## Rješenje Ustavnog suda Republike Hrvatske broj U-I-693/1994. od 14. prosinca 1994. godine

### NN 96/1994 (29.12.1994.), Rješenje Ustavnog suda Republike Hrvatske broj U-I-693/1994. od 14. prosinca 1994. godine

# USTAVNI SUD REPUBLIKE HRVATSKE

Ustavni sud Republike Hrvatske u sastavu: Jadranko Crnić, predsjednik,
te suci: Zdravko Bartovčak, dr. Velimir Belajec, dr. Nikola Filipović,
Ante Jelavić-Mitrović, mr. Vojislav Kučeković, Jurica Malčić, mr. Hrvoje
Momčinović, Ivan Marijan Severinac i Mladen Žuvela, odlučujući o prijedlogu
Talijanske Unije iz Rijeke, za pokretanje postupka za ocjenu ustavnosti
zakona, na sjednici održanoj 14. prosinca 1994. godine donio je

## RJEŠENJE

1. Ne prihvaća se prijedlog za pokretanje postupka za ocjenu ustavnosti
Zakona o telekomunikacijama ("Narodne novine", br. 53/1994).

2. Odbacuje se prijedlog za pokretanje postupka za ocjenu ustavnosti
prijedloga Zakona o službenoj uporabi jezika i pisma etničkih grupa i nacionalnih
zajednica i manjina.

3. Rješenje će se objaviti u "Narodnim novinama"

Obrazloženje:

Talijanska Unija iz Rijeke, podnijela je prijedlog za ocjenu ustavnosti
donošenja zakona naznačenih u izreci rješenja, što ih je Zastupnički dom
Sabora Republike Hrvatske donio na 18. sjednici održanoj 22. i 23. lipnja
1994. godine. Predlagatelj ističe da je Zastupnički dom Sabora dana 22.
lipnja 1994. godine donio Zakon o telekomunikacijama bez kvoruma i bez
potrebnog broja glasova što je suprotno odredbi članka 82. Ustava Republike
Hrvatske. Nadalje, ističe predlagatelj, Zastupnički dom Sabora je 23. lipnja
1994. godine prihvatio u prvom čitanju Zakon o službenoj uporabi jezika
i pisma etničkih grupa i nacionalnih zajednica ili manjina, bez potrebne
dvotrećinske većine, što je suprotno odredbama članka 83. Ustava Republike
Hrvatske. Predlagatelj također ističe da je Zastupnički dom oba zakona
donio unatoč tome što sjednici nisu bili nazočni svi zastupnici nacionalnih
zajednica ili manjina. Predlaže da Ustavni sud Republike Hrvatske pokrene
postupak za ocjenu ustavnosti u donošenju označenih zakona, tj. da ocijeni
formalnu ustavnost zakona. Prijedlog nije osnovan. Prigovor da su zakoni
doneseni mada sjednici nisu bili nazočni svi zastupnici nacionalnih zajednica
ili manjina nije od značaja za ocjenu formalne ustavnosti osporenih zakona
jer nazočnost naznačenih zastupnika kao uvjet za donošenje zakona ne propisuje
Ustav Republike Hrvatske, a ni drugi zakoni, odnosno propisi. U odnosu
na zakon označen pod točkom 1. izreke ovog rješenja Sud je, uvidom u ovjereni
Zapisnik 18. sjednice Zastupničkog doma Sabora Republike Hrvatske, održane
21, 23, 24, 25, 26, 28. i 29. lipnja 1994. godine, utvrdio da je Zastupnički
dom, pod točkom 24. dnevnog reda sjednice, donio većinom glasova uz jedan
uzdržan glas Zakon o telekomunikacijama u tekstu kako ga je predložila
Vlada Republike Hrvatske, zajedno s usvojenim amandmanima. Zakon je objavljen
u "Narodnim novinama", br. 54/1994. Postupak donošenja ovog Zakona
u skladu je s odredbama članka 82. Ustava Republike Hrvatske, po kojima
Zastupnički i Županijski dom donose odluke većinom glasova, ukoliko je
sjednici nazočna većina zastupnika. I prema odredbi stavka 1. članka 229.
Poslovnika Zastupničkog doma Sabora Republike Hrvatske ("Narodne novine",
br. 59/92 i 89/92) ovaj Dom donosi zakone, odluke, rezolucije, zaključke
i druge akte većinom glasova ako je na sjednici Doma nazočna većina zastupnika,
osim ako Ustavom i Poslovnikom nije drugačije propisano. Prema ovjerenom
zapisniku 18. sjednice Zastupničkog doma, na početku sjednice, prozivanjem
zastupnika utvrđeno je da su sjednici nazočna 73 zastupnika i da Dom može
donositi pravovaljane odluke. Prije glasovanja o donošenju zakona nitko
od zastupnika nije tražio da se brojanjem zastupnika ponovno utvrdi nazočan
broj zastupnika. U takvom slučaju, smatra se da je nazočna većina zastupnika
Doma. Kako Zastupnički dom broji 138 zastupnika od kojih je, prema gore
rečenom za donošenje zakona glasovala većina zastupnika, uz jedan uzdržan
glas, to je za donošenje zakona glasovalo više od polovine ukupnog broja
svih zastupnika Doma. Zakon je, dakle, izglasan u Ustavu propisanom većinom,
pa i onom većinom glasova potrebnom za donošenje zakona kojim se razrađuju
Ustavom utvrđene slobode i prava čovjeka i građanina (članak 83. stavak
2. Ustava). Neosnovan je stoga prigovor neustavnosti u načinu donošenja
zakona, pa je Sud prijedlog odbio. U odnosu na Zakon označen pod točkom
2. izreke, Sud je, uvidom u ovjereni zapisnik 18. sjednice utvrdio da je
Zastupnički dom Sabora pod točkom 41. u prvom čitanju prihvatio prijedlog
Zakona o službenoj uporabi jezika i pisma etničkih i nacionalnih zajednica
ili manjina i zajedno sa svim prijedlozima, primjedbama i mišljenjima,
uputio predlagatelju radi pripreme konačnog prijedloga zakona. Ustavni
sud Republike Hrvatske, temeljem odredbi članka 125. Ustava Republike Hrvatske,
odlučuje o suglasnosti zakona s Ustavom, dakle ne odlučuje i o suglasnosti
prijedloga zakona s Ustavom. Prijedlog zakona, naime, nije zakon. Stoga
Ustavni sud ne odlučuje ni o formalnoj ustavnosti prijedloga zakona. Iz
navedenih razloga, a temeljem članka 26. Ustavnog zakona o Ustavnom sudu
Republike Hrvatske, Sud je odbacio prijedlog za ocjenu formalne ustavnosti
prijedloga zakona navedenog pod točkom 2. izreke. Odluka o objavi rješenja
temelji se na odredbama članka 20. stavak 1. Ustavnog zakona o Ustavnom
sudu Republike Hrvatske.

Broj : U-I-693/1994.

Zagreb, 14. prosinca 1994.

USTAVNI SUD REPUBLIKE HRVATSKE

Predsjednik

**Jadranko Crnić, v. r.**

Rješenje, NN 96/1994-1697