## Strategija gospodarenja otpadom Republike Hrvatske

### NN 130/2005 (2.11.2005.), Strategija gospodarenja otpadom Republike Hrvatske

# HRVATSKI SABOR

**2398**

Na temelju članka 8. Zakona o otpadu (»Narodne
novine«, br. 178/04.), Hrvatski sabor na sjednici 14. listopada 2005., donio je

## STRATEGIJU

### GOSPODARENJA OTPADOM REPUBLIKE HRVATSKE

1. UVOD I POLAZNE OSNOVE

Nacionalnom strategijom zaštite okoliša i
Nacionalnim planom djelovanja za okoliš (»Narodne novine«, br. 46/02.),
utvrđeno je da je neodgovarajuće gospodarenje otpadom najveći problem zaštite
okoliša u Hrvatskoj. Količina otpada raste, a infrastruktura koja bi taj otpad
trebala zbrinuti nije dostatna. Sustav gospodarenja otpadom ne funkcionira u
potpunosti, među ostalim i stoga što se propisi kojima se utvrđuje gospodarenje
otpadom ne provode u cijelosti. Kriza gospodarenja otpadom će, ako se brzo ne
učine značajne promjene, poprimiti velike razmjere.

Neuređeni sustav gospodarenja otpadom negativno
se odražava na sastavnice okoliša kao što su voda, zrak, more i tlo te na
klimu, ljudsko zdravlje i drugi živi svijet. Osobito su ugrožene podzemne vode
koje su glavni izvor zaliha pitke vode i temeljni nacionalni resurs.

Potencijalno najveće štetno djelovanje može
izazvati otpad (uključujući i opasni otpad) koji se gomila kod proizvođača
otpada zbog mogućeg rizika za okoliš i ljudsko zdravlje.

O tome hoće li se učinkovito i brzo riješiti
sadašnji problemi gospodarenja otpadom ne ovisi samo kakvoća života građana,
privlačnost Hrvatske kao turističkog odredišta i njezina međunarodna percepcija
zemlje očuvanog okoliša i proizvodnje zdrave hrane već i uspješnost procesa
pregovaranja s Europskom unijom (EU).

U mišljenju (»avis«) Europske komisije od 20.
travnja 2004. o prijavi Hrvatske za prijam u članstvo Europske unije (EU) kaže
se, među ostalim:

Gospodarenje otpadom najveći je pojedinačni
problem zaštite okoliša u Hrvatskoj. Ne samo što zakonodavni okvir treba
uskladiti sa zahtjevima i standardima EU-a, nego se ne provode ni važeći propisi.
Taj sektor predstavlja za Hrvatsku glavni izazov pa će zahtijevati najveće
napore prigodom usklađivanja s pravnom stečevinom EU-a (»acquis«).

Prema odluci Vijeća EU br. 2004/648/EC od 13.
rujna 2004. o principima, prioritetima i uvjetima europskog partnerstva s
Hrvatskom, najvažnije zadaće Hrvatske u sektoru gospodarenja otpadom su
sljedeće:

a) kratkoročno (1-2 godine)

– usvojiti i početi primjenjivati Plan
gospodarenja otpadom,

– razvoj i primjena horizontalnog zakonodavstva,
te jačati kapacitete nadzora;

b) srednjoročno (3-5 godina)

– osigurati integraciju zahtjeva gospodarenja
otpadom u druge sektorske politike uz održivi razvoj, implementirati
horizontalno zakonodavstvo,

– nastaviti rad na prenošenju pravne stečevine
EU-a, s naglaskom na gospodarenju otpadom, kakvoći vode i zraka itd.,

– povećati ulaganja u infrastrukture, s osobitim
naglaskom na skupljanje i obradu otpadnih voda, vodoopskrbu i gospodarenje
otpadom.

*Tablica
1.1.*
OSNOVNI PODACI O HRVATSKOJ

|  |  |
| --- | --- |
| Površina (kopneni dio) | 56.594 km2 |
| Broj stanovnika (2001.) | 4,437.460 |
| Gustoća stanovništva | 78,4 stanovnika/km2 |
| Broj kućanstava (2001.) | 1,477.377 |
| BDP ukupno (2004.)  po stanovniku  (prosječni tečaj 7,5 kn/eura) | 207.082 mil. kn (27.611 mil. eura)  46.666 kn (6.222 eura) |

 Izvor: Statističke informacije 2004., DZS

***1.1. Svrha i opseg
Strategije***

Svrha Strategije je uspostaviti okvir unutar
kojega će Hrvatska morati smanjiti količinu otpada koji proizvodi, a otpadom
koji je proizveden održivo gospodariti.

Obaveza donošenja Strategije gospodarenja
otpadom propisana je člankom 8. Zakona o otpadu (»Narodne novine«, br.
178/04.). Strategija je sastavni dio Strategije zaštite okoliša koja je
donesena sukladno članku 18. Zakona o zaštiti okoliša (»Narodne novine«, br.
82/94. i 128/99.).

Polazeći od Zakona o otpadu, Strategije razvitka
– Hrvatska u 21. stoljeću (2002.), Strategije zaštite okoliša (2002.), te
dokumenata izrađenih za potrebe ove Strategije (prijedlog Završnog izvješća
okvirne nacionalne strategije gospodarenja otpadom, s naglaskom na komunalni
otpad, Carl Bro Consortium u okviru Programa EU CARDS za Hrvatsku, 2003.;
prijedlog Strategije gospodarenja otpadom RH, APO, Zagreb 2003.) i dokumenata
te vrste u Europi, Strategija sadrži osobito:

– ocjenu postojećeg stanja gospodarenja otpadom,

– osnovne ciljeve i mjere za gospodarenje
otpadom,

– mjere za gospodarenje opasnim otpadom,

– smjernice za oporabu i zbrinjavanje otpada.

Strategija i Plan gospodarenja otpadom RH kao
njezin provedbeni dokument dijelovi su kontinuiranog planiranja gospodarenja
otpadom koje se odražava na svim razinama, od nacionalne do lokalne, a kao
segment javlja se i u drugim sektorima (npr. vodno gospodarstvo, rudarstvo,
veterinarstvo, zdravstvo, prostorno planiranje, građenje i dr.).

Navedeni dokumenti, uz usklađivanje propisa o
gospodarenju otpadom s propisima EU-a, predstavljaju najvažnije elemente za
pregovore s EU-om na području gospodarenja otpadom.

Polazeći od ocjene stanja te vizije o
primjerenom sustavu gospodarenja otpadom, ova Strategija definira ciljeve te
predlaže mjere za njihovo postupno ostvarivanje do 2025.

Koncipirana kao dugoročni dokument Strategija
pretpostavlja stalno praćenje ostvarivanja postavljene vizije te, prema
potrebi, podliježe reviziji i promjenama.

***1.2. Osnovna načela***

Strategijom se uređuje gospodarenje različitim
vrstama otpada na teritoriju RH, od njegova nastanka do konačnog odlaganja, s
osnovnim ciljem ostvarivanja i održavanja cjelovitog sustava gospodarenja
otpadom koji će biti ustrojen prema suvremenim europskim standardima i
zahtjevima, a sa svrhom da se maksimalno izbjegne, odnosno smanji nastajanje
otpada, smanji, na najmanju moguću mjeru, nepovoljni utjecaj otpada na ljudsko
zdravlje, okoliš i klimu, te da se cjelokupno gospodarenje otpadom uskladi s
načelima održivog razvoja.

Oblikovanje ove Strategije, osobito u izboru
mjera za ostvarivanje zacrtanog sustava gospodarenja otpadom, polazi od općih
načela EU i pravnih određenja sadržanih u Zakonu o otpadu koja su usklađena s
tim načelima.

**a) Hijerarhija
gospodarenja otpadom**

– Prioriteti su izbjegavanje i smanjivanje
nastajanja otpada te smanjivanje njegovih opasnih svojstava.

– Ako se nastajanje otpada ne može izbjeći niti
smanjiti, otpad se mora ponovno koristiti – reciklirati i/ili oporabiti.

– Otpad koji se više ne može racionalno
iskoristiti trajno se odlaže na prihvatljiv način za okoliš.

**b)
Korištenje najboljih dostupnih tehnologija u odnosu na troškove i ekološku
prihvatljivost**

Emisije u okoliš, propisane posebnim propisima,
iz postrojenja za obradu otpada i odlagališta otpada moraju se umanjiti, koliko
je to moguće, na tehnički i gospodarski najučinkovitiji način.

**c)
Odgovornost proizvođača**

Proizvođač proizvoda od kojega potječe otpad
odgovoran je za odabir rješenja najprihvatljivijeg za okoliš prema svojstvima
proizvoda i tehnologiji proizvodnje, uključujući vijek trajanja proizvoda i
uporabu najbolje dostupne tehnologije.

Proizvođač otpada podmiruje sve troškove
preventivnih mjera i mjera zbrinjavanja otpada, troškove gospodarenja otpadom
koji nisu pokriveni prihodom ostvarenim od prerade otpada, te je financijski
odgovoran za provedbu preventivnih i sanacijskih mjera zbog štete za okoliš
koju je prouzročio ili bi je mogao prouzročiti otpad.

**d)
Neovisnost i blizina**

Treba uspostaviti integriranu i potrebama
Hrvatske primjerenu mrežu građevina i postrojenja za oporabu, recikliranje,
obradu i odlaganje otpada. U posebnim slučajevima koristit će se građevine i
postrojenja izvan RH.

U okviru ovih načela Strategija posebno vodi
računa i o sljedećim načelima.

**e)
Podupiranje približavanja i priključivanja EU-u**

Poces prenošenja i ugrađivanja politike i pravne
stečevine EU o gospodarenju otpadom u ustavno-pravni sustav Republike Hrvatske,
provoditi tako da se izborom i primjenom načina, sustava i tehnologija
gospodarenja otpadom, tamo gdje je to moguće, odabere ono što je dokazano, a
odgovara okolišu, kulturnim i gospodarskom naslijeđu i mogućnostima Republike
Hrvatske.

**f)
Uklanjanje nedostataka dosadašnje politike i prakse gospodarenja otpadom**

Potrebno je na temelju uočenja nedostataka,
promijeniti politiku i praksu zbrinjavanja otpada, provjeriti i poboljšati
propise i postupke, provesti načelo striktnog poštivanja propisa i standarda,
te uspostaviti mrežu građevina i postrojenja za sustav gospodarenja otpadom.

**g)
Onečišćivač plaća**

Oni koji onečišćuju okoliš moraju podmirivati
puni trošak za zbrinjavanje otpada, poduzimanje preventivnih mjera i uklanjanje
šteta koje prouzroče svojim djelovanjem.

**h) Pravo
na pristup informacijama, sudjelovanje javnosti u odlučivanju i pristup
pravosuđu**

**i) Uloga
odgoja i obrazovanja**

Posebnu pažnju treba posvetiti odgoju i
obrazovanju građana, svih društvenih skupina i ukupne javnosti s ciljem
stjecanja potrebnih znanja, oblikovanja stavova i ponašanja, te pripremanja za
odgovorno donošenje odluka, uz razvijanje spremnosti svakog pojedinca za osobno
djelovanje.

**j)
Priprema za otvoreno tržište**

Treba poticati gospodarstvo i druge segmenate
društva ekonomskim i drugim instrumentima na gospodarenje otpadom u suglasju s okolišem
i u okviru održivog razvoja te pripremanja društva u cjelini za otvoreno
tržište.

**k) Etapni
pristup**

Treba postupno poboljšavati sustav, kroz
mjerljive etape, uz praćenje, nadzor i provjeru izvršenja etapnih zadataka.

***1.3. Zakonodavni okvir***

Temelji za gospodarenje otpadom uspostavljeni su
tijekom zadnjih desetak godina. Čine ga Zakon o otpadu, Zakon o zaštiti
okoliša, Zakon o zraku, Zakon o fondu za zaštitu okoliša i energetsku
učinkovitost, Zakon o prostornom uređenju, Zakon o komunalnom gospodarstvu,
Pomorski zakonik, Zakon o pomorskom dobru i lukama, Zakon o ratifikaciji
Baselske konvencije, Kyoto protokol o klimatskim promjenama, Montrealski
protokol, Stockholmska konvencija, Međunarodna konvencija MAR POL 73/78,
odnosno Protokol broj V koji regulira odlaganje otpada u lukama, Barcelonska
konvencija te provedbeni propisi navedenih zakona. Osim njih, pojedine aspekte
gospodarenja otpadom uređuju i drugi sektorski propisi.

Zakonodavno-regulatorni okvir gospodarenja
otpadom nije uspješno nametnut, pa je nadzor nad gospodarenjem otpadom manjkav.
Sadašnje je stanje velikim dijelom posljedica neprovođenja propisa i nedostatka
financijskih sredstava.

Donošenjem Zakona o otpadu (»Narodne novine«,
br. 178/04.) učinjen je značajan korak k usklađivanju s pravnom stečevinom EU-a
na području gospodarenja otpadom, a proces će se nastaviti donošenjem niza
provedbenih propisa i dokumenata. Cjelovit proces usklađivanja nacionalnoga
zakonodavstva s pravnom stečevinom EU-a, prema rokovima utvrđenim Zakonom o
otpadu, trebao bi biti dovršen do kraja 2006.

Vezano uz utvrđene rokove iz Zakona, odmah se
pristupilo izradi provedbenih propisa, pa je Vlada Republike Hrvatske donijela
Uredbu o kategorijama i vrstama otpada (»Narodne novine«, br. 50/05.) s
katalogom otpada i listom opasnog otpada, a Ministarstvo, odnosno ministrica
nadležna za zaštitu okoliša, donijela je Pravilnik o ambalaži i ambalažnom
otpadu (»Narodne novine«, br. 97/05. i 115/05.). Istodobno s ovim aktivnostima
Ministarstvo provodi i sve druge pripremne radnje kako bi se složeni proces
usklađivanja nacionalnog zakonodavstva s pravnom stečevinom EU proveo u
zacrtanim rokovima.

***1.4. Europski trendovi u
gospodarenju otpadom***

Temelji politike gospodarenja otpadom u EU
sadržani su u Rezoluciji Vijeća Europe o strategiji gospodarenja otpadom
(97/C76/01) koja se temelji na Okvirnoj direktivi o otpadu (74/442/EEC) i
ostalim propisima o gospodarenju otpadom u EU. Utvrđeno je pet osnovnih načela:
hijerarhija gospodarenja otpadom, samodostatnost postrojenja za odlaganje,
najbolja dostupna tehnologija, blizina odlaganja otpada i odgovornost
proizvođača.

Uz navedena, nastoje se ostvariti i sljedeća
načela:

– Zajednička definicija otpada u svim državama
članicama

Definicija otpada iz članka 1a. Okvirne
direktive o otpadu obvezna je za sve države članice i primjenjuje se na sav
otpad bez obzira je li on namijenjen odlaganju ili oporabi. Uz to, lista otpada
iz Europske liste otpada (ranije: Europski katalog otpada) pruža zajedničku
terminologiju za različite vrste otpada.

– Poticanje čistije proizvodnje i korištenja
čistih proizvoda

Poticanje razvoja, čistije proizvodnje i
potrošnje čistih proizvoda omogućuje smanjivanje utjecaja proizvoda na okoliš
tijekom njihova vijeka trajanja što se može postići poboljšanim korištenjem resursa,
smanjivanjem emisija iz proizvodnje i gospodarenja otpadom.

– Poticanje korištenja gospodarskih
instrumenata.

Cilj ovog pristupa je utjecati na zaštitu
okoliša tržišnim mehanizmima: naknade i pristojbe na stvaranje otpada, promet
otpadom i njegovo odlaganje; utržive dozvole za emisije kod proizvodnje otpada,
utrživi certifikati za recikliranje; polozi na ambalažu napitaka; uvozne
pristojbe na otpad čije zbrinjavanje izaziva dodatne troškove.

– Reguliranje prometa otpadom

Potrebno je propisati sustav kontrole i nadzora
nad prekograničnim prometom pošiljaka otpada uz obvezu država članica EU na
uspostavu nacionalnog sustava za nadzor i kontrolu, kako bi se osigurao visoki
stupanj zaštite okoliša i ljudskog zdravlja te osigurala provedba načela o
gospodarenju otpadom propisanih Direktivom o otpadu 75/442/EEZ.

– Zaštita okoliša i unutarnje tržište

Zakonodavstvom o okolišu nastoji se uspostaviti
ravnoteža između potrebe za visokom razinom zaštite okoliša i potrebe za odgovarajućom
razinom propisa kako bi se osiguralo funkcioniranje unutarnjeg tržišta. Time se
gospodarskim subjektima omogućuje da djeluju unutar EU-a, a ujedno se
uspostavlja izjednačeno područje djelovanja za otpad uspostavom zajedničkih
pravila, istodobno poštujući legitimne želje država članica da definiraju i
provedu politike i mjere gospodarenja otpadom na nacionalnoj razini. To se
posebno odnosi na pošiljke otpada. Zakonodavstvo koje regulira ovo pitanje ima
cilj osigurati da se otpad odvozi na najbliže moguće područje odlaganja i da
zemlje ne izvoze otpad. Općenito, Komisija nastoji da otpad koji se proizvede
unutar EU-a i koji se ne može reciklirati ili iskoristiti za povrat energije
bude zbrinut unutar granica EU-a.

Šesti akcijski program za okoliš – Okoliš 2010:
naša budućnost, naš izbor, usvojen 2001. predstavlja stajalište Europske
komisije o zaštiti okoliša, te unutar njega nove inicijative o otpadu za prvo
desetljeće 21. stoljeća.

Temeljeći se na nastavku sadašnjeg pristupa,
Program posebnu pažnju posvećuje potrebi značajnog poboljšavanja provedbe
postojećih mjera država članica. Kako su lokalne vlasti često upravo one koje
nose teret provedbe zahtjeva zakonodavstva EU-a o otpadu, Komisija namjerava
poboljšati njihovu uključenost u pripremu zakonodavstva i pružiti podršku
njihovoj međusobnoj razmjeni iskustava i najboljih praksi.

Za zemlje kandidate ističe se da će povećana
potrošnja i promjena načina života vjerojatno dodatno opteretiti ionako
preopterećene sustave gospodarenja otpadom i komunalnu infrastrukturu. Stoga
će, uz poboljšanje postojećih sustava gospodarenja otpadom, prioritet biti i
ulaganja u inicijative za izbjegavanje nastajanja otpada, recikliranje, te
infrastrukturu.

Ciljevi politike gospodarenja otpadom EU-a
sadržani u Programu su:

– odvajanje nastajanja otpada od gospodarskog
rasta i postizanje značajnog sveukupnog smanjenja volumena nastalog otpada,

– što se tiče otpada koji još uvijek nastaje,
ostvariti stanje u kojem:

– je otpad neopasan ili predstavlja samo vrlo nizak
rizik za okoliš i zdravlje,

– se većina otpada ili ponovno uvodi u ekonomski
ciklus, napose recikliranjem, ili se vraća u okoliš na koristan (npr.
kompostiranje) ili neškodljiv način,

– količine otpada koje tek trebaju biti konačno
odložene svedene su na apsolutni minimum, te ih se ili uništilo ili odložilo na
siguran način,

– otpad se obrađuje što je više moguće blizu
mjestu nastajanja.

Težište treba staviti na izbjegavanje nastajanja
otpada što je za kreatore politike unutar EU-a jedan od najizazovnijih aspekata
problema otpada i zahtijeva odvajanje nastajanja otpada od gospodarskog rasta.

Unutar opće strategije izbjegavanja nastajanja
otpada, kako u smislu količine (tj. volumena) tako i kvalitete (tj.
karakteristika koje ga čine opasnim) i povećanog recikliranja, cilj je
postizanje značajnog smanjivanja i to:

– količine otpada koji se konačno odlaže za oko
20% do 2010. u usporedbi sa 2000.;

– količine proizvedenoga opasnog otpada za oko
20% do 2010. u usporedbi s 2000.

Šestim akcijskim programom planirano je
donošenje sedam novih strategija za prioritetna područja zaštite okoliša od
kojih je Tematska strategija o sprečavanju nastajanja i oporabi otpada upravo u
pripremi.

Vezano uz opasni otpad unutar EU-a bit će
potrebno:

*–
identificirati opasne tvari*, poticati njihovu zamjenu manje opasnim tvarima ili
alternativnim dizajnom proizvoda, odnosno stvarati sustav u kojem je proizvođač
dužan osigurati da se otpad skuplja, obrađuje i reciklira na način koji
smanjuje, na najmanju moguću mjeru, rizike i učinke na okoliš (»zatvorena
petlja«);

– *integrirati
ciljeve i prioritete izbjegavanja nastajanja otpada* u Politiku integriranog
proizvoda EU-a, s ciljem identificiranja i provedbe mogućnosti smanjivanja
sadržaja opasnih tvari u proizvodima, produživanja trajanja proizvoda, te da
proizvodi postanu podobniji za recikliranje i ponovno korištenje, itd.;

– *poticati
korištenje ekonomskih instrumenata*, na primjer, eko-poreza na proizvode i
procese koji intenzivno utječu na resurse i otpad;

– *učiniti
proizvođače odgovornima za njihove proizvode* kad oni postanu otpad (gdje je
to učinkovito);

– *utjecati
na potražnju potrošača* u korist proizvoda i procesa kojima se pridonosi
stvaranju manje otpada, npr. politikom »zelene« nabave, označavanjem
eko-proizvoda, kampanjama informiranja i drugim;

– *identificirati
najproblematičnije i/ili najopasnije tokove otpada* (ambalažni otpad, stara
vozila, baterije, električni i elektronički otpad, opasni otpad iz kućanstava)
kojima treba posvetiti posebnu pažnju s ciljem da se smanji utjecaj na okoliš
različitih proizvodnih sektora (npr. rudarstvo, proizvodnja energije,
graditeljstvo, poljoprivreda, itd.), te djelovati u partnerstvu s tim sektorima
radi pronalaženja načina za smanjivanje i uklanjanje štetnog utjecaja tokova
otpada. Rješenja će vjerojatno uključiti sufinanciranje istraživanja i razvoj
čistijih, inovativnijih tehnoloških procesa i poticanje širenja najbolje
tehnologije i prakse.

Iskustvo stečeno u provedbi zakonodavstva
vezanog uz recikliranje ukazuje na to da postoji potreba stvaranja konzistentne
politike unutar EU-a kako bi se potaknulo recikliranje općenito. Cilj je
oporaba i recikliranje otpada do razina koje imaju smisla, tj. do točke do koje
još uvijek postoji čista korist za okoliš, a ujedno je to ekonomski
prihvaljitvo i tehnički izvedivo.

Uz karakteristike politike gospodarenja otpadom
te trendove u EU-a kao cjelini provedena je, za potrebe izrade Strategije,
analiza pristupa gospodarenju otpadom u tri odabrane države EU-a: Austriji,
Danskoj i Sloveniji na osnovi koje se mogu donijeti zaključci te pouke za
Hrvatsku:

– Austrija i Danska su zemlje s dobro razvijenim
sektorom gospodarenja otpadom koje karakterizira visok stupanj regulatorne
intervencije i planiranja na svim razinama, a obje zemlje uspješno koriste
ekonomske instrumente. Slovenija ima slabo razvijen sektor gospodarenja
otpadom, ali se regulatorna intervencija drastično povećala zbog procesa
usklađivanja.

– Slovenija je imala koristi od procesa
usklađivanja u smislu razvoja koherentnijeg i suvremenijeg zakonodavstva i
povećane pažnje institucionalnom jačanju. Ima pristup značajnim financijskim
sredstvima EU-a za poboljšanje infrastrukture za gospodarenje otpadom.

– Zahtjevi koje postavlja EU-zakonodavstvo za
gospodarenje otpadom su strogi, ali ostvarivi, ako se osigura dovoljno vremena
za provedbu strategija gospodarenja otpadom i zakonodavstvo djeluju u korist
ostvarivanja EU-ciljeva tijekom cjelokupnog razdoblja provedbe.

– Razlika između nadležnosti nad gospodarenjem
komunalnim otpadom i proizvodnim otpadom nije nužna. Danska je, npr.,
dodijelila općinama punu nadležnost za gospodarenje svim vrstama otpada.

– Porez na otpad (ili odlagališna pristojba u
Austriji) čini se vrlo snažnim sredstvom nadzora i usmjeravanja tokova otpada.
Primjer Danske pokazuje da, na početku, takav porez ne mora biti visok.

– Iskustvo svih triju zemalja pokazuje da je
termička obrada važna za smanjivanje potrebe za odlaganjem otpada na
odlagališta te za ostvarivanje ciljeva oporabe. S druge strane, termička obrada
otpada ima dva nedostatka: otpor među stanovništvom i nevoljkost političara da
podrže taj proces.

– Austrija i Slovenija imaju probleme s
pouzdanošću procjena količina otpada i utvrđivanjem tokova otpada. Danska je
riješila taj problem informacijskim sustavom za otpad koji je danas vrlo
pouzdano i korisno sredstvo planiranja, uspostavljen i održavan s relativno
niskim troškovima.

– Dok se zemlje kandidati, kao što je to
donedavno bila Slovenija, usmjeravaju na općenito gospodarenje otpadom i
dovođenje situacije pod kontrolu, države članice EU-a usmjeravaju se na
gospodarenje specifičnim vrstama otpada.

– Broj odlagališta otpada u Austriji i Danskoj
ukazuje na to da, iako obje zemlje imaju visok stupanj regionalne
centralizacije/međuopćinske suradnje, broj odlagališta otpada s dozvolom je i
dalje relativno velik.

Odabrani pokazatelji gospodarenja otpadom u
analizirane tri države EU-a i u Hrvatskoj prikazani su u tablicama 1.2. i 1.3.

*Tablica
1.2.*
KOLIČINE OTPADA U ODABRANIM DRŽAVAMA EU-a I U HRVATSKOJ (2000.)

|  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- |
|  | Austrija | Danska\*) | Slovenija | Hrvatska |
| Stanovništvo (mil.) | 8,1 | 5,4 | 2 | 4,45 |
| Ukupna količina otpada (mil. t) | 48,6 | 13,0 | 8,4 | 12,6 |
| Ukupna količina otpada po stanovniku (kg) | 6.000 | 2.407 | 4.200 | 2.840 |
| Količina komunalnog otpada (mil. t) | 3,1 | 3,1 | 0,8 | 1,2 |
| Ukupna količina komunalnog otpada po stanovniku (kg) | 383 | 574 | 400 | 270 |

\*)
Ukupna količina otpada u Danskoj ne uključuje sve tokove otpada

Izvor: Završno izvješće okvirne nacionalne strategije
gospodarenja otpadom, s naglaskom na komunalni otpad (Carl Bro Consortium u
okviru Programa EU CARDS za Hrvatsku, 2003.)

*Tablica
1.3.*
OBRADA I ODLAGANJE KOMUNALNOG OTPADA U ODABRANIM DRŽAVAMA EU-a I U HRVATSKOJ
(2000.)

|  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- |
|  | Austrija | Danska | Slovenija\*) | Hrvatska |
| Otpad skupljen za recikliranje | 34,3% | 14% | 10% | 10% |
| Otpad skupljen za biološku obradu | 21,7% | - | 12% | 1% |
| Otpad skupljen za spaljivanje | 14,7% | 81% | – | – |
| Otpad skupljen i odložen na odlagališta | 28,5% | 5% | 73% | 89% |

\*)
Raspodjela se odnosi na ukupnu proizvodnju otpada. Tokovi komunalnog otpada
vjerojatno se značajno ne razlikuju od raspodjele u Hrvatskoj.

Izvor: Završno izvješće okvirne nacionalne strategije
gospodarenja otpadom, s naglaskom na komunalni otpad (Carl Bro Consortium u
okviru Programa EU CARDS za Hrvatsku, 2003.)

*Tablica
1.4.*
CIJENE TERMIČKE OBRADE I ODLAGANJA KOMUNALNOG OTPADA U NEKIM EUROPSKIM DRŽAVAMA
I U HRVATSKOJ (UKLJUČENI POREZI), 2003.

|  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| Zemlja | Troškovi termičke obrade | | Troškovi odlaganja | |
|  | kn/t | EUR/t | kn/t | EUR/t |
| Austrija | 750 – 1.875 | 100 – 250 | 450 – 975 | 60 – 130 |
| Češka  Republika | 270 – 533 | 36 – 71 | 240 | 32 |
| Danska | 412 – 788 | 55 – 105 | 450 – 825 | 60 – 110 |
| Italija | 525 – 675 | 70 – 90 | 675 – 825 | 90 – 110 |
| Mađarska | 338 | 45 | 75 – 150 | 10 – 20 |
| Nizozemska | 600 – 1.125 | 80 – 150 | 825 – 975 | 110 – 130 |
| Njemačka | 375 – 3.000 | 50 – 400 | 112 – 1.500 | 15 – 200 |
| Portugal | 195 – 735 | 26 – 98 | 94 – 290 | 125 – 386 |
| Španjolska | 255 – 443 | 34 – 59 | ... | ... |
| Švedska | 225 – 450 | 30 – 60 | 375 – 750 | 50 – 100 |
| Švicarska | 952 | 127 | 150 – 968 | 20 – 93 |
| Hrvatska | - | - | 150 – 450 | 20 – 60 |
| Grad  Zagreb\*) | - | - | 450 | 60 |

\*)
Cijena za Grad Zagreb uključuje trošak sanacije odlagališta

Izvor: Country Reports CEWEP Congress,
Amsterdam, 9.2004.

***1.5. Vizija i prioriteti
u gospodarenju otpadom***

U Strategiji zaštite okoliša Republike Hrvatske,
gospodarenje otpadom određeno je kao nacionalni prioritet.

Vizija – zamisao gospodarenja otpadom Republike
Hrvatske je tzv. bezdeponijski koncept kojem se teži kao idealu. Za njegovo
ostvarenje bilo bi potrebno zatvaranje kruga od izbjegavanja nastajanja otpada,
smanjenja količina i štetnosti, reciklaže i oporabe (mehaničke, biološke,
energetske) do iskorištavanja inertnog ostatka. Da bi se to postiglo preduvjet
je stalni odgoj i obrazovanje svih ciljnih grupa i sudjelovanje građana od prve
zamisli do realizacije i upravljanja.

U cilju ostvarenja Strategije određeni su
sljedeći prioriteti:

– usklađivanje zakonske regulative s regulativom
EU-a i osiguravanje njene provedbe,

– odgoj i obrazovanje za okoliš i gospodarenje
otpadom,

– izbjegavanje nastajanja otpada – smanjivanje
količina i opasnih svojstava otpada,

– povećavanje naplativosti naknada za
opterećenje okoliša otpadom,

– povećavanje financijskih sredstava za
gospodarenje otpadom,

– povećavanje odvojenog skupljanja otpada,

– sanacija postojećih odlagališta,

– povećavanje kvalitete i opsega podataka o
količinama i tokovima otpada,

– izgradnja građevina i uređaja za obradu
otpada,

– povećavanje udjela kontroliranog skupljanja i
zbrinjavanja otpada.

2. POSTOJEĆE STANJE

***2.1. Ocjena stanja,
problemi i zapreke***

Problemi u gospodarenju otpadom u Hrvatskoj su
posebno izraženi, a donedavno sporo rješavanje problematike svih vrsta otpada
dovelo je do kritične situacije u najvećem broju jedinica lokalne samouprave. Stoga
je i rješavanje problema gospodarenja otpadom, posebno komunalnim i opasnim,
apsolutni prioritet.

Neodgovarajuće gospodarenje otpadom ugrožava
sastavnice okoliša, ljudsko zdravlje, ima nepovoljno djelovanje na krajobraz i
aktivnosti u prostoru.

Količine otpada rastu, a postojeća
infrastruktura koja bi taj otpad trebala odgovarajuće zbrinuti nije dostatna,
sustav gospodarenja otpadom ne funkcionira u potpunosti, među ostalim i zato
jer se važeći propisi samo djelomično ili neodgovarajuće primjenjuju. (nepoštivanje
i loša provedba propisa jesu jedan od bitnih problema). Uz navedeno, prisutno
je i sljedeće:

– nedovoljna svijest pravnih osoba da svoj otpad
trebaju zbrinuti same,

– nedovoljna edukacija građana i zaposlenika
tvrtki o gospodarenju otpadom,

– nedovoljno poznavanje prakse i trendova
gospodarenja otpadom u EU,

– sustav dostavljanja podataka je postavljen,
ali ne zadovoljava provođenje,

– prevelik broj neuređenih, nekontroliranih i za
okoliš opasnih odlagališta otpada,

– nepotpuna prostorna definiranost lokacija
odlagališta, središta za gospodrenje otpadom te ostalih građevina i postrojenja
sustava gospodarenja otpadom,

– nepostojanje projektne dokumentacije i
potrebnih dozvola, neriješeni imovinskopravni odnosi na dijelu postojećih i
potencijalnih lokacija građevina i postrojenja,

– nedovoljna primjena tržišnih principa i načela
»onečišćivač plaća«,

– teškoće prigodom regionalnog udruživanja i
organiziranja radi uspostave suvremenih sustava gospodarenja komunalnim i drugim
neopasnim otpadom.

Svijest o potrebi izbjegavanja stvaranja otpada,
kao prioriteta u suvremenoj hijerarhiji gospodarenja otpadom, te odvojenog
skupljanja otpada je nedostatna. Nema dovoljno poticaja za korištenje
recikliranih proizvoda, pa se javlja potreba hitnog uspostavljanja odvojenog
skupljanja otpada i uporabe pojedinih vrsta otpada za koje već postoji
ekonomski i okolišni interes. Osim za papir i staklo, za koje postoje
prerađivački kapaciteti, opravdana je potreba da se unapređuje skupljanje otpadnih
ulja, otpadnih guma vozila, itd., za koje postoji mogućnost energetske
valorizacije u cementarama ili drugim pogonima, kao i njihove ponovne uporabe.

Zbrinjavanje opasnog otpada osobito je značajan
problem zbog neosiguranih mjera zbrinjavanja što ima za posljedicu povećano
skladištenje kod proizvođača/obrađivača, povećan izvoz te nekontrolirano
odlaganje, ugrožavajući i okoliš i zdravlje ljudi. Nema niti jednog odlagališta
za opasni otpad. Postoji mogućnost da se dovrše postrojenja za termičku obradu
opasnog otpada, ako se za to ispune svi zakonski preduvjeti. Dio proizvodnih
kapaciteta s mogućnošću termičke obrade otpada ne koristi se dovoljno, a jedino
postrojenje za termičku obradu opasnog otpada (PUTO-Zagreb) zatvoreno je od
ljeta 2002.

U Hrvatskoj se do sada nije posvećivala pažnja
zbrinjavanju opasnog otpada na lokacijama visokog rizika koje je utvrdilo
nadležno tijelo državne uprave, pa su prijeko potrebne žurne aktivnosti na
saniranju stanja na tim lokacijama (zbrinjavanje opasnog otpada državni je
interes i obaveza).

Nedovoljno pouzdani podaci otežavaju praćenje
nastanka opasnog otpada i s tim u vezi načina na koji se njime gospodari.
Najveći dio raspoloživih kapaciteta za obradu opasnog otpada, gotovo 80%,
namijenjen je spaljivanju otpadnih ulja. Zbog smanjene aktivnosti proizvodnoga
gospodarstva pretpostavlja se da nastajanje opasnog otpada stagnira. Istodobno
rastu količine izvezenoga opasnog otpada, što upućuje na nužnost rješavanja
njegova zbrinjavanja termičkom obradom u Hrvatskoj.

Opasni medicinski otpad ne zbrinjava se na
odgovarajući način. Samo se neke vrste toga otpada obrađuju, a nisu riješeni ni
problemi privremenog skladištenja.

Na gotovo sva odlagališta odlagao se otpad svih
kategorija, uključivo i opasni otpad. Poseban problem u izgradnji a i sanaciji
odlagališta otpada je hrvatska hidrogeološka specifičnost – krš na više od
polovice teritorija. To zahtijeva posebne mjere zaštite podzemlja i podzemnih
voda složenim sustavom brtvenih i drenažnih slojeva.

Otpad u moru, u lukama, marinama,
ribogojilištima, te s brodova, jahti i ribarica je vrlo ozbiljan problem koji
uz nepročišćavanje otpadnih voda izaziva znatnu devastaciju života u moru i na
morskom dnu. Otpad s brodova procjenjuje se na 13.000 m3/god krutog otpada i
24.000 m3/god zauljene vode i kaljuže, a trebao bi biti organizirano skupljen i
zbrinut na kopnu prema Međunarodnoj konvenciji MAR POL 73/78, odnosno protokol
broj V koji regulira odlaganje otpada u lukama.

Značajan problem Hrvatske su i »divlja
odlagališta« kojih, prema raspoloživim podacima, na području Hrvatske ima više
od 3.000.

Financiranje gospodarenja otpadom ni približno
ne odgovara potrebama. Cijena usluge sakupljanja i zbrinjavanja otpada ne
odgovara stvarnoj cijeni pružene usluge pa se iz cijene ne mogu pokriti ukupni
troškovi gospodarenja otpadom. Premda je Fond za zaštitu okoliša i energetsku
učinkovitost znatan dio prihoda od posebnih naknada ostvarenih u 2004. usmjerio
za sanaciju postojećih odlagališta, sredstva zaostaju za potrebama. Osim toga
izvanproračunskog Fonda, državni proračun ne raspolaže dovoljnim sredstvima za
gospodarenje otpadom.

Stav javnosti prema otpadu pretežno je
negativan, što rezultira neprijateljskim stavom prema lociranju građevina i
postrojenja za gospodarenje otpadom, od reciklažnih dvorišta do odlagališta i
postrojenja za termičku obradu. Nema sustavnog obrazovanja kako javnosti,
uprave i političkih struktura tako i djelatnika na poslovima gospodarenja
otpadom. Javnost (sve društvene skupine), u pravilu, otpad i gospodarenje otpadom
percipira kao problem, ali ne svoj nego tuđi kojega mora riješiti netko drugi:
država, njezine agencije, županije, gospodarstvo, itd.

Spremnost na djelovanje, osim na deklarativnoj
razini, gotovo sve društvene skupine pokazuju samo onda kad su same izravno
ugrožene ili su zainteresirane za rješavanje problema.

Zbog toga se u rješavanju problema otpada i
ostvarivanja održivog razvoja gotovo redovito javljaju sukobi, jer postoje
skupine i subjekti s različitim, često sukobljenim interesima (primjerice
državna tijela, lokalna uprava, gospodarstvenici, znanstvenici, stručnjaci,
udruge, političke stranke, javna glasila, uža ili šira javnost, itd.).

Do konfliktnih situacija posebno dolazi prigodom
određivanja novih lokacija za bilo koju od građevina i postrojenja za
gospodarenje otpadom, pa čak i onda kad treba sanirati postojeće neuređeno
odlagalište. Uzroci tome su nedovoljno znanje i informiranost o problematici
otpada, nepovjerenje, nedovoljno sudjelovanje javnosti u procesima odlučivanja
i nepostojanje jedinstvenog i transparentnog načina odštete zbog umanjene
vrijednosti nekretnina.

Postupnom rješavanju problema otpada pridonose
aktivnosti Fonda za zaštitu okoliša i energetsku učinkovitost u okviru programa
sanacije odlagališta te Agencije za zaštitu okoliša (AZO) koja postupno
uspostavlja baze podataka s područja otpada (javnosti dostupnih preko
internetskih stranica AZO-a), koje su važne i za praćenje učinkovitosti sustava
gospodarenja otpadom u odlagalištima. RH – Katastar odlagališta.

Također, Ministarstvo zaštite okoliša,
prostornog uređenja i graditeljstva u suradnji s Ministarstvom mora, turizma,
prometa i razvitka provodi u okviru »Strateškog akcijskog programa za smanjenje
onečišćenja Sredozemlja aktivnostima na kopnu (SAP MED)« aktivnosti pod nazivom
»Razvoj ekonomskih instrumenata za održivu provedbu SAP-a, u cilju razvoja i
uvođenja ekonomskih instrumenata vezanih uz prihvat, prijevoz, obradu i
odlaganje otpadnih ulja i zauljenih voda s brodova, odnosno tekućeg otpada koji
nastaju u radu brodskih sustava«.

***2.2. Sudionici u
gospodarenju otpadom***

Gospodarenje otpadom uključeno je u sve razine
uprave (nacionalna, regionalna, lokalna, mjesna), gotovo sva područja
gospodarstva-proizvodnje, potrošnje i svakodnevnog života, te uključuje velik
broj raznovrsnih sudionika.

Sudionici u sustavu gospodarenja otpadom i
njihove najvažnije zadaće koje proizlaze iz odgovarajućih zakonskih propisa
prikazani su na slici 2.1.

A) UPRAVNE STRUKTURE

Državna razina

|  |
| --- |
| **Hrvatski sabor**  –  Donošenje Zakona o otpadu i drugih relevantnih propisa  –  Donošenje Strategije gospodarenja otpadom                     **saborski odbori**  –  Davanje mišljenja o pojedinim zakonima i         dokumentima |

|  |
| --- |
| **Vlada Republike Hrvatske**  –   Donošenje Plana gospodarenja otpadom  –   Donošenje uredbi  –   Mandatorno određivanje lokacija |

**Ministarstvo zaštite okoliša, prostornog uređenja
igraditeljstva (MZOPUG)**

–
Priprema novog zakonodavstva

–
Priprema novih standarda

–
Priprema strategije gospodarenja otpadom i plana gospodarenja otpadom RH

–
Donošenje provedbenih propisa

–
Priprema izvješća o stanju okoliša i programa zaštite okoliša

–
Odobravanje zahvata na temelju procjena utjecaja na okoliš

–
Izdavanje dozvola za gospodarenje otpadom (osim za odlagališta inertnog otpada)

–
Inspekcija i nadzor nad provedbom zakona i podzakonskih akata

–
Gospodarenje  opasnim otpadom (provedba mjera)

–
Nadzor nad AZO-om i Fondom

**Središnja tijela državne uprave**

zadužene za:

–
industriju, rudarstvo, energetiku,

–
more, turizam, promet

–
poljoprivredu, šumarstvo, vodno gospodarstvo,

–
zaštitu prirode,

–
zdravstvo,

–
znanost, obrazovanje,

–
financije,

–
upravu,

–
pravosuđe,

–
europske integracije.

Sudjelovanje u
rješavanju problema gospodarenja otpadom.

**Regionalna razina**

**Županijske vlasti / Grad Zagreb**

–
Donošenje planova gospodarenja otpadom

–
Određivanje lokacija u prostornim planovima i izdavanje dozvola za odlagališta
neopasnog i inertnog otpada

–
Osiguravanje uvjeta i provedba mjera za gospodarenje  proizvodnim,
ambalažnim, građevinskim i drugim otpadom

–
Izdavanje odgovarajućih dozvola

–
Prikupljanje podataka o otpadu (Katastar emisija u okoliš - KEO i dr.)

**Lokalna i mjesna razina**

**Lokalne vlasti (općine i gradovi, uključujući Grad Zagreb)**

–
Donošenje planova gospodarenja otpadom i određivanje lokacija u prostornim
planovima

–
Provedba mjera za gospodarenje komunalnim otpadom

–
Prikupljanje i dostavljanje podataka

B) OSTALI SUDIONICI

**Proizvođači i uvoznici proizvoda i otpada**

–
Pravne i fizičke osobe aktivnošću kojih nastaje otpad (kućanstva, gospodarstvo,
javni sektor ) sudjeluju u sustavu gospodarenja otpadom na razini države,
jedinice regionalne i lokalne samouprave ovisno o načinu i stupnju
organiziranosti, te znanju, svijesti i informiranosti

–
Donošenje planova gospodarenja otpadom

–
Dostavljanje podataka odgovarajućim tijelima

**Tvrtke za gospodarenje otpadom**

–
Skupljanje i prijevoz otpada te upravljanje građevinama i postrojenjima za
gospodarenje otpadom

–
Dostavljanje podataka odgovarajućim tijelima

**Konzultantske tvrtke, strukovne organizacije i** udruge

–
Provođenje aktivnosti kojima se unapređuju praksa, svijest, informiranost i
potiče sudjelovanje

**Tvrtke za gospodarenje otpadom**

–
Skupljanje i prijevoz otpada te upravljanje građevinama i postrojenjima za
gospodarenje otpadom

***2.3. Tokovi otpada***

Kretanje otpada od mjesta nastanka do mjesta
konačnog zbrinjavanja, tj. postupak skupljanja, prijevoza, iskorištavanja,
obrađivanja i konačnog odlaganja naziva se tokom otpada.

Tokovi otpada ovise o njegovim svojstvima,
mjestu nastanka, te obvezama i odgovornostima onih koji su ga dužni zbrinuti.
Tako se otpad prema svojstvima razvrstava na inertni otpad, neopasni i opasni
otpad; prema mjestu nastanka na komunalni i proizvodni otpad; prema obvezama i
odgovornostima na komunalni za kojega su odgovorne općine i gradovi, proizvodni
za kojega su odgovorni proizvođači otpada, ambalažni (papirnate tvari,
plastika, drvo, metali, višeslojni materijali, staklo) za koji su odgovorni
proizvođači otpada i uvoznici, te na problematične tvari sadržane u
(akumulatori, antifrizi, infektivni otpad, filtri, otpadna ulja, kozmetika,
otrovi i sličan otpad koji ima na ambalaži oznaku zabrane bacanja u
kanalizaciju ili u kućni otpad), a za koji su odgovorni proizvođači otpada i
uvoznici.

Dosadašnji način prikupljanja i valorizacije
podataka o otpadu nije dovoljno pouzdan u odnosu na količine i tokove otpada.
Godine 2002. osnovana je Agencija za zaštitu okoliša koja nastavlja razvijati
informatički sustav o okolišu.

*Tablica
2.1.*
PROCJENA GODIŠNJE KOLIČINE OTPADA

|  |  |
| --- | --- |
| Otpad | Količina (mil. t/god) |
| Komunalni | 1,2 |
| Građevinski i otpad od rušenja | 2,6 |
| Proizvodni i rudarski | 1,6 |
| Poljoprivredni i šumarsko-drvni | 7,1 |
| Opasni | 0,1 |
| Odvojeno skupljeni | 0,2 |
| Drugi | 0,4 |
| Ukupno | 13,2 |

Ukupna količina proizvedenog otpada procjenjuje
se na oko 13,2 mil. t/god. ili oko 2,97 tona otpada godišnje po stanovniku.

U Strategiji se koristi Uredba o kategorijama,
vrstama i klasifikaciji otpada s katalogom otpada i listom opasnog otpada
usklađena s Europskom listom otpada.

*Tablica
2.2.*
KATALOG OTPADA – DJELATNOSTI KOJEGENERIRAJU OTPAD

|  |  |
| --- | --- |
| **Broj** | **Djelatnosti koje generiraju otpad** |
| 01 00 00 | Otpad koji nastaje kod istraživanja i kopanja ruda, iskopavanja i drobljenja kamena i od fizičkog i kemijskog obrađivanja ruda |
| 02 00 00 | Otpad iz poljodjelstva, vrtlarstva, proizvodnje vodenih kultura, šumarstva, lova i ribarstva, pripremanje hrane i prerade |
| 03 00 00 | Otpad od prerade drveta i proizvodnje ploča i namještaja, celuloze, papira i kartona |
| 04 00 00 | Otpad iz kožarske, krznarske i tekstilne industrije |
| 05 00 00 | Otpad od prerade nafte, pročišćavanja prirodnog plina i pirolitičke obrade ugljena |
| 06 00 00 | Otpad iz anorganskih kemijskih procesa |
| 07 00 00 | Otpad iz organskih kemijskih procesa |
| 08 00 00 | Otpad od proizvodnje, formulacija, prodaje i primjene premaza (boje, lakovi i staklasti emajli), ljepila, sredstva za brtvljenje i tiskarskih boja |
| 09 00 00 | Otpad iz fotografske industrije |
| 10 00 00 | Otpad iz termičkih procesa |
| 11 00 00 | Otpad koji potječe od kemijske površinske obrade i zaštite metala, hidrometalurgije neželjeznih metala |
| 12 00 00 | Otpad od oblikovanja i površinske fizičko-kemijske obrade metala i plastike |
| 13 00 00 | Otpadna ulja i otpad tekućih goriva (osim jestivog ulja i otpada iz grupe 05, 12 i 19) |
| 14 00 00 | Otpadna organska otapala, rashladni i potpisni mediji (osim 07 00 00 i 08 00 00) |
| 15 00 00 | Otpadna ambalaža; apsorbensi, materijali za brisanje i upijanje, filtarski materijali i zaštitna odjeća koja nije specificirana na drugi način |
| 16 00 00 | Otpad koji nije drugdje specificiran u katalogu |
| 17 00 00 | Građevinski otpad i otpad od rušenja objekata (uključujući i otpad od iskapanja onečišćenog tla) |
| 18 00 00 | Otpad koji nastaje kod zaštite zdravlja ljudi i životinja i/ili srodnih istraživanja (isključujući otpad iz kuhinja i restorana koji ne potječe iz neposredne zdravstvene zaštite) |
| 19 00 00 | Otpad iz uređaja za obradu otpada, gradskih otpadnih voda i pripreme pitke vode o vode za industrijsku uporabu |
| 20 00 00 | Komunalni otpad (otpad iz domaćinstava, trgovine, zanatstva i slični otpad iz proizvodnih pogona i institucija), uključujući odvojeno prikupljene frakcije |

Katalog otpada sadrži više od 800 vrsta otpada
od kojih oko pola čine vrste opasnog otpada koji se javljaju unutar svih 20
kategorija otpada.

*2.3.1. Komunalni otpad*

Značajan problem u Hrvatskoj je već desetljećima
neodrživo »gospodarenje« komunalnim otpadom koji uglavnom završava na
neuređenim odlagalištima i štetno utječe na zdravlje, prostor i okoliš. Ratna
zbivanja do sredine devedesetih i gospodarske teškoće još su više potencirale
taj problem.

Godine 2000. bilo je 1.172.534 tone komunalnog
otpada, od čega je 928.438 tona odloženo na odlagališta, a ostatak, 183.385
tona, nije bio obuhvaćen organiziranim skupljanjem otpada. Od stanovništva je
odvojeno sakupljeno oko 60.000 tona otpada od kojega je u kompostanama obrađeno
oko 10.000 tona.

Do 2003. ukupno je odloženo oko 34,5 mil m3
otpada na 281 odlagalište, od toga na 60 većih, s prosječno 0,79 m3, odnosno
191 kg/stanovnik/god. (U ukupni broj odlagališta uključeno je i 65 divljih
odlagališta registriranih upitnikom). S obzirom na to da je organiziranim
skupljanjem komunalnog otpada obuhvaćeno, u prosjeku, 65% stanovništva,
ocjenjuje se da se stvarno proizvodi, prosječno 270 kg/stanovnik/god.

Divljih odlagališta ima oko 3.000 i njihov se
broj stalno mijenja jer se neka saniraju, ali se javljaju i nova. Inspekcijski
nadzor nije dovoljan, kazne nisu primjerene, a odgoj i obrazovanje nisu
dostatni.

Podaci o tokovima otpada potvrđuju potpuno
oslanjanje na odlaganje komunalnog otpada na odlagališta (oko 90% komunalnog
otpada odlaže se na taj način), a samo se 1% kompostira.

U Hrvatskoj je tjedni odvoz komunalnog otpada
češći nego u EU, što stvara povećane troškove. Za građane je destimulativna i
naplata za odvoz otpada iz kućanstva po metru stana. Prosječna godišnja cijena
za odvoz otpada po kućanstvu za stan od 60 m2 u Hrvatskoj iznosi 246 kn,
odnosno 32 eura, bez troškova odlaganja i sanacije odlagališta. U Zagrebu
cijena za odvoz komunalnog otpada iznosi 475 kuna/t/ po domaćinstvu/god. ili 64
eura/t/, u što je uključena i sanacija odlagališta Prudinec.

Otpad se odvojeno sakuplja u desetak reciklažnih
dvorišta (u Zagrebu 5), u oko 3.500 posuda za papir, 3.000 posuda za staklo,
1.100 posuda za PET (poli(etilen-tereftalat)) i Al ambalažu, te u oko 400
posuda za baterije. U Zagrebu i još nekim gradovima sakuplja se i djelomično
iskorištava elektronički i električni otpad, stare gume, automobili i
akumulatori. Ukupno se u Hrvatskoj reciklira oko 50.000 tona komunalnog otpada
od kućanstava, od čega 12.500 tona papira i kartona, 10.000 tona stakla, 1.000
tona plastike, 10.000 tona bijele tehnike i automobila, 15.000 tona metala, te
3.500 tona gume, drva, tekstila i stiropora.

Odvojeno skupljanje zelenog otpada i kuhinjskog
biootpada te njihova biološka obrada važan je dio sustava gospodarenja otpadom.
Odvojeno skupljanje biootpada (kompostabilnog otpada) u Hrvatskoj se ne provodi
osim u Gradu Zagrebu, gdje je, kao ogledni projekt, započelo 1995. na dva
gradska područja.

Za organski otpad postoje samo dvije kompostane
s otvorenim kompostiranjem od 35.000 m3/god te nova kompostana za tunelsko
kompostiranje. Sve su u Zagrebu.

Gospodarenje komunalnim otpadom na hrvatskim
otocima može se, u širem smislu, podijeliti kako slijedi:

– veći otoci s jednim ili više odlagališta;

– manji otoci bez lokalnog odlagališta:

• otoci na kojima se otpad prevozi do kopna u
kamionima za skupljanje (ili kamioni dolaze s kopna po otpad i vraćaju se na
kopno),

• otoci (vrlo mali) na kojima se otpad skuplja u
kontejnere koji se onda, radi odlaganja, trajektima prevoze na kopno.

Zaključno se može konstatirati:

– bilance količina i sastav komunalnog otpada
nisu dovoljno precizni pa je problem prognoza količina što može izazvati
teškoće u planiranju kapaciteta,

– odlaganje je, za sada, glavna opcija
gospodarenja ovim otpadom, što nije u skladu s ciljevima EU,

– nedovoljno se poštuje zakonodavstvo, a
komunalna naknada i cijena usluge prikupljanja i odvoza (uz neke iznimke –
Zagreb) nije dovoljna za pokrivanje troškova,

– nema učinkovitih instrumenata za poticanje
izbjegavanja ili smanjivanja nastajanja otpada kao prioriteta u hijerarhiji
gospodarenja otpadom,

– nekontrolirana (»divlja«) odlagališta
degradiraju prirodu, a često onečišćuju tlo, vode i zrak,

– nedovoljno je razvijena svijest i znanje
građana i pravnih osoba o gospodarenju otpadom,

– jedinice lokalne i područne (regionalne)
samouprave nisu dovoljno stimulirane za udruživanje na regionalnoj, odnosno
međugradskoj i međuopćinskoj razini (udruživanje u sjeverozapadnoj Hrvatskoj i
istočnoj Slavoniji dobri su primjeri),

– u praksi je prisutno preklapanje odgovornosti
za komunalni i neopasni tehnološki otpad, s tim da komunalni otpad često
sadržava opasni otpad za koji je nadležna država, ali ona ne sudjeluje u
troškovima.

*2.3.2. Građevinski otpad i otpad od rušenja*

Građevinski otpad nastaje tijekom proizvodnje
građevinskih proizvoda ili poluproizvoda, gradnja, rušenja i rekonstrukcije
građevina.

Sastav građevinskog otpada je: materijal iskopa
75%, uključujući i iskopanu zemlju s onečišćenih/kontaminiranih lokacija, otpad
od rušenja i građenja 15-25% te asfalt, katran i beton 5-10%. Najvećim dijelom
(95%) je inertan otpad (otpad od keramike, rušenja zgrada, žbuka, gips,
razbijeni beton, željezo, čelik, kovine, drvo, plastika, papir i dr.), a može
biti i opasan, primjerice, asfaltno vezivo ili otpad koji sadrži azbest, što
traži posebnu kontrolu i obradu.

Azbest se koristi za proizvodnju salonitnih
ploča i cijevi velikih promjera i za toplinsku izolaciju cjevovoda i opreme.
Prema propisima EU-a proizvodi s više od 0,1% azbesta su kancerogeni.
Zbrinjavanje takvog otpada u Hrvatskoj nije riješeno na zadovoljavajući način.

Ne postoji sustavno praćenje količina, svojstava
i toka građevinskog otpada (osim pojedinačnih ispitivanja na području Zagreba
za potrebe sanacije odlagališta Jakuševec-Prudinec), a velike količine drvenog,
papirnatog i plastičnog otpada nastalog pri građenju se najčešće spaljuju na
gradilištu. Procjene količine građevinskog otpada kreću se za Hrvatsku oko
1.000.000 t/god. Ako se uračuna otpad od gradnje prometnica i investicijskih
zahvata, jalovine od eksploatacije mineralnih sirovina, otpad od rušenja
objekata i otpad od ratnih razaranja, godišnja količina građevinskog otpada i
otpada od rušenja procjenjuju se na 2.600.000 t/god.

Gotovo polovica građevinskog otpada završi na
odlagalištima komunalnog otpada, što višestruko povećava troškove sanacije,
zauzima korisni volumen odlagališta i nove površine te povećava potrebu za
otvaranjem novih nalazišta prirodnih mineralnih materijala. Iako se ponovno
može upotrijebiti oko 80% građevinskog otpada, ukupno se reciklira samo 7%, a
11% se izdvoji kao sekundarna sirovina.

2.3.3. Proizvodni i rudarski otpad

Poglavlje prikazuje sve vrste proizvodnog i
rudarskog otpada, osim otpada iz prehrambene i drvne industrije (točka 2.3.4.).

*Tablica
2.5.*
KOLIČINE PROIZVODNOG I RUDARSKOG OTPADA

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
|  | Kategorija | Količina  (t/god) |
| 01, 05 | Rudarski i naftni otpad | 1.199.375 |
| 06, 07 i 08 | Kemijski otpad (organski, anorganski, itd.) | 265.308 |
| 10 | Otpad iz termičkih procesa (termoelektrana, željezara, itd.) | 109.586 |
| Ukupno | | 1,574.269 |

Izvor:
Državni zavod za statistiku 2004.

Otpad od vađenja nafte zbrinjava se povratom u napuštene
naftne bušotine tehnički opremljene za opasni otpad iz djelatnosti naftnog
rudarstva. Tehnologijom utiskivanja u duboke bušotine odlaže se 119.590 tona
naftno-rudarskog otpada godišnje.

Neopasni kemijski otpad odlaže se, uglavnom, na
odlagalištima komunalnog otpada. Otpad iz TE Plomin 1 i 2 zbrinjava se u
Tvornici cementa Koromačno, a ostali neopasni otpad iz termičkih procesa odlaže
se na odlagalištima komunalnog otpada ili služi za poravnavanje terena.

Dio neopasnog otpada iz površinske obrade metala
i plastike se reciklira, a dio se odlaže na odlagalištima komunalnog otpada.

*2.3.4. Poljoprivredni i šumarsko-drvni otpad*

Otpad koji nastaje od ostataka iz poljoprivrede,
šumarstva, prehrambene i drvne industrije predstavlja količinski značajnu stavku
u ukupnom otpadu Hrvatske.

2.3.4.1. Poljoprivredni
otpad

Poljoprivredni ostaci nastaju u ratarstvu,
stočarstvu i prehrambenoj industriji (ključni broj 02 Kataloga otpada). Dio tih
ostataka koristi se u poljoprivredi za stelje i sl., dio se ostavlja na poljima,
a zanemariv se dio koristi za proizvodnju energije.

Procjenjuje se da u ratarstvu nastaje 2 mil.
t/god ostataka pšenice, 2 mil. t/god kukuruzovine i 1 mil. t/god drugih
ostataka (voće, povrće, uljarice, itd.) te se procjenjuje da od tih količina otpad
čini 1,5 mil. t/god.

U stočarstvu nastaju velike količine ostataka u
obliku ekskremenata (stočni izmet i mokraća) koji, zajedno sa steljom, stvaraju
gnojovku (Tablica 2.6.).

*Tablica
2.6.*
BROJ STOKE I KOLIČINA EKSKREMENATAU HRVATSKOJ (2003.)

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| Stoka | Broj (mil.) | Količina ekskremenata\*) (mil. t/god) |
| Goveda | 0,444 | 6,2 |
| Svinje | 1,347 | 2,0 |
| Ovce | 0,587 | 0,5 |
| Perad | 11,778 | 0,5 |
| UKUPNO | 14,156 | 9,2 |

\*)
Sadržaj suhe tvari je 5÷10%

U Hrvatskoj je 2003. nastalo oko 9,2 mil. tona
ekskremenata stoke (89% od goveda i svinja). Ocjenjuje se da se polovica
koristi kao gnojivo u poljoprivredi, zanemarive količine za proizvodnju
energije u obliku bioplina, a otpadom se može smatrati oko 4,6 mil. t/god.

Proizvodnja prehrambene industrije u Hrvatskoj
iznosi oko 2 mil. t/god, a procjena količine otpada iz te industrije iznosi oko
0,3 mil.t/god. Dio tog otpada koristi se za proizvodnju stočne hrane.

Ukupna količina otpada iz poljoprivrede procijenjena
je kako slijedi (mil. t/god):

–
ratarstvo                                             1,5

–
stočarstvo (5÷10 % suhe
tvari)            4,6

–
prehrambena industrija                        0,3

Ukupno:
                                               6,4

2.3.4.2. Šumarsko-drvni
otpad

Šumarsko-drvni otpad nastaje u šumarstvu i
drvnoprerađivačkoj industriji.

*Šumarski
otpad*
koji nastaje prigodom eksploatacije i uređivanja šuma odnosi se na granjevinu
promjera manjeg od 7 cm i lisnu masu stabala, a ostaje u šumi kao temeljni
potencijal proizvodnje šumskog tla te se, najvećim dijelom, ne smatra otpadom u
smislu Zakona o otpadu. Isti je odnos i prema ostacima s opožarenih šumskih
površina (poglavlje 02 Europske liste otpada).

Osnovne karakteristike biljne mase hrvatskih
šuma 2000. (mil. m3/god):

–
drvne zalihe (ploština)                                              324,0

–
godišnji prirast oko 3% zaliha                                      9,6

–
sječa šuma (etat) oko 1,6% zaliha                   5,3
od čega je

•          tehničko i industrijsko
drvo                              3,0

•          ogrjevno drvo                                                 0,6

•          šumarski otpad                                                1,7

Procijenjena količina šumarskog otpada iznosi
0,4 mil. t/god.

Drvni otpad nastaje u drvnoprerađivačkoj
industriji u proizvodnji panela i namještaja, papira i kartona (poglavlje 03
Europske liste otpada).

Procijenjena količina drvnog otpada iznosi oko
300.000 t/god. Dio se odlaže na odlagališta i smetlišta, a dio koristi u
proizvodnji energije za potrebe drvne industrije.

Ukupna količina šumarsko-drvnog otpada
procijenjena je kako slijedi (mil. t/god):

–
šumarski otpad             0,4

–
drvni otpad
0,3

Ukupno:
                        0,7

Manji se dio tog otpada koristi u proizvodnji
energije za potrebe drvnoprerađivačke industrije, a veći dio trune u šumama ili
se odlaže na odlagališta.

Rekapitulacija količina poljoprivrednog i
šumarsko-drvnog otpada (mil. t/god):

–
poljoprivredni              6,4

–
šumarsko-drvni            0,7

sveukupno                               7,1

Ukupna količina poljoprivrednog i šumarsko-drvnog
otpada koji je dio cjelovitog sustava gospodarenja otpadom procjenjuje se na
oko 7,1 mil. tona godišnje.

*2.3.5. Opasni otpad*

Hrvatskoj nedostaju osnovna i prateća
infrastruktura za zbrinjavanje opasnog otpada, cjeloviti podaci o bilancama i
tokovima otpada, a prostornim planovima županija i Grada Zagreba nisu određene
lokacije za gradnju građevina za gospodarenje opasnim otpadom i centara za
gospodarenje opasnim otpadom.

Do sada nije sagrađeno niti jedno odlagalište za
opasni otpad, a samo se oko 10% ukupnih količina opasnog otpada zbrinjava
redovito i na odgovarajući način. Dio opasnog otpada se izvozi, a dio
nekontrolirano odlaže.

Za obradu opasnog otpada koriste se djelomično:

– energetski objekti snage veće od 3 MW (postrojenja
za otapala, muljeve, ulja itd.);

– cementare;

– postrojenja termičke obrade u gospodarskim
objektima;

– postrojenja termičke obrade otpada u vlastitim
tehnološkim procesima (Sisak, Zagreb, Zabok, Rijeka);

– duboke bušotine isključivo za otpad iz naftnog
rudarenja.

U Sisku je postrojenje za termičku obradu
opasnog otpada i ambalaže, posebno pesticida i sličnih proizvoda, kapaciteta
2.000 t/god. Postrojenje za termičku obradu opasnoga organskog otpada PUTO u
Zagrebu, kapaciteta 10.000 t/god., ne radi od 2002., a u Rafineriji Sisak nije
dovršen uređaj kapaciteta do 15.000 t/god.

Uz »nimby efect« (not in my back yard – ne u
mojem dvorištu), problem je što ne postoje financijski stimulansi za gradnju
postrojenja, odvojeno skupljanje i razvrstavanje opasnog otpada, te evidencija
tijeka otpada od nastanka do konačnog zbrinjavanja. Edukacija za tu vrstu
otpada također nije dostatna te traži posebnu državnu potporu i program.

Prema najnovijim podacima Agencije za zaštitu
okoliša (AZO), Privremeno izvješće – Katastar emisija u okoliš (KEO) 2003. u
tablici 2.7 su prikazane količine proizvedenog, skupljenog i obrađenog opasnog
otpada za 2003. po kategorijama.

Tablica 2.7 KOLIČINE OPASNOG OTPADA PO KLJUČNOM
BROJU ZA 2003. GODINU

|  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| Kategorija | Djelatnost koja generira otpad | KEO 2003 proizvedeno | KEO 2003 skupljeno | KEO 2003 obrađeno |
| 01 00 00 | Otpad koji nastaje kod istraživanja i kopanja ruda, iskopavanja i drobljenja kamena i od fizičkog i kemijskog obrađivanja ruda | 0 | 0 | 0 |
| 02 00 00 | Otpad iz poljodjelstva, vrtlarstva, proizvodnje vodenih kultura, šumarstva, lova i ribarstva, pripremanja hrane i prerade | 1891 | 7 | 1 |
| 03 00 00 | Otpad od prerade drveta i proizvodnje ploča i namještaja, celuloze papira i kartona | 2705 | 1633 | 0 |
| 04 00 00 | Otpad iz kožarske, krznarske i tekstilne industrije | 1078 | 0 | 0 |
| 05 00 00 | Otpad od prerade nafte, pročišćavanja prirodnog plina i pirolitičke obrade ugljena | 5020 | 1769 | 373 |
| 06 00 00 | Otpad iz anorganskih kemijskih procesa | 1230 | 151 | 143 |
| 07 00 00 | Otpad iz organskih kemijskih procesa | 4300 | 748 | 154 |
| 08 00 00 | Otpad od proizvodnje, formulacija, prodaje i primjene premaza (boje, lakovi i staklasti emajli), ljepila, sredstva za brtvljenje i tiskarskih boja | 3213 | 825 | 12 |
| 09 00 00 | Otpad iz fotografske industrije | 69 | 34 | 36 |
| 10 00 00 | Otpad iz termičkih procesa | 4809 | 37 | 600 |
| 11 00 00 | Otpad koji potječe od kemijske površinske obrade i zaštite metala; hidrometalurgije neželjeznih metala | 326 | 81 | 0 |
| 12 00 00 | Otpad od oblikovanja i površinske fizičko-kemijske obrade metala i plastike | 2552 | 558 | 259 |
| 13 00 00 | Otpadna ulja i otpad od tekućih goriva (osim jestivog ulja i otpada iz grup 05, 12 i 19) | 51276 | 4850 | 3596 |
| 14 00 00 | Otpadna organska otapala, rashladni i potisni mediji (osim 07 00 00 i 08 00 00) | 81 | 78 | 14 |
| 15 00 00 | Otpadna ambalaža; apsorbensi, materijali za brisanje i upijanje, filterski materijali i zaštitna odjeća koja nije specificirana na drugi način | 0 | 0 | 0 |
| 16 00 00 | Otpad koji drugdje specificiran u katalogu | 1940 | 10707 | 1219 |
| 17 00 00 | Građevinski otpad i otpad od rušenja objekata (uključujući i otpad od iskapanja onečišćenog tla) | 33 | 0 | 0 |
| 18 00 00 | Otpad koji nastaje kod zaštite zdravlja ljudi i životinja i/ili srodnih istraživanja (isključujući otpad iz kuhinja i restorana koji ne potječe iz neposredne zdravstvene zaštite) | 4054 | 17096 | 1199 |
| 19 00 00 | Otpad iz uređaja za obradu otpada, gradskih otpadnih voda i pripremu pitke vode i vode za industrijsku uporabu | 1524 | 121 | 54 |
| 20 00 00 | Komunalni otpad (otpad iz domaćinstava, trgovine, zanatstva i slični otpad iz proizvodnih pogona i institucija), uključujući odvojeno prikupljene frakcije | 12 | 8 | 3 |
| UKUPNO (t) |  | 86.113 | 38.703 | 7634 |

Izvor:
AZO, Privremeno izvješće – katastar emisija u okoliš (KEO) 2003., veljača 2005.

*2.3.6. Ambalažni otpad*

Tijekom devedesetih i dalje količina ambalažnog otpada
sustavno se povećava zbog rasta udjela nepovratne ambalaže, posebice plastične
PET-ambalaže i limenki.

Potkraj devedesetih godina u Hrvatskoj je
procijenjena ukupna godišnja količina od 320.000 tona ambalažnog otpada, odnosno
specifična godišnja količina od oko 72 kg/stanovnik, što svake godine zauzima
novih 2,4 ha zemljišta. Istraživanja Fakulteta strojarstva i brodogradnje iz
Zagreba pokazala su da je težinski udio ambalaže u komunalnom otpadu oko 25%, a
volumni je udio veći od 50%.

Pravilnikom o ambalaži i ambalažnom otpadu
(»Narodne novine«, br. 97/05. i 115/05.) propisan je način plaćanja naknade za
zbrinjavanje ambalažnog otpada, što po dosadašnjim propisima nije bilo
regulirano.

Direktiva EU-a za ambalažu i ambalažni otpad
određuje da članice moraju organizirati sustav skupljanja i recikliranja
sakupljene ambalaže, a svaka članica treba odlučiti o metodi skupljanja koja
joj je najprihvatljivija.

Pravilnik o ambalaži i ambalažnom otpadu
omogućava sustav i financiranje odvojenog sakupljanja ambalažnog otpada prema
vrsti ambalaže, oporabu (recikliranje) i zbrinjavanje ambalažnog otpada iz
naknada proizvođača i uvoznika za proizvode koje stavljaju u promet.

Proizvodnja ambalaže s uvozom, umanjeno za
izvoz, iznosi 256.668 tona (2003.). Obrađene su 198.964 tone (Izvor: Agencija
za zaštitu okoliša (AZO): Privremeno izvješće – Katastar emisija u okoliš (KEO)
2003, ožujak 2005.).

Tijekom 2003. u Hrvatskoj je odvojeno
prikupljeno i reciklirano oko 110.000 tona otpadnog papira i kartona i oko
14.000 tona staklenog loma. Potrebe za starim papirom su oko 320.000 tona, a za
staklom oko 93.000 tona, što znači da razliku uvozimo.

*2.3.7. Otpadna vozila*

U Hrvatskoj je (2002.) registrirano oko
1.200.000 osobnih automobila, 128.000 teretnjaka, te po 10.000 autobusa i
kombija (ukupno oko 1.348.000 vozila). Broj im stalno raste, tako da je 2004.
broj novoregistriranih automobila premađio 100.000, od čega je bilo oko ľ novih
i Ľ polovnih.

Prosječna starost automobila prelazi 11 godina.
Novi stroţiji Pravilnik o tehničkom pregledu vozila (na snazi od 1.10.2004.),
mogao bi eliminirati viđe od 100.000 vozila koja se ne isplati popravljati.

Procjenjuje se da je udio vozila u ukupnom
metalnom otpadu 75%, tj. otprilike 66.000 t/god, te da bi, prema nekim
predvianjima, za sljedeăih desetak godina trebalo zbrinuti ukupno oko 800.000
starih vozila.

U Hrvatskoj postoji samo jedno postrojenje za
reciklaţu metalnog otpada, bijele tehnike i vozila, te nekoliko pokretnih
postrojenja.

*2.3.8. Otpadne gume vozila*

U 2004. uvezeno je 19.750 tona novih guma za
vozila, a procijenjena količina otpadnih guma u 2005. iznosi oko 50.000 tona.

Otpadne gume vozila razvrstane su u kategoriju
otpada 16 00 00 Europske liste otpada.

Otpadne gume se:

– odlažu na odlagališta komunalnog otpada,

– odbacuju na divlje deponije, odnosno u
prirodu,

– termički obrađuju u cementari,

– spaljuju na slobodnom prostoru.

Zbog takvih postupaka zbrinjavanje guma
predstavlja poseban problem. Odlaganjem na odlagalištu zauzimaju velik prostor,
idealna su staništa za glodavce, a velika su opasnost ako se zapale. Više je
općina zabranilo takvo odlaganje, što je rezultiralo odlaganjem na brojna
nekontrolirana odlagališta, uz puteve, u šume i drugdje.

Na početku 1999. pušteno je u pogon postrojenje koje
omogućava spaljivanje starih guma u rotacijskoj peći Tvornice cementa
Koromačno, kapaciteta više od 20 t/dan (oko 7.000 t/god.). Međutim, toliko se
ne spaljuje zbog teškoća u organizaciji skupljanja (do jeseni 2001. termički je
obrađeno ukupno 8.000 t guma, a pepeo koji nastaje ugrađuje se u klinker,
odnosno u cement). U tijeku je instaliranje sličnih pogona u cementarama u
Našicama i Splitu.

Postrojenja za mehaničku obradu (reciklažu
otpadnih guma) u fazi su gradnje.

2.3.9. Otpadna
električna i elektronička oprema (e-otpad)

E-otpad ide u red količinski najbrže rastućih
vrsta otpada. Sastoji se od otpadnih kućanskih aparata (TV, radioaparati,
video, hladnjaci, itd.), računala, telefona, mobitela, kazetofona, itd. Većina
e-otpada ide u red opasnog otpada zbog opasnih komponenti koje sadrži.

Otpadna elektronika javlja se i u komunalnom i u
industrijskom otpadu, a troškovi njene oporabe iznimno su visoki. Mogu se
izdvojiti vrijedni materijali: Cu, Al, Ag, Au.

Prvi pilot-projekt izdvojenog skupljanja i oporabe
otpadne elektronike iz domaćinstava započeo je Grad Zagreb potkraj 1998.

Države EU-a proizvode oko 14 kg e-otpada
godišnje po stanovniku, a do kraja 2006. trebale bi iz kućanstava odvojeno
skupiti najmanje 4 kg po stanovniku.

Procjenjuje se da u Hrvatskoj nastaje
30.000-45.000 t/god e-otpada, odnosno 6,67–10,11 kg/stanovniku, te da njegove
količine rastu oko 10 %/god. Samo u 2003. prodano je više od 100.000 računala
koja, nakon tri do četiri godine, postaju otpad, što govori o veličini problema
e-otpada.

Ovaj se otpad, zasad odvozi iz reciklažnih
dvorišta za građanstvo ili sabirališta u sklopu akcija skupljanja glomaznog
otpada ili redovitog odvoza komunalnog otpada i završava, najčešće, na
odlagalištima. Sve više gospodarskih subjekata vodi brigu o tom otpadu,
prikuplja ga i skladišti.

Prema Projektu modularnog sustava za
recikliranje sekundarnih sirovina (za Ministarstvo znanosti i tehnologije
izradio Fakultet strojarstva i brodogradnje u Zagrebu i Slavonskom Brodu,
2003.) ukupni potencijal e-otpada iz domaćinstava, industrije, zdravstva,
uprave i ugostiteljstva RH iznosi 373.564 tone.

Za održivije gospodarenje e-otpadom, a posebno
elektroničkim, potreban je cjelovit sustav oporabe, pri čemu dodatne poteškoće
u njegovu razvitku proizlaze iz:

– nedostatne zakonske regulative i nedovoljnog
nadzora toka elektroničkog otpada,

– nenadziranog uvoza elektroničke tehnike (s
velikim potencijalom otpada),

– nerazvijenog tržišta za otkup iskoristivih
dijelova otpadne elektronike,

– nepostojanja obveze kompenzacijskog procesa
otpadne elektroničke opreme u bilanci prodaje nove opreme,

– neplaćanje naknade za zbrinjavanje.

*2.3.10. Komunalni mulj*

U 2004. na sustave javne odvodnje bilo je
priključeno nešto više od 40% stanovništva Hrvatske. Istodobno je 76% stanovništva
imalo priključak na vodoopskrbnu mrežu, s velikim razlikama među pojedinim
županijama (31% u Bjelovarsko-bilogorskoj, do 95% u Istarskoj županiji i 96% u
Gradu Zagrebu).

Prema podacima Statističkog ljetopisa RH,
otpadnih voda iz javne kanalizacije bilo je 2003. ukupno oko 256 mil. m3, od
čega je nepročišćeno u vodotocima i moru završio 171 mil. m3, a pročišćavalo se
oko 84,3 mil. m3 i to mehanički oko 74,7 mil. m3, biološki oko 2,0 mil. m3 i
kombinirano oko 7,6 mil. m3.

Samo se 33 % količine otpadnih voda pročišćava,
pretežito mehaničkim pročišćavanjem (prvi stupanj), pri čemu se izdvaja oko
8.000 tona mulja godišnje koji se dijelom koristi u poljoprivredi, dijelom
ispušta u more ili vodotokove, a dijelom odlaže.

Gradnjom pročistača komunalnih otpadnih voda
trebalo bi se smanjiti zaostajanje Hrvatske na tome području iza EU-a, gdje je
nerijetko i više od 90% stanovništva priključeno na javnu odvodnju, a sličan
udio vrijedi i za pročišćavanje otpadnih voda. Međutim, pojavit će se nove
količine otpadnog mulja koje će trebati odgovarajuće zbrinuti.

*2.3.11. Otpad životinjskog porijekla*

Postupanje s otpadom životinjskog porijekla
uređeno je člancima 32.-35. Zakona o veterinarstvu (»Narodne novine«, br.
70/97., 105/01. i 172/03.), te Pravilnikom o načinu postupanja sa životinjskim
lešinama i otpadom životinjskog podrijetla, te o njihovu uništavanju (»Narodne
novine«, br. 24/03.)

Postupanje sa životinjskim otpadom po
veterinarsko–zdravstvenim načelima i načelima veterinarske zaštite okoliša
podrazumijeva prihvat, skupljanje, razvrstavanje prema stupnju rizičnosti
(kategorije), privremeno uskladištavanje otpada u sabiralištima s uređajima za
hlađenje, razudbu uginulih životinja (određivanje uzroka uginuća), toplinsku
preradu.

Životinjski otpad nastaje u klaonicama,
objektima za preradu mesa, riba, jaja, mlijeka, crijeva, hladnjačama,
skladištima, valionicama jednodnevnih pilića, tržnicama, prodavaonicama mesa,
ribarnicama, ugostiteljstvu i drugim objektima javne prehrane, objektima za
uzgoj i držanje životinja, zoološkim vrtovima, lovnom gospodarstvu, lučkim
terminalima, graničnim prijelazima, u prijevozu životinja i proizvoda i drugim
mjestima na kojima se životinje drže, uzgajaju i proizvode namirnice
životinjskog porijekla.

Otpad (nusproizvodi klaoničke obrade i prerade)
životinjskog porijekla nastaje u sljedećim objektima: 226 klaonica papkara, 77
klaonica peradi, 611 objekata za preradu mesa, 315 objekata za hlađenje i
zamrzavanje mesa i proizvoda od mesa, 38 ribnjaka za uzgoj slatkovodne ribe, 33
objekta marikulture za uzgoj morske ribe, 75 uzgajališta školjkaša, 41 objektu
za preradu riba, 67 mjesta za preuzimanje riba iz ulova, 11 otpremnih centara
za školjkaše, 3 uzgajališta puževa, 31 hladnjači za hlađenje i zamrzavanje riba
i proizvoda od riba, 57 mljekara, 44 farme konzumnih jaja, jednom objektu za
preradu jaja, 26 valionica jednodnevnih pilića i određenom broju objekata u
kojima također nastaje animalni otpad.

Osim navedenih mjesta na kojima se »proizvodi«
otpad životinjskog porijekla, značajan je i broj poljoprivrednih domaćinstava
na kojima se drže i uzgajaju različite vrste domaćih životinja te velik broj
tržnica, prodavaonica mesa, ribarnica, graničnih i drugih terminala na kojima
se obavlja promet živih životinja i proizvoda životinjskog porijekla.

Od ukupno procijenjene količine animalnog otpada
nastalog tijekom 2004. od 120.736 tona, toplinski je prerađeno 78.561 tona, i
to u sljedećim objektima:

– 53.317 tona animalnog otpada svih vrsta u
Agroproteinci,

– 7.000 tona otpada papkara iz vlastite klaonice
u PIK-u Vrbovec,

– 9.375 tona iz klaonice peradi u KOKA d.d. –
Varaždin,

– 7.220 tona iz klaonice peradi i PURIS d.d. –
Pazin,

– 353 tone iz klaonice peradi u PIPO-PERUTNINA
PTUJ – Čakovec,

– 1.296 tona u objektima za toplinsku preradu tvornica
za preradu ribe.

Zbog neodgovornosti i nedosljednosti u
provođenju zakonskih propisa, preostalih 42.175 t otpada životinjskog porijekla
razbacuje se po prirodi ili se odlaže na odlagališta komunalnog otpada te čini
izvore zaraze i onečišćenja vode, tla i zraka.

Na temelju odredbi članka 35. Zakona o
veterinarstvu (»Narodne novine«, br. 70/97., 105/01. i 172/03.) poslovi
utilizacije, odnosno toplinske obrade i neškodljivog uklanjanja lešina i
animalnog otpada, obavljaju se na temelju koncesije dobivene, javnim natječajem
koji na prijedlog Ministarstva poljoprivrede, šumarstva i vodnoga gospodarstva
raspisuje Vlada Republike Hrvatske.

U Republici Hrvatskoj je u funkciji samo jedna
kafilerija otvorenog tipa (Agroproteinka – Sesvetski Kraljevec), instaliranog
kapaciteta 75.000 tona, četiri manje kafilerije zatvorenog tipa za potrebe
registriranih objekata, te dva županijska sabirališta animalnog otpada, u
Rijeci i Puli.

Samo jedan objekt otvorenog tipa za toplinsku
preradu animalnog otpada ne zadovoljava već sada stvarne potrebe.

Prema procjeni Ministarstva poljoprivrede,
šumarstva i vodnoga gospodarstva u ovom trenutku nedostaju najmanje tri objekta
otvorenog tipa za toplinsku preradu animalnog otpada koji bi trebali
ispunjavati sve propisane uvjete EU-a, a posebno u odnosu na mogućnost
toplinske prerade razvrstanog otpada različitih kategorija rizičnosti.

Uz navedene objekte za potrebe potpunog i
propisanog zbrinjavanja otpada životinjskog porijekla nužno je sagraditi i
nekoliko objekata-sabirališta s tzv. temperaturnim režimom za potrebe jedne ili
više županija.

U planu je gradnja i jednoga regionalnog
sabirališta za hlađenje i privremeno uskladištavanje razvrstanog otpada u
mjestu Biljane Gornje u Zadarskoj županiji.

*2.3.12. Otpadna ulja*

U Hrvatskoj nastaje oko 51.000 t/god otpadnih
ulja I. i II. kategorije, zauljene plastične ambalaže, filtera i emulzija
(2003.).

Manji dio tih otpadnih ulja zbrinjava se
termičkom obradom suizgaranja kod proizvođača mineralnih ulja (INA d.d.), u
termoelektranama HEP-a, Tvornici cementa Koromačno i u nekim industrijskim
toplanama i kotlovnicama toplinske snage veće od 3 MWt.

Za suizgaranje otpadnih ulja s fosilnim gorivima
pogon treba imati odobrenje nadležnog ministarstva, što ima samo nekoliko
tvrtki, među kojima je šest termoelektrana HEP (TE Sisak, TE-TO Zagreb, EL-TO
Zagreb, TE Rijeka, TE-TO Osijek i TE Plomin), Tvornica cementa Koromačno i još
neke.

U termoelektranama se godišnje spaljivalo, u
razdoblju 1996-2001., prosječno 350 t/god mineralnih ulja, pretežito iz pogona
HEP-a (transformatorska, turbinska, hidraulička, kompresorska, kablovska i
motorna ulja).

Pogon za skupljanje i recikliranje zauljenih
voda, ambalaže i filtera kapaciteta 200 l /h radi u Grubišnom Polju.

*2.3.13. Otpadne baterije i akumulatori*

Većina otpadnih baterija i akumulatora
klasificira se kao opasni otpad (ključni brojevi 16 06, i to od 01 do 03 i 06
Kataloga otpada).

U Hrvatskoj nastaje godišnje oko 840 t otpadnih
baterija i akumulatora (Agencija za zaštitu okoliša (AZO), Privremeno izvješće
– Katastar emisija u okoliš (KEO) 2003.).

U Hrvatskoj je odvojeno skupljanje otpadnih
baterija i akumulatora započelo u 1990-ima i danas se provodi u ograničenom
opsegu u većim gradovima (Zagreb, Osijek, Rijeka, itd.) preko posuda i
reciklažnih dvorišta.

Otpadne baterije iz satova, mobitela i brojne
druge elektroničke opreme skupljaju se u standardiziranim posudama crvene boje,
koje su postavljene uglavnom, po robnim centrima i većim trgovinama, te u
reciklažnim dvorištima. U Zagrebu je, na primjer 2003. odvojeno skupljeno oko 9
tona otpadnih baterija. U Osijeku se skuplja desetak tona, više od 80% u
posudama.

Procjenjuje se da se godišnje odvojeno skuplja
oko 30 tona otpadnih baterija, što je samo oko 3% njihove procijenjene ukupne
količine (oko 1.000 t/god.).

Odvojeno se skupljene baterije skladište i
djelomično izvoze.

Otpadni akumulatori iz najraznovrsnijih
cestovnih vozila, željezničkih lokomotiva, plovila, aviona, poljoprivrednih i
građevinskih strojeva, rezervnih električnih napajanja u elektroenergetskom
sustavu, industriji i telekomunikacijskim uređajima, itd., skupljaju se,
uglavnom, u reciklažnim dvorištima, gdje su, npr. 2003. u Zagrebu, skupljene 83
tone.

Procjenjuje se da se u Hrvatsku uveze oko 10.000
t/god. akumulatora, a odvojeno skupi i izveze oko 6.000 t/god. otpadnih
akumulatora, što predstavlja samo oko trećinu procijenjene ukupne količine
otpadnih akumulatora (oko 20.000 t/god).

*2.3.14. Postojana organska zagađivala*

Postojana organska zagađivala vrlo su toksični spojevi
otporni na razgradnju, netopivi u vodi, ali visoko topivi u mastima, što
rezultira njihovom akumulacijom u masnim tkivima živih organizama. To su
uglavnom organoklorni spojevi, sadržani u okolišu u vrlo malim koncentracijama
koji se, međutim, zrakom i vodom prenose na velike udaljenosti. Zbog opasnosti
koju postojana organska zagađivala predstavljaju za okoliš, Stockholmska
konvencija UN (na snazi od 17. 2. 2004.) uvela je obvezu sustavnog praćenja i
nadzora nad proizvodnjom, uporabom i ispuštanjem postojanih organskih
zagađivala spojeva u okoliš, uz trenutan prestanak njihove proizvodnje, a zatim
i postupan prestanak njihove uporabe i smanjivanja ispuštanja.

Glavne kategorije postojanih organskih
zagađivala su sljedeće:

– poliklorirani bifenili,

– dioksini i furani,

– pesticidi (diklordifenildikloretan, aldrin,
dieldrin, klordan, lindan itd.).

*Tablica
2.8.*
INVENTARIZACIJA POSTOJANIH ORGANSKIH ZAGAĐIVALA U HRVATSKOJ

|  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- |
| Postojana organska zagađivala | Količine | Izvori | Zahtjevi |
| Poliklorirani bifenili | oko 23.000 električnih kondenzatora težine 660 t i 300 transformatora težine 730 t. | HEP  industrija  itd. | do 2025. ukloniti uporabu u opremi, najkasnije do 2028. sigurno zbrinuti poloklorirane bifenile. |
| Dioksini/Furani | zrak 15,7 g TEQ/god\*)  otpad 49,5 g TEQ/god  tlo 1,7 g TEQ/god  proizvodi 0,8 g TEQ/god  voda 0,002 g TEQ/god | proizvodnja električne i toplinske energije proizvodnja željeza i obojenih metala postrojenja termičke obrade, itd. | najkasnije do 2008. uvesti BAT\*) za nove izvore i BEP\*) za nove i postojeće izvore. |
| Pesticidi | nema podataka | poljoprivreda, šumarstvo itd. | uporaba diklordifenildikloretana samo iznimno za kontrolu malarije. |

\*)
BAT – Best available technology (Najbolja raspoloživa tehnologija)

\*)
BEP – Best environmental practice (Najbolja okolišna praksa)

\*)
TEQ –Toxic equivalent (Toksični ekvivalent)

Izvor: VIII. simpozij gospodarenja otpadom
Zagreb 2004., str. 565

*2.3.15. Medicinski otpad*

Pri pružanju zdravstvene zaštite nastaju dvije
grupe otpada:

– inertni medicinski otpad (otpad po sastavu i
izgledu sličan komunalnom otpadu) i

– opasni medicinski otpad.

Inertni medicinski otpad čini oko 86% sastava
otpada, a uključuje uobičajeni otpad, papir i kartonsku ambalažu, staklo te
ostatke hrane. Opasni medicinski otpad čini oko 14% ukupnih količina
medicinskog otpada, a sastoji se od sljedećih grupa otpada:

– Infektivni
otpad         80 %

– Oštri
predmeti           8 %

– Patološki otpad
5 %

– Farmaceutski otpad  3 %

– Kemijski
otpad         2 %

– Citostatici                 2 %

Sastav opasnog medicinskog otpada poklapa se s
prosječnim vrijednostima iz literature i stranih iskustava. Zdravstvene ustanove
kao proizvođači otpada dužne su ga zbrinuti na ekološki prihvatljiv način.

Na temelju ankete koju je provelo Ministarstvo
zdravstva i socijalne skrbi 2003. u okviru izrade stručnih podloga za cjelovito
rješavanje problematike uspostave organiziranog i sustavnog zbrinjavanja otpada
iz zdravstvene djelatnosti, ukupna je količina medicinskog otpada (t/god):

– inertni medicinski
otpad         16.788

– opasni medicinski
otpad          2.733\_

Ukupno
            19.521

Anketom je obuhvaćeno 77 zdravstvenih ustanova u
državnom vlasništvu i vlasništvu županija, 73 zdravstvene ustanove u privatnom
vlasništvu, te zavodi za javno zdravstvo i domovi zdravlja.

U dijelu upitnika koji se odnosi na probleme
koji se javljaju prilikom postupanja s medicinskim otpadom zdravstvene ustanove
istaknule su:

– razvrstavanje opasnog od komunalnog otpada,

– discipliniranost ljudi za odvajanje otpada,

– sortiranje i pakiranje otpada; vođenje
očevidnika,

– prijevoz otpada,

– visoke financijske troškove za sanaciju svih
vrsta otpada,

– skladištenje kemijskog, farmaceutskog otpada i
otpada od citostatika, te zbrinjavanje ambalaže kemikalija i infektivnih
otopina; zbrinjavanje aspiriranog sadržaja,

– problem ostatka pepela poslije izgaranja u
vlastitoj spalionici,

– prestanak rada PUTO-a (1. 8. 2002.) u Zagrebu
po mišljenju nekoliko zdravstvenih ustanova uzrokovao je probleme vezane uz
konačno zbrinjavanje kemijskog i farmaceutskog otpada budući da nema dovoljan
broj firmi koje se bave konačnim zbrinjavanjem navedenog otpada,

– slabu informiranost o stručnim tvrtkama koje
mogu zbrinjavati sve vrste otpada nastalog u medicinskim ustanovama.

*Tablica
2.9.*
PROCJENA UKUPNIH GODIŠNJIH KOLIČINA MEDICINSKOGA OPASNOG OTPADA

|  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- |
| Županija | Količina opasnog otpada (t/god) | Županija | Količina opasnog otpada (t/god) |
| Bjelovarsko-bilogorska | 66,23 | Požeško-slavonska | 55,29 |
| Brodsko-posavska | 121,01 | Primorsko-goranska | 104,58 |
| Dubrovačko-neretvanska | 90,55 | Sisačko-moslavačka | 88,73 |
| Grad Zagreb | 1.038,43 | Splitsko-dalmatinska | 148,80 |
| Istarska | 125,53 | Šibensko-kninska | 63,02 |
| Karlovačka | 124,90 | Varaždinska | 112,70 |
| Koprivničko-križevačka | 74,50 | Virovitičko-podravska | 63,31 |
| Krapinsko-zagorska | 83,80 | Vukovarsko-srijemska | 54,15 |
| Ličko-senjska | 28,88 | Zadarska | 98,85 |
| Međimurska | 52,93 | Zagrebačka | 65,41 |
| Osječko-baranjska | 70,89 | UKUPNO | 2.732,53 |

Izvor: Studija Zbrinjavanje medicinskog otpada, Projekt
optimalnog zbrinjavanja otpada iz zdrastvenih djelatnosti na području RH s
prikazom najpovoljnijeg tehnološkog rješenja, (ENERKON, APO, Klinički bolnički
centar Zagreb u suradnji sa Svjetskom zdravstvenom organizacijom, Zagreb 2003.)

Anketom su utvrđene sljedeće količine
uskladištenoga opasnoga medicinskog otpada u zdravstvenim ustanovama i to:

– farmaceutski otpad               3.900 kg

– infektivni
otpad                     2.500 kg

– citostatici s
ambalažom          1.250 kg

– kemijski
otpadi                     1.400 kg

Također je utvrđeno da samo 10% zdravstvenih
ustanova postupa s otpadom u cijelosti prema navedenom Naputku, a 60-70%
provodi razvrstavanje i posjeduje sekundarno skladište za opasni otpad.

*Tablica
2.10.* PROIZVODNJA
I NAČINI ZBRINJAVANJA OPASNOGA MEDICINSKOG OTPADA

|  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| Način zbrinjavanja | Opasni medicinski otpad (kg/tjedan) | | | | | |
| Patološki  (18 01 02) | Infektivni  (18 01 03) | Oštri (18 01 01) | Farmaceutski  (18 01 05) | Citostatici  (18 01 05) | Kemijski (18 01 05) |
| Vlastita obrada | 71,80 | 8.816,34 | 494,34 | 50,75 | 357,25 | 954,00 |
| Ugovorna tvrtka | 757,65 | 15.062,75 | 1.816,70 | 538,50 | 154,00 | 649,40 |

Izvor:
Ministarstvo zdravstva i socijalne skrbi

Patološki se otpad zbrinjava u bolnicama i
Krematoriju, a kemijski otpad se ne obrađuje na odgovarajući način i najveći
dio ispušta se u kanalizaciju. U okviru bolnica radi 11 postrojenja za termičku
obradu medicinskog otpada.

Osim u zdravstvenim ustanovama neke vrste
medicinskog otpada nastaju i u kućanstvima (stari lijekovi), te u farmaceutskoj
industriji i znanstvenim institucijama.

***2.4. Postupci
gospodarenja otpadom***

Gospodarenje otpadom vrlo je složena djelatnost
koja zahvaća sve grane gospodarstva, proizvodnje i potrošnje, a sadrži čitav
niz postupaka i tehnologija od kojih se velik dio primjenjuje u različitim
oblicima u Hrvatskoj.

U okviru cjelovitog sustava gospodarenja
otpadom, na bazi hijerarhijskog koncepta Izbjegavanje – Vrednovanje (oporaba) –
Odlaganje (IVO), u Hrvatskoj su zastupljeni sljedeći važniji postupci.

–
Izbjegavanje nastajanja otpada i smanjivanje opasnih svojstava:

•          odgoj i obrazovanje,

•          čistija proizvodnja i
proizvodi,

•          Hrvatska burza otpada,

•          uvedene naknade za
opterećivanje otpadom,

•          obveze izrade Planova
gospodarenja otpadom,

–
Skupljanje i prijevoz otpada,

–
Vrednovanje – oporaba otpada:

•          odvojeno skupljanje,

•          reciklaža i oporaba,

•          mehanička obrada,

•          biološka obrada,

•          termička obrada,

•          kemijsko-fizikalna
obrada,

–
Konačno zbrinjavanje ostatnog otpada.

*2.4.1. Izbjegavanje otpada i smanjivanje opasnih svojstava*

Iako bi izbjegavanje otpada i smanjivanje
njegovih opasnih svojstava trebalo biti na prvom mjestu hijerarhije
gospodarenja otpadom, svijest proizvođača i uvoznika otpada o tome vrlo je
niska.

Od većeg broja raspoloživih postupaka
izbjegavanja otpada, u Hrvatskoj se primjenjuju čistija proizvodnja, razmjena
otpada na Hrvatskoj burzi otpada, promidžba i edukacija, izrada Planova
gospodarenja otpadom, naknade.

Čistija se proizvodnja prakticira nekoliko
godina zahvaljujući, uglavnom, aktivnosti Hrvatskoga centra za čistiju
proizvodnju uz potporu odgovarajućih organizacija iz nekoliko europskih zemalja
(Češka Republika, Norveška). Aktivnosti su, među ostalim, usmjerene na
smanjivanje količine i opasnih svojstava otpada u industriji edukacijom,
treningom i konkretnim projektima.

Hrvatska burza otpada, u okviru Hrvatske
gospodarske komore, posreduje u razmjeni otpada gospodarskih subjekata oglašavanjem
ponude i potražnje različitih vrsta pretežito proizvodnog otpada koji time ne
ulazi u službeni sustav gospodarenja otpadom.

Edukacija na području gospodarenja otpadom, pa
tako i u funkciji izbjegavanja otpada i smanjivanja njegovih opasnih svojstava,
zastupljena je u predškolskim, školskim i visokoškolskim obrazovnim programima,
medijima, u okviru međunarodnih simpozija o gospodarenju otpadom u Zagrebu, u
stručnim časopisima, na specijaliziranim izložbama, u radu udruga i drugom.
Evidentan je napredak u obrazovanju i edukaciji u predškolskom i školskom
sustavu, osobito u nekim sredinama.

*2.4.2. Skupljanje i prijevoz otpada*

Skupljanje i prijevoz komunalnog otpada
povjereno je pretežito komunalnim poduzećima kojima je to ili osnovna ili jedna
od djelatnosti.

Organiziranim skupljanjem komunalnog otpada
obuhvaćeno je oko 80% stanovništva, pri čemu taj obuhvat varira od 50% u
nekoliko županija do gotovo 100% u Zagrebu. Broj stanovnika obuhvaćenih
organiziranim skupljanjem komunalnog otpada povećao se s približno 2,7 mil.
1995. (oko 60%) na približno 3,5 mil. u 2000. (oko 80%), što je dobar trend.

Sustavi skupljanja komunalnog otpada temelje se
na skupljanju miješanog otpada u kontejnerima, kantama i vrećama. Trend je da nova
naselja koriste kante. Kante 80 – 1.100 litara i kontejneri 1–7 m3 obično se
uvoze ili proizvode sukladno njemačkim DIN normama. U novije su vrijeme na
tržnicama, u trgovinama i u reciklažnim dvorištima postavljeni veliki
kontejneri zapremnine 10 – 30 m3 s mehanizmima za prešanje. Posebna je značajka
vrlo često skupljanje otpada, pretežito 2-3 puta tjedno. Najteži problem
postaju sve veće količine ambalažnog otpada.

Glomazni otpad iz kućanstava odvozi se, u
pravilu, dva puta godišnje, u razdoblju od ožujka do studenoga.

Većina vozila za skupljanje i prijevoz
komunalnog otpada su vozila s mehanizmom za zbijanje otpada.

Komunalni otpad koji se skupi na otocima prevozi
se ili na vlastita odlagališta ili se s otoka koji nemaju odlagališta prevozi
trajektima, u kamionima za skupljanje ili u kontejnerima, na kopno radi
odlaganja.

Druge kategorije otpada u Hrvatskoj uglavnom
skupljaju i prevoze ovlašteni skupljači i prijevoznici otpada. Tokovi tih vrsta
otpada znatno su manje kontrolirani.

*2.4.3. Vrednovanje – oporaba otpada*

U okviru vrednovanja – oporabe otpada u
relativno skromnim iznosima primjenjuju se odvojeno skupljanje više kategorija
otpada s reciklažom i različite vrste obrade otpada.

– Odvojeno skupljanje komunalnog otpada počelo
se razvijati u drugoj polovici 1980-tih i danas se obavlja putem desetak
reciklažnih dvorišta i oko 10.000 uličnih kontejnera za otpadni papir, karton,
staklo, PET, limenke, itd.

U 2004. odvojeno je skupljeno i reciklirano oko
4,5% proizvedenoga komunalnog otpada iz kućanstava. Odvojeno skupljanje drugih
kategorija otpada provode ustanove i proizvodni subjekti.

Za iskorištavanje odvojeno sakupljenog otpada
postoje značajni proizvođački kapaciteti, ali se ne koriste dovoljno:

– staklo: od 140.000 t/god ukupno raspoloživih
kapaciteta u proizvodnji i preradi stakla koristi se samo 30.000 t/god (oko
21%) skupljenog otpadnog stakla;

– papir i karton: od ukupno raspoloživih 320.000
t/god kapaciteta u proizvodnji i preradi papira i kartona koristi se samo oko
110.000 t/god (oko 33%) odvojeno skupljenog papira i kartona.

Obrada otpada u Hrvatskoj predstavljena je s
određenim brojem postrojenja, prikazanih u točki 2.5. ove Strategije.

*2.4.4. Konačno odlaganje*

Konačno je odlaganje dosad najzastupljeniji
postupak (95%). Njegove karakteristike obrađene su u točkama 2.5. i 2.6.1.

*Tablica
2.11.*
ODLAGALIŠTA I KOLIČINE ODLOŽENOG OTPADA PO ŽUPANIJAMA (2003.)

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| Županija | Odlagališta | | Veličina odlagališta | | | Godišnje odloženo otpada (m3) | | |
| ukupno | aktivno | Površina (m2) | Kapacitet (m3) | Odloženo otpada (m3) | Ukupno (m3) | % otpada u RH | po stanovn. |
| Zagrebačka | 9 | 8 | 640.275 | 4.507.000 | 2.318.000 | 167.000 | 6,7 | 0,61 |
| Krapinsko-  -zagorska | 6 | 6 | 73.580 | 629.000 | 266.000 | 83.147 | 0,8 | 0,66 |
| Sisačko-moslavačka | 11 | 11 | 474.525 | 4.112.000 | 1.988.300 | 120.550 | 5,8 | 0,65 |
| Karlovačka | 9 | 7 | 289.312 | 1.434.500 | 715.900 | 138.170 | 2,1 | 0,85 |
| Varaždinska | 9 | 9 | 128.884 | 1.491.000 | 970.250 | 102.560 | 2,8 | 0,43 |
| Koprivničko-križevačka | 22 | 22 | 411.068 | 1.872.150 | 596.220 | 52.908 | 1,7 | 0,46 |
| Bjelovarsko-bilogorska | 16 | 15 | 632.652 | 1.511.050 | 549.300 | 84.920 | 1,6 | 0,66 |
| Primorsko-goranska | 17 | 15 | 365.620 | 5.575.500 | 2.820.625 | 277.510 | 8,2 | 0,89 |
| Ličko-senjska | 13 | 13 | 187.450 | 2.221.000 | 764.200 | 74.050 | 2,2 | 1,39 |
| Virovitičko-podravska | 13 | 11 | 204.800 | 869.500 | 380.550 | 49.388 | 1,1 | 0,60 |
| Požeško-slavonska | 2 | 2 | 70.080 | 708.520 | 128.000 | 38.000 | 0,4 | 0,45 |
| Brodsko-posavska | 16 | 14 | 439.760 | 2.205.700 | 933.178 | 112.335 | 2,7 | 0,68 |
| Zadarska | 20 | 15 | 408.650 | 2.283.500 | 1.295.000 | 156.000 | 3,7 | 1,06 |
| Osječko-baranjska | 17 | 16 | 736.400 | 5.250.000 | 1.867.150 | 247.750 | 5,4 | 0,74 |
| Šibensko-kninska | 10 | 9 | 282.000 | 3.121.000 | 1.287.000 | 125.450 | 3,7 | 1,09 |
| Vukovarsko-srijemska | 29 | 23 | 455.771 | 2.545.650 | 1.758.600 | 163.040 | 5,2 | 0,79 |
| Splitsko-dalmatinska | 18 | 18 | 598.963 | 8.565.000 | 5.446.000 | 415.150 | 15,8 | 1,19 |
| Istarska | 9 | 8 | 1.018.860 | 3.595.000 | 2.034.500 | 326.000 | 5,9 | 1,56 |
| Dubrovačko-neretvanska | 7 | 7 | 108.000 | 1.575.000 | 1.041.000 | 60.000 | 3,0 | 0,51 |
| Međimurska | 27 | 22 | 323.950 | 1.350.600 | 307.660 | 57.920 | 0,9 | 0,55 |
| Grad Zagreb | 1 | 1 | 800.000 | 14.000.000 | 7.000.000 | 550.000 | 20,3 | 0,70 |
| Ukupno | 281 | 252 | 8.649.600 | 69.422.670 | 34.467.433 | 3.401.848 | - | 0,79 |
| Udio ( % ) | - | 100 | - | 100 | 50 |  | 100,0 |  |

Izvor:
Novelacija katastra odlagališta u Republici Hrvatskoj, konačno izvješće, APO,
siječanj 2005.

***2.5. Građevine i
postrojenja za gospodarenje otpadom***

Građevine i postrojenja za gospodarenje otpadom
koriste se za:

– mehaničku obradu,

– biološku obradu,

– termičku obradu,

– kemijsko-fizikalnu obradu,

– odlaganje otpada.

Odlaže se 61,7% registriranog otpada, građevine
i postrojenja za mehaničku obradu preuzimaju 29,3%, za termičku obradu 8,1%, a
za biološku i kemijsko-fizikalnu obradu manje od 1% registriranog otpada.

Mehanička obrada otpada (sortirnice, reciklaže)
priprema odvojeno skupljeni komunalni i drugi otpad za ponovno i novo
korištenje. Procijenjeni broj i kapaciteti postojećih postrojenja za mehaničku
obradu otpada prikazani su u Tablici 2.11.

*Tablica
2.12.*
POSTROJENJA ZA MEHANIČKU OBRADUOTPADA (PROCJENA)

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| Kategorija otpada | Postrojenja | |
| Broj | kapacitet (t/god.) |
| Komunalni | 20 | ~ 50.000 |
| Proizvodni | 52 | ~ 600.000 |
| Građevinski | 1 | ~ 300.000 |
| Ukupno | 73 | ~ 950.000 |

Izvor:
Ocjena na temelju različitih izvora

*Biološka
obrada otpada*
ograničena je na tri biokompostane odvojeno skupljenog biootpada u Zagrebu od
kojih su dvije u vlasništvu poduzeća Zrinjevac Zagreb (Jankomir i Markuševac),
kapaciteta po 35.000 m3/god. (oko 7.000 t/god.), a treću je sagradio
ZGOS Zagreb na odlagalištu Jakuševec-Prudinec (2.000 t/god), na kojoj se
lokaciji gradi i biološka obrada ukupnog kapaciteta 20.000 t/god.

*Termička
obrada otpada*
odvija se u nekoliko vrsta postrojenja:

– postrojenja za termičku obradu otpada
(uključivo energane na otpad),

– suizgaranje otpada s fosilnim gorivima,

– kafilerije (termička obrada klaoničkoga
životinjskog otpada),

– energane na deponijski plin.

*Postrojenja
za termičku obradu otpada* uglavnom su za opasni otpad, a osnovni su podaci prikazani
u

Tablici 2.13.

Najviše se otpada termički obrađuje u
drvno-prerađivačkoj industriji i to uz proizvodnju energije (energane na
otpad).

*Tablica
2.13.*
POSTROJENJA ZA TERMIČKU OBRADUOPASNOG OTPADA

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| Naziv | Vrsta otpada | Kapacitet (t/god) |
| Klinička bolnica Dubrava Zagreb | opasni medicinski | ~ 800 |
| Opća bolnica Vinkovci | opasni medicinski | ~ 150 |
| Druge bolnice | opasni medicinski | ~ 750 |
| Herbos Sisak | opasni | 2.000 |
| UKUPNO u pogonu | opasni | 3.700 |

Napomena: PUTO – Zagreb ne radi od 1. 8. 2002.;
Kombinat Belišće i drugi spaljuju 180.000 t/god vlastitoga drvnog otpada

Izvor: ocjena na temelju različitih izvora

Sagrađena su dva manja postrojenja za termičku obradu
neopasnog otpada (Vrbnik-Krk, Zlarin), ali ne rade.

*Suizgaranje
otpada*
s fosilnim gorivima upotrebljava se u nekoliko termoelektrana (~350 t/god
starih ulja), u tvornici cementa (7.000 t/god otpadnih guma, stara ulja i mesno
koštano brašno) i u rafinerijama INA-e.

*Kafilerije* termički obrađuju oko
80.000 t/god. životinjskog otpada u četiri pogona od kojih je najveća u
Sesvetskom Kraljevcu, kapaciteta oko 75.000 t/god.

*Prva
energana na deponijski plin* puštena je u pogon potkraj 2004. u Zagrebu na odlagalištu
Jakuševec–Prudinec, instalirane snage 2 MW, od čega je u pogonu 1 MW.

*Kemijsko-fizikalnu
obradu otpada*
primjenjuje, uglavnom, INA d.d., pretežito za opasni otpad (muljevi, razlivena
nafta, otpadna ulja itd.).

*Odlagališta
otpada*
primaju najveće količine proizvedenog otpada. Najnoviji podaci o odlagalištima
prikupljeni su anketom za potrebe izrade elaborata Novelacija katastra
odlagališta otpada u Republici Hrvatskoj – Konačno izvješće, Agencija za posebni
otpad (APO za naručitelja Agenciju za zaštitu okoliša, siječanj, 2005. Uz 252
aktivna odlagališta, od kojih je 31 stavljeno u funkciju nakon 1. siječnja
2000., registrirano je i 29 zatvorenih, odnosno ukupno 281 odlagalište.

Odlagališta su grupirana prema kategorijama,
odnosno pravnom statusu, veličini, vrstama odloženog otpada, stanju aktivnosti,
utjecaju na okoliš i opremljenosti.

Aktivna odlagališta razvrstana su u pet
kategorija:

– legalna odlagališta                             25,

– odlagališta u postupku legalizacije
    40,

– službena odlagališta                          36,

– dogovorna
odlagališta                       86,

– »divlja« odlagališta –
smetlišta           65.

*Legalna
odlagališta otpada*
su građevine za (trajno) odlaganje otpada, predviđene odgovarajućim
prostorno-planskim dokumentima (županijskim, gradskim/općinskim) i sagrađene u
skladu s važećim propisima, a rade uz odobrenje nadležnog tijela lokalne uprave
i samouprave na temelju provedene procjene o utjecaju na okoliš te ishođenih
dozvola – lokacijske, građevinske i uporabne.

*Odlagališta
otpada u postupku legalizacije* su građevine za (trajno) odlaganje otpada,
predviđene odgovarajućim prostorno-planskim dokumentima (županijskim, gradskim/
općinskim) za koja je započeo, ali još nije dovršen postupak procjene utjecaja
na okoliš, odnosno, ishođenje potrebnih dozvola – lokacijske i građevinske, a
za nova odlagališta i uporabne dozvole.

*Službena
odlagališta otpada*
su, uglavnom, veći neuređeni prostori za (trajno) odlaganje otpada, predviđeni
odgovarajućim prostorno-planskim dokumentima (županijskim, gradskim/općinskim),
za koja nije proveden postupak procjene utjecaja na okoliš niti raspolažu
ijednom od neophodnih dozvola (lokacijskom, građevinskom, uporabnom), a rade na
temelju rješenja ili odluke nadležnog tijela lokalne uprave i samouprave te su
u sustavu službeno organiziranog dovoza otpada ovlaštenih komunalnih poduzeća.

*Dogovorna
odlagališta otpada*
su, uglavnom, neuređeni manji prostori za odlaganje otpada koji nisu predviđeni
odgovarajućim prostorno-planskim dokumentima (županijskim, gradskim/općinskim)
i za koje nije proveden postupak procjene utjecaja na okoliš. Ona ne raspolažu
nijednom od neophodnih dozvola (lokacijskom, građevinskom, uporabnom), ali
djeluju uz znanje ili u dogovoru s tijelom nadležne lokalne samouprave.
Uglavnom nisu u sustavu služ­beno organiziranog dovoza otpada ovlaštenih osoba.

*»Divlja«
odlagališta otpada – smetlišta* su manji neuređeni prostori koji nisu
predviđeni za odlaganje otpada, a formirali su ih najčešće građani bez prethodnog
znanja tijela lokalne samouprave. Ne raspolažu nikakvim dokumentima relevantnim
za njihovo djelovanje (SUO, dozvole) niti posjeduju rješenje ili formalnu
odluku tijela lokalne samouprave, a otpad uglavnom individualno, dovoze
građani. Osim navedenih, u Hrvatskoj postoji mnogo veći broj slič­nih površina
onečišćenih otpadom.

*Tablica
2.14.*
OSNOVNA OBILJEŽJA ODLAGALIŠTA OTPADA U REPUBLICI HRVATSKOJ PO KATEGORIJAMA

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| Aktivna odlagališta/kategorija | Broj  odlagališta | Udio (%) | Površina (m2) | Udio (%) | Kapacitet (m3) | Udio (%) | Velikih odlagališta | Udio (%) | Ostalih odlagališta | Udio (%) |
| Legalna | 25 | 10 | 2.977.545 | 34 | 25.972.000 | 37 | 18 | 30 | 7 | 4 |
| U postupku legalizacije | 40 | 16 | 2.156.454 | 25 | 19.555.000 | 28 | 23 | 38 | 17 | 9 |
| Službena | 36 | 14 | 1.457.616 | 17 | 14.614.000 | 21 | 19 | 32 | 17 | 9 |
| Dogovorna | 86 | 34 | 1.583.344 | 18 | 7.948.070 | 12 | 0 | 0 | 86 | 44 |
| »Divlja« | 65 | 26 | 474.641 | 6 | 1.313.600 | 2 | 0 | 0 | 65 | 34 |
| Ukupno | 252 | 100 | 8.649.600 | 100 | 69.402.670 | 100 | 60 | 100 | 192 | 100 |

Izvor:
Novelacija katastra odlagališta u Republici Hrvatskoj, Konačno izvješće, APO,
siječanj 2005.

*Tablica
2.15.*
ODLOŽENI OTPAD PO KATEGORIJAMAODLAGALIŠTA

|  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| Aktivna odlagališta/kategorija | Odloženo otpada (m3) | Udio (%) | Odloženo otpada godišnje (m3) | Udio (%) |
| Legalna | 12.829.500 | 37 | 1.085.693 | 32 |
| U postupku legalizacije | 8.640.000 | 25 | 1.124.433 | 33 |
| Službena | 9.492.900 | 28 | 864.400 | 25 |
| Dogovorna | 3.091.213 | 9 | 264.417 | 8 |
| »Divlja« | 433.820 | 1 | 62.905 | 2 |
| Ukupno | 34.487.433 | 100 | 3.401.848 | 100 |

Izvor:
Novelacija katastra odlagališta u Republici Hrvatskoj, Konačno izvješće, APO,
siječanj 2005.

U velika su odlagališta uključena ona koja
zadovoljavaju jedan od sljedećih postavljenih uvjeta: više od 10.000
stanovnika, 40.000 m3/god odloženog otpada, 5 ha površine, itd. Velika su
odlagališta do sad primila 85% registriranog otpada, a njima gravitira 72%
stanovništva Hrvatske.

*Tablica
2.16.*
AKTIVNA ODLAGALIŠTA OTPADA

|  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- |
| Podatak | Odlagališta | | |
| velika | ostala | ukupno |
| Broj | 60 | 192 | 252 |
| Površina (ha) | 551 | 314 | 865 |
| Kapacitet (mil. m3) | 53,4 | 16,0 | 69,4 |
| Odloženo (mil. m3) | 29,2 | 5,3 | 34,5 |
| Slobodno (mil. m3) | 24,2 | 10,7 | 34,9 |
| Odlaganje (mil. m3/god.) | 2,7 | 0,7 | 3,4 |
| Popunjenost (%) | 55 | 33 | 50 |
| Trajanje (god.) | 9 | 15 | 10 |

Izvor:
Novelacija katastra odlagališta u Republici Hrvatskoj, Konačno izvješće, APO,
siječanj 2005.

Gotovo 67% svih aktivnih odlagališta (dogovornih
86 i »divljih« 65 registriranih upitnikom) nije predviđeno prostorno-planskim
dokumentima i za njih nije proveden postupak procjene utjecaja na okoliš te ne
raspolažu niti jednom od potrebnih dozvola.

Isključivo komunalni otpad odlaže se na 25
odlagališta, a komunalni i sličan otpad po sastavu, zajedno s neopasnim
proizvodnim otpadom, na 227 odlagališta.

Odlaganje opasnog otpada prijavljeno je na 21
odlagalištu smještenom unutar 10 županija, odnosno 14 jedinica lokalne
samouprave.

Fond za zaštitu okoliša i energetsku
učinkovitost trenutno sufinancira sanaciju 161 službenoga neuređenog
odlagališta komunalnog otpada.

Rekapitulacija građevina i postrojenja za
gospodarenje otpadom:

*Tablica
2.17.*
GRAĐEVINE I POSTROJENJA ZAGOSPODARENJE OTPADOM

|  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- |
| Vrsta | Broj | Kapacitet | |
| mil. t/god | % |
| Mehanička obrada otpada | 73 | ~ 0,95 | 29,3 |
| Biološka obrada otpada | 3 | ~ 0,02 | 0,6 |
| Termička obrada otpada | 30 | ~ 0,26 | 8,1 |
| Kemijsko-fizikalna obrada | 2 | ~ 0,01 | 0,3 |
| Registrirana odlagališta otpada | 252 | ~ 2,00 | 61,7 |
| Ukupno | 360 | ~ 3,24 | 100 |

Izvor:
Ocjena na temelju različitih izvora

Iz svega je vidljivo da se tokovi dijela
proizvedenog otpada ne kontroliraju.

Elaborat Novelacija katastra odlagališta u RH,
odnosno Katastar odlagališta (Geografski informacijski sustav (GIS) – baza podataka
kojom raspolaže Agencija za zaštitu okoliša) izrađen na početku 2005.,
predstavlja dobru podlogu za planove gospodarenja otpadom na svim razinama (od
državne do općinske) i programe za cjelovita rješenja i studije izvodljivosti.

***2.6. Sanacija odlagališta
i »crnih točaka«***

*2.6.1. Odlagališta otpada*

U zadnjih tridesetak godina u Republici
Hrvatskoj je odbačeno oko 100 mil. t različitog otpada. Samo bi se za prvu fazu
sanacije trebalo odvojiti oko 200 mil. eura ovisno o vrsti sanacije
(primjerice, sanacija smetlišta Jakuševec – Prudinec u Zagrebu i njegovo
pretvaranje u sanitarno odlagalište iznosilo je oko 410 mil. kuna za 7 mil. m3
zatečenoga odloženog otpada).

Značajne aktivnosti na sustavnijoj sanaciji
postojećih odlagališta započele su 2004., početkom djelovanja Fonda za zaštitu
okoliša i energetsku učinkovitost. Za određivanje prednosti prigodom dodjele
financijskih sredstava Fonda utvrđeni su kriteriji Pravilnikom o uvjetima koje
moraju ispunjavati korisnici sredstava Fonda (»Narodne novine«, br. 183/04.):

– pripremljenost programa, projekta i sl.,

– stupanj povoljnog utjecaja na okoliš i
energetsku učinkovitost,

– kvaliteta ponuđenog tehničkog rješenja,

– stupanj ugroženosti okoliša,

– financijska sposobnost korisnika sredstava.

*Tablica
2.18.* PLAN
SANACIJE ODLAGALIŠTA ZA RAZDOBLJE 2005.-2009.

|  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| Lokacija | Broj  županija | Broj  odlagališta | Procjena  investicija | | Udio Fonda | |
| mil. kn | % | mil. kn | % |
| Priobalje | 7 | 77 | 1.333 | 51,6 | 645 | 50 |
| Kontinent | 13 | 84 | 1.248 | 48,4 | 650 | 50 |
| Ukupno | 20 | 161 | 2.581 | 100,0 | 1.295 | 100,0 |

Izvor:
Fond za zaštitu okoliša i energetsku učinkovitost

Predviđeni udio Fonda u procijenjenim
investicijama iznosi, prosječno, oko 50%, a za pojedina odlagališta kreće se u rasponu
od 35 do 80%.

Uspješnost procesa sanacije odlagališta ovisi o
sigurnim izvorima financiranja od kojih je Fond za zaštitu okoliša i energetsku
učinkovitost jedan, ali značajan čimbenik, zatim o stručnosti timova za izradu
i vođenje projekata, te o podršci upravnih struktura i javnosti na županijskim
i lokalnim razinama.

*2.6.2. »Crne točke« (stara opterećenja)*

»Crne točke« su lokacije u okolišu visoko
opterećene otpadom nakon dugotrajnoga neprimjerenoga gospodarenja proizvodnim
(tehnološkim) otpadom (npr. otpad iz kožarske i tekstilne industrije, otpad u
proizvodnji i preradi na te, zatim isplake, zauljena zemlja i muljevi koji
ostaju oko lokacija dubokih bušotina, talozi u spremnicima, otpad iz
anorganskih tehnoloških procesa – kiseline, lužine, soli teških metala, otpad
iz proizvodnje umjetnih gnojiva, otpad iz organskih kemijskih procesa, otpad od
ostataka boja, lakova, te ambalaže i pesticida, otpad od fotoindustrije, otpad
iz anorganskih termičkih procesa, otpadna ulja mineralnog podrijetla i otpada
organska otapala, gume vozila i otpad iz proizvodnje azbesta, te baterije i
olovni akumulatori).

Glavnina proizvodnog (tehnološkog) otpada
(inertnog i opasnog) odlagana je na odlagališta komunalnog otpada, unutar
industrijskih područja i postrojenja, gdje se posebno izdvajaju tzv. točke
visokog rizika, zatim u depresije, jame od iskopa i drugdje.

Podaci o vrstama, količinama, mjestu nastanka i
načinu gospodarenja nisu potpuni i pouzdani.

***2.7. Aktivnosti MZOPUG-a
u 2004. i prvomtromjesečju 2005.***

Na početku 2004. Ministarstvo zaštite okoliša
prostornog uređenja i graditeljstva (MZOPUG) izradilo je kratkoročni Program
postupanja s otpadom u Republici Hrvatskoj koji polazi od ocjene stanja,
sagledavanja uzroka ključnih problema i mogućnosti njihova praktičnog
rješavanja. Nizom kratkoročnih programskih mjera trebalo je ublažiti kritično
stanje na području gospodarenja otpadom te, do kraja godine, stvoriti
preduvjete za sustavno i učinkovito djelovanje na ovom području. Program je
obuhvatio pet kategorija mjera:

– Mjere unapređivanja i dopune propisa i
dokumenata,

– Mjere postupanja s otpadom,

– Mjere koje se odnose na izradu dokumenata
prostornog uređenja,

– Mjere poticanja primjerenog postupanja s
otpadom i

– Mjere praćenja provedbe Programa.

Posebna je pozornost posvećena rješavanju
problema provedbe propisa na području gospodarenja otpadom. Prioritetna svrha
koju je trebalo postići ciljanim izmjenama i dopunama propisa o otpadu,
uključujući i tadašnji zakon o otpadu koji je, na početku 2004., stupio na
snagu, bilo je poboljšanje provedivosti propisa. Vlada Republike Hrvatske
donijela je Program gospodarenja otpadom u Republici Hrvatskoj u svibnju 2004.

Povoljno mišljenja Europske komisije o zahtjevu
Republike Hrvatske za pridruživanje Europskoj uniji, izdano u lipnju 2004.,
utjecalo je na promjenu koncepta rješavanja problematike gospodarenja otpadom u
2004. U osvrtu na godišnji Plan usklađivanja zakonodavstva Republike Hrvatske s
europskom pravnom stečevinom u 2004., Europska komisija posebno ukazuje na
potrebu donošenja propisa koji su u cijelosti usklađeni s propisima EU-a, jer
ograničeno vrijeme i kadrovi ne omogućuju usklađivanje u više koraka. Stoga se,
umjesto Programom predviđenog niza ciljanih zahvata u Zakon o otpadu i njegove
podzakonske propise, sredinom 2004. pokreće izrada novog Zakona o otpadu kao
prioritena mjera na tragu pravnog i provedbenog usklađivanja s propisima EU-a.
Naime, Zakon o otpadu, donesen u listopadu 2003., nije bio u cijelosti usklađen
s europskom pravnom stečevinom, a sadržavao je i određene nedostatke u smislu
provedivosti pojedinih odredaba, što je trebalo ukloniti. Novi Zakon o otpadu
donesen je na početku prosinca 2004.

Od sredine 2004. koncept aktivnosti na području
gospodarenja otpadom u razdoblju 2004.-2006. prilagođava se obvezama zemlje
pristupnice. Nakon donošenja Zakona o otpadu slijedi izrada i donošenje
strateško-planskih dokumenata gospodarenja otpadom na nacionalnoj razini do
sredine 2005. U tom je smislu pripremljena ova Strategija koja je preduvjet za
donošenje provedbenih dokumenata na razini Vlade, županija, gradova i općina.

Donesena je Uredba o kategorijama i vrstama
otpada s katalogom otpada i listom opasnog otpada te je izrađen Pravilnik o
ambalaži i ambalažnom otpadu, a u pripremi je i pravilnik kojim se uređuje
gospodarenje otpadom.

Tijekom 2005. i 2006. donošenjem provedbenih
propisa dovršit će se proces usklađivanja s propisima EU-a na području
gospodarenja otpadom. Taj proces podrazumijeva i izbor učinkovitih i gospodarski
održivih praktičnih rješenja primjerenih uvjetima i mogućnostima u Hrvatskoj.

U provedbenom dijelu MZOPUG je u 2004.
evidentirao točke visokog rizika, tzv. crne točke kojih (samo velikih) ima
desetak. Za dio njih započete su opsežne mjere izrade programa sanacije: bazeni
lužnate vode i crvenog mulja bivše tvornice glinice Obrovac, Salonit Vranjic i
odlagalište pepela TE Plomin. Za druge, kao što su gudronska jama Sovjak kod
Rijeke, »crna jama« u Botovu – pranje željezničkih vagona i lokomotiva, odlagalište
fosfogipsa iz Petrokemije Kutina, Koksara Bakar, odlagalište Lemić Brdo kod
Karlovca, ferolegura Dugi Rat i dr. treba odrediti prioritete, troškove i
subjekte odgovorne za nastale ekološke štete te nositelje investicija.

U suradnji s Fondom za zaštitu okoliša i
energetsku učinkovitost MZOPUG je pristupio sanaciji odlagališta otpada u cilju
unaprjeđivanja sustava gospodarenja otpadom. S tim u vezi Fond je osigurao
sredstva za sufinanciranje sanacije 161 odlagališta u razdoblju do 2009. (I.
faza) (Tablica 2.18.).

MZOPUG također provodi znatne aktivnosti vezane
uz izradu ISPA Strategije za okoliš – pretpristupne pomoći – u okviru koje,
zajedno s jedinicama lokalne samouprave i županijama, priprema prijedloge
investicijskih projekata za sufinanciranje iz tog programa. Ukupan iznos
raspoloživih sredstava za sektor okoliš iznosi 30 mil. eura za 2005. i 2006.
Nakon ovog programa Hrvatskoj će se otvoriti novi ISPA program sa znatno većim
iznosom sredstava zbog čega MZOPUG već sada poduzima potrebne radnje.

Zajedno s Agencijom za zaštitu okoliša MZOPUG je
pristupio izradi baze podataka o otpadu kao dijelu informacijskog sustava
okoliša te je Agencija uspostavila bazu podataka o odlagalištima otpada, te
druge baze podataka važne za područje gospodarenje otpadom.

3. CILJEVI I MJERE

U Strategiji razvitka – Hrvatska u 21. stoljeću
(2002.) definirana su četiri glavna strateška cilja daljnjeg razvitka:

1. Ostvarivanje gospodarskog razvitka i
blagostanja građana uz uravnotežen regionalni razvoj,

2. Uključivanje u europske gospodarske
integracije,

3. Podizanje kvalitete ljudskog kapitala
ulaganjem u obrazovanje i znanost, rast kvalitete života, zaustavljanje
negativnih demografskih trendova,

4. Očuvanje nacionalne sigurnosti tehnološkom
modernizacijom i ulaganjima u obranu i sigurnost (NATO).

***3.1. Strateški ciljevi***

Polazeći od analize stanja i vizije održivog i
funkcionalnog sustava gospodarenja otpadom, vodeći računa o strateškim
ciljevima razvoja Hrvatske i ciljevima iz Nacionalne strategije zaštite
okoliša, definirani su strateški ciljevi čije ostvarenje jamči jačanje sustava
i njegovo funkcioniranje tako da se ostvari temeljna funkcija – zaštita
ljudskog zdravlja i okoliša te racionalno korištenje resursa.

Izbor ciljeva polazi od temeljnih načela i
shvaćanja kako postoji hijerarhija postupaka s otpadom određena opterećenjem
okoliša otpadom, a izbjegne li se nastajanje otpada, uklonjen je pritisak na
okoliš u potpunosti i, suprotno, sve što se odloži izlaže okoliš pritisku.

Za postupno umanjivanje pritisaka otpada na okoliš
i ljudsko zdravlje i ostvarivanje održivosti moraju se stvoriti uvjeti koji će:
(1) smanjiti nastajanje otpada, što će voditi boljem korištenju i zaštiti
resursa, (2) smanjiti količine koje se odlažu (ili neodgovorno odbacuju) i (3)
smanjiti rizike od otpada.

Strategijom se utvrđuju sljedeći strateški
ciljevi gospodarenja otpadom.

**1.
Izbjegavanje nastajanja i smanjivanje količina otpada na izvoru te otpada
kojega se mora odložiti, uz materijalnu i energetsku oporabu otpada:**

a) izbjegavanje nastajanja i smanjivanje
količina otpada na mjestu nastanka čistijom proizvodnjom, odgojem i
obrazovanjem, ekonomskim instrumentima, planovima gospodarenja otpadom,
primjenom pozitivnih propisa, Direktive o integriranom sprečavanju i nadzoru
onečišćenja (IPPC direktiva), ulaganjem u moderne tehnologije i sl.,

b) odvojeno skupljanje otpada na izvoru,

c) gradnja podsustava odvojenog skupljanja i
iskorištavanja, odnosno zbrinjavanja važnijih vrsta otpada (ambalažni otpad,
stari automobili, kućanski aparati, e-otpad, itd.).

**2.
Razvitak infrastrukture za cjeloviti sustav gospodarenja otpadom IVO (stvaranje
uvjeta za učinkovito funkcioniranje sustava):**

a) usklađivanje hrvatske regulative i
informacijskog sustava s EU-om,

b) gradnja infrastrukturnih građevina i
postrojenja (regionalna odlagališta, energane na otpad i spalionice,
postrojenja za mehaničko-biološku obradu, biokompostane, odlagališta),

c) gradnja kapaciteta servisnih službi sustava
gospodarenja otpadom,

d) jačanje kapaciteta, uključivo edukacija
upravnih struktura, stručnjaka i javnosti.

**3.
Smanjivanje rizika od otpada:**

a) sanacija postojećih odlagališta uz zatvaranje
ili produživanje rada,

b) korištenje postojećih energetskih i
industrijskih kapaciteta za zbrinjavanje opasnog otpada.

c)  primjena prihvatljivih metoda i načina
gospodarenja otpadom rukovodeći se najboljom praksom.

**4.
Doprinos zaposlenosti u Hrvatskoj**

a) razvoj domaće industrije i poduzetništva,

b) usavršavanje organiziranosti domaće
industrije,

c) proizvodnja komunalne opreme.

**5.
Edukacija upravnih struktura, stručnjaka i javnosti za rješavanje problema
gospodarenje otpadom**

Učinkovito gospodarenje otpadom složen je proces
koji zahtijeva usklađeno djelovanje državne uprave, regionalne (područne) i
lokalne samouprave, znanstvenika, stručnjaka, udruga, gospodarstvenika,
sredstava javnog priopćavanja, mjesnog pučanstva, ukupne javnosti i pravo
građana na zdrav okoliš, informaciju, sudjelovanje u odlučivanju i pristup
pravosuđu. Izazovu će se lakše odgovoriti ako svi (građani, javnost) budu
osposobljeni i potaknuti na sudjelovanje u procesima odlučivanja glede
upravljanja i gospodarenja otpadom.

Za to je potrebno:

– primjenjivati stav da obrazovanje traje cijeli
život,

– stvoriti osjećaj odgovornosti za zbrinjavanje
otpada od lokalnih do globalnih razina,

– osigurati prepoznavanje problema zbrinjavanja
otpada kao svojih problema i poticati poduzimanje pravih mjera,

– osigurati točne, potpune i pravodobne
informacije,

– promicati načela i prioritete u gospodarenju
otpadom,

– promicati partnerstvo svih čimbenika i
koristiti sve raspoložive izvore,

– utvrditi nov pristup u odgoju i obrazovanju o
zbrinjavanju otpada,

– promicati poticajne mjere.

Ostvarenje strateških ciljeva moguće je samo
postupno, višegodišnjim procesom koji se detaljnije osmišljava i ostvaruje
planovima gospodarenja otpadom, a učinkovitost nadzire pomoću skupa pokazatelja
za otpad.

***3.2. Kvantitativni
ciljevi***

Strategijom su utvrđeni kvantitativni ciljevi koji
određuju dinamiku ostvarivanja strateških ciljeva, a prikazani su u tablicama
3.1., 3.2. i 3.3.

Rokovi su utvrđeni s pretpostavljenim vremenskim
pomacima u odnosu na regulativu EU-a.

*Tablica
3.1.* KVANTITATIVNI
CILJEVI ZA KOLIČINE OTPADA

|  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| Ciljevi | Udio (%) / godina | | | | |
| 2005. | 2010. | 2015. | 2020. | 2025. |
| Stanovništvo obuhvaćeno organiziranim skupljanjem komunalnog otpada | 80 | 85 | 90 | 95 | 99 |
| Količina odvojeno skupljenog i recikliranoga komunalnog otpada | 6 | 8 | 12 | 18 | 25 |
| Količina obrađenoga komunalnog otpada | 2 | 10 | 20 | 25 | 30 |
| Količina odloženoga komunalnog otpada | 95 | 80 | 68 | 58 | 45 |
| Količina odloženoga biorazgradivog komunalnog otpada od količine proizvedene 1995. | 95 | 85 | 75 | 55 | 35 |

Do 2025. predviđa se gotovo potpuni obuhvat
stanovništva organiziranim skupljanjem komunalnog otpada, znatan rast
recikliranog i obrađenoga komunalnog otpada i bitno smanjivanje odloženoga
komunalnog i biorazgradivog otpada.

*Tablica
3.2.*
KVANTITATIVNI CILJEVI ZAODLAGALIŠTA OTPADA

|  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| Ciljevi | Godina | | | | |
| 2005. | 2010. | 2015. | 2020. | 2025. |
| Regionalni centri za gospodarenje otpadom | 0 | 1-2 | 2-3 | 3 | 4 |
| Županijski centri za gospodarenje otpadom | 0 | 3-7 | 7-10 | 10-14 | 14-21 |
| Službena odlagališta \*) | 187 | 100 | 50 | 30 | 14-21 |
| Udio saniranih odlagališta (% od broja ustanovljenog za 2000.) | 5 | 65 | 75 | 85 | 100 |

\*) Grupu »službena odlagališta« čine sljedeće kategorije
iz Noveliranog katastra odlagališta otpada u RH: legalna odlagališta,
odlagališta u postupku legalizacije, službena odlagališta, dogovorna
odlagališta.

U sljedećem se razdoblju očekuje smanjivanje
broja službenih (i drugih) odlagališta te postupno formiranje centara
gospodarenja otpadom regionalnih i županijskih (s odlagalištima) i povećavanje
udjela saniranih i zatvorenih odlagališta.

Ciljane kvote oporabe i recikliranja za neke
tokove otpada definirane su u odnosu na zahtjeve EU-a (Tablica 3.3.)

*Tablica
3.3.*
KVOTE OPORABE I RECIKLIRANJA NEKIHVRSTA OTPADA

|  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- |
| Otpad | Rok | Kvota (% težine) | |
| oporaba | recikliranje |
| Ambalažni otpad | 2010.  2015. | 50 – 60  65 | 25 – 45  55 – 60 |
| Otpadna vozila | 2015.  2025. | 85  95 | 80  85 |
| e-otpad 4 kg/stan/god | 2015. | 70 – 80 | 50 –80 |
| Otpadne gume vozila | 2010  2015 | 70 – 80  90 | 60 – 70  70 |
| Otpadna ulja | 2010 | 90 | - |

***3.3. Mjere za
ostvarivanje ciljeva***

Gospodarenje otpadom od osobitog je interesa za
Republiku Hrvatsku.

Za dostizanje postavljenih ciljeva utvrđuju se
dvije grupe mjera: opće i posebne, a njihovo je provođenje nastavak već
započetih aktivnosti.

*3.3.1. Opće mjere*

**a)
Istraživanje i utvrđivanje stvarnog stanja gospodarenja otpadom:**

– nastaviti sustavna istraživanja u cilju
dobivanja cjelovitog pregleda sadašnjeg stanja gospodarenja otpadom (po
tokovima otpada); s osobitom pažnjom istražiti vrste i količine opasnog otpada
te načine postupanja; procijeniti količine otpada koje ne ulaze u postojeći
sustav gospodarenja otpadom te one koje se iz njega gube i razloge za to,

– pripremiti temeljiti pregled raspoloživih
postrojenja za gospodarenje otpadom s posebnim osvrtom na kapacitete, odloženi
opasni otpad i potrebe uređivanja kako bi se uskladili s propisima RH i EU-a,

– izraditi pregled termoenergetskih i
industrijskih pogona koji mogu zbrinjavati otpad, s podacima o mogućim vrstama
i kapacitetima zbrinjavanja otpada (cementare, ciglane, TE, TE-TO, industrijske
energane, itd.),

– pratiti stanje i količine odbačenog otpada,
osobito na aktivnim odlagalištima, s procjenom opterećenja okoliša; mjerenjem
ustanoviti stvarno stanje onečišćenosti tla, zraka i voda na svim lokacijama na
kojima je ovlašteno ili neovlašteno odbačen ili odložen opasni otpad,

– nastaviti s utvrđivanjem potreba za sanacijom
i mogućim načinima daljnjeg korištenja ili zatvaranja odlagališta.

**b)
Unapređivanje informacijskog sustava i izvještavanja o otpadu:**

– osigurati potrebne resurse (oprema, ljudi) za
prikupljanje podataka i izvještavanje o otpadu, uključivši edukaciju i
obrazovanje svih onih koji moraju dostavljati podatke i onih koji ih
prikupljaju (ovo je od osobite važnosti prigodom izvještavanja EU-a o
postupanju s otpadom u RH tijekom procesa približavanja i priključivanja),

– nastaviti uspostavljanje baza podataka
određenih Zakonom o otpadu i podzakonskim propisima, kao i potrebama
izvješćivanja prema EU-u i drugim međunarodnim obvezama, s pregledom stanja u
sustavu (propisi, podaci o građevinama i prostrojenjima, količinama otpada,
ovlaštenjima i obrađivačima, sakupljačima, pokazateljima za praćenje
učinkovitosti, itd.),

– izgrađivati moderan informacijski sustav koji
će osiguravati pouzdane i pravodobne podatke i informacije na temelju kojih će
biti moguće redovito izvješćivanje o stanju na području otpada,

– razvijati nacionalni skup pokazatelja za
praćenje stanja na području otpada te odrediti i izraditi prioritetni skup
pokazatelja,

– unapređivati kvalitetu, kvantitetu i
usporedivost podataka i informacija o otpadu,

– osiguravati i olakšati pristup informacijama
za područje gospodarenja otpadom.

**c)
Prilagodba propisa o otpadu EU-propisima:**

– dovršiti započetu preliminarnu gap-analizu o
prenošenju EU-propisa o otpadu u naš ustavno-pravni sustav, s posebnom analizom
slijeda implementacije pojedinih direktiva s obzirom na naše stanje i
prioritete te procjenom potreba i troškova implementacije svake od njih,

– napraviti plan implementacije EU-propisa i
usuglasiti ga (osobito u tempu ostvarivanja pojedinih zadataka) s EU-om. Plan
mora sadržavati detaljne obveze pojedinih sudionika u gospodarenju otpadom i
troškove koje moraju podmiriti,

– educirati stručnjake za primjenu EU-propisa o
otpadu i provesti plan implementacije.

**d)
Razvijanje sustava odgoja i obrazovanja, informiranja i komunikacije o otpadu:**

– unapređivati sustav edukacije za sudjelovanje
u sustavu gospodarenja otpadom prikladnim programima u školskom i izvanškolskom
području, u medijima, stručnim radionicama i sl.,

– razraditi programe i metode za edukaciju, informiranje
i komunikaciju te ih provoditi,

– kontinuirano ukazivati na probleme vezane uz
otpad i promicati pravilno postupanje s otpadom,

– promicati pozitivan pristup, demokratski
dijalog i partnerstvo (timski rad, sudjelovanje) s ciljem izgrađivanja povjerenja,
odnosno pronalaženje sporazuma za rješavanje problema otpada i održivog
razvoja.

**e)
Institucionalno jačanje:**

Obrađeno u točki 4.6.

**f)
Doprinos zaposlenosti:**

– poticati razvoj domaće industrije i poduzetništva
za proizvodnju komunalne i druge opreme u funkciji gospodarenja otpadom u cilju
otvaranja novih radnih mjesta,

– podupirati znanstvena i stručna istraživanja,
stručne udruge u aktivnostima unapređivanja sustava gospodarenja otpadom.

*3.3.2. Posebne mjere*

***Za cilj 1: Izbjegavanje i smanjivanje količina
otpada:***

**a)
Edukacija javnosti, stručnjaka i upravnih struktura za rješavanje problema
gospodarenja otpadom**

Programi i aktivnosti za podizanje razine znanja
trebali bi imati razvojni, istraživački i djelatni pristup. Kako bi se to
postiglo, potrebno je uspostaviti organizaciju, postaviti ciljeve i odrediti
zadaće, te osigurati financijsku podršku.

U cilju stalnog unapređivanja odgoja i
obrazovanja potrebno je:

– primijeniti osnovne informacije u svim
komunikacijskim sredstvima, dokumentima (radio, TV, novine), na panoima,
vozilima, u reciklažnim dvorištima, »zelenim otocima«, itd.,

– uvesti »otvoreni telefon« za komunikaciju s
građanima,

– izraditi web-stranice,

– kreirati informacije, ekološke poruke i
savjete s ciljem edukacije građana (ciljnih skupina) te poticati na pravilno
gospodarenje otpadom,

– izraditi edukacijski i promidžbeni materijal,

– pripremiti i provoditi promidžbene kampanje za
pojedine programe (papir, staklo, biootpad, ostatni otpad, divlja odlagališta i
dr.),

– istraživati javno mišljenje o poznavanju
sustava gospodarenja otpadom i zaštiti okoliša u gradovima, županijama (posebno
onima u kojima su najveći problemi u postupanju s otpadom),

– ostvarivati stalnu komunikaciju među svim
sudionicima.

**b)
Provođenje i širenje projekata i prakse čistije proizvodnje:**

– podupirati provođenje projekata i prakse
čistije proizvodnje (odnosno izbjegavanja i smanjivanja nastanka otpada i
emisija) u industriji i uslužnim djelatnostima pružanjem potpora i
stimulacijama; izbjegavanje nastanka i smanjivanje otpada na vrhu je
hijerarhije održivoga gospodarenja otpadom; osobito poduprijeti edukaciju u
industriji i upravnim tijelima.

**c)
Unapređivanje sustava odvojenog skupljanja i recikliranja otpada:**

– uspostaviti funkcionalne sustave skupljanja i
recikliranja pojedinih komponenata otpada (staklo, papir, plastika, stari
automobili, elektronički otpad, gume, kućanski aparati, metali, razgradivi
otpad iz kuhinja i vrtova itd.); kako bi se postupno smanjivale količine
komunalnog otpada koji se odlaže te potakla promjena strukture odloženog
otpada, treba uvoditi sustave odvojenog skupljanja komunalnog otpada, a naplatu
komunalnog otpada obračunavati prema količini otpada.

**d)
Donošenje programa i propisa u skladu sa smjernicama EU-a:**

– donijeti odgovarajuće programe i pravilnike
koji će urediti oporabu ambalažnoga, građevinskog, električnog i elektroničkog,
glomaznog, automobilskog i drugih specifičnih vrsta otpada, s naglaskom na
troškovima i financiranju,

– prihvatiti i provoditi Direktivu o
integriranom sprečavanju i nadzoru onečišćenja (IPPC).

**e)
Smanjivanje pritisaka na okoliš od otpada na zaštićenim dijelovima prirode,
kršu i otocima:**

– u zaštićenim dijelovima prirode provoditi
posebne mjere zaštite,

– zbog izuzetnih vrijednosti, osjetljivosti i
rasprostranjenosti područja krša izuzetnu pozornost posvećivati uvjetima za
gradnju građevina i postrojenja po najstrožim kriterijima za takve vrste
građevina,

– unapređivati poseban režim izbjegavanja
nastajanja i smanjivanje količina otpada te privremenog skladištenja,
predobrade i baliranja na otocima, a balirani ili predobrađeni otpad s otoka
zbrinjavati na kopnu.

**f)
Podupiranje i unapređivanje rada Hrvatske burze otpada**

**g)
Donošenje Planova gospodarenja otpadom, unapređivanje ekonomskih instrumenata**

***Za cilj 2:  Razvitak infrastrukture za
cjeloviti sustav gospodarenja otpadom – IVO (izbjegavanje, vrednovanje –
oporaba, odlaganje)***

**a) Izrada
programa gradnje i standarda građevina i postrojenja i njihova unošenja u
prostorne planove:**

– polazeći od snimke stanja i strateških
opredjeljenja napraviti plan unapređivanja mreže građevina i postrojenja za
skupljanje, skladištenje, oporabu, predobradu, obradu i odlaganje otpada, s
utvrđenim lokacijama, prioritetima, nosiocima aktivnosti, načinom financiranja
i rokovima,

– prigodom određivanja lokacija prednost dati
postojećim podobnim lokacijama iz sustava gospodarenja otpadom,

– propisati uvjete i zahtjeve za izdavanje
dozvola za građevine i postrojenja polazeći od propisa EU-a, propisati posebne
uvjete za izdavanje dozvola za pojedine vrste postrojenja (energane na otpad,
odlagališta inertnog otpada, odlagališta komunalnog otpada, odlagališta opasnog
otpada, skladišta opasnog otpada, biokompostane i sl.), te monitoring i
kontrolu njihovoga rada.

**b)
Gospodarenje neopasnim otpadom:**

– planirati, projektirati, sagraditi i
uspostaviti županijske centre za gospodarenje otpadom, prvenstveno komunalnim i
neopasnim proizvodnim otpadom, na temelju dogovaranja jedinica područne
(regionalne) i lokalne samouprave gradnjom novih ili uređivanjem postojećih
odlagališta,

– u daljnjoj fazi dograđivati postrojenja za
predobradu, odvajanje sekundarnih sirovina i recikliranje, kompostiranje,
termičku obradu otpada, korištenje bioplina za proizvodnju energije, itd., uz
financijsku potporu Fonda za zaštitu okoliša i energetsku učinkovitost i druge
oblike financiranja,

– usporedo s otvaranjem županijskih centara,
provoditi postupak sanacije i zatvaranja nepodobnih i nepotrebnih odlagališta
komunalnog i drugog otpada na područjima koja im gravitiraju, u skladu s
definiranim smjernicama i kriterijima iz programa gospodarenja otpadom jedinica
područne (regionalne) i lokalne samouprave,

– regionalni centri koji nastaju dogovorom
pojedinih zainteresiranih županija, čije je formiranje u nekim dijelovima
Hrvatske već započelo, organizirat će se u skladu s ekološkim, ekonomskim i
sociološkim parametrima,

– planirati, projektirati i sagraditi 1 – 4
energane na otpad, u prvoj fazi u Zagrebu, s time da će se lokacije za gradnju
ostalih utvrditi nakon provedenih stručnih analiza o količinama, vrsti i
načinima gospodarenja otpadom.

**c)
Gospodarenje inertnim otpadom:**

– planirati, projektirati i sagraditi centre za
gospodarenje inertnim otpadom (planirke za građevinski otpad, bioinertni otpad
i sl.) na temelju dogovaranja jedinica područne (regionalne) i lokalne
samouprave gradnjom novih ili uređivanjem postojećih odlagališta;

– u daljnjoj fazi dograđivati postrojenja za
predobradu građevinskog otpada i drugoga inertnog otpada, uz financijsku
potporu Fonda za zaštitu okoliša i energetsku učinkovitost.

**d)
Gospodarenje opasnim otpadom:**

– zbrinjavanje opasnog otpada nije moguće
riješiti u cijelosti bez uvođenja termičke obrade,

– predvidjeti 1-2 lokacije centara za
gospodarenje opasnim otpadom koji uključuju termičku obradu i
fizikalno-kemijsku obradu; lokacije će se utvrditi nakon provedenih stručnih
analiza o količinama, vrsti i načinima gospodarenja opasnim otpadom, te
analizom i ispitivanjem svake predložene lokacije.

***Za cilj 3: Smanjivanje rizika od otpada***

**a)
Provođenje sanacije odlagališta otpada i starih opterećenja:**

– nastaviti sustavne aktivnosti sanacije
odlagališta i starih opterećenja u skladu s EU-propisima;

– izraditi tehničke upute za određivanje
prioriteta, načina i metodologije sanacije u funkciji produživanja rada ili
zatvaranja odlagališta otpada i sanacije starih opterećenja.

**b)
Poticanje termičke obrade otpada u postojećim kapacitetima:**

– koristiti raspoložive kapacitete postrojenja
za termičku obradu otpada (cementare, termoelektrane, industrijske
termoelektrane, i dr.),

– pooštriti kontrolu i destimulirati odlaganje
otpadnih guma vozila, otpadnih ulja, infektivnog otpada i dr.

**c)
Primjena drugih prihvatljivih metoda i načina gospodarenja otpadom u odnosu na
najbolje prakse razvijenih zemalja EU-a i svijeta**

**d)
Unapređivanje gospodarenja opasnim otpadom koji se obrađuje kemijsko-fizikalnim
postupcima**

Za postizanje ciljeva gospodarenja otpadom u RH
nužno je znatno povećati i dopuniti postojeće kapacitete građevina i
postrojenja za gospodarenje otpadom.

Ukupan broj i kapacitet budućih postrojenja
obrade otpada povećao bi se u odnosu na broj i kapacitet odlagališta otpada.

4. SMJERNICE

***4.1. Koncept
gospodarenja otpadom***

![](dodatni/355866.gif)

*Slika 4.1.* KONCEPT GOSPODARENJA OTPADOM

Osnovni smisao i cilj ovoga koncepta je
smanjivanje količina otpada koji će se trajno odložiti i koji će biti inertan
kako bi što manje ugrožavao okoliš, klimu i ljudsko zdravlje.

Ovaj se koncept svodi na tri osnovne faze:

– izbjegavanje nastanka otpada, što rezultira
maksimalnim smanjivanjem količine i opasnih svojstava neizbježnog otpada na
mjestu nastanka tako da u sljedeće faze gospodarenja otpadom odlazi manje
ukupnog, a osobito neškodljivog otpada;

– vrednovanje – oporaba neizbježnog otpada ima
zadaću iskoristiti materijalna i energetska svojstva otpada za proizvodnju
sekundarnih sirovina i energije u granicama tehničkih mogućnosti te ekoloških i
ekonomskih dobrobiti; ova faza započinje odvojenim skupljanjem korisnih i
opasnih komponenti otpada i njihovim prijevozom do mjesta iskorištavanja;

– odlaganje (zbrinjavanje) ostatnog otpada na
uređena kontrolirana odlagališta (sanirana postojeća ili nova) kao najniže
rangiranoga u hijerarhiji otpada; uključene su sanacije odlagališta i drugih
starih opterećenja.

![](dodatni/355867.gif)

*Slika 4.2.* Koncept gospodarenja otpadom

***4.2. Aktivnosti po
pojedinim tokovima otpada***

Planirane aktivnosti omogućuju postupno
približavanje propisanim standardima i smjernicama iz sljedećih EU propisa:

1. COUNCIL DIRECTIVE 75/442/EECof 15 July 1975
on waste as amended by Council Directive 91/156/EEC Commission Decision
94/3/EC, Commission Decision 96/350/EC and Commission Decision 2000/532/EC

Direktiva Vijeća od 15. srpnja 1975. o otpadu
(75/442/EEC), dopunjena EC Direktivom 91/156/EEC i odlukama EK 96/350/EC,
96/350/EC, 2000/532/EC

2. COUNCIL DIRECTIVE 75/439/EEC of 16 June 1975
on the disposal of waste oils as amended by Council Directive 87/101/EEC and
Council Directive 91/692/EC

Direktiva Vijeća od 16. lipnja 1975. o odlaganju
otpadnih ulja (75/439/EEZ), dopunjena direktivama 87/101/EEC, 91/692/EC

3. COUNCIL DIRECTIVE 86/278/EEC of 12 June 1986
on the protection of the environment, and in particular of the soil, when
sewage sludge is used in agriculture as amended by Directive 91/692/EC

Direktiva Vijeća od 12. lipnja 1986 o zaštiti
okoliša, a posebno tla kada se mulj iz pročistača otpadnih voda koristi u
poljoprivredi, dopunjena Direktivom 91/692/EC

4. COUNCIL DIRECTIVE 91/157/EEC of 18. March
1991 on batteries and accumulators containing certain dangerous substances as
amended by Directive 98/101/EC)

Direktiva Vijeća od 18. ožujka 1991. o
baterijama i akumulatorima koji sadrže određene opasne tvari (91/157/EEZ),
dopunjena Direktivom 98/101/EC

5. COUNCIL DIRECTIVE 91/689/EEC of 12 December
1991 on hazardous waste as amended by Council Directive 94/31/EC, Council
Decision 94/904/EC and Commission Decision 2000on 2000/532/ECmplemented by
Commission Decision 96/302/EC

Direktiva Vijeća 91/689/EEZ od 12. prosinca
1991. o opasnom otpadu koja je dopunjena Direktivom 94/31/EC i odlukama
94/904/EC, 2000/532/EC te implementirana Odlukom 96/302/EC

6. COMMISSION DIRECTIVE 93/86/EEC of 4 October
1993 adopting to technical progress Council Directive 91/157/EEC on batteries
and accumulators containing certain dangerous substances

Direktiva Europske komisije kojom se usvaja
tehnički napredak u provođenju Direktive Vijeća od 18. ožujka 1991. o
baterijama i akumulatorima koji sadrže određene opasne tvari (91/157/EEZ),
dopunjena Direktivom 98/101/EC

7. COUNCIL REGULATION EEC/259/93 of 1 February
1993 on the supervision and control of shipments of waste within, into and out
of the European Community, as amended by Decision 94/721/EC, Regulation
EC/120/97, Decision 98/368/EC and Regulation EC/2408/98)COUNCIL REGULATION
EC/1420/1999 of 29 April 1999 establishing common rules and procedures to apply
to shipments to certain non-OECD countries of certain types of waste, as
amended by Regulation EC/2630/2000) and COMMISSION REGULATION EC/1547/1999 of
12 July 1999 determining the control procedures under Council Regulation (EEC)
No 259/93 to apply to shipments of certain types of waste to certain countries
to which OECD Decision C(92)39 final does not apply, as amended by Regulation
EC/77/2001

Uredba Vijeća (EEZ) br. 259/93 od 1. veljače
1993. o nadzoru i kontroli pošiljaka otpada koje se otpremaju unutar Europske
zajednice, ulaze u nju, ili iz nje izlaze, dopunjena odlukama 94/721/EC,
98/368/EC i uredbama EC/120/97, EC/2408/98, EC/1420/1999, EC/1547/1999,
EC/2630/2000, EC/77/2001

8. COUNCIL DIRECTIVE 94/62/EC of 20. December
1994 on packaging and packaging waste as implemented by Commission Decision
97/129/EC and Commission Decision 97/138/EC and amended by Directive 2004/12

Direktiva Europskog parlamenta i Vijeća 94/62/EC
od 20. prosinca 1994. o ambalaži i ambalažnom otpadu, dopunjena Direktivom
2004/12

9. COUNCIL DIRECTIVE 96/59/EC of 16 September
1996 on the disposal of polychlorinated biphenyls and polychlorinated
terphenyls (PCB/PCT), as implemented by Commission Decision 2001/68/EC

Direktiva Vijeća 96/59/EZ od 16. rujna 1996. o
odlaganju polikloriranih bifenila i polikloriranih terfenila (PCB/PCT),
implementirana Odlukom 2001/68/EC

10. COUNCIL DIRECTIVE 1999/31/EC of 26 April
1999 on the landfill of waste

Direktiva Vijeća 1999/31/EC od 26. travnja 1999.
o odlaganju otpada, dopunjena Uredbom EC1882/2003 o kriterijima za prihvat
otpada na odlaganje u skladu s čl. 16. i Dodatkom II direktive Vijeća
1999/31/EC

11. DIRECTIVE 2000/53/EC of the European
Parliament and of the Council of 18. September 2000 on end-of-life vehicles, as
amended by Decision 2002/525

Direktiva 2000/53/EZ Europskoga parlamenta i
Vijeća od 18. rujna 2000. o otpadnim vozilima kojima je istekao vijek upotrebe,
dopunjena Odlukom 2002/525

12. DIRECTIVE 2000/76/EC of the European
Parliament and of the Council of 4 December 2000 on the incineration of waste

Direktiva Eurpskog parlamenta i Vijeća od 4.
prosinca 2000. o spaljivanju otpada

13. Council Directive 94/67/EC of 16. December
1994. on the incineration of hazardous waste

Direktiva Vijeća od 16. prosinca 1994. o
spaljivanju opasnog otpada

14. COUNCIL DIRECTIVE 2002/95/EC OF THE EUROPEAN
PARLIAMENT AND OF THE COUNCIL of 27. January 2003 on the restriction of the use
of certain hazardous substances in electrical and electronic equipment

Direktiva 2002/95/EZ Europskog parlamenta i
Vijeća od 27. siječnja 2003. o ograničenju upotrebe određenih opasnih tvari u
električnoj i elektroničkoj opremi (OEEO)

15. DIRECTIVE 2002/96/EC OF THE EUROPEAN
PARLIAMENT AND OF THE COUNCIL of 27. January 2003 on waste electrical and
electronic equipment (WEEE), as amended by Directive 2003/108

Direktiva 2002/96/EZ Europskog parlamenta i
Vijeća od 27. siječnja 2003. o električkom i elektroničkom otpadu

16. COUNCIL DIRECTIVE 96/61/EC of 24. september
1996 concerning integrated pollution prevention and control (IPPC) as amanded
by Council Directive 2003/35/EC and 2003/87/EC

Direktiva 96/61/EZ od 24. rujna 1996. o
integriranom sprečavanju i nadzoru onečišćenja, nadopunjena Direktivom
2003/35/EC i Direktivom 2003/87/EC.

*4.2.1. Komunalni otpad*

Potrebno je unapređivati institucionalni okvir
za gospodarenje komunalnim otpadom, a najvažniji je cilj financijski održiva
djelatnost utemeljena na načelu »onečiščivač plaća«. Zato je negativne utjecaje
na okoliš od nepropisnog odlaganja potrebno odmah dovesti pod nadzor i svesti
na minimum. Treba, prvenstveno, izbjegavati nastajanje otpada, a nastali
komunalni otpad ponovno koristiti i obraditi u skladu s hijerarhijom otpaom otpada.
Kae to postiglo treba poduzeti učinkovite mjere za:

– usklađivanje hrvatskoga zakonodavstva o
okolišu s EU-propisima,

– izraditi tehničke norme i smjernice prema
Europskoj uniji,

– uspostaviti odgovornost proizvođača i uvoznika
proizvoda za koje moraju osigurati propisane načine gospodarenja kada postanu
otpad,

– donijeti nacionalni plan gospodarenja otpadom
i planove gospodarenja otpadom na razini jedinica regionalne i lokalne samouprave
i gospodarskih subjekata,

– prigodom izrade planova za gospodarenje
otpadom stimulirati suradnju jedinica lokalne i regionalne samouprave,

– prostornim planovima utvrditi lokacije za
mrežu građevina i postrojenja za gospodarenje komunalnim otpadom,

– izraditi programe izobrazbe za ciljane skupine
kao nacionalnu kampanju i godišnje kampanje u jedinicama lokalne i regionalne
samouprave,

– učinkovito prikupljati i koristiti naknade za
otpad koji se ponovno ne koristi već odlaže, a naknade trebaju pokriti troškove
sanacije, poslovanja i održavanja odlagališta otpada,

– osim mjera izbjegavanja nastajanja otpada na
temelju studija i planova djelovanja treba propisima i koncesijama poticati
ponovno korištenje, recikliranje i oporabu,

– propisima definirati obveznike i načine
naknada troškova reciklaže,

– unapređivati i koristiti tržišna načela i
kriterije.

Kako bi se postigle glavne zadaće za
unapređivanje cjelovitog sustava gospodarenja otpadom treba:

– značajno osnažiti Agenciju za zaštitu okoliša
i Fond za zaštitu okoliša i energetsku učinkovitost,

– osnažiti županijske odjele za zaštitu okoliša
potrebnom opremom i sigurnim izvorima prihoda i organizacijski ih povezati s
Agencijom i Fondom,

– organizirati županijske centre za gospodarenje
otpadom,

– organizirati mrežu pretovarnih stanica (oko
25),

– organizirati pretovarne stanice na otocima i
obali te ih opremiti s tehnologijom baliranja ili prešanja,

– organizirati mrežu sabirnih mjesta za odvojeno
skupljanje otpada – zeleni otoci (oko 3.000) i mrežu oporabišta/reciklažnih
dvorišta (oko 100),

– sanirati smetlišta/odlagališta prema
kriterijima EU-a i dinamici koju određuju planovi gospodarenja otpadom,

– zatvoriti smetlišta/odlagališta prema
utvrđenim kriterijima i dinamici koju određuju planovi gospodarenja otpadom,

– prema potrebi, sanirati, te dograditi i
opremiti postojeća odlagališta koja ostaju u funkciji (vremensko trajanje
utvrđuje se planovima gospodarenja otpadom, te drugim dokumentima),

– sagraditi postrojenja za kompostiranje
biorazgradivog otpada uz prethodno izbjegavanje nastajanja i odvojeno
skupljanje,

– poticati iskorištavanja biomase i bioplina,

– sagraditi energanu na otpad (ENO), u prvoj
fazi u Zagrebu prema programu i prijedlogu studije utjecaja na okoliš, a u
drugoj, za gradnju drugih lokacije utvrditi nakon provedenih stručnih analiza o
količinama, vrsti i načinu gospodarenja otpadom.

Strategijom se planiraju županijski centri –
maksimalno do 21. Centri mogu sadržavati opću infrastrukturu i zgrade (kolna
vaga, registracija otpada, uredi i ostali objekti za osoblje, radionice za
održavanje), reciklažno dvorište za prihvat odvojenih frakcija i otpada koje
donose pojedinačni proizvođači otpada (pravni subjekti, kućanstva), uređaje za
predobradu, odvajanje sekundarnih sirovina i recikliranje, kompostiranje,
termičku obradu otpada, mehaničko-biološku obradu, korištenje bioplina za
proizvodnju energije, odlagalište itd.

Županijskim planovima gospodarenja otpadom treba
poticati okupljanje pojedinih županija oko organizacije zajedničkih regionalnih
centara za gospodarenje otpadom. U prvoj se fazi planira opremanje županijskih
centara, među ostalim i postrojenjima za mehaničko-biološku obradu otpada, a u
Zagrebu energanom na otpad.

*4.2.2. Građevinski otpad i otpad od rušenja*

Smjernice za unapređivanje sustava gospodarenja
građevinskim otpadom su:

– educirati i informirati sve sudionike u
procesu gospodarenja građevinskim otpadom,

– sprečavati nekontrolirano odlaganje
građevinskog otpada na komunalnim odlagalištima i drugdje,

– potpuno kontrolirati tokove građevinskog
otpada od mjesta nastanka do konačnog rješavanja, uz unapređivanje
informacijskog sustava,

– uvoditi sustave oporabe svih vrsta
građevinskog otpada do 80% ukupnih količina,

– poticati uporabu građevinskog materijala
prihvatljivoga za okoliš,

– provedbenim propisom urediti gospodarenje
građevinskim otpadom i to:

• propisati obvezu planiranja gospodarenja
građevinskim otpadom nakon što građevine budu uklonjene i

• propisati obvezu planiranja sa zatečenim
drugim građevinskim otpadom na građevinskoj čestici,

– na županijskoj razini pregledati sva
odlagališta na kojima se odlaže građevinski otpad; na temelju analiza podataka
o svim odlagalištima, odlagališta koristiti za inertni građevinski otpad, a
druga sanirati i zatvoriti,

– osigurati da se maksimalne količine
građevinskog otpada oporabe i/ili recikliraju kao novi građevinski materijal
koji je ravnopravan s drugim građevinskim materijalom,

– na području županija i Grada Zagreba otvoriti
odlagališta inertnog otpada, zasebno ili uz odlagališta komunalnog, otpada u
pravilu, u okviru centara gospodarenja otpadom, s postrojenjima za obradu,
mobilnih ili stacionarnih; u prijelaznom razdoblju mogu se koristiti dijelovi
komunalnih odlagališta samo za razvrstan i oporabljeni građevinski otpad
potreban za dijelove odlagališta /odobreno od nadležne uprave/,

– unapređivati sustav odvojenog skupljanja i
recikliranja pojedinih vrsta građevinskog otpada i uspostaviti centre za
oporabu i zbrinjavanje građevinskog otpada.

*4.2.3. Proizvodni i rudarski otpad*

Smjernice za unapređivanja sustava gospodarenja
proizvodnim i rudarskim otpadom su:

– procjena količina otpada po pojedinim vrstama,

– zahvati u tehnološke procese kojima se postiže
smanjivanje količina i opasnih svojstava otpada uz prihvatljive troškove
primjenom metoda čistije proizvodnje,

– smanjivanje količine otpada korištenjem usluga
Hrvatske burze otpada ili drugih oblika razmjene,

– odvojeno skupljanje istovrsnog otpada pogodnog
za recikliranje i ponovnu uporabu,

– Iskorištavanje korisnog/prihvatljivog otpada u
drugim proizvodnim granama industrije (građevinarstvo i sl.),

– zbrinjavanje mulja iz uređaja za pročišćavanje
industrijskih otpadnih voda, ovisno o vrsti mulja i tehnološkom procesu.

*4.2.4. Poljoprivredni i šumarsko-drvni otpad*

Unapređivanje sustava gospodarenja
poljoprivrednim i šumarsko-drvnim otpadom pokrenut će nadležni subjekti na
temelju sljedećih smjernica:

– poticanje izbjegavanja nastanka i/ili
smanjivanja količine poljoprivrednog i šumarsko-drvnog otpada mjerama čistije
proizvodnje,

– unapređivanje sustava skupljanja i
iskorištavanja poljoprivrednog i šumarsko-drvnog otpada,

– gradnja građevina i postrojenja za materijalno
i energetsko iskorištavanje poljoprivrednog i šumarsko-drvnog otpada,

– iskorištavanje gnojovke iz stočarstva,

– povećavanje kapaciteta kafilerija (Dalmacija i
Slavonija).

*4.2.5. Opasni otpad*

Smjernice za unapređivanja sustava gospodarenja
opasnim otpadom su:

– uspostava i organizacija mreže sabirališta
opasnog otpada,

– uspostava sustava skupljanja i prijevoza
opasnog otpada,

– uspostava centra (1-2) za gospodarenje opasnim
otpadom (recikliranje, obrada, odlaganje). Centar za gospodarenje opasnim
otpadom sastoji se od sljedećih osnovnih elemenata: fizikalno kemijske obrade (anorganska
linija i organska linija); termičke obrade; odlagališta za 12.000 t/god
(kapacitet 120.000 m3); drugih posebnih elemenata,

– unapređivanje posebnoga informacijskog sustava
s bazama podataka i tijekovima otpada,

– gradnja mreže regionalnih skladišta za
razvrstavanje i skladištenje organskoga opasnog i anorganskog otpada,

– zbrinjavanje otpadnih ulja u energetskim
objektima snage veće od 3MW,

– zbrinjavanje u tvornicama cementa i sl.,

– zbrinjavanje otpada iz naftnoga rudarenja koji
je pogodan za način zbrinjavanja utiskivanjem u duboke geološke bušotine.

Za realizaciju sustava gospodarenja opasnim
otpadom, osim poznate hijerarhije općih načela (sprečavanje nastajanja,
odgovornost i obveze, blizina mjesta nastanka, zaštita zraka, tla i vode)
potrebno je primijeniti i provedbene instrumente koji obuhvaćaju:

– odgoj i obrazovanje te pravo javnosti na
informaciju i sudjelovanje,

– izbjegavanje nastajanja i smanjivanja količina
i opasnih svojstava na mjestu nastanka (čistija proizvodnja),

– ponovnu uporabu i oporabu (na tržišnim
principima),

– obradu otpada,

– odlaganje inertnog dijela otpada,

– poticajne mjere gospodarskim subjektima za
dokazane programe oporabe.

*4.2.6. Ambalažni otpad*

U skladu sa strategijom EU-a o gospodarenju
ambalažnim otpadom smjernice za unapređivanje sustava su:

– smanjivanje nastanka ambalažnog otpada,

– promjena dizajna u cilju smanjenja ambalaže,

– poticanje ponovne upotrebe, recikliranja i
drugih načina oporabe,

– strogo ograničenje i prestanak konačnog
odlaganja ambalažnog otpada,

– uvođenje naknada za proizvođače i uvoznike
radi organiziranja sustava skupljanja, obrađivanja i zbrinjavanja ambalažnog
otpada.

Višekratna upotreba ambalaže jedan je od
najjeftinijih doprinosa smanjivanju nastajanja otpada. Reciklažom ambalažnog
otpada rasterećuju se odlagališta, smanjuju se emisije i štede prirodne
sirovine.

Troškovi zbrinjavanja ambalažnog otpada po
jedinici težine vrlo su različiti i, u pravilu, mnogo su veći od naknada za
zbrinjavanje komunalnog otpada.

Okvirni kvantitativni ciljevi za 2010. i 2015.
iskazani su u Tablici 3.3.

*4.2.7. Otpadna vozila*

Smjernice za unapređivanje sustava gospodarenja
otpadnim vozilima su:

– uvođenje naknade na uvoz i proizvodnju vozila
radi njihova zbrinjavanja,

– poticanje građana, vlasnika i posjednika
otpadnih vozila da ih dovoze u predviđena sabirališta,

– organiziranje sustava skupljanja i prijevoza
otpadnih vozila u postrojenja za zbrinjavanje,

– uključivanje u sustav gospodarenja otpadnim
vozilima otpadnih plovnih objekata, otpadnih plutajućih objekata, otpadnih
željezničkih vozila i otpadnih zrakoplova,

– zbrinjavanje, tj. odvajanje korisnih dijelova
otpadnih vozila i njihovo vraćanje u proizvodni ciklus.

Okvirni kvantitativni ciljevi za 2015. i 2025.
iskazani su u Tablici 3.3.

*4.2.8. Otpadne gume vozila*

Smjernice za unapređivanje sustava gospodarenja
otpadnim gumama su:

– uvođenje naplate posebne naknade na uvoz i
proizvodnju guma za vozila radi uspostavljanja sustava skupljanja, prerade i
zbrinjavanja,

– poticanje i organiziranje ponovnoga korištenja
otpadnih guma za druge namjene za izradu dijelova drugih proizvoda, za
proizvodnju drugih materijala,

– omogućavanje termičke obrade kad se otpad ne
može materijalno iskoristiti (proizvodnja energije, prerada u sintetički plin
i plin
ili ulpan>

Okvirni kvantitativni ciljevi za 2010. i 2015.
iskazani su u Tablici 3.3.

*4.2.9. Otpadna električna i elektronička oprema (e-otpad)*

Cilj je uspostava sustava gospodarenja otpadom
električnom i elektronskom opremom koji bi rezultirao godišnjim skupljanjem
najmanje četiri kilograma po stanovniku e-otpada iz kućanstava.

Sukladno tome, smjernice za unapređivanje
sustava gospodarenja e-otpadom su:

– odvojeno skupljanje e-otpada na dostupna
sakupljališta kako bi se upotrebljivi dijelovi (metal, plastika i sl.)
izdvojili i ponovo iskoristili, a opasni zbrinuli na odgovarajući način,

– uvođenje naknade na uvoz i proizvodnju,

– zbrinjavanje ostatka (uglavnom opasnog otpada)
na propisan način,

– odvojeno prikupljanje rashladnih plinova i
zbrinjavanje na propisan način,

– izvoz otpada koji se ne može zbrinuti ili
iskoristiti u Hrvatskoj.

Okvirni kvantitativni cilj za 2015. iskazan je u
Tablici 3.3.

*4.2.10. Komunalni mulj iz uređaja za pročišćavanje otpadnih
voda*

Zbrinjavanje komunalnog mulja rješavat će se
prema europskoj praksi i ciljevima, različito prema regionalnim prilikama od
termičke obrade do iskorištavanja komunalnog mulja u poljoprivredi.

*Tablica
4.1.*
PLANIRANI PROČISTAČI OTPADNIH VODA VEĆI OD 50.000 ES\*)

|  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| Lokacija pročistača | Stupanj čišćenja | Broj  pročistača | Kapacitet (1.000 ES) | Ulaganja (mil. kn) |
| Kopneni dio | II.  III.  ukupno | 14  6  20 | 3.183  538  3.721 | 4.325  835  5.160 |
| Priobalni dio | II. | 9 | 1.883 | 2.440 |
| Ukupno | – | 29 | 5.604 | 7.600 |

Izvor:
Državni plan za zaštitu voda (»Narodne novine«, br. 8/99);

\*)
ES – ekvivalent stanovnika

Proizvodnja mulja iz navedenih uređaja u Tablici
4.1. iznosila bi približno 392.000 t/god. mulja s 30% suhe tvari (ST) ili
118.000 t ST/god., a u Zagrebu 69.000 t/god.

Uzmu li se u obzir i pročistači kapaciteta
manjeg od 50.000 ES i priključenost 90% stanovništva dolazi se do sljedećih
procjena:

– ukupni kapacitet pročistača (II. I III.
stupanj)           72.000 ES

– proizvodnja mulja s 30% ST                                    500.000 t/god

– proizvodnja
ST                                                        150.000 t/god.

Načini zbrinjavanja mulja iz pročistača otpadnih
voda su:

1. iskorištavanje u poljoprivredi (navoženje na
tlo),

2. termička obrada u spalionicama, cementarama,
termoelektranama itd., pretežito s proizvodnjom energije,

3. odlaganje,

4. kompostiranje,

5. drugo.

U Tablici 4.2. prikazane su promjene u načinima
zbrinjavanja mulja iz pročistača u EU u razdoblju 1994.-2009.

*Tablica
4.2.*
STRUKTURA ZBRINJAVANJA MULJA IZPROČISTAČA OTPADNIH VODA U EU

|  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- |
| Način zbrinjavanja | Udio (%) | | |
| 1994. | 2002. | 2009. |
| 1. Odlaganje | 40 | 21 | 18 |
| 2. Poljoprivreda | 37 | 46 | 45 |
| 3. Termička obrada | 11 | 20 | 23 |
| 4. Kompostiranje | 6\*) | 7 | 7 |
| 5. Drugo | 6 | 6 | 7 |
| Ukupno | 100 | 100 | 100 |

Izvor: Bantoux et al., Urban Wastewater
Treatment in Europe: What about the Sludge?

IPTS – JRC-Sevilla 1998.;S. Solmez et al., Modern
ande Ecological Sewage Sludge Treatment with Andritz Drying and Indineration
Technologies, 1st International Symposium on Environmental Management, SEM
2003, Zagreb Fair, October 1-3, 2003.

Vidljivo je da se udio odlaganja mulja drastično
smanuje od 1994. do 2002., a da su se udjeli iskorištavanja mulja u
poljoprivredi i termičke obrade mulja povećali. Oko 3/4 mulja pročistača
otpadnih voda u EU se iskorištavalo materijalno ili energetski, a manje od 1/4
mulja odlagalo se neiskorišteno.

*4.2.11. Otpad životinjskog porijekla*

Sustav gospodarenja organskom masom i energijom
klaoničkog otpada treba prvenstveno uskladiti sa zakonodavstvom EU-a, posebice
Direktivom EC 1774/2002 koja definira kategorije koje proizlaze iz klaoničkih
procesa i njihovu daljnju obradu, uz primjenu sterilizacije prije utilizacije.
Prema istoj direktivi dio II. kategorije otpada životinjskog porijekla i cijelu
III. kategoriju treba iskoristiti u proizvodnji bioplina (anaerobno vrenje), uz
sterilizaciju kao predtretman. Kompostiranje je, također, moguće, uz
predtretman sterilizacijom, u suradnji s nadležnim tijelima.

Prema procjeni Ministarstva poljoprivrede,
šumarstva i vodnoga gospodarstva treba graditi objekte otvorenog tipa za
toplinsku preradu animalnog otpada koji će ispunjavati sve propisane uvjete
EU-a, a posebno u odnosu na mogućnost toplinske prerade razvrstanog otpada
različitih kategorija rizičnosti. Studijama će se odrediti broj, kapacitet i
lokacije potrebnih objekata.

Uz navedene objekte za potrebe potpunog i
propisanog zbrinjavanja otpada životinjskog porijekla nužno je sagraditi i
nekoliko objekata-sabirališta s tzv. temperaturnim režimom, bilo za potrebe
jedne ili više županija.

U planu je i gradnja jednoga regionalnog
sabirališta za privremeno uskladištavanje i hlađenje razvrstanog otpada u
mjestu Biljane Gornje u Zadarskojdarskoj županian>

Prijedlog cjelovitog rješenja prikupljanja i
prerade otpada životinjskog porijekla predviđa radijus smještaja manjih pogona
u odnosu na centralno sabiralište 60-120 km i to za Zadar, Vukovar i središnju
Istru. Transport sirovina bio bi u hlađenim kontejnerima od mjesta nastanka do
središnjeg sabirališta. Konačni proizvod trebao bi biti bioplin, hrana za
životinje, biološko gnojivo, el. energija, toplinska energija ili proizvodi
koji se koriste u gradnji cesta.

*4.2.12. Otpadna ulja*

Smjernice za unapređivanje sustava gospodarenja
otpadnim uljima su:

– zbrinjavanje otpadnih mineralnih ulja
termičkom obradom u postojećim i novim termoelektranama, tvornicama cementa, te
u industrijskim toplanama i kotlovnicama,

– uvođenje naknade na uvoz i proizvodnju ulja,

– unapređivanje sustava odvojenog skupljanja
otpadnih ulja i pojačana kontrola skupljača otpadnih ulja zbog postizanja
određene i garantirane kvalitete,

– poduzimanje određenih manjih rekonstrukcija u
pogonima zbog omogućavanja ili povećavanja kapaciteta suizgaranja otpadnih
ulja,

– otpadna jestiva ulja posebno sakupljati i
oporabiti (proizvodnja motornih biogoriva i sl.).

Okvirni kvantitativni cilj za 2010. iskazan je u
Tablici 3.3.

*4.2.13. Otpadne baterije i akumulatori*

Smjernice za unapređivanje sustava gospodarenja
otpadnim baterijama i akumulatorima su:

– zabraniti prodaju baterija s pretežitim
sastavom teških metala (Hg, Cd),

– uvesti naknade na uvoz i proizvodnju,

– unaprijediti i primjenjivati sustav
gospodarenja otpadnim baterijama i akumulatorima na cijelom teritoriju Hrvatske
(najprije onih s opasnim tvarima, a zatim svih), a u okviru toga:

•  omogućiti i poticati potrošače da odlažu
otpadne baterije i akumulatore na mjestima određenima za preuzimanje,

• postizati utvrđene kvote odvojenog skupljanja
otpadnih baterija i akumulatora (npr. u kg/stan, god. ili u postotku od
predanih tržištu),

• uvoditi posebno označavanje baterija i
akumulatora, ovisno o sadržaju teških metala,

• posebno stimulirati upotrebu obnovljivih
baterija financijskom i poreznom politikom.

*4.2.14. Postojana organska zagađivala*

U okviru projekta Organizacije Ujedinjenih
naroda za industrijski razvitak, što ga financira Global Environmental Facilities
Hrvatski centar za čistiju proizvodnju Zagreb, izradio je Nacionalni
implementacijski plan za primjenu Stockholmske konvencije u Hrvatskoj.

Sustav unapređivanja gospodarenja postojanim
organskim zagađivalima planira se provoditi u skladu s Nacionalnim
implementacijskim planom u okviru kojega su izrađeni planovi djelovanja i
strategije s potrebnim aktivnostima i mjerama što uključuje:

– promjene ili donošenje novih zakonskih
propisa,

– određivanje institucionalnih odgovornosti,

– isključivanje iz uporabe opreme s
polikloriranim bifenilima,

– uvođenje monitoringa postojanih organskih
zagađivala u okolišu,

– identifikacije kontaminiranih lokacija sa
spojevima postojanih organskih zagađivala,

– podizanje svijesti i edukaciju javnosti.

Zajedno s procijenjenim financijskim troškovima
i vremenskim planom time je stvorena osnova za ispunjavanje uvjeta Konvencije.

Jedan od temeljnih problema je uklanjanje iz
uporabe uređaja koji sadrže poliklorirane bifenile instalirane u gospodarstvu,
što zahtijeva pravodobnu pripremu gospodarstva, u suradnji s državnim
institucijama radi što bezbolnije zamjene te opreme i raspodjele troškova
njenog zbrinjavanja za dulje razdoblje.

*4.2.15. Medicinski otpad*

Sustav gospodarenja otpadom koji nastaje
pružanjem zdravstvene zaštite na temelju analize troškova i koristi i izrađenih
studija te katastra postojećih uređaja za zbrinjavanje otpada u nadležnosti je
Ministarstva zdravstva i socijalne skrbi.

Na temelju zakonskih propisa stvoreni su
preduvjeti za unapređivanje sustava gospodarenja medicinskim otpadom s
optimalnim tehnologijama koje ovise o količini i vrsti otpada, lokaciji i
prijevozu, te studiji izvodljivosti. Pri tome je temeljna pretpostavka da su u
rješavanje uključeni svi – od korisnika zdravstvene usluge do zdravstvenog
osoblja.

Za rješavanje problema na lokalnoj i regionalnoj
razini bitni su utjecajni faktori:

– mjesto nastanka i značajke otpada,

– tehnologija obrade,

– nadzor toka otpada uz strogu evidenciju.

Gospodarenje inertnim medicinskim otpadom
planirano je kao dio sustava gospodarenja komunalnim i tehnološkim otpadom
sličnim komunalnom.

Smjernice za gospodarenje preostalim medicinskim
– opasnim otpadom, uz punu edukaciju te izdvojeno skupljanje, su kontrolirano
izdvajanje, vrednovanje – oporaba, zbrinjavanje.

Postupak zbrinjavanja opasnog otpada može biti:

– kemijsko-fizikalna obrada,

– biološka obrada,

– termička obrada,

– odlaganje.

Prema »Projektu optimalnog zbrinjavanja otpada
iz zdravstvene djelatnosti na području RH«– Ministarstvo zdravstva i socijalne
skrbi 2003., prikupljeni su podaci s prikazom najpovoljnijih tehnoloških
rješenja i optimalnoga kapaciteta potrebnog za obradu i zbrinjavanje
medicinskog otpada. Također su ispitivani različiti modeli realizacije od
javnog natječaja do BOT koncesijskog modela.

U skladu s Nacionalnim programom aktivnosti
(NPA) Ministarstva zdravstva i socijalne skrbi predlaže se, kao preduvjet za
unapređivanje sustava gospodarenje medicinskim otpadom, sljedeće:

– formiranje državne komisije,

– osiguravanje novčanih sredstava i fondova,

– ekspertne skupine te praćenje rezultata s
glavnim sudionicima i Agencijom za zbrinjavanje medicinskog otpada,

– određivanje prioritetnih aktivnosti i
donošenje odluka za modele financiranja na temelju podataka o količinama,
tijeku otpada, troškovima i garancijama,

– priprema dokumentacije za korištenje
bespovratnih sredstava iz pretpristupnih fondova EU-a,

– nakon prijelaznog rješenja putem davanja
koncesija za zbrinjavanje medicinskog otpada ovlaštenim tvrtkama po regionalnom
principu izgraditi na regionalnoj razini jedno ili više postrojenja za termičku
obradu medicinskog otpada.

***4.3. Sanacija
odlagališta i »crnih točaka«***

U skladu sa započetim postupkom prilagodbe
zakonske regulative EU-a, Fond za zaštitu okoliša i energetsku učinkovitost u
svojim će aktivnostima provoditi, osim nacionalnih zakona i propisa, i
direktive EU-a (Direktiva 1999/31/EC o odlaganju otpada), te isto uvjetovati
kao obavezu i korisnicima sredstava Fonda. Sanacija odlagališta otpada treba se
provoditi u skladu sa zahtjevima i direktivama EU-a. Planirana sredstva, prema
podacima Fonda za zaštitu okoliša i energetsku učinkovitost, za sanaciju 145
odlagališta do 2010. (prva faza) su 1,6 mlrd. kn, a ukupna se procjenjuju na
2,5 mlrd. kn.

Stvarni troškovi i metode sanacije kao i moguće
koristi utvrđuju se za svaku lokaciju na temelju propisane dokumentacije i
procedure. Prioriteti i tehnologije sanacije usklađuju se i umrežuju sa
cjelovitim sustavom gospodarenja otpadom čije okvire i smjernice utvrđuje ova
Strategija, a etapnost realizacije planovi gospodarenja otpadom.

Sanacija odlagališta sastavni je dio
unapređivanja sustava gospodarenja otpadom (IVO) u okviru kojega se:

– uspostavljaju kontrolirana i uređena
odlagališta kao dio mreže postrojenja i građevina nužnih za funkcioniranje
sustava gospodarenja otpadom,

– postupno zatvaraju druga odlagališta, uz
prethodno saniranje njihova utjecaja na okoliš, ljudsko zdravlje i krajobraz,

– saniraju lokacije onečišćene otpadom (»crne
točke«, »divlja« odlagališta).

Za učinkovitost programa sanacije potrebno je
provesti sljedeće aktivnosti:

– nastaviti započete »interventne mjere« i
zahvate,

– sagraditi centre za gospodarenja otpadom,

– cjelovito sanirati službena i nenadzirana
odlagališta,

– međusobno povezivati i usuglašavati aktivnosti
iz prethodne tri točke,

– izraditi smjernice za gospodarenje s
komunalnim otpadom i smjernice za odlaganje,

– izraditi smjernice za tipizirana rješenja za
projekte sanacije i legalizacije zatečenih odlagališta uvažavajući geografske
posebnosti i kriterije direktiva EU-a,

– izraditi smjernice za odabir lokacija,
uključujući i prijedlog prostornih cjelina za centre za gospodarenje otpadom.

Smjernice za provedbu sanacije utvrđene
Strategijom i Planom gospodarenja otpadom postaju podloge, odnosno obveza za
dokumente čija izrada proizlazi iz Zakona o prostornom uređenju, Zakona o
zaštiti okoliša (državna i županijska izvješća o stanju okoliša i programi
zaštite okoliša) i Zakona o otpadu (planovi gospodarenja otpadom na županijskoj,
gradskoj i općinskoj razini). Na temelju navedenoga, određivat će se lokacijski
uvjeti za provedbu zahvata cjelovitog sustava gospodarenja otpadom pa i za
rekonstrukciju, adap­taciju (sanaciju) ili zatvaranje ili uklanjanje postojećih
odlagališta.

Ministarstvo zaštite okoliša, prostornog
uređenja i graditeljstva, u suradnji s Fondom za zaštitu okoliša i energetsku
učinkovitost i jedinicama lokalne samouprave pristupit će rješavanju »crnih
točaka« (starih opterećenja) na sljedećim lokacijama: Tvornica glinice Obrovac
(lagune), Lemić brdo kod Karlovca, Mravinačka kava (azbest) Kaštelanski zaljev,
Odlagalište šljake Kaštelanski zaljev, Sovjak kod Rijeke, Koksara Bakar,
Odlagalište fosfogipsa Petrokemija Kutina, Odlagalište šljake TE Plomin I,
zauljeni mulj Botovo. Fond je u tu svrhu osigurao sredstva u iznosu od 162
milijuna kuna koja bi se utrošila u razdoblju od 2005. do 2008. za izradu plana
sanacije, mjera zaštite, istražne radove, odabir tehnološkog rješenja i
izvođača kao i izvođenje radova sanacije, a ostala će se sredstva osigurati
dijelom iz proračuna, dijelom iz pretpristupnih fondova, dijelom od jedinica
lokalne samouprave, a dijelom od onih koji su na navedenim lokalitetima
odlagali otpad.

***4.4. Odgovornosti u
provedbi planiranih aktivnosti***

Odgovornost u procesu unapređivanja cjelovitog
sustava gospodarenja otpadom s definiranjem uloga i aktivnosti imaju sljedeći
sudionici:

|  |  |
| --- | --- |
| Sudionici | Uloge/Aktivnosti |
| Hrvatski sabor i Vlada | – voditi politiku i usmjeravati strategiju gospodarenja otpadom,  – osnovati međuresorsko koordinacijsko tijelo za usklađivanje politika gospodarenja otpadom,  – uspostaviti odgovarajući gospodarski, financijski i regulatorni okvir za provedbu Strategije,  – osiguravati informiranost svih sudionika o Strategiji,  – olakšati izbor lokacija za sve potrebne građevine i postrojenja,  – u okviru politike vlastite nabave kupovati ekološki prihvatljivije proizvode,  – provoditi, odnosno podupirati druge aktivnosti nužne u procesu unapređivanja cjelovitog sustava gospodarenja otpadom. |
| .75pt'> Ministarstvo zaštite okoliša, prostornog uređenja i graditeljstva | – pripremati provedbene propise u vezi s gospodarenjem otpadom te osiguravati provođenje propisa,  – predlagati uvjete za dodatne financijske izvore,  – unapređivati međunarodnu suradnju i osigurati protok informacija,  – koordinirati suradnju putem međuresornoga koordinacijskog tijela na usklađivanju politika i aktivnosti u funkciji gospodarenja otpadom,  – dokumentima prostornog uređenja utvrditi prijedlog lokacija za građevine i postrojenja u sustavu gospodarenja otpadom,  – poticati i povezivati jedinice regionalne i lokalne samouprave sa ciljem zajedničkog planiranja i gradnje građevina i postrojenja za gospodarenje otpadom,  – nadzirati ostvarivanje Strategije putem planova gospodarenja otpadom Republike Hrvatske i sustava praćenja (pokazatelji i drugi alati),  – provoditi, koordinirati i poticati provođenje mjera određenih Strategijom,  – izdavati ovlaštenja i dozvole za gospodarenje otpadom i postrojenja,  – provoditi inspekcijski nadzor,  – stimulirati kupovanje ekološki prihvatljivih proizvoda, |
| Ministarstvo zaštite okoliša, prostornog uređenja i graditeljstva | – provoditi, odnosno podupirati druge aktivnosti nužne u procesu unapređivanja cjelovitog sustava gospodarenja otpadom. |
| Fond za zaštitu okoliša i energetsku učinkovitost | – financirati programe sanacije odlagališta otpada, izbjegavanja i smanjivanja nastajanja otpada i iskorištavanja vrijednih svojstava otpada,  – financirati sanaciju odlagališta opasnog otpada,  – poticati čistiju proizvodnju, odnosno izbjegavanje i smanjivanje nastajanja otpada i emisija u proizvodnom procesu,  – poticati iskorištavanje otpada u svrhu proizvodnje sirovina i novih proizvoda,  – osiguravati dodatne fdatne financijore i namjensko vraćanje financijskih sredstava,  – poticati izradu obrazovnih, istraživačkih i razvojnih studija, programa, projekata i druge aktivnosti,  – stimulirati kupovanje ekološki prihvatljivih proizvoda,  – provoditi, odnosno podupirati druge aktivnosti nužne u procesu unapređivanja cjelovitog sustava gospodarenja otpadom. |
| Agencija za zaštitu okoliša | – izrađivati pouzdanu bazu podataka o vrstama, količinama, mjestima nastanka i odlaganja svih vrsta otpada,  – pripremati podatke za izradu izvješća o gospodarenju otpadom kao sastavni dio izvješća o stanju okoliša,  – prikupljati planove gospodarenja otpadom,  – poboljšavati sustav prikupljanja podataka i izvještavanja o gospodarenju otpadom,  – voditi i unapređivati informacijski sustav zaštite okoliša s informacijskim sustavom gospodarenja otpadom,  – surađivati s Europskom agencijom za okoliš i drugim agencijama za zaštitu okoliša,  – poticati smanjivane nastanka otpada,  – stimulirati kupovanje ekološki prihvatljivih proizvoda,  – osiguravati pristup podacima i informcijama širokoj javnosti,  – provoditi, odnosno podupirati druge aktivnosti nužne u procesu unapređivanja cjelovitog sustava gospodarenja otpadom. |
| Druga središnja tijela državne uprave (ministarstva, državne upravne organizacije) | – surađivati putem međuresornoga koordinacijskog tijela na usklađivanju politika i aktivnosti gospodarenja otpadom,  – stvarati uvjete za smanjivanje količine i opasnih svojstava otpada koji je u njihovoj nadležnosti,  – poticati gradnju građevina i postrojenja te poduzetničke djelatnosti za materijalno i energetsko iskorištavanje otpada koji je u njihovoj nadležnosti,  – stimulirati kupovanje ekološki prihvatljivih proizvoda,  – obavljati upravne i druge stručne poslove iz područja mjeriteljstva, akreditacije i normizacije. |
| Jedinice područne (regionalne) samouprave (županije) |  | – donositi županijske (regionalne) planove gospodarenja otpadom, usklađene s Planom gospodarenja otpadom Republike Hrvatske i u suradnji s gradovima i općinama,  – prostornim planovima utvrđivati lokacije za građevine i postrojenja za gospodarenje otpadom,  – uspostaviti županijske centre za gospodarenje otpadom, u dogovoru s općinama i gradovima, uz mogućnost udruživanja sa drugim županijama,  – provesti sanaciju i zatvaranje odlagališta sukladno planu gospodarenja otpadom i uz sufinanciranje,  – prikupljati i dostavljati podatke u skladu s propisima,  – stimulirati kupovanje ekološki prihvatljivih proizvoda,  – sustavno educirati i informirati upravne strukture i stanovništvo. |
| Jedinice lokalne samouprave (općine i gradovi)  - | – prostornim planovima utvrđivati lokacije za građevine i postrojenja za gospodarenje otpadom,  – donositi planove gospodarenja otpadom, usklađene s državnim planom gospodarenja otpadom,  – organizirati prikupljanje i sigurno odlaganje (komunalnog) otpada u skladu sa standardima i planom gospodarenja otpadom općine/grada,  – sustavno educirati i informirati lokalne upravne strukture i stanovništvo,  – omogućiti odvojeno prikupljanje sekundarnih sirovina i biootpada, te organizirati prijevoz do centara za gospodarenje otpadom,  – dostavljati podatke u skladu s propisima,  – stimulirati kupovanje ekološki prihvatljivih proizvoda. |
| Proizvođači otpada  – kućanstva | – odlagati otpad na odgovarajući način,  – odlagati otpad namijenjen oporabi (papir, staklo, PET-ambalaža, limenke, staro željezo, biootpad i dr.) ili posebnoj obradi (baterije, ulja, biootpad, lijekovi i dr.) u odgovarajuće spremnike/reciklažna dvorišta ili na druga odgovarajuća mjesta i način (npr. kompostiranje),  – kupovati proizvode koji sadrže reciklirane materijale te kupovati proizvode i koristiti usluge koje stvaraju manje otpada (pridržavati se osnovnih načela održivog razvoja),  – biti aktivnim sudionikom programa i aktivnosti na unapređivanju sustava gospodarenja otpadom. |
| Drugi proizvođači otpada i proizvoda | – izrađivati planove gospodarenja otpadom,  – prijavljivati sve vrste i količine proizvedenog otpada,  – omogućiti (i platiti) odvojeno skupljanje, prijevoz i oporabu i/ili zbrinjavanje (obradu i/ili odlaganje) otpada kojeg stvaraju,  – izbjegavati stvaranje otpada i smanjivati otpad na mjestu nastanka. |
| Uvoznici i izvoznici | – uvoziti proizvode koji stvaraju manje količine otpada i manje štetnog otpada koji se lakše recikliraju i koji se mogu ponovno koristiti,  – odgovarajuće obilježavati proizvode,  – osigurati odvojeno skupljanje i zbrinjavanje otpada od proizvoda koje su stavili na tržište,  – dostavljati podatke prema propisima. |
| Skupljači otpada | – pribaviti potrebne dozvole za obavljanje djelatnosti,  – prijavljivati skupljene vrste i količine otpada,  – organizirati konačno zbrinjavanje/odlaganje otpada kod ovlaštenog obrađivača. |
| Obrađivači otpada | – pribaviti propisane dozvole za obavljanje djelatnosti,  – obrađivati otpad koristeći najbolje dostupne tehnologije,  – prijaviti vrste i količine otpada koje su reciklirali, zbrinuli (obradili ili odložili) nadležnom tijelu,  – gospodariti pojedinim vrstama otpada na propisani način,  – naplaćivati zbrinjavanje prema količini otpada. |
| Strukovne, poslovne i druge udruge | – provoditi programe kojima se unapređuju praksa, svijest i informiranost te potiče sudjelovanje javnosti. |
| Konzultantske organizacije | – provoditi programe energetske učinkovitosti i čistije proizvodnje;  – zagovarati najbolje dostupne tehnologije,  – provoditi druge aktivnosti u procesu unapređivanja cjelovitog sustava gospodarenja otpadom. |

***4.5. Instrumenti za
provedbu planiranih aktivnosti***

Zakonom o otpadu (»Narodne novine«, br. 178/04.)
stvorena je osnova za donošenje podzakonskih provedbenih propisa i planova
gospodarenja otpadom, a koji će biti pravna i pravno-dokumentacijska osnova za
provođenje smjernica iz Strategije.

Plan gospodarenja otpadom Republike Hrvatske
osobito će sadržavati:

– mjere izbjegavanja i smanjivanja nastajanja
otpada,

– vrste, količine i porijeklo otpada za koje
treba osigurati gospodarenje,

– uvjete gospodarenja posebnim kategorijama
otpada,

– razmještaj lokacija (mreža) građevina i
uređaja za oporabu i zbrinjavanje otpada i rokove za njihovu gradnju,

– opće tehničke zahtjeve za građevine i uređaje
za gospodarenje otpadom,

– procjenu i moguće izvore sredstava potrebnih
za provođenje ciljeva u gospodarenju otpadom.

Prigodom izrade Plana vodit će se računa i o
preporukama EU-a koje navode sljedeći mogući sadržaj Plana gospodarenja
otpadom:

A. Opća razmatranja i osnove

1. Ukupna problematika otpada

2. Zakonodavstvo EU-a

3. Hrvatsko zakonodavstvo

4. Opis državne politike i općih principa
gospodarenja otpadom

B. Opće stanje

1. Količine otpada za

– tokove otpada

– izvore otpada

– opcije gospodarenja otpadom

2. Skupljanje i obrada otpada

3. Ekonomičnost i financiranje

4. Ocjena prethodnih ciljeva

C. Planiranje

1. Pretpostavke za planiranje (buduće količine i
sastav otpada)

2.  Određivanje ciljeva za

– tokove otpada

– izvore otpada

– opcije gospodarenja otpadom

3. Plan djelovanja, uključujući mjere za
postizanje ciljeva

– sistemi skupljanja

– uređaji gospodarenja otpadom

– odgovornosti

– ekonomičnost i financiranje

– vremenski plan aktivnosti

Na osnovi Plana gospodarenja otpadom RH
strukture vlasti (županije, Grad Zagreb gradovi i općine) izrađivat će svoje
regionalne planove koji će osobito obuhvatiti razrađene planske odrednice u
gospodarenju otpadom na regionalnim razinama, a sadržavat će:

**1. plan
gospodarenja otpadom u županijama i Gradu ZGradu Zagrebu**

– mjere izbjegavanja i smanjivanja nastajanja
otpada,

– mjere gospodarenja otpadom prema najboljoj
dostupnoj tehnologiji u odnosu na troškove i ekološku prihvatljivost,

– mjere iskorištavanja vrijednih osobina otpada,
odnosno mjere odvojenog skupljanja otpada,

– planiranje gradnje građevina namijenjenih
gospodarenju otpadom u cilju uspostave nacionalne mreže građevina za
gospodarenje otpadom,

– mjere sanacije otpadom onečišćenog okoliša i
neuređenih odlagališta otpada,

– mjere nadzora i praćenja gospodarenja otpadom,

– izvore i visinu financijskih sredstava za
provedbu mjera,

– rokove za izvršenje i implementaciju utvrđenih
mjera.

**2. plan gospodarenja
otpadom u gradovima i općinama**

– mjere odvojenog skupljanja komunalnog otpada,

– mjere za upravljanje i nadzor nad
odlagalištima komunalnog otpada,

– popis otpadom onečišćenog okoliša i neuređenih
odlagališta otpada,

– redoslijed aktivnosti sanacije neuređenih
odlagališta otpada i otpadom onečišćenog okoliša,

– izvore i visinu financijskih sredstava za
provedbu mjera.

U okviru planova gospodarenja otpadom za
realizaciju i implementaciju predviđenih ciljeva gospodarenja otpadom razradit
će se i određen broj programa gospodarenja otpadom:

1. programi za neopasni otpad:

a) neopasni otpad proizveden u industriji,
trgovini i uslugama – izbjegavanje, oporaba i zbrinjavanje,

b) poljoprivredni, prehrambeni, životinjski,
šumarski i drvnoindustrijski otpad – iskorištavanje ostataka u biološkom
ciklusu i za proizvodnju energije,

c) komunalni otpad i komunalni mulj

– razvoj složenoga regionalnog sustava
skupljanja, odvojenog skupljanja, oporabe, obrade i zbrinjavanja,

– smanjivanje količine biorazgradivoga organskog
otpada za odlaganje,

– iskorištavanje, obrada i zbrinjavanje mulja,

d) građevinski i otpad od rušenja objekata,

2. programi za opasni otpad:

e) izbjegavanje, smanjivanje, recikliranje,
obrada i zbrinjavanje opasnog otpada,

f) sanacija područja visokog rizika,

3. programi tokova posebnog otpada:

g) tokovi posebnih materijala i otpada:

– postojana organska zagađivala,

– otpad životinjskog porijekla,

4. drugi programi:

h) razvoj organizacija i institucija za
gospodarenje otpadom na državnoj i regionalnim razinama,

i) Državni program postupanja s otočnim krutim
otpadom,

j) prihvat otpada s plovnih objekata u lukama.

Radi provedbe i implementacije spomenutih
planskih i programskih dokumenta o gospodarenju otpadom treba razraditi i
pripremiti određene strateške i tehničke upute i smjernice za:

– razvoj normi i smjernica za projektiranje i
vođenje odlagališta, planova gospodarenja otpadom,

– povrat troškova i procjenu pristojbi za
prikupljanje, oporabu, obradu i odlaganje otpada,

– razvoj javno-privatnog partnerstva, koncesija,
BOT-modela, povoljnijih financijskih linija,

– primjenjive tehnike gospodarenja otpadom,

– sanacije i zatvaranja ili produžetak rada
odlagališta otpada,

– za tipizirana rješenja za projekte sanacije i
legalizacije zatečenih odlagališta, uvažavajući geografske posebnosti i
kriterije direktiva EU-a,

– odabir lokacija, uključujući i prijedlog
prostornih cjelina za centre za gospodarenje otpadom.

***4.6. Tijela nadležna za
gospodarenje otpadom***

![](dodatni/355868.gif)

AZO – Agencija za zaštitu okoliša

Fond – Fond za zaštitu okoliša i energetsku
učinkovitost

MZOPUG – Ministarstvo zaštite okoliša,
prostornog uređenja i graditeljstva

       ![](dodatni/355869.gif)     –
novo tijelo

 *Slika
4.3*.: TIJELA NADLEŽNA ZA GOSPODARENJA OTPADOM U HRVATSKOJ

U organizaciji tijela nadležnih za gospodarenje
otpadom pret­postavlja se značajno:

– jačanje odjela za gospodarenje otpadom u
MZOPUG-u i drugim relevantnim središnjim tijelima državne uprave,

– jačanje Agencije za zaštitu okoliša i Fonda za
zaštitu okoliša i energetsku učinkovitost,

– jačanje tijela nadležnih za gospodarenje
otpadom na razini županija, općina i gradova,

– unapređivanje horizontalne i vertikalne
koordinacije između svih tijela nadležnih za provođenje sustava gospodarenja
otpadom (npr. osnivanje Koordinacije gospodarenja otpadom).

5. PROCJENA INVESTICIJA I IZVORI FINANCIRANJA

Za provedbu Strategije u ovom se poglavlju daje
procjena potrebnih početnih i ponovnih ulaganja i izvori financiranja za
gospodarenje otpadom na području cijele Hrvatske za razdoblje 2005. – 2025.,
bez troškova pogona i održavanja.

A) Procjena investicija

**1. Opće
mjere**

–
istraživanje i utvrđivanje stvarnog stanja gospodarenja otpadom u RH,

–
izrada programa gospodarenja svim vrstama otpada,

–
uspostava informacijskog sustava gospodarenja otpadom,

–
prilagodbe propisa o otpadu RH propisima EU-a, itd.

Potrebna financijska sredstva                                                  225
mil.
kn

                                                                                                          (30 mil.
eura)

**2.
Izbjegavanje otpada**

–
programi za odgoj i obrazovanje o otpadu i za promidžbu,

–
poticanje čistije proizvodnje i čistijih

proizvoda,

–
poticanje čistije potrošnje,

–
smanjivanje ambalaže.

Potrebna financijska sredstva                                                       n>300
mil.
kn

                                                                                                          (40
mil. eura)

\_\_\_\_\_\_\_\_\_\_\_\_\_\_\_\_\_\_\_\_\_\_\_\_\_\_\_\_\_\_\_\_\_\_\_\_\_\_\_\_\_\_\_\_\_\_\_\_\_\_\_\_\_\_\_\_\_\_\_\_\_\_\_\_\_\_\_

            1.
– 2. ukupno:                                                               **525 mil.
kn**

**(70 mil. eura)**

\_\_\_\_\_\_\_\_\_\_\_\_\_\_\_\_\_\_\_\_\_\_\_\_\_\_\_\_\_\_\_\_\_\_\_\_\_\_\_\_\_\_\_\_\_\_\_\_\_\_\_\_\_\_\_\_\_\_\_\_\_\_\_\_\_\_\_

**3.         Centri za gospodarenje
otpadom s biokompostanama**

Potrebna financijska sredstva                                      3.450
mil.
kn

                                                                                                          (460
mil. eura)

**4.         Skupljanje otpada –
mehanizacija \*)**

Potrebna financijska sredstva                                      3.255
mil.
kn

                                                                                                          (434
mil. eura)

**5.         Sabiralište otpada
(reciklažna dvorišta, otoci i sl.)**

Potrebna financijska sredstva                                      720
mil.
kn

                                                                                                          (96
mil. eura)

**6.         Energana na otpad – prva
faza u gradu Zagrebu**

Potrebna financijska sredstva                                      2.175
mil.
kn

                                                                                                          (290
mil. eura)

**7.         Energane na otpad – druga
faza**

Potrebna financijska sredstva                                      3.292
mil.
kn

                                                                                                          (439
mil. eura)

**&nbssp    &bsp
8.         Postrojenje za
mehaničko-biološku obradu (MBO)**

Potrebna financijska sredstva – 4 komada                   622mil.
kn

                                                                                                          (83
mil. eura)

**9.         Pretovarne stanice s
baliranjem**

Potrebna financijska sredstva                                      480
mil.
kn

                                                                                                          (64
mil. eura)

**10.       Dogradnja odlagališta**

Potrebna financijska sredstva                                      390 mil.
kn

                                                                                                          (52
mil. eura)

**11.       Sanacija odlagališta**

Potrebna financijska sredstva                                      2.581
mil.
kn

                                                                                                          (344
mil. eura)

\_\_\_\_\_\_\_\_\_\_\_\_\_\_\_\_\_\_\_\_\_\_\_\_\_\_\_\_\_\_\_\_\_\_\_\_\_\_\_\_\_\_\_\_\_\_\_\_\_\_\_\_\_\_\_\_\_\_\_\_\_\_\_\_\_\_\_\_

**3.         – 11. ukupno komunalni otpad
(1. i 2. faza)            16.965
mil.kn**

**(2.262
mil. eura)**

**\_\_\_\_\_\_\_\_\_\_\_\_\_\_\_\_\_\_\_\_\_\_\_\_\_\_\_\_\_\_\_\_\_\_\_\_\_\_\_\_\_\_\_\_\_\_\_\_\_\_\_\_\_\_\_\_\_\_\_\_\_\_\_\_\_\_\_\_**

**12.       Opasni otpad**

Potrebna financijska sredstva                                      937
mil.
kn

                                                                                                          (125
mil. eura)

**13.       Građevinski otpad**

Potrebna financijska sredstva                                      712
mil.
kn             &    &nbs

                                                                                                          (95
mil. eura)

**14.       Poljoprivredni i šumarsko-drvni otpad**

Potrebna financijska sredstva                                      1.500
mil.
kn

                                                                                                          (200 mil. eura)

**15.       Drugi glavni tokovi otpada**

Potrebna financijska sredstva                                      1.875
mil.
kn

                                                                                                          (250
mil. eura)

**16.       Sanacija starih opterećenja**

Potrebna financijska sredstva                                      750
mil.
kn

                                                                                                          (100
mil. eura)

**17.       Industrijski i rudarski otpad**

Potrebna financijska sredstva                                      1.125
mil.
kn

                                                                                                          (150
mil. eura)

\_\_\_\_\_\_\_\_\_\_\_\_\_\_\_\_\_\_\_\_\_\_\_\_\_\_\_\_\_\_\_\_\_\_\_\_\_\_\_\_\_\_\_\_\_\_\_\_\_\_\_\_\_\_\_\_\_\_\_\_\_\_\_\_\_\_\_\_\_

**12.
– 17. ukupno                                                             6.899
mil.
kn**

**(920
mil. eura)**

**\_\_\_\_\_\_\_\_\_\_\_\_\_\_\_\_\_\_\_\_\_\_\_\_\_\_\_\_\_\_\_\_\_\_\_\_\_\_\_\_\_\_\_\_\_\_\_\_\_\_\_\_\_\_\_\_\_\_\_\_\_\_\_\_\_\_\_\_\_\_**

**SVEUKUPNO (1. i 2.
faza)                                                             24.389mil.kn
                                                                                                                                    (3.252mil.eura)**\_\_\_\_\_\_\_\_\_\_\_\_\_\_\_\_\_\_\_\_\_\_\_\_\_\_\_\_\_\_\_\_\_\_\_\_\_\_\_\_\_\_\_\_\_\_\_\_\_\_\_\_\_\_\_\_\_\_\_\_\_\_\_\_\_\_\_\_\_\_

Izvor:   Troškovi za točke 1. – 11. preuzeti
su iz Završnog izvješća okvirne nacionalne strategije gospodarenja otpadom, s
naglaskom na komunalni otpad (Carl Bro Consortium u okviru Programa EU CARDS za
Hrvatsku, 2003.), a drugi troškovi iz odgovarajućih studija za opasni i
građevinski otpad, te za druge vrste otpada, opće mjere i aspekt izbjegavanja
otpada na temelju procjene, koristeći dostupne relevantne dokumente.

Visina ukupnih potrebnih ulaganja prema
Strategiji iznosi 24.389 mil. kn (3.252 mil. eura), od čega za opće mjere i
izbjegavanje otpada 525 mil. kn (70 mil. eura), za komunalni otpad 16.965 mil.
kn (2.262 mil. eura), a za druge vrste otpada 6.899 mil. kn (920 mil. eura),
uzevši u obzir gradnju postrojenja za zbrinjavanje otpada i građevina za
mehaničko-biološku i termičku obradu, te druga tehnološka rješenja, osim opcije
odlaganja neobrađenog otpada kao konačnog rješenja.

Troškovi skupljanja otpada i gradnje pretovarnih
stanica (točke 4. i 9.) riješit će se bilo na dosadašnji način, dodjelom
koncesija ili na neki drugi propisani način, što je sukladno i mišljenju
Europske komisije, čime se početna ulaganja umanjuju za 3.735 mil. kn (498 mil.
eura), pa bi ukupna ulaganja tijekom 20 godina, bez troškova održavanja i
pogona, iznosila 20.654 mil. kn (2.754 mil. eura).

B) Izvori financiranja

Za učinkovito ostvarivanje investicija u sustavu
gospodarenja otpadom potrebno je precizno utvrditi i osigurati sve izvore
financiranja. Dosadašnja sredstva prikupljena u Fondu za 2004. čine samo jednu
desetinu potrebnih sredstava prema zahtjevima EU-a.

**1.
Financiranje iz javnih izvora:**

– državni proračun,

– Fond za zaštitu okoliša i energetsku
učinkovitost (naknada onečišćivača okoliša za emisiju u okoliš – CO2, SO2, i
NO2, naknada korisnika okoliša, naknada za opterećivanje okoliša otpadom –
komunalni, inertni i opasni, posebna naknada za okoliš na vozila na motorni
pogon),

– županijski proračuni i proračun Grada Zagreba,

– općinski i gradski proračuni,

**2. Drugi
izvori:**

– komercijalni kapital – tržište leasinga i
vlasnički udjeli,

– koncesije i druga javno/privatna partnerstva,

– vlastiti izvori,

– donacije, itd.,

– predpristupni, kohezijski i strukturni fondovi
EU-a,

– međunarodne financijske institucije s
povoljnim kreditima, kamatama i razdobljem počeka.

Prema dosadašnjim iskustvima financiranja gospodarenja
otpadom u EU računa se sa značajnim postotkom drugih izvora sredstava u odnosu
na javne prihode.

Za realizaciju programa i projekata gospodarenja
otpadom koristit će se jedan ili više financijskih izvora.

Iz javnih prihoda planira se osigurati najviše
polovica što iznosi 12.195 mil. kn ili 1.626 mil. eura, a ostalo iz drugih
izvora prihoda.

Financiranje iz javnih prihoda:

– državni proračun: procjena investicija je
7.317 mil. kn ili 975 mil. eura u razdoblju 2006.-2015. god. (30% ukupno
potrebnih ulaganja u sustav gospodarenja otpadom ili 60% od javnih prihoda), a
odnosi se uglavnom na sredstva potrebna za energane na otpad i opasni otpad,

– Fond za zaštitu okoliša i energetsku
učinkovitost: procjena investicija je 2.439 mil. kn ili 325 mil. eura u
razdoblju 2006.–2015. god.,

– županijski proračuni i proračun Grada Zagreb:
procjena investicija je 1.223 mil. kn ili 163 mil. eura u razdoblju
2006.-2015.god.,

– općinski i gradski proračuni: procjena
investicija je 1.222 mil. kn ili 163 mil. eura u razdoblju 2006.-2015. god.

Za obaveze države, koje proizlaze iz Zakona o
otpadu, u državnom proračunu treba osigurati ulaganja u sustav gospodarenja
otpadom sljedeće iznose po godinama:

\_\_\_\_\_\_\_\_\_\_\_\_\_\_\_\_\_\_\_\_\_\_\_\_\_\_\_\_\_\_

Godina
             mil. kn     mil. eur

\_\_\_\_\_\_\_\_\_\_\_\_\_\_\_\_\_\_\_\_\_\_\_\_\_\_\_\_\_\_
2006.                  430          57,2

2007.                  453          60,3

2008.                  537          71,6

2009.                  610          81,281,2

2010.                  690          92,0

2011.                  760        101,2

2012.                  833        111,0

2013.                  906        120,8

2014.               1.001
133,4

2015.               1.097
146,3

\_\_\_\_\_\_\_\_\_\_\_\_\_\_\_\_\_\_\_\_\_\_\_\_\_\_\_\_\_

UKUPNO:
7.317        975,0

S obzirom na današnje relativno niske razine
cijena usluga u djelatnostima gospodarenja otpadom nužno je planirati njihov stalni
i postupni rast do visine pokrivanja stvarnih troškova, vodeći računa da je
iznos cijena u međuzavisnosti s količinama i opasnim svojstvima otpada prema
načelu »onečišćivač plaća«. Za komunalni otpad to bi, u prvoj fazi, moglo
značiti prijelaz s naknade po stambenoj površini na naknade po količini kao što
se to već primjenjuje u dijelu Hrvatske.

Također je potrebno u skladu s propisima
uspostaviti sustav naplate posebnih naknada, primjerice naknade za specifične
proizvode (automobili, gume za vozila, kućanski aparati, električni i
elektronički uređaji), naknade za ambalažu koja postane otpad ili uvođenje
sustava pologa i povrata sredstava.

U mjere za postizanje ciljeva u sektoru
industrije i rudarstva te na području gospodarenja otpadom ubraja se i sljedeće:
stimuliranje izbjegavanja i smanjivanja nastajanja otpada, razvoj sustava
naplate naknada za zbrinjavanje posebnih kategorija otpada, namjensko
financiranje unapređivanja gradnje sustava za skupljanje i odvoz otpada,
poticanje istraživanja novih tehnologija, organizacijskih struktura i
ekonomskih instrumenata, zatim uvođenje poticaja u carinskom i poreznom sustavu
za recikliranje otpada te poticaja za smanjivanje proizvodnje otpada i za
višekratnu uporabu ambalaže.

6. ZAKLJUČAK

Prema Strategiji zaštite okoliša RH iz 2002. i
mišljenja Europske komisije, gospodarenje otpadom je najveći problem i
prioritet zaštite okoliša u Hrvatskoj, pa zahtijeva najveći napor za
usklađivanje s pravnom stečevinom EU-a.

Strategija gospodarenja otpadom RH (Strategija)
utemeljena je na općim načelima EU-a u gospodarenju otpadom i predstavlja
realan okvir za uspostavu održivijega gospodarenja otpadom u Hrvatskoj do 2025.
Procijenjeno je da se u Hrvatskoj proizvodi ukupno oko 13,2 mt/god. otpada s
2,97 tona po stanovniku godišnje.

Opis postojećeg stanja sadrži 15 prioritetnih
tokova otpada, u skladu s praksom EU-a, građevine i postrojenja za gospodarenje
otpadom i osvrt na sanaciju odlagališta koja se već intenzivno odvija
zahvaljujući sufinanciranju Fonda za zaštitu okoliša i energetsku učinkovitost.

Ciljevi i mjere za gospodarenje otpadom u
Hrvatskoj određeni su u skladu s praksom EU-a, vodeći računa o specifičnostima
Hrvatske. Ciljevi za prioritetne tokove, usklađeni su s direktivama EU-a i
pretpostavljenim vremenskim pomacima za Hrvatsku.

Na temelju Ciljeva i mjera predložen je koncept
gospodarenja otpadom IVO (Izbjegavanje – Vrednovanje – Odlaganje), primjenjiv
za sve tokove otpada, te su opisane smjernice za 15 prioritetnih tokova otpada
kojima bi se omogućilo približavanje relevantnim propisima EU-a. Predložen je i
određen broj programa za neopasni i opasni otpad, posebice za tokove otpada.

Vizija gospodarenja otpadom u Hrvatskoj,
sukladno predloženom konceptu, sadrži sljedeće:

– postupno organiziranje središta gospodarenja
otpadom s postrojenjima za obradu, odlagalištima i drugim sadržajima: uz Zagreb
dvadeset županijskih i četiri regionalna središta, uz postupnu sanaciju i
zatvaranje većine postojećih odlagališta,

– zabranu odlaganja otpada na otocima i gradnju
pretovarnih stanica s odvojenim sakupljanjem, reciklažom i baliranjem ostatnog
otpada i prijevoz u centre na kopnu,

– posebnu zaštitu podzemnih voda na krškom
području od eventualnog prodora procjednih voda iz odlagališta i drugih
građevina,

– sprečavanje ispuštanja otpada u more, jezera,
rijeke i potoke,

– središte za gospodarenje opasnim otpadom s
mrežom sabirališta,

– kontrolirane prioritetne tokove otpada,

– visok stupanj sudjelovanja domaće industrije, opreme
i usluga u projektima gospodarenja otpadom kao doprinos smanjivanju
nezaposlenosti i deficita vanjsko-trgovinske bilance,

– angažman stranih partnera i kapitala na
temelju nezavisnih studija opravdanosti i potporu zajedničkim ulaganjima na
osnovi javnog i privatnog partnerstva na bazi IPPC – BAT tehnologije (Best
available technology – najbolje raspoložive tehnologije),

– jačanje postojeće organizacije gospodarenja
otpadom i osnivanje međuresorske koordinacije za gospodarenje otpadom, što bi
osiguralo suradnju relevantnih ministarstava za pojedine tokove otpada,

– edukaciju javnosti, stručnjaka i upravnih
struktura: Programi i aktivnosti za podizanje razine znanja trebaju imati
razvojni, istraživački i djelatni pristup.

Procjena potrebnih ulaganja za provedbu
Strategije tijekom sljedećih 20 godina iznosi oko 24 milijarde kuna (3,25
milijarde eura).

Predviđeni izvori financiranja su državni i
lokalni proračuni, Fond za zaštitu okoliša i energetsku učinkovitost i drugi
izvori domaćeg i inozemnog porijekla.

Iz državnoga su proračuna predviđena sredstva za
ostvarivanje državnih obveza prema Zakonu o otpadu (opasni otpad, spaljivanje,
itd.).

S obzirom na relativno niske naknade za otpad u
Hrvatskoj, nužno je planirati njihov stalni postupni rast, veći od inflacije,
vodeći računa o tome da se razine naknada usklade s načelom »onečišćivać
plaća«.

Na temelju ove Strategije, a sukladno članku 9.
Zakona o otpadu i praksi EU-a, Vlada Republike Hrvatske će donijeti Plan
gospodarenja otpadom RH kao provedbeni dokument za razdoblje od četiri godine.

Donošenje Strategije i Plana gospodarenja
otpadom Republike Hrvatske od posebne je važnosti za Hrvatsku, jer se njime
pokreću promjene koje će, postupno, rješavati postojeće probleme, unapređivati
sustav i usmjeravati Republiku Hrvatsku prema održivom gos­podarenju otpadom i
uklapanju u EU.

Klasa: 310-33/05-01/01

Zagreb, 14. listopada 2005.

HRVATSKI SABOR

Predsjednik

Hrvatskoga sabora

**Vladimir Šeks**, v.
r.

OSNOVNI POJMOVI

**Ambalažni otpad**

           Ambalažni
otpad je bilo koja ambalaža i ambalažni otpad pokriven definicijom otpada iz
Direktive o otpadu (75/442/EEC), osim ostataka iz proizvodnje.

**Biološki
razgradiv otpad**

To je otpad koji se može razgraditi aerobnim ili anaerobnim putem (kao što su hrana,
otpad iz vrtova, papir i karton), (prema čl. 2(m) Direktive o odlaganju otpada
br. 1999/31/EC).

**Cjelovito
gospodarenje otpadom**

Izraz potječe iz SAD-a, a odnosi se na komplementarnu (dopunsku promjenu)
različitih postupaka gospodarenja otpadom radi sigurnog i djelotvornog
upravljanja tokom krutog komunalnog otpada, uz najmanje štetnih utjecaja na
ljudsko zdravlje i okoliš. Sustav cjelovitoga gospodarenja otpadom sadrži neke
ili sve od navedenih komponenti: smanjenje količine otpada na izvoru
(uključivši višekratnu uporabu proizvoda), recikliranje materijala (i
kompostiranje), spaljivanje otpada (uz korištenje otpadne energije) i odlaganje
otpada.

**Čistija
proizvodnja**

Čistija proizvodnja (ČP) je kontinuirana primjena sveobuhvatne preventivne
strategije zaštite okoliša na proizvodne procese, proizvode i usluge, za
povećanje efikasnosti i smanjenje rizika za ljude i okoliš. U proizvodnom
procesu, ČP uključuje efikasnije korištenje sirovina i energije, sprečavanje
nastanka otrovnih i opasnih materijala te smanjenje svih emisija i otpada na
mjestu nastanka. Strategija ČP fokusira se i na sveukupno smanjenje utjecaja
tijekom cijeloga životnog ciklusa proizvoda i usluga, od dizajna do upotrebe i
konačnog odlaganja (prema definiciji UNEPa).

**Gospodarenje
otpadom**

Gospodarenje otpadom je skup aktvnosti, odluka i mjera za: sprečavanje nastanka
otpada, smanjivanje količine otpada i/ili njegovoga štetnog utjecaja na okoliš;
skupljanje, prijevoz, oporaba i zbrinjavanje (obrada i zbrinjavanje),
uključujući i nadzor nad takvim operacijama i brigu o odlagalištima koja su
zatvorena.

Inertni
otpad

Inertni je onaj otpad koji ne podliježe značajnim fizikalnim, kemijskim i/ili
biološkim promjenama. Inertni se otpad ne otapa, nije zapaljiv, ne reagira
fizički ili kemijski, ne razgrađuje se biološkim putem, niti stvara tvari
opasne za okoliš i zdravlje ljudi u kontaktu s bilo kojim spojem. Inertni otpad
ima beznačajan stupanj ispuštanja zagađujućih i/ili ekotoksičnih tvari, te ne
ugrožava zrak, vode i podzemne vode.

**Komunalni
otpad**

Komunalni otpad je otpad iz kućanstava, te otpad iz proizvodne i/ili uslužne
djelatnosti ako je po svojim svojstvima i sastavu sličan otpadu iz kućanstava.

**Neopasni
otpad**

Neopasni otpad je otpad koji je po sastavu i svojstvima propisom iz članka 2.
Zakona o otpadu (»Narodne novine«, br. 178/04.) određen kao neopasni.

**Obrada**

Obrada je postupak u kojem se u mehaničkom, fizikalnom, termičkom, kemijskom
ili biološkom procesu, uključujući razvrstavanje, mijenjaju svojstva otpada, u
svrhu smanjivanja volumena i/ili opasnih svojstava, olakšava rukovanje otpadom
te poboljšanja iskoristivosti otpada.

**Odlagalište**

Odlagalište znači mjesto za odlaganje otpada na ili u tlo (tj. u podzemlje)
(prema čl. 2(g) Direktive o odlaganju otpada br. 1991/31/EC). Odlagališta mogu
biti:

–          lokacije internih
odlagališta (proizvođač otpada odlaže otpad iz vlastite proizvodnje, na samom
mjestu proizvodnje),

–          lokacije trajnih
odlagališta (permanent site) koja služe za trajno pohranjivanje otpada (tj.
više od godine dana).

• Odlagalištima se ne smatraju:

–          postrojenja gdje se
otpad istovaruje i priprema za prijevoz do nekoga drugog mjesta oporabe
(recovery), obrade (treatment) ili zbrinjavanje (disposal),

–          skladištenje otpada
prije iskorištavanja (oporabe) ili obrade, kraće od tri godine, te

–          skladištenje otpada
prije odlaganja kraće od godinu dana.

**Opasni
otpad**

Opasni je otpad je otpad koji je po sastavu i svojstvima propisom iz članka 2.
Zakona o otpadu (»Narodne novine«, br. 178/04.) određen kao opasni tj. otpad
koji mora imati jedno od svojstava nabrojanih u Aneksu III Direktive 91/689/EC,
a to su:

H1       Eksplozivnost,

H2       Reaktivnost,

H3       Zapaljivost,

H4       Nadražljivost,

H5       Štetnost,

H6       Toksičnost,

H7       Kancerogenost,

H8       Korozivnost,

H9       Infektivnost,

   nbsp;
H10     Teratogenost,

H11     Mutagenost,

H12     Tvari i pripravci koji ispuštaju toksične ili vrlo
toksične plinove u kontaktu s vodom, zrakom ili kiselinom,

H13     Tvari i pripravci koji nakon odlaganja mogu na bilo
koji način ispuštati tvari, s nekom od gore navedenih karakteristika (H1-H12),

H14     Ekotoksične tvari.

**Oporaba**

Oporaba je svaki postupak ponovne obrade otpada radi njegova korištenja u
materijalne i energetske svrhe.

Oporaba znači bilo koju od operacija navedenih u Aneksu IIB Direktive o otpadu,
75/442/EEC), a to su:

R1       Korištenje kao gorivo ili na drugi način
za proizvodnju energije,

R2       Obnavljanje (reklamacija)/regeneracija
otapala,

R3       Recikliranje/obnavljanje organskih tvari
koje se ne koriste kao otapala (uključujući kompostiranje i druge procese
biološke prerade),

R4       Recikliranje/ obnavljanje metala i
metalnih spojeva,

R5       Recikliranje/ obnavljanje drugih
neorganskih materijala,

R6       Regeneracija kiselina i lužina,

R7       Oporaba (recovery) sastojaka koji se
koriste za suzbijanje zagađenja (pollution),

R8       Oporaba (recovery) sastojaka iz
katalizatora,

R9       Ponovna prerada iskorištene nafte ili
drugi načini ponovne uporabe (re-use) nafte,

R10     Obrada (treatment) zemljišta korisna za
poljoprivredu ili ekološka poboljšanja,

R11     Upotreba otpadnog materijala dobivenog iz bilo
kojeg od postupaka pobrojanih od R1-R10,

R12     Razmjena otpada radi podvrgavanja bilo kojem od
postupaka pobrojanih od R1-R11,

R13     Skladištenje otpada predviđenog za bilo koji od
postupaka  pobrojanih od R1-R12 (osim privremenog skladištenja,
skladištenja otpada na mjestu nastanka prije prikupljanja).

**Otpad**

Otpad je svaka tvar ili predmet koje je posjednik odbacio, ili namjerava
odbaciti ili je obvezan odbaciti (prema članku 1(a) Direktive o otpadu
75/442/EEC), a kategorije otpada(prema Aneksu I iste Direktive) su sljedeće:

Q1       Ostaci iz proizvodnje ili upotrebe koji
nisu drugačije specificirani,

Q2       Proizvodi van specifikacije (ne
odgovaraju normama),

Q3       Proizvodi kojima je istekao rok uporabe,

Q4       Prosipani, izgubljeni materijali, te
materijali, oprema i sl. koji su onečišćeni (kontaminirani) kao posljedica neke
nezgode,

Q5   &nbbsp    Onečikontaminirani) ili zaprljani
materijali nastali planiranim djelovanjem (ostaci od čišćenja, pakiranja,
spremnika itd.),

Q6       Neupotrebljivi dijelovi (npr. odbačene
baterije, istrošeni katalizatori itd.),

Q7       Tvari koje više ne zadovoljavaju
kvalitetom (npr. onečišćene kiseline i otapala, istrošene soli za otvrdnjavanje
itd.),

Q8       Ostaci iz industrijskih procesa (npr.
muljevi, kruti talozi itd.),

Q9       Ostaci onečišćenja od procesa čišćenja,

Q10     Onečišćeni materijali (npr. ulja kontaminirana s
PCB-ima itd.),

Q11     Materijali, tvari ili proizvodi svih vrsta čija je
uporaba zakonom zabranjena,

Q12     Proizvodi i predmeti kojima se posjednik više ne
koristi (npr. odbačene tvari iz poljoprivrede, kućanstava, ureda, komercijalne
uporabe ili trgovina),

Q13     Onečišćeni materijali, tvari i proizvodi koji
nastaju sanacijom zemljišta,

Q14     Bilo koji materijali, tvari ili proizvodi koji ne
pripadaju jednoj od gore spomenutih kategorija.

Zakon o otpadu (»Narodne novine«, br. 178/04. članak 1.) ne primjenjuje se za:

–          radioaktivni otpad,

–          otpadne vode,

–          plinovite tvari koje se
ispuštaju u atmosferu,

–          otpad životinjskog
porijekla, fekalije i druge prirodne neopasne tvari koje se koriste u
poljoprivredi,

–          otpad koji nastaje pri
traženju, iskapanju, prijevozu i konačnoj obradi ili uništavanju
minsko-eksplozivnih i drugih ubojnih naprava i eksploziva.

Q15     Na temelju ovih kategorija načinjena je i Lista
otpada u  kojoj su sve vrste otpada (uključujući i opasni
otpad)  svrstane u 20 grupa prema djelatnosti u kojoj nastaju npr. muljevi
od skrabera, prašina iz vrećastih filtera, potrošeni filteri itd.),

Q16     Ostaci od strojne i završne površinske obrade (npr.
tokarske strugotine itd.).

Ostaci od ekstrakcije i obrade sirovina (npr. ostaci od rudarenja, ostaci iz
obrade nafte itd.).

**Podzemno
odlagalište**

Podzemno odlagalište je duboko zalegnuta, izolirana, hidrodinamski cjelovita
geološka zamka sedimenata koja je raskrivena dubokom bušotinim kroz koju se
otpad odlaže utiskivanjem.

Podzemno odlagališta može biti i postrojenje za trajno skladištenje otpada u
dubokim geološkim slojevima, kao što su to rudnici soli ili kalija.

**Ponovna
uporaba**

Ponovna uporaba (prema čl. 3(5) Direktive o ambalaži i ambalažnom otpadu br.
94/62/EC) znači bilo koji postupak kojim se ambalaža (koja je bila zamišljena i
dizajnirana za određeni minimalni broj uporaba tijekom životnog ciklusa)
ponovno puni ili koristi za istu svrhu za koju je originalno zamišljena, sa ili
bez pomoćnih sredstava kojima se omogućuje ponovno punjenje; takva će ambalaža
postati ambalažni otpad tek kada se više ne bude mogla ponovno uporabiti.

**Posebno
skupljene frakcije otpada**

To su posebno prikupljene hojene homogene frakcije otpadćanstava ili sličnog
otpada, a prikupljaju ga javna poduzeća, neprofitne organizacije ili privatne
tvrtke iz područja organiziranog prikupljanja otpada (prema čl. 2 (b) Uredbe EU
o statistici otpada br. 2150/2002).

**Posjednik
otpada**

Posjednik otpada je proizvođač otpada ili pravna ili fizička osoba koja ga
posjeduje.

**Proizvodni
otpad**

Proizvodni otpad je otpad koji nastaje u proizvodnom procesu u industriji,
obrtu i drugim procesima, a po sastavu i svojstvima se razlikuje od komunalnog
otpada. Proizvodnim otpadom se ne smatraju ostaci iz proizvodnog procesa koji
se koriste u proizvodnom procesu istog proizvođača.

**Proizvođač
otpada**

Proizvođač otpada je svaka osoba čijom aktivnošću nastaje otpad (izvorni
proizvođač) i/ili koja prethodnom obradom, miješanjem ili drugim postupkom
mijenja sastav i svojstva otpada.

**Recikliranje**

Recikliranje je ponovna uporaba otpada u proizvodnom procesu osim uporabe
otpada u energetske svrhe.

**Skladištenje
otpada**

Skladištenje otpada je privremeni smještaj otpada u građevini za skladištenje
otpada – skladištu, do njegove oporabe i/ili zbrinjavanja.

**Skupljanje
otpada**

Skupljanje otpada je prikupljanje, razvrstavanje i/ili miješanje otpada u svrhu
prijevoza.

**Termička
obrada**

Termička obrada je obrada otpada uporabom toplinske energije, spaljivanje i
suspaljivanje.

**Tokovi
otpada**

Tokovi otpada su ukupni tokovi otpada iz kućanstava, tvrtki, institucija i/ili
proizvodnih postrojenja koji se reciklira, termički obrađuje i/ili zbrinjava.

**Zbrinjavanje
otpada**

Zbrinjavanje otpada je svaki postupak obrade ili odlaganja otpada u skladu s
propisima, a to su:

D1       Odlaganje u ili na tlo (npr.
odlagalište, itd.),

D2       Obrada zemljišta, tj. obrada na tlu
(npr. biološka razgradnja tekućina ili muljeva ispuštenih na tlo itd.),

D3       Duboko injektiranje (npr. utiskivanje
pumpabilnog otpada u bušotine, u rudnike soli, »prirodna« odlagališta itd.),

D4       Površinski bazeni (npr. odlaganje
tekućeg ili muljevitog ispusta u jame, jezera ili lagune itd.),

D5       Posebno pripremljeno odlagalište (npr.
odlaganje u pregratke/kazete izolirane podlogom i poklopcem, a koji su odvojeni
i međusobno i od prirodnog okoliša),

D6       Ispuštanje u vodene sredine (osim mora i
oceana),

D7       Ispuštanje u mora/oceane, uključujući i odlaganje
na morsko dno,

D8       Biološka obrada koja nije specificirana
nigdje drugdje u ovom popisu, a koja daje konačne spojeve i smjese koji se
odlažu na jedan od načina navedenih pod brojevima D1 do D12,

D9       Fizičko-kemijska obrada koja nije
specificirana nigdje drugdje u ovom popisu, a koja daje konačne spojeve i
smjese koji se odlažu na jedan od načina navedenih pod brojevima D1 do D12
(npr.
(npr. isparavanje, sušenje,acija itd.),

D10     Spaljivanje na kopnu,

D11     Spaljivanje na moru,

D12     Trajno skladištenje (npr. smještanje spremnika u
rudnike  itd.),

D13     Stapanje ili miješanje prije podvrgavanja bilo
kojem od postupaka pobrojanih od D1 do D12,

D14     Prepakiranje prije bilo kojeg od postupaka
navedenih pod br. D1 do D13,

D15     Skladištenje prije ili tijekom bilo kojeg od
postupaka navedenih pod br. D1 do D14 (osim privremenog skladištenja, te
skladištenja otpada na mjestu nastanka prije skupljanja).

KRATICE

APO    Agencija za posebni otpad

AZO    Agencija zaštite okoliša

BAT    najbolja raspoloživa
tehnologija (Best available technology)

BEP     najbolja okolišna
praksa (Best environmental practice)

ENO    Energana na otpad

ES       ekvivalent
stanovnika

GIS      geografski
informacijski sustav (geographical information system)

KEO    Katastar emisija u okoliš

MBO   postrojenje za
mehaničko-biološku obradu

PET
poli(etilen-tereftalkat)

TEQ    toksični ekvivalent (Toxic
equivalent)

IPPC   integrirano sprečavanje i
nadzor onečišćenja (Integrated prevention pollution control)

Ostalo, NN 130/2005-2398
Opći uvjeti korištenjaZaštita privatnosti[Pristup podatcima](/data_access_hr.aspx)[ELI](/about_eli_hr.aspx)

©2026. g. Narodne novine d.d.

, izrada [Novena d.o.o.](http://novena.hr/)