## Ustavni zakon o ljudskim pravima i slobodama i o pravima etničkih i nacionalnih zajednica ili manjina u Republici Hrvatskoj (pročišćeni tekst)

### NN 105/2000 (24.10.2000.), Ustavni zakon o ljudskim pravima i slobodama i o pravima etničkih i nacionalnih zajednica ili manjina u Republici Hrvatskoj (pročišćeni tekst)

# ODBOR ZA ZAKONODAVSTVO ZASTUPNIČKOG DOMA HRVATSKOGA DRŽAVNOG SABORA

2072

Na teme­­­lju članka 17. Ustavnog zakona o izmjenama i dopunama Ustavnog
zakona o ­­­ljudskim pravima i slobodama i o pravima etničkih i nacionalnih
zajednica ili ma­­­njina u Republici Hrvat­skoj (»Narodne novine«, br. 51/00.),
Odbor za zakonodavstvo Hrvatskoga državnog sabora na sjednici 31. svib­­­nja
2000. godine utvrdio je pročišćeni tekst Ustavnog zakona o ­­­ljudskim pravima
i slobodama i o pravima etničkih i nacionalnih zajednica ili ma­­­njina u
Republici Hrvatskoj.

Pročišćeni tekst Ustavnog zakona o ­­­ljudskim pravima i slobodama i o
pravima etničkih i nacionalnih zajednica ili ma­­­njina u Republici Hrvatskoj
obuhvaća Ustavni zakon o ­­­ljudskim pravima i slobodama i o pravima etničkih i
nacionalnih zajednica ili ma­­­njina u Republici Hrvatskoj (»Narodne novine«,
br. 65/91.) te ­­­nje­gove izmjene i dopune objav­­­ljene u »Narodnim
novinama«, br. 27/92., 34/92. – pročišćeni tekst i 51/00. u kojima je naznačeno
vrijeme ­­­njihova stupa­­­nja na snagu.

Klasa: 016-02/91-01/02
Zagreb, 31. svib­­­nja 2000.

Predsjednica
Odbora za zakonodavstvo
Zastupničkog doma
Hrvatskoga državnog sabora
**Ingrid Antičević Marinović,** **dipl. iur.,** v. r.

Hrvatski državni sabor, teme­­­ljem članka 3., 14. i 15.
Ustava Re­pub­like Hrvatske u že­­­lji:

da zaštiti i
osigura ostvariva­­­nje prava čovjeka i nacionalnih prava na najvišoj razini
dostignutoj u demokratskim sredinama suvremene međunarodne zajednice,

da omogući
građanima ma­­­nje brojnih etničkih i nacionalnih zajednica ili ma­­­njina
odnosno građanima iste vjerske, rasne ili jezične pripadnosti slobodno razvija­­­nje
­­­njihovih posebnosti u okviru većinske zajednice građana ili većinskih
zajednica bez zloupotreba bilo od većine bilo od ma­­­njine,

u skladu sa že­­­ljom
da Republika Hrvatska bude moderna, otvorena, demokratska članica obite­­­lji
europskih i svjetskih država, u kojoj se ­­­njezini građani u uživa­­­nju ­­­njihovih
građanskih, političkih i drugih prava neće dijeliti po osnovi nacionalnosti,
jeziku, vjeri, naslijeđenim ili prirodno uzrokovanim ­­­ljudskim obi­­­lježjima,

imajući na
umu napore u međunarodnoj zajednici, posebice Europske zajednice i Mirovne
konferencije o Jugoslaviji u Haagu radi rješe­­­nja otvorenih pita­­­nja
nastalih raspadom Jugoslavije i stvara­­­njem novih država na ­­­njezinu
prostoru, odlučio je donijeti

## USTAVNI ZAKON

### O LJUDSKIM PRAVIMA I SLOBODAMA I O PRAVIMA ETNIČKIH I NACIONALNIH ZAJEDNICA ILI MANJINA U REPUBLICI HRVATSKOJ (pročišćeni tekst)

I. TEMELJNE ODREDBE

Članak 1.

Republika Hrvatska u skladu sa:

– Ustavom Republike Hrvatske,

– načelima Pove­­­lje Ujedi­­­njenih naroda,

– Općom deklaracijom o pravima čovjeka, Međunarodnim paktom o građanskim
i političkim pravima, Međunarodnim paktom o gospodarskim, socijalnim i
kulturnim pravima,

– Završnim aktom Organizacije za europsku sigurnost i surad­­­nju, Pariškom
pove­­­ljom za Novu Europu i drugim dokumentima OESS-a koji se odnose na prava čovjeka,
osobito Dokumentom kopenhaškog sastanka OESS-a o ­­­ljudskoj dimenziji i
Dokumentom moskovskog sastanka OESS-a o ­­­ljudskoj dimenziji,

– Konvencijom Vijeća Europe za zaštitu prava čovjeka i teme­­­ljnih
sloboda, te protokolima uz tu Konvenciju,

– Međunarodnom konvencijom o ukida­­­nju svih oblika rasne
diskriminacije, Konvencijom o sprečava­­­nju i kaž­­­njava­­­nju zločina
genocida, Konvencijom o pravima djeteta,

– Okvirnom konvencijom za zaštitu nacionalnih ma­­­njina Vijeća Europe,

obvezuje se na poštiva­­­nje i zaštitu nacionalnih i drugih teme­­­ljnih
prava i sloboda čovjeka i građanina, vladavine prava i svih ostalih najviših
vrednota svog ustavnog i međunarodnoga pravnog poretka, svim svojim držav­­­ljanima.

II. LJUDSKA PRAVA I SLOBODE

Članak 2.

Republika Hrvatska priznaje i štiti ­­­ljudska prava i slobode, a
posebice:

a) pravo na život (članak 21.
Ustava Republike Hrvatske);

b) pravo da osobe ne budu
izvrgnute muče­­­nju ili nehumanom ili ponižavajućem postupku (članak 23.
stavak 1. Ustava Republike Hrvatske);

c) pravo da osobe ne budu
izvrgnute ropstvu ili prisilnom radu (članak 23. stavak 2. Ustava Republike
Hrvatske);

d) pravo na slobodu i osobnu
nepovredivost (članak 22. Ustava Republike Hrvatske);

e) pravo na pravično i javno
sasluša­­­nje sa strane nepristranog suda i pravnoj određenosti kaž­­­njivih
djela i kazni (članak 29. i 31. Ustava Republike Hrvatske);

f) pravo na poštiva­­­nje
osobnog i obite­­­ljskog života, doma i pisama (članak 35. i 37. Ustava
Republike Hrvatske);

g) slobodu misli, savjesti i
vjeroispovijesti (članak 38. i 40. Ustava Republike Hrvatske);

h) pravo na slobodu izražava­­­nja
(članak 38. Ustava Republike Hrvatske);

i) pravo na slobodu mirnog
okup­­­lja­­­nja i slobodu udruživa­­­nja (članak 42. i 43. Ustava Republike
Hrvatske);

j) pravo na rad i slobodu
rada (članak 54. stavak 1. Ustava Republike Hrvatske);

k) pravo na sklapa­­­nje
braka i stvara­­­nje obite­­­lji (članak 62. Ustava Republike Hrvatske);

l) pravo na djelotvoran
pravni lijek određen zakonom i dostupan svim osobama čija su ­­­ljudska prava
prekršena (članak 18. Ustava Republike Hrvatske) i

­­­lj) sva ostala prava
predviđena u međunarodnim instrumentima i člankom 1. ovoga zakona, ovisno
jedino o iznimkama i ograniče­­­njima izloženim u tim instrumentima, te bez
diskriminacije po spolu, rasi, boji kože, jeziku, vjeroispovijedi, političkom i
drugom uvjere­­­nju, nacionalnom i društvenom porijeklu, povezanosti s
nacionalnom ma­­­njinom, vlasništvu, statusu naslijeđenom rođe­­­njem ili po
nekoj drugoj osnovi (članak 14. i 17. stavak 3. Ustava Republike Hrvatske).

Članak 3.

Republika Hrvatska štiti ravnopravnost pripadnika nacionalnih ma­­­njina:
Albanaca, Austrijanaca, Boš­­­njaka, Bugara, Crnogoraca, Čeha, Mađara, Makedonaca,
Nijemaca, Po­­­ljaka, Roma, Rumu­­­nja, Rusa, Rusina, Slovaka, Slovenaca, Srba,
Talijana, Turaka, Ukrajinaca, Vlaha, Židova i drugih etničkih i nacionalnih
zajednica ili ma­­­njina i potiče ­­­njihov svestrani razvoj.

Članak 4.

Republika Hrvatska pomaže razvoj odnosa između etničkih i nacionalnih
zajednica ili ma­­­njina sa narodom u ­­­njihovoj matičnoj državi radi unapređiva­­­nja
­­­njihova nacionalnog, kulturnog i jezič­nog razvoja.

Etničke i nacionalne zajednice ili ma­­­njine imaju pravo na samoorganizira­­­nje
i udruživa­­­nje radi ostvariva­­­nja svojih nacionalnih i drugih interesa u
skladu s Ustavom i ovim zakonom.

III. KULTURNA AUTONOMIJA I DRUGA PRAVA ETNIČKIH I NACIONALNIH ZAJEDNICA
ILI MANJINA

Članak 5.

Etničke i nacionalne zajednice ili ma­­­njine u Republici Hrvat­skoj
imaju pravo na kulturnu autonomiju (članak 15. Ustava Republike Hrvatske).

Članak 6.

Republika Hrvatska obvezuje
se da će pripadnicima svih etničkih i nacionalih zajednica ili ma­­­njina
osigurati:

a) puno poštiva­­­nje načela
nediskriminacije kako je predvi­đeno međunarodnim instrumentima iz članka 1.
ovoga zakona;

b) pravo zaštite od svake
djelatnosti koja može ili koja bi mogla ugroziti ­­­njihov opstanak;

c) pravo na identitet,
kulturu, vjeroispovijed, javno i privatno korište­­­nje jezika i pisma te
obrazova­­­nje;

d) zaštitu ravnopravnog
sudjelova­­­nja u javnim poslovima kao npr. uživa­­­nje političkih i ekonomskih
sloboda u društvenoj sferi, pristup medijima, te na po­­­lju obrazova­­­nja i
općenito kulturnih pita­­­nja;

e) pravo odlučiva­­­nja kojoj
etničkoj i nacionalnoj zajednici ili ma­­­njini građanin ili građanka žele
pripadati, te uživa­­­nje svih prava u svezi s tim izborom, bilo pojedinačno,
bilo u udruže­­­nju s drugim osobama. To se pravo posebice odnosi na slučajeve
braka između osoba koje pripadaju različitim etničkim i nacionalnim zajednicama
ili manjinama, bez štete za osobe u pita­­­nju.

Načela iz stavka 1. ovoga članka
primje­­­njuju se također u korist Hrvata u općinama gdje oni ne čine brojčanu
većinu u odnosu na jednu ili više drugih etničkih i nacionalnih zajednica ili
ma­­­njina.

Članak 7.

Pripadnici svih etničkih i
nacionalnih zajednica ili ma­­­njina u Republici Hrvatskoj mogu slobodno
upotreb­­­ljavati, u privatnom i javnom životu, svoj jezik i pismo.

U općinama u kojima pripadnici etničke i nacionalne zajednice ili ma­­­njine
čine većinu u ukupnom broju stanovnika u službenoj uporabi će biti uz hrvatski
jezik i latinično pismo i jezik i pismo te etničke i nacionalne zajednice ili
ma­­­njine.

Članak 8.

Jedinice lokalne samouprave mogu utvrditi službenu uporabu dvaju ili više
jezika i pisama vodeći računa o broju pripadnika i interesima etničkih i
nacionalnih zajednica ili ma­­­njina.

Članak 9.

Slobodan je posjed i uporaba zname­­nja i simbola etničkih i nacionalnih
zajednica ili ma­­njina.

Kod službene uporabe zname­­nja i simbola etničkih i nacionalnih
zajednica ili ma­­njina obvezatno se uz ­­njih ističu odgo­va­rajuća zname­­nja
i simboli Republike Hrvatske.

Ako se izvodi himna ili svečana pjesma etničke i nacionalne zajednice
ili ma­­njine, obvezatno se prije izvodi himna Republike Hrvatske.

Statutom jedinice lokalne samouprave može se propisati način korište­­nja
nacionalne zastave i simbola etničkih i nacionalnih zajednica ili ma­­njina.

Članak 10.

Pripadnici etničkih i nacionalnih zajednica ili ma­­njina mogu slobodno
organizirati informativnu i izdavačku djelatnost na vlastitome jeziku i pismu.

Republika Hrvatska i tijela lokalne samouprave financijski pomažu
ostvariva­­nje prava iz stavka 1. ovoga članka sukladno svojim mogućnostima.

Članak 11.

Pripadnici etničkih i nacionalnih zajednica ili ma­­njina mogu slobodno
osnivati kulturna i druga društva radi očuva­­nja nacionalnog i kulturnog
identiteta. Ta društva su autonomna, a Republika i tijela lokalne samouprave
financijski pomažu ­­njihov rad prema svojim mogućnostima.

Članak 12.

Republika Hrvatska štiti spomeničko blago i cjelokupnu kulturnu baštinu
etničkih i nacionalnih zajednica ili ma­­njina.

Odgoj i obrazova­­nje

Članak 13.

Odgoj i obrazova­­nje pripadnika etničkih i nacionalnih zajednica ili ma­­njina
u Republici Hrvatskoj obav­­lja se u dječjim vrtićima i školama na  njihovom jeziku i pismu, prema posebnim
programima u kojima je primjereno sadržana ­­njihova povijest, kultura i
znanost, ukoliko to žele.

Odgoj i obrazova­­nje iz stavka 1. ovoga članka u dijelu koji nije u
svezi s nacionalnom pripadnošću polaznika provodi se u opse­gu i sadržaju
propisanom po nadležnom tijelu Republike Hrvatske za područje školstva.

Školski program čije izučava­­nje
predstav­­lja svezu s nacionalnom pripadnošću polaznika utvrđuje tijelo iz
stavka 2. ovoga članka na prijedlog Ureda Vlade Republike Hrvatske za među­nacionalne
odnose.

Članak 14.

U jedinicama lokalne samouprave i uprave u kojima etničke i nacionalne
zajednice ili ma­­njine čine relativnu većinu stanov­ništva, ako to dopušta
broj polaznika, ustanovit će se zasebna školska ustanova ili zasebna školska
odje­­lje­­nja s nastavom na jeziku i pismu te etničke i nacionalne zajednice
ili ma­­njine, ukoliko to žele.

U slučaju da se ne mogu, zbog malog broja polaznika, formirati škole ili
odje­­lje­­nja po kriterijima iz stavka 1. ovoga članka, organizirat će se u
okviru zasebnog školskog odje­­lje­­nja nastava predmeta čiji je program u
svezi s nacionalnom pripadnošću polaznika (jezik i k­­njiževnost, povijest i
dr.) koju će održavati učite­­lji i profesori iste nacionalne pripadnosti kao i
polaznici ako to žele rodite­­lji polaznika.

U jedinicama lokalne samouprave i uprave iz kojih je u drugom svjetskom
ratu i poslije drugog svjetskog rata autohtono stanovništvo ostalih etničkih i
nacionalnih zajednica ili ma­­njina bilo protjerano u matične zem­­lje ili se
vodila politika ise­­ljava­­nja u matične zem­­lje, može se uvesti u školsku
nastavu fakultativno uče­­nje stranog jezika,
od IV. razreda osnovnog do kraja sred­­njoškolskog obrazova­­nja, kao
strani jezik, jezik te etničke i nacionalne zajednice ili ma­­njine, neovisno
na postotak koji te etničke i nacionalne zajednice ili ma­­njine imaju u
stanovništvu na tom području.

U jedinicama lokalne samouprave i uprave, u ci­­lju zaštite kolektivnih
prava autohtonih etničkih i nacionalnih zajednica ili ma­­njina, poduzimat će se
mjere posebne zaštite u sudjelova­­nju u javnim poslovima, obrazova­­nju,
kulturi, duhovnom i vjerskom životu te pristupu javnim medijima bez obzira na ­­njihov
udjel u ukupnom stanovništvu.

Mjere iz stavka 4. ovog članka poduzimat će se sve do ponovne uspostave
sustava vlastitih organizacija radi ­­nje­gova­­nja i unapređiva­­nja
nacionalnih posebnosti, kulture i odgojno-obrazovnih institucija ma­­njinskih
zajednica u prijaš­­njem opse­gu.

Članak 15.

Republika Hrvatska osigurava financijska sredstva uz sredstva općine u
potrebnom obujmu radi ostvare­­nja programa utvrđenih u članku 14. ovoga
zakona.

Članak 16.

Pripadnici etničkih i nacionalnih zajednica ili ma­­njina mogu osnivati
privatne vrtiće, škole i druga učilišta.

IV. PROPORCIONALNO SUDJELOVANJE U PREDSTAVNIČKIM I DRUGIM TIJELIMA

Članak 17.

Pripadnici etničkih i nacionalnih zajednica ili ma­­njina koje sudjeluju
u stanovništvu Republike Hrvatske s više od 8% imaju pravo na zastup­­ljenost
razmjerno svom udjelu u ukupnom stanovništvu u Hrvatskom državnom saboru i
Vladi Republike Hrvatske te tijelima vrhovne sudbene vlasti.

Pripadnici  etničkih i nacionalnih zajednica ili ma­­njina
čiji je udio u stanovništvu Republike Hrvatske ma­­nji od 8% imaju pravo
izabrati najma­­nje pet a najviše sedam zastupnika u Zastupnički dom Hrvatskoga
državnog sabora, u skladu sa Zakonom o izborima zastupnika u Hrvatski državni
sabor.

Zastupnici iz stavka 2. ovoga
članka predstavnici su svih etnič­kih i nacionalnih zajednica ili ma­­njina
koji su ih izabrali i dužni su štititi ­­njihove interese.

Način izbora i opoziva
zastupnika iz stavka 1. i 2. ovoga član­ka uredit će se zakonom i drugim
propisima kojima se uređuju izbori u Republici Hrvatskoj.

Zastup­­ljenost etničke i
nacionalne zajednice ili ma­­njine iz stavka 1. ovoga članka u drugim tijelima
državne vlasti Republike Hrvatske osigurava se zakonom o ustrojstvu državne
vlasti.

Članak 18.

Pripadnici etničkih i nacionalnih zajednica ili ma­­njina imaju pra­vo
na zastup­­ljenost u tijelima lokalne samouprave razmjerno svom udjelu u
ukupnom stanovništvu određene jedinice lokalne samouprave.

Pravo iz stavka 1. ovog članka osigurava se zakonom kojim se uređuje
lokalna samouprava i statutom jedinice lokalne samouprave.

Članak 19.

U svrhu provedbe odredaba ovoga zakona o pravu etničkih i nacionalnih
zajednica ili ma­­njina na kulturu, obrazova­­nje, pristup javnim medijima i
ostvariva­­nje ­­njihovog razmjernog udjela u javnim službama i drugim
institucijama u ovim područjima, Vlada Republike Hrvatske ima Ured za međunacionalne
odnose.

Za područje jedne ili više općina u kojima broj pripadnika etničkih i
nacionalnih zajednica ili ma­­njina i ­­njihov interes to zahtijeva, Vlada
Republike Hrvatske osnovat će područni ured za međunacionalne odnose.

V. MEĐUNARODNI NADZOR I SURADNJA

Članak 20.

Republika Hrvatska surađivat će i savjetovati se, izravno ili putem mješovitih
odbora, sa vladama i institucijama zainteresiranih država radi što potpunije­g
ostvariva­­nja prava čovjeka i prava etničkih i nacionalnih zajednica ili ma­­njina.

VI. KAŽNJIVE RADNJE

Članak 21.

Zabra­­njeno je i kaž­­njivo po kaznenom zakonu Republike Hrvatske svako
djelova­­nje, potica­­nje, organizira­­nje ili pomaga­­nje djelatnosti koje bi
mogle ugroziti opstanak neke etničke i nacionalne zajednice ili ma­­njine,
izazvati nacionalnu mrž­­nju, dovesti do diskriminacije ili stav­­lja­­nja u
neravnopravan položaj.

VII. PRIJELAZNE I ZAVRŠNE ODREDBE

Članak 22.

Kada su ovim Ustavnim zakonom opće zakonodavstvo i ovlasti predviđeni
ili se primje­­njuju na područjima koje on uređuje, ne smiju se primje­­njivati
na način koji bi narušavao osnovni sadržaj ­­ljudskih prava i sloboda i prava
nacionalnih ili etničkih zajednica ili ma­­njina koja su zaštićena ovim
Ustavnim zakonom.

Članak 23.

U skladu sa člankom 134.
Ustava Republike Hrvatske i ovim zakonom, ne mije­­nja se niti ukida ni jedno
od prava koje je Republika Hrvatska neposredno ili kao pravni s­­ljednik bivše
SFRJ preuzela ili će preuzeti međunarodnim ugovorima (Osimski sporazum i dr.)
niti ograničuje ­­njihovo ostvariva­­nje.

Članak 24.

Uz priuzdržaj načela kodificiranih člancima 34. – 38. Bečke konvencije o
pravu ugovora iz 1949. godine, odredbe ovog Us­tav­nog zakona primje­­njivat će
se i tumačiti u skladu sa sporazumima koji su sklop­­ljeni s Organizacijom
ujedi­­njih naroda.

Članak 25.

Odredba članka 17. stavka 1., dio odredbe stavka 4., koja se odnosi na
način izbora i opoziva zastupnika iz stavka 1., te odred­be stavka 5., primje­­njivat
će se od objave rezultata s­­ljedeće­g popisa stanovništva Republike Hrvatske,
računajući od dana stupa­­nja na snagu Ustavnog zakona o izmjenama i dopunama
Ustavnog zakona o ­­ljudskim pravima i slobodama i o pravima etničkih i
nacionalnih zajednica ili ma­­njina u Republici Hrvatskoj (»Narodne novine«, br.
51/00.).

Članak 26.

Ništa u ovom Ustavnom zakonu neće se tumačiti kao da implicira bilo
kakvo pravo na obav­­lja­­nje bilo kakve djelatnosti ili izvršava­­nje čina
suprotnih teme­­ljnim načelima međunarodnog prava, te posebice suverene
jednakosti, teritorijalne cjelovitosti i političke nezavisnosti država.

Članak 27.

Stupa­­njem na snagu Ustavnog zakona o izmjenama i dopunama Ustavnog
zakona o ­­ljudskim pravima i slobodama i o pravima etničkih i nacionalnih
zajednica ili ma­­njina u Republici Hrvatskoj (»Narodne novine«, br. 51/00)
prestaje važiti Ustavni zakon o privremenom neprimje­­njiva­­nju pojedinih
odredbi Ustavnog zakona o ­­ljudskim pravima i slobodama i o pravima etničkih i
nacionalnih zajednica ili ma­­njina u Republici Hrvatskoj (»Narodne novine«,
br. 68/95.).

Članak 28.

Stupa­­njem na snagu Ustavnog zakona o
izmjenama i dopunama Ustavnog zakona o ­­ljudskim pravima i slobodama i o
pravima etničkih i nacionalnih zajednica ili ma­­njina u Republici Hrvatskoj
(»Narodne novine«, br. 51/00.) prestaje važiti odredba članka 68. stavka 4.
Zakona o lokalnoj samoupravi i upravi (»Narodne novine«, br. 90/92., 94/93.,
117/93., 5/97. i 128/99.).

if !supportEmptyParas endif

Ostalo, NN 105/2000-2072