## Odluka Ustavnog suda Republike Hrvatske broj: U-III-577/2003 od 2. listopada 2003.

### NN 183/2003 (19.11.2003.), Odluka Ustavnog suda Republike Hrvatske broj: U-III-577/2003 od 2. listopada 2003.

# ustavni sud republike hrvatske

2693

Ustavni
sud Republike Hrvatske, u Vijeću šestorice za odlu­čivanje o ustavnim tužbama,
u sastavu sudac Jasna Omejec, pred­sjednik Vijeća, te suci Marijan Hranjski,
Ivan Mrkonjić, Emilija Rajić, Nevenka Šernhorst i Vice Vukojević, članovi Vijeća,
u postupku pokrenutom ustavnom tužbom S. K. iz D. K., na sjednici održanoj dana
2. listopada 2003. godine, jednoglasno je donio

## ODLUKU

I.
Ustavna tužba se odbija.

II. Ova
odluka objavit će se u »Narodnim novinama«.

```
Obrazloženje
```

1.
Ustavna tužba podnijeta je protiv presude i rješenja Županijskog suda u Sisku,
broj: Gž-1621/2002-3 od 12. rujna 2002. godine, kojim je odbijena žalba
podnositelja (tužitelja u parnič­nom postupku) kao neosnovana i potvrđena
presuda Općinskog suda u Hrvatskoj Kostajnici, broj: P-188/01-16 od 8. srpnja
2002. godine u točki II. kojom je podnositelj odbijen s viškom tužbenog
zahtjeva.

Rješenjem
istoga suda uvažena je žalba podnositelja, ukinuta je prvostupanjska presuda u
točki I. i predmet vraćen na ponovni postupak.

Prvostupanjskom
presudom pod točkom I. izreke naloženo je tuženiku N. B. da podnositelju, u
roku od 15 dana, preda u posjed, slobodnu od ljudi, kuću sagrađenu na k.č.br. K
24/1, nakon što se tuženiku osigura drugi smještaj.

Pod točkom II. izreke iste presude podnositelj je
odbijen s preostalim dijelom tužbe i tužbenog zahtjeva.

2. Podnositelj smatra da su mu osporenim presudama
parničnih sudova povrijeđena ustavna prava zajamčena odredbama članaka 14.
stavka 2., 26. i 48. Ustava, kao i odredbe članka 8. Konvencije za zaštitu
ljudskih prava i temeljnih sloboda te Pro­tokola br. 1. uz Konvenciju (»Narodne
novine« – Međunarodni ugovori, broj 6/99 – pročišćeni tekst i 8/99 – ispravak,
u nastav­ku: Konvencija).

U bitnome ističe kako je rješenjem Stambene komisije
Općine D. K., klasa: 370-01/98-01/109 ukinuto rješenje komisije za privremeno
preuzimanje i korištenje određene imovine Općine D. K., klasa: 370-01/96-01/218
od 3. ožujka 1997. godine, kojim je imovina podnositelja dana na korištenje tuženiku.
Tim je rješenjem, navodi dalje podnositelj, utvrđeno da je tuženik u statusu
osobe koja ima pravo na dodjelu objekta od strane stambene komisije.

S te osnove podnio je vlasničku tužbu Općinskom sudu
u Hrvatskoj Kostajnici.

Osporenom presudom I. stupanjski sud ga je odbio sa
zahtjevom da mu tuženik plati iznos od 25 EUR-a u kunskoj protuvrijednosti, počevši
od 4. veljače 2000. godine, a s osnova nezakonitog korištenja njegove imovine s
obrazloženjem da se tuženik smatra poštenim posjednikom, te da nije u obvezi
platiti mu naknadu za korištenje kuće.

Pritom da se I. stupanjski sud neosnovano pozvao na
odredbe članka 164. stavka 1. Zakona o vlasništvu i drugim stvarnim pravima
(»Narodne novine«, broj 91/96, 137/99, 73/00 i 114/01), te tako postupio
suprotno odredbi članka 18. stavka 4. istog Zakona.

Predlaže da ovaj Sud usvoji njegov tužbeni zahtjev,
ukine osporene presude parničnih sudova i predmet vrati prvostupanjskom sudu na
ponovni postupak i odlučivanje.

*Ustavna tužba nije osnovana.*

3. Prema odredbi članka 62. stavka 1. Ustavnog zakona
o Ustavnom sudu Republike Hrvatske (»Narodne novine«, broj 49/02 – pročišćeni
tekst, u daljnjem tekstu: Ustavni zakon), svatko može podnijeti Ustavnom sudu
ustavnu tužbu ako smatra da mu je pojedinačnim aktom tijela državne vlasti,
tijela jedinice lokalne i područne (regionalne) samouprave ili pravne osobe s
javnim ovlastima, kojim je odlučeno o njegovim pravima i obvezama ili o sumnji
ili optužbi zbog kažnjivog djela, povrijeđeno ljudsko pravo ili temeljna
sloboda zajamčena Ustavom, odnosno Ustavom zajamčeno pravo na lokalnu i područnu
(regionalnu) samoupravu.

Ustavna tužba nije pravno sredstvo u sustavu redovnih
ili iz­van­rednih pravnih lijekova, nego poseban institut za ocjenu pojedinačnih
akata tijela državne vlasti i pravnih osoba s javnim ovlastima radi zaštite
ljudskih prava i temeljnih sloboda zajamčenih Ustavom.

Ustavni sud, u postupku pokrenutom ustavnom tužbom,
ne obnaša nadležnost žalbenog suda već utvrđuje je li u postupku odlučivanja o
pravima i obvezama podnositelja došlo do ustavno nedopuštenog zadiranja u
temeljne slobode i ljudska prava, to jest je li povrijeđeno ustavno pravo
podnositelja.

4. Za potrebe ustavnosudskog postupka pribavljen je
spis predmeta Općinskog suda u Hrvatskoj Kostajnici, broj: P-188/01.

Iz stanja spisa predmeta, osporenih odluka parničnih
sudova i ostale dokumentacije koja mu prileži razvidno je da je podnositelj,
kao vlasnik kuće u M., sagrađene na k.č.br. K-24/1, upisane u zk.ul.br. 245
k.o. M., podigao tužbu protiv tuženika N. B. izbjeglice iz B. i H. (B. Š.), a
radi iseljenja i predaje iste njemu u posjed.

Tužbu je temeljio na činjenici što je rješenjem
Stambene komisije Općine D. K., klasa: 370-01/98-01/109 od 4. veljače 2000.
godine ukinuto rješenje Komisije za privremeno preuzimanje i korištenje određene
imovine Općine M. od 3. ožujka 1997. godine, a kojim je imovina u vlasništvu podnositelja
dana na privremeno korištenje tuženiku.

Istom tužbom tražio je da sud obveže tuženika da mu
nadok­nadi troškove korištenja imovine, počev od 4. veljače 2000. godine do
predaje u posjed u mjesečnom iznosu od 50 DEM u kunskoj protuvrijednosti, koji
iznos naknade je podnositelj, na ročištu od 8. srpnja 2002. godine, zamijenio s
25 EUR-a.

Osporenom presudom, pod točkom I. izreke,
prvostupanjski sud usvojio je dio tužbenog zahtjeva podnositelja kojim se tuže­niku
nalaže predaja u posjed kuće, a nakon što se tuženiku osigura alternativni smještaj.

S preostalim dijelom tužbe i tužbenog zahtjeva
podnositelj je odbijen.

Odbijajući podnositelja sa zahtjevom za naknadu zbog
ko­rište­nja njegove imovine, iz obrazloženja osporene prvostupanjske presude
proizlazi utvrđenim da je tuženik bio pošteni posjednik podnositeljevih
nekretnina, pa je sud na takvo utvrđenje primijenio odred­bu članka 164. stavka
1. Zakona o vlasništvu i drugim stvarnim pravima.

Tom zakonskom odredbom propisano je da pošteni
posjednik tuđe stvari koju nema pravo posjedovati mora predati vlasniku ili
osobi koju taj odredi, ali nije dužan dati naknadu za to što ju je
upotrebljavao, a ne treba ni naknaditi ono što je pritom oštećeno ili uništeno.

5. Odlučujući o žalbi podnositelja na odluku prvostupanjskog
suda drugostupanjski sud svojom je presudom odbio žalbu podnositelja i potvrdio
presudu prvostupanjskog suda u dijelu u kojem je podnositelj odbijen s viškom
tužbenog zahtjeva (točka II. izreke), dok je rješenjem uvažio žalbu
podnositelja, ukinuo prvostupanjsku presudu u točki I. i predmet vratio na
ponovno suđenje.

Pri takvom stajalištu drugostupanjski sud pošao je od
činje­nice da je nakon donošenja prvostupanjske presude došlo do izmjene
materijalnog prava te da je za rješenje tog pravnog odnosa postao mjerodavan
Zakon o izmjenama i dopunama Zakona o područjima posebne državne skrbi
(»Narodne novine«, broj 88/02), koji je stupio na snagu 1. kolovoza 2002.
godine. Drugostupanjski sud smatra da je to poseban propis u odnosu na Zakon o
vlasništvu i drugim stvarnim pravima u kojem su određeni rokovi za predaju
imovine u posjed.

Slijedom takvog utvrđenja od strane drugostupanjskog
suda, prvostupanjski će sud u nastavku postupka utvrditi u kojem će zakonskom
roku tuženik biti dužan predati imovinu podnositelju u posjed, a sukladno
odredbama članka 16. navedenog Zakona o izmjenama i dopunama Zakona o područjima
posebne državne skrbi.

U svezi
podnositeljeve žalbe u dijelu koji se odnosi na odbijajući dio tužbenog
zahtjeva (potraživanje naknade troškova korištenja imovine, točka II. izreke
prvostupanjske presude) drugostupanjski je sud u cijelosti prihvatio utvrđenje
prvostupanj­skog suda da je tuženik pošteni posjednik podnositeljevih
nekretnina, te da sukladno odredbi članka 164. stavka 1. Zakona o vlasništvu i
drugim stvarnim pravima nije dužan podnositelju dati naknadu za korištenje
nekretnine.

6.
Analizom navoda ustavne tužbe, spisa predmeta i osporenih odluka, kao i na
temelju odredaba postupovnog i materijalnog prava, primijenjenih u tom
postupku, tijekom ustavnosudskog postupka utvrđeno je kako podnositelju, u
konkretnom slučaju, nisu povrijeđena ustavna prava na koja u ustavnoj tužbi upućuje.

7.
Ocjenjujući razloge ustavne tužbe sa stajališta članka 14. stavka 2. Ustava,
Sud je utvrdio da u konkretnom slučaju ustavno pravo jednakosti svih pred
zakonom nije povrijeđeno. Podnositelj nije naveo relevantne razloge koji bi
ukazivali da je u provedenom sudskom postupku bilo postupovnih povreda koje bi
mogle dovesti do povreda njegovih ustavnih prava. Sudovi su obrazložili stajališta
iznijeta u osporenim presudama, za koje je nedvojbeno da nisu posljedica
proizvoljnog tumačenja i primjene materijalnog prava te da nisu protivne
ustaljenoj sudskoj praksi. U tom postupku i u osporenim presudama o pravima podnositelja
nije odlučivano samovoljno.

8.
Odredbom članka 26. Ustava propisano je da su svi državljani Republike Hrvatske
i stranci jednaki pred sudovima i drugim državnim i inim tijelima koja imaju
javne ovlasti. Osporenim odlukama podnositelju nije povrijeđeno navedeno
ustavno pravo.

9.
Ustavni sud, temeljem članka 48. Ustava, štiti pravo vlasništva na
ustavnopravnoj razini na način da priječi tijelima državne vlasti ograničavanje
ili oduzimanje tog prava, osim ako je ograničavanje ili oduzimanje zasnovano na
zakonu.

U slučaju
zadiranja u vlasništvo od strane drugih pravnih subjekata (fizičkih ili pravnih
osoba) radi se, u pravilu, o imovinskopravnim sporovima privatnog prava.
Ustavni sud ispituje i takvu odluku kada ocijeni da je odluka, prosuđujući je
kroz zaštitu ljudskih prava i temeljnih sloboda zajamčenih Ustavom, utemeljena
na neprihvatljivom pravnom stajalištu ili je tako pogrešna i bez razboritoga
pravnog obrazloženja da ju je moguće ocijeniti samovoljnom.

U
konkretnom slučaju Ustavni sud nije utvrdio postojanje takvih povreda.

10.
Slijedom navedenog, a temeljem odredbi članaka 73. i 75. Ustavnog zakona, odlučeno
je kao u izreci.

11.
Odluka o objavi temelji se na odredbi članka 29. stavka 1. Ustavnog zakona.

Broj:
U-III-577/2003
Zagreb, 2. listopada 2003.

USTAVNI SUD REPUBLIKE HRVATSKE

Predsjednik Vijeća
**dr. sc.** **Jasna Omejec,** v. r.

Odluka, NN 183/2003-2693