## Odluka Ustavnog suda Republike Hrvatske broj:U-III-2864/2004 od 8. studenoga 2006.

### NN 130/2006 (29.11.2006.), Odluka Ustavnog suda Republike Hrvatske broj:U-III-2864/2004 od 8. studenoga 2006.

# USTAVNI SUD REPUBLIKE HRVATSKE

**2913**

Ustavni sud Republike Hrvatske, u sastavu Petar Klarić, predsjednik Suda, te
suci Marijan Hranjski, Ivan Matija, Ivan Mrkonjić, Jasna Omejec, Agata Račan,
Emilija Rajić, Smiljko Sokol, Nevenka Šernhorst, Vice Vukojević i Milan Vuković,
u postupku koji je ustavnom tužbom pokrenuo K. K. iz P., kojeg zastupa M. Ž.,
odvjetnik u Z., na sjednici održanoj 8. studenoga 2006. godine, donio je

## ODLUKU

I. Ustavna tužba se usvaja.
II. Ukida se presuda Upravnog suda Republike Hrvatske, broj: Us-1517/2004-4 od
17. lipnja 2004. godine.
III. Predmet se vraća Upravnom sudu Republike Hrvatske na ponovni postupak.
IV. Ova odluka objavit će se u »Narodnim novinama.«

```
Obrazloženje
```

1. Ustavna tužba podnijeta je protiv presude Upravnog suda Republike Hrvatske,
broj: Us-1517/2004-4 od 17. lipnja 2004. godine, kojom je odbijena
podnositeljeva tužba izjavljena protiv rješenja Ministarstva obrane Republike
Hrvatske, Sektora za upravljanje osobljem, Personalne uprave, klasa:
805-01/01-01/03, urbroj: 512M2-010503-01-59 od 20. veljače 2001. godine.
Tim je rješenjem odbijen podnositeljev zahtjev da ga se rasporedi na nove
poslove i zadaće djelatne vojne osobe u činu stožernog vodnika od 1. siječnja
1994. godine na dalje.
2. Podnositelj smatra da su osporenom presudom Upravnog suda povrijeđena njegova
ustavna prava zajamčena člancima 29. stavkom 2., 54. stavkom 1., 55. stavkom 1.
i 56. stavkom 1. Ustava Republike Hrvatske. Pored toga, ukazuje i na povredu
odredaba članaka 3. i 117. stavka 3. Ustava.
Obrazlažući povrede, podnositelj iznosi kronologiju postupanja Ministarstva
obrane i Upravnog suda povodom njegovog zahtjeva za raspored na nove poslove i
zadaće djelatne vojne osobe u činu stožernog vodnika od 1. siječnja 1994.
godine. Ističe da nikad nije doneseno rješenje kojim bi mu prestala djelatna
vojna služba. Stoga tvrdnju Upravnog suda iz obrazloženja osporene presude da mu
je prestala djelatna vojna služba 1. siječnja 1994. godine (na kojoj je
utemeljena odluka o odbijanju njegove tužbe u upravnom sporu), podnositelj
smatra neutemeljenom. Ističe da je rješenje Ministarstva obrane, klasa:
805-01/99-01/04, urbroj: 512M2-010502-99-124 od 2. srpnja 1999. godine, kojim je
(u povodu njegovog zahtjeva za raspored na nove poslove i zadaće djelatne vojne
osobe) utvrđeno da je bio pripadnik djelatnog sastava oružanih snaga Republike
Hrvatske od 21. prosinca 1991. do 31. prosinca 1993. godine, poništeno presudom
Upravnog suda, broj: Us-6610/1999-6 od 28. rujna 2000. godine, pa stoga navedeno
rješenje ne može biti temelj za odbijanje njegovog zahtjeva. Navodi da mu je
osporenom presudom Upravnog suda zapravo izrečen prestanak djelatne vojne službe
unatoč činjenici da nikada nije donesen akt nadležnog tijela o prestanku službe
(kojeg bi mogao pobijati).
Predlaže usvajanje ustavne tužbe, ukidanje osporene presude Upravnog suda i
vraćanje predmeta tom sudu na ponovni postupak.

*Ustavna tužba je osnovana.*
3. Uvidom u spis Ministarstva obrane Republike Hrvatske, Uprave za ljudske
resurse, Personalne uprave, klasa: 805-01/01-01/03, urbroj: 512M2-010503-01-59
utvrđeno je sljedeće:
– od 21. prosinca 1991. do 31. prosinca 1993. godine, podnositelj je kao
djelatna vojna osoba, obavljao određene poslove i zadatke u Hrvatskoj ratnoj
mornarici,
– 1. siječnja 1994. godine, podnositelj je upućen na korištenje godišnjeg
odmora, nakon kojega mu nije omogućen povratak na dužnost,
– 16. lipnja 1995. godine, podnositelj je Ministarstvu obrane podnio zahtjev za
raspored na odgovarajuće poslove, isplatu plaće i upis radnog staža u radnu
knjižicu,
– rješenjem Personalne uprave Ministarstva obrane Republike Hrvatske, klasa: POV.
805-01/96-01/04, urbroj: 512-20-29-96-12 od 4. ožujka 1996. godine podnositelj
je primljen u djelatnu vojnu službu s danom 21. prosinca 1991. godine,
– kako Ministarstvo obrane nije postupilo po podnositeljevom zahtjevu za
raspored na odgovarajuće poslove, podnositelj je 30. srpnja 1996. godine podnio
tužbu Upravnom sudu zbog šutnje administracije,
– presudom Upravnog suda, broj: Us-5560/96 od 8. listopada 1998. godine, uvažena
je podnositeljeva tužba te je naloženo Ministarstvu obrane da u roku od 30 dana
donese rješenje o podnositeljevom zahtjevu,
– rješenjem Ministarstva obrane, Sektora za upravljanje osobljem, Personalne
uprave, klasa: 805-01/99-01/04, urbroj: 512M2-010502-99-124 od 2. srpnja 1999.
godine utvrđeno je da je podnositelj bio pripadnik djelatnog sastava oružanih
snaga Republike Hrvatske od 21. prosinca 1991. do 31. prosinca 1993. godine,
– presudom Upravnog suda, broj: Us-6610/1999-6 od 28. rujna 2000. godine,
uvažena je podnositeljeva tužba protiv navedenog rješenja, te je navedeno
rješenje poništeno,
– rješenjem Ministarstva obrane Republike Hrvatske, Sektora za upravljanje
osobljem, Personalne uprave, klasa: 805-01/01-01/03, urbroj: 512M2-010503-01-59
od 20. veljače 2001. godine, odbijen je podnositeljev zahtjev za raspored na
nove poslove i zadaće djelatne vojne osobe u činu stožernog vodnika od 1.
siječnja 1994. godine,
– osporenom presudom Upravnog suda, odbijena je podnositeljeva tužba podnesena
protiv navedenog rješenja.
U obrazloženju rješenja Ministarstva obrane od 20. veljače 2001. godine (kojim
je odbijen podnositeljev zahtjev za raspored) navedeno je da je iz potvrde
Ministarstva obrane, Hrvatske ratne mornarice, klasa: 119-02/96-01/01, urbroj:
6030-05/1-96-283 od 21. svibnja 1996. godine (koja ne prileži spisu predmeta)
razvidno da je podnositelj bio djelatni pripadnik Hrvatske ratne mornarice od
21. prosinca 1991. do 31. prosinca 1993. godine, te da ne postoje dokazi da je
podnositelj nakon 1. siječnja 1994. godine obnašao dužnost djelatne vojne osobe
u Oružanim snagama Republike Hrvatske.
Obrazlažući osporenu presudu, Upravni sud ističe sljedeće:
Pretpostavka raspoređivanja u službi je činjenica da služba (radni odnos)
postoji odnosno da služba nije prestala.
Iz tužbenih navoda i spisa predmeta, međutim proizlazi da je tužitelju djelatna
vojna služba prestala 1. siječnja 1994. godine.
Uvodno označeni sporovi međutim, niti su pokrenuti niti su se vodili u svezi i
radi suđenja o zakonitosti akta o prestanku službe ili o zakonitosti prestanka
službe kao faktičnog pitanja, već o zahtjevu za raspored (...).
4. U postupku koji je prethodio ustavnosudskom postupku predmet odlučivanja bio
je podnositeljev zahtjev kojim je od Ministarstva obrane tražio raspored na
poslove i zadaće djelatne vojne osobe u činu stožernog vodnika od 1. siječnja
1994. godine.
Osnovanost podnositeljevog zahtjeva za raspored na poslove i zadaće djelatne
vojne osobe, prije svega ovisi o činjenici je li podnositelj u razdoblju koje je
obuhvaćeno zahtjevom, imao status djelatne vojne osobe.
Osporena presuda Upravnog suda temelji se na stajalištu da je podnositelju
prestala služba u Oružanim snagama Republike Hrvatske 1. siječnja 1994. godine,
te da stoga podnositeljev zahtjev nije osnovan.
5. Za ocjenu osnovanosti ustavne tužbe mjerodavan je Zakon o službi u oružanim
snagama Republike Hrvatske (»Narodne novine«, broj 23/95., 33/95., 105/99. i
128/99., u daljnjem tekstu: ZSOS).
Prema članku 10. stavku 1. ZSOS-a, akti kojima se regulira status djelatnih
vojnih osoba (...) su upravni akti.
Prema stavku 3. tog članka, u postupku donošenja tih upravnih akata primjenjuje
se Zakon o općem upravnom postupku (»Narodne novine«, broj 53/91. i 103/96. –
odluka Ustavnog suda), ako ZSOS-om nije drugačije određeno.
Prema članku 12. ZSOS-a, pravni temelj stupanja u Oružane snage je akt o prijamu
u djelatnu vojnu službu ili ugovor o djelatnoj vojnoj službi (u slučaju primitka
u djelatnu vojnu službu na određeno vrijeme).
Prema članku 59. ZSOS-a, djelatna vojna osoba može biti raspoređena u vojnu
postrojbu, odnosno ustanovu oružanih snaga, u tijelo državne uprave i pravnu
osobu, sukladno interesu oružanih snaga.
Prestanak djelatne vojne službe na određeno vrijeme uređen je člankom 24. ZSOS-a.
Ostali slučajevi prestanka djelatne vojne službe uređeni su člancima 94. do 98.
ZSOS-a.
6. Iz navedenih odredaba razvidno je da ZSOS predviđa prestanak djelatne vojne
službe ex lege u slučaju zasnivanja vojne službe na određeno vrijeme (protekom
vremena za koje je ugovoreno obavljanje službe), te u slučajevima iz članka 95.
ZSOS-a. U svim ostalim slučajevima, akt o prestanku vojne službe ima
konstitutivan karakter.
Iz rješenja Personalne uprave Ministarstva obrane Republike Hrvatske, klasa: POV.
805-01/96-01/04, urbroj: 512-20-29-96-12 od 4. ožujka 1996. godine, kojim je
podnositelj primljen u djelatnu vojnu službu s danom 21. prosinca 1991. godine
ne može se zaključiti da je podnositelj primljen u djelatnu vojnu službu na
određeno vrijeme, niti u spisu Ministarstva obrane postoji bilo kakav akt kojim
bi bilo odlučeno o prestanku djelatne vojne službe podnositelju.
S obzirom da u spisu predmeta ne postoji akt iz kojeg bi bilo razvidno da je
podnositelj primljen u vojnu službu na određeno vrijeme, niti sadržaj spisa
predmeta ukazuje na postojanje okolnosti iz članka 95. ZSOS-a, ocjena je
Ustavnog suda da podnositelju djelatna vojna služba nije prestala ex lege
(protekom ugovorenog roka, odnosno nastupom okolnosti iz članka 95. ZSOS-a).
Stoga, prema ocjeni ovog Suda, podnositeljev status valja prosuđivati prema
rješenju kojim je primljen u vojnu službu, uz uvažavanje činjenice da u spisu ne
postoji akt kojim mu prestaje vojna služba (niti se nadležno tijelo i Upravni
sud na takav akt pozivaju).
Polazeći od navedenog, Ustavni sud utvrđuje da osporena presuda Upravnog suda ne
sadrži razloge na kojima taj sud zasniva svoje stajalište da je podnositelju
prestala služba. Stoga je osporenom presudom, koja odbijanje podnositeljeve
tužbe temelji isključivo na zaključku da je podnositelju prestala služba, bez
navođenja razloga koji opravdavaju navedeni zaključak, podnositelju povrijeđeno
ustav­no pravo na pravično suđenje zajamčeno člankom 29. stavkom 1. Ustava.
Budući da je Ustavni sud u konkretnom slučaju utvrdio povredu ustavnog prava
podnositelja na pravično suđenje, eventualne povrede ostalih ustavnih prava na
koja podnositelj ukazuje u ustavnoj tužbi, ovaj Sud nije razmatrao.
7. Članci 3. i 117. stavak 3. Ustava, na čiju povredu podnositelj također
ukazuje, ne sadrže ljudska prava i temeljne slobode koje se štite u
ustavnosudskom postupku pokrenutom ustavnom tužbom u smislu članka 62. stavka 1.
Ustavnog zakona o Ustavnom sudu Republike Hrvatske (»Narodne novine«, broj
99/99., 29/02. i 49/02. – pročišćeni tekst).
8. Slijedom iznijetog, na temelju članaka 73. i 76. Ustavnog zakona o Ustavnom
sudu Republike Hrvatske, odlučeno je kao u točkama I., II. i III. izreke.
9. Objava odluke (točka IV. izreke) temelji se na članku 29. stavku 1. Ustavnog
zakona o Ustavnom sudu Republike Hrvatske.

Broj: U-III-2864/2004
Zagreb, 8. studenoga 2006.

USTAVNI SUD REPUBLIKE HRVATSKE
Predsjednik
**dr. sc. Petar Klarić**, v. r.

Odluka, NN 130/2006-2913
Opći uvjeti korištenjaZaštita privatnosti[Pristup podatcima](/data_access_hr.aspx)[ELI](/about_eli_hr.aspx)

©2026. g. Narodne novine d.d.

, izrada [Novena d.o.o.](http://novena.hr/)