### NN 37/2016 (22.4.2016.), Odluka Ustavnog suda Republike Hrvatske broj: U-IIIA-924/2013 od 30. ožujka 2016.

USTAVNI SUD REPUBLIKE HRVATSKE

1012

Ustavni sud Republike Hrvatske, u Drugom vijeću za odlučivanje o ustavnim tužbama, u sastavu sutkinja Snježana Bagić, predsjednica Vijeća, te suci Mato Arlović, Marko Babić, Slavica Banić, Duška Šarin i Miroslav Šeparović, članovi Vijeća, odlučujući o ustavnoj tužbi koju je podnio Ivica Bašić iz Svete Nedjelje, na sjednici održanoj 30. ožujka 2016. jednoglasno je donio

ODLUKU

I. Ustavna tužba se usvaja.

II. Vrhovni sud Republike Hrvatske dužan je donijeti odluku u predmetu koji se vodi pred tim sudom pod poslovnim brojem: Revx 846/13 u najkraćem mogućem roku, ali ne duljem od šest (6) mjeseci, računajući od prvog idućeg dana nakon objave ove odluke u »Narodnim novinama«.

III. Na temelju članka 63. stavka 3. Ustavnog zakona o Ustavnom sudu Republike Hrvatske (»Narodne novine« broj 99/99., 29/02. i 49/02. – pročišćeni tekst), podnositelju ustavne tužbe, Ivici Bašiću iz Svete Nedjelje, Klenovec 45, određuje se primjerena naknada zbog povrede prava zajamčenog člankom 29. stavkom 1. Ustava Republike Hrvatske (»Narodne novine« broj 56/90., 135/97., 113/00., 28/01., 76/10. i 5/14.) u iznosu od 28.500,00 kn.

IV. Naknada iz točke III. izreke ove odluke bit će isplaćena iz državnog proračuna u roku od tri (3) mjeseca od dana podnošenja zahtjeva podnositelja Ministarstvu pravosuđa Republike Hrvatske za njezinu isplatu.

V. Ova odluka objavit će se u »Narodnim novinama«.

Obrazloženje

1. Podnositelj je na temelju članka 63. Ustavnog zakona o Ustavnom sudu Republike Hrvatske (»Narodne novine« broj 99/99., 29/02. i 49/02. – pročišćeni tekst, u daljnjem tekstu: Ustavni zakon) 20. veljače 2013. podnio ustavnu tužbu radi duljine parničnog postupka koji se vodio pred Općinskim građanskim sudom u Zagrebu pod brojem: Pn-910/08 (raniji broj: Pn-8856/97), smatrajući da mu je povrijeđeno pravo na suđenje u razumnom roku, zajamčeno člankom 29. stavkom 1. Ustava.

I. ČINJENICE VAŽNE ZA USTAVNOSUDSKI POSTUPAK

2. Ustavni sud je u postupku pokrenutom primjenom članka 63. Ustavnog zakona, na temelju navoda ustavne tužbe te uvida u sudski spis Općinskog građanskog suda u Zagrebu broj: Pn-910/08 utvrdio sljedeće pravno relevantne činjenice za odlučivanje o povredi prava zajamčenog člankom 29. stavkom 1. Ustava:

– na ročištu održanom 9. prosinca 1999. utvrđen je prekid postupka na temelju članka Zakona o izmjeni Zakona o obveznim odnosima te je utvrđeno da će se postupak nastaviti nakon što se donese posebni zakon kojim će se urediti odgovornost za štetu uzrokovanu od pripadnika hrvatskih oružanih i redarstvenih snaga tijekom Domovinskog rata;

– podneskom od 22. rujna 2003. podnositelj je predložio nastavak postupka te je predložio saslušanje označenih svjedoka;

– rješenjem suda broj: Pn-5347/03 od 16. listopada 2003. sud je vratio tužbu podnositelju na ispravak, što je podnositelj i učinio podneskom od 11. studenoga 2003.;

– podneskom od 22. siječnja 2004. tužena se očitovala na ispravljenu tužbu;

– na ročištu održanom 29. siječnja 2004. sud je proveo dokaz saslušanjem svjedoka te je određen dokaz daljnjim saslušanjem svjedoka;

– dopisom od 29. siječnja 2004. sud je od Lovačkog društva »Prigorje« i Ministarstva obrane Republike Hrvatske (u daljnjem tekstu: Ministarstvo obrane) zatražio određene podatke;

– podneskom od 23. veljače 2004. podnositelj se očitovao na podnesak tužene;

– na ročištu održanom 1. ožujka 2004. saslušani su predloženi svjedoci te je određeno daljnje saslušanje svjedoka;

– ročište zakazano za 16. travnja 2004. odgođeno je zbog bolesti suca;

– dopisom od 13. svibnja 2004. sud je dostavio Ustavnom sudu presliku spisa;

– ročište zakazano za 17. svibnja 2004. odgođeno je zbog bolesti suca;

– na ročištu održanom 16. travnja 2004. sud je proveo saslušanje svjedoka te je određeno da će se ponovno od Lovačkog društva i Ministarstva obrane zatražiti određeni podaci;

– na ročištu održanom 21. rujna 2004. rasprava je odgođena te je određeno da će se dopunski saslušati podnositelj i svjedok, zatim podnositelju je naloženo da specificira tužbeni zahtjev te je određeno da se ponovno zatraže određeni podaci;

– na ročištu održanom 18. listopada 2004. saslušan je podnositelj, zatim raspravnim rješenjem je dopušteno preinačenje tužbe te je sud zaključio glavnu raspravu i odlučio donijeti međupresudu;

– na ročištu održanom 28. listopada 2004. sud je objavio djelomičnu presudu kojom je odbio tužbeni zahtjev podnositelja da mu tužena isplati označeni iznos, dok je odlučeno da će se o zahtjevu za naknadu štete počinjene na obiteljskoj kući podnositelja te o naknadi štete na ime duševnih bolova zbog smanjenja životne aktivnosti i duševnih bolova zbog povrede prava ličnosti odlučiti naknadno;

– rješenjem od 3. studenoga 2004. sud je odredio provođenje vještačenja po vještaku za kućne aparate te je rješenjem od 23. studenoga 2004. isto stavljeno van snage budući da je imenovani vještak brisan s popisa vještaka, te je određeno novo vještačenje po vještaku aktuaru;

– protiv djelomične presude podnositelj je 24. studenoga 2004. izjavio žalbu;

– rješenjem od 30. studenoga 2004. stavljeno je izvan snage ranije rješenje o određivanju vještačenja te je određeno novo vještačenje po drugom vještaku;

– podneskom od 28. siječnja 2005. podnositelj je predložio nastavak parničnog postupka;

– rješenjem suda od 27. srpnja 2005. imenovani vještak pozvan je da izradi nalaz i mišljenje;

– nalaz i mišljenje vještaka sudu je dostavljeno 21. rujna 2005.;

– dopisom Ustavnog suda broj: U-IIIA-1849/00 od 11. veljače 2005. Ustavni sud dostavio je sudu odluku o povredi prava podnositelja na suđenje u razumnom roku;

– na ročištu održanom 16. prosinca 2005. sud je odredio ponovno zatražiti podatke od Ministarstva obrane, te je određeno provođenje liječničkog vještačenja po vještaku internisti;

– rješenjem suda od 18. siječnja 2006. određeno je medicinsko vještačenje;

– podneskom zaprimljenim 20. siječnja 2006. Ministarstvo obrane dostavilo je zatraženi spis;

– nalaz i mišljenje vještaka sudu je dostavljeno 9. veljače 2006.;

– podneskom od 7. veljače 2006. podnositelj je dostavio zatraženu dokumentaciju;

– rješenjem od 16. veljače 2006. sud je pozvao podnositelja na uplatu predujma za vještačenje;

– podneskom od 6. ožujka 2006. podnositelj je predložio dopunu vještačenja;

– rješenjem od 13. ožujka 2006. sud je ponovno pozvao podnositelja na plaćanje predujma;

– podneskom od 23. ožujka 2006. podnositelj je dostavio dokaz o uplati predujma;

– presudom broj: Gžn-367/05 od 7. veljače 2006. Županijski sud u Zagrebu odbio je žalbu podnositelja kao neosnovanu te je potvrdio djelomičnu presudu;

– rješenjem od 20. travnja 2006. sud je pozvao vještaka da izradi dopunski nalaz i mišljenje;

– dopunski nalaz i mišljenje vještaka sudu je dostavljen 16. svibnja 2006.;

– protiv presude Županijskog suda u Zagrebu od 7. veljače 2006. podnositelj je podnio reviziju koju je Općinski sud u Zagrebu zaprimio 25. svibnja 2006.;

– podneskom od 14. rujna 2006. podnositelj je specificirao tužbeni zahtjev;

– na ročištu održanom 14. rujna 2006. određeno je saslušanje vještaka;

– podneskom od 11. listopada 2006. podnositelj je sudu dostavio dokumentaciju;

– na ročištu održanom 19. listopada 2006. sud je saslušao vještaka i svjedoka te je glavna rasprava zaključena;

– ročište za objavu odluke suda (presuda broj: Pn-5347/03 od 3. studenoga 2006.) održano je 2. studenoga 2006.;

– protiv prvostupanjske presude tužena je 27. studenoga 2006. izjavila žalbu dok je podnositelj žalbu izjavio 29. studenoga 2006.;

– predmet je po žalbi nadležnom sudu otpremljen 8. veljače 2007.;

– presudom broj: Gžn-364/07 od 20. studenoga 2007. Županijski sud u Zagrebu djelomično je potvrdio prvostupanjsku presudu dok je rješenjem istog broja i datuma predmet vratio na ponovno suđenje prvostupanjskom sudu;

– protiv drugostupanjske presude podnositelj je podnio reviziju koju je Općinski građanski sud u Zagrebu zaprimio 29. veljače 2008.;

– na ročištu održanom 18. ožujka 2008. saslušan je podnositelj te je glavna rasprava zaključena;

– rješenjem od 28. travnja 2008. sud je preotvorio glavnu raspravu;

– na ročištu održanom 28. travnja 2008. podnositelju je naloženo da postavi konačni tužbeni zahtjev dok je sud odlučio da će u pogledu dopunskog očitovanja vještaka odlučiti naknadno pisanim putem;

– ročište zakazano za 23. lipnja 2008. odgođeno je zbog neuredne dostave podnositelju;

– iduće ročište je održano 10. listopada 2008. na kojem je saslušan vještak te je određeno donošenje djelomične presude;

– na ročištu održanom 24. listopada 2008. sud je objavio djelomičnu presudu dok je odlučio da će o zahtjevu za naknadu štete na ime izgubljene zarade i troškovima postupka odlučiti naknadno;

– presudom (djelomičnom) broj: Pn-910/08 od 24. listopada 2008. tuženoj je naloženo podnositelju isplatiti određeni iznos;

– protiv prvostupanjske presude tužena je 27. studenoga 2008. izjavila žalbu dok je podnositelj žalbu izjavio 4. prosinca 2008.;

– rješenjem Županijskog suda u Zagrebu broj: Gžn-4273/08 od 27. siječnja 2009. prvostupanjska (djelomična) presuda je ukinuta te je predmet vraćen na ponovno suđenje;

– rješenjem broj: Pn-910/08 od 22. svibnja 2009. određeno je liječničko vještačenje (kardiologu);

– rješenjem od 15. rujna 2009. ponovno je određeno liječničko vještačenje;

– nalaz i mišljenje vještaka sudu je dostavljeno 2. prosinca 2009.;

– rješenjem suda od 5. svibnja 2009. određeno je liječničko vještačenje po vještaku psihijatru te je novo rješenje o vještačenju doneseno 5. srpnja 2009.;

– nalaz i mišljenje vještaka sudu je dostavljeno 24. rujan 2009.;

– rješenjem od 24. studenoga 2010. podnositelj je pozvan da se očituje na nalaz i mišljenje vještaka što je podnositelj i učinio podneskom od 15. prosinca 2010.;

– na ročištu održanom 28. siječnja 2011. rasprava je odgođena zbog nepristupanja vještaka;

– na ročištu održanom 12. svibnja 2011. određeno je da će se vještak pozvati po sudskom dostavljaču;

– na ročištu održanom 16. lipnja 2011. rasprava je odgođena dok je određeno da će se vještaka ponovno pozvati pod prijetnjom novčane kazne;

– na ročištu održanom 19. rujna 2011. saslušan je vještak te je glavna rasprava zaključena;

– ročište za objavu odluke suda održano je 30. rujna 2011.;

– protiv presude broj: Pn-910/08 od 30. rujna 2011. podnositelj je izjavio žalbu 21. listopada 2011.;

– rješenjem od 9. studenoga 2011. podnositelj je pozvan da obavijesti sud kada je zaprimio presudu od 30. rujna 2011. na što je podnositelj odgovorio podneskom od 21. studenoga 2011.;

– presudom broj: Gžn-11/12 od 21. svibnja 2013. Županijski sud u Zagrebu odbio je žalbu podnositelja kao neosnovanu te je potvrdio izreku u točki I. prvostupanjske presude, a u preostalom dijelu je prvostupanjsku presudu preinačio;

– protiv drugostupanjske presude podnositelj je podnio reviziju koju je Općinski građanski sud U Zagrebu zaprimio 26. lipnja 2013., a koju je Vrhovni sud Republike Hrvatske (u daljnjem tekstu: Vrhovni sud) zaprimio 30. kolovoza 2013. pod posl. broj: Revx 846/13.

Do donošenja odluke Ustavnog suda u ovom ustavnosudskom postupku Vrhovni sud nije odlučio o reviziji podnositelja.

II. PRAVO VAŽNO ZA USTAVNOSUDSKI POSTUPAK

3. Mjerodavno pravo sadržano je u članku 29. stavku 1. Ustava.

Ustavna tužba je osnovana.

4. Svoju odluku Ustavni sud obrazlaže sljedećim utvrđenjima:

4.1. DULJINA SUDSKOG POSTUPKA

Parnični postupak pokrenut je pred Općinskim sudom u Zagrebu tužbom podnositelja od 24. listopada 1997., radi naknade štete.

Ustavna tužba podnesena je 20. veljače 2013., a do tog dana parnični postupak nije bio okončan.

Ustavni sud je o povredi prava podnositelja na suđenje u razumnom roku u ovom parničnom postupku već odlučivao u predmetu broj: U-IIIA-1849/2000. Odlukom broj: U-IIIA-1849/2000 od 8. veljače 2005. (»Narodne novine« broj 23/05. i www.usud.hr) Ustavni sud usvojio je ustavnu tužbu podnositelja, zatim odredio je Općinskom sudu u Zagrebu da u postupku koji se tada vodio pod brojem Pn-5347/03 donese odluku u roku ne duljem od godinu dana te je podnositelju odredio primjerenu naknadu u visini od 7.400,00 kn. Prilikom ocjene povrede prava podnositelja na suđenje u razumnom roku u ovom predmetu kao pravno relevantno razdoblje Ustavni sud razmatrao je razdoblje od pokretanja parničnog postupka do dana podnošenja ustavne tužbe to jest 13. prosinca 2000.

Slijedom navedenog, pravno relevantno razdoblje koje je Ustavni sud razmatrao prilikom (ponovne) ocjene povrede prava podnositelja na suđenje u razumnom roku u ovom predmetu jest razdoblje od 13. prosinca 2000. do donošenja (nove) odluke Ustavnog suda (vidi točku 2. obrazloženja ove odluke), a koje ukupno iznosi petnaest (15) godina, tri (3) mjeseca i četiri (4) dana.

4.2. POSTUPANJE NADLEŽNOG SUDA

U pravno relevantnom razdoblju postupak se vodio pred sudovima sva tri stupnja.

U trenutku donošenja odluke Ustavnog suda o ustavnoj tužbi podnositelja predmet se nalazio pred Vrhovnim sudom radi odlučivanja o reviziji podnositelja.

4.3. PONAŠANJE PODNOSITELJA USTAVNE TUŽBE

(TUŽITELJA U PARNIČNOM POSTUPKU)

Ustavni sud ocjenjuje da podnositelj svojim ponašanjem nije pridonio duljini trajanja postupka.

4.4. SLOŽENOST SUDSKOG PREDMETA

Ustavni sud ocjenjuje da se u konkretnom slučaju radi o donekle složenoj pravnoj stvari, čija složenost, međutim, nije takve naravi koja bi opravdala duljinu konkretnog parničnog postupka.

III. OCJENA USTAVNOG SUDA

5. Ustavni sud primjećuje da se podnositelj, na temelju članka 34. Konvencije zahtjevom br. 74309/01 protiv Republike Hrvatske od 21. svibnja 2001. obratio Europskom sudu za ljudska prava (u daljnjem tekstu: ESLJP) prigovarajući da izglasavanje Zakona o dopunama Zakona o obveznim odnosima iz 1999. predstavlja povredu njegovog prava na pristup sudu zajamčenog člankom 6. stavkom 1. Konvencije za zaštitu ljudskih prava i temeljnih sloboda (»Narodne novine – Međunarodni ugovori« broj 18/97., 6/99. – pročišćeni tekst, 8/99. – ispr., 14/02. i 1/06.). Također, istaknuo je da mu je u konkretnom parničnom postupku povrijeđeno i pravo na djelotvorno pravno sredstvo (članak 13. Konvencije) te pravo vlasništva (članak 1. Protokola broj 1) zasebno i u vezi s člankom 14. Konvencije (zabrana diskriminacije).

ESLJP je 23. listopada 2003. donio odluku o dopuštenosti zahtjeva kojom je zahtjev podnositelja djelomično proglasio dopuštenim i to u odnosu na prigovore na temelju članaka 6. stavka 1. Konvencije (pravo na pristup sudu) i 13. Konvencije (pravo na djelotvorno pravno sredstvo) dok je zahtjev podnositelja u pogledu članka 1. Protokola broj 1 i članka 14. odbacio ratione materiae.

Podnositelj i Republika Hrvatska su, kao stranke u postupku pred ESLJP-om, 17. i 24. ožujka 2004. podnijele formalne izjave o prihvaćanju prijateljskog rješenja te je ESLJP 8. srpnja 2004. donio presudu o prijateljskom rješenju iz kojeg je razvidno da je među strankama postignut sporazum prema kojem se Vlada Republike Hrvatske obvezala podnositelju, na ex gratia osnovi, isplatiti iznos u visini od 6.000 EUR na ime materijalne i nematerijalne štete kao i troškova i izdataka u ovom predmetu.

Nakon postignutog sporazuma stranaka (prijateljskog rješenja) predmet podnositelja je brisan s liste predmeta.

5.1. Ustavni sud podsjeća na svoje stajalište izraženo još u odluci broj: U-IIIA-829/2002 od 24. ožujka 2004. (»Narodne novine« broj 44/04., www.usud.hr) kojim je Ustavni sud utvrdio da prekid postupka u parničnim postupcima, na čiju se nerazumnu duljinu ukazuje ustavnom tužbom, utvrđen zbog stupanja na snagu Zakona o izmjeni Zakona o obveznim odnosima (»Narodne novine« broj 7/96., u daljnjem tekstu: ZI ZOO), osim povrede prava na suđenje u razumnom roku može dovesti i do povrede prava na pristup sudu, koji je dio prava na sud, također zajamčenog člankom 29. stavkom 1. Ustava. Navedeno pravno stajalište Ustavni sud primijenio je i u slučaju podnositelja u predmetu broj: U-IIIA-1849/2000 te je podnositelju prilikom odmjeravanja primjerene naknade uzeo u obzir i povredu prava na pristup sudu nastalu prekidom parničnog postupka.

6. Ustavni sud utvrđuje da se postupak u konkretnom slučaju u pravno relevantnom razdoblju vodio u trajanju više od petnaest (15) godina te da u trenutku donošenja ove ustavnosudske odluke još uvijek nije bio okončan. Imajući u vidu navedeno, Ustavni sud ocjenjuje da je podnositelju povrijeđeno pravo da neovisni i nepristrani sud u razumnom roku odluči o njegovim pravima i obvezama, koje je zajamčeno člankom 29. stavkom 1. Ustava.

Stoga je u smislu članka 63. stavaka 1. i 2. Ustavnog zakona donesena odluka kao pod točkama I. i II. izreke ove odluke.

7. Sukladno članku 63. stavku 3. Ustavnog zakona, odlučeno je kao u točkama III. i IV. izreke ove odluke.

Visine naknade zbog povrede ustavnog prava na donošenje odluke u razumnom roku, Ustavni sud utvrđuje uzimajući u obzir okolnosti svakog pojedinog predmeta uz istodobno uvažavanje ukupnih gospodarskih i socijalnih prilika u Republici Hrvatskoj.

U slučaju podnositelja Ustavni sud je, prilikom odmjeravanja visine naknade imao u vidu svoju odluku broj: U-IIIA-1849/2000 od 8. veljače 2005. kao i činjenicu da se Vlada Republike Hrvatske na temelju prijateljskog rješenja od 8. srpnja 2004. podnositelju obvezala isplatiti dogovoreni iznos.

8. Odluka o objavi (točka V. izreke) temelji se na članku 29. stavku 1. Ustavnog zakona.

9. Predsjednik Vrhovnog suda dužan je dostaviti Ustavnom sudu pisanu obavijest o datumima donošenja i otpreme odluke u roku od osam (8) dana od dana njene otpreme, a najkasnije osam (8) dana od isteka roka određenog u točki II. izreke ove odluke. Ovaj nalog temelji se na članku 31. stavcima 4. i 5. Ustavnog zakona.

Broj: U-IIIA-924/2013

Zagreb, 30. ožujka 2016.

USTAVNI SUD REPUBLIKE HRVATSKE

Predsjednica Vijeća

dr. sc. Snježana Bagić, v. r.