## Odluka Ustavnog suda Republike Hrvatske broj: U-IIIVs-3373/2008 od 4. veljače 2009.

### NN 23/2009 (20.2.2009.), Odluka Ustavnog suda Republike Hrvatske broj: U-IIIVs-3373/2008 od 4. veljače 2009.

USTAVNI SUD REPUBLIKE HRVATSKE

519

Ustavni sud Republike Hrvatske, u Prvom vijeću za odlučivanje o ustavnim tužbama, u sastavu sudac Aldo Radolović, predsjednik Vijeća, te suci Marko Babić, Mario Kos, Davor Krapac, Duška Šarin i Nevenka Šernhorst, članovi Vijeća, odlučujući o ustavnoj tužbi koju je podnio M. Ž. iz K., kojeg zastupa M. O., odvjetnica u Z., na sjednici održanoj 4. veljače 2009. godine, jednoglasno je donio

ODLUKU

I. Ustavna tužba se usvaja.

II. Ukida se rješenje Vrhovnog suda Republike Hrvatske broj: Uzp-72/08-2 od 30. svibnja 2008. te se predmet vraća Vrhovnom sudu Republike Hrvatske na ponovni postupak.

III. Vrhovni sud Republike Hrvatske dužan je donijeti novo rješenje u najkraćem mogućem roku, ali ne duljem od trideset (30) dana, računajući od prvog idućeg dana nakon objave ove odluke u »Narodnim novinama«.

IV. Ova odluka objavit će se u »Narodnim novinama«.

Obrazloženje

1. Na temelju članka 62. stavka 1. Ustavnog zakona o Ustavnom sudu Republike Hrvatske (»Narodne novine«, broj 99/99., 29/02. i 49/02. – pročišćeni tekst, u daljnjem tekstu: Ustavni zakon), podnositelj je 21. srpnja 2008. podnio pravodobnu i dopuštenu ustavnu tužbu protiv rješenja Vrhovnog suda Republike Hrvatske broj: Uzp-72/08-2 od 30. svibnja 2008., kojim je odbačen njegov zahtjev za zaštitu prava na suđenje u razumnom roku.

U ustavnoj tužbi podnositelj, u bitnome, navodi kako u slučaju nerazumno dugog trajanja upravnog postupka postoji pravo na zaštitu prava na suđenje u razumnom roku iako ne traje upravni spor. Ističe kako je svjestan sadržaja članka odredbe 125. stavka 1. Zakona o općem upravnom postupku (»Narodne novine«, broj 53/91., u daljnjem tekstu: ZUP), ali da usprkos tome što je podnio prijedlog nenadležnom tijelu, temeljem odredbe članka 66. stavka 4. ZUP-a, nije dužan ponovno dostavljati prijedlog nadležnom tijelu.

Predlaže da se nenadležnom Ministarstvu pravosuđa naloži da bez odlaganja dostavi njegov prijedlog nadležnom Ministarstvu regionalnog razvoja, šumarstva i vodnog gospodarstva te da se potonjem Ministarstvu naloži da prijedlog riješi u roku od dva mjeseca, kao i da mu se odredi primjerena naknada radi povrede prava na suđenje u razumnom roku te naknada troška.

2. ČINJENICE VAŽNE ZA USTAVNOSUDSKI POSTUPAK

Ustavni sud je u postupku pokrenutom ustavnom tužbom, na temelju navoda ustavne tužbe, uvida u spis Vrhovnog suda Republike Hrvatske broj: Uzp-72/08 i uvida u spis Upravnog suda Republike Hrvatske broj: Us-6413/2004, utvrdio pravno relevantne činjenice za odlučivanje o povredi ustavnog prava podnositelja, zajamčenog člankom 29. stavkom 1. Ustava.

2.1. UPRAVNI POSTUPAK I UPRAVNI SPOR

Podnositelj je 19. veljače 2004. Ministarstvu pravosuđa poštom podnio prijedlog da se ništavim proglasi rješenje Komisije za privremeno preuzimanje i korištenje imovine Općine K. klasa: 019-04/96-01/145, ur. broj: 2198/38-96-01 od 12. siječnja 1996. godine.

Dana 1. srpnja 2004. podnositelj je, temeljem odredbe članka 26. stavka 2. Zakona o upravnim sporovima (»Narodne novine«, broj 53/91., 9/92. i 77/92., u daljnjem tekstu: ZUS), od Ministarstva pravosuđa zatražio da u roku od sedam dana donese rješenje o njegovom prijedlogu.

Dana 29. srpnja 2004. podnositelj je podnio Upravnom sudu Republike Hrvatske tužbu radi šutnje uprave.

Upravni sud Republike Hrvatske je rješenjem od 3. kolovoza 2004. zatražio da mu podnositelj dostavi punomoć odvjetnice za zastupanje u upravnom sporu te potvrdu pošte o predaji preporučenih pošiljki (prijedloga i požurnice) tuženom tijelu, a podnositelj je traženo dostavio 9. kolovoza 2004. godine.

Upravni sud Republike Hrvatske je rješenjem od 14. rujna 2004. pozvao tuženo tijelo da dostavi odgovor na tužbu, zajedno sa spisom predmeta. Navedeno rješenje je poslano tuženom tijelu 15. rujna 2004. te ponovno 19. listopada 2004. godine.

Dana 31. siječnja 2008. Upravni sud Republike Hrvatske je rješenjem broj: Us-6413/2004-9 odbacio tužbu radi šutnje uprave zbog toga što je podnositelj prijedlog podnio nenadležnom ministarstvu.

2.2. POSTUPAK ZA ZAŠTITU PRAVA NA SUĐENJE U RAZUMNOM ROKU (VOĐEN PRED VRHOVNIM SUDOM REPUBLIKE HRVATSKE)

Na temelju odredbe članka 27. stavka 1. Zakona o sudovima (»Narodne novine«, broj 150/05. i 16/07.) podnositelj je 19. ožujka 2008. podnio Vrhovnom sudu Republike Hrvatske zahtjev za zaštitu prava na suđenje u razumnom roku, u postupku navedenom u točki 2.1. obrazloženja ovog rješenja.

Vrhovni sud Republike Hrvatske je taj zahtjev osporenim rješenjem odbacio kao nedopušten, navodeći kako se isti odnosi na upravni postupak, a ne na sudski postupak, te da »u konkretnom slučaju uvjeti za pokretanje upravnog spora, kako to proizlazi iz rješenja Upravnog suda Republike Hrvatske broj: Us-6413/2004-9 od 31. siječnja 2008., nisu bili ni ispunjeni zbog čega je tužba predlagatelja navedenim rješenjem odbačena«.

3. PRAVO VAŽNO ZA USTAVNOSUDSKI POSTUPAK

Mjerodavno pravo sadržano je u odredbama članka 62. stavka 1. i članka 64. Ustavnog zakona te odredbama članka 4. stavka 1. i članka 27. stavaka 1. i 2. Zakona o sudovima.

Ustavna tužba je osnovana.

4. Ustavni sud razmatrano je osnovanost ustavne tužbe s aspekta članka 29. stavka 1. Ustava te svoju odluku obrazlaže sljedećim utvrđenjima:

4.1. U ovom slučaju Ustavni sud treba ispitati je li način na koji je Vrhovni sud Republike Hrvatske tumačio i primijenio mjerodavne odredbe Zakona o sudovima u skladu s Ustavom zajamčenim pravom na suđenje u razumnom roku, na način kako ga tumači Ustavni sud.

4.2. Ustavni sud pri odlučivanju o eventualnoj povredi članka 29. stavka 1. Ustava i članka 6. stavka 1. Konvencije za zaštitu ljudskih prava i temeljnih sloboda (»Narodne novine – Međunarodni ugovori«, broj 18/97., 6/99. – pročišćeni tekst, 8/99. – ispravak, 14/02. i 1/06., u daljnjem tekstu: Konvencija), u dijelu koji se odnosi na razumnu duljinu postupka, u obzir uzima razdoblje trajanja upravnog spora, zajedno s razdobljem trajanja prethodnog upravnog postupka u istoj upravnoj stvari, s tim da se ono računa od dana kad je nastao »spor«, u smislu članka 6. stavka 1. Konvencije.

Prema ustaljenoj praksi Europskog suda, »spor« u upravnom postupku, u smislu članka 6. stavka 1. Konvencije, može nastati:

– na dan kad je stranka po prvi put podnijela redovni pravni lijek u upravnom postupku (to jest žalbu protiv prvostupanjskog rješenja, odnosno tužbu u upravnom sporu ako žalba nije dopuštena). Tako je u presudi Božić protiv Hrvatske od 29. lipnja 2006. (zahtjev br. 22457/02) Europski sud utvrdio sljedeće:

»26. Što se tiče razdoblja koje treba uzeti u obzir Sud prvo primjećuje da je upravni postupak pokrenut 18. rujna 1997. godine, a da je 14. lipnja 1999. godine Područni ured u Sisku donio rješenje kojim je odbijen zahtjev podnositeljice zahtjeva. Međutim, razdoblje koje treba razmotriti započelo je tek 9. srpnja 1999. godine, kad je podnositeljica zahtjeva uložila žalbu protiv tog rješenja, jer je tada nastao 'spor' u smislu članka 6. stavka 1.«, ili

– na dan kad je stranka po prvi put podnijela sredstvo pravne zaštite protiv šutnje uprave. Tako je Europski sud, u presudi Počuča protiv Hrvatske od 29. lipnja 2006. (zahtjev br. 38550/02), izrijekom utvrdio sljedeće:

»30. Što se tiče razdoblja koje treba uzeti u obzir Sud prvo primjećuje da je upravni postupak pokrenut 23. lipnja 1998. godine. Međutim, razdoblje koje treba razmotriti započelo je tek 28. kolovoza 1998. godine, kad je podnositelj zahtjeva uložio žalbu zbog šutnje administracije. Tada je nastao 'spor' u smislu članka 6. stavka 1. (vidi, mutatis mutandis, predmet Janssen v. Germany, br. 23959/94, stavak 40., 20. prosinca 2001.)«.

Na kraju se posebno napominje da – u situacijama u kojima je moguće koristiti sredstva pravne zaštite protiv šutnje uprave – Ustavni sud neće razmatrati duljinu »spornog« dijela prethodno okončanog upravnog postupka ako se podnositelji izrijekom ne pozovu na njegovo nerazumno trajanje i ujedno ne dokažu da su u tom postupku koristili sredstva pravne zaštite protiv šutnje uprave.

4.3. Ustavni sud najprije utvrđuje da se – temeljem odredbe članka 29. Zakona o područjima posebne državne skrbi (»Narodne novine«, broj 44/96., 57/96., 124/97., 78/99., 73/00., 87/00., 127/00., 94/01., 88/02. i 26/03. – pročišćeni tekst) – protiv rješenja o prijedlogu podnositelja ne može izjaviti žalba već se pokreće upravni spor. Međutim, budući da u konkretnom slučaju prvostupanjsko tijelo nije donijelo nikakvo rješenje ni nakon ponovljenog traženja, podnositelj je ispravno podnio tužbu radi šutnje uprave, kako to predviđa odredba članka 26. stavka 2. ZUS-a. Taj postupak se vodio pred Upravnim sudom Republike Hrvatske preko tri (3) godine i šest (6) mjeseci.

Ocjenu, da je u konkretnom slučaju došlo do prekoračenja razumnog roka za suđenje, Ustavni sud zasniva na činjenici da je navedenim trajanjem postupka pred Upravnim sudom doveden u pitanje smisao mehanizma za zaštitu protiv šutnje uprave jer je došlo do dugotrajne »šutnje« na šutnju uprave.

Vezano uz odbacivanje tužbe radi šutnje uprave zbog toga što je podnositelj prijedlog podnio nenadležnom ministarstvu, na što se, osim Upravnog suda, poziva i Vrhovni sud – navodeći kako u konkretnom slučaju uvjeti za pokretanje upravnog spora nisu niti bili ispunjeni – Ustavni sud napominje da je odredbom članka 66. stavka 4. ZUP-a propisano:

Kad organ dobije poštom podnesak za čiji primitak nije nadležan, a nesumnjivo je koji je organ nadležan za primitak, poslat će podnesak bez odgode nadležnom organu odnosno sudu i o tome obavijestiti stranku. Ako organ koji je dobio podnesak ne može utvrditi koji je organ nadležan za rad o podnesku, donijet će bez odgode zaključak kojim će odbaciti podnesak zbog nenadležnosti i zaključak odmah dostaviti stranci.

Ustavni sud, vezano uz citiranu odredbu ZUP-a, ocjenjuje da upravno tijelo ima stanovitu nadležnost, povodom poštom primljenog podneska za koji nije nadležno, utoliko što je dužno (nadležno) bez odgode postupiti na jedan od dva načina propisana člankom 66. stavkom 4. ZUP-a.

Temeljem svega navedenog, Ustavni sud utvrđuje da je podnositelju osporenim rješenjem Vrhovnog suda Republike Hrvatske povrijeđeno ustavno i konvencijsko pravo na suđenje u razumnom roku.

Glede zahtjeva za naknadu troška, Ustavni sud ističe da je odredbom članka 23. Ustavnog zakona propisano da svaki sudionik snosi svoje troškove ustavnosudskog postupka, ako Ustavni sud ne odluči drukčije.

5. Slijedom navedenog, na temelju odredaba članaka 73. i 76. stavaka 1. i 2. Ustavnog zakona donesena je odluka kao u točkama I. i II. izreke, a na temelju odredaba članka 31. stavaka 4. i 5. Ustavnog zakona donesena je odluka kao u točki III. izreke.

6. Objava odluke (točka IV. izreke) temelji se na odredbama članka 29. Ustavnog zakona.

7. Predsjednik Vrhovnog suda Republike Hrvatske dužan je dostaviti Ustavnom sudu pisanu obavijest o datumima donošenja i otpreme rješenja u roku od osam (8) dana od dana njegove otpreme, a najkasnije osam (8) dana od isteka roka određenog u točki III. izreke ove odluke. Ovaj nalog temelji se na članku 31. stavcima 4. i 5. Ustavnog zakona.

Broj: U-IIIVs-3373/2008

Zagreb, 4. veljače 2009.

USTAVNI SUD REPUBLIKE HRVATSKE

Predsjednik Vijeća
dr. sc. Aldo Radolović, v. r.

Odluka, NN 23/2009-519