## Odluka Ustavnog suda Republike Hrvatske broj: U-IIIA-2585/2003 od 20. svibnja 2004. godine

### NN 73/2004 (2.6.2004.), Odluka Ustavnog suda Republike Hrvatske broj: U-IIIA-2585/2003 od 20. svibnja 2004. godine

# USTAVNI SUD REPUBLIKE HRVATSKE

1512

Ustavni
sud Republike Hrvatske, u Prvom vijeću za odlučiva­nje o ustavnim tužbama, u
sastavu sudac Že­ljko Potoč­njak, pred­sjednik Vijeća, te suci Ivan Matija,
Agata Račan, Smi­lj­ko Sokol, Nevenka Šernhorst i Milan Vuković, članovi
Vijeća, odlučujući o ustavnoj tužbi U. M., I. iz N. Y., kojeg zastupa
opunomoćenica Lj. Š.-P., odvjetnica u Z., na sjednici održanoj 20. svib­nja
2004. godine, jednoglasno je donio

## ODLUKU

I.
Ustavna tužba se usvaja.

II.
Trgovački sud u Zagrebu dužan je donijeti presudu, u predmetu koji se vodi pred
tim sudom pod brojem: P-10165/93, u najkraćem mogućem roku, ali ne du­ljem od
šest (6) mjeseci, računajući od prvog iduće­g dana nakon objave ove odluke u
»Narodnim novinama«.

III. Na teme­lju članka 63. stavka 3. Ustavnog zakona
o Ustav­nom sudu Republike Hrvatske (»Narodne novine«, broj 49/02 – pročišćeni
tekst) podnosite­lju ustavne tužbe, U. M., I. N. Y., određuje se primjerena
naknada zbog povrede ustavnog prava iz članka 29. stavka 1. Ustava Republike
Hrvatske (»Narodne novine«, broj 41/01 – pročišćeni tekst) u iznosu od 6.150,00
kn.

IV. Naknada iz točke III. izreke ove odluke bit će
isplaćena iz državnog proračuna u roku tri mjeseca od dana podnoše­nja zahtjeva
podnosite­lja Ministarstvu financija Republike Hrvatske za ­njezinu isplatu.

V. Ova
odluka objavit će se u »Narodnim novinama«.

```
Obrazloženje
```

1.
Podnosite­lj ustavne tužbe podnio je
21. srp­nja 2003. godine, teme­ljem odredbe članka 63. Ustavnog zakona o
Ustavnom sudu Republike Hrvatske (»Narodne novine«, broj 49/02 – pročišćeni
tekst, u da­lj­njem tekstu: Ustavni zakon), ustavnu tužbu zbog nedonoše­nja
sudske odluke u razumnom roku. Smatra da je Trgovački sud u Zagrebu, ne
odlučivši o ­nje­govim pravima i obvezama u razumnom roku, u predmetu koji se
pred tim sudom vodi pod brojem: P-10165/93 (ranije broj: P-11338/92),
povrijedio nje­govo ustavno pravo zajamčeno odredbom članka 29. stav­ka 1.
Ustava Republike Hrvatske.

ČINJENICE
VAŽNE ZA USTAVNOSUDSKI POSTUPAK

2.
Ustavni sud je, u postupku pokrenutom ustavnom tužbom, primjenom članka 63.
Ustavnog zakona, uvidom u preslik spisa Trgovačkog suda u Zagrebu, broj:
P-10165/93, utvrdio s­ljedeće či­njenice koje su pravno relevantne za odlučiva­nje
o povredi ustav­nog prava podnosite­lja zajamčenog člankom 29. stavkom 1.
Ustava:

–
podnosite­lj je, 22. rujna 1992. podnio tužbu Okružnom privrednom sudu u
Zagrebu, radi naknade štete protiv tuženika C. F. iz Z.;

– dana
1. listopada 1992. tuženik je dostavio odgovor na tužbu i zatražio osigura­nje
parničnih troškova;

– prvo ročište održano je 6. listopada 1992., na
kojem je, pod brojem P-11338/92, donijeto rješe­nje o prihvaća­nju prijedloga
tuženika za osigura­nje parničnih troškova;

– dana 12. listopada 1992. podnosite­lj je podnio
žalbu na rješe­nje od 6. listopada 1992.;

– rješe­njem Privrednog suda Hrvatske, broj: Pž-2779/92
od 8. prosinca 1992. godine, odbijena je žalba podnosite­lja i potvrđeno rješe­nje
od 6. listopada 1992. godine;

– podneskom od 26. ve­ljače 1993. podnosite­lj je
zatražio produ­lje­nje roka za uplatu osigura­nja parničnih troškova te je rok
produ­ljen do 10. lip­nja 1993., uz poveća­nje iznosa osigura­nja na 10.000,00
HRD;

– na rješe­nje o poveća­nju iznosa osigura­nja
podnosite­lj je podnio žalbu te je Privredni sud Hrvatske, rješe­njem broj:
Pž-1379/93 od 15. lip­nja 1993., ukinuo rješe­nje Okružnog privrednog suda u
Zagrebu od 13. trav­nja 1993. godine, u dijelu kojim je povišen iznos osigura­nja
parničnih troškova; spis je dobio novi broj: P-10165/93;

– u međuvremenu podnosite­lj je odustao od žalbe i
uplatio predujam od 10.000,00 HRD te je nakon toga zatražio povrat preplaćenog
iznosa (u skladu s ukidnim rješe­njem), što je određeno rješe­njem, broj:
P-10165/93 od 7. rujna 1993. godine;

– ročište je održano 14. listopada 1993., potom 16.
studenoga 1993. godine;

– ročište određeno za 5. svib­nja 1994. odgođeno je
zbog nemogućnosti sasluša­nja svjedoka;

– ročište je održano 31. svib­nja 1994. te je
određeno provođe­nje financijskog vještače­nja na prijedlog podnosite­lja;

– rješe­njem od 9. lip­nja 1995. određeno je da se
vještače­nje određeno rješe­njem od 31. svib­nja 1994. povjerava mr. I. T.;

– dana 15. svib­nja 1997. vještak je dostavio nalaz i
miš­lje­nje;

– na ročište zakazano za 10. listopada 2002. godine
nisu pristupile stranke, mada su uredno pozvane, te je rješe­njem Trgovačkog
suda u Zagrebu, broj: P-10165/93-44 od 10. listopada 2002., utvrđeno mirova­nje
postupka;

– podneskom od 7. listopada 2002. punomoćnica
podnosite­lja je zatražila odgodu ročišta zakazanog za 10. listopada 2002. (u
spisu je bi­lješka da je taj podnesak zaprim­ljen u referadi 28. listopada
2002.);

– dana
4. studenoga 2002. podnosite­lj je podnio prijedlog za povrat u prijaš­nje sta­nje;

– na
ročištu održanom 17. prosinca 2002. donijeto je rješe­nje o prihvaća­nju tog
prijedloga te je utvrđeno da je u predmetu broj: P-11339/92, dana 31. svib­nja
1994., donijeto rješe­nje o spaja­nju spisa na spis broj: P-10165/93; nastav­ljen
je jedinstven postupak, pod brojem: P-10165/93;

– na
ročištu održanom 20. ožujka 2003. podnosite­lj je zatražio preinače­nje tužbenog
zahtjeva, te je rješe­njem od 31. ožujka 2003. sud odbio preinače­nje tužbenog
zahtjeva;

– rješe­njem
Visokog trgovačkog suda Republike Hrvatske, broj: Pž.6585/03 od 28. listopada
2003., ukinuto je rješe­nje Trgovačkog suda u Zagrebu od 31. ožujka 2003.
godine te je predmet vraćen prvostupa­njskom sudu na nastavak postupka, uz
obrazlože­nje da je potrebno dopustiti preinače­nje tužbenog zahtjeva;

– dana
4. ve­ljače 2004. predmet je preuzeo vještak radi utvrđe­nja predujma za
vještače­nje, a rješe­njem od 1. ožujka 2004. određeno je vještače­nje po
vještaku financijske struke.

OČITOVANJE
TRGOVAČKOG SUDA U ZAGREBU

3. Na
teme­lju članka 69. stavka 1. alineje 2. Ustavnog zakona, Ustavni sud je dana
2. listopada 2003. godine zatražio od Trgovačkog suda u Zagrebu da se izjasni o
navodima ustavne tužbe.

U
očitova­nju od 2. ožujka 2004. predsjednica Trgovačkog suda u Zagrebu iznosi
kronologiju rada na predmetu.

PRAVO
VAŽNO ZA USTAVNOSUDSKI POSTUPAK

4.
Odredbom članka 29. stavka 1. Ustava Republike Hrvat­ske, propisano je:

»Svatko
ima pravo da zakonom ustanov­ljeni neovisni i nepristrani sud (...) u razumnom
roku odluči o ­nje­govim pravima i obvezama (...)«.

Odredbama
članka 63. Ustavnog zakona propisano je:

»(1)
Ustavni sud će pokrenuti postupak po ustavnoj tužbi, i prije no što je iscrp­ljen
pravni put, u slučaju kad o pravima i obvezama stranke (...) nije u razumnom
roku odlučio sud (...).

(2) U
odluci kojom usvaja ustavnu tužbu zbog nedonoše­nja akta u razumnom roku iz
stavka 1. ovoga članka, Ustavni sud će nadležnom sudu odrediti rok za donoše­nje
akta kojim će taj sud meritorno odlučiti o pravima i obvezama (...) podnosite­lja.
Rok za donoše­nje akta poči­nje teći iduće­g dana od dana objave odluke
Ustavnog suda u »Narodnim novinama«.

(3) U odluci iz stavka 2. ovoga članka Ustavni sud će
odrediti primjerenu naknadu koja pripada podnosite­lju zbog povrede ­nje­gova
ustavnog prava koju je sud učinio kada o pravima i obvezama podnosite­lja (...)
nije odlučio u razumnom roku.

Naknada se isplaćuje iz državnog proračuna u roku tri
mjeseca od dana podnoše­nja zahtjeva stranke za ­njezinu isplatu.«.

*Ustavna tužba je osnovana.*

5. Povredu ustavnog prava na donoše­nje sudske odluke
u razumnom roku, Ustavni sud razmatra u svjetlu osobitih okolnosti svakog
pojedinog slučaja.

Razmatra­njem razloga ustavne tužbe podnosite­lja,
dostav­ljenog očitova­nja Trgovačkog suda u Zagrebu, te uvida u preslik spisa
predmeta, Ustavni sud utvrdio je da su se u ovom slučaju ostvarile pretpostavke
za ­nje­govo postupa­nje u smislu odredbe članka 63. Ustavnog zakona.

Svoju
odluku Ustavni sud obrazlaže s­ljedećim utvrđe­njima:

5.1. DULJINA SUDSKOG POSTUPKA

Parnični
postupak započeo je 22. rujna 1992. godine podnoše­njem tužbe Okružnom
privrednom sudu u Zagrebu. Ustav­na tužba podnesena je 21. srp­nja 2003.
godine, a do tog dana sudski postupak u prvom stup­nju nije bio okončan.
Ustavni sud utvrđuje da je do dana podnoše­nja ustavne tužbe prvostupa­nj­ski
postupak pred sudom (tada Okružnim privrednim sudom u Zagrebu, potom Trgovačkim
sudom u Zagrebu) trajao ukupno deset (10) godina, devet (9) mjeseci i dvadeset
i devet (29) dana. U tom razdob­lju u predmetu su se izmijenila čak četiri
suca.

Ustavni
sud je, u konkretnom slučaju, ocijenio da se pravno relevantnim razdob­ljem, s
aspekta povrede prava na razumnu du­ljinu traja­nja sudskog postupka, smatra
razdob­lje od 5. studenoga 1997. godine; to jest od dana stupa­nja na snagu
Zakona o potvrđiva­nju Konvencije za zaštitu ­ljudskih prava i teme­ljnih
sloboda i protokola broj: 1, 4, 6, 7 i 11 uz Konvenciju za zaštitu ­ljudskih
prava i teme­ljnih sloboda (»Narodne novine«, Među­narodni ugovori, broj 18/97,
6/99 – pročišćeni tekst, 8/99 – ispravak, u da­lj­njem tekstu: Zakon o
potvrđiva­nju Konvencije) do 21. srp­nja 2003. to jest do dana podnoše­nja
ustavne tužbe podnosite­lja, što ukupno iznosi pet (5) godina, osam (8) mjeseci
i šesnaest (16) dana.

5.2. POSTUPANJE NADLEŽNOG SUDA

Ustavni
sud je utvrdio da je u razmatranom, pravno relevantnom razdob­lju, prvostupa­njski
sud, od rad­nji koje su relevantne za meritorno odlučiva­nje o tužbenom
zahtjevu podnosite­lja, održao sve­ga 2 ročišta za glavnu raspravu, odredio
mirova­nje postupka, unatoč na vrijeme u sudu zaprim­ljenom podnesku
opunomoćenice podnosite­lja za odgodu ročišta, te ponovno odredio vještače­nje
po vještaku financijske struke. Prije tog razdob­lja održao je 4 ročišta i
proveo vještače­nje po vještaku financijske struke.

Razmatrajući
postupa­nje suda u pravno relevantnom razdob­lju, Sud je utvrdio s­ljedeće
razdob­lje potpune neaktivnosti suda:

– od 5. studenoga 1997. do 10. listopada 2002., što
iznosi četiri (4) godine, jedanaest (11) mjeseci i pet (5) dana.

Potpuna neaktivnost suda sveukupno je trajala od 31.
svib­nja 1994. pa do ročišta zakazanog za 10. listopada 2002., što iznosi osam
(8) godina, četiri (4) mjeseca i deset (10) dana.

5.3.
PONAŠANJE PODNOSITELJA USTAVNE TUŽBE (TUŽITELJA U SUDSKOM POSTUPKU)

Podnosite­lj ustavne tužbe, kao tužite­lj u sudskom
postupku, prema utvrđe­nju Ustavnog suda, svojim ponaša­njem nije doprinjeo du­ljini
sudskog postupka. Dapače, podnosite­lj je, unatoč previsokom iznosu određenom
za osigura­nje parničnih troškova (što je utvrdio drugostupa­njski sud),
uplatio taj iznos te je požurivao zakaziva­nje ročišta (podnesak od 7. lip­nja
2000.), a za ročište na koje nije pristupio (10. listopada 2002.) prethodno je
tražio ­nje­govu odgodu (podneskom od 7. listopada 2002.).

5.4. SLOŽENOST SUDSKOG PREDMETA

Ocjena je Ustavnog suda da predmet spora (naknada
štete) i provođe­nje financijskog vještače­nja ne mogu opravdati traja­nje
parničnog postupka preko deset godina u prvom stup­nju suđe­nja.

6.
Ustavni sud utvrđuje da postupak u predmetu broj: P-10165/93, koji se vodi pred
Trgovačkim sudom u Zagrebu, traje preko deset godina. Dugotrajnost postupka pos­ljedica
je okolnosti koje se mogu pripisati neučinkovitom postupa­nju nadležnog suda.
Stoga Ustavni sud utvrđuje da je nerazumno dugim traja­njem sudskog postupka,
koji se vodi pred Trgovačkim sudom u Zagrebu pod brojem: P-10165/93,
povrijeđeno ustavno pravo pod­nosite­lja da zakonom ustanov­ljeni neovisni i
nepristrani sud u razumnom roku odluči o ­nje­govim pravima ili obvezama zajam­čenim
člankom 29. stavkom 1. Ustava.

7. Iz tih razloga, na teme­lju odredbi članka 63.
stavaka 1. i 2. Ustavnog zakona, donesena je odluka kao pod točkama I. i II.
izreke ove odluke.

8. Sukladno odredbi članka 63. stavka 3. Ustavnog
zakona, odlučeno je kao u točkama III. i IV. izreke ove odluke.

Visinu naknade zbog povrede ustavnog prava na donoše­nje
sudske odluke u razumnom roku Ustavni sud, u pravilu, određuje samo za
razmatrano pravno relevantno razdob­lje, uz iznimnu mogućnost uvažava­nja
nerazumno dugog razdob­lja potpune neaktivnosti suda i prije 5. studenoga
1997., što ovisi o osobitim okolnostima svakog pojedinog slučaja.

Pri utvrđiva­nju visine naknade, teme­ljem članka 63.
stavka 3. Ustavnog zakona, Ustavni sud uzima u obzir sve okolnosti slučaja, uz
istodobno uvažava­nje ukupnih gospodarskih i socijalnih prilika u Republici
Hrvatskoj.

Budući da je Ustavni sud ovlašten, teme­ljem članka
63. stav­ka 2. Ustavnog zakona, u svakom pojedinom slučaju odrediti i rok za
donoše­nje sudske odluke, na visinu naknade u konkretnom slučaju utjecala je i
či­njenica da je Trgovačkom sudu u Zagrebu, teme­ljem točke II. izreke ove
odluke, određen kratak rok u kojem je taj sud dužan donijeti odluku u predmetu
broj: P-10165/93, čime se na najdjelotvorniji način ostvaruje i svrha samog
sudskog postupka.

Iznos pravične naknade, koju je podnosite­lj
zahtijevao u ustavnoj tužbi, u dijelu koji prelazi utvrđenu svotu u točki III.
izreke ove odluke, Sud je ocijenio neprimjerenim.

9. Ova Odluka o objavi (točka V. izreke) teme­lji se
na odred­bi članka 29. Ustavnog zakona.

Broj: U-IIIA-2585/2003
Zagreb, 20. svib­nja 2004.

USTAVNI SUD REPUBLIKE HRVATSKE

Predsjednik Vijeća
**dr. sc.** **Že­ljko Potoč­njak,** v. r.

Odluka, NN 73/2004-1512