## Odluka Ustavnog suda Republike Hrvatske broj:U-III-2046/2003 od 8. studenoga 2006.

### NN 130/2006 (29.11.2006.), Odluka Ustavnog suda Republike Hrvatske broj:U-III-2046/2003 od 8. studenoga 2006.

# USTAVNI SUD REPUBLIKE HRVATSKE

**2914**

Ustavni sud Republike Hrvatske, u sastavu Petar Klarić, predsjednik Suda, te
suci Marijan Hranjski, Ivan Matija, Ivan Mrkonjić, Jasna Omejec, Agata Račan,
Emilija Rajić, Smiljko Sokol, Nevenka Šernhorst, Vice Vukojević i Milan Vuković,
u postupku koji je ustav­nom tužbom pokrenula R. H., zastupana po D. o. R. H.,
na sjednici održanoj 8. studenoga 2006. godine, jednoglasno je donio

## ODLUKU

I. Ustavna tužba se usvaja.
II. Ukida se rješenje Županijskog suda u Varaždinu broj: Gž-1228/02-2 od 19.
prosinca 2002. te se predmet vraća tom sudu na ponovni postupak.
III. Ova odluka objavit će se u »Narodnim novinama«.

```
Obrazloženje
```

1. R. H., zastupana po D. o. R. H. (u daljnjem tekstu: podnositeljica),
podnijela je pravodobnu i dopuštenu ustavnu tužbu protiv rješenja Županijskog
suda u Varaždinu broj: Gž-1228/02-2 od 19. prosinca 2002. Tim je
drugostupanjskim rješenjem usvojena žalba protustranke ZPPK »V.« V. te je
preinačeno rješenje Općinskog suda u Varaždinu broj: Z-4627/02 od 17. listopada
2002. na način da se podnositeljica ustavne tužbe odbija s prijedlogom za
uknjižbu prava vlasništva na nekretninama upisanim u z.k.ul. 724 k.o. J., čkbr.
1204 oranica Š. od 1 h, 1a i 73 m2.
Istim drugostupanjskim rješenjem nalaže se brisanje upisa prava vlasništva
izvršenog na temelju pobijanog prvostupanjskog rješenja broj: Z-4627/02 od 17.
listopada 2002. i uspostava prijašnjeg zemljišnoknjižnog stanja, kakvo je bilo
prije provedbe pobijanog rješenja u zemljišnoj knjizi.
2. Podnositeljica smatra da su joj osporenim drugostupanjskim rješenjem
povrijeđena ustavna prava zajamčena odredbama članaka 19., 48. stavka 1. i 50.
Ustava Republike Hrvatske te odredba članka 117. stavka 3. Ustava.
Prema stajalištu podnositeljice, pobijano rješenje drugostupanjskog suda temelji
se na pogrešnoj primjeni materijalnog prava i to Zakona o poljoprivrednom
zemljištu (»Narodne novine«, broj 66/01. i 87/02.). Ističe da Županijski sud
temelji pobijano rješenje na okolnosti kako u tom Zakonu nema pravne osnove o
stjecanju prava vlasništva Republike Hrvatske na cjelokupnom poljoprivrednom
zemljištu u društvenom vlasništvu, što je bila odredba ranijih zakona. Stoga,
ističe podnositeljica, taj sud nalazi pravno neutemeljenim prijedlog
podnositeljice ustavne tužbe, pri čemu se poziva na odredbu članka 73. stavka 1.
točke 1. Zakona o poljoprivrednom zemljištu (»Narodne novine«, broj 66/01. i
87/02.).
Podnositeljica ističe da je stekla pravo vlasništva temeljem zakona, kao jednog
od načina stjecanja prava vlasništva, i to Zakona o poljoprivrednom zemljištu
(»Narodne novine«, broj 34/91., 26/93., 79/93., 54/94. – pročišćeni tekst,
48/95., 19/98. i 105/99.). Sukladno odredbama Zakona o poljoprivrednom zemljištu
(»Narodne novine«, broj 34/91.), konstitutivan trenutak stjecanja prava
vlasništva je datum stupanja na snagu tog Zakona, a to je 24. srpnja 1991.
Napominje da je stjecanje vlasništva konzumirano stupanjem na snagu svakoga
kasnijeg Zakona o poljoprivrednom zemljištu te, stoga, nije bilo potrebno u
Zakonu o poljoprivrednom zemljištu iz 2001. godine to ponovno propisivati.
Navedeno, prema stajalištu podnositeljice, osobito proizlazi iz odredbe članka
388. stavka 2. Zakona o vlasništvu i drugim stvarnim pravima (»Narodne novine«,
broj 91/96., 137/99. – odluka Ustavnog suda broj: U-I-58/1997 i dr. od 17.
studenoga 1999., 73/00. i 114/01.). Stoga je, prema njezinom mišljenju, pravna
osnova za uknjižbu prava vlasništva Republike Hrvatske na poljoprivrednom
zemljištu koje je bilo u društvenom vlasništvu do 24. srpnja 1991. članak 388.
stavak 2. Zakona o vlasništvu i drugim stvarnim pravima u svezi s člankom 3.
stavkom 1. Zakona o poljoprivrednom zemljištu (»Narodne novine«, broj 34/91.)

*Ustavna tužba je osnovana.*
3. Prema odredbi članka 62. stavka 1. Ustavnog zakona o Ustav­nom sudu Republike
Hrvatske (»Narodne novine«, broj 99/99., 29/02. i 49/02. – pročišćeni tekst, u
daljnjem tekstu: Ustavni zakon), svatko može podnijeti Ustavnom sudu ustavnu
tužbu ako smatra da mu je pojedinačnim aktom tijela državne vlasti, tijela
jedinice lokalne i područne (regionalne) samouprave ili pravne osobe s javnim
ovlastima, kojim je odlučeno o njegovim pravima i obvezama ili o sumnji ili
optužbi zbog kažnjivog djela, povrijeđeno ljudsko pravo ili temeljna sloboda
zajamčena Ustavom.
4. U konkretnom slučaju, po prijedlogu podnositeljice ustavne tužbe,
prvostupanjski sud je, na temelju članka 3. Zakona o poljoprivrednom zemljištu
(u prijedlogu podnositeljica ne navodi objavu u »Narodnim novinama«) i Potvrde
Ureda državne uprave u Varaždinskoj županiji, Službe za prostorno uređenje,
zaštitu okoliša, graditeljstvo i imovinsko-pravne poslove Varaždin klasa:
350-01/02-01/76, urbroj: 2186-05-02-02-2 od 14. listopada 2002., odredio
uknjižbu prava vlasništva na nekretninama upisanim u z.k.ul. 724 k.o. J., čkbr.
1204 oranica Š. od 1 h, 1a i 73 m2.
Rješavajući o žalbi protustranke, drugostupanjski sud je preinačio
prvostupanjsko rješenje na način da je odbio prijedlog podnositeljice (predlagateljice
u tom postupku) za uknjižbu prava vlasništava na spornim nekretninama te je
naložio brisanje upisa prava vlasništva izvršenog na temelju pobijanog rješenja
i uspostavu ranijeg zemljišnoknjižnog stanja, kakvo je bilo prije provedbe
pobijanog rješenja u zemljišnoj knjizi.
Obrazlažući rješenje, drugostupanjski sud ističe da je pobijanim rješenjem
određena uknjižba prava vlasništva na spornim nekretninama u korist
predlagateljice (podnositeljice ustavne tužbe), na temelju članka 3. stavka 1.
Zakona o poljoprivrednom zemljištu, pri čemu se ne navodi o kojem zakonu o
poljoprivrednom zemljištu se radi, te *»... da se može zaključiti da se radi o
Zakonu o poljoprivrednom zemljištu od 13. srpnja 1994 godine«. Nadalje, u
obrazloženju drugostupanjskog rješenja ističe se da ».... predlagateljica je
potpuno ispustila iz vida odredbe zakona o poljoprivrednom zemljištu od 20.
srpnja 2001. (N.N. 66/01.) i to odredbu članka 73. prema kojoj na dan stupanja
na snagu rečenog zakona prestaje važiti Zakon o poljoprivrednom zemljištu (NN br.
54/94. – pročišćeni tekst 48/95.,19/98. i 105/99.).«*
Nadalje se u obrazloženju drugostupanjskog suda ističe:
*»Valja reći da je prijedlog za uknjižbu prava vlasništva podnesen 4. listopada
2002. godine, odnosno u vrijeme kad je bio na pravnoj snazi Zakon o
poljoprivrednom zemljištu od 21. srpnja 2002. godine (NN 66), a ne Zakon o
poljoprivrednom zemljištu od 13. srpnja 1994. godine (NN 54/94).
Naime, Zakon o poljoprivrednom zemljištu od 20. srpnja 2002. godine stupio je na
snagu 19. srpnja 2001. godine. Članak 3. sada važećeg Zakona o poljoprivrednom
zemljištu, a također važećeg i u vrijeme podnošenja prijedloga za uknjižbu prava
vlasništva regulira zaštitu poljoprivrednog zemljišta, a ne vlasnička prava
Republike Hrvatske.
S druge strane sada važeći Zakon o poljoprivrednom zemljištu ne sadržava odredbu
članka 3. ranije važećeg Zakona o poljoprivrednom zemljištu. Naprotiv sada
važeći zakon čl. 22. regulira raspolaganje zemljištem u vlasništvu države, a čl.
67. koja prava imaju prijašnje društveno-pravne osobe koje su stekle
poljoprivredno zemljište.
Ujedno riječ u sada važećem zakonu nema uporišta za uknjižbu prava vlasništva na
predmetnim nekretninama u korist Republike Hrvatske.«.*
5. Analizom navoda ustavne tužbe, te uvidom u osporeno rješenje drugostupanjskog
suda, Ustavni sud je utvrdio da su podnositeljici ustavne tužbe povrijeđena
ustavna prava zajamčena odredbom članka 14. stavka 2. i članka 48. stavka 1.
Ustava.
Odredba članka 3. Zakona o poljoprivrednom zemljištu (»Narodne novine«, broj
34/91.) propisuje:
*Na poljoprivrednom zemljištu u društvenom vlasništvu na teritoriju Republike
postaje nositelj vlasničkih prava Republika Hrvatska.*
Na temelju članka 3. Zakona o poljoprivrednom zemljištu (»Narodne novine«, broj
34/91.), Republika Hrvatska je danom stupanja snagu navedenog Zakona (24. srpnja
1991.) postala po sili zakona vlasnik cjelokupnoga poljoprivrednog zemljišta,
koje je na dan stupanja na snagu tog Zakona bilo u društvenom vlasništvu.
Kasnije izmjene i dopune Zakona o poljoprivrednom zemljištu nisu od utjecaja na
vlasničkopravni režim poljoprivrednog zemljišta koji je nastao na dan stupanja
na snagu Zakona o poljoprivrednom zemljištu (»Narodne novine«, broj 34/91.), to
jest na dan kad je Republika Hrvatska po sili zakona stekla pravo vlasništva na
poljoprivrednom zemljištu koje je do tada bilo u društvenom vlasništvu.
To stajalište zauzeo je i zakonodavac u odredbi članka 388. stavka 2. Zakona o
vlasništvu i drugim stvarnim pravima, koji je stupio na pravnu snagu 1. siječnja
1997. godine.
6. Ustavni sud, stoga, utvrđuje da se pravno stajalište Županijskog suda u
Varaždinu, koji je u konkretnom slučaju ocijenio da se na prijedlog
podnositeljice, kojim je zatražila uknjižbu prava vlasništva na spornoj
nekretnini, trebaju primijeniti odredbe Zakona o poljoprivrednom zemljištu
(»Narodne novine«, broj 66/01. i 87/02.), a ne odredba članka 3. Zakona o
poljoprivrednom zemljištu (»Narodne novine«, broj 34/91.), ne zasniva na
ustavnopravno prihvatljivom tumačenju mjerodavnoga materijalnog prava.
Ustavni sud ističe da drugostupanjski sud utvrđuje spornom pravnu osnovu
stjecanja prava vlasništva podnositeljice ustavne tužbe na spornoj nekretnini,
pri čemu navedeno obrazlaže razlozima koji, prema ocjeni Ustavnog suda, nisu
ustavnopravno prihvatljivi razlozi.
Slijedom navedenog, ocjena je Ustavnog suda da je podnositeljici ustavne tužbe
osporenim rješenjem Županijskog suda u Varaždinu povrijeđeno ustavno pravo na
jednakost pred zakonom, zajamčeno odredbom članka 14. stavka 2. Ustava, kao i
ustavno pravo vlasništva koje se jamči odredbom članka 48. stavka 1. Ustava.
7. Zbog utvrđenja povrede ustavnih prava navedenih u točki 6. ove odluke,
Ustavni sud nije razmatrao navode podnositeljice o povredi ostalih odredbi
Ustava, a na koje se također ukazuje u ustavnoj tužbi.
8. Slijedom navedenog, temeljem članaka 74. i 76. Ustavnog zakona, odlučeno je
kao u izreci.
9. Odluka o objavi (točka III. izreke) temelji se na odredbi članka 29. stavka
1. Ustavnog zakona.

Broj: U-III-2046/2003
Zagreb, 8. studenoga 2006.

USTAVNI SUD REPUBLIKE HRVATSKE
Predsjednik
**dr. sc. Petar Klarić**, v. r.

Odluka, NN 130/2006-2914
Opći uvjeti korištenjaZaštita privatnosti[Pristup podatcima](/data_access_hr.aspx)[ELI](/about_eli_hr.aspx)

©2026. g. Narodne novine d.d.

, izrada [Novena d.o.o.](http://novena.hr/)