## Rješenje Ustavnog suda Republike Hrvatske broj: U-I-1523/2011 od 12. kolovoza 2014.

### NN 101/2014 (20.8.2014.), Rješenje Ustavnog suda Republike Hrvatske broj: U-I-1523/2011 od 12. kolovoza 2014.

USTAVNI SUD REPUBLIKE HRVATSKE

1986

Ustavni sud Republike Hrvatske, u sastavu Jasna Omejec, predsjednica Suda, te suci Mato Arlović, Marko Babić, Snježana Bagić, Slavica Banić, Mario Jelušić, Davor Krapac, Ivan Matija, Antun Palarić, Duška Šarin i Miroslav Šeparović, odlučujući u postupku za ocjenu suglasnosti zakona s Ustavom Republike Hrvatske (»Narodne novine« broj 56/90., 135/97., 113/00., 28/01., 76/10. i 5/14.), na sjednici održanoj 12. kolovoza 2014. donio je

RJEŠENJE

I. Odbacuje se prijedlog za pokretanje postupka za ocjenu suglasnosti s Ustavom članka 14. Ustavnog zakona o Ustavnom sudu Republike Hrvatske (»Narodne novine« broj 99/99., 29/02. i 49/02. – pročišćeni tekst).

II. Ovo rješenje objavit će se u »Narodnim novinama«.

Obrazloženje

1. Prijedlog za ocjenu suglasnosti s Ustavom članka 14. Ustavnog zakona o Ustavnom sudu Republike Hrvatske (»Narodne novine« broj 99/99., 29/02. i 49/02. – pročišćeni tekst; u daljnjem tekstu: Ustavni zakon) podnijela je Hrvatska udruga poslovnih žena Krug iz Zagreba, koju zastupa Marija Šola, predsjednica.

Istim prijedlogom predlagateljica je predložila ocjenu suglasnosti s Ustavom i članka 8. stavka 1. Zakona o pravima i dužnostima zastupnika u Hrvatskom saboru (»Narodne novine« broj 55/00., 107/01., 86/09. i 91/10.). Taj dio prijedloga predlagateljice izdvojen je u zaseban predmet pod brojem U-I-1519/2011.

2. Članak 14. Ustavnog zakona glasi:

»Članak 14.

(1) Sudac Ustavnog suda kome je prestala sudačka dužnost zbog isteka mandata ima pravo na mirovinu pod istim uvjetima kako je to određeno za zastupnike u Hrvatskom saboru.

(2) Sudac Ustavnog suda koji je razriješen dužnosti prije isteka vremena na koje je izabran na osobno traženje ili zbog toga što je trajno izgubio sposobnost da obavlja svoju dužnost ima pravo na mirovinu pod istim uvjetima kao i sudac iz stavka 1. ovoga članka.«

3. Predlagateljica smatra da je članak 14. Ustavnog zakona u nesuglasnosti s člancima 3. (u dijelu koji se tiče jednakosti i socijalne pravde), 14. stavkom 2. i 44. Ustava. Obrazlažući svoje prigovore, predlagateljica navodi da odredbe članka 14. Ustavnog zakona »očito derogiraju primjenu članka 30. Zakona o mirovinskom osiguranju samo u odnosu na određenu skupinu te propisuju za izvršitelje samo određenih javnih poslova različite uvjete za stjecanje socijalnih prava«.

4. Članak 125. Ustava, kojim je propisana nadležnost Ustavnog suda, glasi:

»Članak 125.

Ustavni sud Republike Hrvatske:

– odlučuje o suglasnosti zakona s Ustavom,

– odlučuje o suglasnosti drugih propisa s Ustavom i zakonom,

– može ocjenjivati ustavnost zakona te ustavnost i zakonitost drugih propisa koji su prestali važiti ako od tog prestanka do podnošenja zahtjeva ili prijedloga za pokretanje postupka nije prošlo više od godine dana,

– odlučuje povodom ustavnih tužbi protiv pojedinačnih odluka državnih tijela, tijela jedinica lokalne i područne (regionalne) samouprave te pravnih osoba s javnim ovlastima kad su tim odlukama povrijeđene temeljne slobode i prava čovjeka i građanina, kao i pravo na lokalnu i područnu (regionalnu) samoupravu zajamčeno Ustavom Republike Hrvatske,

– prati ostvarivanje ustavnosti i zakonitosti te o uočenim pojavama neustavnosti i nezakonitosti izvješćuje Zastupnički dom Hrvatskog sabora,

– rješava sukob nadležnosti između tijela zakonodavne, izvršne i sudbene vlasti,

– odlučuje, u skladu s Ustavom, o odgovornosti predsjednika Republike,

– nadzire ustavnost programa i djelovanja političkih stranaka i može, u skladu s Ustavom, zabraniti njihov rad,

– nadzire ustavnost i zakonitost izbora i državnog referenduma i rješava izborne sporove koji nisu u djelokrugu sudova,

– obavlja druge poslove određene Ustavom.«

5. Ustavni sud u svojoj je dosadašnjoj praksi zastupao stajalište da nije nadležan ocjenjivati materijalne odredbe Ustava ili zakona koji imaju snagu Ustava. Ovo iz razloga što ne postoji ni pravna ni faktična mogućnost za ocjenjivanje materijalne suglasnosti takvih odredaba ni s jednim višim pravnim aktom, budući da je Ustav temeljni i najviši pravni akt države. Stoga se ne bi moglo govoriti o nadležnosti bilo kojeg tijela za odlučivanje o materijalnoj ustavnosti takvih odredaba, uključujući Ustavni sud. Sukladno tome, predmet ustavnosudske ocjene može biti postupak donošenja i promjene Ustava odnosno ustavnog zakona, ali samo u okviru ocjene jesu li navedeni akti doneseni, mijenjani ili dopunjavani u postupku i na način propisan Ustavom. Ta pravna stajališta Ustavni sud izrazio je, primjerice, u rješenju broj: U-I-597/1995 od 9. veljače 2000., rješenju broj: U-I-699/2000 od 24. svibnja 2000. i rješenju broj: U-I-1631/2000 od 28. ožujka 2001.

5.1. Jedino odstupanje od tih pravila, koje je Ustavni sud u svojoj dosadašnjoj praksi naznačio kao mogućnost, eventualno bi se moglo dogoditi u situaciji koja bi otvorila pitanje njegove nadležnosti za ocjenu materijalne suglasnosti novog ustavnog amandmana ako bi on prijetio »narušavanjem strukturalnih obilježja hrvatske ustavne države, to jest njezina ustavnog identiteta, uključujući najviše vrednote ustavnog poretka Republike Hrvatske (članak 1. i članak 3. Ustava)« (priopćenje Ustavnog suda broj: SuS-1/2013 od 14. studenoga 2013., »Narodne novine« broj 138/13.; rješenje Ustavnog suda broj: U-VIIR-164/2014 od 13. siječnja 2014., »Narodne novine« broj 15/14.).

5.2. Budući da u predmetu koji se razmatra u ovom ustavnosudskom postupku nije riječ o takvoj situaciji, na ovaj se predmet primjenjuju pravila o nenadležnosti Ustavnog suda zbog razloga navedenih u točki 5. obrazloženja ovog rješenja.

6. Članak 32. Ustavnog zakona propisuje:

»Članak 32.

Ustavni sud će rješenjem odbaciti ... prijedlog … ako nije nadležan za odlučivanje ...«

7. S obzirom na to da su se u konkretnom slučaju ispunile pretpostavke za primjenu članka 32. Ustavnog zakona, na temelju te odredbe riješeno je kao u izreci.

8. Odluka o objavi (točka II. izreke rješenja) temelji se na članku 29. Ustavnog zakona.

Broj: U-I-1523/2011

Zagreb, 12. kolovoza 2014.

USTAVNI SUD REPUBLIKE HRVATSKE

Predsjednica

dr. sc. Jasna Omejec, v. r.

Rješenje, NN 101/2014-1986