## Odluka Ustavnog suda Hrvatske broj U/I-273/1987 od 14. prosinca 1989.

### NN 8/1990 (24.2.1990.), Odluka Ustavnog suda Hrvatske broj U/I-273/1987 od 14. prosinca 1989.

# USTAVNI SUD HRVATSKE

Ustavni sud Hrvatske na sjednici održanoj 14. prosinca 1989. godine
donio je

## ODLUKU

1. Ukida se odredba člana 2. stava 1. točke 1. Odluke o načinu plaćanja
i izvršenja obveze plaćanja cijena komunalnih usluga, Skupštine grada Zagreba
("Službeni glasnik grada Zagreba" br. 15/80 i 7/85).

2. Ova će se odluka objaviti u "Narodnim novinama" i u "Službenom
glasniku grada Zagreba".

Obrazloženje:

Odredbom navedenom u izreci propisano je da je korisnik komunalne usluge
za opskrbu vodom, opskrbu toplinskom energijom te za odvodnju i pročišćavanje
otpadnih voda - vlasnik porodične stambene zgrade, stambena zgrada u društvenom
vlasništvu za stanare i druge korisnike (vlasnike stanova koji u njima
stanuju, najmoprimce stanova, vlasnike i zakupce poslovnih prostorija i
dr.) te vlasnik i korisnik poslovne zgrade i drugog objekta. Postupak za
ocjenu ustavnosti i zakonitosti te odredbe pokrenut je rješenjem Suda donesenim
na sjednici 31. ožujka 1988. U ocjenjivanju osporene odredbe Sud je pošao
od odredaba Zakona o komunalnim djelatnostima ("Narodne novine",
broj 15/79). Prema odredbi člana 23. stava 2. toga zakona općinska skupština
određuje način plaćanja i izvršenja obveze plaćanja cijene komunalne usluge.
Prema odredbi stava 1. toga člana cijenu za pruženu uslugu komunalnoj organizaciji
plaća korisnik te usluge. Takav odnos korisnika i komunalne organizacije
uspostavlja se samo s onim organizacijama koje obavljaju komunalne djelatnosti
individualne potrošnje utvrđene odredbom stava 1. člana 19. Zakona. To
su djelatnosti u kojima se pružaju usluge poznatim korisnicima, odosno,
kako se to navedenom odredbom izričito određuje, korisnicima koji se mogu
pojedinačno utvrditi. Opskrba vodom i opskrba toplinskom energijom su takoder
djelatnosti individualne potrošnje i kako se vodom i to- \_ plinskom energijom
u stambenoj zgradi opskrbljuju stanari, odnosno korisnici stanova u vlasništvu
građana i zakupci poslovnih prostorija, tada su korisnici komunalne usluge
i obveznici prema komunalnoj organizaciji oni, a ne stambena zgrada. Ona
to ne može ni u ime ni za račun stanara bez obzira što se u odredbi navode
i stanari kao obveznici. Time što je stambenu zgradu utvrdila kao korisnika
navedenih knmunalnih usluga, kako je to vidljivo iz osporene odredbe, Skupština
grada Zagreba je stambenoj zgradi utvrdila obvezu plaćanja cijene čime
je smatra Sud, prekoračila ovlaštenje dano joj odredbom člana 23. stava
2. Zakona.

Naime, korisnika usluge, odnosno obveznika plaćanja je utvrdio Zakon,
a osporenom odlukom moglo se utvrditi samo način na koji će navedeni korisnici
plaćati komunalnoj organizaciji cijenu za isporučenu vodu odnosno toplinsku
energiju, i način na koji će ona naplatiti nepodmirena potraživanja.

Ocjenjujući osporenu odredbu Sud je imao u vidu i odredbe člana 37.
Zakona o stambenim odnosima ("Narodne novine", broj 51/85 i 42/86)
kojima su utvrđena prava i dužnosti skupa stanara. Prema odredbi točke
7. stava 1. toga člana skup stanara odlučuje o raspoređivanju troškova
potrošnje, medu ostalima, tople i hladne vode i na taj način određuje visinu
obaveze pojedinog stanara prema komunalnoj organizaciji. Međutim, ni ovom
ni drugim odredbama toga člana nije utvrđeno pravo skupa, odnosno stambene
zgrade, da putem suda ili na drugi način prisili pojedinog stanara na izvršenje
obveze plaćanja. Takvo pravo skupa stanara ne proizlazi ni iz odredbe člana
76. toga zakona kojom je utvrđena dužnost stanara da pored stanarine plaćaju
i druge troškove vezane uz korištenje stana. Odredbama Zakona o stambenim
odnosima nije također utvrđena ni obaveza stambene zgrade da u ime stanara
plaća navedene troškove. Stoga je osporena odredba suprotna i navedenim
odredbama Zakona o stambenim odnosima. S obzirom na to valjalo je odlučiti
kao u izreci.

Broj: U/I-273/ 1987

Zagreb, 14. prosinca 1989.

USTAVNI SUD HRVATSKE

Predsjednik

**Milivoj Županić, v. r.**

Odluka, NN 8/1990-100