## Odluka Ustavnog suda Republike Hrvatske broj U-IIIA-3112/2003 od 17. prosinca 2003.

### NN 2/2004 (8.1.2004.), Odluka Ustavnog suda Republike Hrvatske broj U-IIIA-3112/2003 od 17. prosinca 2003.

# USTAVNI SUD REPUBLIKE HRVATSKE

52

Ustavni sud Republike Hrvatske,
u sastavu Petar Klarić, pred­sjednik Suda, te suci Marijan Hranjski, Mario Kos,
Ivan Matija, Ivan Mrkonjić, Jasna Omejec, Željko Potočnjak, Agata Račan,
Emilija Rajić, Smiljko Sokol, Nevenka Šernhorst, Vice Vukojević i Milan
Vuković, odlučujući o ustavnoj tužbi S. O. iz S., kojeg zastupa Č. P.,
odvjetnik iz Z., na sjednici održanoj dana 17. prosinca 2003., jednoglasno je
donio

## ODLUKU

I. Ustavna tužba se usvaja.

II. Općinski sud u Sisku dužan
je donijeti meritornu odluku u predmetu koji se vodi pred tim sudom pod brojem:
P-131/03 u najkraćem mogućem roku, ali ne duljem od tri mjeseca, računajući od
prvog idućeg dana nakon dana objave ove odluke u »Narodnim novinama«.

III.
Na temelju članka 63. stavka 3. Ustavnog zakona o Ustavnom sudu Republike
Hrvatske (»Narodne novine«, broj 49/02 – pročišćeni tekst), podnositelju
ustavne tužbe, S. O. iz S., određuje se primjerena naknada zbog povrede
ustavnog prava iz članka 29. stavka 1. Ustava Republike Hrvatske (»Narodne
novine«, broj 41/01 – pročišćeni tekst), u iznosu od 7.500,00 kuna.

IV.
Naknada iz točke III. izreke ove odluke bit će isplaćena iz državnog proračuna,
u roku od tri mjeseca od dana podnošenja zahtjeva podnositelja Ministarstvu
financija Republike Hrvatske za njezinu isplatu.

V.
Ova odluka objavit će se u »Narodnim novinama«.

```
Obrazloženje
```

1. Podnositelj ustavne tužbe,
temeljem odredbe članka 63. Ustavnog zakona o Ustavnom sudu Republike Hrvatske
(»Narodne novine«, broj 49/02 – pročišćeni tekst, u daljnjem tekstu: Ustavni
zakon), podnio je dana 3. listopada 2003. godine ustavnu tužbu zbog nedonošenja
sudske odluke u razumnom roku.

Predlaže da Ustavni sud odredi
rok za donošenje odluke u predmetu koji se vodi pred Općinskim sudom u Sisku,
pod poslovnim brojem: P-131/03, te da odredi primjerenu naknadu podnositelju
zbog povrede ustavnih prava iz članaka 14., 26., 29. stavka 1. i 35. Ustava,
kao i prava zajamčenih člancima 6., 8. i 14. Konvencije za zaštitu ljudskih
prava i temeljnih sloboda (»Narodne novine«, Međunarodni ugovori, broj 6/99 –
pročišćeni tekst i 8/99 – ispravak).

ČINJENICE
VAŽNE ZA USTAVNOSUDSKI POSTUPAK

2. Ustavni sud je u postupku
pokrenutom ustavnom tužbom, primjenom članka 63. Ustavnog zakona, uvidom u spis
Općin­skog suda u Sisku, broj: P-131/03 (prije P-475/93 i dr.), utvrdio
sljedeće činjenice koje su pravno relevantne za odlučivanje o pov­redi ustavnog
prava podnositelja, zajamčenog člankom 29. stavkom 1. Ustava Republike Hrvatske:

– dana 18. ožujka 1993. godine,
pred Općinskim sudom u Sisku pokrenut je parnični postupak, radi poništenja
odluke o disciplinskoj mjeri prestanka radnog odnosa podnositelja;

– dana 1. lipnja 1993. godine je
održano prvo ročiše, potom je ročište održano6.srpnja 1993.
godine, pa 9. rujna 1993. godine, 11. listopada 1993. godine, 3.studenoga
1993. godine, 25. studenoga 1993.godine, 21. prosinca 1993. godine;

– na ročištu održanom21.
prosinca 1993. godine glavna rasprava je zaključena te je 28. prosinca 1993.
godine Općinski sud u Sisku doniopresudu kojom je odbio tužbeni zahtjev
podnositelja;

– dana 26. travnja 1994. godine
podnositelj je podnio žalbu na prvostupanjsku presudu;

–
dana 30. lipnja 1994. godine Županijski sud u Sisku je, presudom, broj:
Gž-733/94, uvažio žalbu podnositelja i preinačio prvostupanjsku presudu, te je
poništio odluke Disciplinske komisije i naložio tuženom da podnositelja vrati u
radni odnos;

–
dana 26. kolovoza 1994. godine tuženik, HEP s.p.o. Zagreb, Termoelektrana
Sisak, izjavio je reviziju;

–rješenjem,broj: Rev-3288/94 od 24. studenoga 1994. godine, Vrhovni
sud Republike Hrvatske je prihvatio reviziju tuže­nika, ukinuo presude nižih
sudova i predmet vratio prvostupanjskom sudu na ponovno suđenje;

–
sljedeće ročište je održano6. rujna 1995. godine;

–
na ročištu 9. studenoga 1995. godine je konstatirano da je opunomoćenik
podnositelja telefonski obavijestio sud da je spriječen pristupiti ročištu i
zamolio odgodu ročišta, a isto je zatražio i punomoćnik tuženika;

–
ročište zakazano za 10. prosinca 1996.godine, zbog molbe opunomoćenika
tužitelja za rok za očitovanje na podnesak tuže­nika, je otkazano;

– ročište zakazano za21.
siječnja 1997. godine otkazano je zbog nepristupanja tuženika na raspravu;

– podneskom od 21. siječnja
1997. godine podnositelj je pred­ložio provođenje vještačenja po vještaku
strojarske struke, kojem bi bio cilj utvrditi vrijednost dviju osovina koje se
stavljaju na teret podnositelju da su nađeni u njegovom ormariću;

– ročište od 10. veljače 1997.godine odgođeno je radi donošenja odluke o provođenju vještačenja;

– na ročištu 3. ožujka 1998.
godine podnositelj je predložio prekid postupka do pravomoćnosti presude u
kaznenom postupku kojom je oslobođen optužbe za kazneno djelo zbog kojeg je
dobio otkaz;

–
podneskom od 11. ožujka 1998. godine podnositelj je tražio zakazivanje glavne
rasprave;

–
na ročištu 11. svibnja 1998. godine postupak je nastavljen te je određeno
vještačenje;

–
dana 24. kolovoza 1998. vještak je sudu dostavio nalaz i mišljenje;

–
na ročištu dana11. svibnja 1999. godine podnositelj je tvrdio da nije
primio nalaz vještaka, te je upućen da sa svojim punomoćnikom, koji nije bio
nazočan ročištu, utvrdi je li primio nalaz i mišljenje vještaka ili je potpis
na dostavnici falsifikat;

–
podneskom od 2. lipnja 1999. godine podnositelj se je očitovao na činjenicu da
je primio navedeni nalaz vještaka te je iznio svoj stav o njemu;

–
na ročištu održanom 7. srpnja 1999. godine glavna rasprava je zaključena;

–
Općinski sud u Siskupresudom,broj: P-941/95 od 14. srpnja 1999.
godine je odbio tužbeni zahtjev podnositelja;

–
dana 10. travnja 2000. godine podnositelj je podnio žalbu;

–
rješenjemŽupanijskog suda u Sisku, broj: Gž-556/00 od 26. srpnja 2000.
godine uvažena je žalba, ukinuta prvostupanjska presuda te je predmet vraćen
prvostupanjskom sudu na ponovno suđenje;

–
na ročištu održanom 15. studenoga 2000. godine tuženiku je naloženo da uplati
predujam za saslušanje vještaka;

–
podneskom od 20. prosinca 2000. godine podnositelj je tražio zakazivanje
ročišta;

–
ročište je održano9. svibnja 2001. godine;

–
ročište zakazano za 20. rujna 2001. odgođeno je zbog spriječenosti
opunomoćenika podnositelja te je naloženo opuno­moćeniku podnositelja da
izvijesti sud kada bi, u veljači 2002. godine, mogao pristupiti raspravi;

–
ročište zakazano za6. veljače 2002.godine odgođeno je zbog
nepristupa direktora tuženika i vještaka;

–
sljedeće ročište je održano 11. travnja 2002.godine, kada je glavna
rasprava zaključena;

–
presudomOpćinskog suda u Sisku, broj: P-1102/00 od 18. travnja 2002.
godine odbijen je tužbeni zahtjev podnositelja;

–
23. srpnja 2002. godine podnositelj je podnio žalbu;

–
rješenjemŽupanijskog suda u Sisku, broj: Gž-1761/02 od 26. rujna 2002.
godine uvažena je žalba, ukinuta prvostupanjska presuda i predmet je vraćen
prvostupanjskom sudu na ponovno suđenje;

–
podneskom od 14. veljače 2003. godine podnositelj je požurivao zakazivanje
glavne rasprave;

–
ročište je zakazano za 14. travnja 2003. godine;

–
ročište je održano17. lipnja 2003. godine;

–
rješenjem Općinskog suda u Sisku, broj: P-131/03-70 od 5. rujna 2003. godine
određeno je provođenje vještačenja.

OČITOVANJE OPĆINSKOG SUDA U
SISKU

3. Na temelju članka 69. stavka
1. alineje 2. Ustavnog zakona, Ustavni sud je zatražio od Općinskog suda u
Sisku da se izjasni o navodima ustavne tužbe.

Općinski sud u Sisku dostavio je
ovom Sudu spis, broj: P-131/03 i očitovanje o navodima ustavne tužbe, u kojemu
iznosi redoslijed postupanja u predmetu te ističe da se radi o složenom
predmetu te da je sud tijekom navedenog razdoblja donosio odluke. Navodi da je
u tijeku vještačenje, a da je podnositelj i sam pridonio dužini trajanja
postupka zbog odgode ročišta na molbu punomoćnika podnositelja.

PRAVO VAŽNO ZA USTAVNOSUDSKI
POSTUPAK

4. Mjerodavno pravo u ovom
sudskom postupku sadržano je u odredbama članka 29. stavka 1. Ustava Republike
Hrvatske i članku 63. Ustavnog zakona.

*Ustavna tužba je osnovana.*

5.Povredu ustavnog prava
na donošenje sudske odluke u razumnom roku Ustavni sud razmatra u svjetlu
osobitih okolnosti svakog pojedinog slučaja.

Razmatranjem razloga ustavne
tužbe podnositelja i uvida u spis Općinskog suda u Sisku, broj: P-131/03,
Ustavni sud je utvrdio da su se u ovom slučaju ostvarile pretpostavke za
njegovo postupanje u smislu odredbe članka 63. Ustavnog zakona.

Svoju odluku Ustavni sud
obrazlaže sljedećim utvrđenjima:

5.1. DULJINA SUDSKOG POSTUPKA

Parnični postupak, pokrenut
tužbom radi poništenja odluke o disciplinskoj mjeri prestanka radnog odnosa,
započeo je dana 18. ožujka 1993. godine pred Općinskim sudom u Sisku.

Ustavna tužba podnijeta je dana
3. listopada 2003. godine, a do tog dana sudski postupak nije okončan, pa
Ustavni sud utvrđuje da postupak u ovom predmetu traje ukupno devet (9) godina,
šest (6) mjeseci i petnaest (15) dana.

Tijekom
tog razdoblja Općinski sud u Sisku je održao dvadest ročišta, donio tri presude
o neprihvaćanju tužbenog zahtjeva, koje su ukinute odlukama Županijskog suda u
Sisku odnosno rješenjem Vrhovnog suda.

Pravo
na donošenje sudske odluke u razumnom roku čini dio unutarnjeg pravnog poretka
Republike Hrvatske od dana stupanja na snagu Zakona o potvrđivanju Konvencije
za zaštitu ljudskih prava i temeljnih sloboda i protokola br. 1, 4, 6, 7 i 11
uz Konvenciju za zaštitu ljudskih prava i temeljnih sloboda (»Narodne novine –
Međunarodni ugovori«, broj 18/97, 6/99 – pročišćeni tekst, 8/99 – ispravak, u
daljnjem tekstu: Europska konvencija), a to je 5. studenoga 1997. godine. Pravo
na donošenje sudske odluke u razumnom roku je ustavno pravo u Republici
Hrvatskoj od 9. studenoga 2000. godine (dana proglašenja Promjena Ustava).
Ispitivanje razumnosti trajanja sudskih postupaka prije 5. studenoga 1997.
godine, u pravilu, ne bi moglo biti predmetom ustavnosudskih postupaka
temeljenih na članku 63. Ustavnog zakona, jer u dotadašnjem pravnom poretku
Republike Hrvatske takvo pravo nije postojalo.

Ustavni
sud je u konkretnom slučaju ocijenio da se pravno relevantnim razdobljem s
aspekta povrede prava na razumnu duljinu trajanja sudskog postupka smatra
razdoblje od 5. studenoga 1997. godine (to jest, od dana stupanja na snagu
Europske konvencije) do 3. listopada 2003. godine (to jest, do dana podnošenja
ustavne tužbe), što ukupno iznosi pet (5) godina, deset (10) mjeseci i dvadeset
i osam (28) dana.

5.2. POSTUPANJE NADLEŽNIH SUDOVA

Ustavni sud je utvrdio da je u
razmatranom, pravno relevantnom razdoblju, Općinski sud u Sisku, od radnji koje
su relevantne za meritorno odlučivanje o pravima i obvezama stranaka u tom
sudskom postupku, održao dvadeset i jedno ročište za glavnu raspravu i donio
tri presude o odbijanju tužbenog zahtjeva podnositelja.

Radi se o radnom sporu u kojem
zakonodavac nalaže hitno postupanje, a protivno tom zahtjevu zakonodavca
postupak traje preko 9 godina, te je potrebno istaknuti i dugo trajanje
postupka i prije 1997. godine. Međutim, niti nakon 1997. godine, odnosno unutar
pravno relevantnog razdoblja za ocjenu razumnog roka glede trajanja postupka,
prvostupanjski sud nije postupao učinkovito niti je postupak dovršio. Presude
prvostupanjskog suda ukidane su svaki put zbog nedostatno provedenog dokaznog
postupka te nepotpuno utvrđenog činjeničnog stanja, uslijed čega je i
materijalno pravo pogrešno primjenjivano. Ocjena je Ustavnog suda da broj
održanih ročišta i donijetih odluka ne opravdava trajanje radnog spora od 9
godina, a da je postupak i dalje pred prvostupanjskim sudom. Tijekom postupka
su ukinute tri prvostupanjske i jedna drugostupanjska odluka, pa se može
ocijeniti da je došlo do zlouporabe procesnih ovlasti od strane nižestupanjskih
sudova jer nisu korištene procesne ovlasti propisane Zakonom o parničnom
postupku (»Narodne novine«, broj 53/91, 91/92, 112/99 i 88/01) koje nalažu
efikasnije i učinkovitije vođenje parničnog postupka.

5.3. PONAŠANJE PODNOSITELJA USTAVNE
TUŽBE (TUŽITELJA U PARNIČNOM POSTUPKU)

Podnositelj
ustavne tužbe, kao tužitelj u sudskom postupku, odnosno njegov punomoćnik,
prema utvrđenju Ustavnog suda, pridonijeli su duljini trajanja postupka, budući
da je opuno­moćenik, zbog drugih obveza, tražio odgode ročišta. Podnositelj je,
tražio i prekid postupka, zbog čekanja ishoda kaznenog postupka, te je, zbog,
očito nedostatne komunikacije s odvjetnikom, tražio odgodu ročišta zbog navoda
da nije primio nalaz vještaka (što se poslije utvrdilo netočnim). Mišljenje je
Ustavnog suda da je podnositelj imao udjela u otežavanju rada suda, ali sudovi
su imali procesne mogućnosti za sprječavanje takvog ponašanja i ubrzavanja
postupka, znajući da se radi o hitnom, radnom postupku.

5.4. SLOŽENOST SUDSKOG PREDMETA

U konkretnom predmetu nije
sporno da se radi o složenoj sudskoj stvari, jer je riječ o radnom odnosu i
zahtjevnim činje­ničnim i pravnim okolnostima u kojima su donijete osporene
odlu­ke tuženika. Međutim, razlog zašto složenost postupka i činjenica da je
tijekom postupka donijeto sedam sudskih odluka ne opravdava dužinu trajanja tog
postupka, Ustavni sud nalazi u prirodi konkretnog spora. Radi se o radnom sporu
i neučinkovitost pre­suđivanja ovaj Sud nalazi i u tomu što je predmet tri puta
vraćen prvostupanjskom sudu na ponovno odlučivanje. Dakle, radi se o
neučinkovitosti prvostupanjskog suda.

6. Slijedom iznijetog, Ustavni
sud je utvrdio da je trajanjem parničnog, radnog, postupka preko devet godina,
povrijeđeno podnositeljevo ustavno pravo da zakonom ustanovljeni neovisni i
nepristrani sud u razumnom roku odluči o njegovim pravima ili obvezama,
zajamčeno člankom 29. stavkom 1. Ustava Republike Hrvatske.

7. Imajući u vidu sve navedene
činjenice i okolnosti, u smislu odredbe članka 63. stavka 2. Ustavnog zakona,
odlučeno je kao pod točkama I. i II. izreke ove odluke.

8.Sukladno odredbi
članka 63. stavka 3. Ustavnog zakona, odlučeno je kao u točkama III. i IV.
izreke ove odluke.

Visinu naknade zbog povrede
ustavnog prava na donošenje sudske odluke u razumnom roku Ustavni sud u pravilu
određuje za razmatrano, pravno relevantno razdoblje, uz iznimnu moguć­nost
uvažavanja nerazumno dugog razdoblja potpune neaktivnosti suda i prije 5.
studenoga 1997. godine, što ovisi o osobitim okolnostima svakog pojedinog
slučaja.

Pri utvrđivanju visine naknade
temeljem članka 63. stavka 3. Ustavnog zakona Ustavni sud uzima u obzir sve
okolnosti slučaja, imajući pri tom u vidu i vrstu postupka o kojem se radi.

9. Odluka o objavi (točka V.
izreke) temelji se na odredbi članka 29. Ustavnog zakona.

Broj: U-IIIA-3112/2003

Zagreb, 17. prosinca 2003.

USTAVNI SUD REPUBLIKE HRVATSKE

Predsjednik Suda
**dr. sc. Petar Klarić,** v. r.

if !supportEmptyParas endif

if !supportEmptyParas endif

Odluka, NN 2/2004-52