### NN 47/2024 (22.4.2024.), Odluka Ustavnog suda Republike Hrvatske broj: U-IIIA-3221/2023 od 6. ožujka 2024.

Ustavni sud Republike Hrvatske

806

Ustavni sud Republike Hrvatske, u Prvom vijeću za odlučivanje o ustavnim tužbama, u sastavu sudac Branko Brkić, predsjednik Vijeća, te suci Andrej Abramović, Mario Jelušić, Lovorka Kušan, Josip Leko i Goran Selanec, članovi Vijeća, odlučujući o ustavnoj tužbi koju je podnio Marijan Miković iz Zagreba, na sjednici održanoj 6. ožujka 2024. jednoglasno je donio

ODLUKU

I. Ustavna tužba se usvaja.

II. Upravni sud u Zagrebu dužan je u najkraćem mogućem roku, ali ne duljem od 6 (šest) mjeseci, računajući od objave ove odluke u »Narodnim novinama«, donijeti odluku u predmetu pod brojem Usl-638/2023.

III. Na temelju članka 63. stavka 3. Ustavnog zakona o Ustavnom sudu Republike Hrvatske (»Narodne novine« broj 99/99., 29/02. i 49/02. – pročišćeni tekst), podnositelju ustavne tužbe Marijanu Mikoviću iz Zagreba, Barutanski breg 66, određuje se primjerena naknada zbog povrede prava na suđenje u razumnom roku, zajamčenog člankom 29. stavkom 1. Ustava Republike Hrvatske (»Narodne novine« broj 56/90., 135/97., 113/00., 28/01., 76/10. i 5/14.) u iznosu od 1.500,00 eura.

IV. Naknada iz točke III. izreke ove odluke bit će isplaćena iz državnog proračuna u roku od tri (3) mjeseca od podnošenja zahtjeva podnositelja Ministarstvu pravosuđa i uprave Republike Hrvatske za njezinu isplatu.

V. Ova odluka objavit će se u »Narodnim novinama«.

Obrazloženje

I. POSTUPAK PRED USTAVNIM SUDOM

1. Marijan Miković iz Zagreba (u daljnjem tekstu: podnositelj) podnio je 23. lipnja 2023. ustavnu tužbu na temelju članka 63. Ustavnog zakona o Ustavnom sudu Republike Hrvatske (»Narodne novine« broj 99/99., 29/02. i 49/02. – pročišćeni tekst; u daljnjem tekstu: Ustavni zakon) smatrajući da mu je trajanjem postupka koji se vodio pred Hrvatskim zavodom za mirovinsko osiguranje (u daljnjem tekstu: HZMO), Područnom službom u Zagrebu, HZMO, Središnjom službom i Upravnim sudom u Zagrebu pod brojem Usl-638/2023 radi priznavanja prava na starosnu mirovinu, povrijeđeno ustavno pravo na donošenje odluke u razumnom roku zajamčeno člankom 29. stavkom 1. Ustava.

Podnositelj je 8. srpnja 2019. protiv tuženika HZMO-a, Središnje službe u Zagrebu, podnio Upravnom sudu u Zagrebu dvije tužbe radi šutnje uprave.

Rješenjem Upravnog suda u Zagrebu broj: Usl-2211/19 od 18. studenoga 2019. odbačena je tužba podnositelja jer je podnesena prijevremeno (tužba zbog šutnje uprave podnesena je 8. srpnja 2019., dakle, prije isteka roka iz članka 24. stavka 2. Zakona o upravnim sporovima /»Narodne novine« broj 20/10., 143/12., 152/14., 94/16. i 29/17.; u daljnjem tekstu: ZUS/).

Upravni sud u Zagrebu rješenjem broj: Usl-2210/19 od 9. ožujka 2020. obustavio je upravni spor jer je 19. prosinca 2019. odlučeno o zahtjevu podnositelja te mu je priznato pravo na starosnu mirovinu.

Rješenjem Upravnog suda u Zagrebu broj: Su-UzpI-34/19 od 10. listopada 2019. odbijen je zahtjev za zaštitu prava na suđenje u razumnom roku podnositelja radi trajanja postupka pred Upravnim sudom u Zagrebu broj: Usl-2211/19.

Rješenjem Visokog upravnog suda Republike Hrvatske broj: Su-Užzpl-8/19 od 13. studenoga 2019. odbijena je kao neosnovana žalba podnositelja i potvrđeno rješenje Upravnog suda u Zagrebu broj: Su-UzpI-34/19 od 10. listopada 2019.

Rješenjem Upravnog suda u Zagrebu broj: Su-UzpI-35/19 od 15. listopada 2019. odbijen je zahtjev za zaštitu prava na suđenje u razumnom roku podnositelja radi trajanja postupka pred Upravnim sudom u Zagrebu broj: Usl-2210/19.

Rješenjem Visokog upravnog suda broj: Su-Užzpl-7/19 od 12. studenoga 2019. odbijena je kao neosnovana žalba podnositelja i potvrđeno rješenje Upravnog suda u Zagrebu broj: Su-UzpI-35/19 od 15. listopada 2019.

II. PREGLED RADNJI U POSTUPKU

2. Podnositelj je 26. lipnja 2018. HZMO-u, Područnoj službi u Zagrebu podnio »obavijest o svojoj namjeri za podnošenje zahtjeva za priznanje prava na starosnu mirovinu«.

Podnositelj je zahtjev za priznavanje prava na starosnu mirovinu podnio 4. veljače 2019., uz nadopunu 26. veljače 2019.

Podnositelj je 18. veljače 2019. podnio žalbu radi šutnje uprave Središnjoj službi HZMO-a.

Podnositelj je 6. svibnja 2019. podnio žalbu radi šutnje uprave Središnjoj službi HZMO-a.

a) Predujam mirovine

Rješenjem HZMO-a, Područne službe u Zagrebu, klasa: UP/I-140-02/19-03/03246677245, ur. broj: 341-25-05/3-19-019171 od 19. prosinca 2019. odlučeno je o zahtjevu podnositelja te mu je počevši od 1. ožujka 2019. priznato pravo na starosnu mirovinu i određena isplata predujma mirovine u iznosu od 3.508,52 kune. Iz dostavljene dokumentacije nadležnog tijela nije utvrđeno da je podnositelj u odnosu na to rješenje podnio žalbu.

Rješenjem HZMO-a, Središnje službe, klasa: 140-02/19-03/03246677245, ur. broj: 341-99-06/2-19-006469 od 3. siječnja 2020. žalba podnositelja (u rješenju se navodi od 6. svibnja 2019.) izjavljena radi šutnje uprave odbijena je kao neosnovana.

U povodu podnositeljeve žalbe od 6. svibnja 2019. rješenjem HZMO-a, Središnje službe, klasa: 140-02/19-03/03246677245, ur. broj: 341-99-06/2-19-006468 od 2. siječnja 2020. žalba podnositelja izjavljena radi šutnje uprave (zbog ne donošenja rješenja o podnositeljevoj obavijesti o namjeri podnošenja zahtjeva za priznavanje prava na starosnu mirovinu) odbačena je kao nedopuštena.

2.1. Podnositelj je 8. srpnja 2019. podnio tužbu radi šutnje uprave Upravnom sudu u Zagrebu jer Središnja služba HZMO-a nije donijela odluku o njegovoj žalbi od 18. veljače 2019. U tužbi navodi da je zahtjev za starosnu mirovinu podnio 4. veljače 2019., ali da o istom nadležno prvostupanjsko tijelo nije odlučilo u propisanom roku.

Podnositelj je 8. srpnja 2019. podnio tužbu radi šutnje uprave Upravnom sudu u Zagrebu jer Središnja služba HZMO-a nije donijela odluku o njegovoj žalbi podnesenoj 6. svibnja 2019. U tužbi navodi da je zahtjev za starosnu mirovinu podnio 4. veljače 2019., ali da o istom nadležno prvostupanjsko tijelo nije odlučilo u propisanom roku.

Rješenjem Upravnog suda u Zagrebu broj: Usl-2211/19 od 18. studenoga 2019. odbačena je tužba podnositelja jer je ista podnesena prijevremeno (tužba zbog šutnje uprave podnesena je 8. srpnja 2019., dakle, prije isteka roka iz članka 24. stavka 2. ZUS-a).

Rješenjem Upravnog suda u Zagrebu broj: Usl-2210/19 od 9. ožujka 2020. upravni spor pokrenut radi šutnje uprave je obustavljen jer je rješenjem tuženika od 19. prosinca 2019. odlučeno o zahtjevu podnositelja te mu je priznato pravo na starosnu mirovinu.

2.2. Podnositelj je u odnosu na gore navedene postupke zbog šutnje uprave pred Upravnim sudom i Visokim upravnim sudom pokrenuo postupke radi povrede prava na suđenje u razumnom roku.

Rješenjem Upravnog suda u Zagrebu broj: Su-Uzpl-34/19 od 10. listopada 2019. odbijen je zahtjev podnositelja za zaštitu prava na suđenje u razumnom roku radi trajanja postupka pred Upravnim sudom u Zagrebu broj: Usl-2211/19.

Rješenjem Visokog upravnog suda broj: Su-Užzpl-8/19 od 13. studenoga 2019. odbijena je kao neosnovana žalba podnositelja i potvrđeno rješenje Upravnog suda u Zagrebu broj: Su-Uzpl-34/19 od 10. listopada 2019.

Rješenjem Upravnog suda u Zagrebu broj: Su-UzpI-35/19 od 15. listopada 2019. odbijen je zahtjev podnositelja za zaštitu prava na suđenje u razumnom roku radi trajanja postupka pred Upravnim sudom u Zagrebu broj: Usl-2210/19.

Rješenjem Visokog upravnog suda broj: Su-Užzpl-7/19 od 12. studenoga 2019. odbijena je kao neosnovana žalba podnositelja i potvrđeno rješenje Upravnog suda u Zagrebu broj: Su-UzpI-35/19 od 15. listopada 2019.

Ustavni sud je odlukom broj: U-IIIA-4832/2019 i dr. od 23. rujna 2020. (objavljena na www.usud.hr) odbio ustavne tužbe podnositelja. U obrazloženju te odluke, između ostalog, navedeno je:

»Rješenjem HZMO-a, Područne službe u Zagrebu, klasa: UP/I-140-02/19-03/03246677245, ur. broj: 341-25-05/3-19-019171 od 19. prosinca 2019. odlučeno je o zahtjevu podnositelja (...) Iz dostavljene dokumentacije nadležnog tijela nije utvrđeno da je podnositelj u odnosu na to rješenje podnio žalbu.

(...)

Upravni postupak započeo je zahtjevom podnositelja za priznavanje prava na starosnu mirovinu (4. veljače 2019., uz nadopunu 26. veljače 2019.). Upravni postupak okončan je rješenjem HZMO-a, Područne službe u Zagrebu od 19. prosinca 2019., a kojim je odlučeno o zahtjevu podnositelja ... dakle, o njegovom zahtjevu odlučeno je u roku od 10 (deset) mjeseci.«

b) Mirovina

2.3. Rješenjem HZMO-a, Područne službe u Zagrebu, klasa: UP/I-140-02/21-03/03246677245, ur. broj: 341-25-06/2-21-21921 od 15. veljače 2021. odlučeno je o zahtjevu podnositelja te mu je počevši od 1. ožujka 2019. priznato pravo na starosnu mirovinu u iznosu od 3.915,42 kune.

Podnositelj je u povodu tog rješenja podnio žalbu 26. veljače 2021.

U povodu podnositeljeve žalbe rješenjem HZMO-a, Središnje službe, klasa: UP/II-140-02/21-03/03246677245, ur. broj: 341-99-06/2-21-1658 od 18. lipnja 2021. žalba podnositelja je djelomično uvažena te je poništeno rješenje Područne službe od 15. veljače 2021. i predmet je vraćen prvostupanjskom tijelu na ponovni postupak.

U ponovljenom postupku rješenjem HZMO-a, Područne službe u Zagrebu, klasa: UP/I-140-02/21-03/03246677245, ur. broj: 341-25-06/2-21-94161 od 12. listopada 2021. odlučeno je o zahtjevu podnositelja te mu je počevši od 1. ožujka 2019. priznato pravo na starosnu mirovinu u iznosu od 3.915,42 kune.

Podnositelj je u povodu tog rješenja podnio žalbu 25. listopada 2021.

U povodu podnositeljeve žalbe rješenjem HZMO-a, Središnje službe, klasa: UP/II-140-02/21-03/03246677245, ur. broj: 341-99-06/2-21-8148 od 4. travnja 2022. žalba podnositelja je djelomično uvažena te je poništeno rješenje Područne službe od 12. listopada 2021. i predmet je vraćen prvostupanjskom tijelu na ponovni postupak.

U ponovljenom postupku rješenjem HZMO-a, Područne službe u Zagrebu, klasa: UP/I-140-02/22-03/03246677245, ur. broj: 341-25-06/2-22-70301 od 11. kolovoza 2022. odlučeno je o zahtjevu podnositelja te mu je počevši od 1. ožujka 2019. priznato pravo na starosnu mirovinu u iznosu od 3.947,61 kune.

Podnositelj je u povodu tog rješenja podnio žalbu 5. rujna 2022.

U povodu podnositeljeve žalbe rješenjem HZMO-a, Središnje službe, klasa: UP/II-140-02/22-03/03246677245, ur. broj: 341-99-06/2-22-5505 od 31. siječnja 2023. žalba podnositelja odbijena je kao neosnovana.

Podnositelj je u povodu drugostupanjskog rješenja od 31. siječnja 2023. podnio tužbu 20. veljače 2023. Upravnom sudu u Zagrebu, predmet broj: Usl-638/2023.

Tuženik je 22. ožujka 2023. dao odgovor na tužbu.

Tuženik je dopisom od 24. ožujka 2023. obavijestio Upravni sud da dostavlja traženi spis broj: 472537.

Ustavna tužba podnesena je 23. lipnja 2023.

U trenutku odlučivanja o ustavnoj tužbi predmet u povodu tužbe podnositelja nije okončan i vodi se pred Upravnim sudom u Zagrebu pod brojem Usl-638/2023.

U konkretnom slučaju podnositelj se koristio dopuštenim pravnim sredstvom protiv nerazumne duljine postupka koje mu je bilo na raspolaganju na temelju Zakona o sudovima (»Narodne novine« broj 28/13.; u daljnjem tekstu: ZoSud/13).

III. DOPUŠTENOST USTAVNE TUŽBE

3. U odnosu na dopuštenost ustavne tužbe zbog dugotrajnosti upravnog postupka i upravnog spora Ustavni sud izrazio je stajališta u odluci broj: U-IIIA-4885/2005 od 20. lipnja 2007. (»Narodne novine« broj 67/07.) i rješenju broj: U-IIIA-1527/2013 od 7. veljače 2017. (»Narodne novine« broj 29/17.).

U odluci broj: U-IIIA-4885/2005 Ustavni sud izrazio je sljedeća stajališta:

»4.2. Ustavni sud ocjenjuje, međutim, da sredstva pravne zaštite protiv šutnje administracije vrlo često nisu djelotvorna za ubrzanje samih upravnih postupaka, što jasno pokazuje upravna praksa u Republici Hrvatskoj, pa se i dosadašnje pravno stajalište Ustavnog suda u tom pitanju mora promijeniti.

Ustavni sud stoga utvrđuje da i neaktivnošću, odnosno neučinkovitošću tijela državne uprave, drugih državnih tijela i pravnih osoba s javnim ovlastima, kad u upravnim stvarima odlučuju o pravima, obvezama ili pravnim interesima stranaka u upravnom postupku, promatranom zajedno s trajanjem započetog upravnog spora, može doći do povrede članka 29. stavka 1. Ustava i članka 6. stavka 1. Konvencije u dijelu koji se odnosi na razumnu duljinu odlučivanja o pravima i obvezama stranaka. Trajanje samog upravnog spora pred Upravnim sudom Republike Hrvatske, naime, ne pokazuje stvarno trajanje ‘spornog’ razdoblja odlučivanja o konkretnoj upravnoj stvari.

Stoga se ubuduće pri odlučivanju o eventualnoj povredi članka 29. stavka 1. Ustava i članka 6. stavka 1. Konvencije, u dijelu koji se odnosi na razumnu duljinu postupka, u obzir treba uzimati razdoblje trajanja upravnog spora zajedno s razdobljem trajanja prethodnog upravnog postupka u istoj upravnoj stvari, s tim da se ono računa od dana kada je nastao ‘spor’ u smislu članka 6. stavka 1. Konvencije.

(...)

Na kraju se posebno napominje da – u situacijama u kojima je moguće koristiti sredstva pravne zaštite protiv šutnje administracije – Ustavni sud neće razmatrati duljinu ‘spornog’ dijela prethodno okončanog upravnog postupka ako se podnositelji izrijekom ne pozovu na njegovo nerazumno trajanje i ujedno ne dokažu da su u tom postupku koristili sredstva pravne zaštite protiv šutnje administracije. (...)

(...)

4.3. Od prethodne pravne situacije treba razlikovati onu kod koje na nerazumnu duljinu odlučivanja o pravima, obvezama ili pravnim interesima stranaka u upravnim i upravnosudskim postupcima utječe činjenica što Upravni sud Republike Hrvatske i više puta vraća upravnu stvar na ponovni upravni postupak, najčešće zbog nepotpuno ili pogrešno utvrđenih činjenica. Takva upravna i upravnosudska praksa ukazuju na bitne nedostatke u sustavu postupovnog upravnog prava u Republici Hrvatskoj.

Budući da ni žalba ni tužba zbog šutnje administracije nisu namijenjene za ispravljanje tih nedostataka niti se tim pravnim sredstvima oni mogu ispraviti, Ustavni sud zaključuje da pravna sredstva namijenjena zaštiti protiv šutnje administracije sama po sebi ne predstavljaju djelotvorno domaće pravno sredstvo za navedene situacije.

Stoga Ustavni sud utvrđuje da u situacijama opetovanog ponavljanja upravnih postupaka zbog poništavanja upravnih akata i vraćanja predmeta na ponovni upravni postupak od strane Upravnog suda Republike Hrvatske ima razumnog opravdanja sagledavati ukupno trajanje upravnih i upravnosudskih postupaka zajedno, i na toj osnovi prosuđivati eventualnu povredu podnositeljevog ustavnog prava zajamčenog člankom 29. stavkom 1. Ustava i konvencijskog prava zajamčenog člankom 6. stavkom 1. Konvencije.«

3.1. U rješenju broj: U-IIIA-1527/2013 Ustavni sud, u odnosu na dopuštenost ustavne tužbe, zauzeo je sljedeće stajalište:

»2.1. Nadalje, Ustavni sud primjećuje da je ustavna tužba podnesena nakon stupanja na snagu Zakona o sudovima (‘Narodne novine’ 28/13. i 33/15.; u daljnjem tekstu: ZoSud/13) koji u glavi VI. naslova ‘Zaštita prava na suđenje u razumnom roku’ propisuje novi, drugačiji, model zaštite prava na suđenje u razumnom roku u odnosu na razdoblje prije njegova stupanja na snagu (14. ožujka 2013.).

Novi model uređenja ustavnog prava na suđenje u razumnom roku obuhvaća dva pravna sredstva zaštite: zahtjev za zaštitu prava na suđenje u razumnom roku i zahtjev za isplatu primjerene naknade zbog povrede prava na suđenje u razumnom roku (članak 64. stavak 1. točke 1. i 2. ZoSud-a/13.).

Člankom 65. stavkom 1. ZoSud-a/13 propisano je da se zahtjev za zaštitu prava na suđenje u razumnom roku podnosi sudu pred kojim se postupak vodi, dok o zahtjevu odlučuje predsjednik suda odnosno njegov zamjenik (stavak 2. članka 65. ZoSud-a/13).

Iz ustavne tužbe ne proizlazi da su podnositelji iskoristili pravna sredstva iz članka 64. Zakona o sudovima (‘Narodne novine’ broj 28/13., 33/15. i 82/15.).

3. Ustavni sud podsjeća na svoje stajalište izraženo u rješenju broj: U-IIIA-322/2014 od 23. prosinca 2014. (‘Narodne novine’ broj 8/15.) prema kojem je, pored općih postupovnih pretpostavki koje mora ispunjavati svaka ustavna tužba, pretpostavka za odlučivanje o ustavnoj tužbi u kojoj je istaknuta povreda ustavnog prava na suđenje u razumnom roku na temelju članka 63. Ustavnog zakona, u pravilu i ta da je podnositelj koristio sva dopuštena pravna sredstva protiv nerazumne duljine postupka.«

4. Budući da se podnositelj koristio pravnim sredstvima koja su mu bila na raspolaganju, Ustavni sud utvrđuje da je ustavna tužba u konkretnom slučaju dopuštena te će razmotriti njezinu osnovanost.

IV. OSNOVANOST USTAVNE TUŽBE

5. Ustavni sud ponavlja da se razumnost duljine postupka uvijek mora procjenjivati u svjetlu okolnosti konkretnog slučaja prema sljedećim kriterijima: složenost predmeta, ponašanje podnositelja i nadležnih tijela te važnost predmeta postupka za podnositelja.

1) Duljina upravnog postupka i upravnog spora

6. U trenutku odlučivanja o ustavnoj tužbi upravni postupak je okončan pred prvostupanjskim tijelom i drugostupanjskim tijelom te se trenutno vodi upravni spor pred Upravnim sudom u Zagrebu pod brojem Usl-638/2023 (vidi točke 2. – 2.3. obrazloženja ove odluke).

7. Ustavni sud utvrđuje da je ustavna tužba dopuštena te će razmotriti njezinu osnovanost uzevši u obzir trajanje upravnog postupka i upravnog spora.

Ustavni sud utvrđuje da je upravni postupak u razmatranom razdoblju započeo zahtjevom podnositelja za priznavanje prava na starosnu mirovinu (4. veljače 2019., uz nadopunu 26. veljače 2019.).

U trećem ponovljenom postupku rješenjem HZMO-a, Područne službe u Zagrebu, klasa: UP/I-140-02/22-03/03246677245, ur. broj: 341-25-06/2-22-70301 od 11. kolovoza 2022. odlučeno je o zahtjevu podnositelja te mu je počevši od 1. ožujka 2019. priznato pravo na starosnu mirovinu u iznosu od 3.947,61 kune (dok je prethodno odlučeno o predujmu starosne mirovine i to rješenjem HZMO-a, Područne službe u Zagrebu, klasa: UP/I-140-02/19-03/03246677245, ur. broj: 341-25-05/3-19-019171 od 19. prosinca 2019.).

Rješenjem HZMO-a, Središnje službe, klasa: UP/II-140-02/22-03/03246677245, ur. broj: 341-99-06/2-22-5505 od 31. siječnja 2023. upravni postupak je okončan te je žalba podnositelja u povodu rješenja od 11. kolovoza 2022. odbijena kao neosnovana.

Nakon toga u tijeku je upravni spor u povodu tužbe podnositelja podnesene protiv drugostupanjskog rješenja od 31. siječnja 2023. i vodi se pred Upravnim sudom u Zagrebu.

Budući da je podnositelj koristio raspoloživo sredstvo za ubrzavanje postupka po Zakonu o sudovima (»Narodne novine« broj 33/15., 82/15., 82/16., 67/18. i 21/22.), potrebno je sagledati ukupno trajanje upravnog postupka i upravnog spora.

2) Složenost sudskog predmeta

8. Ustavni sud ocjenjuje da je u konkretnom slučaju riječ o složenijem predmetu.

3) Postupanje nadležnog upravnog tijela i suda

9. Postupak u konkretnom slučaju traje od dana podnošenja žalbi zbog šutnje uprave (18. veljače 2019. i 6. svibnja 2019.) pa do donošenja ove odluke 6. ožujka 2024., dakle, pet (5) godina i sedamnaest (17) dana.

Trenutno je u tijeku postupak pred Upravnim sudom u Zagrebu u povodu tužbe podnositelja.

4) Ponašanje podnositelja ustavne tužbe

10. Ustavni sud ocjenjuje da podnositelj u konkretnom slučaju nije pridonio duljini trajanja postupka.

V. OCJENA USTAVNOG SUDA

11. U vrijeme odlučivanja o ustavnoj tužbi postupak je u tijeku pred Upravnim sudom u Zagrebu i nije okončan, pa Ustavni sud utvrđuje da je u razmatranom razdoblju trajao od 18. veljače 2019. kada je podnesena žalba zbog šutnje uprave, do donošenja odluke u ovom predmetu u trajanju više od pet godina.

12. Ustavni sud utvrđuje da postupak u pravno relevantnom razdoblju traje više od pet godina i da nije okončan i da je od osobite važnosti za podnositelja (pravo na mirovinu). Imajući u vidu duljinu trajanja postupka, uz primjenu relevantnih kriterija, Ustavni sud ocjenjuje da je podnositelju povrijeđeno ustavno pravo na pošteno suđenje u dijelu koji se odnosi na razumnu duljinu postupka, zajamčeno člankom 29. stavkom 1. Ustava.

VI. IZREKA ODLUKE I NALOG

13. Utvrdivši da je ustavna tužba osnovana, na temelju članka 63. stavaka 1. i 2. Ustavnog zakona donesena je odluka kao u izreci.

Na temelju članka 31. stavaka 4. i 5. Ustavnog zakona određeno je da je predsjednik Upravnog suda u Zagrebu dužan dostaviti Ustavnom sudu pisanu obavijest o datumu donošenja i otpreme odluke u roku od osam (8) dana od njezine otpreme, a najkasnije osam (8) dana od isteka roka određenog u točki II. izreke ove odluke.

14. Sukladno članku 63. stavku 3. Ustavnog zakona odlučeno je kao u točkama III. i IV. izreke ove odluke.

Ustavni sud utvrdio je visinu naknade zbog povrede prava na suđenje u razumnom roku uzimajući u obzir okolnosti konkretnog predmeta, uz istodobno uvažavanje ukupnosti gospodarskih i socijalnih prilika u Republici Hrvatskoj.

15. Odluka o objavi temelji se na članku 29. Ustavnog zakona (točka V. izreke).

Broj: U-IIIA-3221/2023
 Zagreb, 6. ožujka 2024.

USTAVNI SUD REPUBLIKE HRVATSKE

Predsjednik Vijeća
 dr. sc. Branko Brkić, v. r.