## Presuda Visokog upravnog suda Republike Hrvatske broj Us-10391/2011-7 od 23. svibnja 2012.

### NN 113/2012 (12.10.2012.), Presuda Visokog upravnog suda Republike Hrvatske broj Us-10391/2011-7 od 23. svibnja 2012.

113 12.10.2012 Presuda Visokog upravnog suda Republike Hrvatske broj Us-10391/2011-7 od 23. svibnja 2012.

VISOKI UPRAVNI SUD REPUBLIKE HRVATSKE

2451

PRESUDA

Visoki upravni sud Republike Hrvatske u vijeću sastavljenom od sudaca toga suda mr. sc. Marije Kriletić, predsjednice vijeća, Borisa Markovića i Blanše Turić, članova vijeća, te više sudske savjetnice Jadranke Jelić, zapisničarke, u upravnom sporu tužitelja Augustina Jakira iz Brela, Jakiruša 14, protiv odluke tužene Hrvatske agencije za poštu i elektroničke komunikacije, Jurišićeva 13, Zagreb, klasa: UP/I-344-08/11-01/296, urbroj: 376-05/ZP-11-14(DB) od 20. rujna 2011. godine, radi reklamacije računa, u nejavnoj sjednici vijeća održanoj 23. svibnja 2012.

presudio je

I. Tužba se odbija.

II. Ova presuda objavit će se u »Narodnim novinama«.

Obrazloženje

Osporenom odlukom tuženog tijela odbijen je prigovor tužitelja na iznos računa za studeni 2010. godine obračunat od strane TELE2 d.o.o. Zagreb, kao neosnovan.

Tužitelj u tužbi u bitnom navodi da je u studenom 2010. godine boravio u Londonu a da bi izbjegao roaming kupio je karticu za jeftino telefoniranje s PIN brojevima koje je trebao ukucati prije zvanja kako bi ostvario jeftini internacionalni poziv, a prilikom zvanja svaki put mu je automat rekao koliko je potrošio, jer je kartica bila u vrijednosti od 10 funti. Međutim, kada mu je došao račun od strane TELE2 Hrvatska prema kojem mu je svaku minutu evidentirano kao da je zvao na roaming te mu je minuta razgovora naplaćena više od 10,00 kn. Moli da se uzmu u obzir sve relevantne činjenice, posebno da je želio jeftino razgovarati, da nije bio opomenut o naglom trošku te mu račun iznosi 3.990,00 kn. Ističe da je znao da će mu obračunati roaming ne bi kupovao call card, tim više jer nije bio obaviješten da mu se obračunava roaming. Iz navoda tužbe proizlazi da tužitelj predlaže da Sud tužbu uvaži i osporeno rješenje poništi.

Tuženo tijelo u odgovoru na tužbu ostalo je kod razloga navedenih u obrazloženju osporenog rješenja, te je istaklo da je tužitelj koristio uslugu sa SIM kartice TELE2, pa je prvo platio poziv prema broju Velike Britanije (naplaćen kao roaming odlazni poziv od strane TELE2), a onda je plaćao poziv prema Poljskom broju (naplata putem calling carda naplaćen od strane izdavatelja calling card kartice). Stoga smatra da nije sporno da je tužitelj ostvario pozive u roamingu u spornom razdoblju te da su isti obračunati u skladu s važećim cjenikom TELE2. Predlaže da Sud tužbu odbije kao neosnovanu.

Zainteresirana osoba u ovom upravnom sporu TELE2 d.o.o. za telekomunikacijske usluge, Zagreb, Ulica grada Vukovara 269d. dostavila je Sudu odgovor na tužbu u kojemu navodi da je iz priložene dokumentacije nesporno da je tužitelj ostvario pozive u roamingu u spornom razdoblju te da su isti bili obračunati sukladno važećem cjeniku TELE2 d.o.o. Naime, korisnik je u periodu od 11. studenog do 17. studenog 2011. godine koristio usluge TELE2 u roamingu u Velikoj Britaniji te ostvarivao uslugu u vidu odlaznih poziva. Ističe da calling card (prepaid kartica) kupljena u Velikoj Britaniji je važeća isključivo za operatore javnih komunikacijskih usluga u Velikoj Britaniji. Predlaže da Sud tužbu odbije kao neosnovanu.

Tužba nije osnovana.

Prema odredbi članka 12. stavka 1. točke 11. Zakona o elektroničkim komunikacijama (»Narodne novine«, broj 73/08. i 90/11.) u nadležnost tuženog tijela spada i rješavanje sporova između pretplatnika i operatora javnih komunikacijskih usluga.

Odredbom članka 51. stavka 1. navedenog Zakona propisano je da u slučaju spora između pretplatnika i operatora javnih komunikacijskih usluga u vezi s iznosom zaduženja iz članka 50. stavka 4. ovoga Zakona i u vezi s iznosom naknade štete iz članka 50. stavka 9. ovoga Zakona, pretplatnik može, prije podnošenja tužbe nadležnom sudu ili pokretanja drugoga izvansudskog postupka, podnijeti zahtjev za rješavanje spora Agenciji u roku 30 dana od dostavljanja pisanog odgovora Povjerenstva za pritužbe potrošača iz članka 50. stavka 12. ovoga Zakona.

Stavkom 2. navedenog članka Zakona propisano je da Agencija rješava sporove iz stavka 1. ovoga članka na transparentan, objektivan i nediskriminirajući način, na temelju mišljenja unutarnje ustrojstvene jedinice za zaštitu prava korisnika usluga u skladu s odredbama ovoga Zakona i posebnih propisa.

Prema podacima u spisu predmeta proizlazi da je detaljnom provjerom CDR zapisa A i B strane prema spornim brojevima koji su specificirani u detaljnom ispisu poziva za studeni 2010. i to u periodu od 11. studenog do 17. studenog 2010. godine evidentirano da je tužitelj zvao broj u Poljskoj preko telefonske usluge calling card tj. broja 02079937333. Tužitelj je navedenu karticu koristio u Velikoj Britaniji, pa je poziv ostvario putem mobilnog uređaja sa Hrvatskom SIM karticom (TELE2 SIM kartica), pa s obzirom da je koristio uslugu sa SIM kartice TELE2, prvo je platio poziv prema broju Velike Britanije koji je naplaćen kao roaming odlazni poziv, a onda je plaćao poziv prema broju u Poljskoj koji je naplaćen putem calling carda.

S obzirom na utvrđeno činjenično stanje tuženo tijelo je 22. srpnja 2011. godine donijelo mišljenje da nema pravne osnove za prihvaćanje prigovora tužitelja na iznos računa za studeni 2010. godine ispostavljen od strane TELE2, koje mišljenje je 25. srpnja 2011. godine tuženo tijelo dostavilo TELE2 i tužitelju na očitovanje, pa kako je tužitelj zatražio nastavak postupka, 15. rujna 2011. godine provedena je usmena rasprava, na koju je tužitelj ispričao svoj nedolazak i naveo da ostaje kod svojih ranijih navoda iz prethodnih očitovanja, a TELE2 se izjasnio u pisanom podnesku i također ispričao svoj nedolazak na usmenu raspravu.

Imajući u vidu utvrđeno činjenično stanje u provedenom postupku tj. da je tužitelj koristio Calling card u Velikoj Britaniji, no međutim poziv je ostvario putem mobilnog uređaja sa Hrvatskom SIM karticom (TELE2), iako je trebao koristiti uslugu Engleskog mobilnog operatera ili Engleskog fiksnog operatera da bi mogao ostvariti jeftinije telefoniranje preko calling card za birani broj u Poljskoj, pa je stoga nesporno da je ostvario pozive u roamingu u spornom razdoblju, a isti su mu obračunati u skladu s cjenikom TELE2.

Slijedom navedenog Sud je ocijenio da je tuženo tijelo postupalo u skladu s odredbama Zakona o elektroničkim komunikacijama te da u postupku nisu učinjene povrede pravila postupka jer osporena odluka sadrži utvrđeno činjenično stanje, pravne propise i razloge koji s obzirom na utvrđeno činjenično stanje upućuju na rješenje koje je dano u izreci, pa je stoga pravilna ocjena tuženog tijela da nije bilo pravne osnove za prihvaćanje prigovora tužitelja.

Prigovor tužitelja da zbog predmetnih razgovora nije bio upozoren, ne može se prihvatiti, jer operator TELE2 nije bio obvezan upozoriti tužitelja za korištenje usluge roaminga s obzirom da je tužitelji sukladno čanku 45. stavku 2. Zakona o elektroničkim komunikacijama imao mogućnost zatražiti od operatora besplatnu zabranu određenih vrsta odlaznih poziva, čime bi izbjegao neželjene troškove za uslugu roaminga. Pored toga mobilni uređaj koji je podešen na automatsko traženje mobilnih mreža, odabire mobilnu mrežu koja je dostupna na području na kojem se korisnik nalazi, te se na zaslonu mobilnog uređaja ispisuje naziv mobilne mreže koju korisnik koristi, pa je na taj način korisnik, tj. tužitelj upoznat o korištenju mreže drugog operatora.

S obzirom na to da je nesporno da je tužitelj ostvario pozive u roamingu u spornom razdoblju te da su isti obračunati u skladu s važećom tarifom operatora TELE2, prema ocjeni Suda osporenim rješenjem nije povrijeđen zakon na štetu tužitelja.

Odluka o objavi presude utemeljena je na članku 14. stavku 7. Zakona o elektroničkim komunikacijama.

Trebalo je stoga temeljem odredbe članka 42. stavka 2. Zakona o upravnim sporovima (»Narodne novine«, broj 53/91., 9/92. i 77/92.) odbiti tužbu tužitelja kao neosnovanu.

Poslovni broj: Us-10391/2011-7
Zagreb, 23. svibnja 2012.

Predsjednica vijeća
mr. sc. Marija Kriletić, v. r.

Presuda, NN 113/2012-2451