## Odluka Ustavnog suda Republike Hrvatske broj U-IIIA-1826/2004 od 21. listopada 2004.

### NN 156/2004 (10.11.2004.), Odluka Ustavnog suda Republike Hrvatske broj U-IIIA-1826/2004 od 21. listopada 2004.

# USTAVNI SUD REPUBLIKE HRVATSKE

2737

Ustavni
sud Republike Hrvatske, u Prvom vijeću za odlu­čivanje o ustavnim tužbama, u
sastavu sudac Željko Potočnjak, predsjednik Vijeća, te suci Ivan Matija, Agata
Račan, Smiljko Sokol, Nevenka Šernhorst i Milan Vuković, članovi Vijeća, odlučujući
o ustavnoj tužbi D. D. iz V., kojeg zastupa A. K., odvjetnik u V., na sjednici
održanoj dana 21. listopada 2004. godine, jednoglasno je donio

## ODLUKU

I.
Ustavna tužba se odbija.

II. Ova
odluka objavit će se u »Narodnim novinama«.

```
Obrazloženje
```

1.
Podnositelj ustavne tužbe, temeljem članka 63. Ustavnog zakona o Ustavnom sudu
Republike Hrvatske (»Narodne novine«, broj 49/02. – pročišćeni tekst, u
daljnjem tekstu: Ustavni zakon), podnio je dana 19. svibnja 2004. godine
ustavnu tužbu radi duljine parničnog postupka.

ČINJENICE
VAŽNE ZA USTAVNOSUDSKI POSTUPAK

2. Dana
25. kolovoza 1999. godine podnositelj je podnio tužbu protiv I. A. i N. D.,
radi poništenja kupoprodajnog ugovora i predaje nekretnina u posjed Općinskom
sudu u Vinkovcima. Također je zatražio izdavanje privremene mjere.

Rješenjem od 25. kolovoza 1999. godine Općinski sud u
Vinkovcima je odredio privremenu mjeru.

Dana 26. kolovoza 1999. godine podnositelj je u spis
dostavio uvjerenje o imovnom stanju i zatražio oslobođenje od plaćanja sudskih
pristojbi.

Dopisom od 3. rujna 1999. godine sud je od
podnositelja zatra­žio da dostavi adresu drugotuženika, jer se dostava vratila
s napomenom da je isti odselio u Jugoslaviju.

Podneskom od 13. rujna 1999. godine podnositelj je
predložio da se drugotuženiku postavi staratelj.

Dopisom od 14. rujna 1999. godine sud je od Centra za
socijalnu skrb Vinkovci zatražio postavljanje staratelja drugotuženiku.

Rješenjem
od 22. rujna 1999. godine Centar za socijalnu skrb postavio je drugotuženiku
staratelja.

Na ročištu
održanom 9. veljače 2000. godine tuženici su dali odgovor na tužbu, a
podnositelj se obvezao dostaviti potrebnu dokumentaciju, te je predložio uvid u
ostavinski spis. Prvotuženik je predložio saslušanje svjedokinje čiju se adresu
obvezao dostaviti naknadno. Stranke nisu postupile po raspravnom zapisniku.

Dopisom od 5. studenoga 2002. godine sud je
podnositelja i prvotuženika pozvao da postupe po raspravnom zapisniku.

Podneskom od 4. prosinca 2002. godine prvotuženik je
dostavio ime svjedokinje, ali ne i adresu s napomenom da se ista nalazi u
Jugoslaviji.

Dopisom od 10. ožujka 2003. godine sud je ponovno
pozvao podnositelja da dostavi traženu dokumentaciju i da se očituje o nastavku
postupka.

Podneskom od 14. travnja 2003. godine podnositelj je
stavio daljnje dokazne prijedloge i dostavio traženu dokumentaciju.

Dana 14. kolovoza 2003. godine podnositelj je požurivao
postupanje suda.

Ročište određeno za dan 9. listopada 2003. godine
odgođeno je, jer punomoćnik prvotuženika nije pristupio, ali je ispričao
izostanak. Za drugotuženog nije pristupio nitko, a staratelj koji mu je bio
postavljen je prestao biti odvjetnik, te je preuzimatelj pisarnice izjavio da
među spisima nije našao ime drugotužitelja. Sud je donio odluku da drugotuženiku
dostavi tužbu na odgovor u Jugoslaviju, što je učinjeno istog dana.

Dana 26. siječnja 2004. godine drugotuženik je
dostavio odgovor na tužbu. Naveo je također da nije u mogućnosti dolaziti na
rasprave pred sudom.

Podneskom od 20. veljače 2004. godine podnositelj je
požurivao rad suda.

Na ročištu održanom 29. lipnja 2004. godine saslušani
su svjedoci.

Podneskom od 5. srpnja 2004. godine drugotuženik je
dostavio podatke o svjedocima čije je saslušanje predložio.

Dana 29. srpnja 2004. godine sud je pozvao prvotuženika
da naznači okolnosti o kojima bi trebali svjedočiti predloženi svjedoci.

PRAVO
VAŽNO ZA USTAVNOSUDSKI POSTUPAK

3.
Odredbom članka 29. stavka 1. Ustava Republike Hrvat­ske propisano je:

Članak 29.

Svatko ima pravo da zakonom ustanovljeni neovisni i
nepristrani sud (...) u razumnom roku odluči o njegovim pravima i obvezama
(...).

Odredbom članka 63. Ustavnog zakona propisano je:

Članak 63.

(1) Ustavni sud će pokrenuti postupak po ustavnoj tužbi
i prije no što je iscrpljen pravni put, u slučaju kad o pravima i obvezama
stranke (...) nije u razumnom roku odlučio sud (...).

(2) U odluci kojom usvaja ustavnu tužbu zbog nedonošenja
akta u razumnom roku iz stavka 1. ovoga članka, Ustavni sud će nadležnom sudu
odrediti rok za donošenje akta kojim će taj sud meritorno odlučiti o pravima i
obvezama (...) podnositelja. Rok za donošenje akta počinje teći idućeg dana od
dana objave odluke Ustavnog suda u »Narodnim novinama«.

(3) U
odluci iz stavka 2. ovoga članka Ustavni sud će odrediti primjerenu naknadu
koja pripada podnositelju zbog povrede njegova ustavnog prava koju je sud učinio
kada o pravima i obvezama podnositelja (...) nije odlučio u razumnom roku.
Naknada se isplaćuje iz državnog proračuna u roku od tri mjeseca od dana podnošenja
zahtjeva stranke za njezinu isplatu.

*Ustavna
tužba nije osnovana.*

4.
Svoju odluku Ustavni sud obrazlaže sljedećim utvrđe­njima:

4.1. DULJINA SUDSKOG POSTUPKA

Prvostupanjski
parnični postupak započeo je 25. kolovoza 1999. godine tužbom podnositelja Općinskom
sudu u Vinkovcima radi poništenja kupoprodajnog ugovora i predaje nekretnine u
posjed.

Ustavna
tužba podnijeta je dana 19. svibnja 2004. godine, a do toga dana postupak nije
pravomoćno okončan, pa Ustavni sud utvrđuje da je do dana podnošenja ustavne tužbe
postupak trajao ukupno četiri (4) godine, osam (8) mjeseci i dvadest četiri
(24) dana.

4.2. POSTUPANJE NADLEŽNOG
SUDA

Postupak
se vodi pred Općinskim sudom u Vinkovcima koji je istog dana kada je podnijeta
tužba odredio traženu privremenu mjeru, te je odmah dostavio tužbu na odgovor.
Nakon što je ustanovljeno da je drugotuženik odselio iz Republike Hrvatske, sud
je zatražio postavljanje staratelja za poseban slučaj što je i učinjeno u vrlo
kratkom roku. Prvo ročište održano je čim su se za to stekli uvjeti, u veljači
2000. godine. Kako podnositelj nakon ročišta u vrlo dugom razdoblju nije
postupao po raspravnom zapisniku, sud nije bio u mogućnosti postupati. Čim je
podnositelj postupio po traženju suda, sud je nastavio učinkovito voditi
postupak.

4.3. PONAŠANJE PODNOSITELJA
USTAVNE TUŽBE (TUŽITELJA U PARNIČNOM POSTUPKU)

Podnositelj
ustavne tužbe kao tužitelj u parničnom postupku nije pokazao interes za
postupak u razdoblju od veljače 1999. godine, pa do 14. travnja 2003. godine
kada je dostavio zatraženu dokumentaciju.

4.4. SLOŽENOST SUDSKOG
PREDMETA

Ustavni
sud utvrđuje da je riječ o složenom predmetu u kojem je potrebno utvrditi
vlasnički slijed na nekretnini kao i udjele pojedinih suvlasnika.

OCJENA
USTAVNOG SUDA

5.
Ustavni sud utvrđuje da se predmet vodi pred sudom prvog stupnja u trajanju
duljem od četiri godine. Međutim, do odugovlačenja postupka došlo je isključivo
radi ponašanja podnositelja, koji iako pozvan još u veljači 1999. godine da
dostavi potrebnu dokumentaciju, istu dostavlja tek u travnju 2003. godine, čime
je u tom razdoblju pokazao potpuni neinteres za postupak. Suprotno tome, sud je
u svom postupanju pokazao izrazitu učinkovitost, donijevši rješenje o određivanju
privremene mjere isti dan kada je zatražena, te tijekom cijelog postupka
postupajući bez odlaganja. Valja napomenuti da je duljini postupka donekle
pridonijela i činjenica da drugotuženi živi u inozemstvu, te mu je postavljen
staratelj za poseban slučaj koji se prestao baviti odvjetništvom, a
preuzimatelj odvjetničke pisarnice nije našao spis koji bi se na njega odnosio.
U tom smislu, napominje se da je Europski sud za ljudska prava u više svojih
presuda izrijekom utvrdio da povreda prava na suđenje u razumnom roku postoji
samo ako je država ugovornica odgovorna za ta odugovlačenja, to jest ako su
odugovlačenja uzrokovala državna tijela (v., primjerice, presude Europskog suda
u predmetima Monnet protiv Francuske od 27. listopada 1993., te Šoć protiv
Hrvatske od 9. svibnja 2003. godine). Slijedom iznijetog, a posebno imajući u
vidu u svemu učinkovito postupanje suda, te doprinos podnositelja duljini
postupka, Ustavni sud nalazi da podnositelju nije povrijeđeno pravo na suđenje
u razumnom roku.

Stoga
je u smislu odredaba članaka 73. i 75. Ustavnog zakona, donijeta odluka kao u
izreci.

6.
Odluka o objavi temelji se na odredbi članka 29. Ustavnog zakona.

Broj:
U-IIIA-1826/2004
Zagreb, 21. listopada 2004.

USTAVNI SUD REPUBLIKE HRVATSKE

Predsjednik Vijeća
**dr. sc.** **Željko Potočnjak,** v. r.

Odluka, NN 156/2004-2737