## Odluka Ustavnog suda Republike Hrvatske broj: U-III-662/2013 od 28. veljače 2013.

### NN 32/2013 (15.3.2013.), Odluka Ustavnog suda Republike Hrvatske broj: U-III-662/2013 od 28. veljače 2013.

USTAVNI SUD REPUBLIKE HRVATSKE

586

Ustavni sud Republike Hrvatske, u Drugom vijeću za odlučivanje o ustavnim tužbama, u sastavu sutkinja Snježana Bagić, predsjednica Vijeća, te suci Mato Arlović, Davor Krapac, Ivan Matija, Duška Šarin i Miroslav Šeparović, članovi Vijeća, u postupku koji je ustavnom tužbom pokrenuo E. O. d.d. Z., kojeg zastupa N. G., odvjetnik iz O. d. G. i p. sa sjedištem u Z., na sjednici održanoj 28. veljače 2013. jednoglasno je donio

ODLUKU

I. Ustavna tužba se usvaja.

II. Ukida se presuda Visokog upravnog suda Republike Hrvatske broj: Us-6523/2010-6 od 19. prosinca 2012. i predmet se vraća Visokom upravnom sudu Republike Hrvatske na ponovni postupak.

III. Ova odluka objavit će se u »Narodnim novinama«.

Obrazloženje

I. POSTUPAK PRED USTAVNIM SUDOM

1. Ustavnu tužbu s prijedlogom za odgodu ovrhe podnio je E. O. d.d. Z., kojeg u postupku pred Ustavnim sudom zastupa N. G., odvjetnik iz O. d. G. i p. sa sjedištem u Z. (u daljnjem tekstu: podnositelj). Ustavna tužba je pravodobna i dopuštena.

Podnositelj u ustavnoj tužbi tvrdi da su mu presudom Visokog upravnog suda Republike Hrvatske (u daljnjem tekstu: Visoki upravni sud) broj: Us-6523/2010-6 od 19. prosinca 2012. povrijeđena ustavna prava zajamčena Ustavom Republike Hrvatske (»Narodne novine« broj 56/90., 135/97., 113/00., 28/01. i 76/10.).

Osporenom presudom Visokog upravnog suda odbijena je tužba podnositelja izjavljena protiv rješenja Ministarstva financija Republike Hrvatske, Samostalne službe za drugostupanjski upravni postupak, Zagreb, klasa: UP/II-470-05/10-01/31, urbroj: 513-04/10-2 od 30. travnja 2010. (u daljnjem tekstu: drugostupanjsko rješenje) kojim je odbijena žalba podnositelja izjavljena protiv rješenja Ministarstva financija, Financijske policije, Središnjeg ureda, klasa: UP/I-470-05/10-12/02, urbroj: 513-19-01-03-10-02 od 19. veljače 2010. (u daljnjem tekstu: prvostupanjsko rješenje).

Prvostupanjskim rješenjem podnositelju je utvrđeno manje uplaćeno 10% naplaćene funkcionalne premije od obveznog osiguranja od automobilske odgovornosti za razdoblje siječanj 2009. – srpanj 2009. i to osnovica u iznosu od 282.493.592,00 kn, stopa od 10% i obveza u iznosu od 28.249,359,20 kn te kamate zbog nepravodobne uplate obračunane od 18. siječnja 2010. u iznosu od 2.572.199,46 kn. Podnositelju je naloženog da nakon izvršenih uplata proračunskih prihoda provede odgovarajuća knjiženja u poslovnim knjigama koja se odnose na povećanje osnovice.

1.1. Za potrebe ustavnosudskog postupka, a na temelju članka 69. alineje 3. Ustavnog zakona o Ustavnom sudu Republike Hrvatske (»Narodne novine« broj 99/99., 29/02. i 49/02. – pročišćeni tekst; u daljnjem tekstu: Ustavni zakon) pribavljen je spis Visokog upravnog suda broj: Us-6523/2010.

II. ČINJENICE I OKOLNOSTI PREDMETA

2. Ustavni sud utvrdio je sljedeće ustavnopravno relevantne činjenice i okolnosti:

2.1. Osporena prvostupanjska i drugostupanjska rješenja donijeta su na temelju članka 53. stavka 1. točke 10. Zakona o obveznom zdravstvenom osiguranju (»Narodne novine« broj 150/08.).

2.2. Ustavni sud odlukom broj: U-I-425/2009 i dr. od 19. srpnja 2012. (»Narodne novine« broj 90 od 3. kolovoza 2012., www.usud.hr) točkom I. izreke ukinuo je, između ostalog, i članak 53. stavak 1. točku 10. Zakona o obveznom zdravstvenom osiguranju (»Narodne novine« broj 150/08., 94/09., 153/09., 71/10., 139/10., 49/11., 22/12. i 57/12.). Točkom II. Ustavni sud odredio je da ukinuti članak iz točke I. izreke prestaje važiti 15. studenoga 2012.

U toj odluci Ustavni sud je istaknuo:

»(...)

26. Odgodivši pravni učinak ove odluke Ustavni sud uzeo je u obzir datum donošenja ove odluke (19. srpnja 2012.) i članak 78. Ustava koji glasi:

'Članak 78.

Hrvatski sabor redovito zasjeda dva puta godišnje: prvi put, između 15. siječnja i 15. srpnja i drugi put, između 15. rujna i 15. prosinca.'

Od dana ustavnog razdoblja njegova jesenskog zasjedanja (15. rujna 2012.) do prestanka važenja članka 53. stavka 1. točke 10., stavaka 3. i 4. te stavka 5. u dijelu koji glasi: 'i 4.', članka 125.a i članka 138. ZOZO-a, Hrvatskom je saboru na raspolaganju dva mjeseca za njihovu eventualnu izmjenu novim zakonskim rješenjima koja će biti usklađena s Ustavom.

Ne izmijeni li zakonodavac u tom roku zakonska rješenja koja su ovom odlukom ocijenjena nesuglasnima s Ustavom, članak 53. stavak 1. točka 10., stavci 3. i 4. te stavak 5. u dijelu koji glasi: 'i 4.', članak 125.a i članak 138. ZOZO-a prestaju važiti 15. studenoga 2012. (točka II. izreke).

(...)«

2.3. Zakon o izmjenama Zakona o obveznom zdravstvenom osiguranju donesen je 26. listopada 2012. (»Narodne novine« broj 123 od 9. studenoga 2012.), a stupio je na snagu 17. studenoga 2012. Tim zakonom izmijenjen je članak 53. Zakona o obveznom zdravstvenom osiguranju (»Narodne novine« broj 150/08., 94/09., 153/09., 71/10., 139/10., 49/11., 22/12., 57/12. i 90/12.).

2.4. Osporena presuda Visokog upravnog suda donijeta je 19. prosinca 2012.

III. PRIGOVORI PODNOSITELJA

3. Podnositelj povrijeđenim smatra prava zajamčena člancima 14. stavkom 2., 49. i 51. Ustava te odredbe članaka 3. i 5. Ustava.

U ustavnoj tužbi ističe:

»(...)

Ovdje treba naglasiti da je predlagatelj imao legitimno očekivanje da će Visoki upravni sud Republike Hrvatske, kao sud pune jurisdikcije, ustanovljene radi zaštite prava stranaka iz upravnog postupka, poznavati pravo, kao i činjenicu već postojeće Odluke Ustavnog suda Republike Hrvatske, o ukidanju zakonskog osnova spornog Rješenja u trenutku donošenja presude, no umjesto toga, navedeni je sud pokazao nedopustivo ignoriranje pozitivnih pravnih propisa, što je vidljivo iz obrazloženja njegove odluke kojim je isti stranku uputio na mogućnost ulaganja izvanrednog pravnog lijeka za slučaj uspjeha prijedloga za ocjenu suglasnosti s Ustavom, iako je taj prijedlog u trenutku presuđenja već bio usvojen.

Drugim riječima, sud je u trenutku presuđenja svoju odluku donio temeljem već tada nepostojećeg materijalno-pravnog propisa, prije svega odredbe čl. 53 st. 1. ranije važećeg Zakona o obveznom zdravstvenom osiguranju, čime je arbitrarno postupio (...)

Osim toga navedeno je postupanje Visokog upravnog suda Republike Hrvatske u potpunoj protivnosti s odredbom čl. 31 sada važećeg Ustavnog zakona o Ustavnom sudu Republike Hrvatske kojom je propisana obvezatnost rješidaba Ustavnog suda Republike Hrvatske.

(...)«

Predlaže usvajanje ustavne tužbe te ukidanje osporene presude i upravnih akata.

IV. MJERODAVNO PRAVO

4. Mjerodavno pravo koje je primijenjeno u konkretnom slučaju sadržano je u članku 53. stavku 1. točki 10. i stavku 3. Zakona o obveznom zdravstvenom osiguranju (»Narodne novine« broj 150/08.) koji je glasio:

»Članak 53.

Prihodi obveznoga zdravstvenog osiguranja su:

(...)

10) prihodi od obveznog osiguranja od automobilske odgovornosti.

Prihod iz stavka 1. točke 10. ovoga Zakona izdvajaju društva za osiguranje u visini od 10% naplaćene funkcionalne premije osiguranja od obveznog osiguranja od automobilske odgovornosti. Taj iznos predstavlja naknadu prouzročene štete Zavodu u slučajevima iz članka 113. ovoga Zakona koju su prouzročili vlasnici, odnosno korisnici osiguranoga motornog vozila.«

Članak 53. stavak 1. točka 10. i stavak 3. Zakona o Izmjenama Zakona o obveznom zdravstvenom osiguranju (»Narodne novine« broj 123/12.) glase:

»Članak 53.

Prihodi obveznog zdravstvenog osiguranja su:

(...)

10) prihodi od obveznog osiguranja od automobilske odgovornosti.

(...)

Prihod iz stavka 1. točke 10. ovoga članka uplaćuju društva za osiguranje u visini od 4% naplaćene funkcionalne premije osiguranja od obveznog osiguranja od automobilske odgovornosti. Navedeni iznos predstavlja predujam naknade prouzročene štete Zavodu u slučajevima iz članka 113. ovoga Zakona koju su prouzročili vlasnici, odnosno korisnici osiguranoga motornog vozila.«

V. OCJENA USTAVNOG SUDA

5. Člankom 58. stavkom 5. Ustavnog zakona propisano je:

»Članak 58.

(...)

(5) U postupcima u kojima o pravnoj stvari, do dana stupanja na snagu odluke Ustavnog suda kojom se ukida zakon, odnosno... pojedina njihova odredba, nije pravomoćno odlučeno, a taj se zakon, odnosno drugi propis neposredno primjenjuje u toj pravnoj stvari, ukinuti zakon, ... ili njihova ukinuta ili poništena odredba neće se primjenjivati od dana stupanja na snagu odluke Ustavnog suda.«

6. U konkretnom slučaju Ustavni sud polazio je od sljedećih utvrđenja koja su ustavnopravno relevantna za ocjenu je li se u slučaju podnositelja postupilo suprotno članku 58. stavku 5. Ustavnog zakona.

Osporena rješenja upravnih tijela donijeta su na temelju tada važećeg članka 53. stavka 1. točke 10. Zakona o obveznom zdravstvenom osiguranju (»Narodne novine« broj 150/08.)

Odlukom Ustavnog suda broj: U-I-425/2009 i dr. od 19. srpnja 2012. ukinut je članak 53. stavak 1. točka 10. Zakona o obveznom zdravstvenom osiguranju zbog nesuglasnosti s Ustavom te je 15. studenoga 2012. prestao važiti.

Zakon o izmjenama Zakona o obveznom zdravstvenom osiguranju kojim je izmijenjen članak 53. Zakona o obveznom zdravstvenom osiguranju, donesen radi usklađivanja s navedenom odlukom Ustavnog suda, stupio je na snagu 17. studenoga 2012.

6.1. Prema tome, proizlazi da je u konkretnom slučaju Visoki upravni sud primijenio odredbe zakona koje u vrijeme donošenja osporene presude nisu bile na snazi, jer su ukinute odlukom Ustavnog suda.

Stoga Ustavni sud utvrđuje da je time Visoki upravni sud postupio protivno pravilu propisanom člankom 58. stavkom 5. Ustavnog zakona.

6.2. Konačno, Ustavni sud ponavlja da su odluke Ustavnog suda obvezatne i da su ih u okviru svog ustavnog i zakonskog djelokruga dužna provoditi sva državna tijela (članak 31. stavak 2. Ustavnog zakona). Stoga su i sudovi, u donošenju pojedinačnih odluka, dužni postupati u skladu s pravno obvezujućim stajalištima Ustavnog suda. Ustavni sud ovlašten je odrediti način provedbe svoje odluke (članak 31. stavak 5. Ustavnog zakona).

Konačno, Ustavni sud ponavlja da su odluke Ustavnog suda obvezatne i da su ih u okviru svog ustavnog i zakonskog djelokruga dužna provoditi sva državna tijela (članak 31. stavak 2. Ustavnog zakona). Stoga su i sudovi, u donošenju pojedinačnih odluka, dužni postupati u skladu s pravno obvezujućim stajalištima Ustavnog suda. Ustavni sud ovlašten je odrediti način provedbe svoje odluke (članak 31. stavak 5. Ustavnog zakona).

7. Slijedom navedenog, a na temelju članaka 73. i 76. Ustavnog zakona, odlučeno je kao u izreci (točke I. i II.).

8. Budući da je Ustavni sud o ustavnoj tužbi donio meritornu odluku, o prijedlogu podnositelja za odgodu ovrhe nije odlučivao.

9. Odluka o objavi (točka III.) temelji se na članku 29. Ustavnog zakona.

Broj: U-III-662/2013

Zagreb, 28. veljače 2013.

USTAVNI SUD REPUBLIKE HRVATSKE

Predsjednica Vijeća

Snježana Bagić, v.r.

Odluka, NN 32/2013-586