## Odluka Ustavnog suda Republike Hrvatske broj:U-III-932/2005 od 19. travnja 2007.

### NN 45/2007 (3.5.2007.), Odluka Ustavnog suda Republike Hrvatske broj:U-III-932/2005 od 19. travnja 2007.

# USTAVNI SUD REPUBLIKE HRVATSKE

**1550**

Ustavni sud Republike Hrvatske, u Prvom vijeću za odlučivanje o ustavnim
tužbama, u sastavu sudac Željko Potočnjak, predsjednik Vijeća, te suci Ivan
Matija, Agata Račan, Emilija Rajić, Smiljko Sokol i Nevenka Šernhorst, članovi
Vijeća, u postupku koji je ustavnom tužbom pokrenuo M. N. iz K., kojeg zastupa
N. M., odvjetnik iz K., na sjednici održanoj 19. travnja 2007. godine,
jednoglasno je donio

## ODLUKU

I. Ustavna tužba se usvaja te se ukidaju:
– presuda Županijskog suda u Karlovcu broj: Gž-54/02-2 od 21. siječnja 2004. i
– presuda Općinskog suda u Karlovcu broj: P-721/99-9 od 1. lipnja 2001. godine.
II. Predmet se vraća Općinskom sudu u Karlovcu na ponovni postupak.
III. Ova odluka objavit će se u »Narodnim novinama«.

```
Obrazloženje
```

1. Podnositelj je podnio ustavnu tužbu protiv presude Županijskog suda u
Karlovcu broj: Gž-54/02-2 od 21. siječnja 2004. kojom je potvrđena presuda
Općinskog suda u Karlovcu broj: P-721/99-9 od 1. lipnja 2001. godine. Tom
presudom odbijen je tužbeni zahtjev podnositelja kojim je tražio da se utvrdi
ništetnim ugovor o zajmu sklopljen 5. lipnja 1996. između drugotužene, T. N. kao
zajmodavca, i podnositelja, kao zajmoprimca. Istom presudom odbijen je i tužbeni
zahtjev podnositelja da se naloži tuženicima, I. C. i T. N., da mu solidarno
isplate iznos od 11.000 DEM s pripadajućim zakonskim zateznim kamatama.
Sudovi su odbili tužbeni zahtjev podnositelja jer su utvrdili da se radi o
presuđenoj stvari.
2. Podnositelj smatra da su mu osporenim presudama povrijeđena ustavna prava
zajamčena člancima 14., 23. i 29. Ustava, kao i da su povrijeđene odredbe
članaka 3. i 117. Ustava. Podnositelj smatra da su sudovi pogrešno zaključili da
se radi o presuđenoj stvari, jer o ništetnosti ugovora o zajmu nije odlučivano u
postupku koji se vodio pod brojem: P-437/98 po tužbi T. N. a protiv podnositelja
ustavne tužbe, kao tuženika. Predmet tog spora bila je isplata pozajmljenog
iznosa novca. Podnositelj ističe da se u postupku broj: P-437/98 sud nije bavio
time je li ugovorena kamata »zelenaška«, niti je to bio dužan utvrđivati po
službenoj dužnosti. Osim toga, u tom predmetu broj: P-437/98 donijeta je presuda
zbog izostanka, a podnositelj je »osobno nije vidio i nije imao vremena na istu
uložiti pravni lijek«.
Predlaže da Ustavni sud usvoji ustavnu tužbu, ukine osporene presude i predmet
vrati prvostupanjskom sudu na ponovni postupak.

*Ustavna tužba je osnovana.*

3. Ustavni sud u postupku u povodu ustavne tužbe, podnijete na temelju članka
62. Ustavnog zakona o Ustavnom sudu Republike Hrvatske (»Narodne novine«, broj
99/99., 29/02. i 49/02. – pročišćeni tekst, u daljnjem tekstu: Ustavni zakon), u
granicama zahtjeva istaknutog u ustavnoj tužbi, utvrđuje je li u postupku
odlučivanja o pravima i obvezama podnositelju povrijeđeno ustavno pravo, pri
čemu se, u pravilu, ne upušta u pitanje jesu li sudovi pravilno i pot­puno
utvrdili činjenično stanje i ocijenili dokaze. Za Ustavni sud relevantne su samo
one činjenice od čijeg postojanja ovisi ocjena o povredi ustavnog prava.
4. Iz spisa Općinskog suda u Karlovcu broj: P-721/99 razvidno je da je
podnositelj 3. lipnja 1999. podnio tužbu protiv tuženih I. C. i T. N. tražeći da
sud utvrdi ništetnim ugovor o zajmu sklopljen 5. lipnja 1996. između T. N. kao
zajmodavca i podnositelja kao zajmoprimca, jer sadrži »zelenaške« kamate. Tužbom
je podnositelj tražio i da sud obveže tuženike na isplatu iznosa od 11.000 DEM
koliko im je podnositelj isplatio na ime ugovorenih kamata na iznos od 10.000
DEM.
Prvostupanjski sud je uvidom u spis broj: P-437/98 utvrdio da je u tom predmetu
T. N. tužila podnositelja ustavne tužbe radi povrata iznosa od 10.000 DEM
zajedno s pripadajućim kamatama, pozajmljenog na temelju ugovora o zajmu
sklopljenog 5. lipnja 1996. između stranaka. U tom predmetu sud je donio presudu
zbog izostanka 24. ožujka 1998., koja je postala pravomoćna 18. travnja 1998.
godine.
Na temelju navedenog, prvostupanjski sud je ocijenio da se radi o pravomoćno
presuđenoj stvari, na što sud pazi po službenoj dužnosti sukladno članku 333.
stavku 2. Zakona o parničnom postupku (»Narodne novine«, broj 53/91., 91/92.,
112/99., 88/01., 117/03., 88/05. i 2/07., u daljnjem tekstu: ZPP). Stajalište je
prvostupanjskog suda da nije postala pravomoćna samo izreka presude broj:
P-437/98 već i »dio razloga presude koji služe identifikaciji pravnog odnosa«.
Prvostupanjski sud smatra da to znači »da je po toj pravomoćnoj presudi odlučeno
da je ugovor o zajmu od 5.6.1996. g. kojeg sada hoće utvrditi ništavim tužitelj
M. N., pravomoćno utvrđen valjanim«. Prema ocjeni suda »zapreku da se usvoji
ovdje tužbeni zahtjev tužitelja predstavlja situacija što je ovdje tužbeni
zahtjev na utvrđenje ništavosti sadržajno kontradiktoran i inkompatibilan s
pravomoćnom presudom P-437/98 tako da osnovanost ove pravomoćne presude
isključuje mogućnost da bi mogao biti osnovan i tužbeni zahtjev za utvrđenje
ništavosti. Stoga zbog razloga pravomoćno presuđene stvari je valjalo tužitelja
odbiti s tužbenim zahtjevom«.
Slijedom tih razloga, a s obzirom da drugi dio tužbenog zahtjeva podnositelja
ovisi o utvrđenju ništetnosti ugovora o zajmu, sud je odbio i dio tužbenog
zahtjeva podnositelja kojim je tražio isplatu iznosa od 11.000 DEM.
Drugostupanjski sud je odbio žalbu podnositelja istaknuvši da »u situaciji kad
je u pravomoćno okončanoj parnici naloženo tuženiku da temeljem ugovora o zajmu,
plati tužiteljici određeni iznos, ne može tuženik, sada u svojstvu tužitelja, u
novoj parnici, tražiti da se utvrdi da tužiteljica iz prethodne parnice (sada
tužena) nema pravo na isplatu tog iznosa«.
Drugostupanjski sud smatra neosnovanima navode žalbe da je ugovor o zajmu
ništetan zbog ugovorenih zelenaških kamata, jer je prema stajalištu
drugostupanjskog suda tu činjenicu trebalo isticati u prethodnoj parnici. Ocjena
je drugostupanjskog suda da podnositelj zapravo traži poništenje učinaka ranije
pravomoćne presude, pa stoga ocjenjuje pravilnim zaključak prvostupanjskog suda
da se radi o presuđenoj stvari. Pritom drugostupanjski sud ističe da je sukladno
članku 333. stavku 2. ZPP tužbu podnositelja trebalo odbaciti a ne odbiti, ali
da ta relativno bitna povreda odredaba parničnog postupka nije utjecala na
pravilnu primjenu materijalnog prava.
5. Člankom 194. stavcima 3. i 4. ZPP propisano je:
*Dok parnica teče, ne može se u pogledu istog zahtjeva pokrenuti nova parnica
među istim strankama, a ako takva parnica bude pokrenuta, sud će tužbu odbaciti.
Sud će u tijeku cijelog postupka po službenoj dužnosti paziti teče li već druga
parnica o istom zahtjevu među istim strankama.*
Člankom 333. stavkom 2. ZPP propisano je:
*Sud tijekom cijelog postupka po službenoj dužnosti pazi je li stvar pravomoćno
presuđena; i ako utvrdi da je parnica pokrenuta o zahtjevu o kojemu je već
pravomoćno odlučeno, odbacit će tužbu.*6. Da bi se radilo o presuđenoj stvari u smislu navedenih odredbi, potrebno je
da se ostvari objektivni i subjektivni identitet spora. U konkretnom slučaju
podnositelj je tražio od suda da utvrdi ništetnost ugovora o zajmu. U postupku
koji je okončan pravomoćnom presudom zbog izostanka, a na koju se pozivaju
prvostupanjski i drugostupanjski sud, tužiteljica T. N. tražila je od suda da
naloži podnositelju izvršenje obveze, koja je u konkretnom slučaju značila
isplatu određenog novčanog iznosa. Tužbeni zahtjev za utvrđenje ništetnosti
ugovora i tužbeni zahtjev za isplatu sadržajno nisu identični zahtjevi; prvi je
deklaratorne, drugi je kondemnatorne prirode.
Činjenica da je među istim strankama vođen parnični postupak u kojem je usvojen
tužbeni zahtjev na izvršenje određene činidbe na temelju određenog pravnog
odnosa (u konkretnom slučaju ugovora o zajmu), ne podrazumijeva sama po sebi da
je pravomoćno utvrđena i pravna valjanost pravne osnove iz koje činidba
proizlazi, to jest ugovora o zajmu. Valjanost i pravna opstojnost ugovora o
zajmu nije niti bila predmetom sudskog postupka u kojem je donesena presuda zbog
izostanka.
Budući da sudovi u konkretnom slučaju nisu raspravljali o postavljenom tužbenom
zahtjevu podnositelja radi utvrđenja ništetnosti ugovora o zajmu, pogrešno
ocijenivši da se radi o presuđenoj stvari, podnositelju je povrijeđeno ustavno
pravo da zakonom ustanovljeni neovisni i nepristrani sud pravično odluči o
njegovim pravima i obvezama, koje je zajamčeno člankom 29. stavkom 1. Ustava.
7. S obzirom na utvrđenu povredu ustavnog prava zajamčenog člankom 29. stavkom
1. Ustava, Ustavni sud nije razmatrao navode podnositelja o povredi ostalih
ustavnih prava na koje ukazuje u ustavnoj tužbi.
Odredbe članka 3. i članka 117. stavka 3. Ustava, na koje se podnositelj također
poziva u ustavnoj tužbi, ne sadrže ustavna prava te ne mogu biti temelj za
ustavnu tužbu, u smislu članka 62. Ustavnog zakona.
8. Slijedom iznijetog, na temelju odredaba članaka 73. i 76. Ustavnog zakona,
odlučeno je kao u točkama I. i II. izreke.
9. Odluka o objavi u Narodnim novinama (točka III. izreke) temelji se na odredbi
članka 29. stavka 1. Ustavnog zakona.

Broj: U-III-932/2004
Zagreb, 19. travnja 2007.

USTAVNI SUD REPUBLIKE HRVATSKE
Predsjednik Vijeća
**dr. sc. Željko Potočnjak**, v. r.

Odluka, NN 45/2007-1550
Opći uvjeti korištenjaZaštita privatnosti[Pristup podatcima](/data_access_hr.aspx)[ELI](/about_eli_hr.aspx)

©2026. g. Narodne novine d.d.

, izrada [Novena d.o.o.](http://novena.hr/)