## Odluka Ustavnog suda Republike Hrvatske broj: U-IIIA-2396/2011 od 13. prosinca 2012.

### NN 6/2013 (16.1.2013.), Odluka Ustavnog suda Republike Hrvatske broj: U-IIIA-2396/2011 od 13. prosinca 2012.

USTAVNI SUD REPUBLIKE HRVATSKE

109

Ustavni sud Republike Hrvatske, u Prvom vijeću za odlučivanje o ustavnim tužbama, u sastavu sudac Antun Palarić, predsjednik Vijeća, te suci Mato Arlović, Marko Babić, Slavica Banić, Mario Jelušić i Ivan Matija, članovi Vijeća, odlučujući o ustavnoj tužbi koju je podnio G. N. iz Z., kojeg zastupa I. K. H., odvjetnica u Z., na sjednici održanoj 13. prosinca 2012. jednoglasno je donio

ODLUKU

I. Ustavna tužba se usvaja.

II. Vrhovni sud Republike Hrvatske dužan je donijeti odluku u predmetu koji se vodi pred tim sudom pod poslovnim brojem: I-Kž-567/12, u najkraćem mogućem roku, ali ne duljem od šest (6) mjeseci, računajući od prvog idućeg dana nakon objave ove odluke u »Narodnim novinama«.

III. Na temelju članka 63. stavka 3. Ustavnog zakona o Ustavnom sudu Republike Hrvatske (»Narodne novine« broj 99/99., 29/02. i 49/02. – pročišćeni tekst), podnositelju ustavne tužbe, G. N. iz Z., B. c. 82 određuje se primjerena naknada zbog povrede ustavnog prava iz članka 29. stavka 1. Ustava Republike Hrvatske (»Narodne novine« broj 56/90., 135/97., 113/00., 28/01. i 76/10.) u iznosu od 17.100,00 kn.

IV. Naknada iz točke III. izreke ove odluke bit će isplaćena iz državnog proračuna u roku od tri mjeseca od dana podnošenja zahtjeva podnositelja Ministarstvu pravosuđa Republike Hrvatske za njezinu isplatu.

V. Ova odluka objavit će se u »Narodnim novinama«.

Obrazloženje

1. Podnositelj je 10. studenoga 2010. Vrhovnom sudu Republike Hrvatske (u daljnjem tekstu: Vrhovni sud) podnio zahtjev za zaštitu prava na suđenje u razumnom roku zbog dugotrajnosti postupka koji se vodio pred Županijskim sudom u Zlataru pod brojem: K-10/07.

Rješenjem broj: Kzp-53/10-4 od 23. veljače 2011. Vrhovni sud oglasio se nenadležnim za postupanje u tom predmetu, te ustupio predmet Ustavnom sudu na daljnji postupak, pozivom na članak 27. Zakona o sudovima (»Narodne novine« broj 150/05., 16/07., 113/08. i 153/09. – u daljnjem tekstu: ZS).

Zahtjev podnositelja za zaštitu prava na suđenje u razumnom roku smatra se ustavnom tužbom, podnesenom na temelju članka 63. Ustavnog zakona o Ustavnom sudu Republike Hrvatske (»Narodne novine« broj 99/99., 29/02. i 49/02. – pročišćeni tekst; u daljnjem tekstu: Ustavni zakon).

I. ČINJENICE VAŽNE ZA USTAVNOSUDSKI POSTUPAK

2. Iz navoda ustavne tužbe i uvidom u pribavljenu presliku sudskog spisa Ustavni sud je, primjenom članka 63. Ustavnog zakona utvrdio sljedeće činjenice koje su pravnorelevantne za odlučivanje o povredi ustavnog prava podnositelja, zajamčenog člankom 29. stavkom 1. Ustava:

Istražni zahtjev podnijet je 10. rujna 2003.

Rješenje o istrazi donijeto je 5. studenoga 2003.

Dana 13. studenoga 2003. braniteljica podnositelja dostavila je sudu punomoć o zastupanju.

Protiv rješenja o istrazi braniteljica podnositelja je 18. studenoga 2003. podnijela žalbu.

Rješenjem Županijskog suda u Zagrebu broj: Kv-776/03-2, Kio-I-166/03 od 26. studenoga 2003. odbijena je žalba podnositelja kao neosnovana.

Županijsko državno odvjetništvo u Zagrebu je 5. ožujka 2004. dostavilo Županijskom sudu u Zagrebu optužnicu.

Dana 29. rujna 2003. i 10. listopada 2003. proveden je dokaz saslušanja svjedoka.

Povodom prijedloga Županijskog državnog odvjetništva rješenjem od 16. ožujka 2004. predmet je spojen s predmetom broj: K-38/04.

Rješenjem od 26. ožujka 2004. Županijski sud u Zagrebu proglasio se mjesno nenadležnim za postupanje te je spis ustupio Županijskom sudu u Zlataru.

Dana 22. rujna 2004. podnositelju je dostavljena optužnica.

Prvo ročište zakazano za 10. ožujka 2005. nije održano zbog nedolaska podnositelja, oštećenice i svjedoka za koje u spisu nema povratnica o prijemu poziva za glavnu raspravu.

Sljedeće ročište zakazano je za 31. ožujka 2005.

Na ročištu održanom 5. svibnja 2005. proveden je dokaz saslušanja oštećenice.

Nakon održanog ročišta 3. lipnja 2005. na kojem su provedeni dokazi saslušanja svjedoka zaključena je glavna rasprava te donijeta presuda kojom se podnositelj oslobađa optužbe.

Županijsko državno odvjetništvo u Zlataru podnijelo je 15. srpnja 2005. žalbu.

Rješenjem Vrhovnog suda broj: Kž-841/05 od 30. svibnja 2007. prihvaćena je žalba i ukinuta prvostupanjska presuda.

Postupak se nastavio voditi pred Županijskim sudom u Zlataru pod brojem: K-10/07.

Ročište zakazano za 25. listopada 2007. odgođeno je zbog službene spriječenosti predsjednika vijeća.

Ročište zakazano za 22. studenoga 2007. odgođeno je zbog spriječenosti braniteljice drugooptuženika.

Sljedeće ročište održano je 29. studenoga 2007.

Podneskom od 30. studenoga 2007. braniteljica drugooptuženika otkazala je punomoć o zastupanju.

Dopisom od 3. prosinca 2007. sud je pozvao drugooptuženika da u zadanom roku dostavi punomoć o zastupanju po drugom branitelju.

Dopisom od 12. prosinca 2007. zatraženo je postavljanje branitelja po službenoj dužnosti.

Na ročištu održanom 20. prosinca 2007. proveden je dokaz saslušanja oštećenice.

Sljedeće ročište održano je 30. siječnja 2008. na kojem su provedeni daljnji dokazni prijedlozi te je zaključena glavna rasprava.

Dana 5. veljače 2008. sud je objavio presudu kojom se podnositelj oslobađa optužbe.

Protiv prvostupanjske presude Županijsko državno odvjetništvo u Zlataru podnijelo je 25. studenoga 2008. žalbu.

Rješenjem Vrhovnog suda broj: Kž-124/09 od 26. svibnja 2011. prihvaćena je žalba te ukinuta prvostupanjska presuda.

Postupak se nastavio voditi pred Županijskim sudom u Zagrebu, Stalnom službom u Zlataru pod brojem: K-168/2011.

Zahtjev za zaštitu prava na suđenje u razumnom roku podnesen je 10. studenoga 2011.

Na ročištima održanim 6. veljače 2012., 20. veljače 2012. i 23. veljače 2012. provedeni su dokazi saslušanja svjedoka nakon čega je zaključena glavna rasprava te donijeta osuđujuća presuda broj: K-168/2011 u odnosu na podnositelja i drugookrivljenika.

Protiv prvostupanjske presude 21. svibnja 2012. i 23. svibnja 2012. branitelji podnositelja i drugookrivljenika podnijeli su žalbe.

II. PRAVO VAŽNO ZA USTAVNOSUDSKI POSTUPAK

3. Za odlučivanje Ustavnog suda o razumnoj duljini sudskog postupka mjerodavan je članak 29. stavak 1. Ustava.

Ustavna tužba je osnovana.

4. Svoju odluku Ustavni sud obrazlaže sljedećim utvrđenjima:

4.1. DULJINA SUDSKOG POSTUPKA

Rješenje o istrazi donijeto je 5. studenoga 2003.

Ustavna tužba podnijeta je 10. studenoga 2010. te u trenutku donošenja odluke Ustavnog suda o ustavnoj tužbi podnositelja postupak nije bio okončan.

Slijedom navedenog, Ustavni sud utvrđuje da se kazneni postupak u pravnorelevantnom razdoblju vodio u razdoblju od devet (9) godina, jedan (1) mjesec i devet (9) dana.

Ustavni sud napominje da sukladno ustaljenoj praksi Ustavnog suda u istovjetnim pravnim stvarima u računanje pravnorelevantnog razdoblja za utvrđivanje povrede prava na suđenje u razumnom roku ne uzima se razdoblje prije podnošenja istražnog zahtjeva (Odluka Ustavnog suda broj: U-IIIA-3444/2003 od 16. siječnja 2004., »Narodne novine« broj 12/04. i dr.).

4.2. POSTUPANJE NADLEŽNOG SUDA

Postupak se vodio pred Županijskim sudom u Zagrebu i pred Vrhovnim sudom u tri navrata te su tijekom razmatranog pravno relevantnog razdoblja donijete tri meritorne prvostupanjske odluke i dvije meritorne drugostupanjske odluke.

U trenutku odlučivanja o ustavnoj tužbi podnositelja, predmet se nalazi na Vrhovnom sudu povodom žalbi.

4.3. PONAŠANJE PODNOSITELJA USTAVNE TUŽBE (PRVOOPTUŽENIKA U KAZNENOM POSTUPKU)

Podnositelj ustavne tužbe, kao prvooptuženik u sudskom postupku, prema utvrđenju Ustavnog suda, svojim ponašanjem nije doprinio duljini sudskog postupka.

4.4. SLOŽENOST SUDSKOG PREDMETA

Ustavni sud utvrđuje da se u konkretnom slučaju radi o relativno složenom postupku budući da u njemu sudjeluju dva optuženika, a s obzirom na vrstu i težinu kaznenih djela koja su optuženicima stavljena na teret, proveden je opsežniji dokazni postupak.

III. OCJENA USTAVNOG SUDA

5. Ustavni sud utvrđuje da se postupak u pravnorelevantnom razdoblju vodio u trajanju od preko devet (9) godina što ne udovoljava zahtjevu suđenja u razumnom roku.

Imajući u vidu ukupnu duljinu postupka, zatim činjenicu da podnositelj svojim ponašanjem nije doprinio duljini trajanja sudskog postupka, kao i činjenicu da predmet još uvijek nije okončan, Ustavni sud ocjenjuje da je povrijeđeno pravo podnositelja da neovisni i nepristrani sud u razumnom roku odluči o njegovim pravima i obvezama, koje je zajamčeno člankom 29. stavkom 1. Ustava.

Stoga je, u smislu članka 63. stavka 2. Ustavnog zakona, donesena odluka kao pod točkama I. i II. izreke ove odluke.

6. Visinu naknade, zbog povrede ustavnog prava na donošenje odluke u razumnom roku, Ustavni sud utvrđuje uzimajući u obzir okolnosti svakog pojedinog predmeta, uz istodobno uvažavanje ukupnih gospodarskih i socijalnih prilika u Republici Hrvatskoj.

Sukladno članku 63. stavku 3. Ustavnog zakona, odlučeno je kao u točkama III. i IV. izreke ove odluke.

7. Odluka o objavi (točka V. izreke) temelji se na članku 29. Ustavnog zakona.

8. Predsjednik Vrhovnog suda dužan je dostaviti Ustavnom sudu pisanu obavijest o datumima donošenja i otpreme odluke u roku osam (8) dana od dana njene otpreme, a najkasnije osam (8) dana od isteka roka određenog u točki II. izreke ove odluke. Ovaj nalog temelji se na članku 31. stavcima 4. i 5. Ustavnog zakona.

Broj: U-IIIA-2396/2011

Zagreb, 13. prosinca 2012.

USTAVNI SUD REPUBLIKE HRVATSKE

Predsjednik Vijeća

Antun Palarić, v. r.

Odluka, NN 6/2013-109