## Odluka Ustavnog suda Republike Hrvatske broj:U-III-2062/2002 od 22. siječnja 2004.

### NN 12/2004 (30.1.2004.), Odluka Ustavnog suda Republike Hrvatske broj:U-III-2062/2002 od 22. siječnja 2004.

# USTAVNI SUD REPUBLIKE HRVATSKE

420

Ustavni sud Republike Hrvatske,
u Prvom vijeću za odlu­čivanje o ustavnim tužbama, u sastavu sudac Željko
Potočnjak, predsjednik Vijeća, te suci Marijan Hranjski, Agata Račan, Smilj­ko
Sokol, Nevenka Šernhorst i Milan Vuković, članovi Vijeća, u postupku pokrenutom
ustavnom tužbom M. M. iz S., na sjednici održanoj dana 22. siječnja 2004.
godine, jednoglasno je donio

## ODLUKU

I. Ustavna tužba se odbija.

II. Ova odluka objavit će se u
»Narodnim novinama«.

```
Obrazloženje
```

1. Ustavna tužba podnijeta je
protiv presude Županijskog suda u Sisku, broj: Gž-45/02 od 11. srpnja 2002.
godine, kojom je uvažena žalba I. M. (tuženika) i preinačena točka I. presude
Općinskog suda u Sisku, broj: P-1031/01 od 20. studenoga 2001. godine, na način
da je tuženiku naloženo iseljenje iz kuće sagrađene na kč.br. 184/2, upisane u
zk.ul. 250 k.o. K., i predaje te kuće tužiteljici M. M., nakon što se tuženiku
osigura alternativ­ni smještaj. Točkom II. navedene presude prvog stupnja
odbijen je tužbeni zahtjev podnositeljice kojim je na ime najamnine, od
tuženika potraživala iznos od 50 DEM mjesečno, protuvrijednost u kunama,
počevši od 22. veljače 2000. godine, do iseljenja.

2. Podnositeljica u ustavnoj
tužbi ističe da je preinačenjem presude prvog stupnja prekoračen tužbeni
zahtjev u dijelu u kojem se predaja posjeda odgađa do osiguranja alternativnog
smještaja. Smatra da je osporenom presudom pogrešno primijenjeno materijalno
pravo, a time da su povrijeđena ustavna prava zajamčena člancima 14. stavkom
2., 26. i 48. stavkom 1. Ustava i odredba članka 3. Ustava.

*Ustavna tužba nije osnovana.*

3. Prema odredbi članka 62. stavka
1. Ustavnog zakona o Ustavnom sudu Republike Hrvatske (»Narodne novine«, broj
49/02 – pročišćeni tekst, u daljnjem tekstu: Ustavni zakon), svatko može
podnijeti Ustavnom sudu ustavnu tužbu ako smatra da mu je pojedinačnim aktom
tijela državne vlasti, tijela jedinice lokalne i područne (regionalne)
samouprave ili pravne osobe s javnim ovlastima, kojim je odlučeno o njegovim
pravima i obvezama ili o sumnji ili optužbi zbog kažnjivog djela, povrijeđeno
ljudsko pravo ili temeljna sloboda zajamčena Ustavom, odnosno Ustavom zajamčeno
pravo na lokalnu i područnu (regionalnu) samoupravu (u daljnjem tekstu: ustavno
pravo).

Ustavna
tužba nije pravno sredstvo u sustavu redovnih ili izvanrednih pravnih lijekova,
nego poseban institut za ocjenu pojedinačnih akata tijela državne vlasti i
pravnih osoba s javnim ovlastima radi zaštite ljudskih prava i temeljnih
sloboda zajam­čenih Ustavom.

Ustavni
sud, u postupku povodom ustavne tužbe, ne obnaša nad­ležnost žalbenog suda već
utvrđuje je li u postupku odlučiva­nja o pravima i obvezama podnositelja došlo
do ustavno nedo­puš­tenog zadiranja u temeljne slobode i ljudska prava, tj. je
li povrijeđeno ustavno pravo podnositelja.

4. Iz obrazloženja navedene prvostupanjske presude
proizlazi da je u postupku utvrđeno da je tužiteljica vlasnica predmetne kuće,
da je tuženik tu kuću koristio temeljem rješenja Komisije za privremeno
preuzimanje i korištenje određene imovine Općine Sunja od 31. srpnja 1997.
godine, te da je to rješenje ukinuto rješenjem Stambene komisije Općine Sunja
od 22. veljače 2000. godine.

Na temelju utvrđenog činjeničnog stanja, presudom suda
prvog stupnja, tuženiku je naloženo iseljenje iz predmetne kuće u roku od 15
dana pod prijetnjom ovrhe.

Županijski sud u Sisku, preinačio je navedenu presudu
prvog stupnja, na način da je rok za izvršenje činidbe odredio u duljem
trajanju, odnosno do osiguranja alternativnog smještaja tužniku, imajući u vidu
rješenje Stambene komisije Općine Sunja od 22. veljače 2000. godine, kojim je
određeno osiguranje privremenog smještaja tuženiku. Pri tome se Županijski sud
u Sisku pozvao na odredbu članka 328. stavka 2. Zakona o parničnom postupku
(»Narodne novine«, broj 53/91, 9/92 i 112/99), kojom je propisano da ako
posebnim propisima nije drugačije određeno, rok za izvršenje činidbe jest
petnaest dana, ali da za činidbe koje se ne sastoje u novčanom davanju sud može
odrediti dulji rok.

5. Ocjenjujući razloge ustavne tužbe sa stajališta
članka 14. stavka 2. Ustava, Sud je utvrdio da u konkretnom slučaju ustavno
pravo jednakosti svih pred zakonom nije povrijeđeno. Podnositeljica nije navela
razloge koji bi ukazivali da je u provedenom sudskom postupku bilo postupovnih
povreda koje bi mogle dovesti do povreda njezinih ustavnih prava. Sud je
obrazložio stajališta iznijeta u osporenoj presudi, za koje je nedvojbeno da
nisu posljedica proizvoljnog tumačenja i primjene materijalnog prava te da nisu
protivna ustaljenoj sudskoj praksi. U tom postupku i u osporenoj presudi o
pravima podnositeljice nije odlučivano samovoljno.

6. Odredbom članka 26. Ustava propisano je da su svi
državljani Republike Hrvatske i stranci jednaki pred sudovima i drugim državnim
i inim tijelima koja imaju javne ovlasti. U konkretnoj pravnoj stvari ne
postoje razlozi koji bi ukazivali da je osporenim odlukama povrijeđena navedena
ustavna odredba.

7. Ustavni sud, temeljem članka 48. stavka 1. Ustava,
štiti pravo vlasništva na ustavnopravnoj razini na način da priječi tijelima
državne vlasti ograničavanje ili oduzimanje tog prava, osim ako je
ograničavanje ili oduzimanje zasnovano na zakonu.

U slučaju zadiranja u vlasništvo od strane drugih
pravnih subjekata (fizičkih ili pravnih osoba), radi se, u pravilu, o
imovinskopravnim sporovima privatnog prava. Ustavni sud ispituje i takvu odluku
kada ocijeni da je odluka, prosuđujući je kroz zaštitu ljudskih prava i
temeljnih sloboda zajamčenih Ustavom, utemeljena na neprihvatljivom pravnom
stajalištu ili je tako pogrešna i bez razboritog pravnog obrazloženja da ju je
moguće ocijeniti samovoljnom.

U konkretnom slučaju, Ustavni sud nije utvrdio
postojanje takvih povreda.

8. Podnositeljica ukazuje i na povredu odredbe članka
3. Ustava. Međutim, ta ustavna odredba ne sadrži ljudska prava i temeljne
slobode zajamčene Ustavom, koje se štite u ustavnosud­skom postupku pokrenutom
ustavnom tužbom, temeljem odredbe članka 62. stavka 1. Ustavnog zakona.

9. Slijedom navedenog, na temelju odredbi članaka 73.
i 75. Ustavnog zakona, odlučeno je kao pod točkom I. izreke, dok je odluka pod
točkom II. utemeljena na odredbi članka 29. Ustavnog zakona.

Broj: U-III-2062/2002
Zagreb, 22. siječnja 2004.

USTAVNI SUD REPUBLIKE HRVATSKE

Predsjednik Vijeća
**dr. sc.** **Željko Potočnjak,** v. r.

Odluka, NN 12/2004-420