## Odluka Ustavnog suda Republike Hrvatske broj U-IIIA-1429/2003. od 16. studenoga 2004.

### NN 169/2004 (3.12.2004.), Odluka Ustavnog suda Republike Hrvatske broj U-IIIA-1429/2003. od 16. studenoga 2004.

# USTAVNI SUD REPUBLIKE HRVATSKE

2962

Ustavni
sud Republike Hrvatske, u sastavu Petar Klarić, pred­sjednik Suda, te suci
Marijan Hranjski, Mario Kos, Ivan Matija, Ivan Mrkonjić, Jasna Omejec, Željko
Potočnjak, Agata Račan, Emilija Rajić, Smiljko Sokol, Nevenka Šernhorst, Vice
Vuko­jević i Milan Vuković, odlučujući o ustavnoj tužbi T. M. iz S., na
sjednici održanoj 16. studenoga 2004. godine, jednoglasno je donio

## ODLUKU

I.
Ustavna tužba se usvaja.

II. Općinski
sud u Kaštel Lukšiću dužan je donijeti odluku u predmetu koji se vodi pred tim
sudom pod poslovnim brojem: P-22/99 u najkraćemu mogućem roku, ali ne duljem od
šest (6) mjeseci, računajući od prvoga idućeg dana nakon objave ove odluke u
»Narodnim novinama«.

III. Na temelju članka 63. stavka 3. Ustavnog zakona
o Ustav­nom sudu Republike Hrvatske (»Narodne novine«, broj 49/02. – pročišćeni
tekst), podnositelju ustavne tužbe T. M. iz S., R. 3, određuje se primjerena
naknada zbog povrede ustavnog prava iz članka 29. stavka 1. Ustava Republike
Hrvatske (»Narodne novine«, broj 41/01. – pročišćeni tekst) u iznosu od
7.900,00 kuna.

IV.
Naknada iz točke III. izreke ove odluke bit će isplaćena iz državnog proračuna
u roku tri mjeseca od dana podnošenja zahtjeva podnositelja Ministarstvu financija
Republike Hrvatske za njezinu isplatu.

V. Ova
odluka objavit će se u »Narodnim novinama«.

```
Obrazloženje
```

1.
Podnositelj ustavne tužbe, na temelju članka 63. Ustavnog zakona o Ustavnom
sudu Republike Hrvatske (»Narodne novine«, broj 49/02. – pročišćeni tekst, u
daljnjem tekstu: Ustavni zakon), podnio je dana 22. travnja 2003. godine
ustavnu tužbu radi duljine parničnog postupka pokrenutog njegovom tužbom radi
naknade štete.

ČINJENICE
VAŽNE ZA USTAVNOSUDSKI POSTUPAK

2.
Ustavni sud je u postupku pokrenutom ustavnom tužbom, primjenom članka 63.
Ustavnog zakona, uvidom u spis Općin­skog suda u Kaštel Lukšiću broj: P-22/99
utvrdio činjenice koje su pravno relevantne za odlučivanje o povredi ustavnog
prava podnositelja, zajamčenog člankom 29. stavkom 1. Ustava.

Dana 21. travnja 1981. godine podnositelj je Općinskom
sudu u Splitu podnio tužbu protiv tuženika I. B. iz K. S., radi naknade štete,
koja se odnosi na troškove liječenja od ozljeda koje je podnositelj zadobio u
prometnoj nezgodi, koja se dogodila 14. listopada 1980. godine.

U razdoblju do 5. studenoga 1997. godine Općinski sud
u Splitu donio je presudu kojom je usvojen tužbeni zahtjev podnositelja (broj:
P-1902/81 od 20. lipnja 1983. godine), koja je u žalbenom postupku ukinuta
presudom Okružnog suda u Splitu broj: Gž-2577/83 od 4. studenoga 1983. godine i
predmet je vraćen Općinskom sudu u Splitu na ponovno suđenje. Predmetu je
pripojen spis broj: IP-1689/81 u kojem tužbom podnositelj od tuženika potražuje
nematerijalnu štetu. U tom razdoblju zakazano je 13 ročišta od kojih 4 nisu održana
zbog odsutnosti tužitelja, provedeno je više vještačenja (po vještacima
medicinske struke, prometne struke), 23. prosinca 1982. godine donijeta je
privremena mjera kojom je zabranjeno tuženiku otuđenje i opterećenje nekretnina
u njegovom vlasništvu, tužitelj je u više navrata mije­njao i uređivao tužbeni
zahtjev, tražio izuzeće raspravnog suca.

Po osnutku Općinskog suda u Kaštel Lukšiću 1. lipnja
1999. godine spis je ustupljen tom sudu kao stvarno i mjesno nadležnom.

Prvo ročište zakazano za 22. rujna 2000. godine odgođeno
je radi neuredne dostave.

Na ročište zakazano za 12. listopada 2000. godine
nije pris­tupio uredno pozvani  tužitelj.

Podneskom od 21. studenoga 2000. godine tužitelj uređuje
tužbeni zahtjev.

Na ročište zakazano za 22. studenoga 2000. godine
nije pris­tupio opunomoćenik tužitelja, zatraženi su podaci od Zavoda za sta­tistiku
u odnosu na zahtjev tužitelja za određivanje iznosa rente.

Podneskom od 12. travnja 2001. godine tužitelj
ponovno uređuje tužbeni zahtjev.

Na ročište
zakazano 14. lipnja 2001. godine nije pristupio opunomoćenik tužitelja, već sam
tužitelj bez dokaznih prijedloga, te je sud po svojoj procjeni odredio provođenje
vještačenja po specijalisti medicine rada na okolnost utvrđivanja radne
sposobnosti tužitelja.

Na ročištu
od 29. lipnja 2001. godine izveden je dokaz vještačenjem po vještaku medicine
rada, a tužitelj je zatražio rok radi preciziranja tužbenog zahtjeva.

Podneskom
od 2. srpnja 2001. godine podnositelj uređuje tužbeni zahtjev.

Na ročište
od 27. srpnja 2001. godine nije pristupio tužitelj niti njegov opunomoćenik, već
je zatražena odgoda ročišta.

Na ročište
od 28. kolovoza 2001. godine nisu pristupile uredno pozvane stranke, izostanak
su opravdale.

Dopisom
od 8. listopada 2001. godine Državni zavod za sta­tis­tiku dostavio je tražene
podatke radi određivanja rente.

Podneskom
od 22. studenoga 2001. godine tužitelj ponovno specificira tužbeni zahtjev u
odnosu na rentu.

Na ročištu
od 23. studenoga 2001. godine tužitelj priznaje da prima obiteljsku mirovinu od
1991. godine, te se u tom smislu njegov opunomoćenik obvezuje urediti tužbeni
zahtjev u odnosu na potraživanje rente. Na prijedlog tužitelja sud je zatražio
od Državnog zavoda za statistiku nove podatke koji su sudu dostav­ljani 17.
prosinca 2001. godine.

Na ročište
od 3. lipnja 2002. godine nije pristupio opunomo­ćenik tužitelja već tužitelj
osobno bez daljnjih dokaznih prijedloga.

Na ročištu
od 29. srpnja 2002. godine određeno je vješta­če­nje na okolnost umanjenja životne
aktivnosti tužitelja, te je na ročištu od 18. rujna 2002. godine iznijet nalaz
i mišljenje vješ­taka.

Podneskom
od 28. listopada 2002. godine tužitelj prigovara nalazu vještaka na utvrđeni
stupanj invalidnosti tužitelja i predlaže provođenje financijskog vještačenja
radi utvrđivanja visine rente u posljednje 22 godine.

Na ročištu
od 28. listopada 2002. godine stranke suglasno mole rok od 20 dana radi pokušaja
mirnog rješavanja spora.

Na ročištu
27. studenoga 2002. godine stranke traže daljnji rok radi mirnog rješenje
spora.

Podneskom
od 17. travnja 2003. godine opunomoćenik tuži­telja izvještava sud da do mirnog
rješavanja spora nije došlo, te traži nastavak postupka.

Na ročište
od 12. lipnja 2003. godine pristupa sam tužitelj bez opunomoćenika, koji
ponovno osporava nalaz vještaka od 18. rujna 2002. godine i traži novo vještačenje
radi usuglašavanja vještva. Tužitelju je naloženo da dostavi podatke o svojim
prihodima s naslova mirovine, te je odlučeno provesti medicinsko supervještačenje
po specijalistima kirurzima te je tužitelj obvezan da predujmi troškove.

Tužitelj nije dostavio zatraženu dokumentaciju niti
je predujmio troškove vještačenja, te je iduće ročište zakazano za 16. prosinca
2003. godine, na koje tužitelj nije pristupio jer poziv nije uručen njegovom
opunomoćeniku.

Podneskom od 17. veljače 2004. godine tuženik traži
ukidanje privremene mjere donijete 23. prosinca 1982. godine kojom mu je
zabranjeno raspolagati nekretninama.

Na ročištu od 18. ožujka 2004. godine pristupio je tužitelj
osobno koji moli odgodu ročišta budući da su u tijeku pregovori za mirno rješenje
spora ali da mu nedostaju podaci o potraživanju Centra za socijalnu skrb koji
je bio umješač na strani tužitelja. Nadalje moli odgodu ročišta kako bi s novim
odvjetnikom uredio tužbeni zahtjev, te je otkazao punomoć dosadašnjim
odvjetnicima. Sud je donio rješenje da će se od Centra za socijalnu skrb zatražiti
očitovanje, a tužitelju je udijeljen rok od 30 dana radi angažiranja novog
opunomoćenika, jer će se u protivnom zaključiti raspravljanje i donijeti odluka
u skladu sa stanjem spisa.

Na ročištu
od 10. svibnja 2004. godine opunomoćenik tužitelja (bez punomoći) moli kraći
rok radi preciziranja tužbenog zah­tjeva.

Na ročištu
14. lipnja 2004. godine, a na prijedlog tužitelja radi moguće nagodbe, sud je
zatražio medicinske nalaze od KB Split koji se odnose na vrijeme boravka tužitelja
u bolnici.

Ročište
zakazano za 8. rujna 2004. godine odgođeno je na zahtjev tužitelja.

OČITOVANJE
OPĆINSKOG SUDA U KAŠTEL LUKŠIĆU

3. Na
temelju članka 69. alineje 2. Ustavnog zakona, Ustavni sud je zatražio od Općinskog
suda u Kaštel Lukšiću da se izjasni o navodima ustavne tužbe.

U očitovanju
od 24. rujna 2003. godine i dopuni istom Općinski sud u Kaštel Lukšiću navodi
kronologiju postupanja u predmetu. Ističe da je podnositelj svojim ponašanjem
znatno pridonio duljini postupka (desetak puta je uređivao tužbeni zahtjev, na
znatan broj ročišta nije pristupio ili je tražio njihovu odgodu, nije dostavio
do danas traženu dokumentaciju, odbijao je provo­đenje vještačenja na okolnosti
koje su bitne za utvrđivanje činje­ničnog stanja, tražio rok za mirno rješavanje
spora i dr.)

PRAVO
VAŽNO ZA USTAVNOSUDSKI POSTUPAK

4.Odredbom
članka 29. stavka 1. Ustava Republike Hrvat­ske, propisano je:

Svatko
ima pravo da zakonom ustanovljeni neovisni i nepris­trani sud (...) u razumnom
roku odluči o njegovim pravima i obvezama (...).

Odredbama
članka 63. Ustavnog zakona propisano je:

(1)
Ustavni sud će pokrenuti postupak po ustavnoj tužbi i prije no što je iscrpljen
pravni put, u slučaju kad o pravima i obvezama stranke (...) nije u razumnom
roku odlučio sud (...).

(2) U
odluci kojom usvaja ustavnu tužbu zbog nedonošenja akta u razumnom roku iz
stavka 1. ovoga članka, Ustavni sud će nadležnom sudu odrediti rok za donošenje
akta kojim će taj sud meritorno odlučiti o pravima i obvezama (...)
podnositelja. Rok za donošenje akta počinje teći idućeg dana od dana objave
odluke Ustavnog suda u »Narodnim novinama«.

(3) U
odluci iz stavka 2. ovoga članka Ustavni sud će odrediti primjerenu naknadu
koja pripada podnositelju zbog povrede njegova ustavnog prava koju je sud učinio
kada o pravima i obvezama podnositelja (...) nije odlučio u razumnom roku.
Naknada se isplaćuje iz državnog proračuna u roku tri mjeseca od dana podnošenja
zahtjeva stranke za njezinu isplatu.

*Ustavna
tužba je osnovana.*

5.
Uvidom u spis Općinskog suda u Kaštel Lukšiću broj: P-22/99, Ustavni sud je
utvrdio da su se u ovom slučaju ostvarile pretpostavke za postupanje temeljem
odredbe članka 63. Ustavnog zakona.

Svoju
odluku Ustavni sud obrazlaže sljedećim utvrđenjima:

5.1. DULJINA SUDSKOG POSTUPKA

Prvostupanjski
parnični postupak započeo je 21. travnja 1981. godine, tužbom podnositelja
protiv tuženika I. B. iz K. S. radi naknade štete.

Ustavna
tužba podnesena je dana 22. travnja 2003. godine, a do tog dana sudski postupak
nije pravomoćno okončan, pa Ustav­ni sud utvrđuje da do dana podnošenja ustavne
tužbe postupak u ovom predmetu traje ukupno dvadeset dvije (22) godine i jedan
(1) dan.

Zakon o potvrđivanju Konvencije za zaštitu ljudskih
prava i temeljnih sloboda i Protokola, broj 1, 4, 6, 7 i 11 uz Konvenciju za zaštitu
ljudskih prava i temeljnih sloboda (»Narodne novine – Međunarodni ugovori«,
broj 18/97., 6/99. – pročišćeni tekst i 8/99. – ispravak, u daljnjem tekstu:
Zakon o potvrđivanju Konvencije) stu­pio je na snagu 5. studenoga 1997. godine.

Od dana stupanja na snagu Zakona o potvrđivanju
Konvencije, odredbe Konvencije za zaštitu ljudskih prava i temeljnih sloboda
Vijeća Europe (u daljnjem tekstu: Europska konvencija) čine, na temelju članka
140. Ustava Republike Hrvatske, dio unutarnjega pravnog poretka Republike
Hrvatske. Dio unutarnjega prav­nog poretka Republike Hrvatske od tog dana čini
i odredba članka 6. stavka 1. Europske konvencije pod nazivom »Pravo na pošteno
suđenje«, koja između ostalog propisuje:

Radi utvrđivanja svojih prava i obveza građanske
naravi (...) svatko ima pravo da zakonom ustanovljeni neovisni i nepristrani
sud (...) u razumnom roku ispita njegov slučaj.

Pravo na donošenje sudske odluke u razumnom roku čini
dio unutarnjega pravnog poretka Republike Hrvatske od dana stupanja na snagu
Zakona o potvrđivanju Konvencije (5. studenoga 1997. godine). Pravo na donošenje
sudske odluke u razumnom roku je ustavno pravo u Republici Hrvatskoj od 9.
studenoga 2000. godine (dana proglašenja Promjena Ustava). Ispitivanje
razumnosti trajanja sudskih postupaka prije 5. studenoga 1997. godine, u
pravilu, ne bi moglo biti predmetom ustavnosudskih postupaka temeljenih na članku
63. Ustavnog zakona, jer u dotadašnjem prav­nom poretku Republike Hrvatske
takvo pravo nije postojalo.

Ustavni sud je ocijenio da se u ovom slučaju pravno
relevantnim razdobljem, sa stajališta povrede prava na donošenje sud­ske odluke
u razumnom roku, smatra razdoblje od 5. studenoga 1997. godine (to jest od dana
stupanja na snagu Zakona o potvrđivanju Konvencije) do 22. travnja 2003. godine
(to jest do dana podnošenja ustavne tužbe), što ukupno iznosipet (5)
godina, pet (5) mjeseci i sedamnaest (17) dana.

5.2.
POSTUPANJE NADLEŽNOG SUDA

Ustavni sud je utvrdio da se u razmatranom, pravno
relevantnom razdoblju postupak najprije vodio pred Općinskim sudom u Splitu u
kojem nije zakazano niti jedno ročište (zadnje je održano 22. listopada 1991.
godine), kada je 1. lipnja 1999. godine osnovan Općinski sud u Kaštel Lukšiću
te je prvo ročište zakazano pred tim sudom 22. listopada 2000. godine i dalje
su ročišta zakazivana redovito. Općinski sud u Kaštel Lukšiću održao je 15 ročišta
(tužitelj nije pristupio na četiri ročišta, na šest ročišta je tražio odgodu
radi uređenje tužbenog zahtjeva ili pokušaja mirnog rješenja spora). Provedeno
je vještačenje radi utvrđivanja radne sposobnosti tužitelja i vještačenje radi
umanjenja životne aktivnosti tužitelja.

5.3. PONAŠANJE PODNOSITELJA
USTAVNE TUŽBE (TUŽITELJA U SUDSKOM POSTUPKU)

Podnositelj
ustavne tužbe, kao tužitelj u sudskom postupku, prema utvrđenju Ustavnog suda,
znatno je pridonio duljini tra­janja sudskog postupka. Podnositelj je desetak
puta uređivao tužbeni zahtjev, na znatan broj ročišta nije pristupio ili je tražio
njihovu odgodu, nije dostavio traženu dokumentaciju niti predujmio troškove vještačenja,
te mu je na njegovo traženje od 27. studenoga 2002. do 12. lipnja 2003. godine
dan rok radi mirnog rješavanja spora.

5.4. SLOŽENOST
SUDSKOG PREDMETA

Prema utvrđenju Ustavnog suda, radi se donekle o činjenično
složenom predmetu u kojem je potrebno utvrditi stupanj invalidnosti i smanjenja
životne i radne sposobnosti podnositelja i pripadajuću mu naknadu nematerijalne
štete i rente, vještačenjem od više vještaka medicinske struke i financijske
struke.

6. Ustavni sud utvrđuje da parnični postupak po tužbi
podnositelja, koji se sada vodi pred Općinskim sudom u Kaštel Lukšiću, traje
preko dvadeset dvije godine. I pored utvrđenja da je podnositelj kao tužitelj
svojim ponašanjem pridonio odugovlačenju pos­tupka, dugotrajnost postupka je
posljedica okolnosti koje se mogu pripisati neučinkovitom postupanju nadležnog
suda. Iako u postupanju sudova nije bilo nekih znatnijih razdoblja
neaktivnosti, ukupno trajanje postupka nikako ne udovoljava zahtjevu suđenja u
razumnom roku. Pri tome složenost predmeta ne može opravdati njegovo trajanje u
razdoblju duljem od dvadeset dvije godine. Stoga Ustavni sud utvrđuje da je
povrijeđeno ustavno pravo podnositelja da zakonom ustanovljeni neovisni i
nepristrani sud u razumnom roku odluči o njihovim pravima ili obvezama, koje je
zajamčeno člankom 29. stavkom 1. Ustava Republike Hrvatske.

Stoga je, u smislu odredbe članka 63. stavka 2.
Ustavnog zakona, donesena odluka kao pod točkama I. i II. izreke ove odluke.

7. Sukladno odredbi članka 63. stavka 3. Ustavnog
zakona, odlučeno je kao pod točkama III. i IV. izreke ove odluke.

Visinu naknade zbog povrede ustavnog prava na donošenje
sudske odluke u razumnom roku, Ustavni sud u pravilu određuje za razmatrano,
pravno relevantno razdoblje, uz iznimnu moguć­nost uvažavanja nerazumno dugog
razdoblja potpune neaktivnosti suda i prije 5. studenoga 1997. godine, što
ovisi o osobitim okolnostima svakoga pojedinog slučaja.

Pri utvrđivanju visine naknade, temeljem članka 63.
stavka 2. Ustavnog zakona, Ustavni sud uzima u obzir sve okolnosti slučaja, uz
istodobno uvažavanje ukupnih gospodarskih i socijalnih prilika u Republici
Hrvatskoj.

8. Objava ove odluke (točka V. izreke) temelji se na
odredbi članka 29. stavka 1. Ustavnog zakona.

Broj: U-IIIA-1429/2003
Zagreb, 16. studenoga 2004.

USTAVNI SUD REPUBLIKE HRVATSKE

Predsjednik
**dr. sc. Petar Klarić,** v. r.

Odluka, NN 169/2004-2962