## Nacionalna strategija jedinstvene politike za osobe s invaliditetom od 2003. do 2006. godine

### NN 13/2003 (27.1.2003.), Nacionalna strategija jedinstvene politike za osobe s invaliditetom od 2003. do 2006. godine

# VLADA REPUBLIKE HRVATSKE

159

Na
temelju članka 30. stavka 3. Zakona o Vladi Republike Hrvatske (»Narodne
novine«, br. 101/98, 15/2000 i 117/2001), Vlada Republike Hrvatske je na
sjednici održanoj 16. siječnja 2003. godine, donijela

## ZAKLJUČAK

1.Donosi
se Nacionalna strategija jedinstvene politike za osobe s invaliditetom od 2003.
do 2006. godine, u tekstu koji je sastavni dio ovog Zaključka.

2.Ovaj Zaključak i Nacionalna strategija
jedinstvene politike za osobe s invaliditetom od 2003. do 2006. godine, objavit
će se u »Narodnim novinama«.

Klasa: 562-01/02-02/01
Urbroj: 5030104-03-1
Zagreb, 16. siječnja 2003.

Predsjednik
**Ivica Račan**, v. r.

## NACIONALNA STRATEGIJA

### JEDINSTVENE POLITIKE ZA OSOBE S INVALIDITETOM OD 2003. DO 2006. GODINE

1.
UVOD

S
obzirom na širenje područja djelovanja Europske unije ujedinjenjem europskih
država, Europska unija svojim je zemljama članicama dala smjernice za stvaranje
jedinstvene politike za ona područja koja su do tada bila isključivo u
nacionalnoj nadležnosti. U skladu s time javila se i potreba za izmjenom
pravnih odredbi koje proklamiraju uvažavanje osnovnih ljudskih prava, što je
jedno od glavnih načela djelovanja Europske unije.

U
uvjetima stvaranja nužnih pretpostavki za punopravno članstvo u Europskoj
uniji, Vlada Republike Hrvatske na sjednici održanoj 21. lipnja 2001. godine
prihvatila je temeljni razvojni dokument »Načela razvitka Republike Hrvatske«,
kojim se postavlja ukupni razvojni okvir za preobražaj Hrvatske u civilno,
ekonomski uspješno i demokratsko društvo. Uvažavajući takvo određenje Hrvatske
uočena je potreba sustavnog rješavanja problematike određenih kategorija
stanovništva, osobito onih kojima se u demokratskom društvu jamči posebna
zaštita.

Opredjeljenje
za demokratsku i socijalnu državu bilo je vid­ljivo već na početku stvaranja
nacionalne države, što je nedvojbeno naznačeno i u Ustavu Republike Hrvatske,
kojim se naglašava potreba posebne skrbi o osobama s invaliditetom i njihovu
uključivanju u društveni život. Pojedine odredbe Ustava razrađene su u brojnim
propisima sljedeći osnovno načelo posebne zaštite, ali u različitoj mjeri i na
različit način, ovisno o sustavu u kojem se ta zaštita ostvaruje. Isto bi se
moglo reći i za provedbu propisa u stvarnosti. Iz tog se razloga pristupilo
kodifikaciji propisa značajnih za osobe s invaliditetom, što bi trebalo
rezultirati usuglašavanjem postojećih pravnih propisa u različitim sustavima,
imajući u vidu međunarodne dokumente, osobito one Europske unije.

Parlamentarni
izbori u siječnju 2000. godine potvrdili su opredjeljenje Hrvatske prema
civilnom društvu, te demokratskoj i tržišno orijentiranoj državi integriranoj u
Europsku uniju. U tom je smislu Vlada Republike Hrvatske donijela program rada
za razdoblje od 2000. do 2004. godine. Osnovni je cilj socijalne politike Vlade
Republike Hrvatske poboljšanje položaja najugroženijeg dijela stanovništva,
među kojima su osobe s invaliditetom i sve socijalno osjetljive skupine
građana. Redefiniranje politike prema osobama s invaliditetom uključuje
poboljšanje materijalnog položaja, ujednačavanje prava, obrazovanje i
rehabilitaciju, te osiguravanje ravnopravnog uključivanja u društvenu
zajednicu, što će pridonijeti očuvanju njihova digniteta i integriteta.

S tim u vezi ocijenilo se potrebnim donijeti
Nacionalnu strategiju jedinstvene politike za osobe s invaliditetom, kao
nadogradnju postojećem Nacionalnom programu za poboljšanje kvalitete življenja
osoba s invaliditetom, koji je Vlada Republike Hrvatske usvojila 14. listopada
1999. godine. Nacionalni program izrađen je u svrhu promicanja osnovnih
ljudskih prava i temeljnih sloboda, te poštivanja socijalne pravde,
dostojanstva i vrijednosti svake osobe.

U ovoj je strategiji naglasak stavljen na prijedlog
mjera kojima će se utvrditi aktivnosti u svrhu praćenja provedbe i realizacije osnovnih
ciljeva strategije. Ti su ciljevi promicanje i osiguravanje prava osoba s
invaliditetom, stvaranje uvjeta za djelotvorno rješavanje problema,
koordinirano djelovanje i učinkovito informiranje na svim razinama,
osiguravanje punog i aktivnog sudjelovanja u životu zajednice, te
senzibilizacija društva.

Nacionalna strategija jedinstvene politike za osobe s
invaliditetom odnosi se na sve osobe s invaliditetom bez obzira na vrijeme i
okolnosti nastanka oštećenja. Podijeljena je na dvije zasebno razrađene i
međusobno povezane cjeline koje obuhvaćaju kratki prikaz postojećeg stanja u
sustavu socijalne sigurnosti i program djelovanja s naznakom nositelja provedbe
i rokovima za izvršenje. Poglavlja u okviru ocjene stanja iprograma
djelovanja razvrstana su prema područjima značajnim za osobe s invaliditetom.

2.
OCJENA STANJA

2.1.
Obitelj i civilno društvo

Strategija
razvitka Hrvatske usmjerena je prema otvorenom civilnom društvu, temeljenom na
znanju, osobnim inicijativama i odgovornosti, pravnoj, socijalno osjetljivoj i
politički stabilnoj državi, te ubrzanom i ekološki održivom gospodarskom rastu
u uvjetima globalne povezanosti. Neupitno je da takvo suvremeno i uspješno
društvo predstavlja zajednicu zadovoljnih pojedinaca i podrazumijeva više od
materijalnog blagostanja. Ono promiče ljudska prava, štiti dignitet i počiva na
načelu jednakih mogućnosti, te individualne i skupne inicijative i
odgovornosti. To znači da će se pojedinac više oslanjati na sebe i skupine u
kojima živi, a manje na intervencije države. Istodobno, socijalna odgovornost
razumijeva podupiranje pojedinaca i skupina koje nisu u stanju samostalno
riješiti svoje egzistencijalne probleme. Punopravni sudionici procesa razvoja
društva zasnovanog na povjerenju i suradnji jesu i same osobe s invaliditetom,
bilo kao pojedinci, bilo kao skupine. Takvo je društveno usmjerenje povećalo
spremnost za iniciranje, prihvaćanje i provođenje reformi, te se započelo s
nizom reformi koje će otvoriti prostor individualnim inicijativama i
kreativnosti, poticati preuzimanje odgovornosti i prihvaćanje životnih rizika.

Obitelj i drugi oblici zajedničkog života razvojni su
činitelji suvremenog društva i izvor socijalne kohezije. Stoga je obiteljska
politika u okviru pravovaljanih propisa usmjerena prvenstveno na podizanje
kvalitete života obitelji. Tako se u okviru potpore obitelji u odnosu na osobe
s invaliditetom može govoriti o pružanju materijalne i novčane pomoći u
različitim sustavima socijalne sigurnosti (primjerice, doplatak za djecu,
osobna invalidnina, doplatak za pomoć i njegu, ortopedska i druga pomagala,
prava roditelja djeteta s težim smetnjama u razvoju, povlastice u prometu,
porezne i carinske olakšice i dr.). Usluge, besplatne ili uz participaciju,
pružaju se putem specijaliziranih institucija zdravstva, odgoja i obrazovanja i
socijalne skrbi, a mogu se pružati i u obitelji. Međutim, neujednačenost i
promjenjivost kriterija za definiranje statusa invalidnosti kao osnove za
ostvarivanje prava u različitim sustavima izazvalo je nemogućnost utvrđivanja
stvarnog broja osoba s invaliditetom u Hrvatskoj. Stoga se ukazala potreba za
uspostavljanjem jedinstvene baze podataka s konač­nom svrhom kreiranja i
planiranja sustavne i sveobuhvatne skrbi na području zaštite tih osoba.
Donošenjem Zakona o hrvatskom registru o osobama s invaliditetom ispunjen je
osnovni preduvjet za ustrojavanje takve baze podataka.

U ostvarivanju ciljeva obiteljske politike ističe se
zajedničko djelovanje svih državnih tijela, jedinica lokalne i područne
(regionalne) samouprave, nevladinih organizacija i drugih.

Iako se još uvijek može govoriti o nedovoljnom udjelu
nevladinih i privatnih inicijativa u društvu, valja istaknuti da je unazad
nekoliko godina dana šira mogućnost djelovanja privatnim i nevladinim
organizacijama, pa se tako danas može govoriti o oko 21.000 registriranih
udruga građana koje čine civilni sektor u Hrvatskoj.

Prepoznavanje vrijednosti i potencijala u pomoći koju
nevladine organizacije mogu pružiti vladinim institucijama na svim područjima,
vidljivo je iz Programa suradnje Vlade Republike Hrvatske i nevladinog,
neprofitnog sektora. Nadopunu rigidnoj i zatvorenoj državnoj strukturi čini
upravo otvoreniji način djelovanja civilnog sektora, što neminovno utječe na
fleksibilnost sustava u cilju sagledavanja stvarnih i realnih potreba osoba s
invaliditetom u lokalnoj sredini. Vrijedan rezultat rada nevladinih
organizacija ogleda se i u sposobnosti mobiliziranja velikog broja volontera,
odnosno ljudi koji svojim besplatnim radom omogu­ćuju oživotvorenje programa i
projekata za opće dobro, unatoč tome što udruge nemaju neophodno zaposleni
profesionalni kadar.

I
upravo su različiti programi i projekti koji se provode u svrhu poboljšanja
kvalitete života obitelji rezultat zajedničke suradnje nevladinih organizacija
i državnih tijela.

U
zadnje vrijeme osjeća se znatan pomak u medijskoj prezentaciji problematike osoba
s invaliditetom u kojem je učinjen otklon od senzacionalističkog na sve
sustavnije prikazivanje potreba osoba s invaliditetom.

2.2.
Zdravlje, šport i rekreacija

Strategija
razvitka zdravstva i zdravstvenog osiguranja obu­hvaća djelovanja na području
stabilizacije zdravstvenog sustava, postavljanja težišta zdravstvene zaštite
radi uklanjanja zdravstvenih rizika i promicanja zdravih načina življenja, te
unapre­đenja kvalitete i dostupnosti liječenja bolesti. Sustav bi trebao biti
dostupan svim korisnicima na principima pravednosti i ravnomjernog pristupa
potrebnim zdravstvenim uslugama, te bi trebao štititi od neprimjerenog
financijskog rizika u slučaju bolesti. U sklopu reforme zdravstva i
zdravstvenog osiguranja donijet je Zakon o zdravstvenom osiguranju, kojim je
utvrđeno osnovno, dopunsko i privatno zdravstveno osiguranje. Model osnovnog
zdravstvenog osiguranja temeljen je na načelima solidarnosti te sadrži
standardni paket zdravstvenih usluga i programa dostupnih svim osiguranim
osobama. Dopunskim i privatnim osiguranjem otvorena je mogućnost plaćanja
razlike u vrijednosti zdravstvenih usluga koje se ne ostvaruju u okviru
osnovnog zdravstvenog osiguranja. Za najteže kategorije osoba s invaliditetom
zajamčeno je plaćanje zdravstvene zaštite do pune vrijednosti prava na
zdravstvenu zaštitu bez potrebe plaćanja dopunskog zdravstvenog osiguranja.

U
zadnje je vrijeme učinjen pomak u uključivanju osoba s invaliditetom u športske
i rekreacijske aktivnosti na svim razinama društva. Međutim, ne radi se još
uvijek dovoljno sustavno na uključivanju osoba s invaliditetom u takve
aktivnosti, a to se posebno odnosi na rekreaciju u lokalnoj zajednici.

2.3.
Obrazovanje

Postojeći
propisi nedvosmisleno naglašavaju pravo svakog djeteta na odgoj i obrazovanje
pod jednakim uvjetima. Osnovno je školovanje obvezno za svu djecu, dok je
srednjoškolsko obrazovanje dostupno svakoj osobi pod jednakim uvjetima, pri
čemu se uvažavaju njezine sposobnosti. Međutim, teškoće na koje se nailazi u
primjeni važećih, dobro reguliranih propisa, rezultat su niske stope izdvajanja
sredstava za obrazovanje, loših prostornih i materijalnih uvjeta,
arhitektonsko-urbanističkih barijera, neujed­načene rasprostranjenosti mreže
ustanova, nedostatnog ili nedovoljno osposobljenog stručnog kadra, negativnih
stavova, nedostatne i neodgovarajuće opreme, udžbenika i didaktičkih pomagala.
Stoga se niti danas ne može govoriti o zadovoljavajućem procesu edukacijske
integracije, ozakonjenom još 1980. godine.

Budući da je sustav obrazovanja strukturno i
sadržajno nepodudaran s onim u razvijenim zemljama Europe, pristupilo sa
reformi obrazovanja. Strateški je cilj obrazovne reforme suvremen, pluralan i
učinkovit, razvojno orijentiran sustav cijeloživotnog obrazovanja koji se
ostvaruje na temelju koncepta »obrazovanja za sve«, odnosno »društva koje uči«.
To podrazumijeva ostvarivanje kadrovskih, prostornih i financijskih uvjeta za
uključivanje sve djece u programe predškolskog odgoja i obrazovanja u godini
prije polaska u osnovnu školu, promjene u trajanju osnovnog i srednjeg
obrazovanja s naglaskom na povećanu ponudu izbornih programa u svrhu
pripremanja učenika za zapošljavanje ili nastavak studija, provođenje reforme
nacionalnog kurikuluma, dostupnost informacijske i komunikacijske tehnologije,
veću efikasnost studiranja, poboljšanje kontrole kvalitete visokog obrazovanja,
uvođenje formalnog i neformalnog obrazovanja odraslih, povezivanje i
usklađivanje programa s potrebama tržišta rada, povećanje ulaganja u
obrazovanje, decentralizaciju upravljanja sustavom i poboljšanje njegove
razvojne infrastrukture, modernizaciju obrazovanja i izobrazbe nastavnika, te
osnaživanje odgoja za demokratsko društvo. Otvorenost obrazovnog sustava svima
– prema sposobnostima, bez obzira na socijalni status, temelj je prihva­ća­nja
općih vrijednosti suvremenog društva.

2.4.
Profesionalna rehabilitacija, zapošljavanje i rad

Program
poticanja zapošljavanja definira niz neophodnih mjera za sufinanciranje
zapošljavanja, samozapošljavanja i obrazovanja nezaposlenih osoba s ciljem
smanjenja nezaposlenosti posebno određenih, teško zapošljivih skupina. Uzme li
se u obzir da je svrha rehabilitacije ostvarena tek onda kada se osoba
osposobila za produktivni rad i zaposlila, s ovog bi se aspekta o osobama s
invaliditetom moglo govoriti kao o teško zapošljivoj skupini. U vrijeme naglog
napretka informatizacije, tehnike i tehnologije glavni nedostatak na području
zapošljavanja nije samo invalidnost, već često nedovoljna ili neodgovarajuća
stručna osposobljenost. U uvjetima djelovanja zakonitosti tržišta rada nužno je
odgovarajuće obrazovanje i osposobljavanje za određena zanimanja u skladu sa
sposobnostima, te mogućnostima zapošljavanja prema potrebama i ponudama tržišta
rada.

S obzirom na potrebu cjelovitog reguliranja područja
profesionalne rehabilitacije, zapošljavanja i rada osoba s invaliditetom,
uvažavajući novija europska rješenja, izrađen je Nacrt prijedloga Zakona o
profesionalnoj rehabilitaciji i zapošljavanju osoba s invaliditetom, čiji je
koncept usmjeren prema što ravnopravnijem sudjelovanju na otvorenom tržištu rada.
Pritom se za poslodavca predviđaju porezne, carinske i druge olakšice ili
poticaji. Za osobe koje se ne mogu zaposliti na otvorenom tržištu rada ili
održati zaposlenje kod poslodavca uz primjenu olakšica, predviđeno je
zapošljavanje u posebnim uvjetima. To uključuje zapošljavanje u posebno
osnovanim ustanovama ili trgovačkim društvima za zapošljavanje,
samozapošljavanje, te zapošljavanje u obiteljskom gospodarstvu.

Općenito govoreći, ovakav koncept profesionalne
rehabilitacije i zapošljavanja osoba s invaliditetom znači mijenjanje njihova
položaja iz dosadašnjeg simboličnog i statusnog položaja u dinamični
jednakopravni odnos.

2.5.
Mirovinsko osiguranje

U
uvjetima djelovanja tržišnog gospodarstva, mirovinski i invalidski sustav
postao je neprimjeren novouspostavljenim odnosima na području društvenog,
političkog i gospodarskog razvoja Hrvatske. Nesrazmjer između broja osiguranika
i umirov­ljenika u posljednja dva desetljeća doveo je do problema financiranja
mirovina, zbog čega se pristupilo temeljitoj reformi mirovinskog sustava. Cilj
je ove reforme stvaranje dugoročno održivog mirovinskog sustava, a temeljna su
polazišta definirana Zakonom o mirovinskom osiguranju.

Tim je
zakonom uređeno obvezno mirovinsko osiguranje na temelju generacijske
solidarnosti, te koncepcija ukupne mirovinske reforme obveznog i dobrovoljnog
mirovinskog osiguranja na osnovi individualne kapitalizirane štednje.
Izmijenjeni su instituti bivšeg mirovinskog i invalidskog osiguranja, a
radikalne su promjene provedene na području invalidskog osiguranja.

Oblik
ranijeg invalidskog osiguranja, prema kojem su se zbog široke definicije
invalidnosti rješavali mnogi problemi tadašnjeg gospodarstva i pojava
tehnoloških viškova, napušten je kao neodrživ.

Mirovinskom
je reformom ugrađena nova restriktivnija definicija invalidnosti u mirovinsko
osiguranje. Takva definicija sadržava dva oblika invalidnosti, i to trajni
gubitak radne sposobnosti (opća nesposobnost za rad) i trajno smanjenje radne
sposobnosti (profesionalna nesposobnost za rad), na temelju čega se u oba
slučaja ostvaruje pravo na invalidsku mirovinu, umanjenom u slučaju
profesionalne nesposobnosti za rad.

Napušteni
su razni oblici prava na rad po osnovi preostale radne sposobnosti, opasnosti
od nastanka invalidnosti i izmijenjene radne sposobnosti, što je odmah otvorilo
pitanje pravnog položaja invalida rada u odnosu na stečena prava. Iako je novi
mirovinski sustav osigurao zaštitu osoba s invaliditetom, to više ako se uzme u
obzir da su novčana primanja dotad privremenog karaktera zamijenjena dugoročnim
novčanim primanjima, ipak se ova skupina osiguranika našla u lošijem socijalnom
položaju.

U otežanim
uvjetima tržišnog gospodarstva i velike nezaposlenosti, slaba primjena
instituta profesionalne rehabilitacije, u ranijem i novom mirovinskom sustavu,
rezultat je nemogućnosti zapošljavanja invalida rada na poslovima za koje bi se
mogao osposobiti. Doda li se tome i teško zadržavanje postojećeg zaposlenja,
moglo bi se reći da se svrha rehabilitacije u današnjim uvjetima teško postiže.

2.6.
Socijalna pomoć i skrb

U
sustavu socijalne sigurnosti socijalna skrb čini posljednju socijalno-zaštitnu
mrežu sa svrhom zbrinjavanja i uključivanja u društvo socijalno najugroženijih,
odnosno socijalno ranjivih skupina. Dosadašnji sustav socijalne skrbi obilježen
je dvjema bitnim karakteristikama: centralizacijom sustava i
institucionalizacijom sustava. Cilj je reforme sustava socijalne pomoći i
socijalne skrbi uspostavljanje sustava temeljenog na visokim etičkim i stručnim
načelima, transparentnosti, prvenstvenoj obvezi i odgovornosti lokalne
zajednice, značajnom doprinosu nevladinih organizacija i privatne inicijative,
potpori integraciji siromašnih i socijalno ugroženih u društvo i svijet rada,
te doprinosu materijalnoj i psihosocijalnoj dobrobiti građana. Reforma sustava
socijalne pomoći i socijalne skrbi započela je izmjenama i dopunama Zakona o
socijalnoj skrbi čime su osigurane normativne pretpostavke za postupnu
decentralizaciju sustava socijalne skrbi u dijelu koji se odnosi na
financiranje i ustrojavanje domova za starije i nemoćne osobe, te centara za
socijalnu skrb u svrhu poboljšanja usluga.

Kao oblik uvođenja konkurencije na socijalnom planu
odvija se proces deinstitucionalizacije sustava socijalne skrbi. Cilj je
deinstitucionalizacije postizanje promjene u omjeru između institucijskih i
izvaninstitucijskih oblika skrbi u korist izvaninstitucijskih oblika. Ovo je od
naročitog značenja uzmu li se u obzir potencijali koji se nalaze u
izvaninstitucijskom pristupu zbrinjavanju. S obzirom na dosadašnje pozitivne
učinke ovakvog alternativnog načina zbrinjavanja osoba s invaliditetom, planira
se primjena takvog oblika skrbi i za odrasle osobe s duševnim smetnjama, te
djecu bez roditelja i odgovarajuće roditeljske skrbi. S ciljem utvrđivanja
daljeg odvijanja procesa deinstitucionalizacije, te financijske opravdanosti
takvog načina zbrinjavanja izrađen je Nacrt studije o deinstitucionalizaciji
sustava posebnih skrbi u Republici Hrvatskoj.

Također je dana šira mogućnost djelovanja privatnim i
nevladinim organizacijama u socijalnom sektoru, nakon čega je uslijedila
inicijativa za obavljanje djelatnosti socijalne skrbi u tim organizacijama.

U sustavu socijalne sigurnosti osobama s
invaliditetom osigurava se primjerena zaštita unutar svakog pojedinog sustava.
Upravo u cilju poboljšanja materijalnog i pravnog položaja, odnosno
izjednačavanja prava osoba s invaliditetom, izrađuju se različiti programi i
odgovarajuća zakonska rješenja temeljena na stručnim podlogama i elaboratima.
Tako su, primjerice, u odnosu na hrvatske ratne vojne invalide iz Domovinskog
rata učinjene određene korekcije u pogledu nekih prava, što bi trebalo
rezultirati pravičnijom socijalnom zaštitom tih osoba, izrađena je analiza
pravnog i materijalnog položaja vojnih i civilnih invalida rata s prijedlogom
mjera, te druge analize i projekti u svrhu stvaranja uvjeta za učinkovito
rješavanje problema pojedinog segmenta. Međutim, uzme li se u obzir jasno
definirani stav društva za osiguranje kvalitete života svih osoba s
invaliditetom, bez obzira na vrijeme i okolnosti nastanka invalidnosti,
koordiniranost između sustava i informiranjetrebala bi biti jedno od
temeljnih polazišta u definiranju politike prema osobama s invaliditetom u
Hrvatskoj.

2.7.
Stanovanje, mobilnost i pristupačnost

Za
osobe s invaliditetom mobilnost ne znači samo uspostavljanje odnosa u prostoru
i vremenu, već predstavlja značajan preduvjet za ostvarivanje društvenih
kontakata i neovisnosti. Integracija osoba s invaliditetom u svakodnevni život
uvelike ovisi o načinu rješavanja pitanja mobilnosti. U tu svrhu značajno je
osobama s invaliditetom osigurati pristupačnost javnih površina, prometnih
površina, prijevoznih sredstava, športskih, kulturnih i drugih javnih objekata,
kao i stambenih objekata.

Nažalost,
u hrvatskoj praksi još uvijek nije u potpunosti saživjelo sustavno uređenje
pristupa javnim ili stambenim objektima, kao i prijevoznim sredstvima.

U
zadnje se vrijeme nastoji sve više u fizičkoj okolini otkloniti postojeće
zapreke za sudjelovanjem svih. Započeo je i rad na stvaranju standarda i
smjernica za osiguravanje pristupačnosti jav­nih objekata i drugih objekata,
kao i dostupnosti javnih prijevoznih sredstava i drugih sredstava. Isto se tako
radi na donošenju odgovarajućih novih propisa, kao i na izmjenama i dopunama
već postojećih.

3.
PROGRAM DJELOVANJA

3.1.
Obitelj i civilno društvo

1.
Tijela državne uprave u suradnji s jedinicama lokalne i područne (regionalne)
samouprave, dužna su stvarati pretpostav­ke za ulazak Republike Hrvatske u
Europsku uniju, poštujući pritom temeljne međunarodne dokumente na područje
skrbi o osobama s invaliditetom.

2.
Tijela državne uprave u suradnji s jedinicama lokalne i područne (regionalne)
samouprave, udrugama osoba s invaliditetom, udrugama koje programski djeluju u
korist osoba s invaliditetom i drugim organizacijama dužna su aktivno
sudjelovati pri uključivanju osoba s invaliditetom u život lokalne zajednice,
poštujući pritom pravo izbora osobe s invaliditetom, te odabir načina života
prema vlastitim kriterijima i vrijednosnom sustavu.

3. Ured Vlade Republike Hrvatske za udruge u suradnji
s resornim tijelima, jedinicama lokalne i područne (regionalne) samouprave,
udrugama osoba s invaliditetom i udrugama koje programski djeluju u korist
osoba s invaliditetom do kraja ožujka 2003. godine izradit će u skladu s
člankom 23. Zakona o udrugama (»Narodne novine«, br. 88/01) Kodeks pozitivne
prakse, standarda i mjerila za ostvarivanje financijske potpore programima i
projektima udruga, koji će na prijedlog Vlade Republike Hrvatske donijeti
Hrvatski sabor.

4. Ministarstvo pravosuđa, uprave i lokalne
samouprave i Ministarstvo financija u suradnji s Ministarstvom rada i socijalne
skrbi, jedinicama lokalne i područne (regionalne) samouprave, udrugama osoba s
invaliditetom i udrugama koje programski djeluju u korist osoba s invaliditetom
do kraja 2003. godine pred­ložit će izmjene i dopune Zakona o lokalnoj i
područnoj (regionalnoj) samoupravi i Zakona o financiranju jedinica lokalne i
područne (regionalne) samouprave, kojima će se u djelokrugu jedinica lokalne i
područne (regionalne) samouprave ugraditi obveza poduzimanja mjera za
podupiranje programskih aktivnosti u korist osoba s invaliditetom, te
potpomaganje i financiranje rada udruga osoba s invaliditetom i udruga koje
programski djeluju u korist osoba s invaliditetom.

5. Ministarstvo rada i socijalne skrbi u suradnji s
Uredom Vlade Republike Hrvatske za udruge, udrugama osoba s invaliditetom i
udrugama koje programski djeluju u korist osoba s invaliditetom pripremit će do
kraja ožujka 2003. godine prijedlog Vladi Republike Hrvatske o financiranju
osnovne djelatnosti udruga osoba s invaliditetom i udruga koje programski
djeluju u korist osoba s invaliditetom na svim razinama njihova djelovanja.

6. Državni zavod za zaštitu obitelji, materinstva i
mladeži u suradnji s Ministarstvom rada i socijalne skrbi, udrugama osoba s
invaliditetom i udrugama koje programski djeluju u korist osoba s invaliditetom
do kraja siječnja 2003. godine izradit će analizu stanja s prijedlogom mjera u
vezi s kvalitetom života djece s teškoćama u razvoju u udomiteljskim
obiteljima.

7. Državni zavod za zaštitu obitelji, materinstva i
mladeži u suradnji s nadležnim tijelima državne uprave, udrugama osoba s
invaliditetom i udrugama koje programski djeluju u korist osoba s invaliditetom
do kraja 2003. godine izradit će stručnu podlogu u svrhu uvođenja instituta
osobnog asistenta za osobe s najtežom vrstom i stupnjem invaliditeta, te predložiti
odgovarajuće zakonsko rješenje.

8. Državni zavod za zaštitu obitelji, materinstva i
mladeži do kraja 2003. godine izradit će program sustavne psihosocijalne
podrške djeci koja skrbe za roditelje s invaliditetom.

9. Ministarstvo rada i socijalne skrbi do kraja 2006.
godine omogućit će postizanje promjene u omjeru između institucijskih i
izvaninstitucijskih oblika skrbi u korist izvaninstitucijskih oblika u domovima
socijalne skrbi, uključujući poludnevne i dnevne boravke.

10. Ministarstvo rada i socijalne skrbi do kraja
2003. godine izradit će zakonsko rješenje u vezi s uvođenjem novog prava »skrb
u obitelji« (patronaža).

11.
Ministarstvo rada i socijalne skrbi do kraja 2003. godine izradit će izmjene i
dopune Pravilnika o stjecanju prava na dopust do sedme godine djetetova života
i prava na rad s polovicom punog radnog vremena zbog njege djeteta s težim
smetnjama u razvoju u vezi s proširenjem kruga korisnika - obrtnika i osoba
koje samostalno obavljaju profesionalnu djelatnost.

12.
Ministarstvo pravosuđa, uprave i lokalne samouprave u suradnji s Ministarstvom
rada i socijalne skrbi dovršit će do kraja ožujka 2003. godine postupak
pripreme za donošenje propisa kojima će se otvoriti mogućnost služenja civilnog
vojnog roka radi povećanja broja korisnika - udruga osoba s invaliditetom.

13.
Ministarstvo rada i socijalne skrbi do kraja 2003. godine organizirat će javnu
raspravu u vezi s osnivanjem referalnih centara, te stručnih službi podrške
osobama u obitelji koje bi ujedno mogle djelovati i kao agencije za samostalno
stanovanje i zapošljavanje osoba s invaliditetom u cilju deinstitucionalizacije
i inkluzije.

14. Državni
zavod za zaštitu obitelji, materinstva i mladeži u suradnji s Povjerenstvom
Vlade Republike Hrvatske za osobe s invaliditetom izradit će program djelovanja
u skladu s kojim će sustavno i planski najmanje dva puta godišnje putem medija
(radio, TV, tisak) davati informacije o potrebama i mogućnostima osoba s
invaliditetom u svrhu senzibilizacije javnosti.

3.2.
Zdravlje, šport i rekreacija

1.
Ministarstvo zdravstva u suradnji s Hrvatskim zavodom za zdravstveno osiguranje
do kraja 2004. godine izradit će program aktivnosti u svrhu povećanja broja
preventivnih pregleda osiguranih osoba, te i nadalje kontinuirano provoditi
preventivne programe u cilju promicanja zdravlja i sprečavanja nastanka
invalidnosti i težih oštećenja organizma.

2. Ministarstvo zdravstva u suradnji sa stručnjacima,
udrugama osoba s invaliditetom i udrugama koje programski djeluju u korist
osoba s invaliditetom do kraja 2003. godine izradit će program sustavne
edukacije na nivou primarne zdravstvene zaštite radi edukacije o posebnostima
bolesti i stanja, te osposobljavanja za rješavanje problema vezanih uz rad s
osobama s invaliditetom i kontinuirano ga provoditi.

3. Ministarstvo zdravstva u suradnji s Ministarstvom
prosvjete i športa i Ministarstvom rada i socijalne skrbi razmotrit će
mogućnost osiguravanja zdravstvene zaštite te rehabilitacije za djecu s
teškoćama u razvoju koja se odgajaju i obrazuju u redovitim, posebnim odgojno-obrazovnim
ustanovama i ustanovama socijalne skrbi te donijeti odgovarajuća zakonska
rješenja.

4. Hrvatski zavod za zdravstveno osiguranje i
Ministarstvo zdravstva u suradnji s udrugama osoba s invaliditetom i udrugama
koje programski djeluju u korist osoba s invaliditetom kontinuirano će
usklađivati Pravilnik o ortopedskim i drugim pomagalima u skladu sa suvremenim
dostignućima tehničkih i medicinskih znanosti, te iskustvima osoba s
invaliditetom.

5. Ministarstvo zdravstva u suradnji s Hrvatskim
zavodom za zdravstveno osiguranje i Hrvatskim zavodom za javno zdravstvo
izrađivat će sukladno Zakonu o zdravstvenoj zaštiti mjere zdravstvene zaštite,
s prijedlogom provedbe, u cilju poboljšanja pružene kvalitete zdravstvene
zaštite osoba s invaliditetom.

6. Ministarstvo zdravstva u suradnji s Hrvatskim
zavodom za javno zdravstvo, stručnjacima iz ovog područja, upravom i lokalnom i
regionalnom (područnom) samoupravom definirat će način provođenja,
implementacije i praćenje podataka u svezi djece s rizicima do kraja 2005.
godine.

7.
Ministarstvo prosvjete i športa u suradnji sa stručnjacima, udrugama osoba s
invaliditetom i udrugama koje programski djeluju u korist osoba s invaliditetom
do kraja 2003. godine izradit će odgovarajuće programe radi poboljšanja
uključivanja djece i mladeži s teškoćama u razvoju u izvannastavne športske i
druge aktivnosti te kontinuirano ih provoditi.

8.
Ministarstvo prosvjete i športa u suradnji s jedinicama lokalne i područne
(regionalne) samouprave, udrugama osoba s invaliditetom i udrugama koje
programski djeluju u korist osoba s invaliditetom do kraja 2006. godine
osigurat će dostupnost školskih prostora u svrhu omogućavanja izvannastavnih
športskih i drugih aktivnosti djeci i mladeži, uključujući svu djecu i mlade s
teškoćama u razvoju, radi očuvanja i poboljšanja njihova zdravlja.

3.3.
Obrazovanje

1.
Ministarstvo prosvjete i športa do kraja ožujka 2003. godine izradit će
Pedagoški standard za predškolski odgoj i naobrazbu, osnovno školstvo i srednje
školstvo u svrhu razvoja skladnog, racionalnog i uspješnog sustava obrazovanja
koji uključuje i učenike s teškoćama u razvoju.

2.
Ministarstvo prosvjete i športa u suradnji s uredima državne uprave u županiji
nadležnim za prosvjetu i šport, udrugama osoba s invaliditetom i udrugama koje
programski djeluju u korist osoba s invaliditetom, Ministarstvom rada i
socijalne skrbi, te Hrvatskim zavodom za zapošljavanje do kraja 2004. godine
izradit će istraživačko-analitičku studiju u svrhu utvrđivanja stanja u pogledu
nezavršavanja srednjoškolskog obrazovanja (napuštanja škole, nepolaganja mature
ili završnog ispita), te formuliranja stručnih podloga kao polazišta za
planiranje i pripremu budućih aktivnosti.

3. Ministarstvo prosvjete i športa u suradnji s
Edukacijsko-
-rehabilitacijskim fakultetom Sveučilišta u Zagrebu, visokim školama na kojima
se na dodiplomskom studiju školuju odgajatelji, učitelji i nastavnici do kraja
2004. godine izradit će stručnu pod­logu za donošenje izmijenjenih i novih
nastavnih planova i programa.

4. Ministarstvo prosvjete i športa do kraja 2004.
godine osuvremenit će i donijeti redovne nastavne planove i programe koji će
omogućiti isticanje sposobnosti učenika s teškoćama u razvoju, te osuvremeniti
i donijeti posebne nastavne planove i programe uz rehabilitacijske programe.

5. Ministarstvo prosvjete i športa u suradnji s
jedinicama lokalne i područne (regionalne) samouprave do kraja 2003. godine
ustrojit će sustav praćenja djece s teškoćama u razvoju, od predškolskog do
srednjoškolskog obrazovanja.

6. Ministarstvo prosvjete i športa u suradnji s
Edukacijsko-
-rehabilitacijskim fakultetom Sveučilišta u Zagrebu do kraja 2006. godine
izradit će program učinkovite, planirane i evaluirane edukacijske integracije
djece s teškoćama u razvoju.

7. Tijela državna uprave u suradnji s jedinicama
lokalne i područne (regionalne) samouprave, udrugama osoba s invaliditetom i
udrugama koje programski djeluju u korist osoba s invaliditetom dužna su
kontinuirano provoditi edukaciju djelatnika s ciljem podizanja kvalitete rada,
te što jednostavnijeg i mjerodavnijeg postupanja.

8. Ministarstvo prosvjete i športa u suradnji s
Edukacijsko-
-rehabilitacijskim fakultetom Sveučilišta u Zagrebu, udrugama osoba s
invaliditetom i udrugama koje programski djeluju u korist osoba s invaliditetom
kontinuirano će organizirati stručna usavr­šavanja odgajatelja, učitelja i
nastavnika s ciljem prihvaćanja dje­ce i mladeži s invaliditetom i podizanja
razine profesionalne kompetencije.

9.
Ministarstvo rada i socijalne skrbi u suradnji s Edukacijsko-rehabilitacijskim
fakultetom, udrugama osoba s invaliditetom i udrugama koje programski djeluju u
korist osoba s invaliditetom organizirat će u cilju bolje informiranosti
najmanje jedanput godišnje edukaciju stručnjaka i drugih zainteresiranih
subjekata o načinu provođenja inkluzije, odnosno uključivanja u svakodnevni život.

10.
Ministarstvo prosvjete i športa i Ministarstvo rada i socijalne skrbi u
suradnji s jedinicama lokalne i područne (regionalne) samouprave, udrugama
osoba s invaliditetom i udrugama koje programski djeluju u korist osoba s
invaliditetom poticat će razvoj mobilnih službi podrške edukacijskoj
integraciji.

11.
Ured Vlade Republike Hrvatske za udruge u većoj će mjeri pri ocjenjivanju
projekata udruga za osobe s invaliditetom voditi računa o edukaciji osoba zaposlenih
u udrugama i volontera, te će se dio odobrenih proračunskih sredstava usmjeriti
za edukaciju.

12.
Tijela državne uprave u suradnji s jedinicama lokalne i područne (regionalne)
samouprave, udrugama osoba s invaliditetom, udrugama koje programski djeluju u
korist osoba s invaliditetom i drugim organizacijama poticat će volonterski rad
kao nadopunu profesionalnom timu.

3.4.
Profesionalna rehabilitacija, zapošljavanje i rad

1.Ministarstvo
rada i socijalne skrbi, Ministarstvo financija, Ministarstvo gospodarstva,
Ministarstvo za obrt, malo i srednje poduzetništvo, Hrvatski zavod za
zapošljavanje i Hrvatski zavod za mirovinsko osiguranje do kraja 2005. godine
izradit će plan razvoja profesionalne rehabilitacije, zapošljavanja i rada
osoba s invaliditetom.

2. Ministarstvo rada i socijalne skrbi ustrajat će u
primjeni Zakona o profesionalnoj rehabilitaciji i zapošljavanju osoba s
invaliditetom kojim se osobama s invaliditetom omogućuje profesionalna
rehabilitacija, zapošljavanje i rad na otvorenom tržištu rada prema
individualnim sposobnostima, mogućnostima i potrebama, a samo iznimno pod
posebnim uvjetima, sukladno dokumentima Europske unije, Vijeća Europe,
Ujedinjenih naroda, Svjetske zdravstvene organizacije i Međunarodne
organizacije rada.

3. Ministarstvo za obrt, malo i srednje
poduzetništvo, Ministarstvo rada i socijalne skrbi i Hrvatski zavod za
zapošljavanje do kraja 2004. godine poduzet će mjere za osiguranje sredstava za
najpovoljnije uvjete kreditiranja samozapošljavanja osoba s invaliditetom.

4. Ministarstvo za obrt, malo i srednje poduzetništvo
izradit će do kraja 2004. godine u sklopu mjera i aktivnosti za poticanje malog
gospodarstva posebne poticajne mjere za osobe s invaliditetom u svrhu
povećavanja mogućnosti njihova aktivnog uključivanja u gospodarski razvoj
Hrvatske.

3.5.
Stanovanje, mobilnost i pristupačnost

1.
Ministarstvo zdravstva u suradnji s jedinicama lokalne i područne (regionalne)
samouprave dužno je kontinuirano raditi na osiguranju pristupačnosti i
elemenata informacijske podrške za gluhe i slijepe osobe unutar ustanova i u
okolišu te opremanju zdravstvenih ustanova i rehabilitacijskih centara
potrebnim funkcionalnim pomagalima. Isto je tako Ministarstvo zdravstva do
kraja 2004. godine dužno izraditi planove postupne prilagodbe objekata
zdravstvenih ustanova koji još nisu dostupni osobama s invaliditetom sa ciljem
da se do kraja 2006. godine izvrše planirane prilagodbe.

2.
Ministarstvo prosvjete i športa u suradnji s jedinicama lokalne i područne
(regionalne) samouprave dužno je kontinuirano raditi na uklanjanju
arhitektonskih barijera i uvođenju elemenata informacijske podrške za gluhe i
slijepe osobe u osnovnim i srednjim školama, te športskim ustanovama i
objektima. Isto je tako Ministarstvo prosvjete i športa do kraja 2003. godine
dužno izraditi planove postupne prilagodbe osnovnih i srednjih škola, te
športskih ustanova i objekata koji još nisu dostupni osobama s invaliditetom.

3.
Ministarstvo kulture u suradnji s jedinicama lokalne i područne (regionalne)
samouprave dužno je kontinuirano raditi na uklanjanju arhitektonskih barijera i
uvođenju elemenata informacijske podrške za gluhe i slijepe osobe u kulturnim
ustanovama. Do 2006. godine potrebno je prilagoditi nacionalne muzeje i
nacionalna kazališta te kina.

4.
Ministarstvo znanosti i tehnologije dužno je kontinuirano raditi na uklanjanju
arhitektonskih barijera i uvođenju elemenata informacijske podrške za gluhe i
slijepe osobe na visokim učilištima i studentskim domovima. Isto je tako Ministarstvo
znanosti i tehnologije do kraja 2003. godine dužno izraditi planove postupne
prilagodbe studentskih domova i fakulteta, koji još nisu dostupni osobama s
invaliditetom.

5. Ministarstvo turizma dužno je kontinuirano raditi
na obilježavanju hotelskih soba i drugih prostorija reljefnim simbolima i zvučnim
uređajima za osobe s oštećenjem vida, informacijskim porukama za gluhe osobe,
pristupačnosti i prilagodbi unu­trašnjosti objekata za kretanje osoba s
invaliditetom i pri­stupačnosti ostalim turističkim sadržajima (plaže,
restorani, kavane). Isto je tako Ministarstvo turizma dužno realizaciju ovih
mjera ugraditi u propise o kategorizaciji ugostiteljsko-hotelijerskih objekata.

6. Ministarstvo turizma do kraja 2003. godine donijet
će propis o posebnim oznakama hotela koji će svoje poslovanje i usluge prilagoditi
potrebama osoba s invaliditetom.

7. Ministarstvo pomorstva, prometa i veza,
Ministarstvo za javne radove, obnovu i graditeljstvo, jedince lokalne i
područne (regionalne) samouprave, vezano uz svoju nadležnost do kraja 2003.
godine izradit će mjere za poboljšanje fizičke dostupnosti infrastukturnim
objektima i uslugama koje se pružaju u tim objektima, te će u tu svrhu u
postupku planiranja i primjeni mjera uspostaviti izravnu suradnju s udrugama
osoba s invaliditetom. Do kraja 2004. godine prilagodit će se terminali i
postaje u županijskim središtima, a do kraja 2006. godine u ostalim gradovima.

8. Ministarstvo zaštite okoliša i prostornog uređenja
do kraja 2003. godine donijet će novi pravilnik o gradnji bez barijera kojim će
se odrediti prostorni standardi i uvjeti, te postrožiti kriteriji za
planiranje, projektiranje, gradnju i rekonstrukciju građevina, davanje u
uporabu svih javnih prostora i javnih višestambenih i stambenih građevina,
uključivo ugostiteljske i smještajne turističke objekte.

9. Ministarstvo pomorstva, prometa i veza,
Ministarstvo za javne radove, obnovu i graditeljstvo, jedince lokalne i
područne (regionalne) samouprave, vezano uz svoju nadležnost, do kraja 2003.
godine izradit će program prioritetnih aktivnosti u vezi s omogućavanjem veće
dostupnosti javnim prijevoznim sredstvima i signalizacijom u prometu, te drugim
područjima od značenja za neovisno kretanje i komunikaciju osoba s
invaliditetom, te će se na temelju toga svake godine realizirati najmanje dvije
prioritetne aktivnosti. Do 2004. godine uvest će se na svim međugradskim
linijama iz županijskih središta po jedan prilagođeni autobus, a do 2006.
godine iz svih gradskih središta. Do 2006. godine potrebno je prilagoditi još
dva željeznička vagona i sva županijska središta opremiti peronskim platformama
za ulazak i izlazak iz vagona. Navedene aktivnosti provest će se sukladno
osiguranim sredstvima u okviru državnog, županijskog, odnosno gradskog
proračuna.

10. Ministarstvo
pomorstva, prometa i veza, Ministarstvo za javne radove, obnovu i graditeljstvo
u suradnji s Ministarstvom prosvjete i športa i jedinicama lokalne i područne
(regionalne) samouprave izradit će do kraja 2003. godine program omogu­ćavanja
dostupnosti javnim prijevoznim sredstvima, odnosno brodovima učenicima s teškoćama
u razvoju koji pohađaju škole na kopnu.

11. Ministarstvo financija predložit će do kraja
2003. godine izmjenu i dopunu propisa o proračunu na način da će se posebno
iskazivati planirana i utrošena sredstva za uklanjanje arhitektonskih i drugih
barijera u prostoru.

3.6.
Mirovinsko osiguranje

1. Državni
zavod za zaštitu obitelji, materinstva i mladeži u suradnji s Ministarstvom
rada i socijalne skrbi i Hrvatskim zavodom za mirovinsko osiguranje izradit će
do kraja 2003. godine stručnu i analitičku podlogu o mogućnostima postupnog
uvođenja invalidskog osiguranja, te će predložiti donošenje odgovarajućih
propisa.

2. Ministarstvo rada i socijalne skrbi i Hrvatski
zavod za mirovinsko osiguranje u suradnji s Državnim zavodom za zaštitu
obitelji, materinstva i mladeži izradit će do kraja 2004. godine odgovarajuće
zakonsko rješenje u kojem će se, između ostaloga, utvrditi mjerila u
invalidskom osiguranju za posljedice povrede na radu i profesionalne bolesti.

3. Ministarstvo rada i socijalne skrbi i Hrvatski zavod
za mirovinsko osiguranje do kraja ožujka 2003. godine preispitat će pojedine
odredbe Zakona o mirovinskom osiguranju i pripremiti ga za noveliranje u svrhu
poboljšanja materijalnog položaja korisnika prava.

4. Ministarstvo rada i socijalne skrbi, Hrvatski
zavod za mirovinsko osiguranje i institucije II. stupa reformiranog mirovinskog
sustava do kraja 2003. godine predložit će posebne mjere radi uspješnog
provođenja profesionalne rehabilitacije.

5. Ministarstvo rada i socijalne skrbi u suradnji s
Hrvatskim zavodom za mirovinsko osiguranje izradit će do kraja 2003. godine
zakonsko rješenje za korištenje sredstava iz fondova drugog stupa za obiteljske
mirovine osoba s invaliditetom na isti način kao što se sada koriste sredstva
iz prvog stupa za istu populaciju, kao i zakonsko rješenje za omogućavanje
prava izbora na nasljeđivanje roditeljske mirovine ukoliko je ona povoljnija
prilikom odlaska u mirovinu, a u svrhu poticanja njihova zapošlja­vanja.

3.7.
Socijalna pomoć i skrb

1.
Ministarstvo rada i socijalne skrbi u suradnji s Ministarstvom hrvatskih
branitelja iz Domovinskog rata do kraja 2004. godine uskladit će zakonodavno
pravnu zaštitu u svrhu što ravnopravnijeg položaja i zaštite vojnih i civilnih
invalida rata i sudionika II. svjetskog rata, mirnodopskih vojnih invalida iz
poraća i civilnih invalida iz Domovinskog rata, radi smanjenja razlika u odnosu
na ukupna invalidska prava iz Zakona o pravima hrvat­skih branitelja iz
Domovinskog rata i članova njihovih obitelji. Pritom će se uvažavati Analiza
pravnog i materijalnog položaja vojnih i civilnih invalida rata s prijedlogom
mjera, koju je izradilo Ministarstvo rada i socijalne skrbi u studenom 2001.
godine.

2.Ministarstvo rada i socijalne skrbi do
kraja 2003. godine utvrdit će opseg i dinamiku odvijanja procesa
deinstitucionalizacije, te provoditi mjere u svrhu realizacije navedenog i to u
surad­nji s Ministarstvom prosvjete i športa i Ministarstvom zdravstva u dijelu
koji se odnosi na ustanove socijalne skrbi koje provode odgoj i obrazovanje
djece s invaliditetom do 21. godine života.

3. Ministarstvo rada i socijalne skrbi do kraja 2003.
godine izradit će odgovarajuće zakonsko rješenje u vezi s redefiniranjem
kriterija i naziva prava na osobnu invalidninu i prava na doplatak za pomoć i
njegu, u cilju određivanja dodatka na težu invalidnost neovisno o imovinskom
cenzusu.

4. Ministarstvo rada i socijalne skrbi u suradnji s
udrugama osoba s invaliditetom i udrugama koje programski djeluju u korist
osoba s invaliditetom do kraja 2003. godine izradit će stručnu podlogu u vezi s
programima rada klubova za osobe s invaliditetom kao posebnog oblika rada u
sustavu socijalne skrbi, te razmotriti mogućnost pronalaženja odgovarajućeg
zakonskog rje­šenja.

5. Ministarstvo rada i socijalne skrbi do kraja 2005.
godine izradit će programe psihosocijalne rehabilitacije u domovima socijalne
skrbi u skladu s potrebama, interesima i sposobnostima korisnika.

6. Ministarstvo rada i socijalne skrbi kontinuirano
će organizirati stručne skupove i edukativne sastanke za djelatnike u sustavu
socijalne skrbi radi unapređivanja stručnog rada, te pravilnijeg postupanja
prilikom ostvarivanja pojedinih prava.

3.8.
Koordinacija i informiranje

1.
Povjerenstvo Vlade Republike Hrvatske za osobe s invaliditetom u cilju
preispitivanja usklađenosti važećih zakona u Republici Hrvatskoj s temeljnim
međunarodnim ugovorima izradit će izvješća o njihovoj usklađenosti, te će u
slučajevima neu­skla­đenosti dati prijedloge za izmjene i dopune zakona.

2. Državni zavod za zaštitu obitelji, materinstva i
mladeži do kraja 2003. godine izradit će prijedlog poticanja i osnaživanja rada
savjetovališta na području Hrvatske. Rad savjetovališta obuhvaćao bi
individualni i grupni rad s osobama s invaliditetom i njihovim obiteljima kako
bi se upoznali s prirodom oštećenja, prognozom razvoja invalidnosti, te
potrebom i mogućnostima što ranijeg stručnog tretmana. Tu bi im se ujedno
pomagalo u prevladavanju obiteljskih teškoća, te informiralo o najpovoljnijim
pravima i oblicima zaštite. U rad savjetovališta bili bi uključeni stručnjaci
različitih profila u odnosu na pojedina područja od značenja za osobe s
invaliditetom (zdravstvo, socijalna skrb, odgoj i obrazovanje, mirovinsko
osiguranje i dr.)

3. Ministarstvo hrvatskih branitelja iz Domovinskog
rata u suradnji s Ministarstvom za europske integracije do kraja 2004. godine
donijet će provedbene akte u skladu sa zakonodavstvom i praksom Europske unije.
Time će se omogućiti suvremenija i adekvatnija zaštita invalida Domovinskog
rata kao dijela opće populacije osoba s invaliditetom.

4.
Povjerenstvo Vlade Republike Hrvatske za osobe s invaliditetom osigurat će
međuresorsku koordinaciju, posebice u vezi s donošenjem propisa radi
učinkovitijeg i racionalnijeg djelovanja. U tu će svrhu u četiri regionalna
centra organizirati stručno savjetovanje za sve sudionike provedbe politike za
osobe s invaliditetom u toj regiji u cilju što bolje međusobne informiranosti,
koordinacije rada i senzibilizacije javnosti.

5. Vlada Republike Hrvatske do kraja 2006. godine
poduzet će mjere radi izjednačavanja prava istog naziva u nadležnosti
različitih sustava. S obzirom na različite iznose prava istog naziva, koja
osobe s istom vrstom i stupnjem invaliditeta ostvaruju u različitim sustavima,
potrebno je ujednačiti osnovni iznos tih novčanih davanja. U odnosu na
okolnosti nastanka invalidnosti, u tom bi smislu valjalo odrediti dodatak na
osnovni iznos pojedinog prava.

6. Ministarstvo rada i socijalne skrbi, Ministarstvo
prosvjete i športa i Ministarstvo zdravstva do kraja 2006. godine uskladit će
propise na osnovi prethodno pripremljenih odgovarajućih stru­čnih analiza i
elaborata.

7. Tijela državne uprave u suradnji s uredima državne
uprave u županijama i tijelima jedinica lokalne i područne (regionalne)
samouprave pri izradi novih propisa vodit će računa o tome da postupak za
ostvarivanje prava osoba s invaliditetom bude što jednostavniji.

8. Državni zavod za zaštitu obitelji, materinstva i
mladeži do kraja 2004. godine izradit će priručnik radi informiranja javnosti o
uvjetima i načinu ostvarivanja prava osoba s invaliditetom u sustavu socijalne
sigurnosti, koji će se redovito ažurirati. Priručnik mora biti dostupan svim
kategorijama osoba s invaliditetom. U izradi priručnika nužno je sudjelovanje
svih mjerodavnih tijela koja se u okviru svog djelokruga rada bave
problematikom osoba s invaliditetom.

9. Povjerenstvo Vlade Republike Hrvatske za osobe s invaliditetom
do kraja 2003. godine osigurat će prijevode svih međunarodnih dokumenata
značajnih za osobe s invaliditetom, te će ih do kraja 2004. godine tiskati u
crnom tisku i na Brailleovom pismu ili u audio zapisu.

10. Povjerenstvo Vlade Republike Hrvatske za osobe s
invaliditetom u suradnji s udrugama osoba s invaliditetom i udrugama koje
programski djeluju u korist osoba s invaliditetom svake će godine osmisliti
javna djelovanja za obilježavanje datuma koji su vezani uz promicanje ljudskih
prava i unapređenje položaja osoba s invaliditetom.

4.
ZAVRŠNE ODREDNICE

1.
Tijela državne uprave dužna su provoditi mjere iz Nacionalne strategije
jedinstvene politike za osobe s invaliditetom od 2003. do 2006. godine, u cilju
promicanja prava i unapređenja položaja osoba s invaliditetom u Republici
Hrvatskoj.

2.
Vlada RH do kraja 2003. godine redefinirat će ulogu Povjerenstva Vlade RH za
osobe s invaliditetom i razmotriti osnivanje Ureda Vlade RH za osobe s
invaliditetom.

3.
Vlada Republike Hrvatske do kraja 2003. godine razmotrit će mogućnost uvođenje
institucije pravobranitelja za prava osoba s invaliditetom – »ombudsmana«.

4. Državni
zavod za zaštitu obitelji, materinstva i mladeži, u suradnji s Povjerenstvom
Vlade RH za osobe s invaliditetom, koordinirat će i pratiti provedbu Nacionalne
strategije jedinstvene politike za osobe s invaliditetom od 2003. do 2006.
godine.

5. Državni zavod za zaštitu obitelji, materinstva i
mladeži u suradnji s Povjerenstvom Vlade RH za osobe s invaliditetom i resornim
tijelima izradit će plan provedbe Nacionalne strategije jedinstvene politike za
osobe s invaliditetom od 2003. do 2006. u roku od šest mjeseci od njezinoga
usvajanja.

6. Tijela državne uprave dostavit će do 15. siječnja
svake godine Povjerenstvu Vlade Republike Hrvatske za osobe s invaliditetom
izvješće o provedbi mjera iz svoje nadležnosti.

7. Državni zavod za zaštitu obitelji, materinstva i
mladeži do 1. veljače svake godine dostavit će Vladi Republike Hrvatske
objedinjeno izvješće o provedbi mjera iz Nacionalne strategije jedinstvene
politike za osobe s invaliditetom od 2003. do 2006. godine.

8.  Tijela državne
uprave dužna su u svoje godišnje planove uvrstiti mjere za provedbu u skladu s
Nacionalnom strategijom jedinstvene politike za osobe s invaliditetom od 2003.
do 2006. godine, te za svaku godinu osigurati sredstva za provedbu mjera iz državnog
proračuna.

9. Državni zavod za zaštitu obitelji, materinstva i
mladeži u suradnji s Povjerenstvom Vlade RH za osobe s invaliditetom, u roku 6
mjeseci od usvajanja, tiskat će Nacionalnu strategiju jedinstvene politike za
osobe s invaliditetom od 2003. do 2006. godine u crnom tisku i na Brailleovom
pismu ili u audio zapisu, te će je objaviti na WEB stranicama.

10. Nacionalna strategija jedinstvene politike za
osobe s invaliditetom od 2003. do 2006. godine objavit će se u »Narodnim
novinama«.

11. Danom donošenja Nacionalne strategije jedinstvene
politike za osobe s invaliditetom od 2003. do 2006. godine, Zaključak Vlade RH
od 14. listopada 1999. godine (klasa: 562-01/98-01/03; Urbroj: 5030108-99-2)
koji se odnosi na donošenje Nacionalnog programa za poboljšanje kvalitete življenja
osoba s invaliditetom, stavlja se izvan snage.

if !supportEmptyParas endif

Ostalo, NN 13/2003-159