## Rješenje Ustavnog suda Republike Hrvatske broj: U-III-1742/2003 od 31. listopada 2003.

### NN 187/2003 (26.11.2003.), Rješenje Ustavnog suda Republike Hrvatske broj: U-III-1742/2003 od 31. listopada 2003.

# USTAVNI SUD REPUBLIKE HRVATSKE

2942

Ustavni
sud Republike Hrvatske, u Vijeću trojice za odluči­vanje o ustavnim tužbama, u
sastavu sudac Milan Vuković, pred­sjednik Vijeća, te suci Ivan Matija i Jasna
Omejec, članovi Vijeća, u postupku pokrenutom ustavnom tužbom Lj. D. iz K.,
koju zastupa V. B., odvjetnik u K., na sjednici održanoj dana 31. listopada
2003. godine, jednoglasno je donio

## RJEŠENJE

I.
Ustavna tužba se odbacuje.

II.  Ovo rješenje objavit će se u »Narodnim
novinama«.

```
Obrazloženje
```

1.Podnositeljica je podnijela ustavnu tužbu
protiv rješenja Županijskog suda u Karlovcu, broj: Gž-122/01 od 31. siječnja
2001. godine, kojim je odbijena kao neosnovana njezina žalba i potvrđeno rješenje
Općinskog suda u Karlovcu, broj: P-1535/91 od 22. svibnja 2000. godine.
Prvostupanjskim rješenjem odbačen je prijedlog podnositeljice za ponavljanje
parničnog postupka pravomoćno završenog presudom Općinskog suda u Karlovcu,
broj: P-1535/91 od 15. listopada 1992. godine.

*Ustavni sud nije nadležan za
odlučivanje.*

2.U članku 62. stavku
1. Ustavnog zakona o Ustavnom sudu Republike Hrvatske (»Narodne novine«, broj
49/02 – pročišćeni tekst, u nastavku: Ustavni zakon) propisano je:

»(1) Svatko može podnijeti
Ustavnom sudu ustavnu tužbu ako smatra da mu je pojedinačnim aktom tijela državne
vlasti, tijela jedinice lokalne i područne (regionalne) samouprave ili pravne
osobe s javnim ovlastima, kojim je odlučeno o njegovim pravima i obvezama ili o
sumnji ili optužbi zbog kažnjivog djela, povrijeđeno ljudsko pravo ili temeljna
sloboda zajamčena Ustavom ... (u daljnjem tekstu: ustavno pravo)«.

Sukladno navedenom, odluke
nadležnih tijela donesene u postupcima pokrenutim prijedlogom za ponavljanje
ili obnovu pravomoćno završenog sudskog postupka, odnosno prijedlogom za obnovu
upravnog postupka, u pravilu se ne smatraju pojedi­načnim aktima iz članka 62.
stavka 1. Ustavnog zakona protiv kojih je Ustavni sud nadležan pružati
ustavnosudsku zaštitu, jer se u tim postupcima ne donosi odluka o pravima i
obvezama stranaka u postupku, odnosno odluka o biti stvari.

O pravima i obvezama stranaka prethodno je već
pravomoć­no odlučeno u postupku čije se ponavljanje traži, a protiv tih su
odluka, kao i protiv eventualnih povreda učinjenih u postupcima u kojima su one
donesene, stranke imale pravo Ustavnom sudu podnijeti ustavnu tužbu radi zaštite
ustavnih prava.

Stoga se pojedinačnim aktima iz članka 62. stavka 1.
Ustavnog zakona, protiv kojih je Ustavni sud nadležan pružati ustavnosudsku zaštitu,
u pravilu imaju smatrati samo odluke donesene u prethodno provedenom, pravomoćno
završenom postupku kojima je odlučeno o pravima ili obvezama stranaka, ali ne i
odluke donesene u postupku u kojem se rješavalo o njegovom ponavljanju.

3.Navedeno stajalište Ustavni sud je izrazio
i podrobno obrazložio u svom rješenju, broj U-III-1165/2000 od 28. listopada
2002. godine, objavljenom u »Narodnim novinama«, službenom listu Republike
Hrvatske, broj 126/2002.

4.Slijedom navedenoga, na temelju članka 72.
u svezi s člankom 62. Ustavnog zakona, riješeno je kao u izreci.

5.Odluka o objavi temelji se na odredbi članka
29. Ustavnog zakona.

Broj: U-III-1742/2003
Zagreb, 31. listopada 2003.

USTAVNI SUD REPUBLIKE HRVATSKE

Predsjednik Vijeća
**Milan Vuković,** v. r.

Rješenje, NN 187/2003-2942