## Rješenje Ustavnog suda Republike Hrvatske broj U-IIIA-668/2002 od 13. veljače 2004.

### NN 24/2004 (25.2.2004.), Rješenje Ustavnog suda Republike Hrvatske broj U-IIIA-668/2002 od 13. veljače 2004.

# USTAVNI SUD REPUBLIKE HRVATSKE

711

Ustavni sud Republike Hrvatske, u Vijeću za
rješavanje postupovnih pretpostavki za odlučivanje o ustavnim tužbama, u sastavu
sudac Milan Vuković, predsjednik Vijeća, te suci Jasna Omejec i Nevenka
Šernhorst, članovi Vijeća, rješavajući o ustavnoj tužbi N. D. iz R., kojeg
zastupa I. D., odvjetnik u R., na sjednici održanoj dana 13. veljače 2004.
godine, jednoglasno je donio

## RJEŠENJE

I. Ustavna tužba se odbacuje.

II. Ovo rješenje objavit će se u »Narodnim
novinama«.

```
O b r a z l o ž e n j e
```

1. Podnositelj ustavne tužbe, na temelju
ovlaštenja propisanog člankom 63. Ustavnog zakona o Ustavnom sudu Republike
Hrvatske (»Narodne novine«, broj 49/02 – pročišćeni tekst, u daljnjem tekstu:
Ustavni zakon), podnio je 28. ožujka 2002. godine ustavnu tužbu protiv
Općinskog suda u Rabu, zbog nedo­no­šenja sudske odluke u razumnom roku.

2. U konkretnom slučaju radi se o postupku uređenja
međe, koji se vodio pred Općinskim sudom u Rabu pod poslovnim brojem: R. I.
25/98. Dana 21. prosinca 1998. godine, P. M., K. B. i M. C. podnijeli su
prijedlog za uređenje međe između k.č 1743/60, u vlasništvu i posjedu
predlagatelja, te k.č. 1743/11 i k.č. 1743/65, u vlasništvu, odnosno
suvlasništvu R. Š.

3. U ustavnoj tužbi podnositelj ističe da su u
predmetnom postupku predlagatelji pogrešno naveli R. Š. kao vlasnika i
posjednika nekretnine koja se nalazi na k.č. 1743/11. Nadalje, ističe da u konkretnom
slučaju pisana odluka prvostupanjskog suda nije donesena ni nakon proteka roka
od šest godina usprkos činjenici da je podnositelj u više navrata požurivao
donošenje odluke. Navodi da su u postupku uređenja međe održana dva ročišta,
jedno u sudnici i jedno na terenu, te da je rasprava zaključena 11. travnja
2000. godine. Prema navodima podnositelja, rasprava je zaključena 2000. godine
i »predmet riješen na licu mjesta pred skoro dvije godine i od tada čekamo
izradu i dostavu sudske odluke, ali nje nema i nema?!«.

Slijedom iznijetoga,
podnositelj cijeni da je u predmetnoj pravnoj situaciji, propustivši donijeti
svoju rješidbu u razumnom roku, Općinski sud u Rabu povrijedio odredbe članka
6. stavka 1. Konvencije za zaštitu ljudskih prava i temeljnih sloboda (Rim, 4.
studenoga 1950. godine, »Narodne novine – Međunarodni ugovori«, broj 18/97,
6/99 – pročišćni tekst i 8/99 – ispravak). Navedenom odredbom, između ostaloga,
propisano je da, radi utvrđi­vanja svojih prava i obveza građanske naravi,
svatko ima pravo da zakonom ustanovljeni i nepristrani sud pravično, (javno) i
u razumnom roku ispita njegov slučaj.

Načelo pravičnog
suđenja sadržano je i u članku 29. stavku 1. Ustava Republike Hrvatske
(»Narodne novine, broj 41/01-pro­čišćeni tekst, 55/01 – ispravak, u daljnjem
tekstu: Ustav), koji glasi:

»Svatko ima pravo da
zakonom ustanovljeni neovisni i nepristrani sud (...) u razumnom roku odluči o
njegovim pravima i obvezama (...)«.

Podnositelj smatra da
su nerazumno dugim postupanjem nad­ležnog suda u konkretnom slučaju povrijeđene
i ustavne od­red­be sadržane u članku 3., članku 14. stavku 2., članku 26.,
članku 48. stavku 1. i članku 140. Ustava.

Zaključno, podnositelj
zahtijeva da Ustavni sud naloži Op­ćin­skom sudu u Rabu donošenje
prvostupanjske rješidbe u najkraćem mogućem roku. Ujedno, podnositelj od
Ustavnog suda zahtijeva i dosuđivanje primjerene naknade u iznosu od 43.800,00
kuna zbog povrede njegovih ustavnih prava, a koje je Općinski sud u Rabu
prouzročio kada o pravima i obvezama podnositelja nije odlučio u razumnom roku.

4. Na temelju članka
69. stavka 1. točke 2. Ustavnog zakona, Ustavni sud zatražio je od Općinskog
suda u Rabu izjasniti se o navodima ustavne tužbe.

U svom očitovanju
Općinski sud u Rabu navodi da »odvjetnik I. D. nije punomoćnik N. D. u postupku
uređenja međe, koji se vodi kod ovog suda pod poslovnim brojem Posl. br.
R.I.25/98. N. D. nije podnositelj prijedloga za uređenje međe u istom postupku.
N. D. niti nije imenovan protustrankom u istom postupku. Protustrankom je
imenovan R. Š. iz R. N. D. se na terenu predstavio zadnjim mirnim posjednikom
jedne od nekretnine koja je pred­met uređenja međe. U gore navedenom
izvanparničnom spisu nikada nitko nije uložio bilo kakvu požurnicu te je
njegova tvrd­nja o požurnicama što se tiče ovog spisa neistinita. N. D. ima
sporno vlasništvo nekretnine koja je predmet uređenja međe ne samo sa
predlagateljima nego i sa zemljišnoknjižnim vlasnikom R. Š.«.

Iz očitovanja je
nadalje razvidno da je u konkretnom slučaju nadležni sud donio rješenje broj: R.I.25/98
od 1. lipnja 2000. godine. Uvidom u navedeno rješenje utvrđeno je da se u točki
I. izreke međa između spornih nekretnina uređuje »prema zadnjem mirnom posjedu«
(u rješenju detaljno opisano), a da se u točki II. izreke stranke upućuju na
pokretanje parnice radi dokazivanja jačeg prava na međašnoj površini (u
rješenju detaljno opisanoj), ali »najdulje za šest mjeseci od dana
pravomoćnosti ovog rješenja donesenog u postupku za uređenje međe«.

*Ustavna tužba nije dopuštena.*

5. Odredba članka 72. Ustavnog zakona glasi:

»Ustavni sud će
rješenjem odbaciti ustavnu tužbu: ako nije nadležan; ako je ustavna tužba
nepravodobna, nepotpuna, nerazumljiva ili nedopuštena. Tužba je nedopuštena:
ako nije iscrpljen dopušteni pravni put, odnosno ako podnositelj tužbe u prethodnom
postupku nije koristio dopušteno pravno sredstvo, osim iznimke predviđene u
članku 62. ovoga Ustavnog zakona, ako je tužbu podnijela osoba koja nije
ovlaštena za njezino podnošenje, te ako je tužbu podnijela pravna osoba koja ne
može biti nositelj ustavnih prava.«

6. Uvidom u
dokumentaciju koju je Općinski sud u Rabu dostavio u privitku svog odgovora, a
poglavito uvidom u rješenje, broj: R.I.25/98 od 1. lipnja 2000. godine, tijekom
ustavnosudskog postupka utvrđeno je da navodi podnositelja, sadržani u ustavnoj
tužbi, ne odgovaraju stvarnom stanju spisa.

Podnositelj ustavne
tužbe nije stranka u postupku u vezi s kojim je tražena ustavnosudska zaštita.
Stoga, podnositelj nije aktivno legitimiran za podnošenje ustavne tužbe na
temelju odred­be članka 63. stavka 1. Ustavnog zakona.

7. Slijedom svega
navedenoga, na temelju odredaba članaka 72. Ustavnog zakona, riješeno kao u
točki I. izreke.

Točka II. izreke
utemeljena je na odredbi članka 29. stavka 1. Ustavnog zakona.

Broj: U-IIIA-668/2002
Zagreb, 13. veljače 2004.

Predsjednik
Vijeća
**Milan Vuković,** v. r.

if !supportEmptyParas endif

Rješenje, NN 24/2004-711