## Odluka Ustavnog suda Republike Hrvatske broj:U-III-3308/2003 od 23. veljače 2006.

### NN 31/2006 (20.3.2006.), Odluka Ustavnog suda Republike Hrvatske broj:U-III-3308/2003 od 23. veljače 2006.

# USTAVNI SUD REPUBLIKE HRVATSKE

**795**

Ustavni sud Republike Hrvatske, u Prvom vijeću
za odlučivanje o ustavnim tužbama, u sastavu sudac Željko Potočnjak,
predsjednik Vijeća, te suci Ivan Matija, Agata Račan, Smiljko
Sokol, Nevenka Šernhorst i
Milan Vuković, članovi Vijeća, u postupku koji je
ustav­nom tužbom pokrenuo P. T. iz B. n/M, na
sjednici održanoj 23. veljače 2006. godine, jednoglasno je donio

## ODLUKU

I. Ustavna tužba se odbija.

II. Ova odluka objavit će se u »Narodnim
novinama«.

```
Obrazloženje
```

```

```

1. Podnositelj je podnio ustavnu tužbu protiv
presude Uprav­nog suda Republike Hrvatske, broj: Us-7249/2002-8 od 19. veljače 2003. kojom je odbijena
njegova tužba podnijeta protiv rješenja Ureda državne uprave u Zadarskoj
županiji, klasa: UP/I-112-02/02-01/237, urbroj:
2198-01-02-3 od 24. srpnja 2002. godine. Tim rješenjem odbijen je prigovor
podnositelja izjavljen protiv rješenja Ureda državne uprave u Zadarskoj
županiji, klasa: UP/I-112-02/02-01/237, urbroj:
2198-01-02-1 od 1. srpnja 2002. kojim je podnositelj, kao neraspoređeni
službenik Ureda državne uprave u Zadarskoj županiji, stavljen na raspolaganje
Vladi Republike Hrvatske s danom 6. srpnja 2002. godine. Istim rješenjem
podnositelju je utvrđen otkazni rok u trajanju od četiri mjeseca, istekom kojeg
mu prestaje državna služba u Uredu državne uprave u Zadarskoj županiji. Točkom
3. rješenja određeno je da podnositelj ostvaruje pravo na otpremninu u visini
65% prosječne mjesečne plaće isplaćene u zadnja tri mjeseca prije stavljanja na
raspolaganje za svaku godinu neprekidnog radnog staža u državnim tijelima.
Sukladno točki 4. rješenja, podnositelj za vrijeme trajanja raspolaganja,
ostvaruje pravo na naknadu plaće.

2. Podnositelj smatra da su mu osporenim aktima
povrijeđena ustavna prava zajamčena člankom 14. stavkom 2. i člankom 54.
stavcima 1. i 2. Ustava Republike Hrvatske. Ponavljajući navode isticane
tijekom postupaka koji su prethodili ustavnosudskom, podnositelj u bitnome
navodi da činjenično stanje nije pravilno i potpuno utvrđeno i da nisu pravilno
primijenjene odredbe Zakona o državnim službenicima i namještenicima (»Narodne
novine«, broj 27/01.) i Zakona o pravima hrvatskih branitelja iz Domovinskog
rata (»Narodne novine«, broj 94/01., 122/02., 17/04. i 48/04.), te Kolektivni
ugovor za državne službenike i namještenike (»Narodne novine«, broj 3/02.).

Ističe da mu nije omogućen uvid u njegov predmet
i »novu organizaciju« te da je netočno utvrđenje kako je imao prekid radnog
staža u državnoj upravi. Smatra da je kao sudionik Domovinskog rata, sukladno
članku 38. Zakona o pravima hrvatskih branitelja iz Domovinskog rata, imao
prednost pri raspoređivanju u novoformiranom Uredu a da službenici koji su
raspoređeni nemaju odgovarajuću stručnu spremu. Navodi pritom i »stvarne«
razloge njegovog stavljanja na raspolaganje i otkaza.

*Ustavna
tužba nije osnovana.*

3. Ustavni sud, u postupku u povodu ustavne
tužbe podnijete na temelju članka 62. Ustavnog zakona o Ustavnom sudu Republike
Hrvatske (»Narodne novine«, broj 99/99., 29/02. i 49/02. – pročišćeni tekst), u
granicama zahtjeva istaknutog u ustavnoj tužbi, utvrđuje je li u postupku
odlučivanja o pravima i obvezama pojedinca došlo do nedopuštenog posizanja u
Ustavom zaštićena ljudska prava i temeljne slobode. Pritom se Ustavni sud, u
pravilu, ne upušta u pitanje jesu li sudovi i nadležna tijela pravilno i
potpuno utvrdili činjenično stanje i ocijenili dokaze. Za Ustavni sud
relevantne su samo one činjenice od čijeg postojanja ovisi ocjena o povredi
ustavnog prava.

4. Iz obrazloženja presude Upravnog suda razvidno
je da od dana stupanja na snagu Zakona o izmjenama i dopunama Zakona o sustavu
državne uprave (»Narodne novine«, broj 59/01.) županijski uredi više nisu
tijela državne uprave, već se za obavljanje poslova državne uprave u više
upravnih područja na području jedinice područne (regionalne) uprave ustrojava
ured državne uprave. Uredbom o unutarnjem ustrojstvu Ureda državne uprave u
županijama (»Narod­ne novine«, broj 21/02.) Vlada je odredila okvirni broj
državnih službenika i namještenika u uredu državne uprave, koji u Zadarskoj
županiji iznosi 214 izvršitelja.

Slijedom navedenog, uslijedio je preustroj
državne uprave u Zadarskoj županiji s posljedicom ukidanja pojedinih radnih
mjesta te je donesen novi Pravilnik o unutarnjem redu Ureda državne uprave u
Zadarskoj županiji sukladno kojem je predstojnik Ureda donio rješenja o
rasporedu državnih službenika i namještenika na slobodna radna mjesta za koja
ispunjavaju propisane uvjete prema novom ustroju. Budući da u novom ustroju
nije nađena mogućnost rasporeda podnositelja na drugo radno mjesto u okviru
njegove stručne spreme u tom ili drugom državnom tijelu najkasnije u roku tri
mjeseca od dana ukidanja radnih mjesta, Upravni sud je rješenje o stavljanju
podnositelja na raspolaganje Vladi Republike Hrvatske ocijenio sukladnim
odredbama članka 103. Zakona o državnim službenicima i namještenicima.

Upravni sud je nadalje utvrdio da su dužina
trajanja otkaznog roka i visina otpremnine određeni računajući neprekidni staž
podnositelja u državnim tijelima Republike Hrvatske. U konkretnom slučaju iz
radne knjižice podnositelja proizlazi prekid rada od 16. veljače 1992. do 12.
svibnja 1992. godine. Sudjelovanje podnositelja u Domovinskom ratu, prema ocjeni
Upravnog suda, računa se podnositelju kao poseban staž (samo kao staž
osiguranja a ne i radni staž) te nije od utjecaja na dužinu trajanja otkaznog
roka i visinu otpremnine.

5. Članak 103. Zakona o državnim službenicima i
namještenicima propisuje:

(...)

(4) U slučaju ukidanja pojedinih radnih mjesta u
državnom tijelu, službenici će se rasporediti na druga radna mjesta u okviru
svoje stručne spreme, u tom ili drugom državnom tijelu najkasnije u roku tri
mjeseca od dana ukidanja radnih mjesta, a do rasporeda na novo radno mjesto
ostvaruju pravo na plaću i ostala prava iz službe prema rješenjima koja su
imali prije ukidanja radnih mjesta.

(5) Službenici koji ne budu raspoređeni u roku
iz stavka 4. ovoga članka iz razloga što nema slobodnih radnih mjesta, stavljaju
se na raspolaganje Vladi rješenjem čelnika tijela. (...)

Člankom 104. Zakona o državnim službenicima i
namještenicima propisano je:

(1) Službenici koji ne budu raspoređeni u
rokovima iz članka 103. ovoga Zakona stavljaju se na raspolaganje Vladi uz
otkazni rok i otpremninu prema općim propisima o radu.

(2) Za određivanje dužine trajanja otkaznog roka
i visine otpremnine računa se neprekidni radni staž u državnim tijelima
Republike Hrvatske.

6. Ocjenjujući razloge ustavne tužbe sa
stajališta članka 14. stavka 2. Ustava, Ustavni sud je utvrdio da osporenom
presudom Upravnog suda podnositelju nije povrijeđeno ustavno pravo jednakosti
pred zakonom.

Pravna stajališta navedena u osporenoj presudi
Upravnog suda zasnivaju se na pravilnoj primjeni mjerodavnog materijalnog prava
i na ustavnopravno prihvatljivom tumačenju tog prava. Ustavni sud utvrđuje da
je Upravni sud, polazeći od činjeničnog stanja utvrđenog u upravnom postupku,
obrazložio svoja stajališta iznesena u osporenoj presudi, za koja je nedvojbeno
da nisu posljedica proizvoljnog tumačenja i samovoljne primjene mjerodavnog
materijalnog prava.

Ustavni sud iz navedenih razloga nije prihvatio
navode podnositelja da mu u konkretnom slučaju nije osigurana jednakost pred
zakonom, zajamčena člankom 14. stavkom 2. Ustava.

7. Sadržaj ustavnog prava na rad i slobodu rada
zajamčenog člankom 54. stavkom 1. Ustava, između ostalog jest i pružanje
zaštite zakonom utvrđenih prava građana, koja iz njihovog rada proizlaze,
uključujući i zaštitu u svezi s prestankom radnog odnosa. Ostvarivanje ovih
prava, odnosno način i postupak za njihovu primjenu pod jednakim uvjetima za
sve, propisan je zakonom.

Imajući u vidu činjenice utvrđene u postupku
koji je prethodio ustavnosudskom, primijenjeno materijalno pravo te provedeni
postupak, Ustavni sud utvrđuje da podnositelju, aktima kojima je kao
neraspoređeni službenik stavljen na raspolaganje Vladi Republike Hrvatske, nije
povrijeđeno ustavno pravo na rad i slobodu rada.

Navođenje imena drugih službenika koji su prema
njegovim tvrdnjama postavljeni na radna mjesta koja ne odgovaraju njihovoj
stručnoj spremi ne može biti razlogom zbog kojega bi Ustavni sud u konkretnom
slučaju utvrdio povredu ustavnog prava podnositelja na dostupnost svakome
radnog mjesta pod jednakim uvjetima, zajamčeno člankom 54. stavkom 2. Ustava.

8. Ustavni sud ocjenjuje neosnovanim navod
podnositelja da mu nije omogućen uvid u njegov osobni očevidnik i Pravilnik o
unutarnjem redu.

Iz dopisa predstojnika Ureda državne uprave u
Zadarskoj županiji od 10. listopada 2003. razvidno je da su »svi dijelovi«
podnositeljevog »predmeta« njemu dostavljeni, dok mu je na zatraženi uvid i
eventualni preslik Pravilnika o unutarnjem redu
odgovoreno da ih može izvršiti svaki radni dan u radno vrijeme Ureda, kod
pomoćnika predstojnika.

9. Tijekom ustavnosudskog postupka podnositelj
je dostavio Sudu presliku presude Općinskog suda u Zadru, broj: P-2894/02 od
27. travnja 2004. kojom dokazuje da kod njega nije bilo prekida radnog staža,
što neposredno utječe na dužinu trajanja otkaznog roka i visinu otpremnine
određene prvostupanjskim upravnim rješenjem. Točkom I. izreke te presude, koja
je u toj točki postala pravomoćna 15. srpnja 2004. godine, poništena su kao
nezakonita rješenja o stav­ljanju podnositelja na
raspolaganje od 23. svibnja 1991. i početku tijeka otkaznog roka i prestanku
službe od 16. kolovoza 1991. godine.

Slijedom navedenog, kod podnositelja ne postoji
prekid radnog staža u razdoblju od 16. veljače 1992. (kada je istekao otkazni
rok) do 12. svibnja 1992. godine (kada se podnositelj ponovo zaposlio u
državnoj službi), a koja činjenica u konkretnom slučaju, sukladno članku 104.
stavku 2. Zakona o državnim službenicima i namještenicima, može utjecati na
dužinu trajanja otkaznog roka i visinu otpremnine.

Međutim, imajući u vidu da je presuda Općinskog
suda donijeta 2004. godine, dakle, nakon provedenog upravnog postupka i spora u
kojima su donijeti akti osporeni ustavnom tužbom, ta presuda ne može biti od
utjecaja u ovom ustavnosudskom postupku. Naime, ovlaštenje je i dužnost
Ustavnog suda ocjenjivati postojanje povrede ustavnih prava na temelju
činjenica utvrđenih u postupku koji prethodi ustavnosudskom.

Vezano za navode iz ustavne tužbe da
podnositelj, kao sudionik Domovinskog rata, sukladno članku 38. Zakona o
pravima hrvatskih branitelja iz Domovinskog rata, ima prednost pri
raspoređivanju u novoosnovanom Uredu, što upravno tijelo i Upravni sud, prema
mišljenju podnositelja, nisu cijenili, Ustavni sud ističe da je uvidom u spis
upravnog tijela utvrdio da te navode podnositelj nije naveo u svom prigovoru
niti u tužbi Upravnom sudu, već ih po prvi puta ističe u ustavnoj tužbi. Stoga
te navode drugostupanjsko upravno tijelo i Upravni sud nisu ni mogli cijeniti
niti se o njima očitovati.

10. Slijedom iznijetoga, utvrdivši da osporenim
aktima podnositelju nisu povrijeđena ustavna prava na koja se u ustavnoj tužbi
poziva, Ustavni sud je, na temelju članaka 73. i 75. Ustavnog zakona o Ustavnom
sudu Republike Hrvatske, odlučio kao u izreci.

Odluka o objavi temelji se na članku 29. stavku
1. Ustavnog zakona o Ustavnom sudu Republike Hrvatske.

Broj: U-III-3308/2003

Zagreb, 23. veljače 2006.

USTAVNI SUD REPUBLIKE HRVATSKE

Predsjednik Vijeća

**dr****. sc. Željko Potočnjak**, v. r.

Odluka, NN 31/2006-795