## Odluka o izmjenama i dopunama Odluke o adekvatnosti jamstvenoga kapitala kreditnih institucija

### NN 118/2011 (19.10.2011.), Odluka o izmjenama i dopunama Odluke o adekvatnosti jamstvenoga kapitala kreditnih institucija

HRVATSKA NARODNA BANKA

2302

Na temelju članka 178. stavka 3. Zakona o kreditnim institucijama (»Narodne novine«, br. 117/2008., 74/2009. i 153/2009.) i članka 43. stavka 2. točke 9. Zakona o Hrvatskoj narodnoj banci (»Narodne novine«, br. 75/2008.) guverner Hrvatske narodne banke donosi

ODLUKU

O IZMJENAMA I DOPUNAMA ODLUKE O ADEKVATNOSTI JAMSTVENOGA KAPITALA KREDITNIH INSTITUCIJA

Članak 1.

U Odluci o adekvatnosti jamstvenoga kapitala kreditnih institucija (»Narodne novine«, br. 1/2009., 75/2009. i 2/2010.) u članku 2. stavku 1. točki 11. posljednji podstavak mijenja se i glasi:

»Popis tijela zakonodavne, izvršne i sudbene vlasti te pravosuđa Republike Hrvatske objavljen je na internetskoj stranici Hidre.«

U točki 21. ispred riječi »ostatak vrijednosti« dodaje se riječ »jamčeni«.

U stavku 4. točka 10. mijenja se i glasi:

»10) Mezaninska sekuritizacijska pozicija jest:

1. sekuritizacijska pozicija na koju se primjenjuje ponder rizika niži od 1250%,

2. sekuritizacijska pozicija koja nije prva u redoslijedu naplate potraživanja u određenoj sekuritizaciji,

3. sekuritizacijska pozicija koja je u redoslijedu naplate potraživanja iza bilo koje druge sekuritizacijske pozicije u određenoj sekuritizaciji koja je u skladu s dijelom 5.4. Glave II. ove Odluke povezana sa stupnjem kreditne kvalitete 1, odnosno u skladu s dijelom 5.5. Glave II. ove Odluke povezana sa stupnjem kreditne kvalitete 1 ili 2.«

Članak 2.

U članku 6. stavku 1. točki 3. riječi »i rizik namire« brišu se.

Točka 5. mijenja se i glasi:

»5) za valutni rizik, rizik namire i robni rizik – kapitalnih zahtjeva za sve poslove kreditne institucije i«

Članak 3.

U članku 18. točki 4. četvrtoj alineji riječi »pod uvjetom da se u mjenici ne navodi ime druge kreditne institucije kao sudionika mjeničnopravnog odnosa« brišu se.

Članak 4.

U članku 40. dodaje se stavak 2., koji glasi:

»(2) Iznimno od stavka 1. ovog članka, kreditna institucija izloženostima prema lokalnoj i područnoj (regionalnoj) samoupravi sa sjedištem u Republici Hrvatskoj ili državi članici koje su nominirane u valuti dužnika i s izvorima sredstava u istoj toj valuti dodjeljuje ponder rizika 20%.«

Članak 5.

U članku 65. stavku 4. treći podstavak mijenja se i glasi:

»– ukupna bilančna izloženost kreditne institucije, njoj nadređenog društva te njima podređenih društava prema dužniku i grupi povezanih osoba s dužnikom osim potraživanja osiguranih stambenim nekretninama koja su uključena u kategoriju iz dijela 2.2.9. ove Glave ne smije prijeći 2,5 milijuna kuna.«

Članak 6.

U članku 86. točke 4. i 5. mijenjaju se i glase:

»4) kreditima koji su osigurani:

a) stambenim nekretninama u skladu s dijelom 2.2.9.1. ove Glave, do manjeg od sljedeća dva iznosa: iznosa glavnice na koju je upisana hipoteka ili fiducijarni prijenos vlasništva (uzevši u obzir sve prethodne terete na nekretnini) ili 80% tržišne/hipotekarne vrijednosti založene nekretnine;

b) nadređenim tranšama (engl. senior units) koje su izdali sekuritizacijski subjekti regulirani propisima Republike Hrvatske ili država članica čija je djelatnost sekuritizacija izloženosti osiguranih stambenim nekretninama. Posebni javni nadzor uspostavljen radi zaštite imatelja obveznica osigurava da sredstva prikupljena emisijom takvih obveznica moraju biti uložena u skladu s propisom u imovinu koja će do dospijeća obveznica omogućiti ispunjenje obveza koje proizlaze iz obveznica i koje bi u slučaju nesolventnosti izdavatelja prioritetno poslužile za povrat glavnice i kamata iz tih obveznica. Taj javni nadzor mora osigurati da se u svakom trenutku najmanje 90% imovine tih subjekata na temelju koje su izdane nadređene tranše sastoji od potraživanja osiguranih hipotekom ili fiducijarnim prijenosom vlasništva čiji iznos zajedno sa svim prethodno upisanim teretima nad stambenim nekretninama ne prelazi najmanji od sljedećih iznosa:

– iznos glavnice nadređene tranše

– iznos glavnice koja je osigurana hipotekom ili fiducijarnim prijenosom vlasništva (u obzir se uzimaju svi prethodni tereti na nekretnini)

– 80% tržišne/hipotekarne vrijednosti založenih nekretnina.

Nadređena tranša mora imati stupanj kreditne kvalitete 1 u skladu s ovom Odlukom i ne smije prelaziti 10% nominalne vrijednosti ukupnog iznosa izdanih obveznica.

5) kreditima koji su osigurani:

a) poslovnim nekretninama skladu s dijelom 2.2.9.2. ove Glave, do manjeg od sljedeća dva iznosa: iznosa glavnice na koju je upisana hipoteka ili fiducijarni prijenos vlasništva (uzevši u obzir sve prethodne terete na nekretnini) ili 60% tržišne/hipotekarne vrijednosti založene nekretnine.

Umjesto dopuštenog omjera vrijednosti kredita i odgovarajućeg osiguranja od 60%, može se priznati i omjer do najviše 70%:

– ako je ukupna imovina, koja služi kao instrument osiguranja za pokrivene obveznice, veća najmanje za 10% od nominalne vrijednosti emisije svih pokrivenih obveznica

– ako su ispunjeni uvjeti pravne zaštite imatelja obveznica na način određen u dijelu 4. ove Glave i

– ako zahtjevi imatelja pokrivenih obveznica imaju prvenstvo u redoslijedu naplate pred ostalim zahtjevima nad kolateralom.

b) nadređenim tranšama koje su izdali sekuritizacijski subjekti regulirani propisima Republike Hrvatske ili država članica o sekuritizaciji izloženosti osiguranih poslovnim nekretninama. Posebni javni nadzor uspostavljen radi zaštite imatelja obveznica osigurava da sredstva prikupljena emisijom takvih obveznica moraju biti uložena u skladu s propisom u imovinu koja će do dospijeća obveznica omogućiti ispunjenje obveza koje proizlaze iz obveznica i koje bi u slučaju nesolventnosti izdavatelja prioritetno poslužile za povrat glavnice i kamata iz tih obveznica. Taj javni nadzor mora osigurati da se u svakom trenutku najmanje 90% imovine tih subjekata na temelju koje su izdane nadređene tranše sastoji od potraživanja osiguranih hipotekom ili fiducijarnim prijenosom vlasništva čiji iznos zajedno sa svim prethodno upisanim teretima nad poslovnim nekretninama ne prelazi najmanji od sljedećih iznosa:

– iznos glavnice nadređene tranše

– iznos glavnice koja je osigurana hipotekom ili fiducijarnim prijenosom vlasništva (u obzir se uzimaju svi prethodni tereti na nekretnini)

– 60% vrijednosti založene nekretnine.

Nadređena tranša mora imati stupanj kreditne kvalitete 1 u skladu s ovom Odlukom i ne smije prelaziti 10% nominalne vrijednosti ukupnog iznosa izdanih obveznica.«

Članak 7.

U članku 126. iza riječi »izloženosti« dodaju se riječi »prema institucijama i trgovačkim društvima«.

Članak 8.

U članku 267. stavku 2. brojka »12,5%« zamjenjuje se brojkom »11,25%«.

Članak 9.

U članku 326. stavcima 1. i 3. riječ »rezervacija« u određenom padežu zamjenjuje se riječju »rezerviranja« u odgovarajućem padežu.

Članak 10.

U članku 364. stavku 2. riječi »E označuje vrijednost neosigurane izloženosti, utvrđene primjenom standardiziranog pristupa ili primjenom IRB pristupa.« zamjenjuju se riječima »E označuje vrijednost izloženosti utvrđene primjenom standardiziranog ili IRB pristupa kad izloženost ne bi bila osigurana.«.

Članak 11.

U članku 410. stavku 3. riječ »rezervacija« zamjenjuje se riječima »ispravaka vrijednosti«.

Članak 12.

U članku 433. stavak 4. mijenja se i glasi:

»(4) Ako kreditna institucija ima dvije ili više sekuritizacijskih pozicija koje se preklapaju, dužna je, do iznosa u kojem se preklapaju, uključiti u izračun iznosa izloženosti ponderiranih kreditnim rizikom samo poziciju ili dio pozicije koja rezultira višim iznosima izloženosti ponderiranim kreditnim rizikom. Kreditna institucija može priznati takvo preklapanje između kapitalnih zahtjeva za specifični pozicijski rizik za pozicije u knjizi trgovanja i kapitalnih zahtjeva za pozicije u knjizi banke, pod uvjetom da kreditna institucija može izračunati i usporediti kapitalne zahtjeve za relevantne pozicije. Preklapanjem se smatra slučaj kada pozicije, u potpunosti ili djelomično, predstavljaju izloženost istom riziku tako da, do iznosa preklapanja, postoji samo jedna izloženost. Ako se točka 3. članka 439. odnosi na pozicije u programu ABCP, kreditna institucija može, uz odobrenje Hrvatske narodne banke, primjenjivati ponder rizika koji je dodijeljen okvirnoj liniji za likvidnost kako bi izračunala iznos ponderiran rizikom za program ABCP, ako okvirna linija za likvidnost ima rejting pari pasu s programom ABCP, tako da se te pozicije preklapaju, i 100% programa ABCP pokriveno je okvirnim linijama za likvidnost.«

Članak 13.

U članku 435. stavak 1. mijenja se i glasi:

»(1) Kreditna institucija sponzor ili kreditna institucija inicijator koja je pri izračunu iznosa izloženosti ponderiranih kreditnim rizikom za sekuritizacijske pozicije primijenila bilo koju od mogućnosti iz članka 432. ove Odluke ili koja je prodala instrumente iz svoje knjige trgovanja sekuritizacijskom subjektu posebne namjene tako da za nju više ne postoji obveza držanja jamstvenoga kapitala za rizike povezane s tim instrumentima, ne smije, radi smanjenja potencijalnih ili stvarnih gubitaka ulagača, pružati potporu sekuritizaciji u visini iznad one koja je određena ugovorom (u nastavku teksta: neugovorena potpora).«

Članak 14.

U članku 436. dodaju se novi stavci 1. do 3., koji glase:

»(1) Kreditna institucija inicijator tradicionalne sekuritizacije može izuzeti sekuritizirane izloženosti iz izračuna iznosa izloženosti ponderiranih kreditnim rizikom i iznosa očekivanih gubitaka ako je ispunjen bilo koji od sljedećih uvjeta:

1) značajan kreditni rizik, povezan sa sekuritiziranim izloženostima, prenesen je na treću osobu ili

2) kreditna institucija inicijator primjenjuje ponder rizika 1250% na sve sekuritizacijske pozicije koje ima u toj sekuritizaciji ili ih iskazuje kao odbitnu stavku pri izračunu jamstvenoga kapitala.

(2) Osim u slučaju kad Hrvatska narodna banka na pojedinačnoj osnovi odluči da potencijalno smanjenje iznosa izloženosti ponderiranih kreditnim rizikom nije opravdano razmjernim prijenosom kreditnog rizika na treću osobu, smatra se da je značajni kreditni rizik prenesen:

1) ako iznosi izloženosti ponderirani kreditnim rizikom za mezaninske sekuritizacijske pozicije koje drži kreditna institucija inicijator ne prelaze 50% iznosa izloženosti ponderiranih kreditnim rizikom svih mezaninskih sekuritizacijskih pozicija koje postoje u toj sekuritizaciji ili

2) ako ne postoje mezaninske sekuritizacijske pozicije u sekuritizaciji, ali kreditna institucija inicijator može dokazati da iznos izloženosti sekuritizacijskih pozicija koje bi mogla iskazati kao odbitnu stavku pri izračunu jamstvenoga kapitala ili na koje bi mogla primijeniti ponder rizika 1250% znatno prelazi konzervativnu procjenu očekivanoga gubitka, pri čemu kreditna institucija inicijator nema više od 20% iznosa izloženosti sekuritizacijskih pozicija koje bi mogla iskazati kao odbitnu stavku pri izračunu jamstvenoga kapitala ili na koje bi mogla primijeniti ponder rizika 1250%.

(3) Iznimno od stavka 2. ovog članka, može se smatrati da je značajan kreditni rizik prenesen ako je kreditna institucija inicijator Hrvatskoj narodnoj banci dokazala da primjenjuje politike i metode koje osiguravaju da je potencijalno smanjenje kapitalnih zahtjeva koje kreditna institucija inicijator postiže sekuritizacijom opravdano razmjernim prijenosom kreditnog rizika na treće osobe. Hrvatska narodna banka smatrat će da je kreditni rizik prenesen na treće osobe samo ako kreditna institucija inicijator dokaže da se učincima prijenosa kreditnog rizika na treće osobe koristi i u svrhu upravljanja rizicima i alokacije kapitala.«

U dosadašnjem stavku 1., koji je postao stavak 4., uvodna rečenica mijenja i glasi: »Uz uvjete iz stavka 1. do 3. ovog članka moraju biti ispunjeni svi sljedeći uvjeti:«.

Članak 15.

Članak 437. mijenja se i glasi:

»(1) Kreditna institucija inicijator sintetske sekuritizacije može računati iznose izloženosti ponderirane kreditnim rizikom i, ako primjenjuje pristup propisan dijelom 3. ove Glave, iznose očekivanih gubitaka, za sekuritizirane izloženosti u skladu s člankom 478. i člankom 479. ove Odluke, ako je ispunjen bilo koji od sljedećih uvjeta:

1) smatra se da je značajan kreditni rizik prenesen na treću osobu putem nematerijalne i materijalne kreditne zaštite ili

2) kreditna institucija inicijator primjenjuje ponder rizika 1250% na sve sekuritizacijske pozicije koje ima u toj sekuritizaciji ili ih iskazuje kao odbitnu stavku pri izračunu jamstvenoga kapitala.

(2) Osim u slučaju kad Hrvatska narodna banka na pojedinačnoj osnovi odluči da potencijalno smanjenje iznosa izloženosti ponderiranih kreditnim rizikom nije opravdano razmjernim prijenosom kreditnog rizika na treću osobu, smatra se da je značajan kreditni rizik prenesen:

1) ako iznosi izloženosti ponderirani kreditnim rizikom za mezaninske sekuritizacijske pozicije koje drži kreditna institucija inicijator ne prelaze 50% iznosa izloženosti ponderiranih kreditnim rizikom svih mezaninskih sekuritizacijskih pozicija koje postoje u ovoj sekuritizaciji ili

2) ako ne postoje mezaninske sekuritizacijske pozicije u sekuritizaciji te kreditna institucija inicijator može dokazati da iznos izloženosti sekuritizacijskih pozicija koje bi mogla iskazati kao odbitnu stavku pri izračunu jamstvenoga kapitala ili na koje bi mogla primijeniti ponder rizika 1250% znatno prelazi konzervativnu procjenu očekivanoga gubitka, pri čemu kreditna institucija inicijator nema više od 20% iznosa izloženosti sekuritizacijskih pozicija koje bi mogla iskazati kao odbitnu stavku pri izračunu jamstvenoga kapitala ili na koje bi mogla primijeniti ponder rizika 1250%.

(3) Iznimno od stavka 2. ovog članka, može se smatrati da je značajan kreditni rizik prenesen ako je kreditna institucija inicijator Hrvatskoj narodnoj banci dokazala da je primijenila politike i metode koje osiguravaju da je potencijalno smanjenje kapitalnih zahtjeva koje kreditna institucija inicijator postiže sekuritizacijom opravdano razmjernim prijenosom kreditnog rizika na treće osobe. Hrvatska narodna banka smatrat će da je kreditni rizik prenesen na treće osobe samo ako kreditna institucija inicijator dokaže da se učincima prijenosa kreditnog rizika na treće osobe koristi i u svrhu upravljanja rizicima i alokacije kapitala.

(4) Uz uvjete iz stavaka 1. do 3. ovog članka moraju biti ispunjeni svi sljedeći uvjeti:

1) sekuritizacijska dokumentacija dokazuje ekonomska svojstva transakcije

2) kreditna zaštita kojom je prenesen kreditni rizik ispunjava uvjete prihvatljivosti i druge uvjete za priznavanje takve kreditne zaštite iz dijela 4. ove Glave; u tom slučaju subjekti posebne namjene ne smatraju se prihvatljivim pružateljima nematerijalne zaštite

3) instrumenti kreditne zaštite korišteni za prijenos kreditnog rizika ne sadržavaju uvjete odnosno zahtjeve kojima se:

– određuje značajan prag materijalnosti ispod kojeg se kreditna zaštita ne pokreće čak i ako dođe do kreditnog događaja

– dopušta prestanak kreditne zaštite zbog pogoršanja kreditne kvalitete odnosnih izloženosti

– zahtijeva da kreditna institucija inicijator poboljša kvalitetu sekuritizacijskih pozicija osim ako je ugovorena prijevremena isplata

– povećava kreditnoj instituciji trošak kreditne zaštite ili prinos imateljima pozicija u sekuritizaciji zbog pogoršanja kreditne kvalitete odnosnog skupa izloženosti i

4) pravni stručnjak za područja sekuritizacije koji nije ovisan o toj kreditnoj instituciji dao je mišljenje da je kreditna zaštita provediva prema pravu koje je mjerodavno.«

Članak 16.

U članku 439. iza točke 1. veznik »i« zamjenjuje se zarezom. Na kraju točke 2. točka se zamjenjuje zarezom. Iza točke 2. dodaje se nova točka 3., koja glasi:

»3) kreditni rejting ne zasniva se niti u cijelosti niti djelomično na nematerijalnoj potpori koju pruža sama kreditna institucija. U tom slučaju smatra se da relevantna pozicija nema rejting te se primjenjuje odgovarajući postupak za pozicije kojima nije dodijeljen rejting, u skladu s dijelom 5.4. i 5.5. ove Glave.«

Članak 17.

U članku 442. stavak 1. mijenja se i glasi:

»(1) Kreditna institucija dužna je izračunati iznos izloženosti ponderiran kreditnim rizikom sekuritizacijske ili resekuritizacijske pozicije s rejtingom tako da se na iznos izloženosti primijeni ponder rizika povezan sa stupnjem kreditne kvalitete u koji je Hrvatska narodna banka rasporedila kreditni rejting, i to na način određen u tablici 16.«

Tablica 16. mijenja se i glasi:

»Tablica 16. Ponderi rizika za sekuritizacijske i resekuritizacijske pozicije«

|  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| Stupanj kreditne kvalitete | 1 | 2 | 3 | 4 (Samo za kreditne rejtinge koji nisu kratkoročni) | Svi drugi stupnjevi kreditne kvalitete |
| Sekuritizacijske pozicije | 20% | 50% | 100% | 350% | 1250% |
| Resekuritizacijske pozicije | 40% | 100% | 225% | 650% | 1250% |

Tablica 17. briše se.

Članak 18.

U članku 446. stavku 1. uvodna rečenica mijenja se i glasi:

»Kreditna institucija može za određivanje iznosa izloženosti prihvatljive okvirne linije za likvidnost primijeniti konverzijski faktor 50% na nominalni iznos okvirne linije za likvidnost, ako su ispunjeni svi sljedeći uvjeti:«

Članak 19.

Članak 465. mijenja se i glasi:

»Metoda zasnovana na rejtinzima jest metoda na osnovi koje se iznos izloženosti ponderiran kreditnim rizikom sekuritizacijske ili resekuritizacijske pozicije izračunava tako da se na iznos izloženosti, ovisno o stupnju kreditne kvalitete, primijeni odgovarajući ponder rizika iz tablice 19. te pomnoži s 1,06.«

Tablica 19. mijenja se i glasi:

»Tablica 19. Veza stupnja kreditne kvalitete i pondera rizika za sekuritizacijske i resekuritizacijske pozicije«

|  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| Stupanj kreditne kvalitete | | Sekuritizacijske pozicije | | | Resekuritizacijske pozicije | |
| Kreditni rejting koji nije kratkoročan | Kratkoročni kreditni rejting | A | B | C | D | E |
| 1 | 1 | 7% | 12% | 20% | 20% | 30% |
| 2 |  | 8% | 15% | 25% | 25% | 40% |
| 3 |  | 10% | 18% | 35% | 35% | 50% |
| 4 | 2 | 12% | 20% | 40% | 65% |
| 5 |  | 20% | 35% | 60% | 100% |
| 6 |  | 35% | 50% | | 100% | 150% |
| 7 | 3 | 60% | 75% | | 150% | 225% |
| 8 |  | 100% | | | 200% | 350% |
| 9 |  | 250% | | | 300% | 500% |
| 10 |  | 425% | | | 500% | 650% |
| 11 |  | 650% | | | 750% | 850% |
| Svi drugi rejtinzi i pozicije bez rejtinga | | 1250% | | | | |

Tablica 20. briše se.

Članak 20.

U članku 466. stavak 1. mijenja se i glasi:

»(1) Ponderi rizika iz stupca C tablice 19. primjenjuju se ako sekuritizacijska pozicija nije resekuritizacijska pozicija te ako je efektivni broj sekuritiziranih izloženosti manji od šest. Za ostale sekuritizacijske pozicije koje nisu resekuritizacijske pozicije primjenjuju se ponderi rizika iz stupca B, osim ako je riječ o poziciji u najviše nadređenoj tranši sekuritizacije, kada se primjenjuju ponderi iz stupca A. Za resekuritizacijske pozicije primjenjuju se ponderi iz stupca E, osim ako je riječ o poziciji u najviše nadređenoj tranši resekuritizacije, a niti jedna od odnosnih izloženosti nije izloženost prema resekuritizaciji, kada se primjenjuje stupac D. Pri odlučivanju je li tranša najviše nadređena kreditna institucija nije dužna uzeti u obzir dospjele iznose proizašle iz kamatnih ili valutnih izvedenih financijskih instrumenata, dospjele naknade i druga slična plaćanja.«

Stavak 2. mijenja se i glasi:

»(2) Pri izračunavanju efektivnog broja sekuritiziranih izloženosti kreditna institucija dužna je višestruke izloženosti prema jednom dužniku tretirati kao jednu izloženost. Efektivni broj izloženosti izračunava se na sljedeći način:

![](dodatni/417337.jpg)

gdje EADi označuje zbroj iznosa izloženosti svih izloženosti do i-tog dužnika. Ako je poznat udio najveće izloženosti u portfelju, C1, kreditna institucija može izračunati N kao

![](dodatni/417338.jpg) .«

Stavci 3. i 4. brišu se.

Dosadašnji stavak 5. postaje stavak 3.

Članak 21.

U članku 467. stavak 1. mijenja se i glasi:

»(1) Metoda supervizorske formule jest metoda po kojoj je kreditna institucija dužna za izračun iznosa izloženosti ponderiranih kreditnim rizikom koristiti se ponderom rizika izračunatim u skladu sa stavkom 2. ovog članka. Iznimno, ako je izračunati ponder rizika za resekuritizacijske pozicije niži od 20%, kreditna institucija dužna je na resekuritizacijsku poziciju primijeniti ponder rizika 20%. Iznimno, ako je izračunati ponder rizika za sve ostale sekuritizacijeske pozicije niži od 7%, kreditna institucija dužna je na te pozicije primijeniti ponder rizika 7%.«

U stavku 2. definicija za »N« mijenja se i glasi:

»N označuje efektivni broj izloženosti izračunat u skladu s člankom 466. stavkom 2. ove Odluke. U slučaju resekuritizacije kreditna institucija dužna je uzimati u obzir broj sekuritizacijskih izloženosti u skupu, a ne broj odnosnih izloženosti u prvobitnom skupu iz kojeg proizlaze odnosne sekuritizacijske izloženosti.«

Članak 22.

U članku 481. stavku 1. riječi »u knjizi trgovanja« brišu se.

Članak 23.

U članku 485. stavku 6. dodaje se druga rečenica koja glasi:

»U tom slučaju, iznos potencijalne buduće kreditne izloženosti kreditne institucije jednak je iznosu budućih premija koje kreditna institucija još nije primila po navedenom instrumentu.«

Članak 24.

U članku 518. stavku 1. ispred riječi »dnevno« dodaju se riječi »kad god je moguće, a najmanje«.

U stavku 3. iza točke 5. točka se zamjenjuje zarezom te se dodaje točka 6., koja glasi:

»6. smjernice za upotrebu interno definiranih parametara (engl. unobservable inputs) koji odražavaju pretpostavke kreditne institucije glede faktora kojima bi se sudionici na tržištu koristili pri određivanju cijene pozicije.«

Članak 25.

U članku 519. stavku 1. točka 3. mijenja se i glasi:

»3. upoznati upravu i više rukovodstvo kreditne institucije s dijelovima knjige trgovanja i svim drugim pozicijama čija se tržišna vrijednost određuje primjenom modela, kao i s utjecajem takvog načina vrednovanja na razinu pouzdanosti izvještaja o rizicima kojima je kreditna institucija izložena, odnosno o rezultatima poslovanja koji proizlaze iz pozicija knjige trgovanja,«

U stavku 4. točki 2. iza riječi »obujam trgovanja,« dodaju se riječi »kao i obujam trgovanja u razdoblju stresnih uvjeta na tržištu,«.

Iza stavka 4. dodaje se novi stavak 5., koji glasi:

»(5) Kreditne institucije dužne su prilikom provođenja vrednovanja primjenom modela za pozicije knjige trgovanja u kompleksnim proizvodima, uključujući sekuritizacijske izloženosti i kreditne izvedenice na osnovi nastanka n-tog statusa neispunjavanja obveza, izričito u obzir uzeti rizik modela povezan s mogućim nedostacima korištene metodologije vrednovanja i rizik modela povezan s primjenom interno definiranih (i moguće netočnih) kalibracijskih parametara u modelu vrednovanja.«

Članak 26.

U članku 524. stavku 1. iza prve rečenice dodaje se nova rečenica, koja glasi:

»Iznimno, kreditna institucija može zamišljeni iznos kreditne izvedenice zamijeniti zamišljenim iznosom umanjenim za sve promjene tržišne vrijednosti kreditne izvedenice nastale od datuma ugovaranja te kreditne izvedenice.«

Točke 4. i 5. mijenjaju se i glase:

»4) Kreditna izvedenica na osnovi nastanka prvog statusa neispunjavanja obveza tretira se, za potrebe izračuna inicijalnoga kapitalnog zahtjeva za specifični pozicijski rizik, kao duga pozicija po svakoj referentnoj obvezi na koju se ugovor o kreditnoj izvedenici odnosi. Ako je iznos najvećega mogućeg plaćanja po kreditnom događaju manji od inicijalnoga kapitalnog zahtjeva za specifični pozicijski rizik, tada se iznos najvećega mogućeg plaćanja može uzeti kao inicijalni kapitalni zahtjev za specifični pozicijski rizik. Ako kreditna izvedenica na osnovi nastanka prvog statusa neispunjavanja obveza ima dodijeljen vanjski kreditni rejting, kreditna institucija pružatelj zaštite izračunava inicijalni kapitalni zahtjev za specifični rizik primjenom kreditnog rejtinga kreditne izvedenice i odgovarajućeg pondera za sekuritizacijski rizik. Ako je ugovorom o kreditnoj izvedenici ugovorena obveza plaćanja kamata ili premije za vrijeme trajanja ugovora, takvi se novčani tokovi, za potrebe izračuna inicijalnoga kapitalnog zahtjeva za opći pozicijski rizik, tretiraju kao hipotetična pozicija u nerizičnom dužničkom vrijednosnom papiru s odgovarajućom kamatnom stopom i dospijećem jednakim dospijeću ugovora.

5) Kreditna izvedenica na osnovi nastanka n-tog statusa neispunjavanja obveza tretira se, za potrebe izračuna inicijalnoga kapitalnog zahtjeva za specifični pozicijski rizik, kao duga pozicija po svakoj referentnoj obvezi na koju se ugovor o kreditnoj izvedenici odnosi, umanjena za n–1 dugih pozicija u referentnim obvezama s najmanjim inicijalnim kapitalnim zahtjevima za specifični pozicijski rizik. Ako je iznos najvećega mogućeg plaćanja po kreditnom događaju manji od inicijalnoga kapitalnog zahtjeva za specifični pozicijski rizik, tada se iznos najvećega mogućeg plaćanja može uzeti kao inicijalni kapitalni zahtjev za specifični pozicijski rizik. Ako kreditna izvedenica na osnovi nastanka n-tog statusa neispunjavanja obveza ima dodijeljen vanjski kreditni rejting, kreditna institucija pružatelj zaštite izračunava inicijalni kapitalni zahtjev za specifični rizik primjenom kreditnog rejtinga kreditne izvedenice i odgovarajućeg pondera za sekuritizacijski rizik. Ako je ugovorom o kreditnoj izvedenici ugovoreno plaćanje kamata ili premije za vrijeme trajanja ugovora, takvi se novčani tokovi, za potrebe izračuna inicijalnoga kapitalnog zahtjeva za opći pozicijski rizik, tretiraju kao hipotetična pozicija u nerizičnom dužničkom vrijednosnom papiru s odgovarajućom kamatnom stopom i dospijećem jednakim dospijeću obveze iz ugovora.«

Članak 27.

U članku 531. stavak 1. mijenja se i glasi:

»(1) Kreditna institucija raspoređuje neto pozicije u dužničkim instrumentima iz knjige trgovanja, a koji nisu sekuritizacijske pozicije, u odgovarajuće kategorije prema tablici 27. iz ovog članka, ovisno o izdavatelju/dužniku, vanjskom ili internom kreditnom rejtingu i preostalom roku do dospijeća, te ih zatim množi s propisanim ponderima. Ponderirane se pozicije, za potrebe izračuna inicijalnoga kapitalnog zahtjeva za specifični pozicijski rizik dužničkih instrumenata, zbrajaju u njihovim apsolutnim iznosima. Inicijalni kapitalni zahtjev za specifični pozicijski rizik sekuritizacijskih pozicija izračunava se u skladu s člankom 534.a ove Odluke. Za potrebe izračuna inicijalnoga kapitalnog zahtjeva za specifični pozicijski rizik, u skladu s ovim člankom i člankom 534.a ove Odluke, kreditna institucija može ograničiti najveći iznos ponderirane pozicije na iznos jednak najvećem mogućem gubitku koji nastaje zbog rizika neispunjavanja obveza. Za kratku poziciju to se ograničenje može odrediti kao iznos jednak promjeni vrijednosti nastaloj zbog toga jer su referentni subjekti postali subjekti bez rizika neispunjavanja obveza.«

Iza stavka 5. dodaju se stavci 6., 7. i 8., koji glase:

»(6) Iznimno od stavka 1. ovog članka, kreditna institucija može kao inicijalni kapitalni zahtjev za specifični pozicijski rizik korelacijskog portfelja namijenjenog trgovanju odrediti veći od sljedećih iznosa:

(a) ukupni inicijalni kapitalni zahtjev za specifični pozicijski rizik koji bi se primijenio samo na neto duge pozicije korelacijskog portfelja namijenjenog trgovanju ili

(b) ukupni inicijalni kapitalni zahtjev za specifični rizik koji bi se primijenio samo na neto kratke pozicije korelacijskog portfelja namijenjenog trgovanju.

(7) Korelacijski portfelj namijenjen trgovanju sastoji se od sekuritizacijskih pozicija i kreditnih izvedenica na osnovi nastanka n-tog statusa neispunjavanja obveza, koje ispunjavaju sljedeće kriterije:

(a) pozicije nisu niti resekuritizacijske pozicije, niti opcije na sekuritizacijsku tranšu, niti bilo kakve druge izvedenice sekuritizacijskih izloženosti koje ne osiguravaju razmjerni udjel u primicima sekuritizacijske tranše i

(b) svi referentni instrumenti su:

– ili instrumenti koji se odnose na samo jednu izloženost (engl. single-name), uključujući i kreditne izvedenice koje se odnose na samo jednu izloženost za koje postoji likvidno dvosmjerno tržište

– ili indeksi kojima se uobičajeno trguje, koji se zasnivaju na tim referentnim subjektima.

Smatra se da dvosmjerno tržište postoji ako postoje neovisne ponude za kupnju i prodaju dane u dobroj vjeri na način da se cijena, koja je razumno povezana s posljednjom prodajnom cijenom ili trenutačnom konkurentnom kotacijom kupovne i prodajne cijene, može odrediti u roku od jednog dana i da se transakcija može namiriti po toj cijeni u relativno kratkom razdoblju u skladu sa standardima trgovanja.

(8) U korelacijski portfelj namijenjen trgovanju ne mogu se uključiti:

(a) pozicije čija odnosna imovina ispunjava uvjete za raspoređivanje u kategorije izloženosti prema stanovništvu i izloženosti osigurane nekretninom iz članka 11. stavka 2. ove Odluke, koje su dio knjige banke kreditne institucije niti

(b) potraživanja od subjekta posebne namjene.

Kreditna institucija može uključiti u korelacijski portfelj namijenjen trgovanju pozicije koje nisu niti sekuritizacijske pozicije niti kreditne izvedenice na osnovi nastanka n-tog statusa neispunjavanja obveza, ali koje pružaju zaštitu od rizika drugim pozicijama tog portfelja, pod uvjetom da za taj instrument ili za njegovu odnosnu imovinu postoji dvosmjerno likvidno tržište u smislu stavka 7. ovog članka.«

Članak 28.

Iza članka 534. dodaje se članak 534.a, koji glasi:

»(1) Za pozicije knjige trgovanja koje su sekuritizacijske pozicije kreditna institucija izračunava inicijalni kapitalni zahtjev za specifični pozicijski rizik primjenom sljedećih pondera rizika:

(a) za sekuritizacijske pozicije na koje bi se, da su u knjizi banke, primjenjivao standardizirani pristup za izračun kapitalnog zahtjeva za kreditni rizik primjenjuje se ponder rizika od 8% prema standardiziranom pristupu u skladu s odredbama dijela 5. Glave II. ove Odluke

(b) za sekuritizacijske pozicije na koje bi se, da su u knjizi banke, primjenjivao pristup zasnovan na internim rejting-sustavima za potrebe izračuna kapitalnog zahtjeva za kreditni rizik primjenjuje se ponder rizika od 8% prema pristupu zasnovanom na internim rejting-sustavima, u skladu s odredbama dijela 5. Glave II. ove Odluke.

(2) Za potrebe izračuna inicijalnoga kapitalnog zahtjeva za specifični pozicijski rizik u smislu stavka 1. ovog članka, metodu supervizorske formule mogu upotrijebiti kreditne institucije koje nisu u ulozi inicijatora, samo uz prethodno odobrenje Hrvatske narodne banke, a koje je mogu primijeniti za istu sekuritizacijsku poziciju kad bi se nalazila u knjizi banke.

(3) Kreditna institucija koja primjenjuje IRB pristup za izračun kapitalnog zahtjeva za kreditni rizik, kao ulazne vrijednosti u metodi supervizorske formule procjene PD-a i LGD-a utvrđuje u skladu s dijelom 3. Glave II. ove Odluke. Hrvatska narodna banka može dopustiti kreditnoj instituciji, na njezin zahtjev, da kao ulazne vrijednosti u metodi supervizorske formule procjene PD-a i LGD-a utvrđuje na temelju procjena koje su dobivene primjenom pristupa iz članka 578. ove Odluke i koje su u skladu s kvantitativnim standardima za pristup zasnovan na internim rejting-sustavima.

(4) Iznimno od stavka 1. ovog članka, na sekuritizacijske pozicije na koje bi se primjenjivao ponder rizika u skladu s člankom 437.a ove Odluke kad bi bile u knjizi banke iste kreditne institucije primjenjuje se 8% od pondera rizika utvrđenog u skladu s tim člankom.

(5) Inicijalni kapitalni zahtjev za specifični pozicijski rizik sekuritizacijskih pozicija jednak je zbroju ponderiranih neto pozicija iskazanih u apsolutnom iznosu.«

Članak 29.

U članku 543. stavku 9. brojka »4%« zamjenjuje se brojkom »8%«.

Članak 30.

U članku 559. stavku 1. riječi »(ako je udio u investicijskom fondu nominiran u stranoj valuti, ulaganja investicijskog fonda u kunama uključivat će se u izračun otvorene devizne pozicije kreditne institucije u valuti u kojoj je udio nominiran)« brišu se.

U stavku 2. riječi »proizaći iz ulaganja investicijskog fonda« zamjenjuju se riječima »proizaći iz uloga u investicijskom fondu«.

Stavak 3. mijenja se i glasi:

»(3) Otvorena devizna pozicija kreditne institucije u pretpostavljenim ulaganjima investicijskih fondova jednaka je zbroju apsolutnih vrijednosti pojedinačnih pozicija u pretpostavljenim ulaganjima investicijskih fondova. Otvorena devizna pozicija kreditne institucije u pretpostavljenim ulaganjima investicijskih fondova uključuje se u izračun ukupne otvorene devizne pozicije kreditne institucije u skladu s tretmanom pozicije u zlatu.«

Stavak 4. mijenja se i glasi:

»(4) Iznimno od stavka 3. ovog članka, ako je poznat smjer pretpostavljenog ulaganja svakog investicijskog fonda, kreditna institucija može pozicije u udjelima u investicijskim fondovima tretirati kao duge/kratke devizne pozicije u pretpostavljenim ulaganjima, pri čemu prijeboj takvih pozicija nije dopušten. Otvorena duga/kratka devizna pozicija kreditne institucije u pretpostavljenim ulaganjima investicijskih fondova tretira se kao zasebna valuta i dodaje se ukupnoj dugoj/kratkoj deviznoj poziciji kreditne institucije.«

Članak 31.

Ispred članka 560. dodaje se naslov koji glasi: »4.4. UKUPNA DEVIZNA POZICIJA KREDITNE INSTITUCIJE«.

Članak 32.

U članku 560. stavci 3. i 4. brišu se.

Članak 33.

Članak 578. mijenja se i glasi:

»(1) Za potrebe izračuna inicijalnoga kapitalnog zahtjeva za specifični pozicijski rizik dužničkih i vlasničkih pozicija iz knjige trgovanja kreditna institucija može, uz prethodno odobrenje Hrvatske narodne banke, primjenjivati interni model ako on, uz ostale uvjete iz dijela 7. ove Glave, ispunjava i sve sljedeće uvjete:

1) objašnjava promjene cijena portfelja u prošlosti

2) obuhvaća koncentraciju glede veličine i promjena u strukturi portfelja

3) otporan je na nepovoljne utjecaje

4) njegova se validacija provodi primjenom retroaktivnog testiranja kako bi se procijenilo je li specifični pozicijski rizik obuhvaćen modelom na odgovarajući način. Ako kreditna institucija provodi retroaktivno testiranje na temelju relevantnih potportfelja, njihov se odabir mora provoditi na dosljedan način

5) obuhvaća rizik osnove (engl. name-related basis risk), pri čemu je kreditna institucija dužna dokazati da je interni model osjetljiv na materijalno značajne idiosinkratične razlike među sličnim, ali ne jednakim pozicijama i

6) obuhvaća rizik događaja.

(2) Interni model kreditne institucije:

– mora na konzervativan način procjenjivati rizik koji proizlazi iz manje likvidnih pozicija i pozicija s ograničenom transparentnošću cijena u realnim tržišnim uvjetima i

– mora ispunjavati minimalne standarde u vezi s podacima koji se upotrebljavaju u internom modelu, pri čemu zamjenske vrijednosti podataka moraju biti konzervativne i kreditna institucija ih može upotrebljavati samo ako dostupni podaci nisu dovoljni ili ne odražavaju stvarnu volatilnost pozicije ili portfelja.

(3) Kreditna institucija može iz izračuna inicijalnoga kapitalnog zahtjeva za specifični pozicijski rizik primjenom internog modela isključiti one sekuritizacijske pozicije ili kreditne izvedenice na osnovi nastanka n-tog statusa neispunjavanja obveza za koje izračunava inicijalni kapitalni zahtjev za pozicijski rizik u skladu s dijelom 3. ove Glave Odluke, uz izuzeće onih pozicija za koje se primjenjuje pristup naveden u stavcima 23. do 30. ovog članka.

(4) S razvojem tehnika i dobrih praksi kreditna institucija dužna je primjenjivati te nove tehnike i dobre prakse.

(5) Ako kreditna institucija internim modelom za specifični pozicijski rizik dužničkih pozicija iz knjige trgovanja iz stavka 1. ovog članka nije obuhvatila rizik neispunjavanja obveza i migracijski rizik za dužničke instrumente kojima trguje, za te će rizike primjenjivati pristup koji ispunjava uvjete iz stavka 6. do 22. ovog članka, ako je Hrvatska narodna banka prethodnim odobrenjem iz stavka 1. ovog članka to dopustila.

(6) Kreditna institucija koja primjenjuje interni model iz stavka 1. ovog članka za dužničke instrumente iz knjige trgovanja uspostavila je pristup koji pri izračunu inicijalnih kapitalnih zahtjeva za specifični pozicijski rizik pozicija u knjizi trgovanja obuhvaća rizik neispunjavanja obveza i migracijski rizik koji nisu obuhvaćeni internim modelom (u nastavku članka: pristup). Kreditna institucija dužna je dokazati da njezin pristup ispunjava standarde valjanosti usporedive sa standardima za pristup zasnovan na internim rejting-sustavima iz dijela 3. Glave II. ove Odluke, uz pretpostavku konstantne razine rizika, te koji je prilagođen da na odgovarajući način odražava učinke likvidnosti, koncentracije, zaštite od rizika i opcionalnosti.

(7) Pristup mora obuhvaćati sve pozicije koje podliježu izračunu inicijalnoga kapitalnog zahtjeva za specifični pozicijski rizik, osim sekuritizacijskih pozicija i kreditnih izvedenica na osnovi nastanka n-tog statusa neispunjavanja obveza. Kreditna institucija može, uz prethodno odobrenje Hrvatske narodne banke, dosljedno uključivati sve uvrštene vlasničke instrumente i izvedenice na uvrštene vlasničke instrumente za koje je takvo uključivanje u skladu s internim sustavom upravljanja rizicima. Pristup mora obuhvaćati učinak korelacije između nastanka događaja neispunjavanja obveza i migracije. Učinak diversifikacije između događaja neispunjavanja obveze i migracije, s jedne strane, i drugih čimbenika tržišnog rizika, s druge strane, ne treba biti obuhvaćen.

(8) Pristup treba mjeriti gubitke koji nastaju zbog neispunjavanja obveze i migracije internih ili eksternih rejtinga, uz razinu pouzdanosti od 99,9% u jednogodišnjem razdoblju za kapital.

(9) Pretpostavke o korelaciji moraju biti zasnovane na analizi objektivnih podataka u konceptualno primjerenom okviru. Pristup mora na odgovarajući način obuhvatiti koncentraciju izdavatelja te koncentracije koje mogu nastati unutar i između različitih proizvoda u stresnim uvjetima. Pristup se mora zasnivati na pretpostavci konstantne razine rizika tijekom jednogodišnjeg razdoblja, podrazumijevajući da se pojedinačne pozicije iz knjige trgovanja ili skup pozicija koje su u razdoblju likvidnosti bile predmet neispunjavanja obveze ili migracije ponovo uravnotežuju na kraju njihova razdoblja likvidnosti tako da dostignu prvobitni stupanj rizika. Kreditna institucija također može odlučiti da će dosljedno upotrebljavati pretpostavku o konstantnoj jednogodišnjoj poziciji.

(10) Razdoblje likvidnosti jest vrijeme potrebno za prodaju pozicije, odnosno skupa pozicija ili za zaštitu od svih materijalno značajnih cjenovnih rizika u stresnim tržišnim uvjetima, posebno uzimajući u obzir veličinu pozicije. Razdoblje likvidnosti odražava stvarnu praksu i iskustvo u razdoblju sustavnih i idiosinkratskih stresnih situacija. Razdoblje likvidnosti mjeri se na osnovi konzervativnih pretpostavki i dovoljno je dugo da prodaja ili zaštita od rizika ne utječu znatno na cijenu po kojoj bi prodaja ili zaštita od rizika bili izvršeni.

(11) Razdoblje likvidnosti za poziciju ili skup pozicija ne može biti kraće od tri mjeseca.

(12) Pri određivanju odgovarajućeg razdoblja likvidnosti za poziciju ili skup pozicija kreditna institucija dužna je uzeti u obzir interne akte koji se odnose na vrijednosna usklađenja i upravljanje pozicijama koje kreditna institucija dulje vrijeme drži u knjizi trgovanja. Kada kreditna institucija određuje razdoblje likvidnosti za skup pozicija, a ne za pojedinačne pozicije, kriteriji za definiranje skupa pozicija trebaju biti definirani tako da smisleno odražavaju razlike u likvidnosti. Razdoblja likvidnosti su dulja za pozicije koje su koncentrirane, odražavajući tako dulje razdoblje potrebno za unovčenje tih pozicija.

(13) Razdoblje likvidnosti za skladište sekuritizacije (engl. securitisation warehouse) jest vrijeme potrebno za stvaranje, prodaju i sekuritizaciju imovine ili za zaštitu materijalno značajnih čimbenika rizika, u stresnim tržišnim uvjetima.

(14) Pristup može obuhvaćati zaštitu od rizika. Pozicije se mogu netirati ako se duge i kratke pozicije odnose na isti financijski instrument. Učinci zaštite od rizika ili diversifikacije, povezani s dugim i kratkim pozicijama u različitim financijskim instrumentima, različitim vrijednosnim papirima istog dužnika, kao i u financijskim instrumentima različitih izdavatelja, priznaju se samo pri eksplicitnom modeliranju bruto dugih i kratkih pozicija u različitim financijskim instrumentima. Kreditna institucija dužna je obuhvatiti učinak materijalno značajnih rizika koji se mogu pojaviti u intervalu između dospijeća zaštite od rizika i razdoblja likvidnosti, kao i mogućnost značajne razine rizika osnove u strategijama zaštite od rizika s obzirom na proizvod, pravo prvenstva u kapitalnoj strukturi, internom ili eksternom rejtingu, dospijeću, datumu izdavanja i drugim razlikama u instrumentima. Kreditna institucija je dužna uzeti u obzir zaštitu od rizika samo do razine do koje ju je moguće održati, čak i ako se dužnik približava kreditnom ili drugom događaju.

(15) Za pozicije knjige trgovanja koje su zaštićene strategijom dinamične zaštite od rizika (engl. dynamic hedging strategy) ponovno uravnoteženje zaštite od rizika unutar razdoblja likvidnosti zaštićene pozicije priznaje se ako kreditna institucija:

a) dosljedno modelira ponovno uravnoteženje zaštite od rizika u određenom skupu pozicija knjige trgovanja

b) dokaže da uključivanje rezultata ponovnog uravnoteženja dovodi do boljeg mjerenja rizika i

c) dokaže da je tržište financijskih instrumenata koji služe kao instrumenti zaštite dovoljno likvidno da omogućuje takvo ponovno uravnoteženje čak i u razdobljima stresa. Pri izračunu kapitalnih zahtjeva moraju se uzimati u obzir svi preostali rizici koji proizlaze iz dinamične zaštite od rizika.

(16) Pristup mora odražavati nelinearni učinak opcija, strukturiranih kreditnih izvedenica i ostalih pozicija sa značajnim nelinearnim kretanjem s obzirom na promjene cijena. Kreditna institucija dužna je na odgovarajući način uzeti u obzir rizik modela koji proizlazi iz vrednovanja i procjene cjenovnog rizika povezanog s takvim proizvodima.

(17) Pristup se mora zasnivati na podacima koji su objektivni i ažurirani.

(18) Kao dio neovisne procjene sustava mjerenja rizika i validacije internih modela, kreditna institucija dužna je u vezi s pristupom osobito:

a) potvrditi da je njihov pristup modeliranju za korelaciju i promjene cijene primjeren za njihov portfelj, uključujući odabir i pondere čimbenika sistemskog rizika

b) provesti različite testove otpornosti na stres, uključujući analizu osjetljivosti i analizu scenarija, radi procjene kvantitativne i kvalitativne osnovanosti pristupa, posebice s obzirom na postupanje s koncentracijama. Takvi testovi ne trebaju se ograničavati samo na povijesne događaje/scenarije

c) primijeniti odgovarajuću kvantitativnu validaciju koja uključuje relevantna mjerila za interne modele.

(19) Pristup mora biti usklađen s internom metodologijom kreditne institucije za utvrđivanje, mjerenje i upravljanje rizicima koji proizlaze iz trgovanja.

(20) Kreditna institucija dužna je dokumentirati svoj pristup na način da su korelacije i druge pretpostavke modela transparentne i razumljive Hrvatskoj narodnoj banci.

(21) Ako kreditna institucija primjenjuje pristup koji nije usklađen sa svim uvjetima iz stavaka 6. do 20. ovog članka, ali je usklađen s internom metodologijom za utvrđivanje, mjerenje i upravljanje rizicima, kreditna institucija mora biti u stanju dokazati da njezin pristup rezultira kapitalnim zahtjevom koji je barem isto toliko visok kao da se zasniva na pristupu koji je u potpunosti usklađen s uvjetima iz stavaka 6. do 20. ovog članka, a što će Hrvatska narodna banka provjeravati najmanje jednom godišnje.

(22) Kreditna institucija dužna je najmanje jednom tjedno provoditi izračune na osnovi odabranog pristupa.

(23) Kreditna institucija može za izračun inicijalnoga kapitalnog zahtjeva za korelacijski portfelj namijenjen trgovanju, umjesto pristupa iz članka 531. stavka 6. ove Odluke, primjenjivati interni pristup, pod uvjetom da su ispunjeni svi uvjeti iz stavka 24. do 29. ovog članka te ako je dobila odobrenje Hrvatske narodne banke.

(24) Interni pristup iz stavka 23. ovog članka mora na primjeren način obuhvatiti sve cjenovne rizike uz razinu pouzdanosti od 99,9% tijekom jednogodišnjeg razdoblja, uz pretpostavku konstantne razine rizika, usklađeno radi odražavanja učinka likvidnosti, koncentracije, zaštite od rizika i opcionalnosti.

(25) Kreditna institucija može sve pozicije iz ovog članka kojima se upravlja zajedno s pozicijama iz korelacijskog portfelja namijenjenog trgovanju, umjesto u pristup iz stavka 6. ovog članka, uključiti u pristup iz stavka 23. ovog članka.

(26) Iznos inicijalnih kapitalnih zahtjeva za sve cjenovne rizike prema internom pristupu iz stavka 23. ovog članka ne smije biti manji od 8% inicijalnih kapitalnih zahtjeva koji bi se za iste pozicije izračunali u skladu s člankom 531. stavkom 6. ove Odluke.

(27) Kreditna institucija dužna je internim pristupom iz stavka 23. ovog članka obuhvatiti najmanje sljedeće:

1. kumulativni rizik koji proizlazi iz višestrukih neispunjavanja obveza, što uključuje redoslijed neispunjavanja obveza u tranširanim proizvodima

2. rizik kreditne marže (engl. credit spread risk), uključujući učinke game i unakrsne game (engl. cross-gamma effects)

3. volatilnost implicitnih korelacija, uključujući unakrsni učinak (engl. cross effects) marži i korelacija

4. rizik osnove, uključujući:

– osnovu između marže indeksa i marže pojedinih sastavnica indeksa i

– osnovu između implicitne korelacije indeksa i implicitne korelacije posebno prilagođenih portfelja

5. volatilnost stope naplate s obzirom na tendenciju da stope naplate utječu na cijene tranše te

6. rizik neučinkovite zaštite od rizika i potencijalne troškove ponovnog uravnoteženja takvih zaštita od rizika, ako sveobuhvatna mjera rizika uključuje koristi od dinamičke zaštite od rizika.

(28) Kreditna institucija mora:

1. imati dovoljno tržišnih podataka da osigura da su internim pristupom iz stavka 23. ovog članka u cijelosti obuhvaćeni najznačajniji rizici tih pozicija

2. retroaktivnim testiranjem ili drugim prikladnim metodama dokazati da njezine mjere rizika na odgovarajući način objašnjavaju povijesne promjene cijena tih pozicija i

3. biti u mogućnosti odvojiti pozicije za koje ima odobrenje za uključivanje u izračun kapitalnih zahtjeva u skladu sa stavkom 23. ovog članka od pozicija za koje nema takvo odobrenje.

(29) Kreditna institucija dužna je za portfelje na koje se primjenjuje stavak 23. ovog članka redovito primjenjivati niz specifičnih, unaprijed određenih scenarija testiranja otpornosti na stres. Takvim scenarijima ispituju se učinci stresa na stope neispunjavanja obveza, stope naplata, kreditne marže i korelacije dobiti ili gubitka organizacijskih jedinica za trgovanje korelacijama. Kreditna institucija dužna je provoditi testiranja otpornosti na stres najmanje jednom tjedno i o rezultatima izvijestiti Hrvatsku narodnu banku najmanje tromjesečno, uključujući usporedbu s inicijalnim kapitalnim zahtjevima institucije u skladu sa stavcima 23. do 30. ovog članka. Ako testiranja otpornosti na stres upućuju na to da je kapitalni zahtjev izračunat na temelju pristupa iz stavka 23. ovog članka znatno manji od rezultata testiranja, kreditna institucija dužna je o tome bez odgađanja obavijestiti Hrvatsku narodnu banku. Na temelju rezultata tih testiranja Hrvatska narodna banka može naložiti mjeru iz članka 237. Zakona o kreditnim institucijama.

(30) Kreditna institucija dužna je izračunavati inicijalni kapitalni zahtjev za sve cjenovne rizike najmanje jednom tjedno.«

Članak 34.

U članku 579. točke 3. i 5. mijenjaju se i glase:

»3) desetodnevno razdoblje držanja; kreditna institucija može koristiti rizičnost vrijednosti izračunatu za kraće razdoblje držanja prilagođenu na deset dana, na primjer pomoću drugog korijena vremena, te je u tom slučaju dužna periodički dokazati utemeljenost takvog pristupa,

5) mjesečno ažuriranje skupova podataka.«

Iza stavka 1. dodaju se novi stavci 2. i 3., koji glase:

»(2) Kreditna institucija dužna je izračunavati »rizičnost vrijednosti za stres« (engl. stressed value at risk) na osnovi desetodnevne rizičnosti vrijednosti tekućeg portfelja, s jednostranim intervalom pouzdanosti od 99. percentila, s ulaznim podacima u modelu rizičnosti vrijednosti kalibriranim na temelju povijesnih podataka iz kontinuiranog razdoblja od 12 mjeseci znatnoga financijskog stresa koji je važan za portfelj kreditne institucije. Pri izdavanju odobrenja iz članka 575. stavka 1. ove Odluke Hrvatska narodna banka ocjenjuje odabir takvih povijesnih podataka. Kreditna institucija dužna je najmanje jednom godišnje provjeravati adekvatnost odabira tih podataka. Ako kreditna institucija ocijeni da je potrebno znatno izmijeniti taj odabir, dužna je o tome obavijestiti Hrvatsku narodnu banku te podnijeti zahtjev za izmjenu odobrenja. Kreditna institucija dužna je izračunavati rizičnost vrijednosti za stres najmanje jednom tjedno.

(3) Kreditna institucija dužna je provoditi i povratne testove otpornosti na stres (engl. reverse stress tests).«

Članak 35.

U članku 580. stavku 2. uvodne rečenice mijenjaju se i glase:

»Interni model za mjerenje rizika koji kreditna institucija upotrebljava za izračunavanje inicijalnoga kapitalnog zahtjeva u skladu s ovim dijelom Odluke mora obuhvaćati sve značajne faktore rizika, u skladu s aktivnošću kreditne institucije na relevantnim tržištima. Ako je faktor rizika uključen u model vrednovanja, ali ne i u model za mjerenje rizika, kreditna institucija dužna je obrazložiti opravdanost tog izostavljanja. Model za mjerenje rizika treba obuhvatiti nelinearnost opcija i drugih proizvoda, kao i korelacijski rizik i rizik osnove. Ako se za faktore rizika primjenjuju zamjenske vrijednosti, kreditna institucija mora na osnovi praćenja dokazati da oni adekvatno predstavljaju stvarnu poziciju kreditne institucije. Za pojedine vrste rizika primjenjuje se sljedeće:«

Članak 36.

U članku 584. stavak 1. mijenja se i glasi:

»(1) Kreditna institucija koja inicijalni kapitalni zahtjev izračunava primjenom internog modela navedeni kapitalni zahtjev izračunava tako da množi rezultate dobivene primjenom internog modela multiplikacijskim faktorima (mc) i (ms) koji iznose najmanje tri.«

Stavak 2. mijenja se i glasi:

»(2) Multiplikacijski faktori iz stavka 1. ovog članka uvećavaju se faktorom uvećanja u iznosu između 0 i 1 u skladu s tablicom 32. ovisno o broju prekoračenja za posljednjih 250 radnih dana prema rezultatima retroaktivnog testiranja kreditne institucije. Za potrebe utvrđivanja broja prekoračenja kreditna institucija dužna je provoditi program retroaktivnog testiranja i na stvarnim i na hipotetičnim promjenama vrijednosti portfelja. U smislu ovog stavka, pojam prekoračenje odnosi se na jednodnevnu promjenu vrijednosti portfelja koja premašuje relevantnu mjeru jednodnevne rizičnosti vrijednosti dobivenu primjenom internog modela kreditne institucije. Za potrebe određivanja faktora uvećanja broj prekoračenja procjenjuje se najmanje jednom tromjesečno i jednak je broju prekoračenja dobivenog na osnovi retroaktivnog testiranja i na stvarnim i na hipotetičnim promjenama vrijednosti portfelja, ovisno o tome koji je veći.«

Stavak 6. mijenja se i glasi:

»(6) Kreditna institucija koja izračunava inicijalni kapitalni zahtjev primjenom internog modela dužna je dnevno izračunavati inicijalni kapitalni zahtjev izražen kao zbroj vrijednosti dobivenih primjenom točaka 1. i 2. ovog stavka:

1) za izračun se uzima jedna od dolje navedenih vrijednosti, ovisno o tome koja je veća:

a) iznos rizičnosti vrijednosti za prethodni dan (VaRt-1) izračunat u skladu s internim modelom iz članka 579. stavka 1. ove Odluke i

b) prosjek dnevnih iznosa rizičnosti vrijednosti za proteklih 60 radnih dana (VaRavg), izračunat u skladu s internim modelom iz članka 579. stavka 1. ove Odluke, pomnožen multiplikacijskim faktorom (mc) izračunatim u skladu sa stavkom 1. ovog članka i prilagođen faktorom uvećanja u skladu sa stavkom 2. ovog članka

2) za izračun se uzima jedna od dolje navedenih vrijednosti, ovisno o tome koja je veća:

a) posljednji raspoloživi iznos rizičnosti vrijednosti za stres (sVaRt-1), izračunat u skladu s internim modelom iz članka 579. stavka 2. ove Odluke i

b) prosjek dnevnih iznosa rizičnosti vrijednosti za stres za proteklih 60 radnih dana (VaRavg), izračunat u skladu s internim modelom iz članka 579. stavka 2. ove Odluke, pomnožen multiplikacijskim faktorom (ms) izračunatim u skladu sa stavkom 1. ovog članka i prilagođen faktorom uvećanja u skladu sa stavkom 2. ovog članka.«

Iza stavka 6. dodaje se novi stavak 7., koji glasi:

»(7) Kreditna institucija koja za izračun inicijalnoga kapitalnog zahtjeva za specifični pozicijski rizik primjenjuje interni model dužna je osim izračuna inicijalnoga kapitalnog zahtjeva iz stavka 6. ovoga članaka dodatno izračunavati inicijalni kapitalni zahtjev za specifični pozicijski rizik kao zbroj iznosa dobivenih primjenom točaka 1. i 2. ovog stavka:

1) kapitalni zahtjev za pozicijske rizike sekuritizacijskih pozicija i kreditnih izvedenica na osnovi nastanka n-tog statusa neispunjavanja obveza izračunat u skladu s dijelom 3. ove Glave; u izračun se ne uključuju one pozicije koje su uključene u izračun inicijalnoga kapitalnog zahtjeva u skladu s člankom 578. stavcima 23. do 30. ove Odluke

2) vrijednost posljednje ili prosječne mjere rizika neispunjavanja obveza i migracijskog rizika mjerene tijekom 12 tjedana u skladu s člankom 578. stavkom 6. ove Odluke, ovisno o tome koja je veća, i ako je primjenjivo uvećano za vrijednost posljednje ili prosječne mjere svih cjenovnih rizika mjereno tijekom 12 tjedana, u skladu s člankom 578. stavcima 23. do 30. ove Odluke, ovisno o tome koja je veća.«

Članak 37.

U članku 605. stavku 5. iza riječi »zajedničku poslovnu liniju« dodaju se riječi »Korporativne stavke«.

Članak 38.

U članku 610. stavku 1. riječi »jednom godišnje« zamjenjuju se riječima »prilikom većih izmjena u sustavu upravljanja operativnim rizikom i/ili većih promjena profila rizičnosti za operativni rizik«.

Stavak 2. briše se.

Članak 39.

U članku 617. brojka »2012.« zamjenjuje se brojkom »2015.«.

Članak 40.

Članak 618. mijenja se i glasi:

»Do 31. prosinca 2013. kreditna institucija ne primjenjuje ograničenje od 10% na nadređene tranše koje su izdali sekuritizacijski subjekti iz članka 86. točaka 4. i 5. ove Odluke ako su ispunjeni svi sljedeći uvjeti:

1. sekuritizirane izloženosti osigurane stambenim ili poslovnim nekretninama odobrio je član iste grupe za koju se provodi supervizija na konsolidiranoj osnovi čiji je član i izdavatelj pokrivenih obveznica ili subjekt povezan s istim središnjim društvom s kojim je povezan i izdavatelj pokrivenih obveznica (članstvo u istoj grupi ili povezanost treba utvrditi u trenutku kada nadređene tranše postaju kolateral za pokrivene obveznice) i

2. član iste grupe za koju se provodi supervizija na konsolidiranoj osnovi čiji je član i izdavatelj pokrivenih obveznica ili subjekt povezan s istim središnjim društvom s kojim je povezan i izdavatelj pokrivenih obveznica zadržava cijelu tranšu prvog gubitka, koja štiti te nadređene tranše.«

Članak 41.

Članak 621. mijenja se i glasi:

»Do 31. prosinca 2012. za izloženosti prema stanovništvu osigurane stambenom nekretninom za koje ne jamči Republika Hrvatska, kreditna institucija ne smije primjenjivati prosječni LGD ponderiran izloženošću niži od 10%.«

PRIJELAZNE I ZAVRŠNE ODREDBE

Članak 42.

Iznimno od članka 28. ove Odluke, kojim se u Odluku o adekvatnosti jamstvenoga kapitala kreditnih institucija (»Narodne novine«, br. 1/2009., 75/2009. i 2/2010.) dodaje članak 534.a do 31. prosinca 2013. kreditna institucija pri izračunu inicijalnoga kapitalnog zahtjeva za specifični pozicijski rizik sekuritizacijskih pozicija zbraja zasebno ponderirane neto duge pozicije i ponderirane neto kratke pozicije. Veći od ova dva zbroja predstavlja inicijalni kapitalni zahtjev za specifični pozicijski rizik sekuritizacijskih pozicija, pri čemu je kreditna institucija dužna izvijestiti Hrvatsku narodnu banku o zbroju neto dugih i neto kratkih ponderiranih pozicija, raščlanjenom prema vrsti odnosne imovine.

Članak 43.

Ova se Odluka objavljuje u »Narodnim novinama« i stupa na snagu:

– 1. siječnja 2012., i to članci 30. do 32. i 43. ove Odluke

– 30. lipnja 2012., i to članci 1., 3. do 21., 23. do 29., 33. do 42. ove Odluke te

– 1. srpnja 2013., i to članci 2. i 22. ove Odluke.

O.br. 284-020/10-11/ŽR
Zagreb, 7. listopada 2011.

Guverner
Hrvatske narodne banke
dr. sc. Željko Rohatinski, v. r.

Odluka, NN 118/2011-2302