## Odluka Ustavnog suda Republike Hrvatske broj U-III-619/1996 od 27

### NN 18/1999 (19.2.1999.), Odluka Ustavnog suda Republike Hrvatske broj U-III-619/1996 od 27

# USTAVNI SUD REPUBLIKE HRVATSKE

Ustavni sud Republike Hrvatske, u sastavu Jadranko Crnić, predsjednik
Suda te suci Zdravko Bartovčak, dr. Velimir Belajec, dr. Nikola Filipović,
Ante Jelavić Mitrović, mr. Vojislav Kučeković, Jurica Malčić, mr. Hrvoje
Momčinović, Ivan Marijan Severinac i Mladen Žuvela odlučujući o ustavnoj
tužbi S. i I. B. iz I., zastupanih po punomoćniku M. Z., odvjetniku iz
R., na sjednici održanoj dana 27. siječnja 1999. godine donio je ovu

## **ODLUKU**

I. Ustavna tužba se odbija.

II. Ova odluka objavit će se u "Narodnim novinama".

Obrazloženje

Podnositelji su podnijeli pravodobnu i dopuštenu ustavnu tužbu povodom
presude Vrhovnog suda Republike Hrvatske, broj: Kr-271/1996-3 od 28. kolovoza
1996. godine kojom je odbijen kao neosnovan zahtjev podnositelja za izvanredno
preispitivanje pravomoćne presude. Pravomoćnom prvostupanjskom presudom,
čije su izvanredno preispitivanje zahtijevali, podnositelji su oglašeni
krivima za kazneno djelo uvrede iz članka 72. stavak 1. Krivičnog zakona
Republike Hrvatske ("Narodne novine", broj 32/93 i 38/93), te su osuđeni
na kaznu zatvora u trajanju od 15 dana, podnositeljica, odnosno mjesec
dana podnositelj. Također su obvezani na snašanje troškova kaznenog postupka.

Podnositelji smatraju kako je osporenom presudom povrijeđena odredba
članka 3. Ustava, kao i da im je povrijeđeno ustavno pravo iz članka 56.
Ustava, pravo na socijalnu sigurnost.

Povredu odredbe članka 3. Ustava nalaze u tome što ih sud nije poučio
o mogućnosti podnošenja protutužbe. Smatraju kako odmjeravanje kazne nije
izvršeno u skladu s kriterijima iz članka 37. Osnovnog krivičnog zakona
("Narodne novine", broj 31/93 i 39/93), budući je prvostupanjski sud kao
otegotnu okolnost cijenio i držanje podnositelja pred sudom.

Povredu ustavnog prava na socijalnu sigurnost podnositelji nalaze u
tome što su prvostupanjskom presudom obvezani i na snašanje troškova kaznenog
postupka, a naplatom tih troškova bilo bi dovedeno u pitanje njihovo uzdržavanje.

Za potrebe ustavnopravnog postupka pribavljen je spis Općinskog suda
u O., broj: K-92/94 iz kojeg je razvidno kako su podnositelji podnijeli
zahtjev za izvanredno preispitivanje pravomoćne presude smatrajući da je
odlukom o kazni sud prekoračio ovlaštenja koja ima po zakonu.

Odbijajući zahtjev Vrhovni sud Republike Hrvatske je zauzeo stajalište
kako eventualna pogrešna odluka suda o izrečenoj kazni nije povreda zakona
iz članka 355. točka 5. Zakona o krivičnom postupku ("Narodne novine",
broj 53/91, 34/93 i 38/93, nastavno: ZKP), zbog koje povrede se može podnijeti
zahtjev za izvanredno preispitivanje pravomoćne presude, već žalbena osnova
iz članka 357. ZKP zbog koje se taj zahtjev ne može podnijeti. Prema stajalištu
Vrhovnog suda prvostupanjski sud je imao ovlaštenje odmjeriti one kazne
koje je podnositeljima i odmjerio.

Ustavna tužba nije osnovana.

Analizom navoda ustavne tužbe i osporene presude, te uvidom u spis Općinskog
suda u O., Ustavni sud je utvrdio kako je Vrhovni sud donio osporenu presudu
u okviru svoje nadležnosti pravilno primijenivši odredbe tada važećeg Zakona
o krivičnom postupku i Krivičnog zakona Republike Hrvatske.

Naime, člankom 72. stavkom 1. Krivičnog zakona Republike Hrvatske propisano
je da će se tko uvrijedi drugoga kazniti novčanom kaznom ili kaznom zatvora
do tri mjeseca.

Iz navedenog proizlazi kako su nižestupanjski sudovi imali ovlaštenje
odmjeriti kaznu koju su u konkretnom slučaju podnositeljima i odmjerili.
Stoga je Vrhovni sud pravilno utvrdio kako nižestupanjski sudovi nisu prekoračili
ovlaštenja koja imaju po zakonu, te da je u konkretnom slučaju riječ o
eventualno nepravilno odmjerenoj kazni.

Odredbom članka 414. ZKP propisano je zbog kojih se povreda krivičnog
zakona ili odredaba krivičnog postupka može podnijeti zahtjev za izvanredno
preispitivanje pravomoćne presude. Zbog eventualno nepravilno odmjerene
kazne taj zahtjev se ne može podnijeti.

Slijedom navedenog, Ustavni sud je utvrdio kako osporenom presudom,
koja je utemeljena na zakonu, nije povrijeđena vladavina prava kao jedna
od najviših vrednota ustavnog poretka Republike Hrvatske (članak 3. Ustava),
niti je podnositeljima povrijeđeno ustavno pravo na socijalnu sigurnost.

Odluka o objavi iz točke II. izreke, temelji se na odredbi članka 20.
Ustavnog zakona o Ustavnom sudu Republike Hrvatske ("Narodne novine", broj
13/91).

Broj: U-III-619/1996
Zagreb, 27. siječnja 1999.

USTAVNI SUD REPUBLIKE HRVATSKE

Predsjednik
**Jadranko Crnić,** v. r.

Odluka, NN 18/1999-393