## Odluka Ustavnog suda Republike Hrvatske broj: U-III-1041/2007 od 24. lipnja 2008.

### NN 93/2008 (11.8.2008.), Odluka Ustavnog suda Republike Hrvatske broj: U-III-1041/2007 od 24. lipnja 2008.

# USTAVNI SUD REPUBLIKE HRVATSKE

**2961**

Ustavni sud Republike Hrvatske, u Prvom vijeću za odlučivanje o ustavnim
tužbama, u sastavu sudac Aldo Radolović, predsjednik Vijeća, te suci Marko
Babić, Mario Jelušić, Davor Krapac, Duška Šarin i Nevenka Šernhorst, članovi
Vijeća, u postupku koji je ustavnom tužbom pokrenula M.-T. C. iz I., koju
zastupa M.-M. M., odvjetnica u P., na sjednici održanoj 24. lipnja 2008. godine,
jednoglasno je donio

## ODLUKU

I. Ustavna tužba se usvaja.
II. Ukida se rješenje Vrhovnog suda Republike Hrvatske broj: Rev-706/06 od 14.
prosinca 2006. te se predmet vraća Vrhovnom sudu Republike Hrvatske na ponovni
postupak.
III. Ova odluka objavit će se u »Narodnim novinama«.

```
Obrazloženje
```

1. Ustavna tužba i dopuna ustavne tužbe podnesene su protiv rješenja Vrhovnog
suda Republike Hrvatske broj: Rev-706/06 od 14. prosinca 2006., kojim je zbog
premale vrijednosti predmeta spora odbačena revizija podnositeljice (II-tuženice
u parničnom postupku radi utvrđenja ništavosti sudske nagodbe), kao nedopuštena.
Revizija je podnesene protiv presude Županijskog suda u Puli broj: Gž-1850/04 od
14. studenoga 2005., kojom je odbijena žalba podnositeljice i prvotuženika,
izjavljena protiv presude Općinskog suda u Puli broj: P-127/03 od 19. veljače
2004. Tom presudom djelomično je usvojen tužbeni zahtjev tužitelja, Državnog
odvjetništva Republike Hrvatske, te su sudska nagodba, sklopljena pred Općinskim
sudom u Puli broj: R2-6/00 od 21. siječnja 2000., i dodatak sudske nagodbe od 1.
veljače 2000. i od 17. veljače 2000. utvrđeni ništavim, slijedom čega je
određena uspostava ranijeg zemljišnoknjižnog stanja na nekretninama pobliže
označenim u presudi.
2. Podnositeljica smatra da joj je osporenim rješenjem povrijeđeno ustavno pravo
zajamčeno člankom 29. stavkom 1. Ustava te odredba članka 19. stavka 1. Ustava.
U ustavnoj tužbi podnositeljica ističe da u konkretnom slučaju tužiteljica nije
Republike Hrvatska, već da je to Državno odvjetništvo, koje je sukladno
mjerodavnim zakonskim odredbama samostalno i neovisno pravosudno tijelo. Smatra
da je Vrhovni sud Republike Hrvatske iznio pogrešan zaključak o statusu i
svojstvu parničnih stranaka te da nije bilo mjesta primjeni odredbe članka 489.
stavka 1. Zakona o parničnom postupku.
Nadalje, ističe da državno odvjetništvo nije aktivno legitimirano voditi
postupak u ime i za račun jedinice lokalne samouprave, a da presude donesene u
postupcima, kao u konkretnom slučaju, imaju samo načelan karakter te da se na
temelju istih ne može tražiti ovrha niti nalagati strankama povrat primljenog
sudskom nagodbom.
Predlaže usvajanje ustavne tužbe, ukidanje osporenog rješenja Vrhovnog suda
Republike Hrvatske te vraćanje predmeta Vrhovnom sudu Republike Hrvatske na
ponovno odlučivanje.

*Ustavna tužba je osnovana.*

3. Prema odredbi članka 62. stavka 1. Ustavnog zakona o Ustavnom sudu Republike
Hrvatske (»Narodne novine«, broj 99/99., 29/02. i 49/02. – pročišćeni tekst, u
daljnjem tekstu: Ustavni zakon), svatko može podnijeti Ustavnom sudu ustavnu
tužbu ako smatra da mu je pojedinačnim aktom tijela državne vlasti, tijela
jedinice lokalne i područne (regionalne) samouprave ili pravne osobe s javnim
ovlastima, kojim je odlučeno o njegovim pravima i obvezama ili o sumnji ili
optužbi zbog kažnjivog djela, povrijeđeno ljudsko pravo ili temeljna sloboda
zajamčena Ustavom.
Ustavni sud u postupku pokrenutom ustavnom tužbom, u granicama zahtjeva
istaknutog u ustavnoj tužbi, utvrđuje je li u postupku odlučivanja o pravima i
obvezama povrijeđeno podnositelju ustavno pravo, pri čemu se, u pravilu, ne
upušta u pitanje jesu li sudovi pravilno i potpuno utvrdili činjenično stanje i
ocijenili dokaze. Za Ustavni sud relevantne su samo one činjenice od čijeg
postojanja ovisi ocjena o povredi ustavnog prava.
4. U postupku, koji je prethodio ustavnosudskom postupku, utvrđeno je:
– da je parnični postupak pokrenut pred Općinskim sudom u Puli tužbom Državnog
odvjetništva Republike Hrvatske protiv Grada P. i podnositeljice radi utvrđenja
ništavosti sudske nagodbe;
– da je Općinski sud u Puli proveo postupak te da je sud presudom broj: P-127/03
od 19. veljače 2004. djelomično usvojio tužbeni zahtjev tužitelja, dajući
strankama sljedeću pouku o pravnom lijeku:
*»Protiv ove presude dopuštena je žalba koja se podnosi ovom sudu pismeno u 3
istovjetna primjerka, u roku od 15 dana od dana primitka ovjerenog prijepisa
presude, a odluku povodom žalbe donosi Županijski sud u Puli.*– da su sukladno uputi o pravnom lijeku suda prvog stupnja tuženici izjavili
žalbu protiv odluke suda prvog stupnja, koje je Županijski sud u Puli odlukom
broj: Gž-1850/04 od 14. studenoga 2005. odbio kao neosnovane,
– da je protiv drugostupanjske presude podnositeljica izjavila reviziju, koju je
Vrhovni sud Republike Hrvatske osporenim rješenjem odbacio kao nedopuštenu.
Obrazlažući osporeno rješenje, Vrhovni sud Republike Hrvatske utvrđuje sljedeće:
– da u konkretnom slučaju tužiteljica i I-tuženik spadaju u krug osoba navedenih
u članku 489. stavku 1. Zakona o parničnom postupku, a da je, iako je
podnositeljica fizička osoba, podnositeljica suparničar s I-tuženikom, zbog čega
se na ovaj spor primjenjuju pravila postupka u trgovačkim sporovima;
– da je odredbom članka 497. ZPP-a propisano kako u trgovačkim sporovima
revizija nije dopuštena ako vrijednost predmeta spora pobijanog dijela
pravomoćne presude ne prelazi 500.000,00 kn;
– da vrijednost predmeta spora pobijanog dijela presude, u konkretnom slučaju,
iznosi 101.000,00 kn, zbog čega revizija u ovoj pravnoj stvari nije dopuštena.
5. Slijedom utvrđenja iz prethodne točke ovog obrazloženja, ocjena je Ustavnog
suda da je Vrhovni sud Republike Hrvatske, ocjenjujući uvjete za dopuštenost
revizije u konkretnom slučaju, ispustio iz vida činjenicu da se čitav postupak
(do odluke po reviziji) vodio pred Općinskim sudom u Puli, a zatim pred
Županijskim sudom u Puli te da je vođen po pravilima redovnog parničnog
postupka, a ne s »primjenom pravila o postupku u trgovačkim sporovima«.
U prilog takvom utvrđenju nesumnjivo govori činjenica da je prvostupanjski sud u
svojim odlukama, strankama dao uputu o pravnom lijeku – (žalbi) s rokom od 15
dana od dana primitka pismenog otpravka.
Prema odredbi članka 500. stavka 2. ZPP-a, u postupku u trgovačkim sporovima
važe ovi rokovi:
*2) rok od osam dana za žalbu protiv presude odnosno rješenja, a rok od tri dana
za podnošenje odgovora na žalbu.*Iz pribavljenog spisa Općinskog suda u Puli razvidno je da su tuženici, sukladno
uputi o pravnom lijeku, izjavili žalbu unutar roka od 15 dana, od dana primitka
odluke suda, o kojoj je Županijski sud u Puli meritorno odlučio odlukom broj: Gž-1850/04
od 14. studenoga 2005., razmatrajući ih kao podnesene u roku.
Neprihvatljivo je, stoga, da se osporenim rješenjem odbacuje revizija
podnositelja jer vrijednost pobijanog dijela pravomoćne presude ne prelazi iznos
od 500,000,00 kn, kad se cijeli postupak pred nižestupanjskim sudovima vodio po
pravilima redovnog parničnog postupka, a s druge strane dopuštenost revizije
prosuđivati po pravilima drugog postupka (propisanog za postupke u trgovačkim
sporovima), prema kojemu se postupak, zapravo, nije niti provodio.
6. Članak 29. stavak 1. Ustava glasi:
*Svatko ima pravo da zakonom ustanovljeni neovisni i nepristrani sud pravično i u
razumnom roku odluči o njegovim pravima i obvezama ili o sumnji ili optužbi zbog
kažnjivog djela.*Ustavni sud u ustavnosudskom postupku utvrđuje je li tijekom postupka pred
nadležnim sudom počinjena povreda takvog značaja da postupak kao jednu cjelinu
čini nepravičnim za podnositelja.
Pri tome neće svaka postupovna povreda dovesti do povrede ustavnog prava na
pravično suđenje, već će to biti samo ona povreda koja je takvog značaja da
podnositelju ugrožava pravo na pravično suđenje.
Odlučujući o reviziji podnositeljice Vrhovni sud Republike Hrvatske zauzeo je,
glede ispunjenja uvjeta za izjavljivanje revizije, pravno stajalište suprotno
onome koje je podnositeljica s pravom mogla očekivati obzirom na postupak
proveden kod nižestupanjskih sudova. Ustavni sud pri tome ocjenjuje da su takvim
postupanjem Vrhovnog suda Republike Hrvatske, na štetu podnositeljice,
povrijeđena postupovna pravila o dopustivosti izjavljivanja revizije, a samim
time i pravo na pravično suđenje, propisano člankom 29. stavkom 1. Ustava.
7. Odredba članka 19. stavka 1. Ustava ne sadrži ustavno pravo i nije osnova za
postupanje po članku 62. Ustavnog zakona.
8. Slijedom navedenog, na temelju članaka 73. i 76. Ustavnog zakona, odlučeno je
kao u točkama I. i II. izreke.
9. Odluka o objavi odluke (točka III. izreke) temelji se na članku 29. Ustavnog
zakona.

Broj: U-III-1041/2007
Zagreb, 24. lipnja 2008.

USTAVNI SUD REPUBLIKE HRVATSKE
Predsjednik Vijeća
**dr. sc. Aldo Radolović**, v. r.

Odluka, NN 93/2008-2961
Opći uvjeti korištenjaZaštita privatnosti[Pristup podatcima](/data_access_hr.aspx)[ELI](/about_eli_hr.aspx)

©2026. g. Narodne novine d.d.

, izrada [Novena d.o.o.](http://novena.hr/)