## Odluka Ustavnog suda Republike Hrvatske broj: U-IIIA-2118/2003 od 25. listopada 2004.

### NN 160/2004 (18.11.2004.), Odluka Ustavnog suda Republike Hrvatske broj: U-IIIA-2118/2003 od 25. listopada 2004.

# USTAVNI SUD REPUBLIKE HRVATSKE

2812

Ustavni
sud Republike Hrvatske, u Drugom vijeću za odluči­va­nje o ustavnim tužbama, u
sastavu sudac Jasna Omejec, pred­sjednik Vijeća, te suci Marijan Hranjski,
Mario Kos, Ivan Mrkonjić, Emilija Rajić i Vice Vukojević, članovi Vijeća,
odlučujući o ustavnoj tužbi A. S. iz D., koju zastupa J. F., odvjetnik u S., na
sjednici održanoj 25. listopada 2004. godine, jednoglasno je donio

## ODLUKU

I.
Ustavna tužba se usvaja.

II.
Općinski sud u Splitu dužan je donijeti odluku u predmetu koji se vodi pred tim
sudom pod brojem: IV P-216/95, u najkraćemu mogućem roku, ali ne duljem od
jedne godine, računajući od prvoga idućeg dana nakon objave ove odluke u
»Narodnim novinama«.

III. Na temelju članka 63. stavka 3. Ustavnog zakona
o Ustav­nom sudu Republike Hrvatske (»Narodne novine«, broj 49/02. – pročišćeni
tekst), podnositeljici ustavne tužbe A. S. iz D., M. M. 21, određuje se
primjerena naknada zbog povrede ustavnog prava iz članka 29. stavka 1. Ustava
Republike Hrvatske (»Narodne novine«, broj 41/01. – pročišćeni tekst) od
9.750,00 kuna.

IV. Naknada iz točke III. izreke ove odluke bit će
isplaćena iz državnog proračuna u roku od tri mjeseca od dana podnošenja
zahtjeva podnositeljice Ministarstvu financija Republike Hrvatske za njezinu
isplatu.

V. Ova
odluka objavit će se u »Narodnim novinama«.

```
Obrazloženje
```

1.
Podnositeljica je 12. lipnja 2003. godine podnijela ustavnu tužbu na temelju
ovlaštenja sadržanog u odredbi članka 63. stavka 1. Ustavnog zakona o Ustavnom
sudu Republike Hrvat­ske (»Narodne novine«, broj 49/02. – pročišćeni tekst, u
daljnjem tekstu: Ustavni zakon).

U
ustavnoj tužbi podnositeljica ističe da Općinski sud u Splitu nije u razumnom
roku odlučio o njezinim pravima i obvezama u parničnom postupku radi isplate
plaće za razdoblje od 1. rujna 1992. godine, pa nadalje, koji se vodi pod
poslovnim brojem: IV P-372/01. Smatra da je nedonošenjem odluke u razumnom
roku, povrijeđeno ustavno pravo zajamčeno člankom 29. stavkom 1. Ustava
Republike Hrvatske.

U
ustavnoj tužbi podnositeljica zahtijeva da Ustavni sud odredi Općinskom sudu u
Splitu rok za donošenje meritorne odluke u predmetu koji se vodi pred tim sudom
pod poslovnim brojem: IV P-372/01, te traži primjerenu naknadu od 15.000,00
kuna zbog povrede naznačenoga ustavnog prava koju je počinio Općinski sud u
Splitu ne odlučivši o njezinim pravima i obvezama u razumnom roku.

ČINJENICE
VAŽNE ZA USTAVNOSUDSKI POSTUPAK

2.
Ustavni sud je u postupku pokrenutom ustavnom tužbom, primjenom članka 63.
Ustavnog zakona, utvrdio sljedeće činjenice koje su pravno relevantne za
odlučivanje o povredama ustavnih prava podnositeljice:

– 16.
veljače 1995. godine, podnositeljica je pred Općinskim sudom u Splitu podnijela
tužbu s još 52 bivša zaposlenika »J.« – glavne filijale S., radi isplate plaće.
Predmet se najprije vodio pod poslovnim brojem: IV P-216/95,

–
tužitelji su rješenjem suda od 11. studenoga 1998. godine pozvani na uređenje
tužbe,

– prvo
ročište održano je 8. ožujka 1999. godine,

– na
ročištu 15. rujna 2000. godine, predmet bivših zaposlenika »J.« – glavne
filijale S. je razdvojen, pa je u konkretnom slučaju parnični postupak
podnositeljice vođen pod poslovnim brojem: IV P-372/01,

– da bi
se utvrdila pravna osnova i ishodio načelni stav višeg suda, radi ekonomičnosti
postupka, postupak je nastavljen samo po tužbama dvoje tužitelja, dok u
parničnom postupku podnositeljice sud nije postupao,

–
postupak je nastavljen ročištem održanim 16. ožujka 2004. godine,

–
rješenjem Općinskog suda u Splitu, broj: IV P-216/95 od 18. lipnja 2004.
godine, spisi: IV P-332/01, IV P-338/01, IV P-339/01, IV P-342/01, IV P-350/01,
IV P-351/01, IV P-353/01, IV P-355/01, IV P-356/01, IV P-358/01, IV P-359/01,
IV P-360/01, IV P-365/01, IV P-372/01 i IV P-380/01 pripajaju se tom spisu radi
zajedničkog raspravljanja i odlučivanja, a radi ekonomičnosti postupka (među
kojima je i podnositeljica) protiv J., Glavne filijale S. Točkom II. izreke tog
rješenja, određen je prekid postupka, dok je točkom III. izreke određeno da će
se postupak nastaviti kad stečajni upravitelj tuženika preuzme postupak ili kad
ga sud na prijedlog tužitelja ili po službenoj dužnosti pozove na preuzimanje
postupka.

OČITOVANJE
OPĆINSKOG SUDA U SPLITU

3. Na
temelju članka 69. alineje 2. Ustavnog zakona, Ustavni sud je zatražio od
Općinskog suda u Splitu da se izjasni o navodima ustavne tužbe.

U
očitovanju Općinskog suda u Splitu od 30. rujna 2004. godine navodi se da se
radi o sudskoj stvari u kojoj postoji dvojba oko pasivne legitimacije i pravnog
sljedništva, da postoje indicije da je nad »J.« u drugoj državi otvoren
stečajni postupak, te da se uslijed navedenog otvara pitanje nadležnosti
Općinskog suda u Splitu za postupanje, da je u jednom »pilot« predmetu u kojemu
je donesena prvostupanjska presuda, Županijski sud u Splitu donio rješenje
kojim se prvostupanjska presuda ukida, dok drugi »pilot« postupak nije okončan,
te da je od nadležnog suda u S. i C. G. zatražena obavijest na okolnost
postojanja J. d.d. B., kao pravne osobe i eventualnog otvaranja stečajnog
postupka.

PRAVO
VAŽNO ZA USTAVNOSUDSKI POSTUPAK

4.
Odredbom članka 29. stavka 1. Ustava Republike Hrvat­ske, propisano je:

»Svatko
ima pravo da zakonom ustanovljeni neovisni i nepristrani sud (...) u razumnom
roku odluči o njegovim pravima i obvezama (...).«.

Odredbom
članka 63. stavka 1. Ustavnog zakona propisano je:

»(1)
Ustavni sud će pokrenuti postupak po ustavnoj tužbi i prije no što je iscrpljen
pravni put, u slučaju kad o pravima i obvezama stranke (...) nije u razumnom
roku odlučio sud (...).

(2) U
odluci kojom usvaja ustavnu tužbu zbog nedonošenja akta u razumnom roku iz
stavka 1. ovoga članka, Ustavni sud će nadležnom sudu odrediti rok za donošenje
akta kojim će taj sud meritorno odlučiti o pravima i obvezama (...)
podnositelja. Rok za donošenje akta počinje teći idućeg dana od dana objave
odluke Ustavnog suda u »Narodnim novinama«.

(3) U
odluci iz stavka 2. ovoga članka Ustavni sud će odrediti primjerenu naknadu
koja pripada podnositelju zbog povrede njegova ustavnog prava koju je sud
učinio kada o pravima i obvezama podnositelja (...) nije odlučio u razumnom
roku. Naknada se isplaćuje iz državnog proračuna u roku tri mjeseca od dana
podnošenja zahtjeva stranke za njezinu isplatu.«.

*Ustavna
tužba je osnovana.*

5.
Povredu ustavnog prava na donošenje sudske odluke u razumnom roku Ustavni sud
razmatra s obzirom na osobite okolnosti svakog pojedinog slučaja.

Uvidom
u spis Općinskog suda u Splitu, Ustavni sud je utvrdio da su se u ovom slučaju
ostvarile pretpostavke za postupanje temeljem odredbe članka 63. Ustavnog
zakona.

Svoju
odluku Ustavni sud obrazlaže sljedećim utvrđenjima:

5.1. DULJINA SUDSKOG POSTUPKA

Prvostupanjski
parnični postupak započeo je 16. veljače 1995. godine, tužbom podnositeljice
protiv J. – glavne filijale S., radi isplate plaće za razdoblje od 1. rujna
1992. godine pa nadalje.

Ustavna
tužba podnesena je 12. lipnja 2003. godine, a do tog dana sudski postupak nije
pravomoćno okončan, pa Ustavni sud utvrđuje da do dana podnošenja ustavne tužbe
postupak u ovom predmetu ukupno traje osam godina, tri mjeseca i dvadeset šest
dana.

Zakon o
potvrđivanju Konvencije za zaštitu ljudskih prava i temeljnih sloboda i
protokola br. 1, 4, 6, 7 i 11 uz Konvenciju za zaštitu ljudskih prava i
temeljnih sloboda (»Narodne novine – Međunarodni ugovori«, broj 18/97., 6/99. –
pročišćeni tekst i 8/99. – ispravak, u daljnjem tekstu: Zakon o potvrđivanju
Konvencije) stupio je na snagu 5. studenoga 1997. godine.

Od dana
stupanja na snagu Zakona o potvrđivanju Konvencije, odredbe Konvencije za
zaštitu ljudskih prava i temeljnih sloboda Vijeća Europe (u daljnjem tekstu:
Europska konvencija) čine, temeljem članka 134. Ustava Republike Hrvatske
(»Narodne novine«, broj 56/90.), dio unutarnjega pravnog poretka Repub­like
Hrvatske. Dio unutarnjega pravnog poretka Republike Hrvat­ske od tog dana čini
i odredba članka 6. stavka 1. Europske konvencije pod nazivom »Pravo na pošteno
suđenje« koja, između ostaloga, propisuje sljedeće:

»Radi
utvrđivanja svojih prava i obveza građanske naravi (...) svatko ima pravo da
zakonom ustanovljeni neovisni i nepristrani sud (...) u razumnom roku ispita
njegov slučaj«.

Sukladno
navedenom, konvencijsko pravo na donošenje sud­ske odluke u razumnom roku čini
dio unutarnjega pravnog poretka Republike Hrvatske od dana stupanja na snagu
Zakona o potvrđivanju Konvencije (5. studenoga 1997. godine). S druge strane,
pravo na donošenje sudske odluke u razumnom roku utvrđeno je ustavnim pravom u
Republici Hrvatskoj 9. studenoga 2000. godine, izmjenama članka 29. stavka 1.
Ustava Republike Hrvatske (»Narodne novine«, broj 113/00.). Iz navedenih
razloga ispitivanje razumnosti trajanja sudskih postupaka prije 5. studenoga
1997. godine u pravilu ne bi moglo biti predmetom ustavnosudskih postupaka
temeljenih na članku 63. Ustavnog zakona, jer u dotadašnjem pravnom poretku
Republike Hrvatske takvo pravo nije postojalo ni kao konvencijsko ni kao
ustavno.

Ustavni
sud je ocijenio da se u ovom slučaju pravno relevantnim razdobljem, sa
stajališta povrede prava na donošenje sudske odluke u razumnom roku, smatra
razdoblje od 5. studenoga 1997. godine (to jest, od dana stupanja na snagu
Zakona o potvrđivanju Konvencije) do 12. lipnja 2003. godine (to jest, do dana
podnošenja ustavne tužbe podnositeljice), što ukupno iznosi pet godina, sedam
mjeseci i sedam dana.

5.2. POSTUPANJE NADLEŽNOG
SUDA

Ustavni
sud utvrđuje da je u razmatranom, pravno relevantnom razdoblju, Općinski sud u
Splitu imao dva razdoblja potpune neaktivnosti suda i to od 5. studenoga 1997.
godine do 11. studenoga 1998. godine i od 15. rujna 2000. godine do 28.
kolovoza 2003. godine.

5.3. PONAŠANJE PODNOSITELJICE
USTAVNE TUŽBE

Prema
ocjeni ovog suda podnositeljica ustavne tužbe, kao stranka u parničnom
postupku, svojim ponašanjem nije pridonijela duljini cjelokupnoga sudskog
postupka.

5.4. SLOŽENOST SUDSKOG
PREDMETA

U
konkretnom postupku radi se o složenoj parničnoj stvari, ali Ustavni sud
ocjenjuje da unatoč tomu sudski postupak traje nerazumno dugo, pri čemu je
osobito važna činjenica potpune neaktivnosti nadležnog suda u razdoblju dužem
od tri godine.

6. Ustavni sud utvrđuje da radni spor, koji se sada
vodi pod poslovnim brojem: IV P-216/95 vodi pred Općinskim sudom u Splitu,
traje preko osam godina, dok pravno relevantno razdoblje s aspekta povrede
prava na donošenje sudske odluke u razumnom roku iznosi pet godina, sedam
mjeseci i sedam dana.

S obzirom na činjenicu da postupak u kojemu je
zakonom propisana hitnost u postupanju, u prvom stupnju traje preko osam
godina, te da Ustavni sud nije našao okolnosti koje bi opravdale dugotrajnost
tog sudskog postupka, Ustavni sud ocjenjuje da je povrijeđeno ustavno pravo
podnositeljice da zakonom ustanov­ljeni neovisni i nepristrani sud u razumnom
roku odluči o njezinim pravima ili obvezama, zajamčeno člankom 29. stavkom 1.
Ustava Republike Hrvatske.

Polazeći od mjerodavnih odredaba Zakona o parničnom
postupku (»Narodne novine«, broj 53/91., 91/92., 112/99. i 117/03.), Ustavni
sud napominje da činjenica što je Općinski sud u Splitu donio rješenje o
prekidu postupka ne može imati utjecaja na dužnost suda da odluči o
podnositeljičinim pravima i obvezama u razumnom roku odnosno da u razumnom roku
okonča pred­metni parnični postupak.

Slijedom
iznijetog, u smislu odredbe članka 63. stavka 2. Us­tav­nog zakona, donesena je
odluka kao pod točkama I. i II. izreke ove odluke.

7.
Visinu naknade zbog povrede ustavnog prava na donošenje sudske odluke u
razumnom roku Ustavni sud u pravilu određuje za razmatrano, pravno relevantno
razdoblje, uz iznimnu mogućnost uvažavanja nerazumno dugog razdoblja potpune
neaktivnosti suda i prije 5. studenoga 1997. godine, što ovisi o osobitim
okolnostima svakog pojedinog slučaja. Određivanje primjerene naknade nije
ovisno o vrsti postupka i imovinskom interesu stranaka, već je to satisfakcija
strankama koja se dosuđuje zbog dužine postupka i neefikasnosti pravosudnog
sustava Republike Hrvatske.

Pri
utvrđivanju visine naknade, na temelju članka 63. stavka 3. Ustavnog zakona,
Ustavni sud uzima u obzir sve okolnosti slučaja, uz istodobno uvažavanje
ukupnih gospodarskih i socijalnih prilika u Republici Hrvatskoj.

Budući
da je Ustavni sud ovlašten, na temelju članka 63. stavka 2. Ustavnog zakona, u
svakom pojedinom slučaju odrediti i rok za donošenje sudske odluke, na visinu
naknade u konkretnom slučaju utjecala je i činjenica da je Općinskom sudu u
Splitu, točkom II. izreke ove odluke, određen primjeren rok u kojem je taj sud
dužan donijeti odluku u predmetu broj: IV P-216/95, čime se na djelotvoran
način ostvaruje i svrha samog sudskog postupka.

Iznos pravične naknade, kojeg je podnositeljica
zahtijevala u ustavnoj tužbi, u dijelu koji prelazi utvrđenu svotu u točki III.
izreke ove odluke, Sud je ocijenio neprimjerenim.

Slijedom svega iznijetoga, sukladno odredbi članka
63. stav­ka 3. Ustavnog zakona, odlučeno je kao u točkama III. i IV. izreke ove
odluke.

8. Odluka o objavi (točka V. izreke) utemeljena je na
odredbi članka 29. stavka 1. Ustavnog zakona.

Broj:
U-IIIA-2118/2003
Zagreb, 25. listopada 2004.

USTAVNI SUD REPUBLIKE HRVATSKE

Predsjednik Vijeća
**dr. sc.** **Jasna Omejec,** v. r.

Odluka, NN 160/2004-2812