## Rješenje Ustavnog suda Republike Hrvatske broj: U-III-1398/2009 od 30. studenoga 2009.

### NN 158/2009 (31.12.2009.), Rješenje Ustavnog suda Republike Hrvatske broj: U-III-1398/2009 od 30. studenoga 2009.

158 31.12.2009 Rješenje Ustavnog suda Republike Hrvatske broj: U-III-1398/2009 od 30. studenoga 2009.

USTAVNI SUD REPUBLIKE HRVATSKE

3959

Ustavni sud Republike Hrvatske, u Drugom vijeću za rješavanje pretpostavki za odlučivanje o ustavnim tužbama, u sastavu sutkinja Nevenka Šernhorst, predsjednica Vijeća, te suci Marko Babić i Antun Palarić, članovi Vijeća, u postupku koji je ustavnom tužbom pokrenuo V. R. iz S., kojeg zastupa M. J. J., odvjetnica u Z., na sjednici održanoj 30. studenoga 2009. godine, jednoglasno je donio

RJEŠENJE

I. Ustavna tužba se odbacuje.

II. Ovo rješenje objavit će se u »Narodnim novinama«.

Obrazloženje

1. Ustavna tužba podnijeta je protiv presude Upravnog suda Republike Hrvatske broj: Us-6299/2006-4 od 21. siječnja 2009. godine, kojom je odbijena tužba podnositelja izjavljena protiv rješenja Ministarstva obitelji, branitelja i međugeneracijske solidarnosti klasa: UP/II-562-02/06-0101/295, ur. broj: 519-04/1-1-06-2 od 2. svibnja 2006. godine.

Navedenim rješenjem odbijena je žalba podnositelja izjavljena protiv zaključka Ureda državne uprave u Zagrebačkoj županiji klasa: UP/I-562-02/06-01/32, ur. broj: 238-05-06/4-06-2 od 17. ožujka 2006. godine, a kojim je odbačen kao nepravovremen zahtjev podnositelja za priznanje statusa hrvatskog ratnog vojnog invalida.

2. Podnositelj smatra da je osporenom presudom Upravnog suda Republike Hrvatske povrijeđeno ustavno pravo zajamčeno člankom 14. stavkom 2., kao i odredbe članaka 5. stavka 2. i 19. stavka 1. Ustava Republike Hrvatske.

U ustavnoj tužbi ponavlja navode isticane u postupku koji je prethodio ustavnosudskom postupku.

Ne postoje pretpostavke za odlučivanje o biti stvari.

3. Člankom 71. stavcima 1. i 2. Ustavnog zakona o Ustavnom sudu Republike Hrvatske (»Narodne novine« broj 99/99., 29/02. i 49/02. – pročišćeni tekst; u daljnjem tekstu: Ustavni zakon) propisano je:

(1) Vijeće, odnosno sjednica Ustavnog suda ispituje samo one povrede ustavnih prava koje su istaknute u ustavnoj tužbi.

(2) Ustavna tužba neće se uzeti u razmatranje u slučaju kad se ne radi o povredi ustavnog prava.

Člankom 32. Ustavnog zakona propisano je:

Ustavni sud će rješenjem odbaciti (...) ustavnu tužbu … u drugim slučajevima kad ne postoje pretpostavke za odlučivanje o biti stvari.

Pod »odlučivanjem o biti stvari« u smislu članka 32. Ustavnog zakona razumijeva se odlučivanje o ustavnopravnoj biti stvari.

4. Sukladno Ustavu i Ustavnom zakonu, Ustavni sud nije tijelo sudbene vlasti, ne provodi sudski postupak i ne odlučuje meritorno o sudskim stvarima. Ustavni sud posebno je tijelo utemeljeno Ustavom radi zaštite pojedinačnih ljudskih prava i temeljnih sloboda (ustavnih prava) u postupku pokrenutom ustavnom tužbom.

5. Ustavna tužba nije redovni ili izvanredni pravni lijek u sustavu domaćih pravnih lijekova. Ona je posebno ustavnopravno sredstvo zaštite ustavnih prava u pojedinačnim slučajevima. Stoga nije dostatno pozvati se u ustavnoj tužbi na povrede koje su rezultat navodnih nezakonitosti što ih je počinilo nadležno tijelo ili sud u sudskom postupku. Protiv takvih nezakonitosti pravnu zaštitu pružaju redovni i specijalizirani sudovi u postupcima ustrojenim u više stupnjeva sudske zaštite. One iznimno mogu biti i predmet ispitivanja pred Ustavnim sudom, ali samo ako i u mjeri u kojoj mogu povrijediti ljudska prava i temeljne slobode zaštićene Ustavom.

U ustavnoj tužbi također nije dostatno ponoviti razloge koji su već istaknuti u žalbenim ili revizijskim postupcima pred sudom niti je dostatno samo navesti ustavna prava koja se smatraju povrijeđenima. Ustavna tužba mora sadržavati konkretne i obrazložene razloge eventualne povrede određenog ustavnog prava.

Konačno, kad je riječ o ustavnom jamstvu jednakosti pred zakonom, vlastiti slučaj valja dovesti, kad god je to moguće, u vezu s ostalim sličnim slučajevima i obrazložiti u čemu je on ustavnopravno specifičan da bi morao biti ispitan pred Ustavnim sudom.

6. U konkretnom slučaju Upravni sud Republike Hrvatske odbio je kao neosnovanu tužbu podnositelja, utvrdivši pritom da su nadležna upravna tijela na temelju provedenog postupka, pažljivom i objektivnom analizom činjenica pravilno utvrdila da je podnositelj svoj zahtjev za priznanje statusa hrvatskog ratnog vojnog invalida podnio izvan roka propisanog člankom 125. Zakona o pravima hrvatskih branitelja iz Domovinskog rata i članova njihovih obitelji (»Narodne novine« broj 174/94. i 92/95.).

Podnositelj u ustavnoj tužbi nije naveo ustavnopravno relevantne razloge kojima bi potkrijepio tvrdnje da Upravni sud Republike Hrvatske odlučujući u postupku upravnog spora nije poštovao odredbe Ustava o ljudskim pravima i temeljnim slobodama, odnosno da je proizvoljno protumačio mjerodavne odredbe materijalnog prava.

Ustavni sud stoga ocjenjuje da konkretan slučaj ne otvara pitanje ostvarenja ustavnih prava podnositelja. Stoga ne postoji ustavnopravna bit stvari o kojoj bi Ustavni sud odlučivao.

7. Sukladno navedenom, na temelju članka 32. Ustavnog zakona riješeno je kao u točki I izreke, a točka II izreke temelji se na članku 29. Ustavnog zakona.

Broj: U-III-1398/2009

Zagreb, 30. studenoga 2009.

USTAVNI SUD REPUBLIKE HRVATSKE

Predsjednica Vijeća
mr. sc. Nevenka Šernhorst, v. r.

Rješenje, NN 158/2009-3959