### NN 105/2015 (2.10.2015.), Odluka Ustavnog suda Republike Hrvatske broj: U-IIIA-439/2013 od 2. srpnja 2015.

105 02.10.2015 Odluka Ustavnog suda Republike Hrvatske broj: U-IIIA-439/2013 od 2. srpnja 2015.

USTAVNI SUD REPUBLIKE HRVATSKE

2065

Ustavni sud Republike Hrvatske, u Drugom vijeću za odlučivanje o ustavnim tužbama, u sastavu sutkinja Snježana Bagić, predsjednica Vijeća, te suci Mato Arlović, Davor Krapac, Ivan Matija, Duška Šarin i Miroslav Šeparović, u postupku koji je ustavnom tužbom pokrenuo Vinko Cerjan iz Maruševca, na sjednici održanoj 2. srpnja 2015. jednoglasno je donio

ODLUKU

I. Ustavna tužba se usvaja.

II. Županijski sud u Varaždinu dužan je u roku od osam (8) dana računajući od prvog idućeg dana nakon objave ove odluke u »Narodnim novinama« predmet broj: P-1/04 (ranije broj: P-1/98) dostaviti Visokom upravnom sudu Republike Hrvatske.

III. Visoki upravni sud Republike Hrvatske dužan je u najkraćem mogućem roku, ali ne duljem od tri (3) mjeseca, računajući od prvog idućeg dana nakon objave ove odluke u »Narodnim novinama« donijeti odluku o tužbi Vinka Cerjana iz Maruševca, Biljevec 76, podnesenoj protiv odluka Upravnog odbora Poljoprivredne zadruge Ivanec broj: 213/92 od 31. srpnja 1992. i Skupštine Zadruge broj: 234/2-92 od 21. rujna 1992.

IV. Na temelju članka 63. stavka 3. Ustavnog zakona o Ustavnom sudu Republike Hrvatske (»Narodne novine« broj 99/99., 29/02. i 49/02. – pročišćeni tekst), podnositelju ustavne tužbe Vinku Cerjanu iz Maruševca, Biljevec 76, određuje se primjerena naknada zbog povrede prava zajamčenog člankom 29. stavkom 1. Ustava Republike Hrvatske (»Narodne novine« broj 56/90., 135/97., 113/00., 28/01. i 76/10.) u iznosu od 32.300,00 kuna.

V. Naknada iz točke IV. izreke ove odluke bit će isplaćena iz državnog proračuna u roku od tri (3) mjeseca od dana podnošenja zahtjeva podnositelja Ministarstvu pravosuđa Republike Hrvatske za njezinu isplatu.

VI. Ova odluka objavit će se u »Narodnim novinama«.

Obrazloženje

1. Podnositelj je 25. siječnja 2013., na temelju članka 63. Ustavnog zakona o Ustavnom sudu Republike Hrvatske (»Narodne novine« broj 99/99., 29/02. i 49/02. – pročišćeni tekst; u daljnjem tekstu: Ustavni zakon), podnio Ustavnom sudu ustavnu tužbu (nazvanu zahtjev za zaštitu prava na suđenje u razumnom roku) radi duljine postupka za zaštitu ustavom zajamčenog prava i slobode čovjeka i građanina, koji se je vodio pred Vrhovnim sudom Republike Hrvatske (u daljnjem tekstu: Vrhovni sud).

U ustavnoj tužbi podnositelj je istaknuo:

»10. Odlukom Ustavnog suda RH broj: U-III-1283/2000 od 12.02.2003. godine, ukida se rješenje Vrhovnog suda RH iz toč.9. i predmet se vraća Vrhovnom sudu RH na ponovno odlučivanje.

(...)

Od posljednje pravne radnje navedene pod toč.10. ovog Zahtjeva, pa do današnjeg dana 21.01.2013. godine, Vrhovni sud RH nije učinio ništa čime bi se nastavio ovaj sudski spor, odnosno nije postupio po Odluci Ustavnog suda RH.

(...)

Stoga podnositelj predlaže Naslovnom Sudu da odredi rok u kojem Vrhovni sud RH mora provesti ponovno odlučivanje, kako bi se spor nastavio.«

I. ČINJENICE VAŽNE ZA USTAVNOSUDSKI POSTUPAK

2. Ustavni sud, u postupku pokrenutom primjenom članka 63. Ustavnog zakona, na temelju navoda ustavne tužbe, uvida u spis predmeta Županijskog suda u Varaždinu broj: P-1/04 (ranije broj: P-1/98) i u odluku Ustavnog suda broj: U-III-1283/2000 od 12. veljače 2003., utvrdio je sljedeće pravno relevantne činjenice za odlučivanje o povredi prava podnositelja zajamčenog člankom 29. stavkom 1. Ustava.

a) postupanje sudova do 5. studenoga 1997.

Podnositelj je postupak za zaštitu ustavom zajamčenog prava i slobode čovjeka i građanina pokrenuo 21. listopada 1992. podnošenjem tužbe Općinskom sudu u Ivancu.

Tužba je podnesena radi poništenja odluke Upravnog odbora Poljoprivredne zadruge Ivanec broj: 213/92 od 31. srpnja 1992., kojom je podnositelj isključen iz zadruge i odluke Skupštine Zadruge broj: 234/2-92 od 21. rujna 1992., kojom je odbijen podnositeljev prigovor protiv odluke o isključenju iz zadruge, te utvrđenja da podnositelj ima status zadrugara, te da ga je tužena Poljoprivredna zadruga Ivanec dužna upisati u popis zadrugara.

Presudom Općinskog suda u Ivancu broj: P-641/92-7 od 6. travnja 1993. odbijena je podnositeljeva tužba.

Rješenjem Okružnog suda u Varaždinu broj: Gž-826/93-2 od 26. kolovoza 1993. ukinuta je navedena presuda Općinskog suda u Ivancu.

Potom se je Općinski sud u Ivancu rješenjem broj: P-505/93-11 od 21. listopada 1993. oglasio stvarno nenadležnim i predmet je ustupio Okružnom sudu u Varaždinu.

Nakon stupanja na snagu Zakona o sudovima (»Narodne novine« broj 3/94), kojim je promijenjena nadležnost u sporovima za zaštitu od nezakonite radnje, Županijski sud u Varaždinu ustupio je predmet Općinskom sudu u Ivancu kao stvarno i mjesno nadležnom sudu za postupanje u predmetu.

Smatrajući da je za postupanje po podnositeljevoj tužbi nadležan Upravni sud Republike Hrvatske (u daljnjem tekstu: Upravni sud), podnositelj je predložio Općinskom sudu u Ivancu da predmet ustupi Upravnom sudu.

Rješenjem broj: Us-4802/1995-2 od 11. siječnja 1996. Upravni sud se oglasio stvarno nenadležnim za odlučivanje u predmetu te predmet dostavio Vrhovnom sudu, radi rješavanja negativnog sukoba o nadležnosti.

b) postupanje sudova nakon 5. studenoga 1997. i odluka Ustavnog suda broj: U-III-1283/2000 od 12. veljače 2003.

Rješenjem Vrhovnog suda broj: Gr-236/1996-2 od 18. studenoga 1997. određena je nadležnost Županijskog suda u Varaždinu za postupanje u konkretnoj pravnoj stvari. U obrazloženju tog rješenja, Vrhovni sud je istaknuo:

»Tužitelj je u ovoj pravnoj stvari odabrao pravni put zaštite propisan u čl. 67. ZUS-a a s obzirom da ovaj Vrhovni sud u ovoj pravnoj stvari u rješavanju sukoba o stvarnoj nadležnosti ne može cijeniti dopustivost izabranog pravnog puta zaštite već samo koji je sud stvarno nadležan da odluči po izabranom putu pravne zaštite to je ovaj sud ocijenio da je za zaštitu od nezakonite radnje stvarno nadležan Županijski sud.

Ovo iz razloga što je odredbom čl. 67. Zakona o upravnim sporovima propisana stvarna nadležnost Okružnog suda (sada Županijskog suda).

Pritom valja navesti da je Zakonom o sudovima ('Narodne novine', br. 67/91., 25/92. i 8/92.) u čl. 16. st. 1. t. 2.j bilo propisano da je za zaštitu od nezakonite radnje stvarno nadležan Općinski sud, no navedena je odredba stavljena izvan snage (brisana) Zakonom o izmjenama i dopunama Zakona o sudovima ('Narodne novine', br. 100/96.) kojim je u čl. 5. st.1. propisano da se navedena odredba briše te je na taj način ponovno uspostavljena stvarna nadležnost Županijskog suda sada primjenom čl. 66. Zakona o upravnim sporovima.«

Potom je Županijski sud u Varaždinu održao ročište 25. studenoga 1999.

Presudom Županijskog suda u Varaždinu broj: P-1/98-6 od 29. studenoga 1999. odbijen je podnositeljev tužbeni zahtjev za zaštitu od nezakonite radnje kao neosnovan.

Protiv te presude podnositelj je 23. prosinca 1999. podnio žalbu.

Rješenjem Vrhovnog suda broj: Gž-3/00-2 od 11. svibnja 2000. ukinuta je presuda Županijskog suda u Varaždinu broj: P-1/98-6 od 29. studenoga 1999. i odbačena je podnositeljeva tužba.

U obrazloženju navedenog rješenja, Vrhovni sud je istaknuo:

»Žalba nije osnovana, ali je u povodu žalbe presuda ukinuta i tužba odbačena jer se ne radi o predmetu zahtjeva za zaštitu od nezakonite radnje.

(...)

Ovaj postupak pokrenut je tužbom radi zaštite od nezakonite radnje, a u smislu odredbe čl. 66. i dr. Zakona o upravnim sporovima ('Narodne novine', broj 53/91).

Pravo na zaštitu od nezakonite radnje proizlazi iz odredbe čl. 67. Zakona o upravnim sporovima. Odluke Poljoprivredne zadruge ne predstavljaju radnju već konačni i pojedinačni akt, pa spor u kojem se traži da se ocijeni zakonitost i pravilnost odluka o isključenju iz poljoprivredne zadruge ne spada u sudsku nadležnost.«

Povodom rješenja Vrhovnog suda broj: Gž-3/00-2 od 11. svibnja 2000. podnositelj je podnio ustavnu tužbu Ustavnom sudu.

Odlukom Ustavnog suda broj: U-III-1283/2000 od 12. veljače 2003. usvojena je ustavna tužba podnositelja, ukinuto je rješenje Vrhovnog suda broj: Gž-3/00-2 od 11. svibnja 2000. i predmet je vraćen Vrhovnom sudu na ponovno odlučivanje.

U obrazloženju navedene odluke (točka 6.) Ustavni sud je istaknuo:

»Polazeći od činjenice da je za odlučivanje u konkretnom slučaju nadležan Upravni sud Republike Hrvatske, a imajući u vidu odredbe članka 16. ZPP-a na kojima je Vrhovni sud utemeljio osporavano rješenje, Ustavni sud utvrđuje da je rješenje Vrhovnog suda, u povodu kojeg je podnijeta ustavna tužba, donijeto suprotno mjerodavnim propisima.«

Vrhovni sud je potom rješenjem broj: Gž-5/03-2 od 19. studenoga 2003. ponovno ukinuo presudu Županijskog suda u Varaždinu broj: P-1/98 od 29. studenoga 1999. i odredio da se predmet dostavlja nadležnom Upravnom sudu na daljnje postupanje.

Navedeno rješenje Vrhovnog suda uručeno je 2. siječnja 2004. Županijskom sudu u Varaždinu, međutim taj sud nije predmet dostavio Upravnom sudu, niti je rješenje uručio podnositelju.

Postupak za zaštitu ustavom zajamčenog prava i slobode čovjeka i građanina do donošenja odluke Ustavnog suda nije dovršen.

II. PRAVO VAŽNO ZA USTAVNOSUDSKI POSTUPAK

3. Članak 29. stavak 1. Ustava glasi:

»Članak 29.

Svatko ima pravo da zakonom ustanovljeni neovisni i nepristrani sud pravično i u razumnom roku odluči o njegovim pravima i obvezama, ili o sumnji ili optužbi zbog kažnjivog djela.

(...)«

Članak 63. Ustavnog zakona glasi:

»Članak 63.

(1) Ustavni sud će pokrenuti postupak po ustavnoj tužbi i prije no što je iscrpljen pravni put, u slučaju kad o pravima i obvezama stranke ili o sumnji ili optužbi zbog kažnjivog djela nije u razumnom roku odlučio sud ...

(2) U odluci kojom usvaja ustavnu tužbu zbog nedonošenja akta u razumnom roku iz stavka 1. ovoga članka, Ustavni sud će nadležnom sudu odrediti rok za donošenje akta kojim će taj sud meritorno odlučiti o pravima i obvezama ili o sumnji ili optužbi zbog kažnjivog djela podnositelja. Rok za donošenje akta počinje teći idućeg dana od dana objave odluke Ustavnog suda u 'Narodnim novinama'.

(3) U odluci iz stavka 2. ovoga članka Ustavni sud će odrediti primjerenu naknadu koja pripada podnositelju zbog povrede njegova ustavnog prava koju je sud učinio kada o pravima i obvezama podnositelja ili o sumnji ili optužbi zbog njegova kažnjivog djela nije odlučio u razumnom roku. Naknada se isplaćuje iz državnog proračuna u roku od tri mjeseca od dana podnošenja zahtjeva stranke za njezinu isplatu.«

Ustavna tužba je osnovana.

4. Svoju odluku Ustavni sud obrazlaže sljedećim utvrđenjima:

4.1. DULJINA SUDSKOG POSTUPKA

Postupak za zaštitu ustavom zajamčenog prava i slobode čovjeka i građanina pokrenut je 21. listopada 1992. tužbom podnesenom Općinskom sudu u Ivancu.

Duljina postupka uzima se u obzir od 5. studenoga 1997. kad je Zakonom o potvrđivanju stupila na snagu, u odnosu na Republiku Hrvatsku, Konvencija za zaštitu ljudskih prava i temeljnih sloboda (»Narodne novine – Međunarodni ugovori« broj 18/97., 6/99. – pročišćeni tekst i 8/99. – ispr.; u daljnjem tekstu: Konvencija) i Protokoli broj 1, 4, 6, 7 i 11 uz Konvenciju. Protokol broj 12 na snazi je u odnosu na Republiku Hrvatsku od 1. travnja 2005. (Zakon o potvrđivanju Protokola broj 12 uz Konvenciju; »Narodne novine – Međunarodni ugovori« broj 14/02. i Objava o stupanju na snagu Protokola broj 12 uz Konvenciju za zaštitu ljudskih prava i temeljnih sloboda, »Narodne novine – Međunarodni ugovori« broj 9/05.), Protokol broj 13 od 1. srpnja 2003. (Zakon o potvrđivanju Protokola broj 13 uz Konvenciju, o ukidanju smrtne kazne u svim okolnostima; »Narodne novine – Međunarodni ugovori« broj 14/02. i Objava o stupanju na snagu Protokola broj 13 uz Konvenciju; »Narodne novine – Međunarodni ugovori« broj 13/03.), a Protokol broj 14 od 1. lipnja 2010. (Zakon o potvrđivanju Protokola broj 14 uz Konvenciju, o izmijeni nadzornog sustava Konvencije; »Narodne novine – Međunarodni ugovori« broj 1/06. i Objava o stupanju na snagu Protokola broj 14 uz Konvenciju; »Narodne novine – Međunarodni ugovori« broj 2/10.).

Članak 6. stavak 1. Konvencije glasi:

»Članak 6.

1. Radi utvrđivanja svojih prava i obveza građanske naravi ili u slučaju podizanja optužnice za kazneno djelo protiv njega svatko ima pravo da zakonom ustanovljeni neovisni i nepristrani sud ... i u razumnom roku ispita njegov slučaj ...

(...)«

Ustavni sud, kao pravno relevantno, sa stajališta povrede prava na donošenje sudske odluke u razumnom roku, razmatra razdoblje od dana stupanja na snagu Konvencije do dana donošenja odluke Ustavnog suda u ovom ustavnosudskom predmetu.

Stoga, Ustavni sud utvrđuje da je u razmatranom pravno relevantnom razdoblju postupak zaštitu ustavom zajamčenog prava i slobode čovjeka i građanina trajao ukupno sedamnaest (17) godina, sedam (7) mjeseci i dvadeset i sedam (27) dana, te da još nije dovršen.

4.2. POSTUPANJE NADLEŽNOG SUDA

Ustavni sud utvrdio je da je u razmatranom, pravno relevantnom razdoblju Županijski sud u Varaždinu donio presudu broj: P-1/98-6 od 29. studenoga 1999., kojom je odbio podnositeljevu tužbu.

Vrhovni sud je, rješavajući sukob nadležnosti, rješenjem broj: Gr-236/1996-2 od 18. studenoga 1997. odredio Županijski sud u Varaždinu kao stvarno nadležan za postupanje po podnositeljevoj tužbi.

Potom je rješenjem broj: Gž-3/00-2 od 11. svibnja 2000. ukinuo presudu Županijskog suda u Varaždinu broj: P-1/98-6 od 29. studenoga 1999. i odbacio je podnositeljevu tužbu.

U postupku nakon odluke Ustavnog suda broj: U-III-1283/2000 od 12. veljače 2003. Vrhovni sud je donio rješenje broj: Gž-5/03-2 od 19. studenoga 2003., kojim je ponovno ukinuo presudu Županijskog suda u Varaždinu broj: P-1/98 od 29. studenoga 1999. i odredio da se predmet dostavlja nadležnom Upravnom sudu na daljnje postupanje.

Navedeno rješenje Vrhovnog suda uručeno je 2. siječnja 2004. Županijskom sudu u Varaždinu, međutim taj sud nije predmet dostavio Upravnom sudu, niti je rješenje Vrhovnog suda uručio podnositelju.

4.3. PONAŠANJE PODNOSITELJA USTAVNE TUŽBE (TUŽITELJA U POSTUPKU ZA ZAŠTITU USTAVOM ZAJAMČENOG PRAVA I SLOBODE ČOVJEKA I GRAĐANINA)

Ocjena je Ustavnog suda da podnositelj, kao tužitelj u postupku za zaštitu ustavom zajamčenog prava i slobode čovjeka i građanina, nije doprinio duljini tog postupka.

4.4. SLOŽENOST SUDSKOG PREDMETA

Ustavni sud utvrđuje da se u konkretnom slučaju ne radi o činjenično složenijem predmetu.

III. OCJENA USTAVNOG SUDA

5. Ustavni sud utvrđuje da je u pravnoj stvari podnositelja ustavne tužbe (u pravno relevantnom razdoblju) postupak za zaštitu ustavom zajamčenog prava i slobode čovjeka i građanina ukupno trajao preko sedamnaest (17) godina i da do donošenja odluke Ustavnog suda nije dovršen.

Duljina trajanja tog postupka je u bitnom dijelu (jedanaest (11) godina, pet (5) mjeseci i dvanaest (12) dana – računajući od trenutka uručenja 2. siječnja 2004. Županijskom sudu u Varaždinu rješenja Vrhovnog suda broj: Gž-5/03-2 od 19. studenoga 2003. do donošenja odluke Ustavnog suda u ovom ustavnosudskom predmetu) uzrokovana propustom Županijskog suda u Varaždinu da spis predmeta P-1/04 (ranije broj: P-1/98) dostavi Upravnom sudu (sada Visokom upravnom sudu Republike Hrvatske, te da rješenje Vrhovnog suda broj: Gž-5/03-2 od 19. studenoga 2003. uruči podnositelju.

Imajući u vidu ukupnu duljinu postupka Ustavni sud ocjenjuje da je podnositelju povrijeđeno pravo na pravično suđenje u dijelu koji se odnosi na razumnu duljinu postupka, zajamčeno člankom 29. stavkom 1. Ustava.

Visinu naknade zbog povrede ustavnog prava na donošenje odluke u razumnom roku, Ustavni sud utvrđuje uzimajući u obzir okolnosti svakog pojedinog predmeta uz istodobno uvažavanje ukupnih gospodarskih i socijalnih prilika u Republici Hrvatskoj.

6. Ustavni sud napominje da propusti tijela sudbene vlasti ne mogu pasti na teret stranaka u postupcima pred tim vlastima. Nadalje, Ustavni sud ističe da se zbog navedenog propusta Županijskog suda u Varaždinu, sukladno člankom 3. Ustava propisanom načelu vladavine prava kao jednoj od najviših vrednota ustavnog poretka Republike Hrvatske i temelja za tumačenje Ustava, u konkretnom slučaju, ima smatrati da je ispunjen uvjet propisan člankom 90. Zakona o upravnim sporovima (»Narodne novine« broj 20/10., 143/12. i 152/14.) koji glasi:

»Članak 90.

Sudski predmeti koji su zaprimljeni u Upravnom sudu Republike Hrvatske, a neće biti dovršeni do 31. prosinca 2011., dovršit će se po odredbama Zakona o upravnim sporovima ('Narodne novine', br. 53/91., 9/92. i 77/92.).«

7. Sukladno članku 63. Ustavnog zakona, odlučeno je kao u izreci ove odluke.

8. Odluka o objavi (točka VI. izreke) temelji se na članku 29. Ustavnog zakona.

Broj: U-IIIA-439/2013
Zagreb, 2. srpnja 2015.

USTAVNI SUD REPUBLIKE HRVATSKE

Predsjednica Vijeća
dr. sc. Snježana Bagić, v. r.