## Odluka Ustavnog suda Republike Hrvatske broj U-III-85/2001 od 5. travnja 2001.

### NN 37/2001 (25.4.2001.), Odluka Ustavnog suda Republike Hrvatske broj U-III-85/2001 od 5. travnja 2001.

# USTAVNI SUD REPUBLIKE HRVATSKE

if !supportEmptyParas endif

662

Ustavni sud Republike Hrvatske u Vijeću petorice za odlu­čiva­nje o
ustavnim tužbama sastav­ljenom od dopredsjednika Suda Petra Klarića, kao
predsjednika Vijeća te sudaca Jurice Malčića, Ivana Matije, Emilije Rajić i
Milana Vukovića, kao članova Vijeća, u postupku vođenom u povodu ustavne tužbe
B. Đ. iz Š., zastupane od K. K., odvjetnice u Š., na sjednici Vijeća održanoj
5. trav­nja 2001. godine, jednoglasno je donio

## ODLUKU

I. Ustavna tužba se usvaja.

II. Ukida se presuda Vrhovnog suda Republike Hrvatske, broj:
Rev-589/1999-2 i Gzz-24/1999-2 od 3. lip­nja 1999. godine, te se predmet vraća
Vrhovnom sudu Republike Hrvatske na po­nov­ni postupak.

```
Obrazlože­nje
```

1. Ustavna tužba podnijeta je
protiv presude Vrhovnog suda Republike Hrvatske, broj: Rev-589/1999-2 i
Gzz-24/1999-2 od 3. lip­nja 1999. godine, kojom su presudom prihvaćeni revizija
i zahtjev za zaštitu zakonitosti te su preinačene presude Županijskog suda u Š.
od 12. listopada 1998. godine, broj: Gž-333/98 i Općinskog suda u Š., broj:
P-680/98 od 7. svib­nja 1998. godine na način da se tužbeni zahtjev podnosite­ljice
odbija.

Presudama nižestupa­njskih
sudova usvojen je tužbeni zahtjev podnosite­ljice i utvrđene su ništavim
odredbe ugovora o kupoprodaji stana, broj: 16156 koje­g su podnosite­ljica i
Republika Hrvat­ska zak­ljučile 13. ve­ljače 1996. godine u dijelu točke 1.
kojim je utvrđena cijena stana u iznosu od 102.853,39 kn, jer je ista 51.531,07
kn, pa je slijedom toga djelomično ništava odredba ugovora u točki 3. i 4.
članka 4. jer je iznos prvog obroka 1.545.93 kn, a mjesečni obrok otplate
363,27 kn do revalorizacije, pa se ovlašćuje tužite­ljica (sada podnosite­ljica)
da umjesto dotadaš­nje­g iznosa mjesečnog obroka od dana pravomoćnosti presude
upla­ćuje iznos od 182,73 kn, kao i da zatraži izmjenu uk­njižbe založnog prava
(hipoteke) za čest. br. 2720 k. o. Š., sukladno navedenim iznosima.

Tim presudama, tuženica
(Republika Hrvatska) dužna je podnosite­ljici ustavne tužbe, na ime do tada
uplaćene obročne otplate, vratiti iznos više prim­ljenog iznosa od 6.233,71 kn
sa zakonskim zateznim kamatama, koje na iznos od 1.539,67 kn teku počevši od
13. ve­ljače 1996. godine, a na iznos od 180,54 kn mjesečno počev od 13. ve­ljače
1996. godine do pravomoćnosti presude, a sve u roku od 15 dana.

2. Podnosite­ljica ustavne
tužbe smatra, da joj je osporenom presudom Vrhovnog suda, a uslijed pogrešne
primjene materijalnog prava, povrijeđeno ustavno pravo iz članka 14. Ustava, a
kojim člankom Ustava jamči se opća jednakost građana kao i jednakost svih pred
zakonom, te upućuje i na postoja­nje povrede odredbe članka 3. Ustava Republike
Hrvatske.

Obrazlažući povrede naprijed
navedenih ustavnih odredaba podnosite­ljica ističe da su odlukom Ustavnog suda
Republike Hrvatske, broj: U-I-697/1995 od 29. siječ­nja 1997. godine (»Narodne
novine«, broj 11/97) ukinute, kao s Ustavom nesuglasne, određene odredbe Zakona
o prodaji stanova na kojima postoji stanarsko pravo (»Narodne novine«, broj
43/92, 69/92, 25/93, 26/96, 48/93, 2/94, 29/94, 58/95, 11/97, 68/98 i 96/99), a
koje su propisivale način utvrđiva­nja cijene za prodavane stanove, te su
stoga, prema ­njezinu miš­lje­nju, ukinute odredbe o većoj cijeni stana bile
protivne Ustavu od samog početka svoje­g važe­nja, odnosno i u vrijeme sklapa­nja
ugovora o kupoprodaji stana. Po shvaća­nju podnosite­ljice to da­lje znači, da
su prema odredbama Zakona o obveznim odnosima članci ugovora o kupoprodaji
kojima se određuje cijena stana u konkretnom slučaju ništave, te da je Vrhovni
sud Republike Hrvatske, odlučujući o reviziji i zahtjevu za zaštitu
zakonitosti, iste trebao odbiti i potvrditi presude sudova, kojima je usvojen ­njezin
tužbeni zahtjev u cijelosti. Stoga, podnosite­ljica predlaže usvaja­nje ­njezine
ustavne tužbe i ukida­nje osporavane presude Vrhovnog suda Republike Hrvatske,
te vraća­nje predmeta Vrhovnom sudu na ponovno odlučiva­nje.

*Ustavna tužba je osnovana.*

3. Za potrebe ovosudnog
postupka pribav­ljen je spis Općin­skog suda u Š., broj: P-680/98, te je
utvrđeno da je u konkretnom slučaju prvostupa­njskom presudom usvojen, kao
osnovan, tužbeni zahtjev podnosite­ljice pozivom na odredbe članaka 103. do
105., te članaka 210. i 463. Zakona o obveznim odnosima (»Narodne novine«, broj
53/91, 73/91, 3/94, 7/96 i 112/99, u da­lj­njem tekstu: ZOO). Rješavajući o
žalbi tuženice, Županijski sud u Š. svojom presudom, broj: Gž-333/98 od 12.
listopada 1998. godine, potvrdio je zakonitost prvostupa­njske presude, te
žalbu odbio kao neosnovanu.

U svezi pravomoćne presude
tužena je izjavila reviziju, dok je Državno odvjetništvo Republike Hrvatske
podnijelo zahtjev za zaštitu zakonitosti. Vrhovni sud Republike Hrvatske,
osporavanom presudom, broj: Rev-589/1999-2 i Gzz-24/1999-2 od 3. lip­nja 1999.
godine, prihvatio je reviziju i zahtjev za zaštitu zakonitosti te preinačio
presude nižestupa­njskih sudova na način da je tužbeni zahtjev podnosite­ljice,
kao neosnovan, u cijelosti odbio.

U obrazlože­nju osporene
presude Vrhovni sud ističe da su odlukom Ustavnog suda Republike Hrvatske,
broj: U-I-697/1995 od 29. siječ­nja 1997. godine, ukinute, kao s Ustavom
nesuglasne, određene odredbe Zakona o prodaji stanova na kojima postoji
stanarsko pravo, a koje su propisivale način utvrđiva­nja cijene za prodavane
stanove. Prema pravnom stajalištu Vrhovnog suda Republike Hrvatske izraženom u
osporavanoj odluci djelova­nje ukid­ne odluke Ustavnog suda Republike Hrvatske
nastupa danom objave te odluke u »Narodnim novinama« i ne može imati
retroaktivni učinak niti se ne može odnositi na ugovorne odnose imovinskog
prava sklop­ljene između stranaka na teme­lju odredaba Zakona o prodaji stanova
na kojima postoji stanarsko pravo, a koje su važile do ­njihovog ukida­nja.

4. Ustavni sud Republike
Hrvatske je Odlukom, broj: U-I-697/1995 od 29. siječ­nja 1997. godine, ukinuo
pojedine odredbe Zakona o izmjenama i dopunama Zakona o prodaji stanova na
kojima postoji stanarsko pravo kao nesuglasne s Ustavom. Između ostalih, među
ukinutim odredbama nalazila se i odredba članka 8. stavka 4. tog Zakona koja se
je odnosila na izračun cijene stana za višak u površini soba. Prema naznačenoj
odredbi predmetni višak se otkup­ljivao prema cijeni koja odgovara građevinskoj
vrijednosti etalonskog objekta uvećanoj za vrijednost koja proizlazi iz
položajne pogodnosti stana.

Sukladno utvrđe­nju Ustavnog
suda, izraženog u navedenoj odluci, nije bilo ustavnog teme­lja da zakonodavac
državu, kao osobu javnog prava, koja prodaje stanove opterećene stanarskim
pravom, stav­lja u položaj bitno različit od položaja drugih proda­vate­lja
stanova. Ujedno, nije bilo ustavnog teme­lja niti za stav­lja­nje kupaca
stanova u bitno različit položaj ovisno od toga tko je nosite­lj prava
vlasništva na stanu koji se prodaje.

5. Također, u Odluci, broj:
U-III-731/1994 od 22. trav­nja 1997. godine (»Narodne novine«, broj 53/97),
Ustavni sud izrazio je pravno stajalište prema kojem se zaštita ustavnih prava
podnosite­lja u konkretnom slučaju ne može uskratiti samo iz razloga što je
nesuglasnim s Ustavom utvrđen pravni propis prestao vrijediti, a na teme­lju
ukidne odluke ovog Suda, nakon što je donesen pojedinačni osporavani akt uteme­ljen
na takvoj neustavnoj zakonskoj odredbi.

6. Slijedom navedenog,
tijekom ustavnosudskog postupka utvr­đeno je da je, u konkretnom slučaju,
cijena iz ugovora o kupoprodaji stana sklop­ljenog na teme­lju odredaba Zakona
o prodaji stanova na kojima postoji stanarsko pravo, odnosno način njezi- nog
utvrđiva­nja, bila propisana zakonskim odredbama koje su od početka svoje­g
važe­nja bile u nesuglasju s Ustavom Republike Hrvatske.

7. Odredbom članka 463. ZOO,
propisano je da kad je ugovorena veća cijena od propisane, kupac duguje samo
iznos propisane cijene, a ako je već isplatio ugovorenu cijenu, ima pravo
zahtijevati da mu se vrati razlika.

Iz navedenog slijedi da se u predmetnom slučaju radilo o građanskopravnom
sporu između podnosite­lja, kao kupca stana i prodavate­lja stana, te da se
podnosite­lj radi zaštite svojih prava i pravnih interesa imao pravo obratiti
nadležnom općinskom sudu, što je i učinio. U navedenom pravcu svoje pravno
stajalište ovaj Sud izrazio je i u odluci, broj: U-III-1341/1997 od 22. trav­nja
1998. godine (»Narodne novine«, broj 66/98).

Točna je tvrd­nja koja proizlazi iz osporavane presude Vrhov­nog suda
Republike Hrvatske da prema odredbi članka 53. stavka 2. Ustavnog zakona o
Ustavnom sudu Republike Hrvatske ukinute zakonske odredbe prestaju važiti danom
objave odluke Ustavnog suda u »Narodnim novinama«, ako Ustavni sud ne odredi
drugi rok. Međutim, isto je tako nesporno, a što je prethodno i navedeno, da su
ukinute zakonske odredbe bile nesuglasne s Ustavom i u vrijeme prije ­njihova
ukida­nja, točnije i 13. ve­ljače 1996. godine, odnosno u vrijeme kada je
podnosite­ljica sklopila ugovor o kupoprodaji stana.

8. S obzirom na iznijeto razvidno je da je Vrhovni sud Re­pub­like
Hrvatske donoseći osporenu odluku postupio protivno odredbi članka 30. Ustavnog
zakona o Ustavnom sudu Republike Hrvatske, koja upućuje na obvezatnost poštiva­nja
odluka i rješe­nja Ustavnog suda Republike Hrvatske, kada je, u konkretnom
slučaju prihvatio reviziju i zahtjev za zaštitu zakonitosti, povređujući time
ustavna prava sadržana u članku 14. Ustava, kojim se jamči opća jednakost i
jednakost građana pred zakonom. Povreda navedenih ustavnih prava proizlazi iz
primjene na konkretan slučaj propisa za koji je utvrđeno da dovodi u
neopravdano neravnopravni položaj određene subjekte.

Ovakvo pravno stajalište u materijalnopravno istovjetnom predmetu Sud je
izrazio i u svojoj odluci, broj: U-III-213/2000 od 27. ožujka 2000. godine
(»Narodne novine«, broj 58/00), iz koje se izdvaja:

»Ništavost ugovora nastaje kad nastanu zakonski razlozi ništavosti *(ex
tunc)*. U ovom slučaju razlog ništavosti je protivnost ugovora prisilnim
propisima Zakona o prodaji stanova, a ona je nastala u času zak­ljuče­nja
ugovora. Pri tome nije od važnosti što su protuustavne odredbe Zakona (na
kojima je zasnovan ugovor) ukinute nakon zak­ljuče­nja ugovora, jer su one, u
smislu izloženog shvaća­nja, bile protivne Ustavu i prije ukida­nja.

Ništavost ugovora je
djelomična, jer se odnosi samo na cijenu iz kupoprodajnog ugovora, a ona se
određuje na teme­lju zakonskih odredaba. Dakle, predmetni ugovor može opstati i
bez odredaba o cijeni, a ona nije bila ni uvjet ugovora ni odlučujuća pobuda
zbog koje je ugovor sklop­ljen (stavak 1. članka 105. Zakona o obveznim
odnosima).«

9. Glede istica­nja povrede
odredaba članka 3. Ustava va­lja reći da te odredbe ne daju osnovu za pruža­nje
ustavnosudske zaštite, jer ne sadrže slobode i prava čovjeka i građanina čiju
zaštitu, sukladno odredbi članka 129. alineje 4. Ustava, Ustavni sud pruža
odlučujući o ustavnim tužbama podnosite­lja.

10. Slijedom sve­ga
iznijetog, teme­ljem odredbi članaka 69. i 72. Ustavnog zakona o Ustavnom sudu
Republike Hrvatske (»Narodne novine«, broj 99/99), odlučeno je kao u izreci.

Broj: U-III-85/2001
Zagreb, 5. trav­nja 2001.

USTAVNI SUD REPUBLIKE HRVATSKE

Predsjednik Vijeća
**dr. sc. Petar Klarić,** v. r.

if !supportEmptyParas endif

Odluka, NN 37/2001-662