## Odluka Ustavnog suda Republike Hrvatske broj U-III-74/1998 od 27. veljače 2002.

### NN 28/2002 (21.3.2002.), Odluka Ustavnog suda Republike Hrvatske broj U-III-74/1998 od 27. veljače 2002.

# USTAVNI SUD REPUBLIKE HRVATSKE

628

Ustavni sud Republike Hrvatske, u Vijeću petorice za odlučiva­nje o
ustavnim tužbama, u sastavu sudac Petar Klarić, predsjednik Vijeća, te suci
Ivan Matija, Že­ljko Potoč­njak, Agata Račan i Milan Vuković, članovi Vijeća,
odlučujući o ustavnoj tužbi M. G. iz D. M., na sjednici Vijeća održanoj dana
27. ve­ljače 2002. godine, donio je jednoglasno

## ODLUKU

I. Ustavna tužba se usvaja.

II. Ukida se rješe­nje Upravnog suda Republike Hrvatske, broj:
Us-3269/1995-6 od 25. rujna 1997. godine, te se predmet vraća Upravnom sudu
Republike Hrvatske na ponovni postupak.

```

Obrazlože­nje
```

1. Podnosite­lj je podnio pravodobnu i dopuštenu ustavnu tužbu protiv
rješe­nja Upravnog suda Republike Hrvatske, broj: Us-3269/1995-6 od 25. rujna
1997. godine, kojim je odbačena podnosite­ljeva tužba podnesena 11. trav­nja
1995. godine protiv rješe­nja Republičkog fonda mirovinskog i invalidskog osigura­nja
radnika Hrvatske, Centralne službe u Z., klasa: 140-14/94-01/ŽRO-36134, urbroj:
341-99-05/21-94-953 od 13. ožujka 1995. godine, u predmetu utvrđe­nja staža.

2. U provedenom upravnosudskom postupku utvrđeno je da je presudom
Upravnog suda Republike Hrvatske, broj: Us-4387/1994-8 od 26. siječ­nja 1996.
godine, odbijena tužba podnosite­lja protiv gore navedenog rješe­nja tuženoga,
pa je pozivom na odred­bu članka 30. stavka 1. točke 6. Zakona o upravnim
sporovima (»Narodne novine«, broj 53/91, 9/92 i 77/92, u da­lj­njem tekstu:
ZUS) Upravni sud Republike Hrvatske zak­ljučio da je potrebno odbaciti tužbu od
11. trav­nja 1995. godine, jer već postoji pravomoćna odluka donijeta u
upravnom sporu o istoj stvari.

3. U ustavnoj tužbi podnosite­lj
ističe povrede odredaba članka 14. stavka 2. i članka 19. Ustava, pri čemu
osporava či­njenično sta­nje na koje se poziva Upravni sud, te ukazuje na
povrede postupovnih odredbi.

U bitnome, podnosite­lj navodi da je dana 11. trav­nja 1995. godine
Upravnom sudu Republike Hrvatske uputio podnesak koji je Upravni sud tretirao
kao tužbu radi pokreta­nja upravnog spora, čime je krivotvorio podnosite­ljev
tužbeni zahtjev, te prouzročio štetu obvezujući podnosite­lja na plaća­nje
sudske pristojbe za vođe­nje upravnosudskog spora koji podnosite­lj nije
pokrenuo.

Ove navode podnosite­lj obrazlaže na način da je iz potvrda Upravnog
suda Republike Hrvatske vid­ljivo da je pokrenuo postupak koji je evidentiran
pod brojem: Us-92/96 tužbom od 3. siječ­nja 1996. godine, a nakon dvije godine
postupa­nja dostav­ljeno mu je osporavano rješe­nje s drugim brojem i ranijim
godištem.

Za tužbu od 3. siječ­nja 1996. godine, koja je vođena pod brojem:
Us-92/96 podnosite­lj izričito tvrdi da se u ­njoj nije pozivao na tužbu od 4.
srp­nja 1994. godine, te da u toj upravnoj stvari nije donesena pravomoćna
odluka.

Predlaže usvaja­nje ustavne tužbe i ukida­nje osporavanog rješe­nja i
vraća­nje predmeta Upravnom sudu Republike Hrvatske na ponovni postupak.

*Ustavna tužba je osnovana.*

4. Prema odredbama članka 59. stavka 1. Ustavnog zakona o Ustavnom sudu
Republike Hrvatske (»Narodne novine«, broj 99/99 – u da­lj­njem tekstu: Ustavni
zakon), svaka fizička i pravna osoba može podnijeti Ustavnom sudu ustavnu tužbu
ako smatra da joj je odlukom sudbene vlasti, odlukom upravne vlasti ili odlukom
drugih tijela, koja imaju javne ovlasti, povrijeđeno neko od Ustavom utvrđenih
sloboda i prava čovjeka i građanina. Ustav­na tužba nije pravno sredstvo u
sustavu redovnih ili izvanrednih pravnih lijekova ne­go poseban institut za
ocjenu pojedinačnih akata tijela državne vlasti i pravnih osoba s javnim
ovlastima radi zaštite ­ljudskih prava i teme­ljnih sloboda čovjeka i
građanina, zajamčenih Ustavom.

Slijedom navedenog, Ustavni sud, tijekom postupka pruža­nja ustavnosudske
zaštite, unutar zahtjeva istaknutog u ustavnoj tužbi, utvrđuje je li u postupku
odlučiva­nja o pravima i obvezama pojedinca došlo do ustavno nedopuštenog
posiza­nja u ­ljudska prava i teme­ljne slobode građana.

5. Izvršivši uvid u pribav­ljeni
spis Upravnog suda Republike Hrvatske, broj: Us-3269/95, Ustavni sud Republike
Hrvatske utvrdio je da su osnovani podnosite­ljevi navodi u dijelu koji se
odnosi na postupa­nje Upravnog suda protivno odredbi članka 23. ZUS.

Navedeni predmet formiran je
u vezi s podneskom od 11. trav­nja 1995. godine, koji je podnosite­lj uputio
Upravnom sudu pozivom na broj: Us-4387/1994-2, pri čemu se u zad­njem od­lomku
podneska izričito navodi da podnosite­lj isti smatra dopunom tužbe od 4. srp­nja
1994. godine.

Međutim, iz spisa predmeta i
obrazlože­nja osporavanog rješe­nja nije moguće utvrditi razloge zbog kojih je
Upravni sud postupao s rečenim podneskom kao s tužbom radi pokreta­nja upravnog
spora.

6. Ostali navodi podnosite­lja,
koji se odnose na upravnosud­ski postupak u predmetu broj: Us-4387/1994,
riješeni su donoše­njem odluke o odbija­nju ustavne tužbe podnosite­lja u
predmetu ovog Suda broj: U-III-428/1996, ili se odnose na kasnije pokrenuti
postupak pod brojem: Us-92/1996, za koji nije bilo potrebno pribav­ljati niti
vršiti uvid u spis predmeta jer nije povezan uz osporavano rješe­nje.

7. Slijedom navedenog ovaj je Sud utvrdio da su podnosite­lju
povrijeđena ustavna prava propisana člankom 14. stavkom 2. (svi su pred zakonom
jednaki) u vezi s člankom 26. (svi su građani i stranci jednaki pred sudovima i
drugim državnim i inim tijelima koja imaju javne ovlasti), budući da se
osporeno rješe­nje u materijalnopravnom smislu može smatrati samovo­ljno
donijetim.

Ovaj zak­ljučak Ustavnog suda Republike Hrvatske teme­lji se na
očiglednoj povredi odredbe članka 23. ZUS, koja propisuje da se upravni spor
pokreće tužbom.

8. U vezi s istaknutom povredom odredbe članka 19. stavka 1. Ustava,
koja proizlazi iz navoda ustavne tužbe, ovaj Sud napomi­nje da navedena odredba
Ustava uređuje načelo zakonitosti u radu državne uprave i tijela koja imaju
javne ovlasti, kad odlučuju o pravima i dužnostima građana. Ona je upućena
navedenim tijelima, pa se stoga na toj odredbi ne teme­lji ustavno pravo
pojedinca, niti se samo na toj odredbi Ustava može zasnovati ustavna tužba.

9. Slijedom navedenoga
Ustavni sud je, teme­ljem odredbi članaka 69. i 72. Ustavnog zakona, odlučio
kao u izreci.

Broj: U-III-74/1998
Zagreb, 27. ve­ljače 2002.

USTAVNI SUD REPUBLIKE HRVATSKE

Predsjednik Vijeća
**dr. sc. Petar Klarić,** v. r.

if !supportEmptyParas endif

Odluka, NN 28/2002-628