## Odluka Ustavnog suda Republike Hrvatske, broj: U-III-667/2003. od 24. veljače 2005.

### NN 29/2005 (2.3.2005.), Odluka Ustavnog suda Republike Hrvatske, broj: U-III-667/2003. od 24. veljače 2005.

# USTAVNI SUD REPUBLIKE HRVATSKE

523

Ustavni
sud Republike Hrvatske, u Drugom vijeću za odlučivanje o ustavnim tužbama, u
sastavu sudac Jasna Omejec, predsjednik Vijeća, te suci Marijan Hranjski, Mario
Kos, Ivan Mrkonjić, Emilija Rajić i Vice Vukojević, članovi Vijeća, u postupku
pokrenutom ustavnom tužbom S.-R. d.o.o. iz Z., kojeg zastupa direktor D. V., po
punomoćniku M. R., odvjetniku u Z., na sjednici održanoj dana 24. veljače 2005.
godine, jednoglasno je donio

## ODLUKU

I. Utvrđuje
se da je presudom Visokog trgovačkog suda Republike Hrvatske, broj: XII Pž-3276/01-2
od 18. rujna 2001. godine, podnositelju ustavne tužbe S.-R. d.o.o. iz Z.
povrijeđeno ustavno pravo zajamčeno člankom 14. stavkom 2. Ustava Repub­like
Hrvatske.

II. Ova
odluka objavit će se u »Narodnim novinama«.

```
Obrazloženje
```

I.

1.
Ustavna tužba podnesena je protiv presude Visokog trgovačkog suda Republike
Hrvatske (u daljnjem tekstu: VTSRH), broj: XII Pž-3276/01-2 od 18. rujna 2001.
godine, kojom je usvojena žalba tužitelja G. K. (člana S.-R. d.o.o. iz Z. s
ukupno 1736 glasova i dotadašnjeg direktora; u daljnjem tekstu: tužitelj)
protiv presude Trgovačkog suda u Zagrebu, broj: XLIII P-4497/00-9 od 23. siječnja
2001. godine, kojom je tužiteljev tužbeni zahtjev bio odbijen.

VTSRH je osporenom presudom preinačio presudu suda
prvog stupnja na način da je tužbeni zahtjev tužitelja G. K. u cijelosti usvojen
i glasi:

»Utvrđuju
se ništavim odluke donijete na skupštini društva S.-R. d.o.o. iz Z. održanoj
28. kolovoza 2000. godine s početkom u 10,00 sati.

1.
Odluka o opozivu direktora društva G. K. (...)

2.
Odluka o imenovanju člana uprave – direktora društva gospodina D. V. i
prokurista Društva gospodina I. D. (...).

3.
Odluka o odbijanju potvrđivanja financijskih izvješća za 1999. godinu S.-R.
d.o.o. (...) ne stoji.«

Istom
presudom naloženo je podnositelju ustavne tužbe S.-R. d.o.o. (tuženiku u parničnom
postupku) da nadoknadi parnični trošak u iznosu od 27.212,00 kuna. Istodobno je
potvrđeno rješenje Trgovačkog suda u Zagrebu, broj: P-4497/00 od 23. listopada
2001. godine, kojim je odbijen prijedlog za određivanje privremene mjere.

VTSRH je obrazlažio svoju presudu činjenicom da je
specijalna punomoć koju je društvo S. d.d. K., RS (drugi, većinski član S.-R.
d.o.o. s 5497 glasova) izdalo gospodinu I. D. u svrhu glasovanja na Skupštini,
bila »napisana na slovenskom jeziku, bez prijevoda na hrvatski jezik«, pa se
»ne može uzeti da je skupštini društva bila prisutna opunomoćena osoba, a prema
tome nije bila niti na zakonit način održana skupština društva«.

2.
Podnositelj, S.-R. d.o.o. Zagreb, u ustavnoj tužbi ističe kako »činjenica
da predmetna punomoć nije prevedena sa slovenskog na hrvatski jezik ne može
biti razlog za ovakvu odluku Suda. Konkretno, Visoki trgovački sud je presudu
od 18. 9. 2001. utemeljio na razlogu koji nema osnovu ni u zakonskim odredbama
ni u članku 7. Društvenog ugovora. Naime, za jedini razlog takve presude, taj
Sud je uzeo formalni razlog (nepodnošenje specijalne punomoći i u prijevodu sa
slovenskog na hrvatski jezik) te na temelju njega preinačio odluku
prvostupanjskog suda, a to preinačenje je u stvari presuđenje i to na našu
veliku štetu, a niti zakon niti interni ugovori i dogovori ne ističu takvu
obvezu onog koji daje punomoć«. Podnositelj smatra da »između jedinog razloga
koji je u obrazloženju drugostupanjske odluke naveden kao razlog za
drugostupanjsku odluku i sadržaja i posljedica koje ta drugostupanjska odluka
izaziva na jednoj strani, nastupio je ogroman nesrazmjer«.

Podnositelj ističe da su mu osporenom presudom
povrije­đena ustavna prava propisana člankom 14. stavkom 2., člankom 26. i člankom
29. stavkom 1. Ustava Republike Hrvat­ske.

Predlaže da Ustavni sud usvoji ustavnu tužbu, ukine
osporenu presudu i predmet vrati tom sudu na ponovni postupak. Temeljem članka
67. stavka 2. Ustavnog zakona o Ustavnom sudu Republike Hrvatske (»Narodne
novine«, broj 99/99., 29/02., 49/02. – pročišćeni tekst, u daljnjem tekstu:
Ustavni zakon), podnositelj predlaže odgodu primjene osporene presude do konačne
odluke Ustavnog suda.

*Ustavna
tužba je osnovana.*

3. Članak
62. stavak 1. Ustavnog zakona propisuje:

(1)
Svatko može podnijeti Ustavnom sudu ustavnu tužbu ako smatra da mu je pojedinačnim
aktom tijela državne vlasti, (...), kojim je odlučeno o njegovim pravima i
obvezama (...), povrijeđeno ljudsko pravo ili temeljna sloboda zajamčena
Ustavom (...).

U
ustavnosudskom postupku Ustavni sud je ispitao je li VTSRH svojom presudom
povrijedio neka od ustavnih prava podnositelja istaknutih u ustavnoj tužbi kada
je usvojio žalbu tužitelja, te preinačio prvostupanjsku presudu Trgovačkog suda
u Zagrebu.

4. Članak
373. točka 4. Zakona o parničnom postupku (»Narodne novine«, broj 53/91.,
91/92., 112/99. i 117/03.) propisuje:

Drugostupanjski
će sud presudom preinačiti prvostupanjsku presudu:

4) ako
smatra da je činjenično stanje u prvostupanjskoj presudi pravilno utvrđeno, ali
da je prvostupanjski sud pogrešno primijenio materijalno pravo.

Materijalno
pravo koje VTSRH spominje u obrazloženju osporene presude sadržano je u članku
445. stavku 4. Zakona o trgovačkim društvima (»Narodne novine«, broj 111/93.,
34/99 i 52/00. i 118/03.; u daljnjem tekstu: ZTD), koji propisuje:

Član može
glasovati i preko punomoćnika koji se mora na skupštini društva iskazati
pisanom punomoćju u kojoj je navedeno da se daje u svrhu glasovanja na skupštini.
(...)

Sukladno
toj odredbi ZTD-a, da bi punomoć bila pravovaljana:

– mora
biti podnesena u pisanom obliku,

– mora
se raditi o specijalnoj punomoći, to jest o punomoći u kojoj je izričito
navedeno ovlaštenje punomoćnika da glasuje na skupštini društva.

Iz
obrazloženja osporene presude razvidno je da su u konkretnom slučaju bile
ispunjene sve pretpostavke propisane člankom 445. stavkom 4. ZTD-a. Ni u
postupku pred sudom prvog stupnja ni u žalbenom postupku nije bilo sporno da je
član društva S. d.d. K. izdao punomoć u pisanom obliku, da se radilo o
specijalnoj punomoći danoj u svrhu glasovanja na skupštini i da je ona bila
iskazana na Skupštini Društva.

5. U obrazloženju osporene presude nije naznačena
nijedna druga odredba materijalnog prava koju VTSRH smatra povrijeđenom, a
pozivom na koju bi bila razvidna osnovanost utvrđenja VTSRH-a da je sud prvog
stupnja pogrešno primijenio materijalno pravo, pa da su stoga ostvarene
pretpostavke za preinačenje prvostupanjske presude temeljem članka 373. točka
4. Zakona o parničnom postupku.

Postojanje pogrešne primjene materijalnog prava uređuje
članak 356. Zakona o parničnom postupku:

Pogrešna primjena materijalnog prava postoji kad sud
nije primijenio odredbu materijalnog prava koju je trebao primijeniti ili kad
takvu odredbu nije pravilno primijenio.

Sukladno navedenom, VTSRH je preinačio presudu suda
prvog stupnja pozivajući se na pogrešnu primjenu materijalnog prava, ali u
svojoj presudi nije naveo koju je mjerodavnu odredbu materijalnog prava sud
prvog stupnja trebao primijeniti, odnosno koju je mjerodavnu odredbu
materijalnog prava sud prvog stupnja pogrešno primijenio.

VTSRH je bio dužan mjerodavnu pravnu osnovu navesti i
obrazložiti u presudi, jer je pogrešna primjena materijalnog prava u tom
pitanju bila jedini razlog zbog kojeg je VTSRH preinačio presudu suda prvog
stupnja.

Navedeni nedostaci stoga daju osnove za zaključak da
osporena presuda ne ispunjava zahtjeve na temelju kojih se može utvrditi
osnovanost presuđenja VTSRH u konkretnom slučaju, čime je podnositelju povrijeđeno
jamstvo jednakosti pred zakonom, propisano člankom 14. stavkom 2. Ustava.

Slijedom navedenog, na temelju članka 73. Ustavnog
zakona odlučeno je kao pod točkom I. izreke.

II.

6.
Podnositelj je naknadno Ustavnom sudu dostavio zapisnik sa Skupštine Društva,
održane 3. siječnja 2002. godine, iz kojega je razvidno da je osporena presuda
VTSRH-a u cijelosti provedena na način da je na Skupštini 3. siječnja 2002.
godine iznova provedeno (ponovljeno) glasovanje članova o svim točkama dnevnog
reda koje su bile na Skupštini Društva održanoj 28. kolovoza 2000. godine. U
ponovljenom glasovanju potvrđene su sve odluke Skupštine Društva donesene 28.
kolovoza 2000. godine, koje su osporenom presudom VTSRH-a utvrđene ništavim.

Na toj
je Skupštini specijalna punomoć gospodina I. D., napisana na slovenskom jeziku,
podnesena i u ovjerenom prijevodu na hrvatski jezik.

7. Članak
76. stavci 1. i 3. Ustavnog zakona propisuju:

(1) Odlukom kojom se ustavna tužba usvaja, Ustavni
sud ukida osporavani akt kojim je povrijeđeno ustavno pravo.

(...)

(3) U slučaju da osporavani akt kojim je povrijeđeno
ustavno pravo podnositelja više ne proizvodi pravne učinke, Ustavni sud u
odluci utvrđuje njegovu neustavnost, navodeći u izreci ustavno pravo koje je
podnositelju tim aktom povrijeđeno.

Budući da je Skupština Društva na ponovljenom
glasovanju 3. siječnja 2002. godine postupila sukladno stajalištu iznijetom u
osporenoj presudi VTSRH-a, u ovom ustavnosudskom postupku ne postoji pravna
mogućnost primjene članka 76. stavka 1. Ustavnog zakona, jer osporena presuda
više ne proizvodi pravne učinke.

Ustavni sud ističe, međutim, da nastup okolnosti zbog
kojih osporeni pojedinačni akt više ne proizvodi pravne učinke u konkretnom slučaju
ne otklanja povredu ustavnog prava podnositelja utvrđenu u ovom ustavnosudskom
postupku, a koja je učinjena u vrijeme njegova važenja, pa je Ustavni sud
postupio u skladu s člankom 76. stavkom 3. Ustavnog zakona.

Ustavni sud nije ispitivao eventualno postojanje
drugih povreda ustavnih prava na koje podnositelj ukazuje u ustavnoj tužbi, jer
je u ustavnosudskom postupku utvrdio povredu jamstva jednakosti pred zakonom,
propisanu člankom 14. stavkom 2. Ustava.

Ustavni sud nije razmatrao prijedlog podnositelja za
odgodu primjene osporene presude VTSRH-a, jer je presuda prestala proizvoditi
pravne učinke prije donošenja ove odluke.

8. U skladu s člankom 76. stavkom 3. Ustavnog zakona
odlučeno je kao pod točkom I. izreke.

Odluka o objavi (točka II. izreke) temelji se na
odredbi članka 29. Ustavnog zakona.

Broj: U-III-667/2003

Zagreb, 24. veljače 2005.

USTAVNI SUD REPUBLIKE HRVATSKE

Predsjednik Vijeća
**dr. sc.** **Jasna Omejec,** v. r.

if !supportEmptyParas endif

Odluka, NN 29/2005-523