## Presuda Upravnog suda Republike Hrvatske broj Us-8892/1998, od 11. travnja 2001.

### NN 78/2001 (12.9.2001.), Presuda Upravnog suda Republike Hrvatske broj Us-8892/1998, od 11. travnja 2001.

if !supportEmptyParas endif

# UPRAVNI SUD REPUBLIKE HRVATSKE

1335

Upravni sud Republike
Hrvatske u vijeću sastav­ljenom od sudaca Upravnog suda Marije Kriletić kao
predsjednice vijeća, Štefanije Braun-Kleončić i Darka Vlahi­nje kao članova
vijeća, te sudske savjetnice Ljerke Morović-Pavić kao zapisničarke, u uprav­nom
sporu tužite­lja »CROATIA OSIGURANJE« d.d. iz Zagreba, koga zastupa generalni
direktor Suad Rizvanbe­gović, protiv rješe­nja tužene Agencije za zaštitu
tržišnog natjeca­nja Republike Hrvatske, Zagreb, klasa: UP/I-030-02/97-01/45,
urbroj: 580-02/98-17, od 8. rujna 1998., radi zaštite tržišnog natjeca­nja, u
nejavnoj sjednici vijeća održanoj 11. trav­nja 2001.,

*presudio je:*

Tužba se odbija.

```
Obrazlože­nje
```

Osporenim rješe­njem
proglašavaju se ništavim odredbe Dodatka Ugovora o ortakluku, oznaka I/1, broj:
975-1/97 od 29. listopada 1997. (osnovni ugovor), članka 1. u dijelu koji
glasi: »pravo Croatie osigura­nje d.d.« da STP bude isk­ljučivi osiguravate­lj«:
i članka 6. stavka 2. a koje se odredbe trebaju brisati, te se nalaže
poduzetnicima Croatia osigura­nje d.d., Autotransport d.d. i Centru za vozila
Hrvatske d.d. da u izvrše­nju točke 1. izreke ovog rješe­nja, sklope novi
Dodatak ugovora o ortakluku, a rok izvrše­nja je deset dana od dana dostave
rješe­nja. Točkom 3. osporenog rješe­nja, naređuje se poduzetnicima Croatia
osigura­nju d.d. i Autotransportu d.d. da poduzetnicima Euroherc osigura­nje
d.d. i Jadransko osigura­nje d.d. faktički omoguće ravnopravan pristup tržištu
u prodaji osigurnaja od automobilske odgovornosti na prostoru unutar Stanice za
tehnički pre­gled vozila Šibenik, na lokaciji u Ulici V. Škortika 6, te da im
dostave ponudu za sklapa­nje ugovora o zakupu poslovnih prostorija u
jugoistočnom dijelu glavne zgrade (koje se trenutno koriste kao pismohrana) i
stvarno omogući zaposjeda­nje navedenih poslovnih prostorija, te se obavezuje
direktor Centra za vozila Hrvatske d.d. da kao dokaz izvrše­nja rješe­nja dostavi
tuženom tijelu primjerak novog teksta Dodatak ugovora o ortakluku, zatim ponudu
za sklapa­nje ugovora o zakupu poslovnog prostora poduzetnicima Euroherc
osigura­nju d.d. i Jadranskom osigura­nju d.d. i obavijest o stvarnom zaposjeda­nju
poslovnih prostorija u jugoistočnom dijelu glavne zgrade od strane navedenih
poduzetnika.

Tužite­lj u tužbi
navodi da osporeno rješe­nje pobija iz razloga navedenih u članku 10. Zakona o
upravnim sporovima. Ističe da je u osporenom rješe­nju pogrešno utvrđeno da je
sklapa­njem ugovora o ortakluku kao i dodatka ugovoru zlorabio svoj vladajući
položaj u smislu odredaba Zakona o zaštiti tržišnog natjeca­nja. Navodi da je
prodaja osigura­nja od automobilske odgovornosti po prirodi stvari u svezi s
tehničkim pre­gledima vozila. Nada­lje navodi da je zajedno sa Autotransportom
d.d. iz Šibenika suvlasnik STP Šibenik u 1/2 dijela, te da je sklapa­njem
Ugovora o ortakluku zajedno sa Centrom za vozila Hrvatske koji je jedini
ovlašten organizirati i voditi poslove tehničkog pre­gleda vozila u RH, iskazao
svoj interes za udruživa­nje u ortačku zajednicu. Tvrdi da je u Republici
Hrvatskoj re­gistrirano 14 osiguravate­lja koji se bave prodajom osigura­nja od
autoodgovornosti, koji u fizičkom smislu ne bi mogli biti smješteni unutar prostora
STP Šibenik s obzirom na veličinu hale. Smatra da je tuženo tijelo pogrešno
utvrdilo udio tužite­lja na tržištu osigura­nja od autoodgovornosti kako glede
STP Šibenik tako i Šibensko-kninske županije. Smatra da je osporeno rješe­nje
nezakonito i predlaže da ga Sud poništi.

Zainteresirane osobe
u ovom upravnom sporu »Euroherc osigura­nje« d.d. Podružnica Zadar i »Jadransko
osigura­nje« d.d. Podružnica Split, iako uredno pozvani nisu dostavili odgovor
na tužbu.

Tuženo tijelo u
odgovoru na tužbu ostaje kod razloga osporenog i predlaže da Sud tužbu odbije.

Tužba nije osnovana.

Odredbom članka 35.
stavka 1. Zakona o zaštiti tržišnog natjeca­nja (»Narodne novine«, broj 48/95 i
89/98) daje se ovlast Agenciji za zaštitu tržišnog natjeca­nja Republike Hrvatske
da rješe­njem naloži obustav­lja­nje rad­nji kojima se sprječava ili ograničava
tržišno natjeca­nje ili zlouporab­ljuju monopolistički i vladajući položaji na
tržištu.

Prema odredbi stavka 2. istoga članka Zakona, rješe­njem
iz stavka 1. ovoga članka odredit će se rok za otkla­nja­nje nedostataka prema
okolnostima slučaja, odnosno rok za ispu­nje­nje posebnih uvjeta.

U postupku je utvrđeno da tužite­lj ima vladajući
položaj na mjerodavnom tržištu, obzirom na ­nje­gov tržišni udjel u prodaji
polica osigura­nja od automobilske odgovornosti u 1997. godini iznosi 42,99%
dakle prelazi prag od 30% u smislu odredbe članka 16. navedenog Zakona o
zaštiti tržišnog natjeca­nja.

Utvrđeno je da je sklapa­njem Ugovora o ortakluku
broj: 975-1/97 i Dodatka Ugovora o ortakluku broj: 975-2/97 s poduzetnicima
Autotransport d.d. i Centar za vozila Hrvatske tužite­lj zlorabio svoj
vladajući položaj, jer se odredbama navedenih Ugovora uvjetuje sklapa­nje
ugovora kup­njom roba i usluga te preuzima­njem drugih obveza koje po svojoj
prirodi ili prema običajima nemaju neposredne veze s predmetom ugovora, te je
utvrđeno da su ništavne odredbe članka 1. Dodatka Ugovora u dijelu koji glasi:
»pravo Croatie da na STP bude isk­ljučivi osiguravate­lj i odredba članka 6.
stavka 2. istog Dodatka Ugovora koji treba brisati kao što je to navedeno u
točki 1. osporenog rješe­nja.

Izvršenim očevidom dana 8. svib­nja 1998. utvrđeno je
da postoje prostorno-tehničke mogućnosti za smješta­nje šaltera pokre­tača
postupka u jugoistočni dio zgrade STP Šibenik, tako da se faktički omogućuje
ravnopravni pristup tržištu prodaje osigura­nja od automobilske odgovornosti na
prostoru unutar STP Šibenik, na način da im se omogući stvarno zaposjeda­nje
predmetnog prostora, te određeno da u tom smislu suvlasnici protora podnosite­ljima
zahtjeva bez odgode dostave ponudu za sklapa­nje ugovora o zakupu poslovnih
prostorija u jugoistočnom dijelu zgrade STP.

Naime, odredbom
članka 6. stavka 1. navedenog Zakona o zaštiti tržišnog natjeca­nja, propisano
je da se narušava­njem slobodnog tržišnog natjeca­nja smatraju se različiti
oblici sprječava­nja i ograničava­nja poduzetničkih sloboda i djelatnosti
poduzetnika u prometu robe i usluga na tržištu, kao što su: ugovori, pojedine
odredbe ugovora, izričiti i prešutni dogovori, usklađeno djelova­nje, odluke
udruže­nja poduzetnika, čijim se predmetom i učinkom ili mogućim učinkom
ograničava tržišno natjeca­nje, te monopolis­tičko djelova­nje i poveziva­nje,
pripaja­nje i spaja­nje poduzetnika kojima se stvara novi i jači postojeći
monopolistički i vladajući položaj.

Odredbom članka 7.
stavka 1. navedenog Zakona, zabra­njeni su sporazumi kojima je ci­lj, pos­ljedica
ili mogući učinak ograničava­nje ili sprječava­nje slobodnog tržišnog natjeca­nja,
a osobito sporazumi kojima se izravno ili neizravno utvrđuju cijene robe i
usluga i među poduzetnicima dijele tržište ili izvori nabave robe i usluga, a
prema stavku 2. istog članka Zakona ništavi su sporazumi zabra­njeni stavkom 1.
ovog članka.

Slijedom navedenog,
prema ocjeni ovog Suda, osporenim rješe­njem nije povrijeđen zakon na štetu
tužite­lja, a prigovori izneseni u tužbi nisu od utjecaja na drukčije rješe­nje
ovog upravnog spora.

Trebalo je stoga,
teme­ljem članka 42. stavka 2. Zakona o upravnim sporovima (»Narodne novine«,
broj 53/91, 9/92 i 77/92), tužbu odbiti kao neosnovanu.

Broj: Us-8892/1998-4
Zagreb, 11. trav­nja 2001.

       Zapisničarka
                              Predsjednica
Vijeća

**Ljerka
Morović-Pavić,**v. r.**Marija
Kriletić,** v. r.

Presuda, NN 78/2001-1335