## Rješenje Ustavnog suda Republike Hrvatske broj:U-I-2879/2003 od 13. veljače 2008.

### NN 26/2008 (29.2.2008.), Rješenje Ustavnog suda Republike Hrvatske broj:U-I-2879/2003 od 13. veljače 2008.

# USTAVNI SUD REPUBLIKE HRVATSKE

**899**

Ustavni sud Republike Hrvatske, u sastavu Željko Potočnjak, predsjedavajući
sudac, te suci Marko Babić, Mario Kos, Davor Krapac, Ivan Matija, Jasna Omejec,
Agata Račan, Aldo Radolović i Nevenka Šernhorst, rješavajući o prijedlogu za
pokretanje postupka za ocjenu suglasnosti zakona s Ustavom, na sjednici održanoj
13. veljače 2008. godine, donio je

## RJEŠENJE

I. Ne prihvaća se prijedlog za pokretanje postupka za ocjenu suglasnosti s
Ustavom članka 356. Zakona o trgovačkim društvima (»Narodne novine«, broj
111/93., 34/99., 52/00. – Odluka Ustavnog suda Republike Hrvatske, broj:
U-I-646/1999 i U-I-945/1999 od 10. svibnja 2000. godine, 107/07.) i članaka 161.
i 326. Zakona o izmjenama i dopunama Zakona o trgovačkim društvima (»Narodne
novine«, broj 118/03.).
II. Ovo rješenje objavit će se u »Narodnim novinama«.

```
Obrazloženje
```

1. Luce Radelj iz Dubrovnika i mr. sc. Petar Marija Radelj iz Zagreba podnijeli
su prijedlog za pokretanje postupka za ocjenu suglasnosti s Ustavom članka 356.
Zakona o trgovačkim društvima (»Narodne novine«, broj 111/93., 34/99., 52/00. –
Odluka Ustavnog suda Republike Hrvatske, broj: U-I-646/1999 i U-I-945/1999 od
10. svibnja 2000. godine, 107/07., u daljnjem tekstu: ZTD) i članaka 161. i 326.
Zakona o izmjenama i dopunama Zakona o trgovačkim društvima (»Narodne novine«,
broj 118/03., u daljnjem tekstu: ZID ZTD).
2. Članak 356. ZTD glasi:

*Pozivanje na ništavost

(1) Nakon što se odluka glavne skupštine upiše u sudski registar ne može se
pozivati na njezinu ništavost iz razloga navedenih u članku 355. točki 2. ovoga
Zakona.
(2) Ako je odluka glavne skupštine ništava iz razloga navedenih u članku 355.
točki 1., 3. ili 4. ovoga Zakona, na ništavost se ne može pozivati po proteku
tri godine od njezina upisa u sudski registar. Ako je u vrijeme isticanja toga
roka u tijeku spor povodom tužbe za utvrđenje odluke ništavom, rok se produžuje
sve dok se o tužbi pravomoćno ne odluči ili dok se spor konačno ne riješi na
neki drugi način.
(3) Odredbe stavka 2. ovoga članka na odgovarajući se način primjenjuju i u
slučajevima iz članaka 338. stavka 2. te članka 348. stavka 2. ovoga Zakona ako
odluka nije bila pravodobno upisana u sudski registar.*ZID ZTD objavljen je u »Narodnim novinama«, broj 118 od 24. srpnja 2003. godine,
a na temelju osporenog članka 326. stupio je na snagu 1. kolovoza 2003. godine.
Članak 161. ZID ZTD, kojim je izmijenjen i dopunjen članak 356. ZTD, glasi:
*Naslov članka 356. mijenja se i glasi: »Uklanjanje ništavosti«.
U članku 356. stavku 2. iza druge rečenice dodaje se treća rečenica koja glasi:
»Ako je odluka glavne skupštine ništava po odredbi članka 355. točki 1. ovoga
Zakona zbog postupanja protivno odredbi članka 277. stavka 5. ovoga Zakona, na
njenu se ništavost ne može pozivati ako se s njom suglase dioničari koji nisu
bili uredno pozvani na glavnu skupštinu.«
Č*lanak 326. ZID ZTD glasi:
*Ovaj Zakon stupa na snagu osmog dana od objave u »Narodnim novinama«, a
primjenjuje se od 1. siječnja 2004.*3. U odnosu na osporavanje ustavnosti članka 356. ZTD i članka 161. ZID ZTD,
predlagatelji navode:
»Vremensko ograničavanje prava tijekom kojeg se oštećeni dioničar smije pozivati
na ništetnost odluka glavne skupštine u sebi je proturječno samome pojmu
ništetnosti koji u hrvatskome pravu podrazumijeva potpuno nevaljali posao čiju
se promašenost/pogrešnost/nevaljalost/nevrijednost/beznačajnost/nikakvost/nedopuštenost,
ukratko »ništavost« ili »ništetnost« uvijek može ispraviti. Ništetnost uvijek
djeluje ex tunc. Jednom ništav posao ostaje trajno ništav. Pukim protekom
vremena ona ne može postati valjana niti bi se smjelo uskratiti pravo da se
takvom utvrdi. (...)
Takvo shvaćanje pojma ništetnosti u cijelome pravnom sustavu proizlazi iz načela
vladavine prava što je, prema odredbi članka 3. Ustava, jedna od »najviših
vrednota ustavnoga poretka Republike Hrvatske i temelj za tumačenje Ustava«.
Opisano shvaćanje ništetnosti već desetljećima živi implementirano u zakonskim
odredbama, primjerice u ZOUP i ZOO (Zakon o općem upravnom postupku i Zakon o
obveznim odnosima – opaska Ustavnog suda). (...)
Ovdje nije riječ o međusobnoj suglasnosti zakona kao propisa istoga reda nego o
unošenju pravne nesigurnosti, zabune i zablude u cijeli pravni sustav ako se
istoj pravnoj kategoriji (»ništavost«), u istome pravnom sustavu, pridjevaju
posve različite odlike (»ne gasi se« nasuprot »na nju se ne može pozivati po
proteku tri godine«).
Stoga predlagatelji drže da, zbog razloga pravne sigurnosti i vladavine prava,
odredba čl. 356. ZTD u cijelosti, a skupa s njom i dopunjujuća odredba članka
161. Novele iz 2003. u cijelosti nisu suglasne s Ustavom te ih ukidanjem treba
ukloniti iz hrvatskoga pravnog sustava.«
U odnosu na osporavanje ustavnosti članka 161. ZID ZTD, predlagatelji nisu
naveli druge razloge osporavanja.
3.1. Podredno obrazlažući navode prijedloga, predlagatelji u odnosu na
osporavanje članka 356. stavka 1. ZTD navode:
»Podredno, ako bi Ustavni sud utvrdio da je prijedlog predlagatelja u točki II.
neosnovan tj. da nije u nesuglasju s Ustavom da se za isticanje ništetnosti može
odrediti prekluzivan rok, predlagatelji mole odgovor Ustavnoga suda na sljedeće
pitanje: je li u skladu s Ustavom da se ništetnost može ukloniti upisom u sudski
registar? (...) No, ako je zakonodavac odlučio da zbog nenavođenja odluke u
zapisniku ista postaje ništetna, kako je sud pukim upisom u registar može
ukrijepiti, a da se ne uvjeri kako je možda doista ništava jer u zapisniku nije
navedena iz jednostavnog razloga jer možda nije ni donesena?«
3.2. Osporavajući članak 356. stavak 2. ZTD, predlagatelji postavljaju pitanje
»može li zastara teći od neutvrdivog dana?«.
Predlagatelji smatraju da članak 356. stavak 2. ZTD (u dijelu te odredbe koji
propisuje prekluzivnu narav roka od tri godine) nije u dostatnoj mjeri jasno
uređen i navode sljedeće:
»Međutim, »dan upisa« u registar izaziva veliku pravnu nesigurnost jer kao takav
nije utvrdiv na uobičajen način ili uopće nije utvrdiv. Taj se dan, naime ne
naznačuje na rješenju koje se otpravlja strankama kao ni na rješenju koje ostaje
u spisu predmeta. Sudski registar RH koji se može konzultirati putem Interneta
ne osvježava se svakodnevno, a u njemu se uopće i ne bilježi dan upisa promjene
(za razliku od upisa u zemljišne knjige).«.
3.3. Predlagatelji osporavaju i članak 326. ZID ZTD, u dijelu te odredbe kojim
je određeno da se ZID ZTD primjenjuje od 1. siječnja 2004. godine, smatrajući
takvo zakonsko uređenje nesuglasnim članku 89. Ustava jer Ustav ne poznaje
institut (odgode) primjene zakona koji je već stupio na snagu.
U dopuni prijedloga od 1. prosinca 2006. godine predlagatelji se pozivaju na dio
Izvješća Ustavnog suda broj: U-X-80/2005 od 1. lipnja 2006. godine (»Narodne
novine«, broj 64 od 7. lipnja 2006. godine), u kojemu je Ustavni sud upozorio na
potrebu usklađivanja zakonodavne prakse, na način da se u svim zakonima treba
propisivati samo njihovo stupanje na snagu, koje će, ujedno, značiti i početak
primjene tih zakona.
4. Na temelju članka 25. Ustavnog zakona o Ustavnom sudu Republike Hrvatske
(»Narodne novine«, broj 99/99., 29/02. i 49/02. – pročišćeni tekst, u daljnjem
tekstu: Ustavni zakon), od Ministarstva pravosuđa Republike Hrvatske zatraženo
je i dobiveno očitovanje.

*Prijedlog nije osnovan.*

5. Pri razmatranju navoda prijedloga Ustavni sud polazio je od članka 3. Ustava
kojim se pravna sigurnost objektivnog pravnog poretka, kao aspekt vladavine
prava, utvrđuje jednom od najviših vrednota ustavnog poretka Republike Hrvatske
i temeljem za tumačenje Ustava.
Ustavni sud utvrđuje da su za ocjenu ustavnosti članka 356. ZTD i članaka 161. i
326. ZID ZTD neposredno mjerodavni i članci Ustava koji glase:

*Članak 16.:*

*Slobode i prava mogu se ograničiti samo zakonom da bi se zaštitila sloboda i
prava drugih ljudi te pravni poredak, javni moral i zdravlje.
Svako ograničenje slobode ili prava mora biti razmjerno naravi potrebe za
ograničenjem u svakom pojedinom slučaju.
Članak 49. stavci 1. i 4.:
Poduzetnička i tržišna sloboda temelj su gospodarskog ustroja Republike
Hrvatske.
Prava stečena ulaganjem kapitala ne mogu se umanjiti zakonom niti drugim pravnim
aktom.
Članak 50. stavak 2.:
Poduzetnička se sloboda (...) mogu iznimno ograničiti zakonom radi zaštite
interesa i sigurnosti Republike Hrvatske (...).*
6. U odnosu na navode prijedloga iznesene u točki 3. obrazloženja ovog rješenja,
kojima se osporava članak 356. ZTD sa stajališta predlagatelja da ništava odluka
glavne skupštine ne može konvalidirati jer bi njeno konvalidiranje značilo
pravnu nesigurnost i bilo suprotno načelu vladavine prava, Ustavni sud nije
prihvatio razloge predlagatelja polazeći od utvrđenja obrazloženih u sljedećim
točkama ovog rješenja.
6.1. Člankom 356. stavkom 1. ZTD onemogućeno je pozivanje na ništavost odluke
glavne skupštine zbog razloga navedenog u članku 355. točki 2. ZTD, nakon što je
takva odluka upisana u sudski registar.
Članak 355. točka 2. ZTD glasi:
*Pored slučajeva iz članka 313. stavka 4., članka 338. stavka 2., članka 348.
stavka 2. i članka 300.e ovoga Zakona odluka glavne skupštine je ništava: (...)*
*2. ako nije unesena u zapisnik na način propisan u članku 286. stavku 1., 2. i
4. ovoga Zakona.*
Članak 286. stavci 1., 2. i 4. ZTD glase:
*(1) Svaka odluka glavne skupštine mora se navesti u zapisniku koji sastavlja
javni bilježnik.
(2) U zapisniku se navode mjesto i vrijeme održavanja glavne skupštine, ime i
prezime javnog bilježnika te način i rezultat glasovanja i utvrđenje
predsjednika o donesenim odlukama,
(4) Zapisnik potpisuje javni bilježnik. Nije potrebno da se navedu svjedoci.*
6.2. Člankom 356. stavkom 2. ZTD onemogućeno je pozivanje na ništavost odluke
glavne skupštine zbog razloga navedenih u članku 355. točkama 1., 3. ili 4. ZTD,
po proteku tri godine od njezina upisa u sudski registar, uz dodatne uvjete i
razloge konvalidacije koji su propisani stavkom 2. članka 356. ZTD. Treba reći
da se na temelju članka 356. stavka 3. ZTD, stavak 2. članka 356. ZTD na
odgovarajući način primjenjuje na slučajeve izrijekom navedene u stavku 3.
članka 356. ZTD (te zakonske odredbe navedene su u točki 2. obrazloženja ovog
rješenja).
Članak 355. točke 1., 3. i 4. ZTD propisuju da je odluka glavne skupštine
ništava ako je donesena na glavnoj skupštini koja nije sazvana na način propisan
člankom 277. stavcima 2. i 3. ZTD (osim ako su na njoj sudjelovali svi
dioničari), ako nije u skladu s biti društva ili ako se njezinim sadržajem čini
povreda propisa kojima se isključivo ili pretežno štite interesi vjerovnika
društva ili su doneseni radi zaštite javnog interesa te ako je suprotna moralu.
6.3. Razmatrajući s aspekta pravne sigurnosti i vladavine prava suglasnost
članka 356. ZTD s mjerodavnim odredbama Ustava, Ustavni sud polazi od stajališta
da je legitimna ovlast zakonodavca da u reguliranju određene materije propiše
pravne pretpostavke valjanosti pravnih radnji i posljedice njihova izostanka.
Prema stajalištu Ustavnog suda, u konkretnom slučaju zakonodavac je u okviru
svoje nadležnosti uvažio posebne zahtjeve koji proizlaze iz pravne naravi
dioničkog društva (bitni elementi pravne naravi dioničkog društva navedeni su u
rješenju Ustavnog suda broj: U-I-4120/2003 i dr. od 21. veljače 2007. godine,
objavljenom u »Narodnim novinama« broj 36 od 4. travnja 2007. godine), te zbog
njih odstupio od ustaljenih i stabilnih načela obveznog prava, među ostalim, i
kod uređenja instituta ništavosti.
Članak 356. stavak 1. ZTD nije isključio pozivanje na ništavost svih odluka
glavne skupštine, nego samo onih odluka glavne skupštine koje se upisuju u
sudski (trgovački) registar, važnih za poslovanje dioničkog društva (npr. odluka
o izmjeni ili donošenju novog statuta društva, odluka o smanjenju ili povećanju
temeljnog kapitala, odluka o promjeni djelatnosti tvrtke). Takve odluke, ukoliko
su upisane u sudski (trgovački) registar, upisom odstranjuju sve nedostatke u
svezi zapisnika, te su time konvalidirane.
Pri tome valja imati u vidu da je dioničko društvo zapravo privatnopravna
zajednica osoba, nastala pravnim poslom radi ostvarenja zajedničkog cilja
dioničara, pa je stvar članova tog društva da na privatnopravnoj osnovi
reagiraju ili ne reagiraju na nepravilnosti do kojih može doći, tražeći da se
one isprave ili ih toleriraju. Takvo stajalište vrijedi i za treće osobe koje na
privatnopravnoj osnovi ulaze u odnose s dioničkim društvom. Dioničko društvo je
ujedno i pravna osoba, koja djeluje i ulazi u pravne odnose unutar sebe i prema
trećim osobama, pa i na temelju odluka svoje glavne skupštine koje stupaju na
snagu danom upisa u sudski (trgovački) registar i na taj su način dane svima na
znanje.
Iz navedenog slijedi da se radi o konvalidaciji ex lege, jer nije potrebna
nikakva radnja ili postupak da bi se prvotno ništava odluka glavne skupštine
mogla primijeniti.
Iako je temeljno pravilo da su ništave odluke takve od početka, zbog potreba
pravnog prometa ništave odluke glavne skupštine dioničkog društva se
konvalidiraju, ali samo u ZTD-om izrijekom predviđenim slučajevima, propisanim
osporenim člankom 356. ZTD.
Čankom 356. stavkom 2. ZTD ostavljeno je vrijeme od čak tri godine, u kojem roku
se može pozivati na ništavost određene odluke glavne skupštine. Ustavni sud
ocjenjuje da je time zainteresiranim osobama ostavljen primjeren rok u kojemu
mogu tražiti utvrđenje ništavosti odluke glavne skupštine.
Ukoliko se tri godine nitko ne poziva na ništavost određene odluke glavne
skupštine i ona se primjenjuje, treba zaključiti da se u tri godine poslovanja
dioničkog društva to stanje tolerira i na temelju njega su nastali i nastaju
brojni pravni poslovi. Stoga zbog sigurnosti dioničkog društva i pravnog prometa
takvo stanje ne treba mijenjati jer bi suprotno vodilo do trajne, neopravdane
neizvjesnosti članova dioničkog društva. Naime, u slučaju utvrđenja ništavosti,
sve u međuvremenu nastale pravne odnose trebalo bi uskladiti sa stanjem kao da
određene odluke glavne skupštine nije niti bilo, i na taj način te pravne odnose
dovesti u pitanje, odnosno, čak, ovisno o okolnostima slučaja, smatrati da nekog
pravnog odnosa nema. Takav način poslovanja bio bi suprotan pravnoj naravi
dioničkog društva, u čijem poslovanju se često i brzo ulazi u pravne odnose i
isto ih se tako brzo ostvaruje.
Polazeći od pravne naravi dioničkog društva, Ustavni sud utvrđuje da je
konvalidacija, odnosno uklanjanje ništavosti propisano i uređeno člankom 356.
ZTD, u skladu s načelom pravne sigurnosti objektivnog pravnog poretka i načelom
vladavine prava.
6.4. Polazeći, konačno, i od načela razmjernosti propisanog člankom 16. Ustava,
Ustavni sud utvrđuje da osporeni način uklanjanja ništavosti određenih odluka
glavne skupštine ne predstavlja nerazmjerno ograničenje poduzetničke i tržišne
slobode dioničara zainteresiranih za utvrđenje ništavosti tih odluka, koje bi
bilo u suprotnosti s Ustavom.
Stajalištem iznesenim u rješenju Ustavnog suda broj: U-I-4120/2003 i dr.,
Ustavni sud upozorio je na mogućnost ograničenja poduzetničke i tržišne slobode
dioničara, otklonivši pri tome stajalište tadašnjih predlagatelja o apsolutnosti
tih sloboda:
*»Ustav Republike Hrvatske u članku 49. stavku 1. utvrdio je poduzetničku i
tržišnu slobodu kao temelj gospodarskog ustroja, ali ih nije ustanovio kao
apsolutne slobode, jer su one ograničene ovlašću države da utječe na posljedice
njihovog ostvarivanja. Pri tome je razvidan interes Republike Hrvatske da se
tržište kapitala regulira na način koji u najmanjoj mogućoj mjeri utječe na
ostvarivanje te eventualno ograničavanje prava svih dioničara, pa tako i onih
manjinskih.«*
Zakonodavac ima pravo ograničiti slobode ili prava zajamčena Ustavom, no to
ograničenje mora biti učinjeno zbog ostvarenja legitimnog cilja propisanog
Ustavom i razmjerno cilju koji se ograničenjem želi postići.
Ustavni sud ocjenjuje da je ZTD-om propisano ograničenje poduzetničke i tržišne
slobode, koje se očituje u člankom 356. ZTD propisanog načina uklanjanja
ništavosti određenih odluka glavne skupštine, učinjeno radi legitimnog, Ustavom
propisanog cilja i da je razmjerno cilju koji se ograničenjem želio postići.
7. Ustavni sud razmotrio je razloge predlagatelja navedene u točki 3.1.
obrazloženja ovog rješenja, kojima predlagatelji osporavaju članak 356. stavak
1. ZTD pitanjem »može li se ništetnost ukloniti upisom u sudski registar«.
Članak 356. stavak 1. ZTD odnosi se na odluku glavne skupštine koja je ništava
samo zbog toga što nije na propisani način unesena u zapisnik s glavne skupštine
na kojoj je donesena. To je odluka koja inače ne bi bila ništava jer ispunjava
sve uvjete za valjanost, ali je u konkretnom slučaju ništava samo zbog navedenog
(formalnog) propusta javnog bilježnika. Po naravi stvari, konvalidirat će se
samo ona odluka glavne skupštine koja je stvarno i donesena, a jedino nije
unesena u zapisnik, budući da je trgovački sud uvidom u zapisnik, koji se
prilaže prijavi za upis i ulaže u sudski spis, dužan provjeriti je li neka
odluka donesena.
Stoga Ustavni sud i u ovom dijelu prijedloga navode predlagatelja utvrđuje
neosnovanim, imajući pri tome u vidu razloge navedene u točkama 6. – 6.4.
obrazloženja ovog rješenja.
8. U odnosu na članak 356. stavak 2. ZTD, predlagatelji u točki 3.2.
obrazloženja ovog rješenja postavljaju pitanje »može li zastara teći od
neutvrdivog dana«, smatrajući da dan upisa odluke glavne skupštine u sudski
registar nije ujedno i datum koji bi bio na dostatan način utvrdiv i odrediv,
jer se »taj dan, naime, ne naznačuje na rješenju koje se otpravlja strankama kao
ni na rješenju koje ostaje u spisu predmeta«.
Člankom 33. Pravilnika o načinu upisa u sudski registar (»Narodne novine«, broj
10/95., 101/96., 62/98., 123/02., 94/05.) propisano je da se datum upisa
objavljuje u objavi upisa u »Narodnim novinama«.
Iz navedenog slijedi da je datum upisa odluke glavne skupštine u sudski registar
jasno odrediv i da je određen u skladu s legitimnim očekivanjima stranaka, pa je
time u suglasnosti s pretpostavkama odredivosti zakonskih odredbi koje je
Ustavni sud izrazio u rješenju broj: U-I-906/2000 i dr. od 7. prosinca 2005.
godine, objavljenom u »Narodnim novinama« broj 2 od 4. siječnja 2006. godine.
9. Predlagatelji osporavaju i članak 326. ZID ZTD, u dijelu te odredbe kojim je
određeno da se ZID ZTD primjenjuje od 1. siječnja 2004. godine, smatrajući takvo
zakonsko uređenje nesuglasnim članku 89. Ustava jer Ustav ne poznaje institut
(odgode) primjene zakona koji je već stupio na snagu.
Pri tome se pozivaju na dio Izvješća Ustavnog suda broj: U-X-80/2005 od 1.
lipnja 2006. godine (»Narodne novine«, broj 64 od 7. lipnja 2006. godine), kojim
je Ustavni sud izrazio sljedeće stajalište:
*»Stupanje na snagu zakona jest vremenski određen trenutak od kojega zakon
počinje pravno djelovati, obvezujući svojim odredbama, uz mogućnost primjene
sankcije u slučaju njihovog nepoštivanja, one na koje se odnosi.
Ustav Republike Hrvatske poznaje samo institut stupanja na snagu zakona, ali ne
i institut (odgođene) primjene zakona koji je stupio na snagu. (...)
Sukladno navedenom, ustavno je pravilo da zakoni stupaju na snagu najranije
osmog dana od dana objave u »Narodnim novinama«. Vremensko razdoblje od dana
objave zakona do dana njegova stupanja na snagu (vakacija) potrebno je da bi se
s odredbama novog zakona upoznali i za njegovu primjenu pripremili adresati na
koje se odnosi.
Zakonodavac može iz osobito opravdanih razloga odrediti drugačije vakacijsko
razdoblje, tako da zakon može stupiti na snagu na dan objave u »Narodnim
novinama«, ali i na određeni dan u budućnosti koji zakonodavac propisuje ovisno
o potrebama usklađivanja (harmoniziranja) zakonodavnog poretka radi osiguranja
njegove jedinstvenosti. (...)
Sukladno prethodnim navodima, Ustavni sud izvješćuje Hrvatski sabor o potrebi
izmjene dosadašnje zakonodavne prakse radi njezina usklađivanja s člankom 89.
stavcima 1. i 3. Ustava Republike Hrvatske, na način da u svim zakonima
propisuje samo njihovo stupanje na snagu koje će ujedno značiti i početak
njihove primjene.«*
9.1. Budući da je osporeni ZID ZTD donesen i objavljen u »Narodnim novinama« od
24. srpnja 2003. godine, dakle prije no što je Ustavni sud uputio Hrvatskom
saboru navedeno Izvješće i objavio ga u »Narodnim novinama«, Ustavni sud ne
smatra prihvatljivim ukidati sve prijelazne i/ili završne odredbe (koje
razlikuju stupanje na snagu od početka primjene) sadržane u brojnim zakonima i
drugim propisima koji su doneseni i objavljeni prije objave samog Izvješća.
Dopuštena je njihova opstojnost u pravnom poretku, uz obvezu da zakonodavac i
drugi donositelji provedbenih propisa i općih akata promijene praksu u tom
pitanju za ubuduće, tj. za razdoblje nakon objave Izvješća Ustavnog suda
(načelno stajalište Ustavnog suda izneseno u rješenju broj: U-I-2745/2003 od 9.
siječnja 2007. godine).
10. Ustavni sud primjećuje da je zakonodavac, donoseći Zakon o izmjenama i
dopunama Zakona o trgovačkim društvima koji je objavljen u »Narodnim novinama«
broj 107 od 19. listopada 2007. godine, promijenio praksu i uredio odredbe o
stupanju na snagu tog Zakona (stupa na snagu 1. travnja 2008. godine.) te time
uvažio stajalište Ustavnog suda.
Zakon o izmjenama i dopunama Zakona o trgovačkim društvima/07 nije izmijenio ili
dopunio zakonske odredbe koje su osporene u ovom ustavnosudskom postupku.
11. Slijedom iznesenog, Ustavni sud utvrđuje da nisu osnovani navodi prijedloga
kojima se obrazlažu tvrdnje o neustavnosti osporenih odredbi ZTD i ZID ZTD.
Ustavni sud nije našao razloge ili okolnosti koji bi neovisno o razlozima
predlagatelja upućivali na nesuglasnost osporenih zakonskih odredbi s Ustavom.
12. Na temelju članka 43. stavaka 1. i 2. Ustavnog zakona riješeno je kao u
točki I. izreke.
13. Odluka o objavi rješenja temelji se na članku 29. Ustavnog zakona.

Broj: U-I-2879/2003
Zagreb, 13. veljače 2008.

USTAVNI SUD REPUBLIKE HRVATSKE
Predsjedavajući sudac
**dr. sc. Željko Potočnjak**, v. r.

Rješenje, NN 26/2008-899
Opći uvjeti korištenjaZaštita privatnosti[Pristup podatcima](/data_access_hr.aspx)[ELI](/about_eli_hr.aspx)

©2026. g. Narodne novine d.d.

, izrada [Novena d.o.o.](http://novena.hr/)