## Odluka Ustavnog suda Republike Hrvatske broj: U-IIIB-4904/2011 od 22. prosinca 2011.

### NN 1/2012 (2.1.2012.), Odluka Ustavnog suda Republike Hrvatske broj: U-IIIB-4904/2011 od 22. prosinca 2011.

USTAVNI SUD REPUBLIKE HRVATSKE

35

Ustavni sud Republike Hrvatske, u Drugom vijeću za odlučivanje o ustavnim tužbama, u sastavu sutkinja Snježana Bagić, predsjednica Vijeća, te suci Mato Arlović, Ivan Matija, Antun Palarić, Duška Šarin i Miroslav Šeparović, članovi Vijeća, u postupku koji je ustavnom tužbom pokrenuo »S. A.« d.o.o. V., kojeg zastupa I. P., odvjetnik iz V., na sjednici održanoj 22. prosinca 2011. jednoglasno je donio

ODLUKU

I. Ustavna tužba se usvaja.

II. Ukida se:

– rješenje Ministarstva unutarnjih poslova Republike Hrvatske broj: 511-01-53-UP/I-1826/2-2009 od 29. travnja 2011.

III. Predmet se vraća Ministarstvu unutarnjih poslova Republike Hrvatske na ponovni postupak.

IV. Ova odluka objavit će se u »Narodnim novinama«.

Obrazloženje

1. Podnositelj je 18. listopada 2011. podnio ustavnu tužbu na temelju ovlaštenja sadržanog u članku 63. stavku 1. Ustavnog zakona o Ustavnom sudu Republike Hrvatske (»Narodne novine« broj 99/99., 29/02. i 49/02. – pročišćeni tekst; u daljnjem tekstu: Ustavni zakon), prije no što je protiv osporenog rješenja Ministarstva unutarnjih poslova Republike Hrvatske (u daljnjem tekstu: Ministarstvo) broj: 511-01-53-UP/I-1826/.2-2009 od 29. travnja 2011., iscrpio put pravne zaštite.

2. U ustavnoj tužbi podnositelj ističe grubu povredu ustavnih prava zajamčenih člancima 14., 19. stavkom 2., 29. stavkom 1., 48. stavkom 1. i 49. stavkom 2. Ustava Republike Hrvatske (»Narodne novine« broj 56/90., 135/97., 113/00., 28/01. i 76/10.). Ukazuje i na povredu članaka 3., 5. i 19. stavka 1. Ustava.

Povrijeđenim smatra i članke 6. stavak 1., 14. i 17. Konvencije za zaštitu ljudskih prava i temeljnih sloboda (»Narodne novine – Međunarodni ugovori« broj 18/97., 6/99. – pročišćeni tekst, 8/99. – ispravak i 14/02.; u daljnjem tekstu: Konvencija).

Smatra da bi nepokretanjem ustavnosudskog postupka mogao pretrpjeti teške i nepopravljive posljedice.

2.1. U opširnoj ustavnoj tužbi podnositelj u bitnome navodi da je »stupanj nezakonitosti ovog rješenja takvog intenziteta, a štetne posljedice koje ono proizvodi za tužitelja su takve težine i opsega da je potpuno razvidno kako se tužitelju osporenim rješenjem krše ustavna i konvencijska prava, a njegovom vlasniku i temeljna ljudska prava zajamčena Ustavom i Konvencijom.«

Ističe da je osporeno rješenje protuustavno i protuzakonito jer Ministarstvo nije poštovalo stajalište Ustavnog suda u odluci broj: U-IIIB-580/2010 od 17. veljače 2011., kao niti članak 255. stavak 1. i članak 259. stavci 1. i 4. Zakona o sigurnosti prometa na cestama (»Narodne novine« broj 67/08. i 48/10. – odluka Ustavnog suda; u daljnjem tekstu: ZSPNC) i članak 3. stavci 1. točka 4., 3. i 4. i članak 4. stavak 1. točke 1., 2. i 3. Pravilnika o utvrđivanju mreže i kriterija o dovoljnom broju stanica za tehnički pregled vozila (»Narodne novine« broj 10/05., 146/05., 115/06. – odluka Ustavnog suda i 119/07.).

U ustavnoj tužbi navodi:

»U točkama 8. i 9. gore citirane Odluke Ustavnog suda RH navedene su mjerodavne odredbe ZSPNC-a i način postupanja koji se mora primijeniti u ponovnom postupku.

Međutim, u ponovnom postupku zloupotrebom citiranog mjerodavnog materijalnog prava, kroz selektivnu primjenu, iskazan je potpuni prezir elementarnih standarda pravne države, kroz ignoriranje i nepoštivanje citirane Odluke Ustavnog suda RH.

Zloupotreba mjerodavnog materijalnog prava očituje se kroz selektivno pozivanje samo na odredbe, ZSPNC-a i važećih Pravilnika, koje mu odgovaraju ili su manje bitne za meritorno rješavanje.

Namjerno se zaboravlja primjena članka 259. stavak 4. ZSPNC-a, jer njegova primjena direktno isključuje donošenje odobrenja za rad predmetne stanice za tehnički pregled vozila u gradu V. Isto tako namjerno se zaboravlja primjena odredbi članka 3. i članka 4. stavak 1. točka 1., 2. i 3. Pravilnika o utvrđivanju mreže i kriterija o dovoljnom broju stanica za tehnički pregled, jer njihova primjena, prema stvarnom broju vozila u gradu V., u potpunosti ne dozvoljava otvaranje druge stanice za tehnički pregled vozila u gradu V.«

Podnositelj detaljno obrazlaže stanje glede stvarnih potreba za stanicama za tehnički pregled u V., te navodi da je imao legitimna očekivanja da će Ministarstvo postupiti po odluci Ustavnog suda odnosno da će uvažiti međusobnu udaljenost stanica za tehnički pregled vozila i njihov kapacitet.

Ustavna tužba je osnovana.

3. Članak 62. stavak 1. Ustavnog zakona glasi:

»Članak 62.

(1) Svatko može podnijeti Ustavnom sudu ustavnu tužbu ako smatra da mu je pojedinačnim aktom tijela državne vlasti, tijela jedinice lokalne i područne (regionalne) samouprave ili pravne osobe s javnim ovlastima, kojim je odlučeno o njegovim pravima i obvezama ili o sumnji ili optužbi zbog kažnjivog djela, povrijeđeno ljudsko pravo ili temeljna sloboda zajamčena Ustavom, odnosno Ustavom zajamčeno pravo na lokalnu i područnu (regionalnu) samoupravu (u daljnjem tekstu: ustavno pravo).

(...)«

4. Ustavni sud je odlukom broj: U-IIIB-580/2011 od 17. veljače 2011., usvojio ustavnu tužbu podnositelja (»S. A.« d.o.o. V.) u istoj pravnoj stvari (izdavanje odobrenja za obavljanje tehničkih pregleda vozila), koja je predmet ovog ustavnosudskog postupka. Njome je ukinuo rješenje Ministarstva broj: 511-01-53-UP/I-1826/1-2009 od 19. ožujka 2009. i predmet vratio Ministarstvu na ponovni postupak.

4.1. Navedenom odlukom Ustavni sud je usvojio ustavnu tužbu podnositelja, utvrdivši povredu članka 29. stavka 1. Ustava, obrazloživši, između ostalog, u točki 9.:

»(...) Međutim, nedopustivo je u rješenju Ministarstva koje se osporava u ovom ustavnosudskom postupku (o odobrenju za obavljanje tehničkih pregleda) pozivati se na odredbe propisa koji je prestao važiti (čak štoviše, koji je ukinut odlukom Ustavnog suda). Takvo postupanje ne može se opravdati niti pozivanjem Ministarstva na »stečene pravne učinke na temelju odredbe Pravilnika koja je tada bila na snazi«, jer je, kako je već navedeno, riječ o različitim zahtjevima – za odobrenje izgradnje i za početak rada stanice za tehnički pregled vozila. Stoga je zahtjev za početak rada stanice za tehnički pregled vozila, koji je predmet ovog ustavnosudskog postupka, moguće riješiti samo primjenom mjerodavnih odredbi ZSPNC-a, citiranih u točki 8. ove odluke i propisa donesenih za njihovu provedbu, važećih u trenutku odlučivanja o tom zahtjevu. Svako drukčije postupanje suprotno je načelu vladavine prava i sigurnosti pravnog poretka i kao takovo predstavlja grubo kršenje ustavnih prava u smislu članka 63. stavka 1. Ustavnog zakona.«

5. Ministarstvo je osporenim rješenjem (i u ponovljenom postupku), točkom I. izreke od 29. travnja 2011., odobrilo stručnoj organizaciji iz članka 273. ZSPNC-a, C. z. v. H. d.d. iz Z., obavljanje tehničkih pregleda vozila u stanici za tehničke preglede vozila u V.

Ponovnim razmatranjem zahtjeva ovlaštene stručne organizacije C. z. v. H. d.d. iz Z., nakon ukidne odluke Ustavnog suda, Ministarstvo je, napravilo uvid u mjerodavnu dokumentaciju u upravnom spisu, te je utvrdilo da su ispunjeni svi propisani uvjeti za rad stanice za tehnički pregled vozila u V. Ministarstvo je u osporenom rješenju istaknulo članke 259. stavke 1. i 3. i 273. stavak 1. ZSPNC-a. Također su navedeni članci 4. stavak 1. točka 4. i 6. do 10. Pravilnika, kojima su propisani uvjeti koje moraju ispunjavati objekti i prostor za obavljanje tehničkih pregleda vozila te uređaji i oprema stanice za tehnički pregled vozila.

U osporenom rješenju Ministarstvu ocjenjuje:

»Slijedom navedenog, u provedenom postupku utvrđeno je da je zahtjev za izdavanje odobrenja utemeljen na odredbama članka 259. stavak 1. Zakona o sigurnosti prometa na cestama..., odredbama članka 4. stavak 1. točke 4. Pravilnika... i rješenja Ministarstva... od 23. prosinca 2005. godine te da su ispunjeni svi uvjeti za obavljanje tehničkih pregleda vozila...«

6. Ustavni sud upozorava Ministarstvo da u osporenom rješenju nisu u cijelosti poštovali pravno stajalište Ustavnog suda izraženo u odluci od 17. veljače 2011., te je stoga postupilo protivno članku 31. stavcima 1. i 2. Ustavnog zakona, kojim je propisano:

»Članak 31.

(1) Odluke i rješenja Ustavnog suda obvezatni su i dužna ih je poštovati svaka fizička i pravna osoba.

(2) Sva tijela državne vlasti i lokalne i područne (regionalne) samouprave dužna su u okviru svoga ustavnog i zakonskog djelokruga provoditi odluke i rješenja Ustavnog suda.

(...)«

Naime, pravna stajališta Ustavnog suda dužna su uvažavati i poštivati sva tijela državne vlasti i lokalne i područne (regionalne) samouprave prilikom odlučivanja o konkretnom pravnom pitanju.

Ustavni sud ocjenjuje da postupanje po citiranoj odluci Ustavnog suda znači poštovanje navedenih propisa u cijelosti, a ne djelomično, kako je to učinilo Ministarstvo u osporenom rješenju.

Naime, člankom 259. stavcima 1. i 3. ZSPNC-a, na koja se poziva Ministarstvo u osporenom rješenju i koje obrazlaže, propisani su uvjeti za početak rada stanica za tehnički pregled vozila. Međutim, Ustavni sud naglašava, stavkom 4. članka 259. ZSPNC-a propisano je da se ovlaštenje iz stavka 1. tog članka izdaje sukladno posebnom propisu o mreži i kriterijima o dovoljnom broju stanica za tehnički pregled s obzirom na njihovu međusobnu udaljenost i kapacitete, koje donosi ministar nadležan za unutarnje poslove, što, niti nakon ukidne oduke Ustavnog suda, Ministarstvo nije utvrdilo niti obrazložilo. Pri tome, Ustavni sud posebno ističe članke 3. i 7. Pravilnika što Ministarstvo nije ocijenilo u provedenom postupku, a prema mjerodavnom članku 259. stavku 4. ZSPNC-a je bilo obvezno.

Neutvrđivanjem kriterija određenih u navedenim odredbama ZSPNC-a za podnositelja, kao postojećeg ovlaštenika ovog prava, doista bi mogle nastati negativne posljedice, kako to podnositelj ističe u ustavnoj tužbi.

7. Slijedom navedenog, Ustavni sud utvrđuje da je osporenim rješenjem podnositelju, u konkretnom slučaju, povrijeđeno pravo na pravično suđenje zajamčeno člankom 29. stavkom 1. Ustava.

8. Na temelju članaka 73. i 76. Ustavnog zakona, odlučeno je kao u točkama I., II. i III. izreke. Odluka o objavi (točka IV. izreke) temelji se na članku 29. Ustavnog zakona.

Broj: U-IIIB-4904/2011

Zagreb, 22. prosinca 2011.

USTAVNI SUD REPUBLIKE HRVATSKE

Predsjednica Vijeća
Snježana Bagić, v. r.

Odluka, NN 1/2012-35