## Odluka Ustavnog suda Republike Hrvatske broj U-III-619/1995. od 13. rujna 1995

### NN 77/1995 (4.10.1995.), Odluka Ustavnog suda Republike Hrvatske broj U-III-619/1995. od 13. rujna 1995

# USTAVNI SUD REPUBLIKE HRVATSKE

Ustavni sud Republike Hrvatske u sastavu Jadranko Crnić, predsjednik
Suda, te suci Zdravko Bartovčak, dr. Velimir Belajec, dr. Nikola Filipović,
Ante Jelavić-Mitrović, mr. Vojislav Kučeković, Jurica Malčić, mr. Hrvoje
Momčinović, Ivan Marijan Severinac, Milan Vuković i Mladen žuvela, odlučujući
o ustavnoj tužbi i prijedlogu za odgodu izvršenja A. M. iz Z., na sjednici
održanoj 13. rujna 1995. godine, donio je

## ODLUKU

### USTAVNOG SUDA REPUBLIKE HRVATSKE BROJ U-III-619/1995. OD 13. RUJNA 1995

I. Ustavna tužba se odbija.

II. Ova odluka objavit će se u "Narodnim novinama".

Obrazloženje:

A. M. iz Z., zastupan po punomoćniku mr. B. T.- M., odvjetnici iz Z.,
podnio je pravodobnu ustavnu tužbu, smatrajući da mu je povrijeđeno ustavno
pravo iz članka 3. članka 48. stavak 1. i 115. stavak 3. Ustava Republike
Hrvatske.

Odluke u povodu kojih je podnijeta ustavna tužba su :

- rješenje Gradskog sekretarijata za graditeljstvo, komunalne i stambene
poslove, promet i veze Grada Zagreba, Odjela za prostorno uređenje, zaštitu
čovjekova okoliša i graditeljstvo, Područni ured Novi Zagreb, Klasa: UP/I-361-03/93-01/83,
Ur. br: 251-05-04-93-11 od 11. studenoga 1993. godine, kojim se dozvoljava
obnova postupka okončanog rješenjem kojim je izdana građevna dozvola od
10. kolovoza 1993. godine, te građevna dozvola poništava. Istim rješenjem
je odlučeno da se odbija zahtjev za rekonstrukciju stambeno-poslovnog objekta
u dijelu prizemlja Maretićeva 1-17 ;

- rješenje Ministarstva graditeljstva i zaštite okoliša, Klasa: UP/II-361-03/93-05/492,
Ur. br: 531-03/5-94-2, od 4. veljače 1994. godine, kojim je odbijena žalba
podnijeta protiv prvostupanjskog rješenja, naprijed citiranog;

- presuda Upravnog suda Republike Hrvatske broj Us-1944/1994 od 9. ožujka
1995. godine kojom je odbijena tužba podnositelja protiv rješenja Ministarstva
graditeljstva i zaštite okoliša, Klasa: UP/II-361-03/93-05/492, Ur. br:
531-03/5-94-2 od 4. veljače 1994. godine.

Temeljem članka 53. stavak 2. Poslovnika Ustavnog suda Republike Hrvatske
("Narodne novine", broj 29/94 - nastavno: Poslovnik) podnositelj
ustavne tužbe stavio je i prijedlog za odgodu naprijed citiranih rješenja
do donošenja odluke Ustavnog suda.

Osnovna tvrdnja podnositelja ustavne tužbe je, da osporavane odluke
vrijeđaju temeljna ustavna prava, prvenstveno pravo vlasništva, jer je
temeljem kupoprodajnog ugovora stekao vlasništvo poslovnog prostora, te
ishodio i građevnu dozvolu (koja je rješenjem od 11. studenog 1993. godine
poništena), te da se u konkretnom slučaju ne radi o zajedničkim dijelovima
zgrade ili o pješačkom prolazu. Prema dokumentaciji, oglasu o prodaji,
kupoprodajnom ugovoru od 7. srpnja 1993. godine, građevnoj dozvoli od 10.
kolovoza 1993. godine, utvrđenje je upravnih organa i Upravnog suda da
se radi o pješačkom prolazu koji predstavlja zajednički dio zgrade i koji
služi zgradi kao cjelini.

Ustavna tužba nije osnovana, a također ne postoje zakonske pretpostavke
za odgodu izvršenja.

Prema odredbi članka 5. stavak 1. Zakona o vlasništvu i dijelovima zgrada
("Službeni list", broj 43/65 i 57/65 i "Narodne novine",
broj 52/73 - dalje u tekstu: ZVDZ) na zajedničkim dijelovima višestambene
zgrade koji služe zgradi kao cjelini s vlasnici posebnih dijelova imaju
trajno pravo korištenja, a prema stavku 2. citiranog članka Zakona na zajedničkim
dijelovima višestambene zgrade koji služe samo nekim, a ne svim posebni
dijelovima zgrade, vlasnici tih posebnih dijelova imaju trajno pravo korištenja.
Nadalje, prema odredbi članka 21. stavak 1. tog Zakona popravci na dijelovima
porodično-stambene zgrade u vlasništvu građana koje služi zgradi kao cjelini,
kao i prepravci na takvoj zgradi mogu se vršiti na osnovi sporazuma vlasnika
posebnih dijelova zgrade, a utvrđeno je da ne postoji sporazum vlasnika
posebnih dijelova zgrade u smislu citiranog propisa. Slijedi dakle da je
nadležno tijelo osnovano temeljem citiranih zakonskih propisa poništilo
građevnu dozvolu i odbilo zahtjev podnositelja za rekonstrukciju stambenoposlovnog
objekta temeljem utvrđenja da je riječ o kupnji zajedničkog dijela zgrade,
jer ti dijelovi ne mogu biti u samostalnom prometu (čl. 1 st. 3. u vezi
čl. 2. st. 3. ZVDZ).

Upravni sud Republike Hrvatske donio je osporavanu odluku u okviru svoje
nadležnosti određene Zakonom o upravnim sporovima ("Narodne novine",
broj 53/91, 9/92 i 77/92) koju je obrazložio i za nju dao valjane razloge,
pa se stoga ne može prihvatiti tvrdnja podnositelja ustavne tužbe o povredi
načela iz članka 3. Ustava Republike Hrvatske (vladavine prava), kao niti
onog iz članka 115. stavak 3. Ustava.

Također nije povrijeđena ustavna odredba iz članka 48.stavak 1. (kojom
se jamči pravo vlasništva) samom činjenicom što je odbijen zahtjev podnositelja
za izdavanje građevne dozvole s obzirom da se za to nisu stekli zakonski
uvjeti.

Kako iz naprijed navedenog Ustavni sud nije utvrdio da je došlo do povrede
ustavnih prava navedenih u ustavnoj tužbi odlučeno je kao u izreci pod
I. temeljem članka 61. Poslovnika.

Odluka pod II. izreke zasnovana je na odredbi članka 20. Ustavnog zakona
o Ustavnom sudu Republike Hrvatske ("Narodne novine", broj 13/91).

Sud je ujedno odbio i prijedlog za odgodu izvršenja s obzirom na odluku
donijetu o zahtjevu iz ustavne tužbe.

Broj: U-III-619/1995

Zagreb,13. rujna 1995.

USTAVNI SUD REPUBLIKE HRVATSKE

Predsjednik

**Jadranko Crnić**, v. r.

Odluka, NN 77/1995-1320
Opći uvjeti korištenjaZaštita privatnosti[Pristup podatcima](/data_access_hr.aspx)[ELI](/about_eli_hr.aspx)

©2026. g. Narodne novine d.d.

, izrada [Novena d.o.o.](http://novena.hr/)