## Rješenje Ustavnog suda Republike Hrvatske broj U-I-197/1992. od 28. rujna 1993.

### NN 98/1993 (29.10.1993.), Rješenje Ustavnog suda Republike Hrvatske broj U-I-197/1992. od 28. rujna 1993.

# USTAVNI SUD REPUBLIKE HRVATSKE

## RJEŠENJE

### Ustavnog suda Republike Hrvatske broj U-I-197/1992. od 28. rujna 1993.

Ustavni sud Republike Hrvatske, na sjednici 28. rujna 1993. godine,
donio je ovo

RJEŠENJE

1. Pokreće se postupak za ocjenu ustavnosti odredaba članka 392. st.
1. toč. 4. i članka 393. st. 2. Zakona o krivičnom postupku ("Narodne
novine", br. 34/93 - pročišćeni tekst):

2. Ovo će se rješenje objaviti u "Narodnim novinama".

Obrazloženje

Odvjetnici mr. Šime Pavlović i Predrag Jošanović podnijeli su ovom Sudu
prijedloge za pokretanje postupka za ocjenu ustavnosti odredaba navedenih
u izreci. U prijedlozima se navodi da su te odredbe u suprotnosti sa odredbama
članka 31. čl. 2. i 3. Ustava RepubIike Hrvatske, jer da vrijedaju temeljna
ustavna prava i slobode čovjeka i građanina, a također da su u suprotnosti
i sa člankom 14.toč. 7. Međunarodnog pakta o građanskim i političkim pravima.
Ustavnost odredaba članka 392/ čl. 1. toč. 4. članka 393. st. 2. Zakona
o krivičnom postupka osporava se u dijelu koji predviđa da se krivični
postupak završen pravomoćnom presudom može ponoviti ako se iznesu nove
činjenice ili dokazi koji su sami za sebe ili u švezi s prijašnjim dokazima
prikladni da uzrokuju osudu osobe koja je bila oslobođena optužbe. Ponavljanje
krivičnog postupka na štetu osuđene ili oslobođene osobe nije dopušteno
ako je proteklo više od šest mjeseci od dana kad je tužitelj saznao ža
nove činjenice ili dokaze. Ustavni sud Republike Hrvatske, na sjednici
28. rujna 1993. godine. prihvatio je prijedloge za ocjenu ustavnosti osporenih
odredaba u navedenom dijelu i pokrenuo taj 'postupak iz slijedećih razloga.
Razmatrajaći sadržaj osporenih odredaba, kao i pravne posljedice do kojih
dolazi njihovom primjenom, Sud je zaključio da postoji veoma razložna sumnja
u njihovu ustavnost. Te odredbe, naime, predviđajući mogućnost ponavljanja
krivičnog postupka završenog pravomočnom, oslobađajučom presudom, dovode
u pitanje ostvarivanje, temeljnih ustavnih sloboda i prava čovjeka i građanina.
Konkretno, ustavna prava lz članka 31. čl. 2. i 3. Ustava koja glase: "Nitko
ne može biti ponovno suđen za djelo za koje je već bio suđen i ze koje
je donesena pravomoćna Sudska odluka. Ne može se ponoviti Kazneni postupak
protiv osube koja je oslobodena pravomočnom presudom". Valja istaći,
Republika se je Hrvatska obvezala Ustavnim zakonom o ljudskim pravima i
slobodama i o pravima etničkih i nacionalnih zajednica i manjina u Republici
Hrvatskoj ("Narodne novine", br. 34/92 - proćišćeni tekst) na
poštivanje i zaštitu nacionalnih i drugih tenkeljnih prava i sloboda čovjeka
i građanina, vladavine prava i svih ostalih najviših vrednota svog ustavnog
i međunarodnog poretka svim svojim državljanima. Prema članku 4. Sedmog
protokola uz Konvenciju o zaštiti prava čovjeka i temeljnih sloboda (1950.
godina) i član ku 14. toč. 7. Međunarodnog pakta o građanskim i političkim
pravima (1966. godina), nitko neće biti ponovno progonjen ili kažnjen u
krivičnim poštupcima za djelo za koje je već bio konačno oslobođen ili
osuđen u skladu sa zakonom i kaznentm postupkom bilo koje zemlje. Stoga
se osnovaao može sumnjati i u suglasnost osporenih odredaba s odredbama
navedenih međunarodnih akata koji čine prema odredbi članka 134. Ustava
sastavni dio unutarnjeg pravnog poretka, a koji su po pravnoj snazi iznad
zakona. Sve su to razlozi zbog kojih je Ustavni sud Republike Hrvatske
pokrenuo postupak za ocjenu ustavnosti odredaba članka 392. st.1. toč:
4. i članka 393. st.1. Zakona o krivičnom postupku. Objava ovog rješenja
u.Narodnim novinama" temelji se na odredbi članka 20. st. 2. Ustavnog
zakona o Ustavnom sudu Republike Hrvatske ("Narodne novine",
broj 13/91).

Broj : U-I-197/ 1882.

Zagreb, 28. rujna 1993.

USTAVNI SUD REPUBLIKE HRVATSKE

**Predsjednik Jadranko Crnić, v. r.**

Rješenje, NN 98/1993-1915