### NN 24/2016 (18.3.2016.), Presuda Upravnog suda u Splitu broj: UsI-2345/13-20 od 12. veljače 2016.

24 18.03.2016 Presuda Upravnog suda u Splitu broj: UsI-2345/13-20 od 12. veljače 2016.

UPRAVNI SUD U SPLITU

728

PRESUDA

Upravni sud u Splitu, po sutkinji toga suda Mireli Valjan-Harambašić, te Marijani Jurić, zapisničarki, u upravnom sporu tužitelja Božidara Jadrića iz Splita, Doverska 11, zastupanog po opunomoćeniku Vinku Fabjanoviću, odvjetniku u Splitu, Kralja Zvonimira 40, protiv tuženika Hrvatske regulatorne agencije za mrežne djelatnosti, Zagreb, Ulica Roberta Frangeša Mihanovića 9, (ranije Hrvatska agencija za poštu i elektroničke komunikacije) zastupanog po opunomoćenici Marini Ljubić Karanović, prema generalnoj punomoći pohranjenoj kod ovog suda pod poslovnim brojem 39 Su-517/15, radi rješavanja spora između korisnika i operatora, nakon usmene i javne rasprave, zaključene 4. veljače 2016., objavom odluke temeljem čl. 61. st. 5. Zakona o upravnim sporovima (»Narodne novine«, broj 20/10, 143/12 i 152/14), 12. veljače 2016.

presudio je

Poništava se rješenje tuženika Hrvatske regulatorne agencije za mrežne djelatnosti, klasa: UP/I-344-08/13-01/1027, urbroj: 376-05/JK-13-04(DB) od 02. rujna 2013. i predmet se vraća tuženiku na ponovni postupak.

Obrazloženje

Osporenim rješenjem tuženika klasa: UP/I-344-08/13-01/1027, urbroj: 376-05/JK-13-04 (DB) od 2. rujna 2013. odbačen je kao nedopušten zahtjev Božidara Jadrića, ovdje tužitelja, za rješavanje spora.

Tužitelj je pravovremeno podnio tužbu ovome sudu protiv rješenja tuženika klasa: UP/I-344-08/13-01/1027, urbroj: 376-05/JK-13-04 (DB) od 2. rujna 2013. Tužitelj u tužbi u bitnom navodi da je osporenim rješenjem odbijen njegov zahtjev za rješavanje spora od 12. kolovoza 2013. kao nedopušten, da je kao razlog takvog postupanja u obrazloženju rješenja između ostalog navedeno da je iz dostavljene dokumentacije od operatora utvrđeno kako korisnik nije proveo propisani postupak ulaganja žalbe u skladu s člankom 51. ZEK-a, odnosno da nije uputio zahtjev za rješavanje spora u roku od 30 dana od zaprimanja odgovora na reklamaciju, te tužitelj opovrgava iznesene tvrdnje tuženika, navodeći da tuženik nije imao u dostavljenoj dokumentacija ni jednog dokaza za takvu tvrdnju, da se radi o ishitrenoj i olako donijetoj odluci tuženika o prihvaćanju neistinite tvrdnje operatora date u uvodu dopisa od 30. kolovoza 2013., navodeći da je po primitku pobijanog rješenja dana 28. rujna 2013. uputio zamolbu HAKOM-u 12. listopada 2013. radi dostave raspoložive dokumentacije zaprimljene od H1 telekoma, da iz zaprimljen dokumentacije od HAKOM-a nije mogao pronaći ni jedan dokaz da je zaprimio preporučenu pošiljku ili da je potpisao povratnicu poslanu korisniku, ovdje tužitelju, s dopisom nadnevka 8. ožujka 2013., ističući da dopisi o odluci Povjerenstva za reklamacije potrošača od 8. ožujka 2013. nisu poslani preporučeno pošiljkom s povratnicom dva puta, nego u običnoj poštanskoj pošiljci i bez povratnice, da su kao takve obje nađene u PTT sandučiću, da je prvu pošiljku otvorio tek nakon povratka iz inozemstva, da je drugu istovjetnu odluku nadnevka 8. ožujka 2013. našao u PTT sandučiću 17. srpnja 2013., a koju je zatražio radi slanja pravodobnog zahtjeva HAKOM-u 12. kolovoza 2013., da je H1 telekom za vrijeme odsutnosti tužitelja s adrese prebivališta u Splitu (za vrijeme neprekidnog boravka u inozemstvu od 4. lipnja 2012. do 15. lipnja 2013.) koristio nepovoljnu okolnost po tužitelja, te tužitelj u tužbi nadalje navodi razloge zbog kojih smatra da je njegov zahtjev za rješavanje spora osnovan. Iz sadržaja tužbe proizlazi da je tužitelj tužbu podnio zbog pogrešno i nepotpuno utvrđenog činjeničnog stanja i pogrešne primjene materijalnog prava. Tužitelj je predložio da sud poništi osporeno rješenje tuženika i da poništi odluku Povjerenstva za reklamacije potrošača H1 telekoma od 8. ožujka 2013.

Tuženik je dostavio odgovor na tužbu u kojem odgovoru u bitnom navodi da je Povjerenstvo za pritužbe potrošača H1 telekom (dalje: Povjerenstvo) donijelo svoju odluku 8. ožujka 2013., da je ista dostavljena tužitelju, da je prema tvrdnji samog tužitelja prvu običnu pošiljku otvorio nakon povratka iz inozemstva, odnosno 15. lipnja 2013., da se u tom trenutku tužitelj upoznao sa sadržajem odluke Povjerenstva, da je u daljnjem roku od 30 dana imao mogućnost obratiti se tuženiku sa zahtjevom za rješavanje spora između krajnjih korisnika usluga i operatora prema članku 51. stavak 1. ZEK-a, kako je tužitelj sa sadržajem odluke Povjerenstva upoznat 15. lipnja 2013., a da je zahtjev za rješavanje spora između krajnjih korisnika usluga i operatora podnio 13. kolovoza 2013., da je očito kako nije proveo u roku propisani postupak podnošenje zahtjeva za rješavanje spora između krajnjih korisnika usluga i operatora u smislu članka 51. ZEK-a, da navodi koje tužitelj iznosi kao razlog za poništenje osporavanog rješenja smatra neutemeljenim, da je rješenje zakonito i da je doneseno u okviru zakonskih nadležnosti. Tuženik napominje da je tužitelj 6. srpnja 2013. kontaktirao H1 telekom (zapis službe za korisnike) radi ponovnog uručenja odluke Povjerenstva, navodeći da isto ukazuje kako je tužitelj nakon povratka iz inozemstva, odnosno 15. lipnja 2013. već bio upoznat sa sadržajem odluke Povjerenstva. Slijedom navedenog tuženik predlaže da sud temeljem članka 57. Zakona o upravnim sporovima odbije tužbu kao neosnovanu.

Sud je 4. veljače 2016. održao javnu raspravu, te je strankama, u skladu s odredbom članka 6. Zakona o upravnim sporovima (»Narodne novine«, broj 20/10, 143/12 i 152/14) dana mogućnost izjasniti se o zahtjevima i navodima drugih stranaka te o svim činjenicama i pravnim pitanjima koja su predmet upravnog spora, na koju raspravu je pristupila zamjenica opunomoćenika tužitelja i opunomoćenica tuženika.

Sud je izveo dokaze uvidom u svu dokumentaciju koja se nalazi u spisu upravnog postupka u kojem je doneseno osporeno rješenje, te uvidom u dokumentaciju koja se nalazi u spisu upravnog spora.

Na temelju razmatranja svih pravnih i činjeničnih pitanja, sukladno odredbi članka 55. stavak 3. ZUS-a, ovaj sud utvrdio je da je tužbeni zahtjev tužitelja osnovan.

Predmet spora je zahtjev tužitelja podnesenog tuženiku 12. kolovoza 2013. radi rješavanja spora između krajnjeg korisnika usluga, ovdje tužitelja, s operatorom javnih komunikacijskih usluga.

Među strankama je sporno je li zakonito osporeno rješenje tuženika kojim je odbačen kao nedopušten zahtjev tužitelja za rješavanje spora, odnosno je li tuženik pravilno i zakonito utvrdio da je zahtjev za rješavanje spora tužitelj podnio protekom roka od 30 dana od zaprimanja pisanog odgovora povjerenstva za reklamacije HI telekoma, urbroj: I-846-DZ/ST od 8. ožujka 2013., koji rok je propisan odredbom članka 51. Zakona o elektroničkim komunikacijama.

Prema odredbi članka 50. stavku 13. Zakona o elektroničkim komunikacijama (»Narodne novine«, broj 73/08, 90/11, 133/12 i 80/13, dalje ZEK-a, na pisani odgovor operatora iz stavka 12. ovoga članka krajnji korisnik usluga ima pravo podnijeti pritužbu (reklamaciju) povjerenstvu za pritužbe potrošača pri operatoru javnih komunikacijskih usluga u roku od 30 dana od dana dostavljanja pisanog odgovora. Povjerenstvo za pritužbe potrošača operatora javnih komunikacijskih usluga obvezno je dostaviti pisani odgovor krajnjem korisniku usluga u roku od 30 dana od dana zaprimanja njegove pritužbe.

Prema odredbi članka 51. ZEK-a u slučaju spora između krajnjeg korisnika usluga i operatora javnih komunikacijskih usluga u vezi s pružanjem usluga, iznosom kojim je zadužen za pruženu uslugu, kakvoćom pružene usluge ili prigovorom zbog povrede odredaba pretplatničkog ugovora krajnji korisnik usluga može podnijeti zahtjev za rješavanje spora Agenciji u roku od 30 dana od dana dostavljanja pisanog odgovora povjerenstva za pritužbe potrošača iz članka 50. stavka 13. ovoga Zakona. Zastara osporene tražbine ne teče za vrijeme rješavanja spora pred Agencijom.

Prema odredbi članka 85. stavku 1. Zakona o općem upravnom postupku (»Narodne novine«, broj 47/09 – dalje: ZUP-a) dostava se obavlja osobno naslovljenoj osobi kad od obavljanja dostave počinje teći rok koji se ne može produžiti ili kad je takva dostava propisana (osobna dostava). Kad se naslovljena osoba ne zatekne na mjestu dostave, dostavljač će u poštanskom sandučiću ili pretincu ili kod osobe zatečene na mjestu dostave ostaviti pisanu obavijest da u određeni dan i sat bude na mjestu dostave radi primanja pismena i gdje do toga dana sama može podići pismeno (stavak 2). Ako dostavljač u naznačeno vrijeme ne pronađe naslovljenu osobu ili ako ona odbije primiti pismeno, dostavljač će ostaviti pismeno u njezinom poštanskom sandučiću ili pretincu ili ako toga nema, na vratima drugom za primatelja vidljivom mjestu. Na dostavnici uz ostavljeno pismeno dostavljač će naznačiti razlog takve dostave, dan i sat kad je ostavio pismeno i potpisati se (stavak 3). Kad dostavljač prilikom pokušaja dostave sazna da postoje razlozi zbog kojih pismeno uopće nije moguće uručiti naslovljenoj osobi, pismeno će vratiti pošiljatelju uz naznaku razloga zbog kojih pismeno nije moguće dostaviti (stavak 4). Dostava se smatra obavljenom danom uručenja, odnosno danom kad je pismeno ostavljeno u poštanskom sandučiću ili pretincu ako toga nema, na vratima ili drugom za primatelja vidljivom mjestu, osim ako stranka dokaže da iz opravdanih razloga nije mogla primiti pismeno (stavak 5).

Prema odredbi članka 93. stavku 1. ZUP-a obavljena dostava potvrđuje se dostavnicom. Dostavnicu vlastoručno potpisuje osoba koja je preuzela pismeno, uz obveznu naznaku datuma primitka.

Prema članku 98. stavku 1. ZUP-a rješenje se sastoji od zaglavlja, uvoda, izreke, obrazloženje, upute o pravnom lijeku, potpisa službene osobe i otiska službenog pečata javnopravnog tijela. Prema stavku 2. navedenog članka ZUP-a uvod sadržava naziv javnopravnog tijela koje je rješenje donijelo, propis o nadležnosti, osobno ime, odnosno naziv stranke i osoba ovlaštenih za zastupanje, kratku oznaku predmeta postupka te naznaku je li postupak pokrenut po službenoj dužnosti ili na zahtjev stranke. Uvod sadržava i naznaku da su rješenje donijela dva javnopravna tijela ili više njih ili da je rješenje doneseno u ponovljenom postupku ili po presudi suda nadležnog za upravne sporove ili uz suglasnost, potvrdu ili po pribavljenom mišljenju drugog tijela. Kad je upravnu stvar riješilo kolegijalno tijelo, navodi se dan sjednice na kojoj je stvar riješena.

Prema članku 98. stavku 5. ZUP-a obrazloženje rješenja sadržava kratko izlaganje zahtjeva stranke, utvrđeno činjenično stanje, razloge koji su bili odlučujući pri ocjeni pojedinih dokaza, razloge zbog kojih nije usvojen koji od zahtjeva stranaka, razloge donošenja zaključaka u tijeku postupka te propisi na temelju kojih je riješena upravna stvar.

Prema članku 3. stavku 1. točki 1. Zakona o upravnim sporovima (»Narodne novine«, broj 20/10, 143/12 i 152/14, dalje: ZUS-a) predmet upravnog spora je ocjena zakonitosti pojedinačne odluke kojom je javnopravno tijelo odlučilo o pravu, obvezi ili pravnom interesu stranke u upravnoj stvari (upravni akt) protiv koje nije dopušteno izjaviti redovni pravni lijek.

Uzevši u obzir da od dostave pisanog odgovora povjerenstva za reklamacije H1 telekoma, urbroj: I-816-DZ/ST od 8. ožujka 2013. počinje teći neproduživi rok za podnošenje zahtjeva tuženiku za rješavanje spora između krajnjeg korisnika usluga s operatorom javnih komunikacijskih usluga, u odnosu na spomenutu vrstu podneska primjenjuju se odredbe o osobnoj dostavi, sadržane u članku 85. ZUP-a.

Osporeno rješenje doneseno je s obrazloženjem, u bitnom da se tužitelj dana 13. kolovoza 2013. obratio tuženiku sa zahtjevom za rješavanje spora u svezi sa ispostavljenim računima za javnu komunikacijsku uslugu, da je tuženik iz dostavljene dokumentacije od operatora utvrdio da tužitelj nije uputio zahtjev za rješavanjem spora u roku od 30 dana od zaprimanja odgovora na reklamaciju, nakon čega je tuženik donio rješenje kojim je odbacio zahtjev tužitelja za rješavanje spora kao nedopušten, pri čemu je u uvodu rješenja navedeno da se ovlaštenje temelji na odredbi članka 46. stavku 5. ZUP-a.

Prije svega, potrebno je navesti da se tuženik u uvodu rješenja pogrešno pozvao na odredbu članka 46. stavak 5. ZUP-a, jer navedena odredba propisuje da kad se tijekom postupka utvrdi da više ne postoje pravne pretpostavke za vođenje postupka, rješenjem će se obustaviti postupak, dok je u konkretnom slučaju zahtjev tužitelja odbačen zbog proteka roka za podnošenje zahtjeva za rješavanje spora između krajnjeg korisnika usluga i operatora javnih komunikacijskih usluga, s tim da se navedena odredba ne odnosi na nadležnost tuženika, te je propis na temelju kojeg je riješena upravna stvar trebao biti naveden u obrazloženj a osporenog rješenja tuženika.

Nadalje, u obrazloženju rješenja tuženika nije navedeno kada je tužitelj zaprimio pisani odgovor povjerenstva za reklamacije H1 telekoma, urbroj: I-816-DZ/ST od 8. ožujka 2013., odnosno tuženik nije naveo kada je počeo teći rok za podnošenje zahtjeva za rješavanje spora između krajnjeg korisnika usluga i operatora javnih komunikacijskih usluga, niti kada je protekao navedeni rok iz članka 51. ZEK-a, zbog čega je povrijeđena odredba članka 98. stavak 5. ZUP-a.

Imajući u vidu navode iz obrazloženja osporenog rješenja, te odgovora na tužbu, ističe se da odgovor na tužbu ne može nadomjestiti nedostatke iz obrazloženja osporenog rješenja. S tim u svezi, potrebno je navesti da niti iz podataka spisa nije razvidno kada je tužitelj zaprimio pisani odgovor povjerenstva za reklamacije H1 telekoma, urbroj: I-816-DZ/ST od 8. ožujka 2013., jer spisu tuženog tijela ne prileži dostavnica kao dokaz o uručenju navedenog podneska tužitelju, a na temelju koje bi se utvrdio datum primitka pisanog odgovora povjerenstva, odnosno dan uručenja pismena tužitelju.

Kako je već navedeno, u konkretnom slučaju spisu tuženog tijela ne prileži dostavnica – povratnica, zbog čega se ne može utvrditi dan kada je tužitelju pismeno ostavljeno u poštanskom sandučiću, kao niti je li tužitelju prethodno ostavljena obavijest u poštanskom sandučiću prema odredbi članka 85. stavku 2. ZUP-a, stoga se ne može smatrati da je dostava uredno izvršena niti ostavljanjem pismena u poštanskom sandučiću, sukladno citiranoj odredbi članka 85. stavak 5. ZUP-a.

Također, u odnosu na zaključak tuženika navedenog u odgovoru na tužbu da je tužitelj 15. lipnja 2013. stvarno primio dostavljeni podnesak, smatrajući da je na taj način moguće ispraviti pogrešku u dostavi, Sud ističe da se radi o pretpostavci tuženika, jer u predmetnom postupku nije utvrđeno da se tužitelj tog dana stvarno upoznao sa sadržajem pismena, a tužitelj u tužbi nije izričito naveo da je zaista toga dana stvarno zaprimio pisani odgovor povjerenstva za reklamacije H1 telekoma, urbroj: I-846-DZ/ST od 8. ožujka 2013., stoga navedena dvojba ne može ići na teret tužitelja, zbog čega je po ocjeni ovog suda, u konkretnom slučaju valjalo meritorno riješiti o zahtjevu tužitelja.

Stoga, a budući da osporeno rješenje nije zakonito, valjalo je, na temelju odredbe članka 58. stavka 1. ZUS-a, poništiti rješenje tuženika, s tim da je predmet bilo potrebno vratiti tuženiku na ponovni postupak.

U ponovnom postupku tuženik je dužan nakon što otkloni ukazane nedostatke, te pravilno i potpuno utvrdi relevantno činjenično stanje, pravilnom primjenom materijalnog prava, ponovno odlučiti o zahtjevu tužitelja, pridržavajući se pritom pravnih shvaćanja i primjedaba ovog suda, u skladu s odredbom članka 81. stavka 2. ZUS-a.

U odnosu na zahtjev tužitelja kojim predlaže da sud poništi odluku Povjerenstva za reklamaciju potrošača H1 telekoma, urbroj: I-846-DZ/ST od 8. ožujka 2013., potrebno je navesti da kada je tuženik osporenim rješenjem odbacio zahtjev tužitelja kao nedopušten, s tim da tuženik nije odlučivao o osnovanosti podnesenog zahtjeva tužitelja za rješavanjem spora između krajnjeg korisnika usluga s operatorom javnih komunikacijskih usluga, Sud je u ovom upravnom sporu postupio u skladu s odredbom članka 3. stavka 1. točkom 1. ZUS-a, odnosno odlučio je o zakonitosti osporene odluke tuženika.

Kako tužba nije odbačena, niti je tužbeni zahtjev odbijen, tužitelj nije pozvan na plaćanje sudske pristojbe, sukladno odredbi članka 5. stavka 1. Zakona o sudskim pristojbama (»Narodne novine«, broj: 74/95, 57/96, 137/02, 26/03, 125/11, 112/12, 157/13 i 110/15).

UPUTA O PRAVNOM LIJEKU

Protiv ove presude žalba nije dopuštena, na temelju odredbe članka 66. a. ZUS-a.

Broj: UsI-2345/13-20

Split, 12. veljače 2016.

Sutkinja
Mirela Valjan-Harambašić, v. r.