## Odluka Ustavnog suda Republike Hrvatske broj U-III-63/1997 od 10

### NN 19/1999 (25.2.1999.), Odluka Ustavnog suda Republike Hrvatske broj U-III-63/1997 od 10

# **USTAVNI SUD REPUBLIKE HRVATSKE**

Ustavni sud Republike Hrvatske u sastavu Jurica Malčić, dopredsjednik
Suda te suci dr. Velimir Belajec, dr. Nikola Filipović, Ante Jelavić Mitrović,
mr. Vojislav Kučeković, mr. Hrvoje Momčinović, Ivan Marijan Severinac i
Mladen Žuvela, odlučujući o ustavnoj tužbi I. G. iz S., na sjednici održanoj
10. veljače 1999. godine, donio je ovu

## **ODLUKU**

1. Ustavna tužba se odbija.

2. Ova odluka objavit će se u "Narodnim novinama".

Obrazloženje

I. G. iz S. podnio je pravodobnu i dopuštenu ustavnu tužbu povodom rješenja
Upravnog suda Republike Hrvatske, broj: Us-7494/1994-8 od 31. listopada
1996. godine, kojim je odbačena tužba podnositelja podnijeta protiv rješenja
Ministarstva obrane Republike Hrvatske, Personalne uprave, klasa: pov:
119-01/94-01/01, urbroj: 512-20-07-94-35/4 od 8. studenoga 1994. godine.
Tim rješenjem MORH-a odbijena je žalba podnositelja zahtjeva protiv zaključka
Zapovjedništva zbornog područja S., kojim se odbacuje zahtjev podnositelja
za redovno promaknuće zbog stvarne nenadležnosti.

Podneskom od 29. travnja 1997. godine, podnositelj je proširio ustavnu
tužbu i na rješenje Upravnog suda Republike Hrvatske, broj: Us-7495/1994-5
od 31. listopada 1996. godine, kojim je odbačena tužba podnositelja podnijeta
protiv rješenja Ministarstva obrane Republike Hrvatske, Personalne uprave,
klasa: pov: 119-01/94-01/01, urbroj: 512-20-07-94-35/5 od 9. studenoga
1994. godine. Navedenim rješenjem odbijen je zahtjev podnositelja za redovno
promaknuće u čin pukovnika.

Iz privitaka ustavne tužbe i preslike spisa Ministarstva obrane Republike
Hrvatske razvidno je kako je podnositelj 27. prosinca 1993. godine podnio
zahtjev Ministarstvu obrane Republike Hrvatske, Personalnoj upravi, za
promaknuće u čin pukovnika budući do tada nije bio pokrenut postupak za
promaknuće od strane nadležnih vojnih tijela. Naime, smatra kako su ispunjeni
svi zakonom predviđeni uvjeti za promaknuće te ono ne bi trebalo doći u
pitanje zbog eventualnog propusta nadležnih vojnih tijela.

Zaključkom od 4. srpnja 1994. godine Zapovjedništvo zbornog područja
S. odbacilo je zahtjev podnositelja zbog stvarne nenadležnosti za rješavanje
po tom zahtjevu jer je utvrđeno kako je podnositelj 31. prosinca 1993.
godine preveden u pričuvu te bi za odlučivanje u tom predmetu bila nadležna
Uprava za obranu S.

Povodom tog rješenja podnositelj je pokrenuo upravni spor sukladno uputi
o pravnom lijeku. Njegova tužba je osporenim rješenjem, broj: Us-7494/94
od 31. listopada 1996. godine odbačena s obrazloženjem kako akt o promaknuću
nije pravni akt. Prema stajalištu Upravnog suda tim aktom se ne rješava
u obavljanju javnih ovlasti u upravnoj stvari, već je promaknuće akt u
funkciji ustrojstva i pripreme oružanih snaga u organizaciji obrambenog
sustava Republike Hrvatske.

Rješenjem Ministarstva obrane Republike Hrvatske, Personalne uprave
od 9. studenoga 1994. godine, odbijen je zahtjev podnositelja za redovno
promaknuće u čin pukovnika oružanih snaga Republike Hrvatske s obrazloženjem
kako podnositelj ne ispunjava jedan od uvjeta za promaknuće budući je Kadrovska
komisija donijela zaključak kako se rad podnositelja ne može ocijeniti
uspješnim.

Povodom tog rješenja podnositelj je također pokrenuo upravni spor na
što je upućen uputom o pravnom lijeku. Upravni sud je njegovu tužbu odbacio
rješenjem broj: Us-7495/94 od 31. listopada 1996. godine uz slično obrazloženje
kao i u gore navedenom rješenju broj: Us-7494/94.

Podnositelj smatra kako su mu osporenim rješenjima povrijeđena ustavna
prava iz članaka 14., 18. i 19. Ustava Republike Hrvatske.

Smatra kako su akti, kojima se regulira status djelatnih vojnih osoba,
upravni akti povodom kojih se može pokrenuti upravni spor. Nadalje, smatra
kako ocjena kadrovske komisije nije istinita te da je donijeta od osoba
koje nisu upoznate s rezultatima njegovog rada.

Ustavna tužba nije osnovana.

Zakon kojim se uređuju prava i dužnosti građana, ovlasti Vlade, tijela
državne uprave i pravnih osoba u obrani suvereniteta, neovisnosti i teritorijalne
cjelovitosti Ustavom utvrđenog poretka Republike Hrvatske, oružane snage
Republike Hrvatske, vojna obveza i druga pitanja značajna za obrambeni
sustav je Zakon o obrani ("Narodne novine", br. 74/93 - pročišćeni tekst,
57/96).

Prema tom Zakonu obrambeni sustav Republike Hrvatske jedinstveni je
oblik ustrojstva i pripremanja oružanih snaga, tijela državne uprave i
pravnih osoba, u svrhu osiguranja pravovremenog i organiziranog sprečavanja
te odvraćanja mogućeg napada i druge opasnosti za državu.

Sastav, služba, popuna, školovanje, dodjela činova i promicanje te druga
stanja u službi u oružanim snagama Republike Hrvatske uređeni su posebnim
zakonom.

Zakonom o službi u oružanim snagama ("Narodne novine", br. 52/91), koji
je bio na snazi u vrijeme donošenja osporavanih akata upravnih tijela,
propisano je kako se časnici promiču na prijedlog nadležnog zapovjednika.

Svaki zapovjednik viši od zapovjednika koji je podnio prijedlog za promicanje
odbit će prijedlog ako utvrdi da osoba predložena za promicanje ne udovoljava
uvjetima za promicanje.

Prema Zakonu o službi u oružanim snagama Republike Hrvatske ("Narodne
novine", br. 23/95) čijim stupanjem na snagu prestaje važiti gore navedeni
Zakon o službi, postupak promaknuća u činove obavlja se sukladno utvrđenoj
kadrovskoj politici u oružanim snagama. Broj i struktura činova za koje
će se provesti postupak promaknuća utvrđuje Vrhovni zapovjednik. Prijedloge
za promaknuća djelatnih vojnih osoba sastavlja Kadrovska komisija Ministarstva
obrane.

Iz navedenih odredaba Zakona o obrani i Zakona o službi proizlazi kako
promaknuće u činu nije subjektivno pravo pripadnika oružanih snaga Republike
Hrvatske već je akt koji ovisi o utvrđenoj kadrovskoj politici te o diskrecionoj
ocjeni nadležnog zapovjednika, odnosno kadrovske komisije.

Prema članku 6. stavku 2. Zakona o upravnim sporovima ("Narodne novine",
br. 53/91, 9/92 i 77/92), upravni akt jest akt kojim nadležno državno tijelo
u obavljanju javnih ovlasti rješava o stanovitom pravu ili obvezi određenog
pojedinca ili organizacije u kakvoj upravnoj stvari.

U konkretnom slučaju, osporeni zaključak i rješenje nisu upravni akti
jer se njima nije rješavalo o određenom pravu ili obvezi nekog pojedinca
ili organizacije u upravnoj stvari. Odbacivši tužbe podnositelja u upravnim
sporovima uslijed njihove nedopuštenosti, sukladno odredbama članka 6.
Zakona o upravnim sporovima, Upravni sud svojim rješenjima nije povrijedio
ustavna prava podnositelja.

Ustavni sud Republike Hrvatske je utvrdio kako podnositelju ustavne
tužbe nisu povrijeđena ustavna prava iz članka 14. Ustava kojim se jamči
jednakost svih pred zakonom, članka 18. Ustava kojim se jamči pravo na
žalbu protiv pojedinačnih akata, donesenih u postupku prvog stupnja pred
sudom ili drugim ovlaštenim tijelom, te članka 19. kojim je propisano da
pojedinačni akti državne uprave i tijela koja imaju javne ovlasti moraju
biti utemeljeni na zakonu te se jamči sudska kontrola zakonitosti pojedinačnih
akata upravnih vlasti i tijela koja imaju javne ovlasti.

Iz tih razloga je, temeljem odredaba članaka 59. i 61. Poslovnika Ustavnog
suda Republike Hrvatske ("Narodne novine", br. 29/94), odlučeno kao u izreci.

Odluka iz točke 2. izreke temelji se na odredbi članka 20. Ustavnog
zakona o Ustavnom sudu Republike Hrvatske ("Narodne novine", br. 13/91).

Broj: U-III-63/1997
Zagreb, 10. veljače 1999.

USTAVNI SUD REPUBLIKE HRVATSKE

Dopredsjednik
**Jurica Malčić,** v. r.

Odluka, NN 19/1999-422