## Odluka Ustavnog suda Republike Hrvatske broj U-III-344/1995 od 14. listopada 1998.

### NN 141/1998 (27.10.1998.), Odluka Ustavnog suda Republike Hrvatske broj U-III-344/1995 od 14. listopada 1998.

# **USTAVNI SUD REPUBLIKE HRVATSKE**

Ustavni sud Republike Hrvatske, u sastavu Jadranko Crnić, predsjednik
Suda te suci Zdravko Bartovčak, dr. Velimir Belajec, Ante Jelavić-Mitrović,
Jurica Malčić, mr. Hrvoje Momčinović, Ivan Marijan Severinac i Mladen Žuvela,
odlučujući povodm ustavne tužbe Z. M. i M. S. iz O., na sjednici održanoj
14. listopada 1998. godine, donio je

## **ODLUKU**

I. Ustavna tužba se odbija.

II. Ova odluka će se objaviti u "Narodnim novinama".

Obrazloženje

Z. M. i M. S. iz O., po punomoćniku D. S., odvjetniku iz O., podnijeli
su ustavnu tužbu povodom rješenja Komisije za carinske prekršaje Carinarnice
O., broj: P-568/1, 2/94 od 17. ožujka 1994. godine, kojim je Z. M. oglašen
krivim za carinski prekršaj iz članka 352. stavka 1. točke 8. Carinskog
zakona ("Narodne novine", broj 53A/91, 64/91, 33/92, 40/92, 61/92, 26/93,
60/93 i 106/93) te kažnjen novčanom kaznom u iznosu od 4.000.000 HRD, uz
izricanje zaštitne mjere oduzimanja vozila koje je predmet prekršaja.

Istim rješenjem drugi podnositelj ustavne tužbe M. S. oglašen je krivim
za carinski prekršaj iz članka 351. stavak 1. u svezi stavka 3. Carinskog
zakona te kažnjen novčanom kaznom u iznosu od 1.000.000 HRD.

Rješenjem Komisije za carinske prekršaje u drugom stupnju Carinske uprave
Republike Hrvatske, broj: P/II-318/94 od 14. travnja 1994. godine, odbijena
je žalba podnositelja kao neosnovana, a presudom Upravnog suda Republike
Hrvatske, broj: Us-3286/1994-4 od 19. siječnja 1995. godine, odbijena je
njihova tužba u upravnom sporu.

Podnositelji smatraju da su im navedenim rješenjem i presudom povrijeđena
ustavna prava iz članaka 3. i 48. Ustava Republike Hrvatske.

Povredu ustavnih prava obrazlažu tvrdnjom da u prekršajnom postupku
nije dokazano da su počinili prekršaje za koje su oglašeni krivima.

Iz spisa Upravnog suda Republike Hrvatske proizlazi da je u provedenom
postupku utvrđeno da je Z. M. temeljem odredbe članka 28. stavka 1. točke
2. Carinskog zakona, 22. kolovoza 1993. godine uvezao vozilo marke "Ford
Escort" uz carinsku povlasticu za "ratnu štetu".

Na temelju punomoći od 30. prosinca 1993. godine, vlasnik vozila Z.
M. ovlastio je M. S. na raspolaganje njegovim automobilom u zemlji i inozemstvu,
uključujući i prodaju.

U postupku je utvrđeno da je M. S. u više navrata koristio vozilo znajući
da korisnik carinske povlastice ne smije robu koja je bila oslobođena od
plaćanja carine - u ovom slučaju automobila - u roku od tri godine od dana
uvoza otuđiti niti dati drugome na uporabu kao ni koristiti u druge svrhe
a ne u one zbog kojih je ta roba oslobođena od plaćanja carine.

Ustavna tužba nije osnovana.

Prema odredbi članka 352. stavka 1. točke 8. Carinskog zakona, novčanom
kaznom kaznit će se za prekršaj domaća i strana fizička osoba ako robu
uvezenu na osnovi carinske povlastice, bez prethodne prijave ovlaštenoj
carinarnici, otuđi prije propisanog roka ili je preda drugom na uporabu
ili je uporabi u druge svrhe a ne u svrhe zbog kojih je ta roba u cjelini
ili djelomično oslobođena od plaćanja carine.

Odredbom članka 351. stavka 1. propisano je da poduzeće ili druga pravna
osoba što robu kupi, proda ili primi na dar, prikrije, primi na čuvanje,
uporabi ili primi po ma kojoj drugoj osnovi, a za koju zna ili je mogla
znati da je njome izvršen prekršaj, između ostalog i iz članka 352. stavka
1. točke 8. Carinskog zakona, kaznit će se kaznom propisanom za izvršitelja
prekršaja, a stavkom 3. istog članka propisano je da će se za radnje iz
stavka 1. tog članka kazniti za prekršaj i domaća odnosno strana fizička
osoba.

Prema odredbi članka 357. stavka 1. Carinskog zakona, roba koja je predmet
prekršaja iz članka 352. stavka 1. točke 8. mora se oduzeti.

Iz činjeničnog stanja utvrđenog u prekršajnom postupku upravna tijela
i Upravni sud Republike Hrvatske su izveli zaključak da su podnositelji
počinili prekršaje koji su im stavljeni na teret.

U odnosu na tvrdnju podnositelja da u prekršajnom postupku nije dokazana
namjera otuđenja spornog vozila, valja reći da u konkretnom slučaju nije
bilo potrebno dokazivati tu namjeru budući da je za postojanje prekršaja
iz članka 352. stavka 1. točke 8. i članka 351. stavka 1. Carinskog zakona,
dovoljno dati drugome na uporabu vozilo uvezeno na osnovi carinske povlastice
odnosno primiti takvo vozilo, kao što je bio slučaj u konkretnom predmetu.

Ustavni sud Republike Hrvatske je utvrdio da rješenjima i presudom u
povodu kojih je podnijeta ustavna tužba, donesenim na temelju i u skladu
s relevantnim odredbama Carinskog zakona, podnositeljima nisu povrijeđena
ustavna prava na koja ukazuju.

Stoga je, temeljem odredbe članka 61. Poslovnika Ustavnog suda Republike
Hrvatske ("Narodne novine", broj 29/94), odlučeno kao u izreci.

Odluka o objavi temelji se na odredbi članka 20. Ustavnog zakona o Ustavnom
sudu Republike Hrvatske ("Narodne novine", broj 13/91).

Broj: U-III-344/1995
Zagreb, 14. listopada 1998.

USTAVNI SUD REPUBLIKE HRVATSKE

Predsjednik
**Jadranko Crnić,** v. r.

Odluka, NN 141/1998-1739