## Rješenje Ustavnog suda Republike Hrvatske broj U-I-1920/2001 od 6. lipnja 2002.

### NN 73/2002 (20.6.2002.), Rješenje Ustavnog suda Republike Hrvatske broj U-I-1920/2001 od 6. lipnja 2002.

# USTAVNI SUD REPUBLIKE HRVATSKE

1210

Ustavni sud Republike Hrvatske, u sastavu Smiljko Sokol, predsjednik
Suda, te suci Marijan Hranjski, Petar Klarić, Mario Kos, Jurica Malčić, Ivan Matija,
Ivan Mrkonjić, Jasna Omejec, Željko Potočnjak, Agata Račan, Emilija Rajić, Vice
Vukojević i Milan Vuković, odlučujući o prijedlogu za pokretanje postupka za
ocjenu suglasnosti zakona s Ustavom, na sjednici održanoj dana 6. lipnja 2002.
godine, donio je

## RJEŠENJE

I. Ne prihvaća se prijedlog za pokretanje postupka za ocjenu suglasnosti
s Ustavom članka 4. Zakona o posebnom porezu na luksuzne proizvode (»Narodne
novine«, broj 105/99 i 114/01).

II. Ovo rješenje objaviti će se u »Narodnim novinama«.

Obrazloženje

1. Hrvatska obrtnička komora podnijela je prijedlog za pokretanje
postupka za ocjenu suglasnosti s Ustavom odredbi članka 4. Zakona o posebnom
porezu na luksuzne proizvode (u daljnjem tekstu: Zakon).

Članak 4. Zakona glasi:

*»1. Porezni obveznik posebnog poreza na proizvode iz član­ka 2. ovog
Zakona je pravna i fizička osoba - proizvođač i uvoznik tih proizvoda.*

*2. Proizvođačem iz stavka 1. ovoga članka smatra se pravna i fizička
osoba koja proizvodi (izrađuje) proizvode.*

*3. Uvoznikom iz stavka 1. ovoga članka smatra se osoba za čiji račun se
proizvodi uvoze.«*

2. Obrazlažući navode prijedloga za ocjenu suglasnosti s Ustavom,
podnositeljica smatra da su osporavane zakonske od­red­be u nesuglasnosti s
dijelom odredbe članka 49. stavka 2. Ustava, kojim je zajamčeno da država
osigurava svim poduzetnicima jednak pravni položaj na tržištu.

Prema mišljenju podnositeljice prijedloga, iz sadržaja članka 4. Zakona,
slijedi da su obveznici posebnog poreza na luksuzne proizvode samo one fizičke
i pravne osobe koje »istovremeno proizvode, uvoze i trguju« s luksuznim
proizvodima, a da osobe koje samo trguju luksuznim proizvodima nisu obveznici
spomenutog poreza.

Takvim kumulativnim
propisivanjem, kako se u prijedlogu nadalje navodi, obrtnici koji su ujedno i
proizvođači i trgovci dovedeni su u neravnopravan položaj u odnosu na osobe
koje su samo trgovci, jer je prodajna cijena proizvoda obrtnika, temeljem
članka 6. Zakona, uvećana za 30% u odnosu na prodajnu cijenu uvezenih
proizvoda.

Podnositeljica zaključno
predlaže poništenje članka 4. Zakona.

3. Temeljem članka 25.
Ustavnog zakona o Ustavnom sudu Republike Hrvatske (»Narodne novine«, broj
49/02 - pročišćeni tekst, u daljnjem tekstu: Ustavni zakon), prijedlog je
dostavljen Ministarstvu financija.

Ministarstvo financija u
dostavljenom očitovanju u cijelosti je opovrglo navode prijedloga. Prema
tumačenju Ministarstva, iz osporavane zakonske odredbe nedvojbeno proizlazi da
je riječ o različitim osobama poreznih obveznika, od kojih su jedni
proizvođači, a drugi uvoznici proizvoda, time da su i proizvođač i uvoznik
obvezni obračunati posebni porez u trenutku isporuke proizvoda kupcu.

*Prijedlog nije osnovan.*

4. Razmatrajući osnovanost
podnositeljičinih razloga, Ustavni sud je polazio od zakonske definicije
poreznog obveznika iz članka 4. Zakona.

Člankom 4. stavkom 1. Zakona
određen je porezni obveznik posebnog poreza na luksuzne proizvode, koji su
pojedinačno navedeni u članku 2. Zakona. To je pravna i fizička osoba, koja je
proizvođač i uvoznik tih proizvoda.

Prema odredbama članka 4.
stavcima 2. i 3. Zakona, pro­izvo­đačem iz stavka 1. članka 4. Zakona smatra se
pravna i fizička osoba koja proizvodi, odnosno izrađuje proizvode, a uvoznikom
se smatra osoba za čiji se račun proizvodi uvoze.

5. Nastanak porezne obveze
uređen je člankom 9. Zakona. Tim zakonskim odredbama propisano je da obveza
obračunavanja posebnog poreza na promet luksuznih proizvoda nastaje u trenutku
isporuke proizvoda kupcu, zatim za uvezene proizvode (uključujući i uvoz preko
carinskog skladišta) također u trenutku isporuke proizvoda kupcu, potom u
trenutku uzimanja proizvoda za vlastitu krajnju potrošnju, te u trenutku
utvrđivanja manjka.

Članak 8. Pravilnika o
posebnom porezu na luksuzne pro­iz­vode (»Narodne novine«, broj 112/99 i
119/01) u potpunosti je preuzeo sadržaj članka 9. Zakona. U stavku 1. točki 2.
spomenutog podzakonskog članka dodatno je propisano kako obveza obračunavanja
posebnog poreza na promet luksuznih proizvoda, kada uvoz obavljaju fizičke
osobe za vlastite potrebe, nastaje s danom kada je nastala obveza plaćanja
carine.

6. Prosuđujući suglasnost
članka 4. Zakona s odredbom članka 49. stavka 2. Ustava, Ustavni sud je utvrdio
da navodi prijedloga ovu suglasnost nisu doveli u sumnju. Poduzetnička sloboda,
koja je temelj gospodarskog ustroja Republike Hrvatske, osporavanim zakonskim
odredbama nije ugrožena, niti su tim odredbama poduzetnici dovedeni u nejednak
položaj na tržištu.

Imajući u vidu utvrđenja iz
točaka 4. i 5. ovog obrazloženja, posebno Zakonom propisanih definicija
proizvođača i uvoznika, kao i trenutka nastanka porezne obveze, Sud ocjenjuje
da je u ovom slučaju riječ o različitim poreznim obveznicima. To će biti pravna
ili fizička osoba koja je proizvođač (koji istovremeno može biti i uvoznik),
odnosno pravna ili fizička osoba koja je uvoznik za čiji se račun proizvodi
uvoze (za vlastite potrebe ili daljnju prodaju).

Za sve poduzetnike koji se
bave proizvodnjom i prodajom luksuznih proizvoda na carinskom području
Republike Hrvatske ili uvozom tih proizvoda na to područje, Zakonom su
propisani jednaki uvjeti plaćanja posebnog poreza na luksuzne proizvode.

Proizvođač i uvoznik (koji
mogu, ali ne moraju ujedno biti ista osoba) dužni su obračunati poseban porez
na promet luksuznih proizvoda u trenutku isporuke proizvoda kupcu.

7. Ustavni sud ne nalazi
postojanje nejednakosti na koju podnositeljica prijedloga ukazuje, jer obveza
obračunavanja poreza nastaje odvojeno, i za proizvođača i za uvoznika, i to u
izri­jekom određenom trenutku, odnosno prilikom konačne isporuke proizvoda.

8. Zbog ocjene Suda da
prijedlog podnositeljice za pokretanje postupka za ocjenu ustavnosti
osporavanih zakonskih odred­bi nije osnovan, temeljem odredbe 43. stavka 1.
Ustavnog zakona riješeno je kao u izreci.

Točka II. izreke rješenja
temelji se na odredbi članka 29. Ustavnog zakona.

Broj: U-I-1920/2001
Zagreb, 6. lipnja 2002.

USTAVNI SUD REPUBLIKE HRVATSKE

Predsjednik
**dr. sc.** **Smiljko Sokol,** v. r.

if !supportEmptyParas endif

Rješenje, NN 73/2002-1210