## Rješenje Ustavnog suda Republike Hrvatske broj U-IIIA-1871/2002. od 7. ožujka 2003.

### NN 49/2003 (27.3.2003.), Rješenje Ustavnog suda Republike Hrvatske broj U-IIIA-1871/2002. od 7. ožujka 2003.

# USTAVNI SUD REPUBLIKE HRVATSKE

642

Ustavni
sud Republike Hrvatske, u Vijeću trojice za odlu­čivanje o ustavnim tužbama, u
sastavu sudac Milan Vuković, predsjednik Vijeća, te suci Ivan Matija i Jasna
Omejec, članovi Vijeća, u postupku pokrenutom ustavnom tužbom N. V., na
sjednici Vijeća održanoj dana 7. ožujka 2003. godine, jednoglasno je donio

## RJEŠENJE

I.
Ustavna tužba se odbacuje.

II.  Ovo rješenje objavit će se u »Narodnim
novinama«.

```
Obrazloženje
```

1. Podnositelj je 7. kolovoza 2002. godine podnio
ustavnu tužbu, temeljem odredbe članka 63. Ustavnog zakona o Ustavnom sudu
Republike Hrvatske (»Narodne novine«, broj 49/02 - pročišćeni tekst, u daljnjem
tekstu: Ustavni zakon), zbog nedonošenja u razumnom roku odluke Ustavnog suda o
podnositeljevoj ustavnoj tužbi od 7. veljače 2001. godine, koja se pred
Ustavnim sudom vodi pod poslovnim brojem: U-III-256/2001. Podnositelj od
Ustavnog suda traži da se obveže donijeti odluku u predmetu U-III-256/2001,
dakle, o podnositeljevoj ustavnoj tužbi od 7. veljače 2001. godine, u roku od
60 dana, te da mu odredi primjerenu naknadu u iznosu od 40.000,00 kuna zbog
nerješavanja povrata imovine u razumnom roku.

*Ustavni sud nije nadležan za odlučivanje.*

2. U Republici Hrvatskoj državna je vlast ustrojena
na načelu diobe vlasti na zakonodavnu, izvršnu i sudbenu vlast. Prema odredbi članka
117. stavka 1. Ustava Republike Hrvatske sudbenu vlast obavljaju sudovi.

Ustavni sud ne pripada niti jednom od navedenih
nositelja vlasti. Ustavni sud, u okviru svoje nadležnosti, utvrđene člankom
128. Ustava Republike Hrvatske, a razrađene odredbama Ustavnog zakona o
Ustavnom sudu Republike Hrvatske, između ostalog, pruža zaštitu ljudskih prava
i temeljnih sloboda zajamčenih Ustavom kroz ustavnosudski postupak pokrenut
ustavnom tužbom.

Jedna od pretpostavki za podnošenje ustavne tužbe
jest iscrpljenost dopuštenog pravnog puta. Međutim, Ustavni sud je ovlašten
pokrenuti postupak po ustavnoj tužbi i prije no što je iscrpljen pravni put u
slučaju kao o pravima i obvezama stranke ili o sumnji ili optužbi zbog kažnjivog
djela nije u razumnom roku odlučio sud ili u slučaju kad se osporenim pojedinačnim
aktom grubo vrijeđaju ustavna prava, a potpuno je razvidno da bi nepokretanjem
ustavnosudskog postupka za podnositelja ustavne tužbe mogle nastati teške i
nepopravljive posljedice (članak 63. stavak 1. Ustavnog zakona).

Stavkom 2. članka 63. Ustavnog zakona ustanovljena je
obveza Ustavnog suda da, u slučaju kada usvaja ustavnu tužbu zbog nedonošenja
akta u razumnom roku, nadležnom sudu istodobno odredi rok za donošenje akta kojim
će taj sud meritorno odlučiti o pravima i obvezama podnositelja.

3. Iz navedenog slijedi da se odredbe članka 63.
Ustavnog zakona odnose samo na postupak pred sudovima koji odlučuju o pravima i
obvezama stranke, dakle, koji obavljaju sudbenu vlast. Ustavni sud nije sud
koji obavlja sudbenu vlast, stoga se ni odredbe članka 63. Ustavnog zakona ne
odnose na postupak pred Ustavnim sudom.

4. Budući da Ustavni sud nije nadležan za odlučivanje
o pred­metnoj ustavnoj tužbi (podnijetoj temeljem odredbi članka 63. Ustavnog
zakona zbog nedonošenja u razumnom roku odluke Ustavnog suda), na temelju
odredbe članka 72. Ustavnog zakona, riješeno je kao u izreci.

Odluka o objavi (točka II. izreke) temelji se na
odredbi članka 29. Ustavnog zakona.

Broj: U-IIIA-1871/2002
Zagreb, 7. ožujka 2003.

USTAVNI SUD REPUBLIKE HRVATSKE

Predsjednik Vijeća
**Milan Vuković,** v. r.

if !supportEmptyParas endif

if !supportEmptyParas endif

if !supportEmptyParas endif

if !supportEmptyParas endif

if !supportEmptyParas endif

if !supportEmptyParas endif

Rješenje, NN 49/2003-642