## Odluka Ustavnog suda Republike Hrvatske broj: U-III-2620/2010 od 12. rujna 2013.

### NN 122/2013 (2.10.2013.), Odluka Ustavnog suda Republike Hrvatske broj: U-III-2620/2010 od 12. rujna 2013.

USTAVNI SUD REPUBLIKE HRVATSKE

2622

Ustavni sud Republike Hrvatske, u Drugom vijeću za odlučivanje o ustavnim tužbama, u sastavu sutkinja Snježana Bagić, predsjednica Vijeća, te suci Mato Arlović, Davor Krapac, Ivan Matija, Duška Šarin i Miroslav Šeparović, članovi Vijeća, u postupku koji je ustavnom tužbom pokrenuo M. S. iz V., kojeg zastupaju V. Lj. i Ž. V., odvjetnici u S., na sjednici održanoj 12. rujna 2013. jednoglasno je donio

ODLUKU

I. Ustavna tužba se usvaja.

II. Ukidaju se:

– presuda Upravnog suda Republike Hrvatske broj: Us-14167/2009-6 od 24. veljače 2010. u dijelu u kojem je odbijena tužba podnositelja M. S.

– točka 3. izreke rješenja Ministarstva unutarnjih poslova Republike Hrvatske, Uprave za pravne poslove i ljudske potencijale, Odjela disciplinskog sudovanja, Odsjeka drugostupanjskog disciplinskog sudovanja, broj: 511-01-158-UP/II-1599/1-09 od 6. studenoga 2009. i

– točke I.1., I.2. i I.3. izreke rješenja Ministarstva unutarnjih poslova Republike Hrvatske, Uprave za pravne poslove i ljudske potencijale, Odjela disciplinskog sudovanja, Odsjeka prvostupanjskog disciplinskog sudovanja Split, broj: 511-01-158-ST-UP/I-4094/11-09 od 4. rujna 2009.

III. Predmet se u ukinutom dijelu vraća na ponovni postupak Ministarstvu unutarnjih poslova Republike Hrvatske, Upravi za pravne poslove i ljudske potencijale, Odjelu disciplinskog sudovanja, Odsjeku prvostupanjskog disciplinskog sudovanja Split.

IV. Ova odluka objavit će se u »Narodnim novinama«.

Obrazloženje

1. Ustavna tužba podnesena je protiv presude Upravnog suda Republike Hrvatske (u daljnjem tekstu: Upravni sud) broj: Us-14167/2009-6 od 24. veljače 2010., kojom je odbijena podnositeljeva tužba podnesena protiv rješenja Ministarstva unutarnjih poslova Republike Hrvatske (u daljnjem tekstu: MUP), Uprave za pravne poslove i ljudske potencijale, Odjela disciplinskog sudovanja, Odsjeka drugostupanjskog disciplinskog sudovanja (u daljnjem tekstu: Drugostupanjski disciplinski sud), broj: 511-01-158-UP/II-1599/1-09 od 6. studenoga 2009.

Navedenim rješenjem od 6. studenoga 2009. je u dijelu koji se tiče podnositelja djelomično usvojena njegova žalba i poništeno rješenje MUP-a, Uprave za pravne poslove i ljudske potencijale, Odjela disciplinskog sudovanja, Odsjeka prvostupanjskog disciplinskog sudovanja Split (u daljnjem tekstu: Prvostupanjski disciplinski sud Split), broj: 511-01-158-ST-UP/I-4094/11-09 od 4. rujna 2009. u dijelu točke II. izreke te jedinstvene disciplinske kazne (točka II. izreke), dok je odbijena podnositeljeva žalba protiv točaka I.1., I.2. i I.3. izreke navedenog prvostupanjskog rješenja (točka III. izreke).

Dijelom rješenja Prvostupanjskog disciplinskog suda Split od 4. rujna 2009. protiv kojeg je odbijena njegova žalba podnositelj (prvoprijavljeni policijski službenik u disciplinskom postupku) je utvrđen odgovornim za počinjenje teških povreda službene dužnosti propisanih člankom 99. stavkom 1. točkom g. Zakona o državnim službenicima (»Narodne novine« broj 92/05., 142/06., 77/07., 107/07. i 27/08.) i člankom 112. točkom 4. Zakona o policiji (»Narodne novine« broj 129/00. i 41/08.) te mu je na temelju članka 110. stavka 2. točke f. Zakona o državnim službenicima za svaku od predmetnih teških povreda službene dužnosti izrečena disciplinska sankcija prestanka državne službe, a nakon toga i ista takva jedinstvena disciplinska sankcija.

2. Podnositelj smatra da su mu osporenom presudom povrijeđena ustavna prava zajamčena člancima 14. stavkom 2. i 29. stavkom 1. Ustava Republike Hrvatske (»Narodne novine« broj 56/90., 135/97., 113/00., 28/01. i 76/10.). Također smatra povrijeđenim i pravo zajamčeno člankom 6. Konvencije za zaštitu ljudskih prava i temeljnih sloboda (»Narodne novine« – Međunarodni ugovori broj 18/97., 6/99. – pročišćeni tekst, 8/99. – ispravak, 14/02. i 1/06.).

U ustavnoj tužbi podnositelj u bitnome navodi kako mu je prvostupanjski disciplinski sud koristeći u obrazloženju »paušalan navod« o odugovlačenju postupka onemogućio sudjelovanje na raspravi zbog izostanka osobne dostave poziva, neuvažavanja njegove liječničke dokumentacije koja je ukazivala na nemogućnost njegovog dolaska na raspravu te neuvažavanja opravdane zauzetosti njegovog odvjetnika. Ističe kako navedeno nije sanirano osporenom presudom. Smatra da je činjenično stanje pogrešno utvrđeno, a materijalno pravo pogrešno primijenjeno.

Podnositelj predlaže usvajanje ustavne tužbe, ukidanje osporene presude i vraćanje predmeta »na ponovno odlučivanje«.

3. Za potrebe ustavnosudskog postupka pribavljena je preslika spisa MUP-a, Prvostupanjskog disciplinskog suda Split, broj: 511-01-158-ST-UP/I-4094/11-09.

Ustavna tužba je osnovana.

4. Prema članku 62. stavku 1. Ustavnog zakona o Ustavnom sudu Republike Hrvatske (»Narodne novine« broj 99/99., 29/02. i 49/02. – pročišćeni tekst; u daljnjem tekstu: Ustavni zakon), svatko može podnijeti Ustavnom sudu ustavnu tužbu ako smatra da mu je pojedinačnim aktom tijela državne vlasti, kojim je odlučeno o njegovim pravima i obvezama ili o sumnji ili optužbi zbog kažnjivog djela, povrijeđeno ljudsko pravo ili temeljna sloboda zajamčena Ustavom.

5. Podneskom od 13. srpnja 2009. (dostavljenom Prvostupanjskom disciplinskom sudu Split 23. srpnja 2009.) poslanom po svojim punomoćnicima (koji ga zastupaju i u ovom ustavnosudskom postupku) podnositelj je izjavio kako nije počinio nijednu od povreda službene dužnosti koje mu se stavljaju na teret te da u istražnom postupku koji se paralelno vodi pred Županijskim sudom u Splitu nema dokaza o suprotnom. Završno je u tom podnesku naveo kako će detaljnu obranu »o svakom... učinu« dati naknadno na ročištu. Podneskom od 3. rujna 2009. podnositelj je putem navedenih punomoćnika predložio odgodu ročišta zakazanog za 4. rujna 2009. navodeći kako se od 27. kolovoza 2009. nalazi na liječenju u Z. zbog jakih bolova u području kralježnice sa širenjem u lijevu nogu zbog čega je »naznačeno da je potrebno mirovanje još 8 dana, a nakon toga kontrola«. Podnesku je priložio liječničku potvrdu (od 31. kolovoza 2009.) o tome. Na ročištu održanom 4. rujna 2009. Prvostupanjski disciplinski sud Split je u izočnosti podnositelja i njegovog branitelja zaključkom odbio podnositeljev prijedlog »kao neosnovan i nepravodoban«. U zapisnik tog ročišta (kao i u obrazloženje prvostupanjskog rješenja) uneseno je sljedeće obrazloženje navedenog zaključka:

»Dana 03.03.2009.g. punomoćnici prijavljenog pol. službenika M. S. podnijeli su ovom Sudu podnesak-zahtjev za odgodu usmene rasprave zakazane za dan 04.09.2009.g., u kojem su kao razloge naveli da se prijavljeni nalazi na liječenju u Z., od 27.08.2009.g., o čemu su u privitku dostavili liječničku dokumentaciju iz koje je razvidno da je datirana s danom 31.08.2009.g., te da imenovani ima jake bolove u području LS kralješnice, te navedenom dijagnozom Luboischialgia lat. sin.

Ujedno, u svom zahtjevu kao razlog za odgodu ističu i spriječenost punomoćnika da pristupi na raspravu iz razloga što, cit.: 'branitelj ima kod Županijskog suda u Splitu u spisu pod br. K-US-23/07 raspravu zakazanu istog dana...' Također se navodi kako je u navedenom predmetu riječ o 'uskočkom' spisu, te o obveznoj obrani pa odgađanje rasprave nije moguće. U prilog navedenom zahtjevu prileži poziv Županijskog suda u Splitu, za navedeni kazneni predmet koji se odnosi na raspravu zakazanu za dan 4. 9. 2009. g. u 10 sati, a koji je adresiran na odvjetnika V. Lj.

Zahtjev je neosnovan i nepravodoban.

Izvršenim uvidom u spis predmeta nesporno je utvrđeno da je prijavljeni pol. službenik M. S. za zastupanje u ovom disciplinskom postupku opunomoćio odvjetnike V. Lj. i Ž. V. Također je razvidno i da se, putem imenovanih punomoćnika dana 23. 7. 2009.g. podneskom očitovao u odnosu na disc. povrede koje mu se Prijedlogom za pokretanje ovog postupka stavljaju na teret.

Cijeneći navedeno, a obzirom na liječnički nalaz za prijavljenog kao razlog za odgodu rasprave, ovo Vijeće zaključuje da prisutnost prijavljenog S. nije nužna na današnjoj usmenoj raspravi, odnosno da su ispunjeni uvjeti iz čl. 107. st. 2., a u svezi sa čl. 102. st. 2. Zakona o državnim službenicima za održavanje današnje usmene rasprave i u njegovoj odsutnosti. Štoviše, u ovom trenutku ne ukazuje se nužnim uzimati izjavu M. S. temeljem čl. 182. Zakona o općem upravnom postupku. Dapače, iz nalazi niti ne proizlazi da je S. danas spriječen pristupiti raspravi.

U odnosu na razlog svoje spriječenosti, a kojeg punomoćnici ističu kao opravdan u svrhu odgode današnje rasprave, Vijeće ga smatra neosnovanim i nepravodobnim. Naime, iz spisa predmeta razvidno je da je prijavljeni zaprimio poziv za današnju usmenu raspravu već 14.07.2009.g., da punomoć za zastupanje datira od 25.08.2009.g., a opravdano se pretpostavlja, neformalno i ranije, obzirom da se prijavljeni, putem Odvjetničkog ureda Lj.-V., očitovao o Prijedlogu podneskom datiranim od 13.07.2009.g., kojim oni ujedno traže od ovog Suda da ih se o svim poduzetim radnjama u predmetu izvještava. Naime, kad se uzme u obzir da je zahtjev za odgodu podnesen 03.09.2009.g., dakle dan pred zakazanu raspravu, a uzme u obzir da je poziv za raspravu pred Županijskim sudom u Splitu datiran sa 03.08.2009. g., onda se doista ukazuje kao nepravodoban. Pol. službenik S. se o optužbi očitovao u dva navrata i to dana 23.06.2009.g., na zapisnik u svojstvu osumnjičenika i dana 24.06.2009.g. u svojstvu okrivljenika pred istražnim sucem.

Vijeće također ne može, a da ne konstatira da je prijavljeni S., uostalom kao i drugi suprijavljenici, udaljen iz službe dana 29.06.2009.g., pa je i to jedan od razloga koji upućuje na hitnost ovog postupka. Na usmenu raspravu, pored M. S., pozvani su i drugi prijavljenici, odnosno njihovi punomoćnici.

Nadalje, čl.156. st.4. ZUP-a propisuje da se rasprava može održati i bez stranke koja je uredno pozvana, a izostanak nije opravdala.

Zbog svega navedenog, ovo Vijeće zaključuje da je, iako se radi tek o prvom zahtjevu za odgodu, usmjeren na odugovlačenje postupka. Ovo tim više što je iz punomoći za zastupanje prijavljenog S. u ovom postupku razvidno da se odnosi na odvjetnike V. Lj. i Ž. V., dok se poziv za glavnu raspravu pred Županijskim sudom odnosi samo na V. Lj. kao branitelja. Podredno se upućuje na odredbu čl.8. Zakona o odvjetništvu ('Narodne novine' br. 8/94. Zakona o odvjetništvu).

Navedeno i iz razloga jer su se punomoćnici prijavljenog, dana 24.08.2009. g., obratili PU splitsko-dalmatinskoj sa zamolbom za dostavu određene dokumentacije, a radi pripremanja obrane pred ovim Sudom, na ročištu zakazanom za dan 04.09.2009.g., iako su im razlozi vlastite spriječenosti, a što nesporno proizlazi iz svega naprijed narečenog, zbog kojih traže odgodu današnje usmene rasprave, već bili poznati.

Podredno se ističe da angažiranje punomoćnika-branitelja u disciplinskom postupku nije obavezno.

Na kraju, konstatira se da je predsjednica Vijeća, po zaprimanju podneska-zahtjeva za odgodu današnje rasprave, dana 03.09.2009.g. pokušala u nekoliko navrata bezuspješno telefonski kontaktirati odvjetnike Lj. ili V. na tel. 021/487-152, odnosno mobitel broj 098/264-710.«

Drugostupanjski disciplinski sud je odlučujući o podnositeljevoj žalbi u pogledu toga naveo:

»Netočno je da bi žalitelj bio neuredno izvješten o raspravi na kojoj je doneseno rješenje. Žalitelj je u postupku imao dva opunomoćenika koji su zaprimili poziv za raspravu. U upravnom postupku osobna dostava je izvršena uredno ako je dostava pismena izvršena punomoćniku. S. je znao za poziv na raspravu. U upravnom postupku stranka ne mora biti nazočna raspravi niti mora iskazivati, već joj se mora pružiti mogućnost sudjelovanja u postupku. Podnesak odvjetnika Lj. za odgodu ročišta nije bio pravovremen niti osnovan. Spisu prileži odgovor M. S. na prijedlog za pokretanje disciplinskog postupka. Prijedlog nije izmijenjen u bitnom, nego se radi o preciziranju činjeničnog opisa djela.«

Provodeći kontrolu zakonitosti osporenih odluka navedenih disciplinskih sudova Upravni sud je u pogledu prethodno navedenog naveo:

»Tuženo tijelo je pravilno ocijenilo prigovor drugotužitelja da mu nije omogućeno pravo na obranu, koju ocjenu prihvaća i ovaj Sud. Naime, tužitelj je uredno pozvan na usmenu raspravu o čemu postoji dostavnica potpisana od strane tužitelja iz koje je vidljivo da je 14. srpnja 2009. godine potpisao primitak zaključka o pokretanju disciplinskog postupka i poziv na usmenu raspravu 4. rujna 2009. godine. Pored toga punomoćniku tužitelja je 28. kolovoza 2009. godine dostavljen izmijenjeni prijedlog za pokretanje disciplinskog postupka od 17. kolovoza 2009. godine. Dakle, i tužitelj a i njegov punomoćnik bili su uredno pozvani na usmenu raspravu no međutim na istu nisu pristupili, a u provedenom disciplinskom postupku su pravilno ocijenjeni neosnovanim razlozi zbog kojih niti tužitelj a niti njegovi punomoćnici nisu pristupili na usmenu raspravu pa je i prema ocjeni ovoga Suda ista zakonito održana i bez njihove nazočnosti.«

6. Člancima 102. stavcima 1. i 2., 106. stavkom 1. te 107. Zakona o državnim službenicima, propisano je:

»Članak 102.

(1) Na postupak zbog povrede službene dužnosti primjenjuju se odredbe zakona kojim se uređuje opći upravni postupak, ako ovim ili posebnim zakonom nije drukčije određeno.

(2) Postupak zbog povrede službene dužnosti je hitan.

(...)«

»Članak 106.

(1) Zahtjev za pokretanje postupka zbog teške povrede službene dužnosti dostavlja se službeniku, koji može podnijeti odgovor na zahtjev u roku od osam dana od dana primitka zahtjeva.

(...)«

»Članak 107.

(1) U postupku zbog teške povrede službene dužnosti mora se provesti usmena rasprava, a službenik protiv kojega je pokrenut postupak mora biti saslušan.

(2) Iznimno, rasprava se može održati i bez nazočnosti službenika protiv kojega se vodi postupak ako je službenik uredno pozvan i očitovao se o zahtjevu, a postoje opravdani razlozi da se rasprava održi.

(3) Rasprava se može održati bez nazočnosti službenika protiv kojega se vodi postupak i u slučaju kada se službenik nije očitovao o zahtjevu, ako je tri puta uzastopno uredno pozvan, a pozivu se nije odazvao niti je opravdao nedolazak te je očito da službenik namjerno izbjegava sudjelovanje u postupku i odugovlači postupak.

(4) Ako su na temelju usmene rasprave, održane sukladno stavku 1. – 3. ovoga članka, utvrđene sve činjenice bitne za odlučivanje, službenički sud donijet će odluku o zahtjevu.«

7. Članak 29. stavak 1. Ustava glasi:

»Članak 29.

Svatko ima pravo da zakonom ustanovljeni neovisni i nepristrani sud pravično i u razumnom roku odluči o njegovim pravima i obvezama, ili o sumnji ili optužbi zbog kažnjivog djela.«

7.1. Ustavni sud najprije napominje kako je Europski sud za ljudska prava u predmetu Vanjak protiv Hrvatske (presuda, 14. siječnja 2010., zahtjev br. 29889/04, § 52.) izrazio stajalište:

»... da se, bez obzira je li riječ o građanskom, kaznenom ili disciplinskom predmetu, mora poštovati pravo na kontradiktornost postupka. To pravo u načelu znači da se strankama u sudskom postupku koji potpada u domašaj članka 6. treba omogućiti da saznaju za sve predložene dokaze ili iznesena očitovanja, te da na njih podnesu svoje primjedbe, a sve to kako bi mogli utjecati na odluku suda ...«

Ustavni sud nadalje ukazuje da se, na temelju članka 107. stavaka 1. i 2. Zakona o državnim službenicima, u postupku zbog teške povrede službene dužnosti mora provesti usmena rasprava i službenik protiv kojega je pokrenut postupak mora biti saslušan, osim ako je uredno pozvan i očitovao se o zahtjevu, a postoje opravdani razlozi da se rasprava održi. U konkretnom slučaju podnositelj je uredno pozvan na usmenu raspravu (dostavnicu je osobno potpisao 14. srpnja 2009.), ali se nije očitovao o zahtjevu za pokretanje postupka zbog teške povrede službene dužnosti zbog čega nije ispunjena jedna od kumulativno propisanih pretpostavki za održavanje usmene rasprave u njegovoj izočnosti. Prvostupanjski disciplinski sud Split je u obrazloženju prvostupanjskog rješenja naveo kako se podnositelj »putem Odvjetničkog ureda Lj.-V., očitovao o Prijedlogu podneskom datiranim od 13.07.2009.g.«. Međutim, podnositelj je, suprotno navedenom, u tom podnesku putem svojih punomoćnika samo izjavio kako nije počinio nijednu od povreda službene dužnosti koje mu se stavljaju na teret te da u istražnom postupku koji se paralelno vodi pred Županijskim sudom u Splitu nema dokaza o suprotnom. Završno je u tom podnesku naveo kako će detaljnu obranu »o svakom... učinu« dati naknadno na ročištu. Dakle, u tom podnesku podnositelj se samo generalno očitovao o tome da nije kriv za povrede službene dužnosti koje mu se stavljaju na teret i naveo da će detaljnu obranu u pogledu svakog »učina« iznijeti na ročištu za usmenu raspravu. Tumačiti u takvim okolnostima njegov podnesak kao očitovanje na zahtjev (kojeg nadležna tijela nazivaju prijedlogom) za pokretanje postupka zbog teške povrede službene dužnosti po ocjeni Ustavnog suda predstavlja pretjerani formalizam.

U prethodno navedenom kontekstu treba posebno istaknuti da, na temelju članka 106. stavka 1. Zakona o državnim službenicima, niti ne postoji obveza podnošenja odgovora na zahtjev za pokretanje postupka zbog teške povrede službene dužnosti, ali ako podnositelj želi iskoristiti tu mogućnost onda mu to treba omogućiti sve dok ne zloupotrebljava procesna ovlaštenja. Takvom zloupotrebom ne može se smatrati sam njegov navod kako će detaljnu obranu iznijeti na usmenoj raspravi. Pozivanje na hitnost postupka zbog povrede službene dužnosti, koja je propisana člankom 102. stavkom 2. Zakona o državnim službenicima, Ustavni sud smatra ustavnopravno neprihvatljivim. Naime, zahtijevana hitnost postupka ne smije biti nauštrb esencijalnih procesnih ovlaštenja osobe protiv koje se vodi disciplinski postupak.

Što se tiče navoda Prvostupanjskog disciplinskog suda Split da se podnositelj »o optužbi očitovao u dva navrata i to dana 23.06.2009.g., na zapisnik u svojstvu osumnjičenika i dana 24.06.2009.g. u svojstvu okrivljenika pred istražnim sucem« Ustavni sud ukazuje da mjerodavne odredbe članka 107. Zakona o državnim službenicima ne predviđaju navedena očitovanja. Osim toga, niti 23. niti 24. lipnja 2009. zahtjev (prijedlog) za pokretanje postupka zbog teške povrede službene dužnosti od 3. srpnja 2009. još nije niti postojao. Štoviše, 17. kolovoza 2009. došlo je do izmjena »Prijedloga za pokretanje disciplinskog postupka«. Dakle, dan na koji je došlo do te izmjene slijedi ne samo »očitovanjima« o optužbi od 23. lipnja 2009. na zapisnik u svojstvu osumnjičenika i 24. lipnja 2009. u svojstvu okrivljenika pred istražnim sucem nego i prethodno spomenutom podnesku od 13. srpnja 2009., čak i kad bi se njegov sadržaj mogao smatrati očitovanjem u smislu članka 107. stavka 2. Zakona o državnim službenicima, a što je Ustavni sud otklonio u prethodnom dijelu obrazloženja. Nadalje, pozivanje nadležnih disciplinskih tijela na članak 156. stavak 4. i članak 182. Zakona o općem upravnom postupku (»Narodne novine« broj 53/91. i 103/96.) ne može sanirati navedene propuste jer se te odredbe, na temelju članka 102. stavka 1. Zakona o državnim službenicima, primjenjuju samo ako samim Zakonom o državnim službenicima ili posebnim zakonom nije drukčije određeno, što u razmatranom predmetu nije slučaj. Naime, razmatrana problematika uređena je člankom 107. Zakona o državnim službenicima.

Obrazlažući razloge odbijanja prijedloga za odgodu ročišta za usmenu raspravu Prvostupanjski disciplinski sud Split je, među ostalim, iako za to nema potrebna medicinska stručna znanja, naveo kako iz medicinskih nalaza ne proizlazi da je podnositelj spriječen pristupiti raspravi. Nadalje je naveo kako zaključuje da je zahtjev za odgodu ročišta za usmenu raspravu usmjeren na odugovlačenje postupka iako se radi tek o prvom takvom zahtjevu. Ulazeći na taj način u procjenu je li došlo do namjernog podnositeljevog izbjegavanja sudjelovanja u postupku i odugovlačenja postupka Prvostupanjski disciplinski sud Split je obrazlagao pretpostavke iz članka 107. stavka 3. Zakona o državnim službenicima za održavanje usmene rasprave u izočnosti osoba protiv kojih se vodi postupak zbog teške povrede službene dužnosti. Međutim, navedene pretpostavke iz članka 107. stavka 3. Zakona o državnim službenicima su relevantne samo u slučajevima u kojima nije došlo do očitovanja o zahtjevu za pokretanje postupka zbog teške povrede službene dužnosti.

Temeljem svega navedenog Ustavni sud ocjenjuje da postupak koji je prethodio ustavnosudskom postupku nije bio u okviru standarda prava na pravično suđenje te je osporenom odlukom podnositelju povrijeđeno člankom 29. stavkom 1. Ustava zajamčeno pravo na pravično suđenje.

7.2. Ustavni sud nije razmatrao povrede u ustavnoj tužbi istaknutih ostalih ustavnih prava jer je ustavnu tužbu usvojio zbog povrede prava na pravično suđenje zajamčenog člankom 29. stavkom 1. Ustava.

8. Na temelju članaka 73., 74. i 76. Ustavnog zakona odlučeno je kao u izreci.

9. Odluka o objavi (točka IV. izreke) temelji se na članku 29. Ustavnog zakona.

Broj: U-III-2620/2010

Zagreb, 12. rujna 2013.

USTAVNI SUD REPUBLIKE HRVATSKE

Predsjednica Vijeća

Snježana Bagić, v. r.

Odluka, NN 122/2013-2622