## Odluka Ustavnog suda Republike Hrvatske broj: U-IIIA-3924/2004 od 18. ožujka 2005.

### NN 44/2005 (5.4.2005.), Odluka Ustavnog suda Republike Hrvatske broj: U-IIIA-3924/2004 od 18. ožujka 2005.

# USTAVNI SUD REPUBLIKE HRVATSKE

**865**

Ustavni sud Republike Hrvatske, u Drugom vijeću
za odlučivanje o ustavnim tužbama, u sastavu sudac Jasna Omejec,
predsjednik Vijeća, te suci Marijan Hranjski, Mario
Kos, Ivan Mrkonjić, Emilija Rajić
i Vice Vukojević, članovi Vijeća,
odlučujući o ustavnoj tužbi G. F. iz D., kojeg zastupa Lj.
J.-P., odvjetnica u K., na sjednici održanoj 18. ožujka 2005. godine,
jednoglasno je donio

## ODLUKU

I. Ustavna tužba se usvaja.

II. Općinski sud u Zagrebu dužan je donijeti
odluku u predmetu koji se vodi pred tim sudom pod poslovnim brojem: Pn-2260/04 (ranije: Pn-5401/93, Pn-2020/02) u najkraćem mogućem roku, ali ne duljem od osam
(8) mjeseci, računajući od prvog idućeg dana nakon objave ove odluke u
»Narodnim novinama«.

III. Na temelju članka 63. stavka 3. Ustavnog
zakona o Ustavnom sudu Republike Hrvatske (»Narodne novine«, broj 99/99.,
29/02. i 49/02. – pročišćeni tekst), podnositelju ustavne tužbe G. F. iz D., R.
9, određuje se primjerena naknada zbog povrede ustavnog prava iz članka 29. stavka
1. Ustava Republike Hrvatske (»Narodne novine« broj 41/01. – pročišćeni tekst)
u iznosu od 7.800,00 kn.

IV. Naknada iz točke III. izreke ove odluke bit
će isplaćena iz državnog proračuna u roku od tri mjeseca, od dana podnošenja
zahtjeva podnositelja Ministarstvu financija Republike Hrvatske za njezinu
isplatu.

V.
Ova odluka objavit će se u »Narodnim novinama«.
if !supportLineBreakNewLine
endif

```
Obrazloženje

if !supportLineBreakNewLine

endif
```

1. Podnositelj ustavne tužbe, temeljem članka
63. Ustavnog zakona o Ustavnom sudu Republike Hrvatske (»Narodne novine«, broj
99/99., 29/02. i 49/02. – pročišćeni tekst, u daljnjem tekstu: Ustavni zakon),
podnio je dana 22. listopada 2004. godine ustavnu tužbu radi duljine parničnog
postupka.

ČINJENICE VAŽNE ZA
USTAVNOSUDSKI POSTUPAK

2. Dana 21. listopada 1993. godine podnositelj
je podnio tužbu Općinskom sudu u Zagrebu protiv tuženika C. o. d.d., radi
naknade štete.

Do 5. studenoga 1997. godine održano je sedam
ročišta (3. veljače 1994., 13. listopada 1994., 16. ožujka 1995., 7. veljače
1996., 14. ožujka 1996., 2. listopada 1996. i 15. listopada 1996. godine),
provedeno liječničko i financijsko vještačenje te donesena prvostupanjska
presuda na koju je izjavljena žalba.

Nakon 5. studenoga 1997. godine spis je 11.
rujna 1998. godine dostavljen Županijskom sudu u Zagrebu. Taj sud je 5. srpnja
1999. godine remisorno vratio spis sudu prvog stupnja
radi otklanjanja procesnih pogrešaka te ponovno 7. studenoga 2000. godine.
Nakon što je sud prvog stupnja postupio po uputi Županijskog suda u Zagrebu,
spis je 5. studenoga 2001. godine ponovno dostavljen Županijskom sudu u
Zagrebu.

Rješenjem Županijskog suda u Zagrebu ukinuta je
presuda suda prvog stupnja i predmet je vraćen Općinskom sudu u Zagrebu na
ponovni postupak.

Na ročištu 22. svibnja 2002. godine podnositelj
je precizirao tužbeni zahtjev, dok je na ročištu održanom 5. srpnja 2002.
godine zaključena glavna rasprava.

Dana 5. srpnja 2002. godine održano je ročište
te je donijeta presuda na koju je izjavljena žalba.

Spis je dostavljen Županijskom sudu u Zagrebu
dana 19. veljače 2003. godine te je taj sud presudu ukinuo dana 23. ožujka
2004. godine i predmet vratio Općinskom sudu u Zagrebu na ponovni postupak.

Sljedeće ročište zakazano je za dan 1. ožujka
2005. godine.

3. PRAVO VAŽNO ZA
USTAVNOSUDSKI POSTUPAK

Odredbom članka 29. stavka 1. Ustava Republike
Hrvatske propisano je:

»Članak 29.

Svatko
ima pravo da zakonom ustanovljeni neovisni i nepristrani sud (...) u razumnom
roku odluči o njegovim pravima i obvezama (...).«.

Odredbom
članka 63. Ustavnog zakona propisano je:

»Članak 63.

(1) Ustavni sud će pokrenuti postupak po
ustavnoj tužbi i prije no što je iscrpljen pravni put, u slučaju kad o pravima
i obvezama stranke (...) nije u razumnom roku odlučio sud (...).

(2) U odluci kojom usvaja ustavnu tužbu zbog nedonošenja akta u razumnom roku iz stavka 1. ovoga članka,
Ustavni sud će nadležnom sudu odrediti rok za donošenje akta kojim će taj sud
meritorno odlučiti o pravima i obvezama (...) podnositelja. Rok za donošenje
akta počinje teći idućeg dana od dana objave odluke Ustavnog suda u »Narodnim
novinama«.

(3) U odluci iz stavka 2. ovoga članka Ustavni
sud će odrediti primjerenu naknadu koja pripada podnositelju zbog povrede
njegova ustavnog prava koju je sud učinio kada o pravima i obvezama
podnositelja (...) nije odlučio u razumnom roku. Naknada se isplaćuje iz
državnog proračuna u roku od tri mjeseca od dana podnošenja zahtjeva stranke za
njezinu isplatu.«.

*Ustavna tužba je
osnovana.*

4.
Svoju odluku Ustavni sud obrazlaže sljedećim utvrđenjima:

4.1. DULJINA SUDSKOG
POSTUPKA

Prvostupanjski parnični postupak započeo je 3.
veljače 1994. godine tužbom podnositelja Općinskom sudu u Zagrebu radi naknade
štete.

Međutim, duljina postupka ne uzima se u
razmatranje od tog dana, već od 5. studenoga 1997. godine, kada je stupio na snagu
Zakon o potvrđivanju Konvencije za zaštitu ljudskih prava i temeljnih sloboda i
Protokola broj: 1, 4, 6, 7 i 11 uz Konvenciju za zaštitu ljudskih prava i
temeljnih sloboda (»Narodne novine« –
Međunarodni ugovori, broj 18/97., 6/99. – pročišćeni tekst i 8/99. –
ispravak, u daljnjem tekstu: Zakon o potvrđivanju Konvencije), koja Konvencija
u članku 6. stavku 1. jamči, između ostalog, i pravo na suđenje u razumnom
roku.

Ustavna tužba podnijeta je 22. listopada 2004.
godine, a do tog dana postupak nije pravomoćno okončan pa Ustavni sud utvrđuje
da je do dana podnošenja ustavne tužbe postupak trajao ukupno deset (10)
godina, osam (8) mjeseci i devetnaest (19) dana, a nakon stupanja na snagu
Zakona o potvrđivanju Konvencije pa do dana podnošenja ustavne tužbe postupak
je trajao šest (6) godina, jedanaest (11) mjeseci i sedamnaest (17) dana.

4.2. POSTUPANJE
NADLEŽNOG SUDA

U razmatranom, pravno relevantom
razdoblju, tj. od 5. studenoga 1997. godine pa
nadalje, predmet je bio pred drugostupanjskim sudom od 11. rujna 1998. godine i
to po žalbi tužene. Taj sud je podnescima od 5. srpnja 1999. i 7. studenoga
2000. godine remisorno vratio predmet sudu prvog
stupnja radi otklanjanja procesnih pogrešaka. Nakon što je prvostupanjski sud
otklonio te pogreške, predmet je vraćen drugostupanjskom sudu te je rješenjem
broj: Gž-11231/01-2 od 5. ožujka 2002. godine ukinuta
prvostupanjska presuda i predmet vraćen prvostupanjskom sudu na ponovno
suđenje.

Nova presuda donesena je 5. srpnja 2002. godine
te je povodom žalbe tužene 19. veljače 2003. godine otpremljena
drugostupanjskom sudu, koji je rješenjem broj: Gžn-438/03-2
od 23. ožujka 2004. godine ponovno ukinuo prvostupanjsku presudu i vratio je
prvostupanjskom sudu na ponovno suđenje 8. travnja 2004. godine.

4.3. PONAŠANJE PODNOSITELJA
USTAVNE TUŽBE

(TUŽITELJA U PARNIČNOM
POSTUPKU)

Podnositelj
ustavne tužbe, kao tužitelj u parničnom postupku, nije pridonio duljini
postupka.

4.4. SLOŽENOST SUDSKOG
PREDMETA

Ustavni
sud utvrđuje da nije riječ o složenom predmetu.

OCJENA USTAVNOG SUDA

5. Ustavni sud utvrđuje da se predmet vodi u
trajanju duljem od deset godina te da je u razdoblju nakon 5. studenoga 1997.
godine, tijekom žalbenog postupka, drugostupanjski sud dva puta remisorno vraćao predmet prvostupanjskom sudu, radi
otklanjanja procesnih pogrešaka. Iz navedenog proizlazi da je prvostupanjski
sud svojim propustima utjecao na dužinu trajanja postupka pred drugostupanjskim
sudom u trajanju od oko tri godine. Imajući u vidu ukupnu duljinu postupka,
neučinkovito postupanje suda te okolnost da se postupak ponovno vodi pred sudom
prvog stupnja, Ustavni sud nalazi da je povrijeđeno pravo podnositelja na
suđenje u razumnom roku, zajamčeno člankom 29. stavkom 1. Ustava Republike
Hrvatske.

Stoga je, u smislu odredbe članka 63. Ustavnog
zakona, donijeta odluka kao pod točkama I. i II. izreke ove odluke.

6. Sukladno odredbi članka 63. stavka 3.
Ustavnog zakona, odlučeno je kao u točkama III. i IV. izreke ove odluke.

Visinu naknade zbog povrede ustavnog prava na
donošenje odluke u razumnom roku Ustavni sud utvrđuje uzimajući u obzir
okolnosti svakog pojedinog predmeta uz istodobno uvažavanje ukupnih
gospodarskih i socijalnih prilika u Republici Hrvatskoj.

7. Odluka o objavi (točka V. izreke) temelji se
na odredbama članka 29. Ustavnog zakona.

8. Predsjednik Općinskog suda u Zagrebu dužan je
dostaviti Ustavnom sudu pisanu obavijest o datumima donošenja i otpreme odluke
u roku od osam (8) dana od dana njene otpreme, a najkasnije osam (8) dana od
isteka roka određenog u točki II. izreke ove odluke. Ovaj nalog temelji se na
članku 31. stavcima 4. i 5. Ustavnog zakona.

Broj: U-IIIA-3924/2004

Zagreb, 18. ožujka 2005.

USTAVNI SUD REPUBLIKE HRVATSKE

Predsjednik Vijeća

**dr****. sc. Jasna Omejec**, v. r.

Odluka, NN 44/2005-865