## Odluka Ustavnog suda Republike Hrvatske broj: U-IIIA-429/2003 od 24. veljače 2005.

### NN 37/2005 (21.3.2005.), Odluka Ustavnog suda Republike Hrvatske broj: U-IIIA-429/2003 od 24. veljače 2005.

# USTAVNI SUD REPUBLIKE HRVATSKE

746

Ustavni sud Republike Hrvatske,
u Drugom vijeću za odlu­či­vanje o ustavnim tužbama, u sastavu sudac Jasna Omejec, pred­sjed­nik Vijeća, te suci Marijan Hranjski,
Mario Kos, Ivan Mrko­njić, Emilija Rajić i Vice Vukojević,
članovi Vijeća, odlučujući o ustavnoj tužbi I. D. iz Z., na sjednici održanoj
24. veljače 2005. godine, jednoglasno je donio

ODLUKU

I. Ustavna tužba se usvaja.

II. Županijski sud u Zagrebu
dužan je donijeti odluku u pred­metu koji se vodi pred tim sudom povodom žalbe
protiv presude Općinskog suda u Zagrebu Pn-2042/88
(raniji broj: P-3319/82) od 16. travnja 2004. godine, u najkraćemu mogućem
roku, ali ne duljem od tri (3) mjeseca, računajući od prvoga idućeg dana od
dana objave ove odluke u »Narodnim novinama«.

III. Na temelju članka 63.
stavka 3. Ustavnog zakona o Us­tav­nom sudu Republike Hrvatske (»Narodne novine«, broj 99/99.,
29/02. i 49/02. – pročišćeni tekst), podnositelju ustavne tužbe I. D. iz Z.,
određuje se primjerena naknada zbog povrede ustavnog prava iz članka 29. stavka
1. Ustava Republike Hrvatske (»Na­rod­ne novine«, broj 56/90., 135/97., 8/98.,
pročišćeni tekst, 113/00., 124/00., 28/01. i 41/01. – pročišćeni tekst) u
iznosu od 9.600,00 kuna.

IV. Naknada iz točke III. izreke
ove odluke bit će isplaćena iz državnog proračuna u roku od tri mjeseca od dana
podnošenja zahtjeva podnositelja Ministarstvu financija Republike Hrvatske za
njezinu isplatu.

V. Ova odluka objavit će se u
»Narodnim novinama«.

```
Obrazloženje
```

1. Podnositelj ustavne tužbe,
temeljem članka 63. Ustavnog zakona o Ustavnom sudu Republike Hrvatske
(»Narodne novine«, broj 99/99., 29/02. i 49/02. – pročišćeni tekst, u daljnjem
tekstu: Ustavni zakon), podnio je 10. veljače 2003. godine ustavnu tužbu radi
duljine parničnog postupka.

ČINJENICE VAŽNE ZA
USTAVNOSUDSKI POSTUPAK

2. Dana 4. studenoga 1982.
godine podnositelj je Općinskom sudu u Zagrebu podnio tužbu radi naknade štete
protiv tuženika »V. S.« d.d. iz Z.

Do 5. studenoga 1985. godine sud
je održao niz ročišta i očevida na licu mjesta, te izvršio potrebna
vještačenja, te je 7. rujna 1987. godine donio prvostupanjsku presudu pod
brojem: Pn-3319/82.

Dana
24. svibnja 1988. godine rješenjem Okružnog suda u Zagrebu, broj: Gž-2301/88 ukinuta je prvostupanjska presuda i predmet
vraćen na ponovno suđenje koje se sada vodi pod brojem: Pn-2042/88.

U
međuvremenu je rješavan zahtjev tuženoga za izuzeće, koji je pravomoćno odbijen
25. travnja 1989. godine.

Nadalje
je održano niz ročišta, ponovno odlučivano o prijed­logu tuženika za izuzeće vještaka, provedeno više
vještačenja (građevinska i arhitektonska, te pribavljene razne isprave oko
statusnih promjena na strani tuženika, oko stečaja i pravnog sljednika tužene. Nadalje, 9. lipnja 1997. godine određeno
je provo­đenje vještačenja na okolnosti postojanja štetnih
imisija u Zavodu za zaštitu zdravlja Grada Zagreba,
što je 9. rujna 1997. godine i zatraženo.

Nakon
5. studenoga 1997. godine spis se još nalazio u kalendaru jer zatraženo
vještačenje nije izvršeno.

Rješenjem od 13. ožujka i 28.
listopada 1998. godine, ponov­no je sud zatražio
podatke od Zavoda za zaštitu zdravlja.

Ročište glavne rasprave održano
je 12. svibnja 1999. godine.

Između dva održana ročišta
proteklo je skoro dvije godine, u kojem vremenu su zatraženi podaci od Zavoda
za zaštitu zdravlja, koje traženje je u te dvije godine dva puta sud požurivao.

Sud je naložio ekološko
vještačenje 29. veljače 2000. godine, te odredio očevid na licu mjesta 5.
srpnja 2000. godine, koje je uspješno održano tek 23. listopada 2000. godine.

Nalaz i mišljenje vještaka
dostavljeno je sudu 7. prosinca 2000. godine, dok je sud strankama isti
dostavio 29. siječnja 2001. godine, na koji se tužitelj očitovao 12. veljače
2001. godine.

Sljedeća ročišta zakazana su za
4. srpnja i 5. studenoga 2001. godine.

Dana 25. ožujka 2002. godine sud
je pozvao vještaka (eko­loš­ko vještačenje), da dostavi detaljno pismeno
očitovanje za sud i stranke na prigovore tužene istaknute na njegov nalaz i miš­ljenje.

Dana 8. srpnja 2002. godine sud
je zaprimio podnesak tužitelja u kojem se navode nasljednici pokojne
tužiteljice K. D., te koji nastavljaju postupak, a jedan od sljednika
je I. D., podnositelj ustavne tužbe.

Dana 6. veljače 2003. godine
održano je ročište, koje je odgođeno zbog tuženikovog propusta, koji po više
puta istaknutom prigovoru tužitelja, namjerno odugovlači postupak.

Ustavna tužba podnesena je 10.
veljače 2003. godine.

Sljedeća ročišta su održana 9.
lipnja, 7. studenoga i 12. prosinca 2003. godine, na kojem je predloženo
provođenje daljnjega građevinskog vještačenja od kojeg je stranka odustala
podneskom 16. veljače 2004. godine.

Nakon toga ročište glavne
rasprave održano je 1. travnja 2004. godine. Sud je na tom ročištu zaključio
glavnu raspravu, a na ročištu 16. travnja 2004. godine objavio je presudu, na
koju je izjavljena žalba 14. lipnja 2004. godine, te je predmet dostavljen   Županijskom sudu u Zagrebu na odlučivanje
16. studenoga 2004. godine, gdje se i sada nalazi.

3. PRAVO VAŽNO ZA USTAVNOSUDSKI
POSTUPAK

Odredbom članka 29. stavka 1.
Ustava Republike Hrvatske propisano je:

»Članak 29.

Svatko ima pravo da zakonom
ustanovljeni neovisni i nepristrani sud (...) u razumnom roku odluči o njegovim
pravima i obvezama (...)«.

Odredbom članka 63. Ustavnog
zakona propisano je:

»Članak 63.

(1) Ustavni sud će pokrenuti
postupak po ustavnoj tužbi i prije no što je iscrpljen pravni put, u slučaju
kad o pravima i obvezama stranke (...) nije u razumnom roku odlučio sud (...).

(2) U odluci kojom usvaja
ustavnu tužbu zbog nedonošenja akta u razumnom roku
iz stavka 1. ovoga članka, Ustavni sud će nadležnom sudu odrediti rok za
donošenje akta kojim će taj sud meritorno odlučiti o pravima i obvezama (...)
podnositelja. Rok za donošenje akta počinje teći idućeg dana od dana objave
odluke Ustavnog suda u »Narodnim novinama«.

(3) U odluci iz stavka 2. ovoga
članka Ustavni sud će odrediti primjerenu naknadu koja pripada podnositelju
zbog povrede njegova ustavnog prava koju je sud učinio kada o pravima i
obvezama podnositelja (...) nije odlučio u razumnom roku. Naknada se isplaćuje
iz državnog proračuna u roku od tri mjeseca od dana podnošenja zahtjeva stranke
za njezinu isplatu.«.

*Ustavna tužba je osnovana.*

4. Svoju odluku Ustavni sud
obrazlaže sljedećim utvrđe­njima:

4.1. DULJINA SUDSKOG POSTUPKA

Prvostupanjski parnični postupak
započeo je 4. studenoga 1982. godine tužbom supruge podnositelja, pokojne K.
D., Općinskom sudu u Zagrebu radi naknade štete.

Međutim, duljina postupka ne
uzima se u razmatranje od tog dana već od 5. studenoga 1997. godine, kada je
stupio na snagu Zakon o potvrđivanju Konvencije za zaštitu ljudskih prava i
temeljnih sloboda i protokola broj 1, 4, 6, 7 i 11 uz Konvenciju za zaštitu
ljudskih prava i temeljnih sloboda (»Narodne novine – Međunarodni ugovori«,
broj 18/97., 6/99. – pročišćeni tekst i 8/99. – ispravak, u daljnjem tekstu:
Zakon o potvrđivanju Konvencije), koja Konvencija u članku 6. stavku 1. jamči,
između ostalog, i pravo na suđenje u razumnom roku.

Ustavna
tužba podnijeta je 10. veljače 2003. godine, a do toga dana postupak nije
pravomoćno okončan, pa Ustavni sud utvrđuje da je do dana podnošenja
ustavne   tužbe postupak trajao ukupno
dvadeset (20) godina, tri (3) mjeseca i šest (6) dana, a nakon stupanja na
snagu Zakona o potvrđivanju Konvencije, pa do dana podnošenja ustavne tužbe
postupak je trajao pet (5) godina, tri (3) mjeseca i pet (5) dana.

4.2. POSTUPANJE NADLEŽNOG SUDA

Postupak se u razmatranom,
pravno relevantom razdoblju cije­lo
vrijeme vodio pred Općinskim sudom u Zagrebu kao su­dom prvog stupnja. U
cijelom razdoblju vođenja postupka poja­čana
aktivnost na radu u ovom predmetu bila je do 1997. godine. Nakon toga ročišta
se znatno prorjeđuju, tako da od 9. lipnja 1997. do 12. svibnja 1999. godine
nije održano niti jedno ročište (skoro dvije godine), a izvanraspravna
aktivnost suda (dva puta požurivana zatražena dostava mišljenja od Zavoda za
zaštitu zdrav­­lja) nije bila značajna niti
učinkovita.

Nakon ukidbenog
rješenja Okružnog suda u Zagrebu, i vraćanja predmeta na ponovni postupak, 24.
svibnja 1988. godine, do donošenja presude u tom ponovnom postupku 16. travnja
2004. godine, proteklo je gotovo petnaest godina.

4.3. PONAŠANJE PODNOSITELJA USTAVNE
TUŽBE (TUŽITELJA U PARNIČNOM POSTUPKU)

Podnositelj ustavne tužbe kao
tužitelj u parničnom postupku nije pridonio duljini postupka.

4.4. SLOŽENOST SUDSKOG PREDMETA

Ustavni sud utvrđuje da je riječ
o složenom predmetu, s obzirom na potrebu da se utvrđuju činjenice provođenjem
vješta­čenja tri struke. Međutim ta složenost nije
takvog značaja da bi i djelomično opravdavala da se sporne činjenice utvrđuju u
raz­doblju od preko dvadeset godina, te da se od ukidnog rješenja ponovno suđenje vodi gotovo petnaest
godina.

Posebno valja napomenuti da
Ustavni sud razmatra razumnost duljine odlučivanja o pravima i obvezama
stranaka kao jedinstvenu cjelinu, te stoga činjenica da se predmet na
Županijskom sudu nalazi radi odluke o žalbi tek nekoliko mjeseci, ne otklanja
povredu ustavnog prava iz članka 29. stavka 1. Ustava, jer sveukupno sudski
postupak traje od 1982. godine, a ustavna tužba je podnijeta u 2003. godini u
vrijeme kada postupak pred sudom prvog stupnja još nije bio okončan.

OCJENA USTAVNOG SUDA

5. Ustavni sud utvrđuje da se
predmet vodi u trajanju od dvadeset godina, te da je Općinski sud u Zagrebu
postupao izrazito neučinkovito. Imajući u vidu ukupnu duljinu postupka,
neučinkovito postupanje suda, te okolnost da se postupak nakon ukidnog rješenja ponovno pred prvostupanjskim sudom vodio
skoro petnaest godina, Ustavni sud nalazi da je povrijeđeno pravo podnositelju
na suđenje u razumnom roku, zajamčeno člankom 29. stavkom 1. Ustava Republike
Hrvatske.

Stoga
je u smislu odredbe članka 63. Ustavnog zakona, donijeta odluka kao pod točkama
I. i II. izreke ove odluke.

6.
Sukladno odredbi članka 63. stavka 3. Ustavnog zakona, odlučeno je kao u
točkama III. i IV. izreke ove odluke.

Visinu
naknade zbog povrede ustavnog prava na donošenje odluke u razumnom roku,
Ustavni sud utvrđuje uzimajući u obzir okolnosti svakoga pojedinog predmeta uz
istodobno uvažavanje ukupnih gospodarskih i socijalnih prilika u Republici Hrvatskoj.

7.
Odluka o objavi (točka V. izreke) temelji se na odredbama članka 29. Ustavnog
zakona.

8.
Predsjednik Županijskog suda u Zagrebu dužan je dostaviti Ustavnom sudu pisanu
obavijest o datumima donošenja i otpreme odluke u roku osam (8) dana od dana
njene otpreme, a najkasnije osam (8) dana od isteka roka određenog u točki II.
izreke ove odluke. Ovaj nalog temelji se na članku 31. stavcima 4. i 5.
Ustavnog zakona.

Broj: U-IIIA-429/2003
Zagreb, 24. veljače 2005.

USTAVNI SUD REPUBLIKE HRVATSKE

Predsjednik Vijeća
**dr****. sc. Jasna Omejec,** v. r.

Odluka, NN 37/2005-746