## Odluka Ustavnog suda Republike Hrvatske broj U-III-280/1999, od 13. listopada 1999.

### NN 119/1999 (16.11.1999.), Odluka Ustavnog suda Republike Hrvatske broj U-III-280/1999, od 13. listopada 1999.

# USTAVNI SUD REPUBLIKE HRVATSKE

Ustavni sud Republike Hrvatske u sastavu dr. Jadranko Crnić,
predsjednik Suda te suci Zdravko Bartovčak, dr. Velimir
Belajec, dr. Nikola Filipović, Ante Jelavić Mitrović,
mr. Vojislav Kučeković, Jurica Malčić,
mr. Hrvoje Momčinović, Ivan Marijan Severinac, Milan
Vuković i Mladen Žuvela, odlučujući povodom
ustavne tužbe Radija Gorski kotar d.o.o. iz Delnica, zastupanog
po direktorici Nadi Glad, na sjednici održanoj 13. listopada
1999., donio je sljedeću

## ODLUKU

I. Usvaja se ustavna tužba te se ukidaju:

- presuda Upravnog suda Republike Hrvatske, broj: Us-7250/1995-4
od 15. listopada 1998. i

- odluka Vijeća za telekomunikacije, u dijelu IV. Niža
razina 3. Delnice, kojom se koncesija za obavljanje djelatnosti
radija dodjeljuje Domovinskom radiju Delnice, objavljena u »Narodnim
novinama«, br. 59/95 od 11. kolovoza 1995.

II. Ova odluka objavit će se u »Narodnim novinama«.

Obrazloženje

Ustavna tužba podnesena je protiv akata navedenih u točki
I. izreke ove odluke.

Presudom Upravnog suda Republike Hrvatske, broj: Us-7250/1995
od 15. listopada 1998., odbijena je tužba podnositelja ustavne
tužbe protiv odluke tuženog Vijeća za telekomunikacije
od 25. srpnja te 1., 2. i 3. kolovoza 1995., objavljene u »Narodnim
novinama«, br. 59/95 od 11. kolovoza 1995.

Tom odlukom Vijeća za telekomunikacije dodijeljena je koncesija
za obavljanje radijske djelatnosti Domovinskom radiju Delnice.

U dopuštenoj i pravodobnoj ustavnoj tužbi podnositelj
navodi da društvo Domovinski radio nije udovoljavalo osnovnim
uvjetima iz članka 55. tada važećeg Zakona o
telekomunikacijama (»Narodne novine«, br. 53/94), prema
kojem za razinu koncesije za koju se natječe trgovačko
društvo mora imati najmanje 4 osnivača od kojih ni
jedan ne smije biti s temeljnim ulogom višim od 25% u ukupnom
temeljnom kapitalu društva. Iz navedenog da proizlazi da
Vijeće za telekomunikacije nije pravilno primijenilo Zakon
o telekomunikacijama te druge propise zasnovane na zakonu, a pri
odlučivanju je prešlo svoje ovlasti, dok se Upravni
sud uopće nije osvrnuo na tužbom ukazanu činjenicu
da dobitnik koncesije nije bio ustrojen u skladu s odredbom članka
55. Zakona o telekomunikacijama, jer je prilikom donošenja
osporavane odluke imao samo tri osnivača.

Također navodi da je nedavno saznao da je Domovinski radio
podnio ponudu na natječaj nakon što je Vijeće
za telekomunikacije već donijelo odluku kojom tom istom
Domovinskom radiju dodjeljuje koncesiju. Odluka je donesena 3.
kolovoza 1995., a Domovinski radio podnio je svoju ponudu 22.
rujna 1995. Podnositelja, stoga, ne čudi što mu nije
omogućen uvid u dokumentaciju natječaja, na što
se Upravni sud također nije niti osvrnuo.

Smatra da je osporavanom odlukom Vijeća za telekomunikacije
povrijeđena temeljna vrednota vladavine prava (članak
3. Ustava), kao i odredbe članka 49. Ustava.

Predlaže ukinuti obje osporavane odluke.

Ustavna tužba je osnovana.

Točan je navod podnositelja ustavne tužbe da Domovinski
radio u vrijeme donošenja odluke o davanju koncesije nije
udovoljavao uvjetima iz članka 55. tada važećeg
Zakona o telekomunikacijama. S obzirom da je i u točki
III. 1. natječaja za davanje predmetne koncesije, objavljenog
u »Narodnim novinama«, br. 25/95 od 14. travnja 1995.,
kao uvjet navedeno da u tom natječaju mogu sudjelovati
pravne osobe sukladno članku 55. Zakona o telekomunikacijama,
to Domovinski radio nije ispunjavao uvjete natječaja jer
je u to vrijeme kao društvo imao samo tri člana.

Nadalje, iz preslike prve stranice ponude na natječaj objavljen
u »Narodnim novinama«, br. 25/95 od 24. travnja 1995.,
u kojem je pod točkom VI. navedeno da rok za dostavu ponuda
na natječaj jest 14. lipnja 1995. do 16 sati, vidljivo
je da je ponuda Domovinskog radija na taj natječaj zaprimljena
u Ministarstvu pomorstva, prometa i veza 22. rujna 1995., dakle,
više od mjesec dana nakon što je upravo tom Domovinskom
radiju data koncesija osporenom odlukom od 25. srpnja te 1., 2.
i 3. kolovoza 1995.

Na poziv Ustavnog suda, Vijeće za telekomunikacije, odnosno
Ministarstvo pomorstva, prometa i veza nije dostavilo drugi dokaz
o danu primitka ponude Domovinskog radija na natječaj za
davanje koncesije za djelatnost radija po natječaju od
14. travnja 1995.

Iz navedenog proizlazi da je Vijeće za telekomunikacije
donijelo odluku o davanju koncesije za djelatnost radija Domovinskom
radiju bez valjane ponude tog društva.

Ustavni sud utvrđuje da je takvim postupanjem, u donošenju
osporene odluke o davanju koncesije za djelatnost radija, Vijeće
za telekomunikacije povrijedilo najvišu vrednotu vladavine
prava iz članka 3. i odredbu članka 49. stavka 2.
Ustava Republike Hrvatske.

Stoga je, temeljem odredbe članka 72. Ustavnog zakona o
Ustavnom sudu Republike Hrvatske (»Narodne novine«,
br. 99/99), odlučeno kao u točki I. izreke.

Odluka o objavi ove odluke temelji se na odredbi članka
28. Ustavnog zakona o Ustavnom sudu Republike Hrvatske.

Broj: U-III-280/1999
Zagreb, 13. listopada 1999.

USTAVNI SUD REPUBLIKE HRVATSKE

Predsjednik
**dr. Jadranko Crnić,** v. r.

Odluka, NN 119/1999-1933