## Presuda Upravnog suda u Rijeci broj: 3 UsI-2003/13-15 od 7. listopada 2014.

### NN 145/2014 (8.12.2014.), Presuda Upravnog suda u Rijeci broj: 3 UsI-2003/13-15 od 7. listopada 2014.

UPRAVNI SUD U RIJECI

2728

PRESUDA

Upravni sud u Rijeci, po sutkinji Mariji Renner Jakovljević, dipl. iur., uz sudjelovanje zapisničarke Marijane Andrijević, u upravnom sporu tužitelja Branka Margete iz Rovinja, Madonna dei campo 1/s, protiv tuženika Hrvatske regulatorne agencije za mrežne djelatnosti (ranije: Hrvatske agencije za poštu i elektroničke komunikacije), Zagreb, R. Frangeša Mihanovića 9, zastupanog po službenoj osobi Igoru Prokuricu, dipl. iur., uz sudjelovanje zainteresirane osobe Optima Telekoma d.d., Zagreb, Bani 75a, zastupane po Ireni Bošnjaković, mag. iur., radi rješavanja spora između korisnika i operatora javnih komunikacijskih usluga, 7. listopada 2014.,

presudio je

Odbija se tužbeni zahtjev tužitelja radi poništenja Odluke tuženika Hrvatske agencije za poštu i elektroničke komunikacije, klasa: UP/I-344-08/11-01/1378, urbroj: 376-05/LGŠ-13-07 (DB) od 24. siječnja 2013. te nadoknade troškova ovog upravnog spora.

Obrazloženje

Osporavanom Odlukom Hrvatske agencije za poštu i elektroničke komunikacije, klasa: UP/I-344-08/11-01/1378, urbroj: 376-05/LGŠ-13-07 (DB) od 24. siječnja 2013. odbijen je prigovor pretplatnika (ovdje tužitelja) Branka Margete na postupanje operatera Optima Telekom d.d., a vezano uz naplatu usluga koje nisu isporučene, kao neosnovan.

Osporavajući gore citiranu Odluku Hrvatske agencije za poštu i elektroničke komunikacije od 24. siječnja 2013., tužitelj je 22. veljače 2013. podnio tužbu Upravnom sudu u Zagrebu kod kojeg je zaprimljena 25. veljače 213. pod poslovnim brojem UsI-985/13, nakon čega se je isti sud rješenjem poslovni broj UsI-985/13-2 od 6. ožujka 2013. oglasio stvarno nenadležnim te tužbu tužitelja ustupio nadležnom Visokom upravnom sudu Republike Hrvatske na nadležno postupanje, gdje je zaprimljena 27. ožujka 2013. pod poslovnim brojem UsII-23/13.

Rješenjem Visokog upravnog suda Republike Hrvatske poslovni broj UsII-23/13-2 od 17. listopada 2013. isti sud se oglasio nenadležnim za odlučivanje u predmetnoj upravnoj stvari, te je tužbu tužitelja ustupio ovome Sudu kao stvarno i mjesno nadležnom sudu na nadležno postupanje, kod kojeg je zaprimljena 12. prosinca 2013. pod poslovnim brojem 2 UsI-2003/13.

Tužitelj u tužbi u bitnome navodi da se osporavana Odluka Hrvatske agencije za poštu i elektroničke komunikacije od 24. siječnja 2013. temelji na pogrešno i nepotpuno utvrđenom činjeničnom stanju, kao i pogrešnoj primjeni materijalnog prava. U svezi s tim ističe da se pogrešno tuženik u osporavanoj Odluci pozvao na odredbu članka 51. Zakona o elektroničkim komunikacijama (»Narodne novine« broj 73/08, 90/11 i 133/12, u nastavku teksta ZEK) kada je odlučivao o prigovoru tužitelja, umjesto na odredbu članka 52. Zakona o izmjenama i dopunama ZEK-a (»Narodne novine« broj 90/11), koja da je u primjeni od 10. kolovoza 2011., a kojom odredbom je u članku 52. stavku 1. ZEK-a propisano da u slučaju spora između krajnjeg korisnika usluga i operatera javnih komunikacijskih usluga u vezi s pružanjem usluga, iznosom koji je zadužen za pruženu uslugu, kakvoćom pružene usluge ili prigovorom zbog povrede odredaba pretplatničkog ugovora krajnji korisnik usluga može podnijeti zahtjev za rješavanje spora Agenciji u roku od 30 dana od dana dostavljanja pisanog odgovora Povjerenstva za pritužbe potrošača iz članka 50. stavka 13. ovog Zakona. Zastara osporene tražbine ne teče za vrijeme rješavanja spora pred Agencijom. Navodi, da je upravo navedenom odredbom nedvojbeno određeno za koje sve sporove između krajnjih korisnika usluga i operatera javnih komunikacijskih usluga, krajnji korisnik usluga može podnijeti zahtjev za rješavanje spora Agenciji, a da je jedan od takvih sporova i spor u vezi s pružanjem usluga, a ne samo spor u vezi s iznosom kojeg je zaduženi korisnik dužan platiti za pružene mu usluge. Nastavno ističe, da prilikom donošenja osporavane Odluke tuženik nije imao u vidu niti odredbe članka 3. stavka 3., članka 6. stavka 3., članka 157. stavka 1. i 2., i članka 158. stavka 1. Zakona o općem upravnom postupku (»Narodne novine« broj 47/09, u nastavku teksta ZUP). Citirajući odredbe članka 3. stavak 3., članka 6. stavak 3., članka 157. stavak 1. i članka 158. stavak 1. ZUP-a. Zaključno tužitelj iznosi rezime činjenica te naglašava kako je tuženik riješio njegovu žalbu samo po pitanju iznosa na zaduženje, a ne i po pitanju pružanja usluga odnosno vraćanja stečenih prava. Stoga je tužitelj u tužbenom zahtjevu predložio da se poništi odluka tuženika od 24. siječnja 2013. uz nadoknadu troškova upravnog spora.

U odgovoru na tužbu zaprimljenim kod ovog Suda 12. veljače 2014. tuženik je naveo da je tužitelju u skladu s odredbama ZUP-a omogućeno izjašnjavanje o svim relevantnim činjenicama i okolnostima te zaštiti njegovih prava i interesa, da je tužitelju u postupku koji je prethodio predmetnom upravnom sporu, dakle u postupku rješavanja spora između korisnika usluge i operatera 22. listopada 2012. dostavljena obavijest da je zaprimljeno očitovanje od Optima Telekoma d.d. kojime je njegov prigovor u cijelosti usvojen, a osim toga da je tužitelj obaviješten kako je Optima Telekom d.d. izvršio odobrenje naknade za internet uslugu za mjesec veljaču 2012. s pozivom tužitelju da dostavi i broj računa na koji se može izvršiti povrat preplaćenog iznosa, slijedom čega da je sukladno načelu materijalne istine iz članka 8. ZUP-a tuženik utvrdio pravo stanje stvari i sve činjenice koje su od važnosti za donošenje pravilne i zakonite odluke, te je na istu pravilno primijenio materijalno pravo, a suprotno navodima tužitelja iz tužbe. Također, da je pravilno primijenio odredbu članka 51. ZEK-a koja je izmijenjena odredbom članka 52. Zakona o izmjenama i dopunama ZEK-a, dok vezano za navode tužitelja u kojima ističe da je tuženik riješio njegovu žalbu samo po pitanju iznosa na zaduženja, a ne i po pitanju pružanja usluga odnosno vraćanja stečenih prava, tuženik navodi da je osporavanoj Odluci tuženika prethodio postupak proveden temeljem članka 12. stavka 1. točke 11. i članka 17. stavka 3. u svezi s člankom 51. ZEK-a koji se odnosi na rješavanje sporova između krajnjih korisnika usluga i operatera javnih komunikacijskih usluga. U navedenom postupku da je izvršen uvid u cjelokupnu dokumentaciju, kao i odgovor na pritužbu operatera javnih komunikacijskih usluga Optima Telekoma d.d. te da je tom prilikom utvrđeno kako je Optima Telekom d.d. usvojio prigovor tužitelja u cijelosti, jer nije u mogućnosti pružati adekvatno korištenje interneta i televizije, odnosno predmetni prigovor tužitelja riješen je na način da je izvršeno odobrenje naknade za uslugu koja nije realizirana, dok u odnosu na generalne primjedbe tužitelja o poslovanja operatera, tuženik ističe da iste ne mogu imati utjecaja na drukčije rješenje ove upravne stvari jer nisu predmet postupka rješavanja pojedinačnih sporova između operatera i pretplatnika. Navodi da je u sporu pretplatnika i operatera, tuženik postupio na transparentan, objektivan i ne diskriminirajući način imajući u vidu sve do sada navedeno, te da je Odluka tuženika zakonita jer je donesena u okviru njegovih zakonskih nadležnosti.

Slijedom navedenog, tuženik je predložio da se odbije tužbeni zahtjev tužitelja kao neosnovan.

U odgovoru na tužbu zaprimljenim kod ovog Suda 17. veljače 2014. zainteresirana osoba Optima Telekom d.d. u bitnome je navela da je tužitelj bio korisnik elektroničkih komunikacijskih usluga koje mu u svojstvu operatera elektroničkih komunikacijskih usluga pružao OT-Optima Telekom d.d. sve temeljem zahtjeva za uključenje usluge Optime -O3TVsurf + paket usluga (javna govorna usluga + internet + televizija) broj 1128200466, potpisanom od strane tužitelja 16. studenoga 2011., da je usluge Optima Telekom d.d. pružala tužitelju putem veleprodajnih usluga Hrvatskog Telekoma d.d. – najma korisničke linije i širokopojasnog pristupa, da je tužitelj kao pretplatnik u postupku rješavanja prigovora pred Optimom Telekom d.d. kao operaterom elektroničkih komunikacijskih usluga sukladno članku 50. Zakona o elektroničkim komunikacijama podnio Optimi Telekom d.d. prigovor na reklamaciju u kojem je u bitnome istaknuo prigovor na iznos zaduženja po računima izdanim od strane Optima Telekom d.d. tužitelju i naplate na računima – paket usluga, nemogućnost pružanja ugovorenih usluga te preuzimanja od strane tehničara Optime STB uređaja i modema od tužitelja. Navodi da je tehnička služba Optima Telekom d d. po prijavi poteškoća u korištenju ugovorenih usluga od strane tužitelja, čitavo vrijeme radila na otklanjanju istih, da je ispitivanjem instalacija utvrđeno da kvar uzrokuje nezadovoljavajuća kvaliteta bakrene parice i da je u predmetnom slučaju kvar, tj. odgovornost za otklanjanje istog na strani Hrvatskog Telekoma putem čijih je veleprodajnih usluga najma korisničke linije i širokopojasnog pristupa Optima Telekom d.d. pružala maloprodajne usluge pretplatniku ovdje tužitelju. Nastavno, zainteresirana osoba navela je da je rješenjem prigovora od 5. lipnja 2012. pretplatnik ovdje tužitelj obaviješten kako je istog dana 5. lipnja 2012. pretplatnički odnos između njega i Optima Telekom d.d. raskinut te da usluga televizije niti na jednom računu nije obračunata, a također da su po predmetnom rješenju prigovora izvršena odobrenja naknade za internet uslugu i to za mjesec ožujak 2012. u iznosu od 87,55 kuna s PDV-om, za mjesec travanj 2012. u iznosu od 127,29 kuna s PDV-om i za mjesec svibanj 2012. u iznosu od 103,95 kuna s PDV-om, dok da je rješenjem drugog prigovora pretplatnika (ovdje tužitelja) (rješenje prigovora od 16. srpnja 2012.) izvršeno od strane Optime Telekom d.d. i odobrenje iznosa od 21,59 kuna s PDV-om, a koji se odnosi na iznos naknade za internet uslugu za mjesec lipanj 2012. Predmetnim rješenjem da je tužitelj obaviješten kako nakon provedenog odobrenja prema Optimi Telekom d.d. nema otvorenih dugovanja. Stoga je odlukom o reklamaciji od 21. rujna 2012., reklamacija tužitelja usvojena u cijelosti, te je Povjerenstvo za reklamaciju Optimi Telekom d.d. obavijestilo pretplatnika o istome, a da se iz svega naprijed navedenog je evidentno da je zainteresirana osoba u cijelosti postupila sukladno zahtjevima pretplatnika ovdje tužitelja, koje je isti postavio u prigovoru i reklamaciji,a primjenjujući propise s područja elektroničkih komunikacija, zbog čega u predmetnom slučaju više nije bilo spora između tužitelja i zainteresirane osobe. Stoga da je i zainteresirana osoba predložila tuženiku da upravni postupak povodom zahtjeva za rješavanje spora rješenjem obustavi sukladno članku 46. stavku 5. ZUP-a. U svemu ostalom zainteresirana osoba je ponovila navode tuženika iz odgovora na tužbu od 12. veljače 2014., te navela kako je tuženik zakonito postupio kada je odbio prigovor tužitelja na postupanje ovdje zainteresirane osobe kao neosnovan, ispravno protumačivši zakon i pozivajući se na odgovarajuće odredbe ZEK-a. Istaknuo je da je osporavana odluka tuženika obrazložena, te da je tuženik ukazao da rješava pojedinačne prigovore korisnika, koji prigovor je u konkretnom slučaju i riješen na način da je tužitelju izvršeno odobrenje za uslugu koja nije realizirana, dok vezano uz generalne primjedbe tužitelja te drugih korisnika, tuženik usmjerava svoje regulatorno djelovanje na općoj razini istaknuvši da predmetno nije postupak rješavanja pojedinačnih sporova. Zainteresirana osoba ponavlja da je po utvrđenju da ista nije u mogućnosti pružati usluge televizije i interneta, ugovor između tužitelja i zainteresirane osobe raskinut, da su od strane zainteresirane osobe izvršena odobrenja za internet uslugu, a da naknada za uslugu televizije nikada i nije naplaćena tužitelju, te da je zainteresirana osoba pozvala tužitelja na dostavu broja računa kako bi istome vratila preplaćeni iznos tj. da je spor u cijelosti riješen u korist tužitelja, a slijedom čega da je tuženik ispravno donio odluku u upravnom postupku te odbio prigovor tužitelja kao neosnovan.

Stoga je zainteresirana osoba predložila da se odbaci tužba tužitelja sukladno članku 30. točki 2. Zakona o upravnim sporovima (»Narodne novine« broj 20/10 i 143/12, u nastavku teksta ZUS) budući da ne postoje pretpostavke za vođenje spora, podredno da se odbije tužbeni zahtjev tužitelja kao neosnovan sukladno članku 57. ZUS-a.

U podnesku zaprimljenim kod ovog Suda 23. srpnja 2014. zainteresirana osoba je ostala kod svih svojih navoda iznesenih u odgovoru na tužbu zaprimljenim kod ovog Suda 17. veljače 2014.

Sud je u ovom upravnom sporu održao raspravu 2. listopada 2014. te je strankama u skladu s odredbom članka 6. ZUS-a dana mogućnost izjasniti se o zahtjevima i navodima drugih stranaka te o svim pitanjima koja su predmet ovog upravnog spora. Sud je raspravu održao u prisutnosti tužitelja, službene osobe tuženika, a u odsutnosti uredno pozvane zainteresirane osobe na temelju članka 39. stavka 3. u svezi s člankom 37. stavka 3. ZUS-a.

Na istoj raspravi stranke su ostale kod svih svojih navoda iznesenih u tijeku upravnog spora, nakon čega je Sud zaključio raspravu.

Uvidom u dokumentaciju koja prileži spisu predmeta upravnog spora kao i onu koja prileži spisu predmeta upravnog postupka utvrđeno je da je Hrvatska agencija za poštu i elektroničke komunikacije (u nastavku teksta HAKOM) 20. rujna 2012. zaprimila prigovor ovdje tužitelja Branka Margete za isporuku usluga i naplatu usluge koju nisu isporučene od strane dioničkog društva Optima Telekom d.d. pod naslovom »žalba na pružanje telekomunikacijskih usluga od 15. rujna 2012.«, da je HAKOM podneskom od 21. rujna 2012. zatražio očitovanje od Optima Telekoma d.d. na prigovor tužitelja od 15. rujna 2012., uz napomenu da isti dostavi presliku zahtjeva za zasnivanje pretplatničkog odnosa, presliku spornih računa, presliku ispisa prigovora i odgovora, presliku reklamacije i odgovora na nju, očitovanja o razlozima nemogućnosti korištenja tv-a, očitovanja o razlozima isključenja interneta. Utvrđeno je da je navedenom traženju tuženika Optima Telekom d.d. udovoljio dostavljanjem očitovanja 18. listopada 2012., uvidom u koje je utvrđeno da je tužitelj kao pretplatnik potpisao zahtjev za uključenje O3TVsurf+paket usluga OT-a dana 16. studenoga 2011., da je WRL aktiviran 20. prosinca 2011. a Bitstream dana 20. siječnja 2012., da je tužitelj kao pretplatnik prijavio poteškoću u korištenju ugovorenih usluga ovdje zainteresiranoj osobi, nakon čega je Optima Telekom d.d. ispitivanjem i u pokušaju otklanjanja istih utvrdio da kvar uzrokuje nezadovoljavajuća kvaliteta bakrene parice i da je u predmetnom slučaju kvar na strani Hrvatskog Telekoma d.d.. Utvrđeno je da Optima Telekom d.d. nije u mogućnosti pružati adekvatno korištenje usluge interneta i televizije, zbog čega je 5. lipnja 2012. ugovor broj 1128200466 sklopljen 16. studenoga 2011. s tužiteljem raskinut, kao i da su izvršena tužitelju odobrenja naknade za internet uslugu od veljače do lipnja 2012., kao i naknada za IPTV uslugu, koja da niti nije naplaćena niti na jednom računu. Utvrđeno je da je tužitelj kao pretplatnik u pretplati iznosa od 94,00 kune, te je pozvan od strane Optima Telekoma d.d. na dostavu broja računa na koji se može izvršiti povrat navedenog iznosa, kao i da je tužitelj od stane tuženika 22. listopada 2012. dopisom obaviješten da je tuženik zaprimio očitovanje Optima Telekoma d.d. od 18. listopada 2012. u svezi njegovog prigovora, te da je prigovor tužitelja od strane zainteresirane osobe u cijelosti usvojen, nakon čega da je tužitelj tražio pojašnjenje za postupanje Optima Telekoma d.d. i HT-a d.d. vezano za pružanje usluga pretplatniku, a da je tužitelj dana 24. siječnja 2013. donio osporavanu Odluku, protiv koje je tužitelj pokrenuo upravni spor.

Ovaj Sud je utvrdio da tužbeni zahtjev tužitelja nije osnovan.

Nisu osnovani navodi tužitelja iz tužbe u kojima ističe da je u postupku koji je prethodio predmetnom upravnom sporu, pogrešno i nepotpuno utvrđeno činjenično stanje, a da je na takvo činjenično stanje pogrešno primijenjeno materijalno pravo i to kako odredbe ZUP-a tako i odredbe ZEK-a. Naime, suprotno navodima tužitelja iz tužbe, tuženik je proveo postupak temeljem članka 12. stavka 1. točke 11. i članka 17. stavka 3. u svezi s člankom 51. ZEK-a koji se odnosi na postupak rješavanja sporova između krajnjih korisnika usluga i operatera javnih komunikacijskih usluga, u provedenom postupku izvršen je uvid u cjelokupnu dokumentaciju te odgovor na pritužbe operatera javih komunikacijskih usluga Optima Telekoma d.d. kojom prilikom je utvrđeno da je Optima Telekom d.d. usvojio prigovor tužitelja u cijelosti, jer nije u mogućnosti pružati adekvatno korištenje interneta i televizije, odnosno predmetni prigovor tužitelja riješen je na način da je izvršeno odobrenje naknade za uslugu koja nije realizirana, a u odnosu na generalne primjedbe tužitelja o poslovanju operatera tuženik je naveo da iste ne mogu imati utjecaja na drukčije rješenje ove upravne stvari, jer nisu predmet postupka rješavanja pojedinačnih sporova između operatera i pretplatnika. Dakle, po utvrđenju da Optima Telekom d.d. nije u mogućnosti tužitelju pružati uslugu televizije i interneta, ugovor je raskinut, da su do strane ovdje zainteresirane osobe izvršena odobrenja za interent uslugu, a da naknada za uslugu televizije IPTV nikada i nije naplaćena tužitelju, kao i da je zainteresirana osoba pozvala tužitelja na dostavu broja računa kako bi istome vratila preplaćeni iznos. Dakle, imajući u vidu da je spor u cijelosti riješen u korist tužitelja, tuženik je ispravno postupio kada je donio Odluku kojom se odbija prigovor tužitelja kao neosnovan.

Stoga, kako se u postupka rješavanja prigovora tužitelja pred zainteresiranom osobom prigovor tužitelja i reklamacija riješena u korist tužitelja, koji načelno i nastavno navodi nezadovoljstvo s isporukom usluga, to se osporavana Odluka tuženika ocjenjuje zakonitom.

Na navode tužitelja iz tužbe u kojima ističe da se je tuženik u osporavanoj Odluci trebao pozvati na odredbu članka 52. Zakona o izmjenama i dopunama ZEK-a (»Narodne novine« broj 90/11) a ne na odredbu članka 51. ZEK-a, ukazuje se tužitelju da se pravilno tuženik pozvao na odredbu članka 51. ZEK-a jer je upravo odredbom članka 52. Zakona o izmjenama i dopunama ZEK-a (»Narodne novine« broj 90/11) izmijenjen članak 51. (»Narodne novine« broj 73/08, 90/11 i 133/12), a na koju izmijenjenu odredbu se prilikom rješavanja spora između tužitelja i operatera upravo tuženik i pozvao u osporavanoj Odluci.

Nisu osnovani niti navodi tužitelja iz tužbe u kojima ističe da u postupku koji je prethodio predmetnom upravnom sporu nisu poštovane odredbe članka 3. stavka 3., članka 6. stavka 3., članka 1587. stavka 1. i članka 158. stavka 1. ZUP-a koje se odnose se na primjenu zakona, načelo razmjernosti u zaštiti prava stranaka i javnog interesa, zaštiti prava korisnika javnih usluga i postupanja po prigovoru korisnika javnih usluga iz razloga što je tužitelju u postupku rješavanja spora između korisnika i operatera 22. listopada 2012. dostavljena obavijest tuženika da je zaprimljeno očitovanje od strane Optima Telekoma d.d. kojim je njegov prigovor u cijelosti usvojen, a osim toga tužitelj je obaviješten kako je Optima Telekom d.d. izvršio odobrenje naknade za internet uslugu za mjesec veljaču 2012. s pozivom tužitelju da dostavi i broj računa na koji se može izvršiti povrat preplaćenog iznosa, pa je sukladno načelu materijalne istine iz članka 8. ZUP-a tuženik utvrdio pravo stanje stvari i sve činjenice koje su od važnosti za donošenje pravilne i zakonite odluke, te je na istu pravilno primijenio materijalno pravo.

U konačnici na navode tužitelja iz tužbe u kojima ističe da je tuženik samo riješio žalbu po pitanju iznosa na zaduženje, a ne i po pitanju pružanja usluge odnosno vraćanja stečenih prava ukazuje se tužitelju da je tuženik proveo postupak temeljem članka 12. stavka 1. točke 11. i članka 17. stavka 3. u svezi članka 51. ZEK-a koji se odnosi na rješavanje spora između krajnjih korisnika i operatera javnih komunikacijskih usluga, da je u navedenom postupku izvršen uvidu u cjelokupnu dokumentaciju te odgovor na pritužbu operatera javnih komunikacijskih usluga Optima Telekoma d.d., te da je tom prilikom utvrđeno kako je Optima Telekom d.d. usvojio prigovor tužitelja u cijelosti, jer nije u mogućnosti pružati adekvatno korištenje interneta i televizije odnosno predmetni prigovor tužitelja riješen je na način da je izvršeno odobrenje naknade za usluga koja nije realizirana, slijedom čega se osporavana Odluka tuženika ocjenjuje zakonitim.

Stoga je odlučeno kao u izreci ove presude temeljem čl. 57. st.1. ZUS-a.

Broj: 3 UsI-2003/13-15

Rijeka, 7. listopada 2014.

Sutkinja

Marija Renner Jakovljević, dipl. iur., v. r.

Presuda, NN 145/2014-2728