## Odluka Ustavnog suda Republike Hrvatske broj U-IIIA-2705/2002 od 23. listopada 2003.

### NN 189/2003 (1.12.2003.), Odluka Ustavnog suda Republike Hrvatske broj U-IIIA-2705/2002 od 23. listopada 2003.

if !supportEmptyParas endif

# USTAVNI SUD REPUBLIKE HRVATSKE

2978

Ustavni sud Republike Hrvatske, u Vijeću šestorice za
odlu­čivanje o ustavnim tužbama, u sastavu sudac Petar Klarić, pred­sjednik
Vijeća, te suci Ivan Matija, Željko Potočnjak, Agata Račan, Nevenka Šernhorst i
Milan Vuković, članovi Vijeća, odlučujući o ustavnoj tužbi A. B. iz B. na C.,
kojeg zastupa S. P., odvjetnik iz S., na sjednici održanoj dana 23. listopada
2003. godine, jednoglasno je donio

## ODLUKU

I.Ustavna
tužba se odbija.

II.Pretpostavke
iz članka 63. stavka 1. Ustavnog zakona o Ustavnom sudu Republike Hrvatske
(»Narodne novine«, broj 49/02 - pročišćeni tekst) nisu ispunjene.

III.Ova odluka objavit će se u »Narodnim
novinama«.

```
Obrazloženje
```

1.Podnositelj ustavne tužbe, temeljem odredbe
članka 63. Ustavnog zakona o Ustavnom sudu Republike Hrvatske (»Narod­ne
novine«, broj 49/02 - pročišćeni tekst, u daljnjem tekstu: Us­tav­ni zakon),
podnio je dana 18. studenoga 2002. godine ustavnu tužbu smatrajući da je Općinski
sud u Omišu propustio odlučiti o njegovim pravima i obvezama u razumnom roku.

Podnositelj
predlaže da Ustavni sud odredi rok za donošenje odluke u predmetu koji se vodi
pred Općinskim sudom u Omišu pod poslovnim brojem: P-415/91, te da odredi
primjerenu naknadu podnositelju zbog povrede ustavnog prava iz članka 29.
stavka 1. Ustava, koju je Općinski sud u Omišu počinio ne odlučivši o pravima
podnositelja u razumnom roku.

ČINJENICE
VAŽNE ZA USTAVNOSUDSKI POSTUPAK

2.Ustavni
sud je u postupku pokrenutom ustavnom tužbom, primjenom članka 63. Ustavnog
zakona, uvidom u spis Općinskog suda u Omišu, broj: P-415/91, utvrdio sljedeće činje­nice
koje su pravno relevantne za odlučivanje o povredi ustavnog prava podnositelja,
zajamčenog člankom 29. stavkom 1. Ustava:

– dana
30. rujna 1991. godine, podnositelj je podnio tužbu Općinskom sudu u Omišu,
protiv prvotuženika »D.« d.d., Glavna filijala K., kao pravnog sljednika »L.«
Z. T., Filijala K., te drugotuženika RO »S.« iz C., radi naknade štete za
izgubljenu zaradu i tuđu pomoć i njegu. Prema navodima tužbe, podnositelj je
31. listopada 1986. godine doživio prometnu nezgodu koju je skrivilo vozilo u
vlasništvu drugotuženika, osiguranog kod prvotuženika,

– dana 28. svibnja 1992. godine, Općinski sud u Omišu
donio je presudu, broj: P-415/91, kojom je odlučio o podnositeljevom tužbenom
zahtjevu,

– dana 10. prosinca 2001. godine, Općinski sud u Omišu
dostavio je presudu Ministarstvu pravosuđa, uprave i lokalne samouprave
Republike Hrvatske, kako bi se presuda dostavila tuže­nicima diplomatskim
putem,

– podnescima od 10. prosinca 2001., 18. travnja 2002.
i 11. travnja 2002. godine, podnositelj je zatražio od Općinskog suda u Omišu
obavijest je li presuda tog suda, broj: P-415/91 od 28. svibnja 1992. godine
postala pravomoćna,

– dopisom od 28. lipnja 2002. godine, Općinski sud u
Omišu obavijestio je podnositelja o zaprekama u dostavi presude tuženicima
(ratno stanje, sjedište tuženika u SRJ), te o radnjama koje je sud poduzeo u
pokušaju dostave presude tuženicima,

– podneskom od 10. rujna 2002. godine, podnositelj je
tražio od Općinskog suda u Omišu da požuri postupanje Ministarstva pravosuđa,
uprave i lokalne samouprave glede dostave presude tu­že­nicima,

– dopisom od 19. rujna 2002. godine, Općinski sud u
Omišu je zatražio od Ministarstva pravosuđa, uprave i lokalne samouprave
obavijest o razlozima neuručenja presude tuženicima,

–
dopisima od 16. i 19. prosinca 2002. godine, Općinski sud u Omišu obavijestio
je podnositelja da do tog dana, od Ministarstva pravosuđa, uprave i lokalne
samouprave, nije primio nikakvu obavijest dostavljanja presude tuženicima.

OČITOVANJE
OPĆINSKOG SUDA U OMIŠU

3.Na
temelju članka 69. alineje 2. Ustavnog zakona, Ustavni sud je zatražio od Općinskog
suda u Omišu da se izjasni o navodima ustavne tužbe.

U očitovanju
od 15. siječnja 2003. godine, predsjednik Općinskog suda u Omišu ističe da do
prestanka ratnih djelovanja, zbog općepoznatih okolnosti, presudu nije bilo
moguće dostaviti tuženicima, budući da oni imaju prebivalište u C. G. Nakon
uspostave diplomatskih odnosa između RH i SRJ, uređujući je sudac, 10. prosinca
2001. godine, putem Ministarstva pravosuđa, uprave i lokalne samouprave
Republike Hrvatske, dostavio presudu mjerodavnom sudu u SRJ. Kako Ministarstvo
nije sudu dostavilo nikakvu obavijest o učinjenoj dostavi, Općinski sud u Omišu
ponovio je zahtjev za diplomatskom dostavom, 19. rujna 2002. godine.

PRAVO VAŽNO ZA USTAVNOSUDSKI POSTUPAK

4.Za ovaj ustavnosudski postupakmjerodavne
su odredbečlanka 29. stavka 1. Ustava Republike Hrvatske i članka 63.
Us­tav­nog zakona.

*Ustavna tužba nije osnovana.*

5.Razmatranjem razloga ustavne tužbe
podnositelja i uvida u spis Općinskog suda u Omišu, broj: P-415/91, Ustavni sud
je utvrdio da se u ovom slučaju nisu ostvarile pretpostavke za postupanje
temeljem odredbe članka 63. Ustavnog zakona.

Svoju odluku Ustavni sud obrazlaže sljedećim utvrđenjima:

5.1.
DULJINA SUDSKOG POSTUPKA

Prvostupanjski parnični postupak započeo je 30. rujna
1991. godine, podnošenjem tužbe Općinskom sudu u Omišu protiv prvotuženika »D.«
d.d., Glavna filijala K., kao pravnog sljednika »L.« Z. T., Filijala K., te
drugotuženika RO »S« iz C., radi naknade štete za izgubljenu zaradu i tuđu pomoć
i njegu. Ustavna tužba podnijeta je dana 18. studenoga 2002. godine, a do tog
dana sudski postupak nije pravomoćno okončan, pa Ustavni sud utvrđuje da do
dana podnošenja ustavne tužbe postupak u ovom predmetu traje ukupno jedanaest
(11) godina, dva (2) mjeseca i sedamnaest (17) dana.

Tijekom tog razdoblja prvostupanjski sud je donio
presudu kojom je odlučio o osnovanosti tužbenog zahtjeva podnositelja.

Ustavni sud je ocijenio da se u ovom slučaju, pravno
relevantnim razdobljem za povredu prava na razumnu duljinu trajanja sudskog
postupka smatra razdoblje od 5. studenoga 1997. godine (kada su odredbe
Konvencije za zaštitu ljudskih prava i temeljnih sloboda i protokola 1., 4.,
6., 7. i 11. uz Konvenciju za zaštitu ljudskih prava i temeljnih sloboda,
»Narodne novine« – Međunarodni ugovori, broj 18/97, 6/99 – pročišćeni tekst,
postale dio unutarnjeg pravnog poretka Republike Hrvatske) do 18. studenoga
2002. godine (dana podnošenja ustavne tužbe podnositelja), što ukupno iznosi
pet (5) godina i dvanaest (12) dana.

5.2. POSTUPANJE NADLEŽNOG SUDA

Kao što je navedeno u točki 2. alineji 2. i točki
5.1. obrazloženja ove odluke, Općinski sud u Omišu donio je presudu kojom je
odlučio o osnovanosti podnositeljevog tužbenog zahtje­va. Međutim, do dana
podnošenja ustavne tužbe presuda nije dostavljena tuženicima.

Ustavni
sud je utvrdio da je nakon uspostave diplomatskih odnosa između RH i SRJ, Općinski
sud u Omišu (u okviru svojih zakonskih ovlasti) poduzimao radnje usmjerene na
dostavu presude tuženicima (10. prosinca 2001. godine, dostavio je presudu
Ministarstvu pravosuđa, uprave i lokalne samouprave Republike Hrvatske radi
dostave tuženicima diplomatskim putem, a 19. rujna 2002. godine zatražio od
Ministarstva pravosuđa, uprave i lokalne samouprave obavijest o razlozima neuručenja
presude tuženicima).

5.3. PONAŠANJE PODNOSITELJA USTAVNE TUŽBE

(TUŽITELJA U SUDSKOM POSTUPKU)

Podnositelj
ustavne tužbe, kao tužitelj u sudskom postupku, prema utvrđenju Ustavnog suda, ni
u čemu nije pridonio duljini sudskog postupka. Dapače, podnositelj je u više
navrata pisanim podnescima zahtijevao od nadležnog suda provođenje odgovarajućih
radnji usmjerenih ka pravomoćnom okončanju postupka (v. točku 2. alineju 4.
obrazloženja ove odluke).

5.4. SLOŽENOST SUDSKOG PREDMETA

Polazeći
od činjenice da su tuženici pravne osobe sa sjedištem u SRJ, te da je uslijed
ratnog stanja došlo do prekida komunikacija između RH i SRJ, a što je znatno
utjecalo na (ne)mogućnost dostave presude tuženicima, ocjena je Ustavnog suda
da ovaj sudski postupak valja smatrati složenim.

5.5. DRUGE OKOLNOSTI OD
UTJECAJA NA
DULJINU SUDSKOG POSTUPKA

Ustavni sud utvrđuje da parnični postupak koji se pod
poslov­nim brojem: P-415/91 vodi pred Općinskim sudom u Omišu, traje preko
jedanaest godina, dok pravno relevantno razdoblje s aspekta povrede prava na
donošenje sudske odluke u razumnom roku iznosi pet (5) godina i dvanaest (12)
dana.

U tom je razdoblju Općinski
sud u Omišu poduzimao radnje u postupku (posljednju radnju je poduzeo 19. rujna
2002. godine, zatraživši od Ministarstva pravosuđa, uprave i lokalne samouprave
obavijest o razlozima neuručenja presude tuženicima). Kao što je već rečeno,
dugotrajnost postupka posljedica je objektivnih okolnosti koje se ne mogu pripisati
neaktivnosti suda (ratno stanje uslijed kojega je došlo do prekida komunikacija
između RH i SRJ u kojoj je sjedište tuženika).

Stoga Ustavni sud utvrđuje da
u konkretnom slučaju nije povrijeđeno ustavno pravo podnositelja da zakonom
ustanovljeni neovisni i nepristrani sud u razumnom roku odluči o njegovim
pravima ili obvezama, koje je zajamčeno člankom 29. stavkom 1. Ustava Republike
Hrvatske.

6.Imajući u vidu sve
navedene činjenice i okolnosti, na temelju odredaba članaka 73. i 75. Ustavnog
zakona, donesena je odluka kao u izreci.

7. Objava ove odluke temelji se na odredbi članka
29. Ustav­nog zakona.

Broj:
U-IIIA-2705/2002

Zagreb, 23. listopada 2003.

USTAVNI SUD REPUBLIKE HRVATSKE

Predsjednik Vijeća **dr. sc. Petar Klarić,** v. r.

Odluka, NN 189/2003-2978