## Pravilnik o utvrđivanju dijagnostičkog postupka, metoda uzimanja uzoraka i kriterija za vrednovanje rezultata laboratorijskih testova za potvrđivanje i diferencijalno dijagnosticiranje vezikularne ent

### NN 99/2008 (29.8.2008.), Pravilnik o utvrđivanju dijagnostičkog postupka, metoda uzimanja uzoraka i kriterija za vrednovanje rezultata laboratorijskih testova za potvrđivanje i diferencijalno dijagnosticiranje vezikularne ent

# MINISTARSTVO POLJOPRIVREDE, RIBARSTVA I RURALNOG RAZVOJA

**3019**

Na temelju članka 17. stavka 3. Zakona o veterinarstvu (»Narodne novine«, broj
41/07) ministar poljoprivrede, ribarstva i ruralnog razvoja donosi

## PRAVILNIK

### O UTVRĐIVANJU DIJAGNOSTIČKOG POSTUPKA, METODA UZIMANJA UZORAKA I KRITERIJA ZA VREDNOVANJE REZULTATA LABORATORIJSKIH TESTOVA ZA POTVRĐIVANJE I DIFERENCIJALNO DIJAGNOSTICIRANJE VEZIKULARNE ENTEROVIRUSNE BOLESTI SVINJA1

*Područje primjene*
Članak 1.

Ovim se Pravilnikom utvrđuje dijagnostički postupak, metode uzimanja uzoraka i
kriteriji za vrednovanje rezultata laboratorijskih testova za potvrđivanje i
diferencijalno dijagnosticiranje vezikularne enterovirusne bolesti svinja.

Članak 2.

1) Otkrivanje vezikularne enterovirusne bolesti svinja i diferencijalno
dijagnosticiranje slinavke i šapa temelji se na:
(a) utvrđivanju kliničkih znakova bolesti;
(b) dokazivanju virusa, antigena ili genoma u uzorcima epitelnoga tkiva,
tekućine iz vezikula ili fecesa;
(c) utvrđivanju reakcije specifičnih protutijela u uzorcima seruma, u skladu s
postupcima, metodama uzimanja uzoraka i kriterijima za procjenu rezultata
laboratorijskih testova utvrđenim u Priručniku o dijagnostičkim postupcima,
metoda uzimanja uzoraka i kriterijima za procjenu rezultata laboratorijskih
testova za dokazivanje i diferencijalno dijagnosticiranje vezikularne
enterovirusne bolesti svinja (u daljnjem tekstu: Priručnik) iz Dodatka ovoga
Pravilnika.
2) Osim odredbi iz stavka 1. ovoga članka Nacionalni dijagnostički laboratorij
naveden u Dodatku II. Dijelu 5. Pravilnika o kontroli određenih bolesti
životinja i posebnim mjerama koje se odnose na vezikularnu enterovirusnu bolest
svinja (»Narodne novine«, broj 115/07)2 mogu primijeniti i prilagođene
laboratorijske testove navedene u Priručniku iz Dodatka ovoga Pravilnika ili
koristiti druge testove pod uvjetom da oni osiguravaju jednaku osjetljivost i
specifičnost.
3) Osjetljivost i specifičnost prilagođenih ili drugih testova navedenih u
stavku 2. ovoga članka mora se procijeniti u okviru redovitih usporednih testova
koje organizira referentni laboratorij Europske zajednice za vezikularnu
enterovirusnu bolest svinja.

*Prijelazne i završene odredbe*
Članak 3.

Dodatak je tiskan u prilogu ovoga Pravilnika i njegov je sastavni dio.

Članak 4.

Posebni propis iz Dodatka Poglavlja V. točke 1. podtočke (c) bit će donesen do
30. prosinca 2008. godine.

*Stupanje na snagu*
Članak 5.

Ovaj Pravilnik stupa na snagu osmoga dana od dana objave u »Narodnim novinama«.

Klasa: 011-02/08-01/13
Urbroj: 525-6-08-1
Zagreb, 22. srpnja 2008.

Ministar
**mr. sc. Božidar Pankretić**, v. r.

\_\_\_\_\_
1 Pravilnikom se preuzimaju
odredbe Odluke Komisije br. 2000/428/EZ od 4. srpnja 2000. godine kojom se
utvrđuje dijagnostički postupak, metode uzimanja uzoraka i kriteriji za procjenu
rezultata laboratorijskih ispitivanja za dokazivanje i diferencijalno
dijagnosticiranje vezikularne enterovirusne bolesti svinja.
2 Dodatkom II. Dijelom 5. Pravilnika o kontroli određenih bolesti
životinja i posebnim mjerama koje se odnose na vezikularnu enterovirusnu bolest
svinja (»Narodne novine«, broj 115/07) preuzete su odredbe Dodatka II. Dijela 5.
Direktive Vijeća 92/119/EEC od 17. prosinca 1992. o općim mjerama Zajednice za
kontrolu određenih bolesti životinja i posebnim mjerama koje se odnose na
vezikularnu enterovirusnu bolest svinja.

**DODATAK**

PRIRUČNIK O DIJAGNOSTIČKIM POSTUPCIMA, METODA UZIMANJA UZORAKA I KRITERIJIMA ZA
PROCJENU REZULTATA LABORATORIJSKIH TESTOVA ZA DOKAZIVANJE I DIFERENCIJALNO
DIJAGNOSTICIRANJE VEZIKULARNE ENTEROVIRUSNE BOLESTI SVINJA

POGLAVLJE I.
Uvod, ciljevi i značenje pojmova

1. Ovaj Priručnik:
(a) utvrđuje smjernice i minimalne zahtjeve dijagnostičkoga postupka, metode
uzimanja uzoraka i kriterije procjene rezultata laboratorijskih testova za točno
dijagnosticiranje vezikularne enterovirusne bolesti svinja, pri čemu se posebna
važnost posvećuje diferencijalnom dijagnosticiranju slinavke i šapa;
(b) obuhvaća odredbe Dodatka II. Pravilnika o kontroli određenih bolesti
životinja i posebnim mjerama koje se odnose na vezikularnu enterovirusnu bolest
svinja (»Narodne novine«, broj 115/07)3, a posebno Dijelova 4., 7. i 8. navedenog
Dodatka;
(c) namijenjen je uglavnom nadležnim tijelima odgovornim za kontrolu vezikularne
enterovirusne bolesti svinja. Stoga je naglasak na načelima i primjenama
laboratorijskih testova i procjeni njihovih rezultata, a ne na pojedinim
laboratorijskim tehnikama.
2. Za potrebe ovoga Priručnika primjenjuju se sljedeći pojmovi:
(a) *»serološki pozitivna svinja«* je svinja u čijem serumu je virus
neutralizacijskim testom, koji se primjenjuje u nacionalnom laboratoriju,
utvrđen titar specifičnih protutijela jednak ili viši od titra specifičnih
protutijela referentnog seruma 4 vezikularne enterovirusne bolesti svinja
navedenog u Poglavlju X. ovoga Dodatka;
(b) *»nespecifični reaktor«* (engl. singleton reactor) je bilo koja pojedinačna
serološki pozitivna svinja na gospodarstvu, u koje je serološki test za
vezikularnu enterovirusnu bolest svinja polučio pozitivan rezultat, a za koju se
zna da nije bila u dodiru s virusom vezikularne enterovirusne bolesti svinja,
niti ima dokaza da je s nje zaraza prenesena na druge svinje s kojima je bila u
kontaktu. Serološki pozitivna svinja potvrđuje se kao nespecifični reaktor, ako
su ispunjeni uvjeti navedeni u Poglavlju VIII. Dijelu C ovoga Dodatka;
(c) *»svinje u kontaktu«* su svinje koje su izravno u kontaktu, ili su bile u
izravnom kontaktu tijekom posljednjih 28 dana, s jednom ili više serološki
pozitivnih svinja ili s jednom ili više svinja za koje se sumnja da su zaražene
virusom vezikularne enterovirusne bolesti svinja. Svinje u kontaktu mogu biti,
ili su mogle biti u istom boksu ili u susjednim boksovima, ukoliko postoji
mogućnost izravnog kontakta svinja između boksova.
(d) *»nadležno tijelo«* je Ministarstvo poljoprivrede, ribarstva i ruralnog
razvoja.
\_\_\_\_\_
3 Dodatkom II. Pravilnika o
kontroli određenih bolesti životinja i posebnim mjerama koje se odnose na
vezikularnu enterovirusnu bolest svinja (»Narodne novine«, broj 115/07) preuzete
su odredbe Dodatka II. Direktive Vijeća 92/119/EEC od 17. prosinca 1992. o općim
mjerama Zajednice za kontrolu određenih bolesti životinja i posebnim mjerama
koje se odnose na vezikularnu bolest svinja.

POGLAVLJE II.
Smjernice za pretragu svinja koje pokazuju kliničke znakove vezikularne
enterovirusne bolesti svinja

1. Službeni veterinar pri sumnji na prisutnost vezikularne enterovirusne bolesti
svinja mora na gospodarstvu što prije pretražiti statistički značajan broj
svinja, kako bi se otkrili klinički simptomi bolesti navedeni u Poglavlju IX.
ovoga Dodatka.
2. U slučaju kad svinje pokazuju kliničke znakove koji ukazuju na vezikularnu
enterovirusnu bolest svinja ili slinavku i šap, mora se provesti, što je prije
moguće, odgovarajuće uzorkovanje i laboratorijsko testiranje u svrhu
diferencijalnog dijagnosticiranja, u skladu s odredbama navedenim u Poglavljima
IV., VII. i VIII. ovoga Dodatka.

POGLAVLJE III.
Opći postupci uzorkovanja i prijevoza uzoraka

1. Bilo koja osoba koja ulazi ili izlazi s gospodarstva na kojem je postavljena
sumnja na vezikularnu enterovirusnu bolest svinja, mora se pridržavati
najstrožih higijenskih mjera potrebnih da se smanji opasnost od kontaminacije
ili širenje virusa.
2. Sve svinje od kojih se uzimaju uzorci moraju biti označene na propisani način
tako da se uvijek mogu identificirati u slučaju ponovnoga uzimanja uzoraka.
Preporuča se da se zabilježi lokacija svake svinje na gospodarstvu od koje je
uzet uzorak, kao i identifikacijska oznaka, osobito ako je uzet uzorak od svinje
sumnjive na bolest.
3. Uzorci se moraju dostaviti u laboratorij uz odgovarajuće popratne obrasce,
koji uključuju pojedinosti o povijesti bolesti svinja od kojih su uzeti uzorci
kao i uočeni klinički znakovi, ako postoje.
4. Budući da svaka pojava vezikula kod svinja može biti i slinavka i šap, moraju
se poduzeti posebne mjere sigurnosti pri pakiranju uzoraka za koje postoji
sumnja na zarazu, a u svrhu sprječavanja loma ili prolijevanje posuda zbog
opasnosti od zaraze, te se također mora osigurati da uzorci stignu u
odgovarajućem stanju. Ako se za pakiranje koristi led, mora se spriječiti
prolijevanje vode. Posude s uzorcima za koje se sumnja da sadrže virus
vezikularne enterovirusne bolesti svinja ne smiju se otvarati nakon napuštanja
zaraženih prostora i dok ne stignu u laboratorij.
5. Uzorci za koje se sumnja da sadrže virus vezikularne enterovirusne bolesti
svinja moraju biti analizirani samo u laboratoriju ovlaštenom za izdvajanje
virusa slinavke i šapa u dijagnostičke svrhe, u skladu s propisima o kontroli
bolesti slinavke i šapa, osim ako slinavka i šap već nije isključena.
6. Svi se uzorci mogu prenositi pri temperaturi od 4 ºC ako je očekivano vrijeme
prijevoza do laboratorija kraće od 48 sati, u protivnom se moraju pohraniti pri
temperaturi ne višoj od -20 ºC.
7. Za uzorke koji se upućuju u referentni laboratorij Zajednice jedina dopuštena
metoda prijevoza je zrakoplovom do zračnih luka London (Heathrow) ili London
(Gatwick). Prije slanja pošiljke laboratorij se mora obavijestiti faksom
((44-1483) 23 26 21) ili elektronskom poštom o pojedinostima leta, datumu,
očekivanom vremenu dolaska i broju tovarnog lista u zračnom prometu, tako da se
pošiljka može pronaći po dolasku.
Pošiljka se mora adresirati na:
Institute for Animal Health, Pirbright Laboratory,
Community Reference Laboratory for swine vesicular disease
Ash Road, Pirbright, Woking,
Surrey GU24 ONF
United Kingdom, UK
Sljedeće informacije moraju se navesti na etiketi: »Patološki materijal
životinjskoga podrijetla bez komercijalne vrijednosti. Pokvarljivo. Lomljivo.
Primatelj preuzima u zrakoplovnoj luci. Ne smije se otvarati izvan
laboratorija.«
Osoblje Referentnog laboratorija Zajednice ovlašteno je za preuzimanje pošiljke
u zrakoplovnoj luci prema posebnoj općoj uvoznoj dozvoli koju u tu svrhu izdaje
Ministarstvo poljoprivrede, hrane i ribarstva Ujedinjene Kraljevine. To je
ustaljeni postupak i posebna dozvola nije potrebna za svaki pojedini slučaj
uvoza. Zabranjen je prijenos u Ujedinjenu Kraljevinu uzoraka za koje se sumnja
da sadrže vezikularni materijal u ručnoj prtljazi od strane neovlaštenog
osoblja. Ne smiju se koristiti dostavne kurirske službe.
8. Prijevoz uzoraka u nacionalne laboratorije mora se provesti u skladu s
uputama nadležnog tijela.

POGLAVLJE IV.
Postupci uzorkovanja na gospodarstvu s klinički sumnjivim svinjama

1. Kad se na temelju uočenih kliničkih znakova bolesti posumnja na prisutnost
virusa vezikularne enterovirusne bolesti svinja na gospodarstvu, moraju se
prikupiti odgovarajući uzorci od reprezentativne skupine svinja koja pokazuje te
znakove, kako bi se potvrdila bolest i diferencijalnim dijagnosticiranjem
isključila slinavka i šap.
2. Na tim gospodarstvima za postavljanje dijagnoze najprimjereniji uzorci su
epitelno tkivo i vezikularna tekućina iz neprobušenih ili netom probušenih
vezikula uzetih od svinja koje pokazuju tipične znakove bolesti, u kojima se
može utvrditi virus vezikularne enterovirusne bolesti svinja, njegovi antigeni
ili genom. Preporuča se uzimanje uzoraka od pet ili šest takvih svinja.
3. Čak kad su svježe epitelno tkivo i vezikularna tekućina na raspolaganju u
dovoljnoj količini (1 g ili više), moraju se također uzeti i sljedeći uzorci:

(a) krv svinja za koje se sumnja da su zaražene, kao i svinja koje su bile u
kontaktu, za serološko testiranje; i
(b) feces svinja za koje se sumnja da su zaražene, kao i uzorci s poda iz
njihovih boksova i susjednih boksova za virološko testiranje.
4. Uzorci se moraju prikupljati i prevoziti u skladu sa sljedećim postupcima:
4.1. za uzorke epitelnog tkiva i vezikularne tekućine:
a) ako je moguće, mora se uzeti najmanje 1 g epitelnoga tkiva iz neprobušene ili
netom probušene vezikule. Preporuča se da se radi zaštite životinja i
izbjegavanja povreda osoblja, prije uzimanja uzoraka svinjama da umirujuće
sredstvo.
b) ako se uzorci odmah prevoze u nacionalni laboratorij (manje od tri sata),
uzorci epitelnoga tkiva mogu se prevoziti suhi i u hladnjaku. Međutim, ako je
vjerojatno da će prijevoz trajati više od tri sata, uzorci se moraju staviti u
malu količinu transportnog medija koji sadrži jednake dijelove glicerola i 0,04
M fosfatnog pufera ili drugog odgovarajućeg pufera (npr. Hepes), kako bi se pH
vrijednost održala na optimalnoj razini za preživljavanje virusa slinavke i šapa
(pH od 7,2 do 7,6). Transportni medij mora sadržavati antibiotike za
antimikrobno djelovanje. Pogodni antibiotici i njihova krajnja koncentracija po
ml su:
– penicilin 1000 IJ,
– neomicin sulfat 100 IJ,
– polimiksin B sulfat 50 IJ,
– mikostatin 100 IJ,
c) ako je moguće vezikularnu tekućinu uzeti iz neprobušene vezikule, ona se mora
pohraniti nerazrijeđena u posebnim spremnicima za slanje;
4.2. za uzorke krvi: uzorci krvi se mogu uzeti za serološka ili virološka
testiranja. Za dokazivanje protutijela u pravilu se prikupljaju uzorci samo od
svinja za koje se sumnja da su preboljele kliničku ili subkliničku infekciju,
jer su epitelno tkivo, vezikularna tekućina i uzorci fecesa svinja koje pokazuju
kliničke znakove bolesti pogodnije za otkrivanje virusa od uzoraka krvi.
Preporučuje se da se uzimaju uzorci pune krvi uz uporabu vakuumskih epruveta bez
antikoagulansa, te da se vakuumske epruvete ne otvaraju za vrijeme prijevoza;

4.3. za uzorke fecesa:
– uzorci fecesa s poda prostorija u kojima borave ili su boravile svinje
zaražene virusom vezikularne enterovirusne bolesti svinja, ili obrisci fecesa i
uzorci fecesa živih svinja za koje se sumnja da su zaražene, moraju se staviti u
čvrste, nepropusne spremnike.
Spremnici s uzorcima za koje se sumnja da su zaraženi virusom vezikularne
enterovirusne bolesti svinja, moraju se prije prijevoza u laboratorij izvana
dezinficirati. Odgovarajući dezinficijensi su:
– natrijev hidroksid (razrijeđen u omjeru 1:100),
– formalin (u omjeru 1:9 razrijeđena otopina formalina koja sadrži najmanje 34 %
formaldehida), i
– natrijev hipoklorit (2 % raspoloživog klora).
Navedenim dezinfekcijskim sredstvima mora se oprezno rukovati.

POGLAVLJE V.
Postupci uzorkovanja za serološko nadziranje vezikularne enterovirusne bolesti
svinja

1. Kad se serološko nadziranje provodi u sljedeće svrhe:
(a) za nadziranje na gospodarstvima na kojima nema dokaza ili sumnje da bi
bolest mogla biti prisutna;
(b) za nadziranje u klaonicama, stočnim sajmovima, sabirnim centrima ili sličnim
mjestima rutinskim uzimanjem uzoraka za serološko pretraživanje;
(c) nediskriminirajućeg nadziranja svinja podrijetlom iz država članica Europske
unije (u daljnjem tekstu: države članice) na gospodarstvu na koje su uvezene,
uzorci krvi za serološko testiranje moraju se uzimati od svinja u skladu s
odredbama utvrđenim u programima ili planovima za praćenje ili iskorjenjivanje
odobrenih u skladu s odredbama Zakona o veterinarstvu (»Narodne novine«, broj
41/07)4 ili posebnog propisa o veterinarskim i zootehničkim kontrolama određenih
živih životinja i proizvoda5, ili u skladu s postupkom koje je utvrdilo nadležno
tijelo.
2. Kad se serološko nadziranje provodi u sljedeće svrhe:
(a) za nadziranje gospodarstava smještenih unutar zaraženih i ugroženih zona,
koje su određene nakon potvrde izbijanja bolesti u skladu s Dodatkom II.
Dijelovima 7. i 8. Pravilnika o kontroli određenih bolesti životinja i posebnim
mjerama koje se odnose na vezikularnu enterovirusnu bolest svinja (»Narodne
novine«, broj 115/07)6; ili
(b) za nadziranje gospodarstava navedenih u članku 9. Pravilnika o kontroli
određenih bolesti životinja i posebnim mjerama koje se odnose na vezikularnu
enterovirusnu bolest svinja (»Narodne novine«, broj 115/07)7,
2.1. Uzorci krvi za serološko testiranje moraju se uzimati od svinja u skladu sa
sljedećim:
– u slučaju gospodarstava koja se bave uzgojem za rasplod, postupak nasumičnog
uzimanja uzoraka mora se provoditi na način koji osigurava otkrivanje 5%
prevalencije serokonverzije s 95% -tnom sigurnošću;
– u slučaju gospodarstava koja drže svinje samo za tov, postupak uzimanja
uzoraka mora osigurati da je ukupan broj uzetih uzoraka barem jednak broju koji
je potreban da se otkrije prevalencija od 5% s 95%-tnom sigurnošću. U svakom
slučaju uzorci se moraju uzeti iz što je više moguće nasumce odabranih boksova;

– u slučaju miješanih gospodarstava koja se bave uzgojem za rasplod i tovom, od
svake skupine svinja mora se uzeti toliko uzoraka koliko je potrebno da se
otkrije 5%-tna prevalencija serokonverzije s 95%-tnom sigurnošću.

\_\_\_\_\_\_
4 Odredbe Odluke Vijeća
90/424/EEZ o troškovima na području veterinarstva, izravno će se primijeniti
danom pristupanja Republike Hrvatske Europskoj uniji
5 Posebnim će se propisom preuzeti odredbe Direktive Vijeća
90/425/EEZ od 26. lipnja 1990. o veterinarskim i zootehničkim kontrolama koje se
primjenjuju u trgovini određenim živim životinjama i proizvodima unutar
Zajednice u cilju uspostave unutrašnjeg tržišta
6 Dodatkom II. Dijelovima 7. i 8. Pravilnika o kontroli određenih
bolesti ži­votinja i posebnim mjerama koje se odnose na vezikularnu
enterovirusnu bolest svinja (»Narodne novine«, broj 115/07) preuzete su odredbe
Dodatka II. Dijelova 7. i 8. Direktive Vijeća 92/119/EEC od 17. prosinca 1992. o
općim mjerama Zajednice za kontrolu određenih bolesti životinja i posebnim
mjerama koje se odnose na vezikularnu enterovirusnu bolest svinja.
7 Člankom 9. Pravilnika o kontroli određenih bolesti životinja i
posebnim mjerama koje se odnose na vezikularnu enterovirusnu bolest svinja
(»Narodne novine«, broj 115/07) preuzete su odredbe članka 9. Direktive Vijeća
92/119/EEC od 17. prosinca 1992. o općim mjerama Zajednice za kontrolu određenih
bolesti životinja i posebnim mjerama koje se odnose na vezikularnu enterovirusnu
bolest svinja.

POGLAVLJE VI.
Daljnje aktivnosti i postupci ponovnog uzimanja uzoraka u slučaju otkrivanja
seropozitivnih svinja

1. Ako se na gospodarstvu provodeći nadziranje u skladu s Poglavljem V. točkom
1. podtočkom (a) ili Poglavljem V. točkom 2 ovoga Dodatka otkrije samo jedna
seropozitivna svinja, nadležno tijelo mora osigurati da se:
(a) ukoliko već nisu primijenjene, na gospodarstvu provedu mjere navedene u
članku 4. Pravilnika o kontroli određenih bolesti životinja i posebnim mjerama
koje se odnose na vezikularnu enterovirusnu bolest svinja (»Narodne novine«,
broj 115/07)8;
(b) na gospodarstvu provede pregled u skladu s odredbama navedenim u Poglavlju
II. točki 1.ovoga Dodatka;
(c) uzmu uzorci krvi za serološko testiranje od:
– sumnjive svinje,
– svinja koje su bile u kontaktu, a koje žive u istom ili susjednim boksovima;
od tih svinja uzorci se uzimaju na način da se u boksu može otkriti 50%-tna
prevalencija serokonverzije s 95%-tnom sigurnošću.
2. Iznimno, nadležno tijelo može donijeti odluku o ukidanju mjera navedenih u
točki 1. podtočki (a) ovoga Poglavlja, ukoliko:
(a) iz epidemiološkog istraživanja provedenog u skladu s člankom 8. Pravilnika o
kontroli određenih bolesti životinja i posebnim mjerama koje se odnose na
vezikularnu enterovirusnu bolest svinja (»Narodne novine«, broj 115/07)9,
proizlazi da vezikularna enterovirusna bolest svinja nije unesena na
gospodarstvo;
(b) na gospodarstvu nisu utvrđeni klinički znakovi vezikularne enterovirusne
bolesti svinja; i
(c) se gospodarstvo ne nalazi u ugroženoj zoni ili zoni pod ograničenjem, koja
je uspostavljena nakon potvrde o izbijanju bolesti, ili nije predmet drugih
ograničenja koja se primjenjuju u odnosu na potvrđeno izbijanje bolesti,
i pod uvjetom da:
– nijedna svinja ne napusti gospodarstvo u svrhu stavljanja u promet na područje
država članica; i
– se svinje s odnosnog gospodarstva premještaju samo u klaonicu na neodgodivo
klanje ili na neko drugo gospodarstvo s kojega svinje isto tako neće biti
stavljene u promet na području država članica, sve dok se na osnovi rezultata
daljnjih provjera i seroloških testiranja ne dokaže da se u potpunosti može
isključiti sumnja na vezikularnu enterovirusnu bolest svinja.
3. Ako provjere i serološka testiranja provedena u skladu s točkom 1. podtočkama
(b) i (c) ovoga Poglavlja:
(a) daju negativne rezultate ili se pozitivan nalaz potvrdi samo kod jedne,
prethodno pozitivne svinje (»nespecifični reaktor«), vezikularna enterovirusna
bolest svinja može se isključiti. Mjere navedene u točki 1. podtočki (a) ovoga
Poglavlja se ukidaju, osim ako se gospodarstvo nalazi u zaraženoj ili ugroženoj
zoni određenoj oko mjesta izbijanja bolesti u kojoj mjere za iskorjenjivanje
bolesti u skladu s Dodatkom II. Dijelom 7. ili 8. Pravilnika o kontroli
određenih bolesti životinja i posebnim mjerama koje se odnose na vezikularnu
enterovirusnu bolest svinja (»Narodne novine«, broj 115/07)10 moraju ostati na
snazi.
(b) pokažu da je na gospodarstvu prisutno više od jedne serološki pozitivne
svinje, ili vezikularna enterovirusna bolest svinja mora biti potvrđena, ili ako
nisu ispunjeni uvjeti iz Dodataka II. Dijela 4. Pravilnika o kontroli određenih
bolesti životinja i posebnim mjerama koje se odnose na vezikularnu enterovirusnu
bolest svinja (»Narodne novine«, broj 115/07)11, kojima se potvrđuje prisutnost
bolesti, na gospodarstvu se moraju uzeti daljnji uzorci u skladu s postupkom
uzimanja uzoraka navedenom u točki 4. ovoga Poglavlja.
4. Ukoliko se na gospodarstvu otkrije više od jedne seropozitivne svinje nakon
uzimanja uzoraka i seroloških testiranja navedenih u Poglavlju V. točki 1.
podtočkama (a) i (c) ili Poglavlju V. točki 2. ovoga Dodatka, a nisu ispunjeni
uvjeti predviđeni u Dodatku II. Dijelu 4. Pravilnika o kontroli određenih
bolesti životinja i posebnim mjerama koje se odnose na vezikularnu enterovirusnu
bolest svinja (»Narodne novine«, broj 115/07)12, kojima se potvrđuje vezikularna
enterovirusna bolest svinja, nadležno tijelo mora osigurati da se:
(a) primjene, ili se nastave primjenjivati, odredbe navedene u članku 4.
Pravilnika o kontroli određenih bolesti životinja i posebnim mjerama koje se
odnose na vezikularnu enterovirusnu bolest svinja (»Narodne novine«, broj
115/07)13;
(b) na gospodarstvu provede kontrola u skladu s odredbama navedenim u Poglavlju
II. točki 1.ovoga Dodatka;
(c) za serološka testiranja uzmu dodatni uzorci krvi od seropozitivnih svinja i
svinja koje su bile u kontaktu, u skladu s točkom 1. podtočkom (c) ovoga
Poglavlja;
(d) za serološka testiranja uzmu uzorci krvi od svinja iz drugih objekata na
gospodarstvu, u skladu s postupkom navedenim u Poglavlju V. točki 2. ovoga
Dodatka;
(e) uzme dovoljan broj uzoraka fecesa za virološka testiranja:
– od seropozitivnih svinja,
– s podova boksova u kojima su seropozitivne svinje i iz susjednih boksova,
– iz nasumično odabranih boksova iz drugih objekata na gospodarstvu.
Uzorci fecesa prikupljeni u skladu s alinejom prvom i drugom ove podtočke moraju
se pretražiti što je prije moguće. Ukoliko su ti uzorci negativni, ali se na
temelju rezultata seroloških testiranja sumnja da se vezikularna enterovirusna
bolest svinja možda proširila i na druge objekte, također se moraju testirati
uzorci fecesa prikupljeni u skladu s alinejom trećom ove podtočke;
Ako na temelju dodatnih provjera i testiranja još uvijek nisu zadovoljeni uvjeti
iz Dodataka II. Dijela 4. Pravilnika o kontroli određenih bolesti životinja i
posebnim mjerama koje se odnose na vezikularnu enterovirusnu bolest svinja
(»Narodne novine«, broj 115/07)14, kojima se potvrđuje prisutnost vezikularne
enterovirusne bolesti svinja, seropozitivne svinje moraju biti usmrćene ili
zaklane, u skladu s odredbama iz Dodataka II. Dijela 4. točke (d) Pravilnika o
kontroli određenih bolesti životinja i posebnim mjerama koje se odnose na
vezikularnu enterovirusnu bolest svinja (»Narodne novine«, broj 115/07)15.
Međutim, ako se utvrdi da su i druge svinje seropozitivne, dodatno onima za koje
se već dokazalo da su seropozitivne u prethodnom uzimanju uzoraka, odredbe i
postupci predviđeni u podtočkama (a), (b), (c) (d) i (e) ove točke primjenjuju
se i dalje mutatis mutandis.
5. Ne dovodeći u pitanje mjere predviđene u članku 9. Pravilnika o kontroli
određenih bolesti životinja i posebnim mjerama koje se odnose na vezikularnu
enterovirusnu bolest svinja (»Narodne novine«, broj 115/07)16, u slučaju da se
utvrdi da je jedna ili više svinja seropozitivna nakon provedbe aktivnosti
nadziranja navedenih u Poglavlju V. točki 1. podtočkama (b) ili (c) ovoga
Dodatka, nadležno tijelo mora osigurati da se:
(a) provedu, kad je to potrebno i moguće, daljnje odgovarajuće kontrole
uključujući uzimanje uzoraka, kako bi se potvrdila ili isključila sumnja na
vezikularnu enterovirusnu bolest svinja na mjestima na kojima su te svinje
otkrivene, uzimajući u obzir stanje u lokalnom okruženju;
(b) na gospodarstvu s kojeg potječu svinje provedu mjere navedene u članku 4.
Pravilnika o kontroli određenih bolesti životinja i posebnim mjerama koje se
odnose na vezikularnu enterovirusnu bolest svinja (»Narodne novine«, broj
115/07)17;
(c) na gospodarstvu s kojeg potječu svinje provedu kontrole u skladu s odredbama
navedenim u Poglavlju II. točki 1. ovoga Dodatka; i
(d) se od svinja na gospodarstvu, s kojega potječu seropozitivne svinje, prikupe
uzorci krvi za serološko testiranje u skladu s odredbama navedenim u Poglavlju
V. točki 2. ovoga Dodatka;
6. Nadležno tijelo može donijeti odluku o ukidanju mjera iz točke 5. podtočke
(b) ovoga Poglavlja, ako:
(a) se na temelju epidemiološkog istraživanja provedenog u skladu s člancima 4.
i 8. Pravilnika o kontroli određenih bolesti životinja i posebnim mjerama koje
se odnose na vezikularnu enterovirusnu bolest svinja (»Narodne novine«, broj
115/07)18 može zaključiti da vezikularna enterovirusna bolest svinja nije unesena
na gospodarstvo;
(b) na gospodarstvu nisu otkriveni klinički znakovi vezikularne enterovirusne
bolesti svinja;
(c) se gospodarstvo ne nalazi u ugroženoj ili zoni pod ograničenjem određenoj
nakon što je potvrđeno izbijanje bolesti ili ako za njega ne vrijede druga
ograničenja koja se primjenjuju radi potvrđenog izbijanja bolesti,
i pod uvjetom da:
– nijedna svinja ne napusti gospodarstvo u svrhu stavljanja u promet na područje
država članica; i
– se svinje s odnosnog gospodarstva premještaju samo u klaonicu na neodgodivo
klanje ili na neko drugo gospodarstvo s kojega svinje isto tako neće biti
stavljene u promet na području država članica, sve dok se na osnovi rezultata
daljnjih kontrola i seroloških testiranja provedenih na mjestu gdje su otkrivene
seropozitivne svinje i na gospodarstvu s kojega potječu ne potvrdi da se u
potpunosti može isključiti vezikularna enterovirusna bolest svinja.
\_\_\_\_\_
8 Člankom 4. Pravilnika o kontroli određenih bolesti životinja i
posebnim mjerama koje se odnose na vezikularnu enterovirusnu bolest svinja
(»Narodne novine«, broj 115/07) preuzete su odredbe članka 4. Direktive Vijeća
92/119/EEC od 17. prosinca 1992. o općim mjerama Zajednice za kontrolu određenih
bolesti životinja i posebnim mjerama koje se odnose na vezikularnu enterovirusnu
bolest svinja.
9 Člankom 8. Pravilnika o kontroli određenih bolesti životinja i
posebnim mjerama koje se odnose na vezikularnu enterovirusnu bolest svinja
(»Narodne novine«, broj 115/07) preuzete su odredbe članka 8. Direktive Vijeća
92/119/EEC od 17. prosinca 1992. o općim mjerama Zajednice za kontrolu određenih
bolesti životinja i posebnim mjerama koje se odnose na vezikularnu enterovirusnu
bolest svinja.
10 Dodatkom II. Dijelovima 7. i 8. Pravilnika o kontroli određenih
bolesti životinja i posebnim mjerama koje se odnose na vezikularnu enterovirusnu
bolest svinja (»Narodne novine«, broj 115/07) preuzete su odredbe Dodatka II.
Dijelova 7. i 8. Direktive Vijeća 92/119/EEC od 17. prosinca 1992. o općim
mjerama Zajednice za kontrolu određenih bolesti životinja i posebnim mjerama
koje se odnose na vezikularnu enterovirusnu bolest svinja.
11, 12 Dodatkom II. Dijelom 4. Pravilnika o kontroli određenih
bolesti životinja i posebnim mjerama koje se odnose na vezikularnu enterovirusnu
bolest svinja (»Narodne novine«, broj 115/07) preuzete su odredbe Dodatka II.
Dijela 4. Direktive Vijeća 92/119/EEC od 17. prosinca 1992. o općim mjerama
Zajednice za kontrolu određenih bolesti životinja i posebnim mjerama koje se
odnose na vezikularnu enterovirusnu bolest svinja.
13 Člankom 4. Pravilnika o kontroli određenih bolesti životinja i
posebnim mjerama koje se odnose na vezikularnu enterovirusnu bolest svinja
(»Narodne novine«, broj 115/07) preuzete su odredbe članka 4. Direktive Vijeća
92/119/EEC od 17. prosinca 1992. o općim mjerama Zajednice za kontrolu određenih
bolesti životinja i posebnim mjerama koje se odnose na vezikularnu enterovirusnu
bolest svinja.
14 Dodatkom II. Dijelom 4. Pravilnika o kontroli određenih bolesti
životinja i posebnim mjerama koje se odnose na vezikularnu enterovirusnu bolest
svinja (»Narodne novine«, broj 115/07) preuzete su odredbe Dodatka II. Dijela 4.
Direktive Vijeća 92/119/EEC od 17. prosinca 1992. o općim mjerama Zajednice za
kontrolu određenih bolesti životinja i posebnim mjerama koje se odnose na
vezikularnu enterovirusnu bolest svinja.
15 Dodatkom II. Dijelom 4. točkom (d) Pravilnika o kontroli određenih
bolesti životinja i posebnim mjerama koje se odnose na vezikularnu enterovirusnu
bolest svinja (»Narodne novine«, broj 115/07) preuzete su odredbe iz Dodatka II.
Dijela 4. točke (d) Direktive Vijeća 92/119/EEC od 17. prosinca 1992. o općim
mjerama Zajednice za kontrolu određenih bolesti životinja i posebnim mjerama
koje se odnose na vezikularnu enterovirusnu bolest svinja.
16 Člankom 9. Pravilnika o kontroli određenih bolesti životinja i
posebnim mjerama koje se odnose na vezikularnu enterovirusnu bolest svinja
(»Narodne novine«, broj 115/07) preuzete su odredbe članka 9. Direktive Vijeća
92/119/EEC od 17. prosinca 1992. o općim mjerama Zajednice za kontrolu određenih
bolesti životinja i posebnim mjerama koje se odnose na vezikularnu enterovirusnu
bolest svinja.
17 Člankom 4. Pravilnika o kontroli određenih bolesti životinja i
posebnim mjerama koje se odnose na vezikularnu enterovirusnu bolest svinja
(»Narodne novine« broj 115/07) preuzete su odredbe članka 4. Direktive Vijeća
92/119/EEC od 17. prosinca 1992. o općim mjerama Zajednice za kontrolu određenih
bolesti životinja i posebnim mjerama koje se odnose na vezikularnu enterovirusnu
bolest svinja.
18 Člancima 4. i 8. Pravilnika o kontroli određenih bolesti životinja
i posebnim mjerama koje se odnose na vezikularnu enterovirusnu bolest svinja
(»Narodne novine« broj 115/07) preuzete su odredbe članaka 4. i 8. Direktive
Vijeća 92/119/EEC od 17. prosinca 1992. o općim mjerama Zajednice za kontrolu
određenih bolesti životinja i posebnim mjerama koje se odnose na vezikularnu
enterovirusnu bolest svinja.

POGLAVLJE VII.
Načela i primjena viroloških testiranja i procjena njihovih rezultata

*A. Dokazivanje virusnoga antigena*

1. Neizravna ELISA (engl. Indirect sandwich ELISA) zamijenila je reakciju
vezanja komplementa kao metoda izbora za dokazivanje virusnog antigena
vezikularne enterovirusne bolesti svinja. Test je isti kao onaj koji se koristi
za dijagnosticiranje slinavke i šapa. Testiranje na obje bolesti mora se
provoditi istodobno, osim ako slinavka i šap već nije isključena. Osobito se
preporučuje koristiti uzorke epitelnoga tkiva ili tekućine iz vezikularnih
lezija, u kojima su već za nekoliko sati u akutno oboljelih svinja prisutni i
dokazivi u visokom titru virusi vezikularne enterovirusne bolesti svinja i
slinavke i šapa19.
Po dva reda na mikrotitracijskim pločama nasloje se zečjim protutijelima za
virus vezikularne enterovirusne bolesti svinja i za svaki od sedam serotipova
virusa slinavke i šapa. To su serumi na koje se veže virusni antigen. Svakom od
tih redova dodaje se testna suspenzija uzoraka. Uključene su i odgovarajuće
kontrole. U sljedećoj se fazi u odgovarajuće redove dodaje homologni serum
zamorčića za dokazivanje, a potom anti-zamorčićev serum kunića konjugiran
enzimom peroksidazom (konjugat). Između svake faze poduzima se temeljito
ispiranje kako bi se odstranili nevezani reagensi. Nakon dodavanja kromogena i
supstrata promjena boje ukazuje na pozitivnu reakciju. Kod jake pozitivne
reakcije to se vidi prostim okom, ali se rezultati mogu očitati i
spektrofotometrijski, pri čemu apsorpcija svjetla od 0,1 iznad pozadine upućuje
na pozitivnu reakciju.
2. Za dokazivanje vezikularne enterovirusne bolesti svinja i za diferencijalno
dijagnosticiranje slinavke i šapa u uzorcima epitelnog tkiva, vezikularnoj
tekućini ili kulturi zaraženoga tkiva, može se, alternativno, koristiti i ELISA
uz uporabu monoklonskih protutijela, uz primjenu odabranih monoklonskih
protutijela kao protutijela za vezivanje, i s monoklonskim protutijelima
konjugiranim peroksidazom kao protutijelima za otkrivanje.
3. ELISA uz uporabu monoklonskih protutijela može se koristiti za pretraživanje
antigenih varijanti među sojevima virusa vezikularne enterovirusne bolesti
svinja. Virusni antigeni uzgojeni na kulturama tkiva vezuju se na hiperimuni
serum kunića za virus vezikularne enterovirusne bolesti svinja koji je naslojen
na čvrstu fazu. Odgovarajući paneli monoklonskih protutijela reagiraju i
vezivanje monoklonskih protutijela na terenske sojeve uspoređuje se s vezivanjem
monoklonskih protutijela na roditeljske sojeve. Slično vezivanje upućuje na
prisutnost epitopa koji su zajednički roditeljskim sojevima i terenskim
sojevima.

*B. Izdvajanje i uzgoj virusa*

1. Pročišćene suspenzije uzoraka epitelnoga tkiva, vezikularne tekućine ili
fecesa za koje se sumnja da sadrže virus vezikularne enterovirusne bolesti
svinja rutinski se nacjepljuju na odgovarajuće stanične kulture. Ukoliko
količina i kakvoća uzoraka iz vezikularnih lezija dostavljenih na pretraživanje
nije dovoljna za trenutačno testiranje ELISA-om, potrebno je virus uzgojiti u
kulturi tkiva, kako bi se povećala količina virusnog antigena.
2. Za izdvajanje i uzgoj virusa pročišćenom suspenzijom epitelnoga tkiva
nacjepljuju se jednoslojne kulture IB-RS-2 stanica. Treba primijeniti suspenzije
epitelnoga tkiva dvije razrijeđenosti, jedna visoko razrijeđena (1:500) i jedna
nisko (1:10), kako bi se izbjeglo ometanje rasta virusa inteferonom, čije
oslobađanje ometa rast virusa vezikularne enterovirusne bolesti svinja. Za
izdvajanje virusa, mediju za održavanje dodaju se samo antibiotici. Za
diferencijalno dijagnosticiranje virusa slinavke i šapa, kulture treba također
nacijepiti i na primarne kulture stanica goveđe štitnjače ili na bubrežne
stanice hrčka (BHK-2).
3. Ako se razvije citopatski učinak, nadtalog se mora prikupiti iz pozitivnih
kultura po završetku citopatskog učinka i kao takav koristiti za identifikaciju
virusa ELISA-om. Negativne kulture se moraju nacijepiti na svježe kulture tkiva
za 48 ili 72 sata i ta slijepa pasaža se pretražuje unutar 72 sata. Ako ne
nastupi citopatski učinak nakon ponovljene slijepe pasaže, uzorak se može
proglasiti negativnim na prisutnost živoga virusa.
4. Suspenzije uzoraka fecesa mogu se preraditi kako je opisano u točki 1. ovoga
Dijela Budući da je u pravilu u fecesu prisutno manje virusa nego u epitelnom
tkivu, važno je, ako ne nastane citopatski učinak u prvoj i drugoj pasaži,
provodi se i treća slijepa pasaža.
5. Simultano nacjepljivanje linijske kulture stanica svinja i jedne od gore
spomenutih kultura tkiva (daje se prednost primarnim kulturama stanica štitnjače
goveda) korisna je smjernica za određivanje sadrže li uzorci vezikula virus
vezikularne enterovirusne bolesti svinja ili slinavke i šapa, jer virus
vezikularne enterovirusne bolesti raste samo u stanicama podrijetla goveda.
Međutim, izolati virusa slinavke i šapa, koji su više puta pasirani među
svinjama, mogu također rasti u staničnim kulturama svinja.

*C. Lančana reakcija polimerazom (PCR) za dokazivanje genoma*

1. Metoda prepoznavanja nukleinske kiseline može se koristiti za dokazivanje
virusnog genoma vezikularne enterovirusne bolesti svinja u kliničkom materijalu
pomoću PCR-a i za utvrđivanje odnosa između izolata virusa vezikularne
enterovirusne bolesti svinja određivanjem nukleotidnog niza dijela genoma. PCR
je razvijen kako bi se poboljšala osjetljivost dijagnosticiranja. Opisane su
male razlike u RT-PCR postupcima kod kojih se primjenjuju početnice (primeri)
koje ciljaju jako konzervirane regije u 1C i 1D genima.
2. PCR je brza metoda (rezultati su dostupni obično u roku od 24 sata), dokazuje
sve genotipove virusa vezikularne enterovirusne bolesti svinja i dovoljno je
osjetljiva da se može koristiti i na uzorcima prikupljenim od klinički sumnjivih
slučajeva.
3. Kad se sumnja na subkliničku infekciju, ili kad se prikupljaju uzorci nakon
što je klinička slika bolesti jasna, ili kad se pripremaju uzorci fecesa,
poboljšane RT-PCR metode, kao što su ugniježđena RT-PCR, imunosna PCR, ELISA-PCR
i bolje razrađene metode ekstrakcije RNA, pokazale su se kao barem jednako
osjetljivi, no mnogo brži sustavi dokazivanja u odnosu na višestruke pasaže na
kulturi tkiva.
4. Sekvencioniranjem približno 200 nukleotida unutar gena 1D, koji kodira
sintezu glavnog strukturnog proteina VP1, moguće je grupirati sojeve virusa
vezikularne enterovirusne bolesti svinja prema njihovoj homolognosti sekvence,
te epidemiološki razvrstati sojeve koji uzrokuju bolest u različitim regijama
ili u različito vrijeme.

*D. Procjena rezultata viroloških testova*

Dokazivanje antigena ili genoma virusa vezikularne enterovirusne bolesti svinja
ELISA-om ili PCR-om ima istu dijagnostičku vrijednost kao i izdvajanje virusa.

Ipak, izdvajanje virusa mora se uzimati kao referentni test i mora se koristiti
kao potvrdni test, kad je to potrebno, a posebno ako pozitivni rezultat ELISA-e
ili PCR-a nije potkrijepljen sa:
(a) otkrivanjem kliničkih simptoma bolesti,
(b) otkrivanjem seropozitivnih svinja, ili
(c) izravnom epidemiološkom povezanošću s potvrđenom pojavom bolesti.
\_\_\_\_
19 Pozitivni rezultati metode
ELISA povezuju se s prisutnosti od najmanje 105 TCID50 (Tissue culture
infectious doses – zarazne doze kulture tkiva) virusa u uzorku.

POGLAVLJE VIII.
Načela i primjene seroloških testiranja i procjena njihovih rezultata

*A. Virus neutralizacijski test (VN-test)*

1. Kvantitativni VN mikro-test za otkrivanje protutijela za virus vezikularne
enterovirusne bolesti svinja provodi se na stanicama IB-RS-2 ili
jednakovrijednim sustavom stanica u mikrotitracijskim pločama za kulturu tkiva s
ravnim dnom.
2. Virus se uzgaja u jednoslojnim staničnim kulturama IB-RS-2 i pohranjuje ili
pri -20º C nakon dodavanja 50% glicerola ili pri -70º C bez glicerola. Serumi se
prije testiranja inaktiviraju 30 minuta pri 56º C.

*B. ELISA testovi*

1. ELISA za otkrivanje protutijela je kompetitivna ELISA na osnovi monoklonskih
protutijela. Ako uzorak seruma sadrži protutijela za virus vezikularne
enterovirusne bolesti svinja, vezivanje monoklonskog protutijela konjugiranog
peroksidazom na antigen virusa bit će spriječeno.
U navedenoj ELISA metodi antigen virusa vezikularne enterovirusne bolesti svinja
veže se na čvrstu fazu pomoću monoklonskih protutijela; nakon čega se
odgovarajuće razrijeđeni uzorci seruma inkubiraju, te se zatim dodaju
peroksidazom konjugirana monoklonska protutijela. Potom se pomoću supstrata i
kromogena mjeri inhibicija vezivanja monoklonskih protutijela.
2. Neizravna ELISA »trapping« metoda, uz primjenu izotip-specifičnih
monoklonskih protutijela za otkrivanje IgG ili IgM, specifičnih za virus
vezikularne enterovirusne bolesti svinja pomaže pri dokazivanju vremena
zaražavanja svinja ili kontaminacije prostora.
Kod izotipski specifične ELISE virusni antigen vezikularne enterovirusne bolesti
svinja veže se na čvrstu fazu uz primjenu protutijela za vezivanje antigena. Ako
uzorak seruma sadrži protutijela za virus vezikularne enterovirusne bolesti
svinja, ona se otkrivaju uz primjenu anti-svinjskih IgG ili IgM monoklonskih
protutijela, konjugiranih peroksidazom. Potom se pomoću supstrata i kromogena
mjeri vezivanje.
Izotipski specifična ELISA može također pomoći pri razlikovanju »nespecifičnih
reaktora« od stvarno pozitivnih svinja, kako je navedeno u Dijelu C ovoga
Poglavlja.

*C. Primjena seroloških testova i procjena rezultata*

1. VN-test i ELISA preporučuju se kao serološki testovi. U Poglavlju X. ovoga
Dodatka navedena je lista referentnih seruma, koji se mogu dobiti od referentnog
laboratorija Zajednice za primjenu standardiziranih seroloških testova koji se
provode u Zajednici.
VN-test smatra se referentnim testom, no njegova je loša strana što traje 2 do 3
dana i zahtjeva prostore i opremu za uzgoj kulture tkiva.
ELISA je brža i lakše se standardizira. Kompetitivna ELISA monoklonskim
protutijelima je najpouzdaniji test za otkrivanje protutijela za vezikularnu
enterovirusnu bolesti svinja. Preporučuje se za orijentacijsko (engl.
»screening«) testiranje velikoga broja uzoraka.
VN-test mora se koristiti kao potvrdni test kad je to potrebno, posebno nakon
prvog otkrivanja pozitivnoga uzorka na gospodarstvu. Svinje pozitivne uporabom
ELISA testa, no negativne kod VN-testa, ne trebaju se uzimati u obzir.
2. Može se sumnjati na prisutnost »nespecifičnog reaktora«20 kad se identificira
samo jedna seropozitivna svinja i kad su ispunjeni sljedeći kriteriji:
(a) na gospodarstvu nema kliničkih znakova bolesti;
(b) na gospodarstvu ni u prošlosti nije bilo pojave kliničke zaraze;
(c) ni u prošlosti nije bilo kontakta s poznatim izbijanjem bolesti.
3. Svinja je potvrđena kao »nespecifični reaktor« kad:
(a) u daljnjim testiranjima nisu identificirane druge seropozitivne svinje;
(b) uzorkovanjem provedenim na svinjama koje su bile u kontaktu, nakon prvog
utvrđivanja »nespecifičnog reaktora« nije utvrđena serokonverzija;
(c) titar specifičnih protutijela ostaje konstantan ili opada nakon ponovljenog
uzimanja uzoraka.
4. Sljedeći dodatni kriteriji i načela moraju se također uzimati u obzir kod
potvrđivanja »nespecifičnog reaktora«:
(a) »nespecifični reaktori« se pojavljuju kod svinja u prevalenciji od oko 1 na
1000;
(b) serumi od »nespecifičnog reaktora« imaju općenito sljedeća obilježja:
– nizak titar specifičnih protutijela kod VN– testa,
– kod kompetitivne ELISA monoklonskim protutijelima na granici su pozitivne
reakcije,
– nalaz isključivo IgM i bez IgG u vezikularnoj enterovirusnoj bolesti svinja
kod izotipno specifičnog ELISA testa21.
\_\_\_\_\_\_
20 Mali udio »nespecifičnih
reaktora« može se dokazati bilo kojim uobičajenim serološkim testom za
vezikularnu enterovirusnu bolest svinja. Nepoznati su čimbenici za nastanak
»nespecifičnog reaktora«. Možda dolazi do serološke unakrižne aktivnosti s
virusom vezikularne enterovirusne bolesti svinja zbog infekcije nekim drugim, do
sada neidentificiranim picornavirusom ili drugim nespecifičnim čimbenicima
prisutnim u serumu.
21 Specifična IgG protutijela sama, ili zajedno IgG i IgM
protutijela, obično se nalaze u uzorcima seruma svinja zaraženih virusom
vezikularne enterovirusne bolesti svinja, dok serumi »nespecifičnog reaktora«
obično sadrže samo IgM. Specifična IgG ne mogu se dokazati u uzorcima seruma
svinja zaraženih virusom vezikularne enterovirusne bolesti svinja tijekom
prethodnih 10 ili 14 dana, iako bi ih se trebalo dokazati u drugom uzorku krvi.
Ipak, nedavno zaražene svinje ne mogu se pouzdano razlučiti od »nespecifičnog
reaktora« prije nego njihova imunosna reakcija prijeđe od IgM na IgG proizvodnju
protutijela. Vidi također Poglavlje IX. ovoga Dodatka i napomenu 23 ovoga
Pravilnika.

POGLAVLJE IX.
Klinički znakovi i obilježja vezikularne enterovirusne bolesti svinja

Vezikularna enterovirusna bolest svinja je zarazna bolest svinja koju uzrokuje
enterovirus iz porodice *Picornaviridae*, koja može imati subklinički, blag ili
žestok tijek vezikularne bolesti, ovisno o soju virusa koji je uzrokuje, načinu
prijenosa i dozi virusa, kao i stanju na gospodarstvu na kojem se svinje drže.
Dodatni čimbenici stresa poput prijevoza, miješanje s drugim svinjama i
ekstremne temperature mogu pogodovati razvoju kliničkih znakova.
Obilježja bolesti su blago povišena temperatura i stvaranje vezikula na
koronarnim mišićnim tetivama, korijenu pete, koži udova i rjeđe na gubici,
usnicama, jeziku i sisama. Pobol može biti do 100 %, no smrtnost je vrlo niska
ili jednaka nuli.
Bolest se može razviti u inaparentnom ili blagom obliku uz neznatno pogoršanje
općeg stanja svinja, no unutar nekoliko dana razviju se protutijela koja
neutraliziraju virus22.
Zbog subkliničke ili blage prirode, na bolest se u pravilu najprije posumnja tek
nakon seroloških testova koji se provode u okviru nadziranja bolesti ili za
izdavanje izvoznih certifikata. Nedavna izbijanja vezikularne enterovirusne
bolesti svinja u Europi bila su praćena relativno blagim kliničkim znakovima ili
ih uopće nije bilo, pa dijagnoza često ovisi o serološkim testiranjima.
Međutim, klinički znakovi vezikularne enterovirusne bolesti svinja ne razlikuju
se od kliničkih znakova slinavke i šapa. Svako vezikularno stanje mora se od
početka tretirati kao sumnja na slinavku i šap, a diferencijalno
dijagnosticiranje mora biti provedeno što je prije moguće.
Razdoblje inkubacije vezikularne enterovirusne bolesti kod pojedinih svinja je
obično između dva do sedam dana, nakon čega se može pojaviti prolazna
temperatura do 41º C, dok na gospodarstvu klinički znakovi mogu biti vidljivi
tek nakon dužeg vremena. Vezikule se mogu razviti na koronarnom pojasu, obično
na spoju s petom. One mogu zahvatiti cijelu koronarnu mišićnu tetivu i mogu
uzrokovati gubitak papka. Rjeđe se vezikule pojavljuju na gubici, pogotovo na
dorzalnoj površini, na usnama, jeziku i sisama, a površinske erozije mogu biti
vidljive na koljenima. Oboljele svinje mogu šepati i zbog toga slabije uzimati
hranu.
U mlađih kategorija svinja je to jače izraženo, iako je smrtnost od vezikularne
enterovirusne bolesti svinja vrlo rijetka, za razliku od smrtnosti mlađih
kategorija svinja kod slinavke i šapa.
Zabilježeni su i neurološki znakovi, no oni nisu uobičajeni. Pobačaji nisu
tipična pojava kod vezikularne enterovirusne bolesti svinja. Zatajenje rada srca
zbog multifokalnog miokarditisa može ukazivati na slinavku i šap i
encefalomiokaditis, pogotovo kod mlađe prasadi, ali se ne dovodi u vezu s
vezikularnom enterovirusnom bolesti svinja.
Potpuno ozdravljenje nastupa u pravilu za dva do tri tjedna, a jedini znak
bolesti ostaje tamna, vodoravna crta na rožini papka gdje je rast bio privremeno
prekinut.
Zaražene svinje izlučuju virus iz nosa i gubice i fecesom do 48 sati prije
početka kliničkih znakova. Virus je većinom umnožen u prvih sedam dana po
infekciji, a izlučivanje virusa iz nosa i gubice obično prestaje unutar dva
tjedna. Virus se iz fecesa može izdvojiti do 20 dana po infekciji, iako je
zabilježena njegova prisutnost i do tri mjeseca po infekciji. Uzročnik može dugo
vremena preživjeti u nekrotičnom tkivu nastalom na mjestu probušenih vezikula,
kao i u fecesu.
\_\_\_\_\_\_
22 Specifična IgM protutijela
mogu se obično dokazati u krvi dva do tri dana nakon infekcije, koja nestaju
poslije otprilike 30 do 50 dana; specifična IgG protutijela mogu se obično
dokazati u krvi od 10 do 14 dana nakon infekcije i prisutna su nekoliko godina.
Ig izotip može se odrediti pomoću metode ELISA opisane u Poglavlju VIII. Dijelu
B točki 2. ovoga Dodatka

POGLAVLJE X.
Referentni serumi vezikularne enterovirusne
bolesti svinja

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| Referentni serum | Podrijetlo | Napomena23 |
| 1 | Serum zdrave svinje (SZS) | Negativni kontrolni serum |
| 2 | Serum prikupljen 21 dana po infekcije (dpi) od svinje zaražene virusom vezikularne enterovirusne bolesti svinja soj UKG 27/72 (čisti virus) | Pozitivan kontrolni serum u visokom titru. |
| 3 | SZS razrjeđuje se serumom bolesne svinje prikupljenim petog dpi virusom vezikularne enterovirusne bolesti svinja soj Italy 8/94 u omjeru 1 : 10 | Slabo pozitivan serum od svinje netom po infekciji s nedavnim europskim izolatom virusa vezikularne enterovirusne bolesti svinja. Serum je razrjeđen kako bi se dobio slabo pozitivan rezultat ELISA-om i VN-testom. |
| 4 | Serum svinje prikupljen 21 dpi virusom vezikularne en­te­rovirusne bolesti svinja soj  UKG 27/72 razrijeđen u omjeru 1:40 | Slabo pozitivan serum koji određuje najnižu razinu protutijela, kod koje bi nacionalni referentni laboratoriji trebali uvijek dati pozitivan rezultat ELISA-om i VN-testom.  Ekvivalent serumu RS 01-04-9424 |
| 5 | Serum prikupljen četvrtog dpi od svinje zaražene virusom vezikularne enterovirusne bolesti svinja, soj UKG 27/72 (čisti virus) | Slabo pozitivan serum od svinje u ranoj fazi infekcije. |
| 6 | Serum prikupljen petog dpi od svinje zaražene virusom vezikularne enterovirusne bolesti svinja, soj UKG 27/72 (čisti virus) | Slabo pozitivan serum od svinje u ranoj fazi infekcije. |

 \_\_\_\_
23 Ove napomene se odnose
na testiranje pojedinačnih svinja. Za serološko nadziranje potrebno je uzeti u
obzir osjetljivost primijenjenih testova.
24 Npr. serum s titrom specifičnih protutijela koji je dovoljno viši
od granične vrijednosti kod koje se uvijek dobiva pozitivan rezultat pri
ponovljenim ispitivanjima ELISA-om i VN-testom.

Pravilnik, NN 99/2008-3019
Opći uvjeti korištenjaZaštita privatnosti[Pristup podatcima](/data_access_hr.aspx)[ELI](/about_eli_hr.aspx)

©2026. g. Narodne novine d.d.

, izrada [Novena d.o.o.](http://novena.hr/)