## Odluka Ustavnog suda Republike Hrvatske broj:U-III-3489/2005 od 19. prosinca 2007.

### NN 7/2008 (14.1.2008.), Odluka Ustavnog suda Republike Hrvatske broj:U-III-3489/2005 od 19. prosinca 2007.

# USTAVNI SUD REPUBLIKE HRVATSKE

**169**

Ustavni sud Republike Hrvatske, u Prvom vijeću za odlučivanje o ustavnim
tužbama, u sastavu sudac Aldo Radolović, predsjednik Vijeća, te suci Marko
Babić, Mario Kos, Davor Krapac, Jasna Omejec i Nevenka Šernhorst, članovi
Vijeća, u postupku kojeg je ustavnom tužbom pokrenuo D. F. iz L., kojeg
zastupaju odvjetnici iz Odvjetničkog društva V., J., Š., S., J. i J. iz R., na
sjednici održanoj 19. prosinca 2007. godine, donio je

## ODLUKU

I. Ustavna tužba se odbija.
II. Ova odluka objavit će se u »Narodnim novinama«.

```
Obrazloženje
```

1. Ustavna tužba podnijeta je protiv presude Upravnog suda Republike Hrvatske
broj: Us-10731/2003-4 od 30. ožujka 2005. godine, kojom je odbijena
podnositeljeva tužba protiv rješenja Ministarstva pomorstva, prometa i veza
Republike Hrvatske, Uprave pomorstva klasa: Pr/II-342-01/03-01/69 od 24.
listopada 2003. godine. Tim je rješenjem odbijena podnositeljeva žalba i
potvrđeno rješenje Vijeća za prekršaje, Lučke kapetanije P. broj:
Pr/I-244/2002-15 od 6. listopada 2003.
Prvostupanjskim rješenjem podnositelj je oglašen krivim zbog pomorskih prekršaja
iz članka 46. stavka 1. točke 1. Pravilnika o izbjegavanju sudara na moru
(»Narodne novine«, broj 17/96.) i pomorskog prekršaja iz članka 1027. Pomorskog
zakonika (»Narodne novine«, broj 17/94.) te kažnjen novčanom kaznom u iznosu od
11.000,00 kn.
2. Podnositelj smatra da su mu osporenim odlukama povrijeđena ustavna prava
zajamčena člancima 14. stavkom 2., 26., 29. stavkom 1. i stavkom 2. točkom 6. te
člankom 31. stavkom 2. Ustava Republike Hrvatske.
Obrazlažući povrede ustavnih prava, podnositelj u cijelosti ponavlja žalbene
navode ukazujući na pogrešno i nepotpuno utvrđeno činjenično stanje, pogrešnu
primjenu materijalnog prava te na postupovne povrede.
Iznosi činjenice koje, prema njegovom mišljenju ukazuju na nepostojanje njegove
odgovornosti za prekršaje te ističe da uprav­na tijela koja su vodila prekršajni
postupak i Upravni sud nisu adekvatno vrednovali doprinos drugih sudionika u
sudaru plovila. Obrazloženje osporene presude Upravnog suda smatra nedostatnim i
neprihvatljivim. Ističe da je pred Općinskim sudom u Puli u tijeku kazneni
postupak protiv prvookrivljenog V. M. K. i podnositelja ustavne tužbe kao
drugookrivljenog zbog kaznenog djela protiv opće sigurnosti ljudi i imovine i
sigurnosti prometa – izazivanjem prometne nesreće iz članka 272. stavaka 2. i 4.
Kaznenog zakona Republike Hrvatske (»Narodne novine«, broj 110/97., 27/98. –
ispravak, 50/00. – odluka Ustavnog suda, broj: U-I-241/2000 od 10. svibnja 2000.
godine, 129/00., 51/01., 111/03. i 190/03. – odluka Ustavnog suda, broj:
U-I-2566/2003, U-I-2892/2003 od 27. studenoga 2003. godine). S obzirom na
činjenicu da opis kaznenog djela obuhvaća prekršajna djela koja su podnositelju
stavljena na teret u prekršajnom postupku, podnositelj smatra da u konkretnom
slučaju nisu postojali uvjeti za nastavak prekršajnog postupka te da je
povrijeđeno načelo ne bis in idem.
Slijedom iznijetog, predlaže usvajanje ustavne tužbe i ukidanje osporenih
odluka.

*Ustavna tužba nije osnovana.*

3. Prema odredbi članka 62. stavka 1. Ustavnog zakona o Ustav­nom sudu Republike
Hrvatske (»Narodne novine«, broj 99/99., 29/02. i 49/02. – pročišćeni tekst, u
daljnjem tekstu: Ustavni zakon), svatko može podnijeti Ustavnom sudu ustavnu
tužbu ako smatra da mu je pojedinačnim aktom tijela državne vlasti, tijela
jedinice lokalne i područne (regionalne) samouprave ili pravne osobe s javnim
ovlastima, kojim je odlučeno o njegovim pravima i obvezama ili o sumnji ili
optužbi zbog kažnjivog djela, povrijeđeno ljudsko pravo ili temeljna sloboda
zajamčena Ustavom.
Ustavni sud u postupku pokrenutom ustavnom tužbom, u granicama zahtjeva
istaknutog u ustavnoj tužbi, utvrđuje je li u postupku odlučivanja o pravima i
obvezama podnositelja povrijeđeno njegovo ustavno pravo, pri čemu se, u pravilu,
ne upušta u pitanje jesu li sudovi ili nadležna tijela pravilno i potpuno
utvrdili činjenično stanje. Za Ustavni sud relevantne su samo one činjenice od
čijeg postojanja ovisi ocjena o povredi ustavnog prava.
4. U prekršajnom postupku utvrđeno je da se 3. prosinca 2001. oko 21.00 sat,
približno 4 NM od rta P. na otoku B., dogodio sudar brodice »O.«, reg. oznake
392 PU s m/b »K.«, luke upisa I., zastave U., u kojemu je jedan član posade
brodice »O.« izgubio život, dok je brodica potonula.
Podnositelj je u prekršajnom postupku oglašen krivim što je kao voditelj brodice
»O.«, postupajući protivno odredbi članka 5. Pravilnika o izbjegavanju sudara na
moru, propustio poduzeti mjere promatranja; što, protivno članku 17. stavku 3.
Pravilnika, kao voditelj brodice s pravom puta, nije poduzeo manevar
izbjegavanja sudara brodice »O.« s m/b »K.«; te što je, kao voditelj brodice,
suprotno članku 150. Pomorskog zakonika, propustio obavljati poslove na brodici
u skladu sa svojim dužnostima propisanim zakonom i pravilima navigacije, čime je
počinio prekršaj iz članka 46. stavka 1. točke 1. Pravilnika o izbjegavanju
sudara na moru i prekršaj iz članka 1027. Pomorskog zakonika.
Podnositelju je izrečena ukupna novčana kazna u iznosu od 11.000,00 kn.
Prvostupanjsko tijelo je utvrdilo da je u vrijeme sudara podnositeljevo plovilo
»O.« bilo »plovilo s pravom puta« kojemu se m/b »K.« trebao ukloniti s puta.
Međutim, unatoč navedenom, prema utvrđenju tijela koje je vodilo prekršajni
postupak, da bi se oslobodio odgovornosti za pomorski udes, podnositelj je prema
Pravilniku o izbjegavanju sudara na moru, bio dužan poduzeti sve potrebne mjere
manevriranjem kako bi izbjegao sudar, a što je propustio učiniti.
Drugostupanjsko tijelo je utvrdilo da je Vijeće za prekršaje, Lučke kapetanije
P. provelo postupak sukladno mjerodavnim odred­bama postupovnog prava, pravilno
i potpuno utvrdilo činjenično stanje, te na temelju utvrđenog činjeničnog stanja
pravilno primijenilo materijalno pravo. Stoga je odbilo žalbu podnositelja i
potvrdilo prvostupanjsko rješenje navodeći valjane razloge za svoja utvrđenja i
stajališta te odgovorivši na žalbene navode podnositelja.
Utvrdivši da je rješenje protiv kojeg je podnositelj podnio tužbu Upravnom sudu
zakonito, Upravni sud je odbio podnositeljevu tužbu kao neosnovanu. U
obrazloženju osporene presude između ostalog je istaknuto da iz činjeničnog
stanja utvrđenog u prekršajnom postupku proizlazi da je podnositelj u konkretnom
slučaju trebao postupiti djelotvornije kako bi izbjegao sudar te da su se u
njegovom (ne)postupanju ostvarila obilježja prekršaja koji su mu stavljeni na
teret.
5. Mjerodavne odredbe Pomorskog zakonika glase:

*Članak 150.*

*Član posade mora obavljati poslove na brodu u skladu sa svojim dužnostima
propisanim zakonom i pravilima navigacije na način da ne dovede u opasnost
sigurnost prometa ili ošteti brod ili teret na njemu, ugrozi sigurnost putnika
na brodu ili ostalih članova posade i okoliš od onečišćenja opasnim kemikalijama
i štetnim tvarima (uljem, otpacima tekućih goriva i njihovim smjesama, otpadnim
vodama i drugim otpadnim tvarima te radioaktivnim tvarima i njihovim otpacima) s
broda.*

*Članak 1027.*

*Novčanom kaznom u dinarskoj protuvrijednosti od 300 do 2.500 DEM kaznit će se za
pomorski prekršaj član posade broda ili član posade brodice koji povredom svoje
dužnosti propisane ovim Zakonom, ne postupi prema pravilu.
Mjerodavne odredbe Pravilnika o izbjegavanju sudara na moru glase:*

*Članak 5.

Izviđanje*

*Svaki brod mora uvijek savjesno izviđati promatranjem i slušanjem, a i svim
raspoloživim sredstvima primjerenim prevladavajućim okolnostima i stanju, a radi
potpune procjene situacije i rizika sudara.*Članak 17. stavak 3.

*Postupak broda s pravom puta*

*Ako se brod koji treba zadržati kurs i brzinu, iz bilo kojeg razloga, nađe tako
blizu da se sudar ne može izbjeći samo manevriranjem broda koji je dužan da se
ukloni s puta, on mora poduzeti radnju koja će najbolje pridonijeti da se sudar
izbjegne.*

*Članak 46.*

*Novčanom kaznom od 1.000 do 10.000 kuna kaznit će se za pomorski prekršaj na
hrvatskom brodu na otvorenom moru ili teritorijalnom moru i u unutrašnjim
morskim vodama Republike Hrvatske, zapovjednik ili druga ovlaštena osoba na
brodu:
1. ako plovi i kormilari brodom suprotno odredbama članaka 4. do 19. ovoga
Pravilnika.*6. Ocjenjujući razloge ustavne tužbe sa stajališta članka 14. stavka 2. Ustava,
Ustavni sud ističe sljedeće:
Polazeći od činjeničnog stanja utvrđenog u prekršajnom postup­ku, kao i
mjerodavnih odredaba Pomorskog zakonika i Pravilnika o izbjegavanju sudara na
moru, Ustavni sud ocjenjuje da se pravna stajališta navedena u osporenim aktima
nadležnih upravnih tijela i Upravnog suda Republike Hrvatske zasnivaju na
ustavnopravno prihvatljivom tumačenju i primjeni mjerodavnoga materijalnog
prava. Ustavni sud utvrđuje da su nadležna upravna tijela i sud, polazeći od
činjeničnog stanja utvrđenog u prekršajnom postupku, obrazložili svoja
stajališta iznesena u osporenim aktima, za koja je nedvojbeno da nisu posljedica
proizvoljnog tumačenja i samovoljne primjene mjerodavnog materijalnog prava.
Iz navedenih razloga Ustavni sud nije prihvatio navode podnositelja da mu u
konkretnom slučaju nije osigurana jednakost pred zakonom, zajamčena člankom 14.
stavkom 2. Ustava.
7. Odredbom članka 29. stavka 1. Ustava propisano je:
*Svatko ima pravo da zakonom ustanovljeni neovisni i nepristrani sud pravično i u
razumnom roku odluči o njegovim pravima i obvezama, ili o sumnji ili optužbi
zbog kažnjivog djela.*Sadržaj ustavnog prava propisanog navedenom ustavnom odred­bom ograničen je na
postupovna jamstva pravičnog suđenja, pa Ustavni sud, ocjenjujući navode ustavne
tužbe sa stajališta tog ustavnog prava, ispituje eventualno postojanje
postupovnih povreda u postupcima pred sudovima i na temelju toga ocjenjuje je li
postupak – razmatran kao jedinstvena cjelina – bio vođen na način koji je
podnositelju osigurao pravično suđenje.
Iz spisa predmeta razvidno je da je prvostupanjsko upravno tijelo, sukladno
mjerodavnim odredbama Zakona o prekršajima (»Narodne novine«, broj 2/73., 5/73.,
21/74., 9/80., 25/84., 52/87., 27/88., 43/89., 8/90., 41/90., 59/90., 91/92. i
33/95.) koji se u konkretnom slučaju primjenjivao na temelju članka 266. stavka
2. Zakona o prekršajima (»Narodne novine«, broj 88/02., 122/02., 187/03.,
105/04. i 127/04. – ispravak) provelo dokazni postupak. Također je razvidno da
je podnositelju bilo omogućeno pratiti postupak i sudjelovati u njemu, te da je
bio u mogućnosti poduzimati sve zakonom dopuštene postupovne radnje i ulagati
pravne lijekove, dok su osporene odluke valjano obrazložene te donesene sukladno
mjerodavnim odredbama postupovnog prava.
Slijedom iznijetog, Sud smatra da osporenim odlukama podnositelju nije
povrijeđeno ustavno pravo na pravično suđenje.
8. Podnositelj ističe povredu ustavnog prava zajamčenog člankom 29. stavkom 2.
točkom 6. Ustava. Povredu obrazlaže tvrdnjom da u prekršajnom postupku nije
prihvaćen njegov dokazni prijedlog za saslušanje svjedoka D. K.
Članak 29. stavak 2. točka 6. Ustava glasi:
*U slučaju sumnje ili optužbe zbog kažnjivog djela osumnjičenik, okrivljenik ili
optuženik ima pravo:
– da ispituje ili dade ispitati svjedoke optužbe i da zahtijeva da se osigura
nazočnost i ispitivanje svjedoka obrane pod istim uvjetima kao i svjedoka
optužbe.*
Prema članku 45. stavku 1. Zakona o prekršajima koji je primijenjen u konkretnom
slučaju, tijelo koje vodi prekršajni postupak dužno je utvrditi sve činjenice
značajne za donošenje pravilne i zakonite odluke te je dužno s jednakom pažnjom
utvrditi kako činjenice koje terete okrivljenog tako i ne koje mu idu u prilog.
Člankom 91. stavkom 1. Zakona o prekršajima propisano je da će se saslušati
svjedoci ako je to potrebno za utvrđivanje činjenica.
Polazeći od navedenih zakonskih odredaba, valja zaključiti da tijelo koje vodi
prekršajni postupak nije dužno izvesti sve predložene dokaze. Prvostupanjsko
tijelo postupilo je sukladno zakonskom ovlaštenju da odluči koje će dokaze
provesti u prekršajnom postup­ku, dok je drugostupanjsko tijelo, osvrćući se na
podnositeljev istovjetni žalbeni navod, u obrazloženju osporenog rješenja,
navelo valjane razloge zbog kojih svjedok nije saslušan. Slijedom iznijetog, Sud
ocjenjuje da u konkretnom slučaju nije povrijeđeno podnositeljevo ustavno pravo
zajamčeno člankom 29. stavkom 2. točkom 6. Ustava.
9. Podnositelj smatra povrijeđenim i ustavno pravo zajamčeno člankom 31. stavkom
2. Ustava ističući da mu se za isto djelo dva puta sudi (u prekršajnom i u
kaznenom postupku).
Članak 31. stavak 2. Ustava glasi:
*Nikome se ne može ponovno suditi niti ga se može kazniti u kaznenom postupku za
kazneno djelo za koje je već pravomoćno oslobođen ili osuđen u skladu sa
zakonom.*Odredba članka 31. stavka 2. Ustava odnosi se samo na zabranu dvostrukog suđenja
(ne bis in idem) za isto kazneno djelo.
Nadalje, osoba koja je u kaznenom postupku proglašena krivom za djelo koje
obuhvaća i obilježja prekršaja, ne može se kazniti u prekršajnom postupku
(članak 23. Zakona o prekršajima koji se primjenjivao u konkretnom slučaju).
Međutim, obrnuto, prethodna osuda za prekršaj ne isključuje kasniju osudu za
kazneno djelo. U tom se slučaju kazna zatvora, novčana kazna ili globa za
prekršaj uračunavaju u kaznu za kazneno djelo ako opis tog djela odgovara
prekršaju zbog kojega je izrečena kazna (članak 63. stavak 3. KZ-a).
S obzirom na činjenicu da je podnositelj kažnjen za prekršaj prije okončanja
kaznenog postupka, podnositeljevu tvrdnju o povredi Ustavom propisane zabrane
dvostrukog suđenja, Sud ocjenjuje neosnovanom.
10. Slijedom navedenog, na temelju članaka 73. i 75. Ustavnog zakona, odlučeno
je kao u točki I. izreke.
11. Objava odluke (točka II. izreke) utemeljena je na odredbi članka 29. stavka
1. Ustavnog zakona.

Broj: U-III-3489/2005
Zagreb, 19. prosinca 2007.

USTAVNI SUD REPUBLIKE HRVATSKE
Predsjednik Vijeća
**dr. sc. Aldo Radolović**, v. r.

Odluka, NN 7/2008-169
Opći uvjeti korištenjaZaštita privatnosti[Pristup podatcima](/data_access_hr.aspx)[ELI](/about_eli_hr.aspx)

©2026. g. Narodne novine d.d.

, izrada [Novena d.o.o.](http://novena.hr/)