## Presuda Visokog upravnog suda Republike Hrvatske broj: Us-6927/2009-5 od 14. ožujka 2012.

### NN 77/2012 (11.7.2012.), Presuda Visokog upravnog suda Republike Hrvatske broj: Us-6927/2009-5 od 14. ožujka 2012.

77 11.07.2012 Presuda Visokog upravnog suda Republike Hrvatske broj: Us-6927/2009-5 od 14. ožujka 2012.

VISOKI UPRAVNI SUD REPUBLIKE HRVATSKE

1830

PRESUDA

Visoki upravni sud Republike Hrvatske u vijeću sastavljenom od sudaca toga suda mr.sc. Marije Kriletić, predsjednice vijeća, Blanše Turić i Borisa Markovića, članova vijeća te sudske savjetnice Tatjane Ilić, zapisničarke u upravnom sporu tužitelja HT – Hrvatske telekomunikacije d.d., Savska cesta 32, Zagreb, kojeg zastupa Nikola Klisović, direktor, protiv odluke tužene Hrvatske agencije za poštu i elektroničke komunikacije, Jurišićeva 13, Zagreb, klasa: UP/I-344-01/09-01/255, urbroj: 376-13-09-02 od 24. travnja 2009., radi odabira najpovoljnije ponude, u nejavnoj sjednici vijeća održanoj 14. ožujka 2012.

presudio je

Tužba se odbija.

Ova će se presuda objaviti u »Narodnim novinama«.

Obrazloženje

Osporenom odlukom tuženog tijela: I. Odabire se ponuda trgovačkog društva Odašiljači i veze d.o.o., Zagreb kao najpovoljnija ponuda podnesena na natječaj proveden radi izdavanja pojedinačne dozvole za uporabu radiofrekvencijskog spektra za pružanje usluge upravljanja elektroničkim komunikacijskim mrežama digitalne televizije, II. Pojedinačna dozvola za uporabu radiofrekvencijskog spektra za pružanje usluga upravljanja dvjema elektroničkim komunikacijskim mrežama digitalne televizije (MUX A i MUX B) izdaje se trgovačkom društvu Odašiljači i veze d.o.o., Zagreb, III. Dozvola iz točke II. ove Odluke izdaje se za uporabu radiofrekvencijskog spektra u frekvencijskom području UHF (470 – 862 MHz) za dvije mreže s pokrivanjem na razini Republike Hrvatske na vremensko razdoblje od deset godina, IV. Odašiljači i veze d.o.o. ima pravo preuzeti dozvolu iz točke II. ove Odluke nakon što u roku od 30 dana od primitka ove Odluke plati naknadu za prvu godinu za uporabu radiofrekvencijskog spektra i naknadu za podmirivanje troškova Hrvatske agencije za poštu i elektroničke komunikacije nastalih u upravljanju radiofrekvencijskim spektrom temeljem izdanih računa Agencije, V. Ako tvrtka Odašiljači i veze d.o.o. ne plati naknade iz točke IV. ove Odluke oduzet će joj se dozvola za uporabu radiofrekvencijskog spektra bez prava na odštetu, VI. Dozvola iz točke II. ove Odluke propisuje uvjete korištenja dodijeljenog radiofrekvencijskog spektra, konkretne uvjete gradnje i tehničke parametre mreža odnosno tehničke parametre radijskih postaja koje čine mreže za pokrivanje DVB-T signalom. Ponuda na natječaj Odašiljača i veza d.o.o. čini sastavni i neodvojivi dio dozvole iz točke II. ove Odluke, osim u dijelu koji je s njom u suprotnosti, VII. Odašiljači i veze d.o.o. obvezan je pružati usluge upravljanja elektroničkim komunikacijskim mrežama digitalne televizije sukladno Zakonu, podzakonskim propisima i dozvoli iz točke II. ove Odluke, VIII. Odašiljači i veze d.o.o. obvezan je do 27. srpnja 2009. godine dostaviti Hrvatskoj agenciji za poštu i elektroničke komunikacije zahtjev za obavljanje tehničkog pregleda u svrhu utvrđivanja ispunjavanja uvjeta iz dozvole, IX. Ova Odluka objaviti na službenim internetskim stranicama Hrvatske agencije za poštu i elektroničke komunikacije te u »Narodnim novinama«.

Tužitelj podnosi tužbu kojom pobija navedeni upravni akt zbog nepravilne primjene zakona i propisa donesenih na temelju zakona, zbog povrede pravila postupka, a osobito zbog toga što činjenično stanje nije pravilno utvrđeno te što je iz utvrđenih činjenica izveden nepravilan zaključak u pogledu činjeničnog stanja. Smatra kako su u postupku natječaja, a osobito određivanjem kriterija ocjenjivanja, naročito referenci i iskustva ponuditelja, te samim načinom ocjenjivanja, povrijeđena načela objektivnosti, transparentnosti, razmjernosti i nediskriminacije. Natječajnom dokumentacijom navedeno je kako podnositelj ponude treba navesti reference i dosadašnje iskustvo u izgradnji i upravljanju analognim i digitalnim radiodifuzijskim mrežama i posebno istaći iskustvo u obavljanju DVB-T mrežama te opisati dostignuća koja je ostvario kroz istraživanja i razvoj. Navodi da se na taj način ponuditelj Odašiljači i veze d.o.o. stavlja u povoljniji položaj u odnosu na njega i sve ostale potencijalne podnositelje ponuda. To stoga jer je na području upravljanja analognim mrežama prema vlastitim navodima dominantan davatelj usluga u području pružanja usluga koncesionarima radija i televizije, koji pruža cjelokupnu uslugu prijenosa i odašiljanja za potrebe Hrvatske radiotelevizije te gotovo čitavu uslugu prijenosa i odašiljanja za potrebe dviju televizija s nacionalnom koncesijom. Nadalje navodi da su pri određivanju težinskih faktora za svaki pojedini kriterij, kriteriji vrednovanja ponuda postavljeni pogrešno i u suprotnosti s načelima iz članka 89. Zakona. Ispunjavanje kriterija prethodnog iskustva i referenci svim ostalim potencijalnim ponuditeljima je dodatno ograničeno odnosno u potpunosti onemogućeno kroz teritorijalno sužavanje i isključivanje povezanih društava odnosno podizvođača. Iako nema stvarne razlike između iskustva stečenog u inozemstvu i iskustva stečenog na području Republike Hrvatske te iako je iskustvo povezanih društava odnosno podizvođača koji bi sudjelovali u postupku realizacije usluge upravljanja elektroničkim komunikacijskim mrežama digitalne televizije nedvojbeno korisno i iskoristivo u pružanju te usluge, tuženo je tijelo izričito isključilo mogućnost pozivanja na takva iskustva u postupku natječaja te i na taj način onemogućilo sve ostale podnositelje ponuda da ostvare broj bodova koje je po ovom kriteriju ostvario i jedino mogao ostvariti odabrani ponuditelj. Činjenica je da su ponuditelj Odašiljači i veze d.o.o. i određeni drugi pravni subjekti imali dozvole za privremeno, odnosno testno upravljanje digitalnim radiodifuzijskim mrežama na području Republike Hrvatske, a što je tuženom tijelu moralo biti poznato u vrijeme raspisivanja natječaja s obzirom na to da isključivo tuženo tijelo dodjeljuje takve dozvole. No smatra da takvo testno iskustvo ne odgovara zahtjevima iz natječajne dokumentacije, u kojoj se traži broj godina pružanja usluga, veličina mreže kojom upravlja ili je upravljao s obzirom da se privremeno testno pružanje po svojoj prirodi, ali i odgovornosti operatora koji mrežom upravlja ne može uzeti kao iskustvo istovjetno trajnom, komercijalnom upravljanju digitalnom radiodifuzijskom mrežom. Nadalje navodi da ponuda odabranog ponuditelja nije uvezana u jedinstvenu cjelinu i obvezni sažetak za objavu ne sadrži sve natječajem propisane elemente. Tijekom javnog otvaranja ponude uočeno je da se ponuda sastojala od ukupno deset knjiga (registratora) koji nisu bili zajedno uvezani u jedinstvenu cjelinu na način da se pojedina knjiga (registrator) ne bi mogla naknadno zamijeniti, izuzimati ili dodavati, na što je iznio primjedbu na zapisnik o javnom otvaranju ponuda. Osim činjenice da ponuda nije uvezana u jedinstvenu cjelinu na način određen natječajnom dokumentacijom, ista sadržava formalne nedostatke koje tuženo tijelo u svojoj odluci uopće nije razmatralo. Naime, u zapisnik o javnom otvaranju ponuda iznio je primjedbu kako kratak prikaz sadržaja ponude ne sadrži cijenu, niti podatak o širinama kanala pojedinog multipleksa, a koja dva podatka, budući da opisuju predmet i cijenu ponude čine bitne karakteristike pojedine ponude. Nadalje smatra da je tuženo tijelo nepravilno provelo postupak analiza, usporedbe i ocjene obiju ponuda u drugom krugu. Smatra kako taj dio ocjene ponuda nije proveden sukladno načelima iz poglavlja 6.2. (»Način i kriteriji ocjenjivanja«) i 6.3. (»Postupak ocjenjivanja i odabira ponuda«) natječajne dokumentacije. Ističe da pri ocjenjivanju pojedinih kriterija nisu poštivane smjernice iz poglavlja 6.2. natječajne dokumentacije i detaljno obrazlaže pojedine kriterije. Što se tiče kriterija ponuđene cijene kapaciteta multipleksa obrazlaže da je tužitelj usprkos većem kapacitetu i široj ponudi dodatnih usluga ponudio bitno nižu konačnu cijenu od cijene odabranog ponuditelja. Smatra da je njegovo tehničko rješenje bolje jer ne dolazi do situacije u kojoj bi cjelokupna digitalna regija ostala bez signala u slučaju poteškoća sa samo jednim odašiljačem, s obzirom na to da se prijenos na svaki odašiljač vrši zasebno, a ne posredstvom prethodnog odašiljača. Prednost tehničkog rješenja, kakvog je on ponudio je i mogućnost kontrole u realnom vremenu nad svim elementima obuhvaćenim predloženim tehničkim rješenjem, s obzirom na to da je svaki odašiljač izravno povezan s glavnom digitalnom platformom, a ne posredstvom drugih odašiljača, čime se dobiva pravovremena informacija o ispravnom funkcioniranju svakog dijela rješenja i smanjuje vrijeme otklanjanja grešaka. Iako su postoci pokrivanja koje je naveo odabrani ponuditelj nešto viši, smatra da treba uzeti u obzir da metoda izračuna nije standardizirana te je stoga upitno odražavaju li ponuđeni postoci stvarnu razliku u pokrivenosti između ponude odabranog ponuditelja i njegove ponude, s obzirom na to da je njegov model izrađen na modelu terena Republike Hrvatske s preciznošću od 25 metara, dok je model odabranog ponuditelja izrađen na višestruko nepreciznijem digitalnom modelu terena Republike Hrvatske s preciznošću od 100 metara. Zaključno smatra kako je u pogledu kriterija tehničkog rješenja i dinamike uspostave mreže njegova ponuda, ukupno gledano prema mjerilima iz natječajne dokumentacije (kvalitetnije tehničko rješenje mreže, veća pokrivenost stanovnika, brža izgradnja mreže od uvjetovane dinamike izgradnje) povoljnija. U svezi kompetencije i iskustva smatra da se s tim postavljenim kriterijem izravno pogoduje ponuditelju Odašiljači i veze d.o.o. kao jedinom relevantnom ponuditelju sa iskustvom na području izgradnje i upravljanja analognim radiodifuzijskim mrežama čime su svi ostali potencijalni ponuditelji stavljeni u izrazito nepovoljan položaj u pogledu sudjelovanja na ovom javnom natječaju. Nadalje u svezi kriterija ponude dodatnih usluga u multipleksu ističe da su dodatne multimedijske usluge odabranog ponuditelja određene neprecizno i na način da nije jasno kakve dodatne usluge namjerava nuditi. S obzirom na to da tuženo tijelo tvrdnju da je zbog dostave neispravnih podataka o lokacijama odašiljačkih postaja dovedena u pitanje i mogućnost pružanja usluga nije ni na koji način preciznije odredilo u pobijanoj Odluci, nejasno je zbog čega bi raspored odašiljača izrađen u skladu sa svim relevantnim teorijskim smjernicama i tehničkim specifikacijama vezanim za projektiranje DVB-T mreža bio neprikladan za pružanje usluge koja je predmet natječaja. Slijedom navedenog, predlaže da Sud tužbu uvaži i poništi osporeno rješenje.

Tuženo tijelo prigovara svim navodima iz tužbe i smatra neosnovanim tužiteljeve prigovore u svezi formalnih i materijalnih nedostataka osporavane odluke. Ističe da je odluka donesena na temelju ovlasti dane Zakonom, a s obzirom na njegovo diskrecijsko pravo da odredi mjerila odabira sve u skladu s člankom 89. stavkom 5. i 6. Zakona o elektroničkim komunikacijama. Osim mjerila koje određuje navedeni Zakon, navodi da ima diskrecijsko pravo odrediti i druga mjerila odabira koja smatra neophodnim za pravilan odabir najpovoljnijeg ponuditelja. Ističe da mu je odredbom članka 80. Zakona o elektroničkim komunikacijama povjereno upravljanje radiofrekvencijskim spektrom kao prirodno ograničenim općim dobrom od interesa za Republiku Hrvatsku. Upravo iz razloga da se korištenje ovog ograničenog državnog resursa realizira na najbolji mogući način u interesu Republike Hrvatske, navedeni Zakon mu je dao u nadležnost određivanje podrobnijih uvjeta dodjele i uporabe radijskih frekvencija u okviru pojedinih radiofrekvencijskih pojaseva kao i propisivanje postupka izdavanja dozvola za uporabu radiofrekvencijskog spektra uključujući i natječajni postupak te je visoka razina stručnosti kojom raspolaže u ovom području preduvjet za najučinkovitije upravljanje ovim ograničenim dobrom. Promašenom smatra tvrdnju tužitelja kako je tuženo tijelo odabirom kategorija iskustva s analognim i digitalnim radiodifuzijskim mrežama, a osobito DVB-T mrežama stavio ponuditelja Odašiljači i veze d.o.o. u očito povoljniji položaj u odnosu na tužitelja i sve ostale potencijalne podnositelje ponuda. Naime, svaki je ponuditelj mogao planirati suradnju s drugim trgovačkim društvom koji ima ovakav tip iskustva kojeg je tuženo tijelo zahtijevalo u natječaju i na taj način ispuniti navedeni kriterij. Ističe kako je pri određivanju načina i kriterija ocjenjivanja odnosno definiranju postupka ocjenjivanja i odabira ponuda upravo radi značenja i važnosti predmeta natječaja odredilo nekoliko kriterija koji su precizirani u natječajnoj dokumentaciji. Određivanje visine težinskog faktora njegovo je zakonsko pravo, a s obzirom na njegovu ulogu u upravljanju radiofrekvencijskim spektrom i činjenicu poznavanja tržišta. Isto tako netočna je tvrdnja tužitelja da je tuženo tijelo ispunjavanje uvjeta prethodnog iskustva i referenci svim ostalim potencijalnim ponuditeljima dodatno ograničilo odnosno u potpunosti onemogućilo kroz teritorijalno sužavanje i isključivanje povezanih društava odnosno podizvođača jer je tužitelj mogao podnijeti zajedničku ponudu. Suprotno tome, ovaj kriterij označilo je objektivno na način da se vrednuje iskustvo stečeno općenito, dakle i iz inozemstva, te je time otvorilo mogućnost bilo kojem potencijalnom ponuđaču s ovakvim tipom iskustva konkurirati na natječaju. U pogledu prigovora kako ponuda odabranog ponuditelja nije uvezana u jedinstvenu cjelinu obrazlaže kako je u prvom krugu pregleda ponuda utvrđeno da su obje dostavljene ponude izrađene u skladu s natječajnom dokumentacijom odnosno da ispunjavaju sve osnovne uvjete tj. sadrže sve osnovne elemente propisane poglavljem 6.1. te nisu utvrđene nikakve druge manjkavosti iz kojeg razloga su obje ponude ušle u drugi krug. Navodi da natječajna dokumentacija ne određuje ukupan broj knjiga koje ponuda mora sadržavati kako to pogrešno tvrdi tužitelj, već samo propisuje dva obvezna dijela odnosno da prvi dio ponude kojim se dokazuje ispunjavanje osnovnih uvjeta iz natječaja bude zaseban (odvojen) od drugog dijela ponude kojim se dokazuje ispunjavanje svih kriterija po poglavljima iz natječajne dokumentacije. Inzistiranje na tome da ponuda ne smije imati više od dvije knjige, kako to tvrdi tužitelj, nije bila intencija tuženog tijela prilikom propisivanja obvezne forme ponude, osobito imajući na umu obujam materijala koji je potrebno dostaviti, uključujući karte pokrivanja, tehničke parametre svih radijskih postaja koje će činiti planiranu mrežu, a koji može biti i do nekoliko stotina. Nadalje navodi da su ovaj natječaj kao i kriteriji po kojima su se ocjenjivale ponude znatno kompleksniji od širine kanala i cijene upravljanja multipleksom kako to tvrdi tužitelj i znatno se razlikuju od natječajnih postupaka javne nabave u kojima bi se cijenu uistinu moglo smatrati najvažnijim elementom ponude. Ponuđena cijena kapaciteta multipleksa samo je jedan od pet kriterija koji su se ocjenjivali u svakoj ponudi, a koji su svi kriteriji jednako bitni za ocjenjivanje sposobnosti ponuđača u ovom natječajnom postupku pa kao takvi predstavljaju bitne karakteristike ponude. Sažetak ponude odabranog ponuditelja sadržavao je ključne sastavnice iz svih traženih poglavlja uključujući poglavlje »Ponuđena cijena kapaciteta multipleksa« na način iz kojeg se ponuđena cijena može odrediti, a imajući na umu da su cijene kapaciteta multipleksa u fiksnim iznosima obaju ponuđača bile i javno objavljene prilikom javnog otvaranja ponuda pa prigovor tužitelja kako je ista formalno nevaljana nije prihvatljiv. Nadalje nejasni su navodi tužitelja budući da na sjednici Vijeća na kojoj su ponude bile javno otvorene tužitelj nije imao saznanja o sažetku odabrane ponude kao i njezinim sastavnim dijelovima, te ju nije niti mogao komentirati. Naime, sažeci obiju ponuda objavljeni su na internetskim stranicama Agencije tek po završetku postupka javnog otvaranja ponuda kada je javnost pa tako i tužitelj bila upoznata s njezinim sadržajem. U svezi kriterija ponuđene cijene kapaciteta multipleksa treba navesti da se ponuđene cijene tužitelja i odabranog ponuditelja bitno razlikuju i kao takve ne mogu se uspoređivati na način na koji to radi tužitelj jer nude različitu pokrivenost Republike Hrvatske signalom digitalne televizije. Ponuđena cijena ovisi o vrsti mreže, načina njene realizacije, broju odašiljača, pokrivenosti signalom digitalne televizije i drugim elementima koji su uzeti u obzir prilikom ocjenjivanja ovog kriterija. Smatra da je ponuditelj Odašiljači i veze d.o.o. ponudio znatno kvalitetniji sustav sigurnosti mreže koji se sastoji od stalnih ljudskih postava na najvažnijim odašiljačima, agregata i automatskog prekapčanja na pričuvne sustave, čime se mogućnost ispadanja mreže gotovo u potpunosti smanjuje. Takvo tehničko rješenje znatno je kvalitetnije od onog ponuđenog od strane tužitelja. Kako ponuditelj tehničkim rješenjem nije opravdao mogućnost ostvarenja kapaciteta multipleksa upitno je pružanje dodatnih usluga koje je tužitelj naveo u svojoj ponudi. Budući da je u analizi ponuda provjerilo pokrivanja na vlastitim alatima, te na osnovu svojih izračuna provjerilo ispravnost dostavljenih podataka iz ponuda o postotku pokrivenosti stanovništva ne mogu se prihvatiti proizvoljna tumačenja i ocjenjivanja pokrivenosti ponude odabranog ponuditelja koje navodi tužitelj. Ističe da je postavljanjem natječajnih uvjeta omogućilo domaćim i inozemnim tvrtkama na nediskriminirajući način konkurirati na ovom natječaju svojim iskustvom i ranije stečenim znanjem te je i u pogledu određivanja uvjeta i rokova koji se odnose na realizaciju mreže, načelo objektivnosti bilo u potpunosti primijenjeno. Rokovi su određeni razumno i nediskriminirajuće na način da je svaki ponuditelj mogao ispuniti zadane rokove postavljanjem razumne dinamike. Uzevši u obzir kompetencije i iskustva oba ponuditelja, na temelju dostavljenih podataka, utvrđeno je da ponuda ponuditelja Odašiljači i veze d.o.o. sadrži dokaze o većoj kompetenciji i iskustvu čime je opravdano ocijenjena s većim brojem bodova po ovom kriteriju. U svezi kriterija ponude dodatnih usluga u multipleksu netočna je tvrdnja tužitelja da se elektronički programski vodič (EPG) ne može posebno naplatiti kao dodatna usluga. EPG podaci programa odnose se na podatke koje proizvođač televizijskog programa dostavlja operatoru mreže i koji nije dodatna usluga, dok sam EPG koji iz dostavljenih podataka različitih proizvođača programa kreira operator multipleksa je dodatna usluga. Uzevši u obzir ponuđene dodatne usluge u multipleksu te dokaz tehničke mogućnosti njihove realizacije, ponuda ponuditelja Odašiljači i veze d.o.o. ocijenjena je s većim brojem bodova po kriteriju ponude dodatne usluge u multipleksu. Nadalje što se tiče podataka koji su ocijenjeni kao neispravni u ponudi tužitelja navodi da je u analizi ponude tužitelja utvrdilo da se odašiljači prema dostavljenim podacima ne nalaze na lokacijama koje su prikazane na slikama u ponudi, a neke se čak ne nalaze na teritoriju Republike Hrvatske. Tužitelj iznosi da su lokacije odašiljača nedvojbeno i precizno definirane prikazom na kartama, što nije točno. Očitovanje koordinata iz karata je zahtjevan i subjektivan postupak te se apsolutno ne može govoriti o precizno i točno definiranim podacima. Kapacitet multipleksa koji je odredio tužitelj može se postići samo uporabom zaštitnog intervala od 1/8, a čime se neće ostvariti kvalitetno pokrivanje te je nužno korištenje zaštitnog intervala od ¼. Kako tužitelj tehničkim rješenjem nije opravdao mogućnost ostvarenja kapaciteta multipleksa upitno je pružanje televizijskih programa i dodatnih usluga kako navodi u ponudi. Smatra da ne može ostvariti pokrivenost prema dinamici koju navodi u ponudi jer je stvarna pokrivenost znatno manja od prikazane zbog međusobnog ometanja odašiljača koji rade u velikoj istokanalnoj mreži uz zaštitni interval 1/8. Iz svega navedenog vidi se da tužitelj, uz to što je u svojoj ponudi krajnje nemarno dostavio podatke ne poznaje osnove planiranja digitalnih televizijskih mreža. Slijedom navedenog, predlaže Sudu da tužbu odbije kao neosnovanu.

Zainteresirana osoba u ovom upravnom sporu, trgovačko društvo Odašiljači i veze d.o.o., Ulica grada Vukovara 269a, Zagreb u odgovoru na tužbu u svezi prigovora u odnosu na kriterij koji se odnosi na poslovni i financijski plan navodi da dodatno znanje i iskustvo sigurno omogućuje bolju i kvalitetniju uslugu dok veće financijske sposobnosti ne mogu osigurati nikakvu dodatnu kakvoću. Ističe da iz natječajne dokumentacije nigdje nije izrijekom traženo da se sva dokumentacija koju predaje podnositelj ponude sastoji od ukupno dvije knjige kako to neutemeljeno tvrdi tužitelj. Obrazlaže pojedine kriterije ocjenjivanja i predlaže Sudu da tužbu kao neosnovanu odbije.

Tužba je neosnovana.

Odredbom članka 89. stavka 1. Zakona o elektroničkim komunikacijama (»Narodne novine«, broj 73/08.) propisano je da Agencija izdaje pojedinačnu dozvolu za uporabu radiofrekvencijskog spektra na temelju prethodno provedenog postupka javnog natječaja, za radiofrekvencijski pojas u kojem je, zbog ograničenja raspoloživoga radiofrekvencijskog spektra, takav način izdavanja dozvole utvrđen Tablicom namjene radiofrekvencijskog spektra.

Odredbom stavka 2. istog članka Zakona propisano je da postupak izdavanja dozvole iz stavka 1. ovoga članka Agencija pokreće po službenoj dužnosti ili na temelju zahtjeva za izdavanje te dozvole, podnesenog u skladu s Pravilnikom iz članka 82. stavka 4. ovoga Zakona. Odredbom članka 82. stavka 4. navedenog Zakona propisano je da se temeljni uvjeti dodjele i uporabe radiofrekvencijskog spektra te postupak izdavanja dozvola za uporabu radiofrekvencijskog spektra propisuju Pravilnikom koji donosi Vijeće Agencije.

Odredbom članka 16. stavka 1. Pravilnika o uvjetima dodjele i uporabe radiofrekvencijskog spektra (»Narodne novine«, broj 136/08.) propisano je da se pojedinačna dozvola za uporabu radiofrekvencijskog spektra izdaje nakon provedenog postupka javnog natječaja ili na temelju javnog poziva sukladno članku 89. Zakona uz ispunjavanje mjerila iz članka 17. stavka 1. ovog Pravilnika.

Odredbom članka 17. stavka 1. navedenog Pravilnika propisano je da se dozvola iz članka 16. ovog pravilnika može izdati pravnoj ili fizičkoj osobi koja pruži uvjerljive dokaze da ispunjava sljedeća mjerila:

1. za tehničke i tehnološke uvjete – elaborat o ispunjavanju tehničkih i tehnoloških uvjeta za obavljanje određene djelatnosti elektroničke komunikacijske mreže i/ili usluge, u skladu s posebnim propisima, a na temelju Zakona i natječajne dokumentacije,

2. za financijske uvjete – vjerodostojni dokumenti o bonitetu i solventnosti te odgovarajuće bankovno jamstvo,

3. za prostorne uvjete – vjerodostojni dokaz o mogućem raspolaganju odgovarajućim poslovnim prostorom potrebnim za obavljanje određene djelatnosti elektroničke komunikacijske mreže
i/ili usluge, uključujući i moguće raspolaganje na temelju ugovora o najmu,

4. za kadrovske uvjete – vjerodostojni dokaz o potrebnom broju radnika s odgovarajućom stručnom spremom, ili ovjerenu izjavu o ispunjavanju tog uvjeta u za to određenom roku.

Tužitelj osporava odluku tuženog tijela kojom je nakon provedenog javnog natječaja radi izdavanja pojedinačne dozvole za uporabu radiofrekvencijskog spektra za pružanje usluge upravljanja elektroničkim komunikacijskim mrežama digitalne televizije za MUX A i MUX B, odabralo trgovačko društvo Odašiljači i veze d.o.o. kao najpovoljnijeg ponuditelja i izdalo mu dozvolu za uporabu radiofrekvencijskog spektra u frekvencijskom području UHF (470 – 862MHz).

Iz podataka spisa proizlazi da je tuženo tijelo sukladno odredbama članka 24. i 25. Pravilnika o uvjetima dodjele i uporabe radiofrekvencijskog spektra izradilo natječajnu dokumentaciju u kojoj je, između ostalog, jasno propisalo mjerila koja podnositelj ponude mora ispuniti te metodologiju ocjenjivanja ponuda i odabira najpovoljnijeg podnositelja ponude, u skladu s mjerilima odabira iz članka 17. ovog Pravilnika. U postupku su pristigle dvije ponude, ponuda tvrtke Odašiljači i veze d.o.o. i tužitelja HT-Hrvatske telekomunikacije d.d. te je odabir najpovoljnije ponude temeljen na bodovnom postupku u kojem su pojedini kriteriji ocjenjivanja (ponuđena cijena kapaciteta multipleksa, tehničko rješenje i dinamika uspostave mreže, kompetencija i iskustvo, ponuda dodatnih usluga u multipleksu i poslovni i financijski plan) vrednovani pripadajućim težinskim faktorom (tablica 6.1. pod točkom 6.2. natječajne dokumentacije). Nakon što je obavilo pregled, usporedbu i ocjenu obje ponude, tuženo je tijelo odabralo ponudu tvrtke Odašiljači i veze d.o.o. jer je po ukupnom broju bodova imala veći broj bodova od ponude tužitelja.

Na osnovi stanja spisa, u okviru navoda tužbe, prema ocjeni Suda, osporenom odlukom nije povrijeđen Zakon na tužiteljevu štetu.

Tuženo tijelo je definiralo način i uvjete provođenja postupka natječaja u skladu sa Zakonom o elektroničkim komunikacijama i Pravilnikom o uvjetima dodjele i uporabe radiofrekvencijskog spektra. Iz obrazloženja osporene Odluke je vidljivo da je tuženo tijelo ocjenjivalo sva postavljena mjerila u odnosu na oba ponuđača u tri kruga prema postupku i kriterijima detaljno opisanim sukladno natječajnoj dokumentaciji. Donošenjem odluke o natječaju i propisivanjem svih sastavnih dijelova natječajne dokumentacije tuženo tijelo je učinilo jasnim i transparentnim sve obveze ponuditelja i bitne sastavnice natječajne dokumentacije, a čime je postupalo upravo u skladu s načelima objektivnosti, transparentnosti, razmjernosti i nediskriminacije kako je to propisano odredbom stavka 6. članka 89. navedenog Zakona pa je stoga neosnovan prigovor tužitelja da postupak javnog natječaja nije temeljem na propisanim načelima. Sud nalazi neosnovanim prigovore tužitelja o kriterijima ocjenjivanja i njihovo uspoređivanje kojima ustvari osporava pravo tuženog tijela za određivanje istih. Naime, zakonska obveza tuženog tijela je temeljem odredbe članka 25. stavka 1. navedenog Pravilnika u natječajnu dokumentaciju navesti obvezne sastavnice, a jedna od njih je i metodologija ocjenjivanja ponuda i odabira najpovoljnijeg podnositelja ponude, a u skladu s mjerilima odabira iz članka 17. navedenog Pravilnika.

Nadalje, tužitelj se upušta u komentiranje provedenog postupka analize i ocjenjivanja dostavljenih ponuda i to po svakom pojedinom kriteriju te zaključuje kako je tuženo tijelo nepravilno provelo postupak analize, usporedbe i ocjene obiju ponuda. Prigovorima ulazi u ocjenu ispunjavanja ili neispunjavanja tih kriterija drugog ponuditelja što nije ovlašten činiti budući da tužitelj nije imao uvida u njegovu cjelokupnu ponudu, već samo u sažetak.

U postupku analize ponuda utvrđeno je da je tužitelj dostavio neispravne podatke o lokacijama odašiljačkih postaja budući da se odašiljači prema dostavljenim podacima ne nalaze na lokacijama koje su prikazane na slikama u ponudi, a neke se čak ne nalaze na teritoriju Republike Hrvatske. S obzirom na to da se podaci prikazani na kartama ne slažu s podacima o koordinatama ne može se uvažiti prigovor tužitelja da su lokacije odašiljača precizno definirane prikazom na kartama koje je dostavio pa je tehničko rješenje koje je ponudio pravilno ocjenjeno s manjim brojem bodova.

Također je utvrđeno da je tužitelj dostavio podatke o kompetenciji i iskustvu podizvođača i povezanog društva za koje je u pojašnjenjima natječajne dokumentacije dogovoreno da se neće uzimati u obzir pri ocjeni po kriteriju kompetencija i iskustvo. Tužitelj je imao mogućnost zajedno s drugim pravnim osobama (podizvođačima i povezanim društvima) podnijeti zajedničku ponudu te kroz zajedničku ponudu konkurirati po svim traženim kriterijima pa se prigovori u odnosu na navedeno ne mogu uvažiti. Ne može se uvažiti ni prigovor tužitelja kako je tuženo tijelo odabirom kategorija iskustva s analognim i digitalnim radiodifuzijskim mrežama, a osobito DVB-T mrežama stavio odabranog ponuditelja u očito povoljniji položaj jer je svaki ponuditelj mogao planirati suradnju s drugim trgovačkim društvom koji ima ovakav tip iskustva kojeg je tuženo tijelo zahtijevalo u natječaju i na taj način ispuniti navedeni kriterij. Upravo prigovor tužitelja kako niti jedan pravni subjekt u Republici Hrvatskoj nije imao niti može imati iskustvo u upravljanju digitalnim radiodifuzijskim mrežama jasno pokazuje kako je tuženo tijelo ovaj kriterij kompetencije i iskustva postavilo na objektivan i nediskriminirajući način budući da u natječajnoj dokumentaciji nije navelo da dosadašnje iskustvo u izgradnji i upravljanju analognim i digitalnim radiodifuzijskim mrežama mora biti sa teritorija Republike Hrvatske.

Prigovor tužitelja o iskustvu odabranog ponuditelja u testnom upravljanju digitalnim radiodifuzijskim mrežama na području Republike Hrvatske, koje prema proizvoljnom tumačenju tužitelja »ne odgovara zahtjevima iz natječajne dokumentacije« također nije osnovan budući da tuženo tijelo u natječajnoj dokumentaciji nije označilo iskustvo isključivo stečeno u komercijalnom pružanju usluge.

Iz natječajne dokumentacije proizlazi (poglavlje 4.6.) obveza da »podnesena ponuda, kao i dodatna dokumentacija moraju biti uvezani tako da ne postoji mogućnost izuzimanja, brisanja ili dodavanja dijelova i stranica. Dokaze o ispunjavanju osnovnih uvjeta natječaja, podnositelj ponude je dužan izdvojiti i uvezati u zasebnu knjigu«. Iz navedenog je vidljivo da u natječajnoj dokumentaciji nije zahtijevano da ponuda bude uvezana u jedinstvenu cjelinu kako to tvrdi tužitelj, niti je određen ukupan broj knjiga koje ponuda mora sadržavati, već samo da se mora sastojati od dva obvezna dijela odnosno da prvi dio ponude kojim se dokazuje ispunjavanje osnovnih uvjeta iz natječaja bude zaseban (odvojen) od drugog dijela ponude kojim se dokazuje ispunjavanje svih kriterija po poglavljima iz natječajne dokumentacije, a čemu je ponuda odabranog ponuditelja udovoljavala pa se ne može uvažiti prigovor tužitelja kako je ponuda odabranog ponuditelja nevaljana jer nije uvezana u jedinstvenu cjelinu.

S obzirom na navedeno, navodima tužbe nije dovedena u sumnju pravilnost osporene odluke, te se ista uz dano obrazloženje ne može ocijeniti nezakonitom.

Trebalo je stoga na temelju odredbe članka 42. stavka 2. Zakona o upravnim sporovima (»Narodne novine«, broj 53/91., 9/92. i 77/92.) koja se primjenjuje na temelju odredbe članka 90. Zakona o upravnim sporovima (»Narodne novine«, broj 20/10.), tužbu odbiti kao neosnovanu.

Sukladno odredbi članka 14. stavka 7. Zakona o elektroničkim komunikacijama ova presuda objavit će se u »Narodnim novinama«.

Poslovni broj: Us-6927/2009-5

Zagreb, 14. ožujka 2012.

Predsjednica vijeća
mr. sc. Marija Kriletić, v. r.

Presuda, NN 77/2012-1830