## Odluka Ustavnog suda Republike Hrvatske broj U-III-239/1993 od 1. prosinca 1993

### NN 117/1993 (31.12.1993.), Odluka Ustavnog suda Republike Hrvatske broj U-III-239/1993 od 1. prosinca 1993

# USTAVNI SUD REPUBLIKE HRVATSKE

Ustavni sud Republike Hrvatske, odlučujući o ustavnoj tužbi F. K. iz
S., na sjednici održanoj 1. prosinca 1993. godine, donio je ovu

## ODLUKU

1. Odbija se ustavna tužba.

2. Ova odluka će se objaviti u "Narodnim novinama".

Obrazloženje

F. K podnio je ovom Sudu pravovremenu ustavnu tužbu u kojoj navodi da
su mu presudom Vrhovnog suda Republike Hrvatske od 14. siječnja 1993. I
Kž-401/92 (u daljnjem tekstu Vrhovni sud) povrijeđena ustavna prava iz
članka 29. Ustava Republike Hrvatske a jer mu je uskraćeno pravo na obranu
time da u krivičnom postupku nije kao osnovana prihvaćena njegove obrana
da je krivično djelo počinio u nužnoj obrani, kao i pravo da prisustvuje
sjednici Vrhovnog suda Hrvatske na kojoj se odlučivalo o njegovoj žalbi,
te da je pogrešno utvrđen stupanj njegove uračunljivosti u trenutku izvršenja
djela. S obzirom na to predlaže da se presuda Vrhovnog suda ukine. Tijekom
postupka utvrdeno je slijedeće. Presudom Okružnog suda u S. od 12. ožujka
1992. godine br. K-37/91 osuđen je F. K. na kaznu zatvora u trajanju od
osam godina zbog krivičnog djela ubojstva iz članka 35. st. 1. KZH. Presudom
Vrhovnog suda Republike Hrvatske od 14. siječnja 1993. godine br. I Kž-401/92
odbijena je kao neosnovana žalba optuženika, a tužitelja u ovom ustavno-pravnom
postupku, i potvrđena je presuda suda prvog stupnja. Ustavna tužba nije
osnovana. Odredba članka 29. Ustava Republike Hrvatske jamči da: Svatko
tko je osumnjičen ili optužen zbog kaznenog djela ima pravo: - na pravično
suđenje pred nadležnim sudom ustanovljenim zakonom; - u najkraćem roku
biti izvješten o razlozima optužbe što se diže protiv njega i o dokazima
koji ga terete; - na branitelja i nesmetano općenje s braniteljem, i s
tim pravom mora biti upoznat; - da mu se sudi u njegovoj nazočnosti, ukoliko
je dostupan sudu, te da se brani sam ili uz pomoć branitelja kojega je
sam izabrao. Okrivljenik i optuženik ne smije se siliti da iskazuje protiv
sebe ili da prizna krivnju. Dokazi pribavljeni na nezakonit način ne mogu
se uporabiti u sudskom postupku. Ova navedena prava nisu povrijeđena u
toku krivičnog postupka niti presudama Okružnog suda S. i Vrhovnog suda
Republike Hrvatske, a u smislu navoda ustavne tužbe F. K., iz razloga koji
slijede. Svi dokazi u krivičnom postupku, pa i u pogledu nužne obrane i
utvrđivanja uračunljivosti u predmetu optuženika F. K. izvedeni su po odredbama
Zakona o krivičnom postupku. Krivični postupak protiv F. K. proveden je
pred stvarno i mjesno nadležnim Okružnim sudom u S. i pred Vrhovnim sudom
Republike Hrvatske, a prema propisima članka 21. i 22. Zakona o krivičnom
postupku. Okružno državno odvjetništvo S. podnijelo je optužnicu nakon
završene istrage. Optužnica sa potrebnim obrazloženjem dostavljena je i
optuženiku i njegovu branitelju. Tijekom krivičnog postupka F. K. imao
je branitelja s kojim je nesmetano komunicirao pa nije povrijeđeno ni to
njegovo pravo. Nazočnost okrivljenika u toku cjelokupnog krivičnog postupka
bila je osigurana te je u potpunosti poštovano načelo neposrednosti vođenja
krivičnog postupka. Time što F. K. i njegov branitelj nisil bili pozvani
na sjednicu Vrhovnog suda Republike Hrvatske, iako su to tražili, nije
povrijeđeno njegovo ustavno pravo na suđenje u njegovoj nazočnosti uz prisutnost
branitelja, jer je u vrijeme održavanja sjednice Vrhovnog suda Republike
Hrvatske u svezi predmeta tužitelja bila na pravnoj snazi Uredba o primjeni
Zakona o krivičnom postupku u slučaju ratnog stanja ili neposredne ugroženosti
neovisnosti i jedinstvenosti Republike Hrvatske ("Narodne novine",
br 73/91 i 25/92), čiji članak 20. određuje da se propis čl. 371. ZKP (u
pročišćenom tekstu ZKP - "Narodne novine", br. 34/93 - taj propis
je oznaćen kao čl. 361. ZKP) neće primjenjivati u vrijeme važenja Uredbe.
Iz sadržaja predmeta spisa se može zaključiti da tužitelj u tijeku krivičnog
postupka nije bio prisiljavan da iskazuje protiv sebe niti da prizna svoju
krivicu, nego je ona utvrđivana na temelju utvrđenog činjeničnog stanja
nakon provedenog dokaznog postupka. Dokazi nisu pribavljeni na nezakoniti
način, nego prema propisima Zakona o krivičnom postupku te je u toku istrage
izdvojen zapisnik o iskazu okrivljenika, na kojem se ne može utemeljiti
sudska odluka (čl. 76 ZKP - "Narodne novine", br. 34/93). Kako
nije utvrđeno da bi bilo povrijeđeno ustavno pravo podnositelja ustavne
tužbe iz čl. 29. Ustava, to je primjenom članka 19. Ustavnog zakona o Ustavnom
sudu Republike Hrvatske odlučeno kao u izreci. Objava ove odluke temelji
se na odredbi članka 20. Ustavnog zakona o Ustavnom sudu Republike Hrvatske
("Narodne novine", broj 13/1991).

Broj : U-III-239/1993.

Zagreb, 1. prosinca 1993.

USTAVNI SUD REPUBLIKE HRVATSKE

Predsjednik

**Jadranko Crnić, v. r.**

Odluka, NN 117/1993-2290