## Rješenje Ustavnog suda Republike Hrvatske Broj: U-II-1142/1999; Broj: U-II-246/2000; ...od 6. rujna 2000.

### NN 95/2000 (28.9.2000.), Rješenje Ustavnog suda Republike Hrvatske Broj: U-II-1142/1999; Broj: U-II-246/2000; ...od 6. rujna 2000.

# USTAVNI SUD REPUBLIKE HRVATSKE

**1888**

if !supportEmptyParas endif

Ustavni sud Republike
Hrvatske, u sastavu Smi­­­­­­­ljko Sokol, predsjednik Suda, te suci Velimir
Belajec, Marijan Hra­­­­­­­njski, Petar Klarić, Jurica Malčić, Ivan Matija,
Ivan Mrko­­­­­­­njić, Jasna Omejec, Emilija Rajić, Vice Vukojević i Milan
Vuković, rješavajući u postupku ocjene suglasnosti s Ustavom i zakonom drugog
propisa, na sjednici održanoj dana 6. rujna 2000. godine, donio je

## RJEŠENJE

Ne prihvaćaju se
prijedlozi za pokreta­­­­­­­nje postupka ocjene suglasnosti s Ustavom i zakonom
odredaba članka 3. točke 2., članka 5. i članka 12., kao i u cijelosti, Uredbe
o raspolaga­­­­­­­nju i uprav­­­­­­­lja­­­­­­­nju stanovima na područjima
posebne državne skrbi (»Narodne novine«, broj 129/99).

```
Obrazlože­­­­­­­nje
```

1. Državno
pravobranite­­­­­­­ljstvo Vukovarsko-srijemske županije, zastupano po Dubravku
Kra­­­­­­­njčeviću, Nikola Vukas iz Benkovaca, te Stevan Inić, Petra Kojić,
Mile Uzelac, Milan Borota i Gligorije Ćirić svi iz Vukovara, te Neđo Malić iz
Borovog nase­­­­­­­lja, podnijeli su ovom Sudu prijedloge za pokreta­­­­­­­nje
postupka ocjene suglasnosti s Ustavom i zakonom Uredbe o raspolaga­­­­­­­nju i
uprav­­­­­­­lja­­­­­­­nju stanovima na područjima posebne državne skrbi
(»Narodne novine«, broj 129/99, nastavno: Uredba).

Većina podnosite­­­­­­­lja osporava odredbu iz članka
3. točke 2. Uredbe, smatrajući istu u nesuglasju s člankom 3. Ustava Repub­like
Hrvatske. Državno pravobranite­­­­­­­ljstvo Vukovarsko-srijemske županije, osim
navedene odredbe, osporava i odredbe iz članaka 5. i 12. Uredbe, ističući ­­­­­­­njihovu
nesuglasnost s odredbom članka 14. stavka 2. Ustava Republike Hrvatske, a
Nikola Vukas osporava Ured­bu u cijelosti, smatrajući je nesuglasnom s odredbom
članka 3. Ustava Republike Hrvatske.

2. Državno pravobranite­­­­­­­ljstvo
Vukovarsko-srijemske županije ističe da je odredba iz članka 3. točke 2.
Uredbe, osim u nesuglasju s navedenim člankom Ustava, u nesuglasju i s odredbom
članka 4. Zakona o prodaji stanova na kojima postoji stanarsko pravo (»Narodne
novine«, broj 43/92, 69/92, 25/93, 26/93, 48/93, 2/94, 29/94, 44/94, 47/94,
58/95, 11/96, 11/97 i 68/98 – nastavno: Zakon). Navedeno iz razloga što nosite­­­­­­­lji
stanarskog prava na područjima koja su bila, tijekom oružane agresije na
Republiku Hrvatsku, pod privremenom upravom UNTAES-a (konkretno hrvatsko
Podunav­­­­­­­lje), nisu mogli u roku, predviđenim navedenim člankom 4. Zakona
predati zahtjeve za otkup svojih stanova. Podnosite­­­­­­­lj smatra da u
vrijeme kada su ta područja Republike Hrvatske bila pod privremenom upravom
UNTAES-a, te da je na ­­­­­­­njima postojala dvojna vlast, a hrvatsko
zakonodavstvo da *de facto* i *de iure* nije e­gzistiralo. Računa­­­­­­­nje
rokova prije tog datuma i prekluzija prava koja bi nastala ­­­­­­­njihovim
protekom stav­­­­­­­ljala bi, ističe podnosite­­­­­­­lj, nosite­­­­­­­lje
stanarskog prava u pogledu pravovremene predaje zahtjeva za otkup stanova, u
odnosu na iste takve osobe u drugim dijelovima Republike Hrvatske, u
neravnopravan položaj. Navedeno, smatra podnosite­­­­­­­lj, u nesuglasju je s
odredbom članka 14. stavka 2. Ustava Republike Hrvatske.

Osporavanu odredbu
članka 5. Uredbe, ovaj podnosite­­­­­­­lj smatra suvišnom, jer da sadržaj koji
ta odredba obuhvaća ne bi trebao biti uređen podzakonskim aktom (Uredbom), već
Zakonom o prodaji stanova na kojima postoji stanarsko pravo, a koji zakon da se
niti ne spomi­­­­­­­nje u osporenoj Uredbi. Ovaj prigovor, podnosite­­­­­­­lj
objaš­­­­­­­njava time što navedeni Zakon propisuje uvjete i način stjeca­­­­­­­nja
prava vlasništva stanova na kojima postoji stanarsko pravo i nepotrebno je,
smatra podnosite­­­­­­­lj, ponav­­­­­­­ljati ono što je već Zakonom uređeno.

Napos­­­­­­­ljetku, podnosite­­­­­­­lj osporava i
članak 12. Uredbe, ističući da je i navedeni članak u nesuglasju, osim s Ustavom
Republike Hrvatske, i s člankom 4. stavkom 1. Zakona o prodaji stanova na
kojima postoji stanarsko pravo. Naime, konvalidacija rješe­­­­­­­nja o dava­­­­­­­nju
u najam ili korište­­­­­­­nje stanova tzv. »RSK«, propisana osporenim člankom
12. Uredbe, podnosite­­­­­­­lju je sporna sa stajališta konstituira­­­­­­­nja
novog prava druge osobe na istom stanu, u odnosu na osobu koja je na istom
stanu imala stanarsko pravo prije izdava­­­­­­­nja akta koji se konvalidira.

3. Podnosite­­­­­­­lj Nikola Vukas Uredbu osporava u
cijelosti, međutim prijedlogom ne navodi odredbu Ustava Republike Hrvat­ske ili
Zakona, s kojom osporenu Uredbu drži nesuglasnom. Postupajući *in favorem*
stranke, iz obrazlože­­­­­­­nja prijedloga Sud je zak­­­­­­­ljučio da osporenu
Uredbu podnosite­­­­­­­lj smatra nesuglasnom s odredbom članka 3. Ustava
Republike Hrvatske i to s gledišta nacionalne ravnopravnosti kao jedne od
najviših vrednota ustavnog poretka Republike Hrvatske. Navedeno, podnosite­­­­­­­lj
nalazi u či­­­­­­­njenici što je, po ­­­­­­­nje­govom miš­­­­­­­lje­­­­­­­nju,
osporena Uredba usmjerena etničkom čišće­­­­­­­nju pripadnika srpske
nacionalnosti s teritorija Republike Hrvatske.

4. S­­­­­­­ljedeća grupa podnosite­­­­­­­lja (Stevan
Inić, Petra Kojić, Mile Uzelac, Milan Borota, Gligorije Ćirić i Neđo Malić),
svi iz Vukovara, Sudu podnose tekstualno identične prijedloge i osporavaju od­redbu
iz članka 3. točke 2. Uredbe, smatrajući istu nesuglasnom s od­redbom iz članka
3. Ustava Republike Hrvatske. Razlozi koje ovi podnosite­­­­­­­lji navode
suglasni su već istaknutim navodima Držav­nog pravobranite­­­­­­­ljstva
Vukovarsko-srijemske županije.

5. Svi podnosite­­­­­­­lji predlažu da Ustavni sud
Republike Hrvat­ske pokrene postupak ocjene suglasnosti s Ustavom i zakonom i
ukine osporene odredbe Uredbe.

6. Osporene odredbe glase:

Članak 3.

Stanovima iz članka 1. i 2. ove Uredbe, koji se nalaze
u hrvatskom Podunav­­­­­­­lju, Ministarstvo će raspolagati na način da:

točka 2.

– s osobama koje su imale stanarsko pravo na tim
stanovima, a koje nisu u roku utvrđenim Zakonom o prodaji stanova na kojima
postoji stanarsko pravo podnijele zahtjev za otkup stana, sklopi ugovore o
najmu stana.

Članak 5.

Ministarstvo će u
roku od 30 dana od dana stupa­­­­­­­nja na snagu ove Uredbe pozvati osobe iz
članka 3. podstavak 2. ove Uredbe da, putem županijskih ureda nadležnih za
poslove stanova­­­­­­­nja, u roku od 30 dana od dana objave poziva u javnim
glasilima i na oglasnoj ploči županijskog ureda nadležnog za poslove stanova­­­­­­­nja,
dostave podatke o stanu na kojem su imale stanarsko pravo, kao i zahtjev za
sklapa­­­­­­­nje ugovora o najmu stana iz članka 1. i 2. ove Uredbe.

Ministarstvo će u
roku od 30 dana od dana donoše­­­­­­­nja Odluke iz članka 2. stavka 1. ove
Uredbe pozvati osobe iz članka 3. podstavka 2. ove Uredbe na način propisan u
stavku 1. ovog članka.

Odredbe stavka 1.
ovog članka odgovarajuće se primje­­­­­­­njuju i na stanove, odnosno osobe iz
članka 4. ove Uredbe.

Članak 12.

Nalaže se županijskim
uredima, nadležnim za poslove stano­va­­­­­­­nja da u ime Republike Hrvatske,
po službenoj dužnosti, sukladno odredbama Zakona o konvalidaciji (»Narodne
novine«, broj 104/97) i Uredbi za provođe­­­­­­­nje zakona o konvalidaciji
akata izdanih u predmetima upravne naravi (»Narodne novine«, broj 51/98),
pokrenu postupak utvrđe­­­­­­­nja jesu li rješe­­­­­­­nja o dava­­­­­­­nju u
najam ili korište­­­­­­­nje stanova tzv. »RSK« sukladna ili protivna Ustavu
Republike Hrvatske, Ustavnom zakonu ili zakonima Republike Hrvatske.

7. Tijekom
ustavnosudskog postupka, prijedlozi podnosite­­­­­­­lja dostav­­­­­­­ljeni su
na miš­­­­­­­lje­­­­­­­nje Ministarstvu za javne radove, obnovu i gradite­­­­­­­ljstvo
Republike Hrvatske. Očitujući se na navode iz prijedloga podnosite­­­­­­­lja,
Ministarstvo za javne radove, obnovu i gradite­­­­­­­ljstvo Republike Hrvatske
(dopis ur. broj: 516-04-01-2 od 16. 2. 2000.), u bitnome ističe da su prava
nosite­­­­­­­lja stanarskih prava, u pogledu otkupa stana, uređena Zakonom o
prodaji stanova na kojima postoji stanarsko pravo. Konkretno, odredbom članka
4. predviđen je rok u kojem nosite­­­­­­­lj stanarskog prava mora podnijeti
zahtjev za otkup svog stana. Upravo iz razloga što je 1991. godine izvršena
oružana agresija na Republiku Hrvatsku, uslijed če­ga su du­­­­­­­lje vrijeme
okupirana neka ­­­­­­­njena područja, u više navrata produ­­­­­­­ljen je rok za
podnoše­­­­­­­nje zahtjeva za otkup stana, sve u korist nosite­­­­­­­lja
stanarskog prava na tim područjima (pod upravom UNTAES-a).

Slijedom navedenog,
ističe se da osporena Uredba, posebice članak 3. točka 2. i članak 5., nisu u
nesuglasju s odredbom članka 4. navedenog Zakona i da se ­­­­­­­njima ne
vrijeđa jednakost sviju pred zakonom (članak 14. stavak 2. Ustava) ili narušava
nacionalna rav­no­pravnost građana Republike Hrvatske (članak 3. Ustava).

Prijedlozi nisu
osnovani.

8. Odredbom članka 1.
osporene Uredbe, sukladno odredbi članka 10. Zakona o područjima posebne
državne skrbi (»Narodne novine«, broj 44/96, 47/96 i 124/97) tadaš­­­­­­­nje
Ministarstvo razvit­ka, use­­­­­­­ljeništva i obnove (nastavno: Ministarstvo),
ovlašteno je ras­po­lagati stanovima na područjima posebne državne skrbi,
između ostalog, i u hrvatskom Podunav­­­­­­­lju.

Radi se o stanovima u
vlasništvu Republike Hrvatske i stanovima na kojima su bivše društveno-političke
organizacije imale pravo korište­­­­­­­nja, raspolaga­­­­­­­nja i uprav­­­­­­­lja­­­­­­­nja
(SUBNOR, SSO, SSRN, SKH), a koje danas ne koristi ni jedna politička stranka.

Osporenom odredbom iz
članka 3. točke 2. Uredbe propisan je način na koji Ministarstvo raspolaže tim
stanovima u slučaju kada nosite­­­­­­­lj stanarskog prava u roku iz članka 4.
Zakona o prodaji stanova na kojima postoji stanarsko pravo nije predao zahtjev
za otkup svog stana.

Način raspolaga­­­­­­­nja
svodi se na sklapa­­­­­­­nje ugovora o najmu stana s tom osobom.

9. U članku 4. stavku
2. Zakona (»Narodne novine«, broj 27/91, od 11. lip­­­­­­­nja 1991.) rok za
podnoše­­­­­­­nje pisanog zahtjeva za kup­­­­­­­nju stana bio je godina dana od
dana ­­­­­­­nje­gova stupa­­­­­­­nja na snagu i isticao je 19. lip­­­­­­­nja
1992. Prema istoj odredbi kupac je morao u da­­­­­­­lj­­­­­­­njem roku od 2
godine, računajući od dana podnoše­­­­­­­nja zahtjeva, zatražiti sklapa­­­­­­­nje
ugovora o kupoprodaji stana.

Zakonom o izmjenama i
dopunama Zakona iz 1992. (»Narod­ne novine«, broj 33/92) rok iz članka 4. produ­­­­­­­ljen
je na 2 godine tj. do 19. lip­­­­­­­nja 1993., a rok za sklapa­­­­­­­nje
ugovora skraćen je na 6 mjeseci od podnoše­­­­­­­nja zahtjeva.

Zakonom o izmjenama i
dopunama Zakona iz 1993. (»Narod­ne novine«, broj 25/93) članak 4. izmije­­­­­­­njen
je tako da je rok za podnoše­­­­­­­nje zahtjeva produ­­­­­­­ljen do 30. lip­­­­­­­nja
1994.

Zakonom o izmjenama
Zakona iz 1994. (»Narodne novine«, broj 44/94) rok za podnoše­­­­­­­nje
zahtjeva produ­­­­­­­ljen je do 31. prosinca 1995., a 6-mjesečni rok za sklapa­­­­­­­nje
ugovora ostao je neizmije­­­­­­­njen.

Neposredno prije
isteka tog roka Vlada Republike Hrvatske je 14. prosinca 1995. donijela Odluku
o produ­­­­­­­lje­­­­­­­nju roka iz članka 4. Zakona (»Narodne novine«, broj
103/95) kojom je isti produ­­­­­­­ljila do 31. prosinca 1996., ali samo za
podnoše­­­­­­­nje zahtjeva za kup­­­­­­­nju stanova na oslobođenim i privremeno
okupiranim područjima Republike Hrvatske.

Dana 30. prosinca 1996. Vlada Republike Hrvatske je
donijela novu Odluku o produ­­­­­­­lje­­­­­­­nju roka iz članka 4. Zakona
(»Narodne novine«, broj 111/96) do 31. prosinca 1997. za otkup stanova u
hrvatskom Podunav­­­­­­­lju. No, prije isteka toga roka Vlada je 6. studenoga
1997. donijela Odluku o prestanku važe­­­­­­­nja navedene Odluke (»Narodne
novine«, broj 119/97) danom ­njezina objav­ljiva­nja u »Narodnim novinama« tj.
7. studenoga 1997.

Prema tome, nosite­lji stanarskog prava na cijelom
području Republike Hrvatske mogli su podnijeti zahtjev za otkup stana u vremenu
od 11. lip­nja 1991. do 31. prosinca 1995., a oni s područja hrvatskog Podunav­lja
još gotovo 2 godine du­lje tj. do 7. studenoga 1997., odnosno preko 4 mjeseca
nakon prestanka uprave UNTAES-a (30. lip­nja 1997.).

10. Ne stoji tvrd­nja podnosite­lja da je Uredba
odredbom iz članka 3. točke 2. onemogućila nosite­lje stanarskog prava u hrvat­skom
Podunav­lju da steknu pravo vlasništva stana pod uvjetima i na način određen
Zakonom. Uredba, naime, ne dira u Zakonom utvr­đene pretpostavke stjeca­nja
prava na otkup stana, niti im dodaje neke nove ili drukčije pretpostavke. Kao
što je to izrijekom navedeno u ­njezinu članku 3., Uredba isk­ljučivo polazi od
stvarnog postoja­nja zakonskih pretpostavaka u vrijeme ­njezina donoše­nja
(prosinac 1999.), pa određuje, u točki 1., da će nadležno Ministarstvo s
osobama koje ih ispu­njavaju tj. koje su imale stanarsko pravo i koje su u roku
iz Zakona podnijele zahtjev za otkup stana, sklopiti ugovore o prodaji stana, a
u osporenoj točki 2., da će s osobama koje u tom roku nisu podnijele zahtjev za
otkup stana, sklopiti ugovore o najmu stana.

11. Ovaj Sud smatra
da nema zapreke da zakonodavac tak­vim najmoprimcima naknadno prizna pravo na
otkup stana. Štoviše, takva mogućnost ima svoje pravno uteme­lje­nje u
odredbama Zakona o najmu stanova iz 1996. (»Narodne novine«, broj 91/96) čijim
je stupa­njem na snagu (5. studenoga 1996.) prestalo postojati stanarsko pravo,
a ­nje­govi nosite­lji *ex le­ge* stekli prava i obveze odnosno status
najmoprimca (članak 30.). Prema odredbi iz članka 42. toga Zakona, »osobe koje
su stekle pravo na kup­nju stana prema odredbama Zakona o prodaji stanova na
kojima postoji stanarsko pravo, ali zbog propisanih razloga to pravo nisu mogle
ostvariti u propisanom roku, zadržavaju to pravo i kao najmoprimci do rokova
određenih tim Zakonom«.

12. Odredba iz članka
5. Uredbe koja se također osporava, ima isk­ljučivo provedbeni karakter u
odnosu na osporenu odredbu iz članka 3. točke 2. Uredbe. Njome se deta­ljiziraju
rad­nje, rokovi i zadaće pojedinih tijela i stranaka usmjerenih na sklapa­nje
ugovora o najmu stana.

13. Osporena odredba
iz članka 12. Uredbe također je proved­bene prirode u odnosu na odredbu iz ­njezina
članka 3. Njome se nalaže županijskim uredima za poslove stanova­nja da, po
službenoj dužnosti, pokrenu postupak konvalidacije rješe­nja o dava­nju u najam
ili korište­nje stanova tzv. »RSK«. Pokreta­nje postupka konvalidacije »po
službenoj dužnosti« predviđeno je, doduše, već ranije donesenom Uredbom za
provođe­nje Zakona o konvalidaciji akata izdanih u predmetima upravne naravi
(»Narodne novine«, broj 51/58), no, ovdje su konkretizirani akti i tijela u tom
postupku, što nesum­njivo doprinosi učinkovitosti ­nje­gove provedbe. Utvrđe­nje
jesu li rješe­nja o dava­nju u najam ili korište­nje stanova tzv. »RSK«
sukladna ili protivna Ustavu, Ustavnom zakonu ili zakonima Republike Hrvatske,
što je svrha postupka konvalidacije, od prejudicijelnog je znače­nja i stoga
nužno u postupku sklapa­nja ugovora o prodaji odnosno ugovora o najmu stana
prema osporenoj Uredbi.

14. Na osnovi
izloženog, Sud smatra da osporene odredbe Uredbe nisu u suprotnosti s odredbom
iz članka 14. stavka 2. Ustava Republike Hrvatske, jer ne dovode u pita­nje
jednakost građana pred zakonom, niti s odredbom iz članka 4. Zakona, jer ni u
čemu ne mije­njaju ­njime utvrđene pretpostavke stjeca­nja prava na otkup stana
na kojemu je postojalo stanarsko pravo.

15. Glede prigovora
podnosite­lja da je osporena Uredba u cijelosti nesuglasna Ustavu Republike
Hrvatske iz razloga ­njezine navodne usmjerenosti na etničko čišće­nje
pripadnika srpske nacionalnosti s teritorija Republike Hrvatske, Sud ocje­njujući
te prigovore podnosite­lja nije utvrdio da osporena Uredba, u bilo kojem svom dijelu,
sadrži diskriminirajuće odredbe s gledišta nacionalnog podrijetla ­njezinih
adresata.

16. Slijedom
navedenog, na teme­lju odredbe članka 41. stav­ka 1. Ustavnog zakona o Ustavnom
sudu Republike Hrvatske (»Narodne novine«, broj 99/99), riješeno je kao u
izreci.

Broj: U-II-1142/1999
       U-II-246/2000
       U-II-569/2000
       U-II-570/2000
       U-II-571/2000
       U-II-580/2000
       U-II–595/2000
       U-II–688/2000
Zagreb, 6. rujna 2000.

USTAVNI SUD REPUBLIKE HRVATSKE

Predsjednik
**dr. sc. Smi­ljko Sokol**, v. r.

if !supportEmptyParas endif

Rješenje, NN 95/2000-1888