### NN 39/2023 (7.4.2023.), Odluka Ustavnog suda Republike Hrvatske broj: U-III-6686/2022 od 8. ožujka 2023.

Ustavni sud Republike Hrvatske

696

Ustavni sud Republike Hrvatske, u Prvom vijeću za odlučivanje o ustavnim tužbama, u sastavu sudac Branko Brkić, predsjednik Vijeća, te suci Andrej Abramović, Mario Jelušić, Lovorka Kušan, Josip Leko i Goran Selanec, članovi Vijeća, u postupku koji je ustavnom tužbom pokrenuo Božo Puljić iz Mostara, Republika Bosna i Hercegovina, kojeg zastupa Ivan Kaleb, odvjetnik u Odvjetničkom društvu Ećimović & Kaleb d.o.o. u Zagrebu, na sjednici održanoj 8. ožujka 2023. jednoglasno je donio

ODLUKU

I. Ustavna tužba se usvaja.

II. Hrvatski zavod za mirovinsko osiguranje, Središnja služba, Sektor provedbe međunarodnih ugovora o socijalnom osiguranju, dužan je odlučiti o zahtjevu za priznavanje prava na invalidsku mirovinu u predmetu broj: 492095, OB: 01144049402 u najkraćem mogućem roku, ali ne duljem od trideset (30) dana, računajući od prvog idućeg dana nakon objave ove odluke u »Narodnim novinama«.

III. Na temelju članka 63. stavka 3. Ustavnog zakona o Ustavnom sudu Republike Hrvatske (»Narodne novine« broj 99/99., 29/02. i 49/02. – pročišćeni tekst), podnositelju ustavne tužbe Boži Puljiću iz Mostara, Rudarska ulica 220, Republika Bosna i Hercegovina, određuje se primjerena naknada zbog povrede prava na suđenje u razumnom roku zajamčenog člankom 29. stavkom 1. Ustava Republike Hrvatske (»Narodne novine« broj 56/90., 135/97., 113/00., 28/01., 76/10. i 5/14.), u iznosu od 3.800,00 eura.

IV. Naknada iz točke III. izreke ove odluke bit će isplaćena iz državnog proračuna u roku od tri (3) mjeseca od dana podnošenja zahtjeva podnositelja Ministarstvu pravosuđa i uprave Republike Hrvatske za njezinu isplatu.

V. Ova odluka objavit će se u »Narodnim novinama«.

Obrazloženje

I. POSTUPAK PRED USTAVNIM SUDOM

1. Božo Puljić iz Mostara, Republika Bosna i Hercegovina (u daljnjem tekstu: podnositelj), kojeg u postupku pred Ustavnim sudom zastupa Ivan Kaleb, odvjetnik u Odvjetničkom društvu Ećimović & Kaleb d.o.o. u Zagrebu, podnio je ustavnu tužbu smatrajući da mu je zbog duljine upravnog postupka i upravnog spora koji se vodio pred Upravnim sudom u Rijeci i Visokim upravnim sudom Republike Hrvatske povrijeđeno ustavno pravo na suđenje u razumnom roku zajamčeno člankom 29. stavkom 1. Ustava.

2. Za potrebe ustavnosudskog postupka, na temelju članka 69. alineje 3. Ustavnog zakona o Ustavnom sudu Republike Hrvatske (»Narodne novine« broj 99/99., 29/02. i 49/02. – pročišćeni tekst; u daljnjem tekstu: Ustavni zakon) Ustavnom sudu dostavljen je spis Hrvatskog zavoda za mirovinsko osiguranje, Područni ured Pula – Pola (u daljnjem tekstu: prvostupanjsko tijelo) broj: 492095, OB: 01144049402 i spis predmeta Upravnog suda u Rijeci broj: UsI-342/16.

II. PREGLED RADNJI U POSTUPKU

3. Podnositelj je kao pripadnik Hrvatskog vijeća obrane 27. studenoga 2007. podnio zahtjev za priznanje prava na invalidsku mirovinu.

Hrvatski zavod za mirovinsko osiguranje, Područni ured u Puli – Pola (u daljnjem tekstu: prvostupanjsko tijelo) rješenjem klasa: 141-07/07-03/OB 01144049402 od 5. studenoga 2007. odbio je zahtjev za priznanje prava na invalidsku mirovinu.

Podnositelj je u povodu navedenog rješenja podnio 27. studenoga 2007. žalbu.

Hrvatski zavod za mirovinsko osiguranje, Središnja služba, Sektor provedbe međunarodnih ugovora o socijalnom osiguranju (u daljnjem tekstu: drugostupanjsko tijelo) rješenjem klasa: 141-02/07-03/OB: 01144049402, ur.broj: 341-99-06/2-07/17401 broj spisa: 492095 od 26. rujna 2008. odbio je žalbu podnositelja.

Podnositelj je protiv drugostupanjskog rješenja od 26. rujna 2008. podnio tužbu koja je presudom Upravnog suda Republike Hrvatske broj: Us-11455/2008-3 od 26. studenoga 2009. usvojena te drugostupanjsko rješenje ukinuto.

Drugostupanjsko tijelo je rješenjem klasa: 141-02/10-03/OB, ur.broj: 99-06/2-10/1541 broj spisa: 492095 od 16. travnja 2010. usvojilo žalbu podnositelja, poništilo prvostupanjsko rješenje od 5. studenoga 2007. i predmet vratio prvostupanjskom tijelu na ponovni postupak.

Prvostupanjsko tijelo je u ponovljenom postupku donijelo rješenje od 5. srpnja 2010. kojim je odbilo zahtjev za priznanje prava na invalidsku mirovinu podnositelju.

Drugostupanjsko tijelo rješenjem od 23. svibnja 2011. odbilo je žalbu podnositelja.

Podnositelj je pokrenuo tužbom upravni spor protiv drugostupanjskog rješenja te je njegova tužba presudom Upravnog suda Republike Hrvatske broj: Us-7771/2011-9 od 3. rujna 2014. uvažena te je poništeno prvostupanjsko rješenje od 5. srpnja 2010. i drugostupanjsko rješenje od 23. svibnja 2011.

Prvostupanjsko tijelo je rješenjem od 3. srpnja 2015. odbilo zahtjev za priznanje prava na invalidsku mirovinu podnositelju.

Drugostupanjsko tijelo odbilo je rješenjem žalbu podnositelja 25. siječnja 2016.

Presudom Upravnog suda u Rijeci broj: UsI-342/16-9 od 13. prosinca 2017. usvojena je tužba podnositelja i poništeno je prvostupanjsko rješenje od 3. srpnja 2015. i drugostupanjsko rješenje od 15. siječnja 2016.

Presudom Visokog upravnog suda Republike Hrvatske broj: Usž-706/18-2 od 28. veljače 2018. odbijena je žalba drugostupanjskog tijela i potvrđena je prvostupanjska presuda.

Prvostupanjsko tijelo rješenjem od 9. listopada 2020. odbilo je zahtjev za priznanje prava na invalidsku mirovinu podnositelju.

Drugostupanjskim rješenjem od 29. studenoga 2021. uvažena je žalba podnositelja i poništeno je prvostupanjsko rješenje od 9. listopada 2020.

Prvostupanjsko tijelo rješenjem od 30. rujna 2022. odbilo je zahtjev za priznanje prava na invalidsku mirovinu podnositelju.

Ustavna tužba podnesena je 21. studenog 2022.

Postupak je i dalje u tijeku pred drugostupanjskim tijelom.

III. MJERODAVNO PRAVO

4. U rješenju broj: U-IIIVs-3669/2006 i dr. od 2. ožujka 2010. (»Narodne novine« broj 34/10.) Ustavni sud opisao je razvoj pravne zaštite ustavnog prava na suđenje u razumnom roku od trenutka njegovog uvođenja u hrvatski pravni sustav, stupanjem na snagu Promjene Ustava Republike Hrvatske 9. studenoga 2000. (»Narodne novine« broj 113/00.), do stupanja na snagu Zakona o izmjenama i dopunama Zakona o sudovima (»Narodne novine« broj 153/09.).

U rješenju broj: U-IIIA-322/2014 od 23. prosinca 2014. (»Narodne novine« broj 8/15.) Ustavni sud opisao je i daljnji razvoj tog mehanizma pravne zaštite sve do 14. ožujka 2013. kada je stupio na snagu Zakon o sudovima (»Narodne novine« broj 28/13.; u daljnjem tekstu: ZoSud/13). U glavi VI. tog zakona pod nazivom »Zaštita prava na suđenje u razumnom roku« propisan je novi, drugačiji model zaštite prava na suđenje u razumnom roku u odnosu na onaj koji je bio na snazi u ranijem zakonodavnom razdoblju.

ZoSud/13 do danas je izmijenjen nekoliko puta:

– Zakonom o izmjenama i dopunama Zakona o sudovima (»Narodne novine« broj 33/15.)

– Zakonom o izmjenama i dopunama Zakona o sudovima (»Narodne novine« broj 82/15.)

– Uredbom o dopuni Zakona o sudovima (»Narodne novine« broj 82/16.)

– Zakonom o izmjenama i dopunama Zakona o sudovima (»Narodne novine« broj 67/18.).

Odredbe koje se odnose na zaštitu prava na suđenje u razumnom roku (članci 63. – 70.) nisu mijenjane.

5. Pregled pravnih sredstava za zaštitu prava na suđenje u razumnom roku od 2002. do 2013. godine (stupanja na snagu ZoSud-a/13) Ustavni sud dao je u odluci broj: U-IIIA-1031/2014 od 27. travnja 2016. (»Narodne novine« broj 50/16.).

IV. DOPUŠTENOST USTAVNE TUŽBE

6. U odluci broj: U-IIIA-4885/2005 od 20. lipnja 2007. (»Narodne novine« broj 67/07.) Ustavni sud izrazio je sljedeće stajalište:

»Od prethodne pravne situacije treba razlikovati onu kod koje na nerazumnu duljinu odlučivanja o pravima, obvezama ili pravnim interesima stranaka u upravnim i upravnosudskim postupcima utječe činjenica što Upravni sud Republike Hrvatske i više puta vraća upravnu stvar na ponovni upravni postupak, najčešće zbog nepotpuno ili pogrešno utvrđenih činjenica. Takva upravna i upravnosudska praksa ukazuju na bitne nedostatke u sustavu postupovnog upravnog prava u Republici Hrvatskoj.

Budući da ni žalba ni tužba zbog šutnje administracije nisu namijenjene za ispravljanje tih nedostataka niti se tim pravnim sredstvima oni mogu ispraviti, Ustavni sud zaključuje da pravna sredstva namijenjena zaštiti protiv šutnje administracije sama po sebi ne predstavljaju djelotvorno domaće pravno sredstvo za navedene situacije.

Stoga Ustavni sud utvrđuje da u situacijama opetovanog ponavljanja upravnih postupaka zbog poništavanja upravnih akata i vraćanja predmeta na ponovni upravni postupak od strane Upravnog suda Republike Hrvatske ima razumnog opravdanja sagledavati ukupno trajanje upravnih i upravnosudskih postupaka zajedno, i na toj osnovi prosuđivati eventualnu povredu podnositeljevog ustavnog prava zajamčenog člankom 29. stavkom 1. Ustava i konvencijskog prava zajamčenog člankom 6. stavkom 1. Konvencije.«

7. Iako se postupak u razmatranom razdoblju pet puta vodio pred nadležnim upravnim tijelima zbog vraćanja predmeta na ponovni postupak te tri puta pred prvostupanjskim sudom, Ustavni sud utvrđuje da se isti nije vodio sukladno načelu učinkovitosti.

U konkretnom slučaju do ponavljanja postupka došlo je nakon opetovanog poništenja prvostupanjskih i drugostupanjskih rješenja od strane upravnih sudova, a vezano uz provođenje sudsko-medicinskog vještačenja.

Podnositelj nije podnosio žalbu zbog šutnje uprave, niti zahtjev za zaštitu prava na suđenje u razumnom roku.

8. Uvažavajući činjenicu da je u konkretnom slučaju došlo do poništavanja upravnog akta i vraćanja predmeta na ponovni postupak u više navrata, kao i da je postupak u ovoj pravnoj stvari još uvijek u tijeku, Ustavni sud utvrđuje da je ustavna tužba u konkretnom slučaju dopuštena te će razmotriti njezinu osnovanost.

V. OSNOVANOST USTAVNE TUŽBE

9. Ustavni sud ponavlja da se razumnost duljine postupka uvijek mora procjenjivati u svjetlu okolnosti konkretnog slučaja prema sljedećim kriterijima: složenost predmeta, ponašanje podnositelja i nadležnih tijela, te važnost predmeta postupka za podnositelja.

1) Duljina upravnog i upravnosudskog postupka

10. U skladu s praksom Ustavnog suda (stajališta izražena u odluci broj: U-IIIA-4885/2005) potrebno je sagledati ukupno trajanje upravnog i upravnosudskog postupka zajedno.

Razmatrano razdoblje započelo je 27. studenog 2007. kada je podnositelj podnio žalbu protiv rješenja prvostupanjskog tijela od 5. studenoga 2007. jer je tada nastao »spor« u smislu članka 29. stavka 1. Ustava. Ustavni sud utvrđuje da postupak u ovoj pravnoj stvari od podnošenja žalbe u upravnom postupku do donošenja ove odluke traje ukupno petnaest (15) godina, četiri (4) mjeseca i tri (3) dana.

2) Složenost upravnog predmeta

11. Ustavni sud utvrđuje da se u konkretnom slučaju ne radi o relativno složenom predmetu.

3) Postupanje nadležnih upravnih tijela i upravnih sudova

12. U konkretnom slučaju postupak se u više navrata vodio pred upravnim tijelima i upravnim sudovima. Doneseno je pet upravnih prvostupanjskih i drugostupanjskih rješenja koja su po žalbi tri puta ukinuta od strane upravnog suda, presudama od 2009., 2014. i 2017. godine, a jedna upravna presuda ukinuta je od strane Visokog upravnog suda Republike Hrvatske 2018. godine. U trenutku ustavnosudskog odlučivanja predmet je i dalje u tijeku pred drugostupanjskim upravnim tijelom.

Stoga, Ustavni sud ocjenjuje da je upravni postupak vođen osobito neučinkovito.

4) Ponašanje podnositelja ustavne tužbe

13. Podnositelj ustavne tužbe nije pridonio duljini postupka.

VI. OCJENA USTAVNOG SUDA

14. Imajući u vidu da je upravni postupak i spor trajao više od petnaest godina, da su upravna tijela u oba stupnja odlučivala pet puta, a upravni sudovi četiri puta te da upravni postupak nije okončan, već se u povodu žalbe na prvostupanjsko rješenje šesti puta vodi pred drugostupanjskim tijelom, razvidno je neučinkovito postupanje upravnih tijela i upravnih sudova, te slijedom navedenog Ustavni sud ocjenjuje da je podnositelju povrijeđeno pravo na suđenje u razumnom roku, koje je zajamčeno člankom 29. stavkom 1. Ustava.

14.1. Budući da je u trenutku ustavnosudskog odlučivanja predmet i dalje u tijeku pred drugostupanjskim upravnim tijelom, to u konkretnom slučaju nije iscrpljen dopušteni pravni put i stoga zahtjev za pružanje ustavnosudske zaštite u odnosu na istaknute članke 14. stavak 2., 18. stavak 1., 19. stavak 1., 26. i 48. Ustava nije dopušten uslijed preuranjenosti.

1) Izreka odluke i nalog predstojniku Područne službe

15. Utvrdivši da je ustavna tužba osnovana, u smislu članka 63. stavaka 1. i 2. Ustavnog zakona donesena je odluka kao u točkama I. i II. izreke.

Na temelju članka 31. stavaka 4. i 5. Ustavnog zakona određuje se da je predstojnik Područnog ureda Pula – Pola dužan dostaviti Ustavnom sudu pisanu obavijest o datumu donošenja odluke u predmetu broj: 492095, OB: 01144049402, u roku od osam (8) dana od dana donošenja iste, a najkasnije u roku od osam (8) dana od isteka roka određenog u točki II. izreke ove odluke.

16. Sukladno članku 63. stavku 3. Ustavnog zakona, donesena je odluka kao u točkama III. i IV. izreke.

Ustavni sud utvrđuje visinu naknade zbog povrede ustavnog prava na suđenje u razumnom roku uzimajući u obzir okolnosti svakog pojedinog predmeta, uz istodobno uvažavanje ukupnih gospodarskih i socijalnih prilika u Republici Hrvatskoj.

17. Odluka o objavi temelji se na članku 29. Ustavnog zakona (točka V. izreke).

Broj: U-IIIA-6686/2022
Zagreb, 8. ožujka 2023.

USTAVNI SUD REPUBLIKE HRVATSKE

Predsjednik Vijeća
dr. sc. Branko Brkić, v. r.