## Rješenje Ustavnog suda Republike Hrvatske broj U-I-910/1994 od 27. ožujka 1996.

### NN 29/1996 (17.4.1996.), Rješenje Ustavnog suda Republike Hrvatske broj U-I-910/1994 od 27. ožujka 1996.

# USTAVNI SUD REPUBLIKE HRVATSKE

Ustavni sud Republike Hrvatske u sastavu dopredsjednik Suda dr.
Velimir Belajec, te suci Zdravko Bartovčak, dr. Nikola
Filipović, Ante Jelavić Mitrović, mr. Vojislav
Kučeković, Jurica Malčić, Ivan Marijan
Severinac, Milan Vuković i Mladen Žuvela, odlučujući
o prijedlogu prof. Marine Baričević iz Zagreba, zastupane
od Zvjezdane Znidarčić-Begović, odvjetnice
u Zagrebu, za pokretanje postupka za ocjenu ustavnosti zakona,
na sjednici održanoj dana 27. ožujka 1996. godine, donio
je ovo

## RJEŠENJE

1. Ne prihvaća se prijedlog za pokretanje postupka za ocjenu
ustavnosti odredaba članka 8. stavak 3. i 4. Zakona o »Fundaciji
Ivana Meštrovića« (»Narodne novine«,
broj 9/1991).

2. Ovo će se rješenje objaviti u »Narodnim novinama«.

Obrazloženje

Odredba članka 8. Zakona propisuje upravljanje »Fundacijom
Ivana Meštrovića«. Tom Fundacijom upravlja Upravni
odbor kojeg čine predsjednik i četiri člana,
koje na prijedlog ministra za prosvjetu i kulturu (sada: ministra
kulture) imenuje Vlada Republike Hrvatske, s tim da je Marija
Meštrović doživotni član Upravnog odbora.
Fundacija ima direktora, kojeg na prijedlog ministra prosvjete
i kulture (sada: ministra kulture), imenuje Vlada Republike Hrvatske.

Osporene odredbe stavaka 3. i 4. propisuju da će prije imenovanja
predsjednika i članova Upravnog odbora i direktora Fundacije
Vlada Republike Hrvatske pribaviti o predloženim kandidatima
mišljenje gospođe Marije Meštrović kao predstavnice
nasljednika Ivana Meštrovića, s tim da Vlada Republike
Hrvatske ne može za predsjednika i člana Upravnog
odbora i za direktora Fundacije imenovati osobu čijem izboru
bi se pismeno usprotivila gospođa Marija Meštrović.

Podnositeljica prijedloga za pokretanje postupka za ocjenu ustavnosti
smatra ove odredbe nesuglasnim s odredbama članka 2. stavak
4, te s odredbama članaka 14. i 16. Ustava Republike Hrvatske.

Prema odredbi članka 2. stavak 4. druga alineja Ustava,
Sabor Republike Hrvatske i narod neposredno, samostalno, u skladu
s Ustavom i zakonom, odlučuje - pored ostalog - o očuvanju
prirodnog i kulturnog bogatstva i korištenju njime. Prema
odredbama članka 14. Ustava građani Republike Hrvatske
imaju sva prava i slobode, neovisno o njihovoj rasi, boji kože,
spolu, jeziku, vjeri, političkom ili drugom uvjerenju,
nacionalnom ili socijalnom podrijetlu, imovini, rođenju, naobrazbi,
društvenom položaju ili drugim osobinama i svi su pred
zakonom jednaki. Prema odredbi članka 16. Ustava slobode
i prava mogu se ograničiti samo zakonom da bi se zaštitila
sloboda i prava drugih ljudi te pravni poredak, javni moral i
zdravlje.

Podnositeljica prijedloga za pokretanje postupka za ocjenu ustavnosti
drži da se nacionalni interesi u čuvanju i brizi za
kulturnu baštinu izravno ugrožavaju time što se
omogućuje samo jednoj osobi utjecati na sastav Upravnog
odbora i izbor direktora Fundacije, a što bi trebalo biti
eminentnom ulogom države. Jednakost građana prema tom
prijedlogu vrijeđa se time što zbog isključive
volje gospođe Marije Meštrović nekom građaninu
može biti uskraćeno pravo na izbor za predsjednika
ili člana Upravnog odbora ili direktora Fundacije. I dalje,
predlagateljica smatra da je sasvim očito da osporena ograničenja
prava nisu ograničenja sloboda i prava temeljem Ustava,
i putem zakona, uvedena da bi se zaštitila slobode i prava
drugih ljudi te pravni poredak, javni moral i zdravlje.

Prijedlog za pokretanje postupka za ocjenu ustavnosti nije prihvaćen.

Donoseći rješenje o neprihvatu tog prijedloga ovaj
Sud polazio je od odredaba članka 52. Ustava prema kojoj
osobitu zaštitu Republike imaju, već temeljem samog
Ustava, more, morska obala i otoci, vode, zračni prostor,
rudno blago i druga prirodna bogatstva, a ako je zakonom određeno
da su od interesa za Republiku, i zemljište, šume, biljni
i životinjski svijet, drugi dijelovi prirode, nekretnine
i stvari od osobito kulturnog, povijesnog, gospodarskog i ekološkog
značenja. Prema stavku 2. članka 52. Ustava zakonom
se određuje način na koji dobra od interesa za Republiku
mogu upotrebljavati i iskorištavati ovlaštenici prava
na njima i vlasnici, te naknada za ograničenja kojima su
podvrgnuti.

Prema članku 2. Zakona »Fundacija Ivana Meštrovića«
upravlja svim nekretninama i umjetničkim djelima obuhvaćenim
Darovnim ugovorom od 31. siječnja 1952. koja je akademik
kipar Ivan Meštrović darovao Republici Hrvatskoj, kao
i onima što su naknadno darovani od strane njegovih nasljednika;
te nekretnine i umjetnička djela državno su vlasništvo
i na njima pravo vlasništva ima Republika Hrvatska, a prema
članku 3. Zakona, u kojem su nabrojeni poslovi Fundacije,
ti su poslovi od osobitog interesa za Republiku.

Stajalište je ovog Suda da je Republika Hrvatska, time što
je - ovlaštena Ustavom da odlučuje o očuvanju
kulturnog bogatstva i korištenju njime - Zakonom odredila
poseban položaj gospođe Marije Meštrović u
postupku imenovanja predsjednika i članova Upravnog odbora
te direktora Fundacije, postupala kao vlasnik nekretnina i umjetničkih
djela u Fundaciji, koji ograničava sebe sama. Donoseći
osporenu regulaciju, nakon što je ustvrdila da su poslovi
Fundacije od njezina osobita interesa, Republika je na temelju
svojih ustavnih ovlaštenja mogla ocijeniti da će se
čuvanje ovog kulturnog bogatstva osobito štititi i
na ovaj način.

Pritom se ne vrijeđaju ni odredbe članka 14. Ustava,
jer se osporene odredbe jednako odnose na sve građane, a položaj
gospođe Marije Meštrović, drugačiji od položaja
svih ostalih građana, određen je činjenicom da
je ona predstavnica nasljednika Ivana Meštrovića, zaslugom
kojeg je Republika Hrvatska dobila nekretnine i umjetnička
djela kojima upravlja Fundacija.

Ograničenje sloboda i prava zakonom, temeljem članka
16. Ustava, radi zaštite - pored ostalog - drugih ljudi,
valja u ovom slučaju protumačiti tako da prava drugih
ljudi podrazumijevaju i moralna prava umrlog darovatelja, pri
čemu se u zaštiti tih prava članovima njegove
obitelji može dati posebni položaj.

Na temelju iznijetog riješeno je kao u izreci.

Ovo se rješenje temelji na odredbi članka 19. stavak
2. Ustavnog zakona o Ustavnom sudu Republike Hrvatske (»Narodne
novine«, broj 13/1991) i na odredbama članka 45. Poslovnika
Ustavnog suda Republike Hrvatske (»Narodne novine«,
broj 29/1994).

Objava ovog rješenja temelji se na odredbi članka
20. stavak 1. Ustavnog zakona o Ustavnom sudu Republike Hrvatske.

Broj: U-I-910/1994
Zagreb, 27. ožujka 1996.

USTAVNI SUD REPUBLIKE HRVATSKE

Dopredsjednik
**dr. Velimir Belajec,** v. r.

---

Rješenje, NN 29/1996-601