## Pravilnik o postupku homologacije motornih vozila na dva ili tri kotača s obzirom na sustave kočenja TPV 201 (izdanje 01)

### NN 104/2008 (12.9.2008.), Pravilnik o postupku homologacije motornih vozila na dva ili tri kotača s obzirom na sustave kočenja TPV 201 (izdanje 01)

# DRŽAVNI ZAVOD ZA MJERITELJSTVO

**3152**

Temeljem članka 275. stavak 3. Zakona o sigurnosti prometa na cestama (»Narodne
novine« broj 67/08) ravnatelj Državnog zavoda za mjeriteljstvo donosi

## PRAVILNIK

### O POSTUPKU HOMOLOGACIJE MOTORNIH VOZILA NA DVA ILI TRI KOTAČA S OBZIROM NA SUSTAVE KOČENJA TPV 201 (IZDANJE 01)(\*)

Članak 1.

Ovim se Pravilnikom uređuje postupak homologacije motornih vozila kategorije
L(1) s obzirom na sustave kočenja.

Članak 2.

Tehnički zahtjevi u postupku homologacije dani su u Prilogu, koji čini sastavni
dio ovoga pravilnika, a postupak homologacije u člancima 7. – 9. Pravilnika o
homologaciji tipa motornih vozila na dva ili tri kotača.

Članak 3.

Tijelo nadležno za homologaciju vozila na dva ili tri kotača u smislu odredaba
ovoga pravilnika je Državni zavod za mjeriteljstvo (u daljnjemu tekstu: Zavod).

Članak 4.

Zavod će dodijeliti certifikat o homologaciji sastavnoga dijela tipu vozila s
obzirom na sustav kočenja, ako sustav kočenja toga tipa vozila zadovoljavaju
zahtjeve iz Priloga ovoga pravilnika.
Obrazac certifikata o homologaciji tipa vozila prikazan je u Dodatku 4. Priloga
ovoga pravilnika.

Članak 5.

Vozila s obzirom na sustave kočenja mogu se homologirati, uvoziti i stavljati na
tržište ako zadovoljavaju zahtjeve ovoga Pravilnika.

Članak 6.

Zavod može ovlastiti pravnu ili fizičku osobu za obavljanje poslova tehničke
službe ako ta osoba ispunjava sljedeće uvjete:
– da zadovoljava zahtjeve norme HRN EN ISO/IEC 17025 za osposobljenost ispitnih
laboratorija za područje ispitivanja prema zahtjevima ovoga pravilnika
– da može dokazati poznavanje metoda i postupaka ispitivanja sadržanih u Prilogu
– da ima najmanje jednoga djelatnika školske spreme VII./1 strojarskoga smjera.

Članak 7.

Odredbe članka 5. ovoga pravilnika primjenjivat će se od 1. travnja 2009. godine
za homologaciju novih tipova vozila, a od 1. listopada 2009. godine za sva nova
vozila.
Za sva nova vozila tipova homologiranih do 1. travnja 2009. godine prihvaćaju se
i homologacije dodijeljene prema zahtjevima Pravilnika TPV 201 (izdanje 00).

Članak 8.

Od 1. travnja 2009. godine prestaje važiti Pravilnik o postupku homologacije
vozila na dva ili tri kotača s obzirom na sustave kočenja. TPV 201 (izdanje 00)
(»Narodne novine« br. 38/06).

Članak 9.

Ovaj pravilnik stupa na snagu osmoga dana od dana objave u »Narodnim novinama«.

Klasa: 011-02/08-02/23
Urbroj: 558-04/2-08-1
Zagreb, 5. rujna 2008.

Ravnatelj
Državnog zavoda za mjeriteljstvo
**Mirko Vuković, dipl. ing.**, v. r.

\_\_\_\_\_\_\_
(\*) Ovaj Pravilnik preuzima
sadržaj Direktive Vijeća 93/14/EZ o kočenju motornih vozila na dva ili tri
kotača, s uključenim izmjenama i dopunama u Direktivi Komisije 2006/27/EZ.
(1) Definicija vozila i kategorizacija dani su u članku 2. Pravilnika
o homologaciji tipa motornih vozila na dva ili tri kotača (»Narodne novine« br.
115/04)

**PRILOG**

1. Definicije
Za svrhu ovog Pravilnika:
1.1. Tip vozila s obzirom na njegovo kočenje:
označava vozila koja se međusobno ne razlikuju u takvim bitnim značajkama kao
što su:
1.1.1. kategorija vozila, prema definiciji u članku 1. ovog Pravilnika:
1.1.2. najveća masa prema definiciji u točki 1.13.;
1.1.3. razdioba mase po osovinama;
1.1.4. najveća konstrukcijska brzina;
1.1.5. različit tip sustava kočenja;
1.1.6. broj i raspored osovina;
1.1.7. tip motora;
1.1.8. broj stupnjeva prijenosa i njihov ukupni prijenosni omjer;
1.1.8a. ukupni prijenosni omjeri;
1.1.8. dimenzije guma.
1.2. Uređaj za kočenje:
označava kombinaciju dijelova, osim dijelova motora, čija je zadaća progresivno
smanjene brzine vozila u vožnji, njegovo zaustavljanje ili zadržavanje u stanju
mirovanja ako je vozilo već zaustavljeno; te zadaće su navedene u točki 2.1.2.
Sustav se sastoji od upravljačke naprave, prijenosnog mehanizma i same kočnice.
1.3. Upravljačka naprava:
označava dio na koji djeluje izravno vozač kako bi opskrbio prijenosni mehanizam
energijom potrebnom za kočenje ili za upravljanje kočenjem. Ta energija može
biti mišićna energije vozača, energija iz nekog drugog izvora kojom upravlja
vozač ili kombinacija tih različitih vrsta energije.
1.4. Prijenosni mehanizam:
označava skupinu sastavnih dijelova koji se nalaze između upravljačke naprave i
kočnica i funkcionalno ih povezuju. Kad učinak kočenja potječe od, ili je
podržan iz energetskog izvora nezavisnog od vozača, ali koji je pod njegovim
nadzorom, rezerva energije u uređaju također je dio prijenosnog mehanizma.
1.5. Kočnica:
označava dijelove uređaja za kočenje u kojem se uspostavljaju sile koje se
suprotstavljaju gibanju vozila.
1.6. Različite tipovi uređaja za kočenje:
označava uređaje za kočenje koji se razlikuju po bitnim značajkama kao što su:
1.6.1 sastavni dijelovi s različitim značajkama;
1.6.2. sastavni dio izrađen od materijala različitih značajki, ili sastavni dio
koji se razlikuje po obliku i veličini;
1.6.3. različiti sklop sastavnih dijelova.
1.7. Sastavni dio (dijelovi) uređaja za kočenje:
označava jedan ili više pojedinačnih dijelova koji, nakon sastavljanja, čine
uređaj za kočenje.
1.8. Kombinirani uređaja za kočenje označava:
1.8.1. u slučaju mopeda i motocikala na dva kotača, sustav u kojem se najmanje
dvije kočnice na različitim kotačima zajedno aktiviraju djelovanjem na jednu
upravljačku napravu;
1.8.2. u slučaju mopeda na dva kotača i tricikala, uređaj za kočenje koji
djeluje na sve kotače;
1.8.3. u slučaju motocikala s bočnom prikolicom, uređaj za koče­nje koji
najmanje djeluje na prednji i stražnji kotač. Među­tim, uređaj za kočenje koji
djeluje istodobno na stražnji ko­tač i kotač bočne prikolice smatra se stražnjom
kočnicom.
1.9. Progresivno i stupnjevito kočenje:
označava kočenje za čijeg trajanja u uobičajenom radnom području uređaja, kao i
za vrijeme djelovanja kočnica ili otpuštanja kočnica:
1.9.1. vozač može u bilo kojem trenutku povećati ili smanjiti silu kočenja
djelovanjem na upravljačku napravu;
1.9.2. sila kočenja se mijenja proporcionalno djelovanju na upravljačku napravu
(monotona funkcija); i
1.9.3. sila kočenja se može lako regulirati s dovoljnom preciznoš­ću.
1.10. Najveća konstrukcijska brzina:
označava brzinu koju vozilo ne može prekoračiti na vodoravnoj ravnini i bez
nepredviđenih vanjskih utjecaja, uzimajući u obzir posebna ograničenja nametnuta
konstrukcijom i proizvodnjom vozila.
1.11. Opterećeno vozilo:
označava, osim ako je drukčije naznačeno, vozilo tako opterećeno da postigne
svoju najveću masu.
1.12. Neopterećeno vozilo:
označava samo vozilo, takvo kakvo je dostavljeno na ispitivanja, jedino s
vozačem i potrebnom ispitnom opremom i uređajima.
1.13. Najveća masa:
označava najveću masu koju je naznačio proizvođač vozila kao tehnički dopuštenu
(ta masa može biti veća od najveće dopuštene mase koju je propisalo nadležno
tijelo državne uprave)
1.14. Mokra kočnica:
označava kočnicu ili kočnice koje su ispitane u skladu s točkom 1.3 Dodatka 1.
2.. ZAHTJEVI ZA PROIZVODNJU I UGRADBU
2.1. Općenito
2.1.1. Uređaj za kočenje
2.1.1.1. Uređaj za kočenje mora biti konstruiran, izrađen i ugrađen tako, da
omogući vozilu u uobičajenoj uporabi da, usprkos vibracijama kojima može biti
izloženo, zadovoljava odredbe ovog Pravilnika.
2.1.1.2. Posebice, uređaj za kočenje mora biti konstruiran, izrađen i ugrađen
tako, da je osigurana otpornost na utjecaje korozije i starenja kojima je uređaj
izložen.
2.1.1.3. Obloge kočnica moraju ne smiju sadržavati azbest.
2.1.2. Zadaci uređaja za kočenje
Uređaj za kočenje određen u točki 1.2 mora ispunjavati sljedeće uvjete:
2.1.2.1. Radno kočenje
Radno kočenje mora omogućiti upravljane gibanjem vozila i njegovo sigurno, brzo
i učinkovito zaustavljanje pri bilo kojoj brzini i opterećenju i pri bilo kojoj
uzbrdici ili nizbrdici. Mora biti omogućena postupna promjena tog kočnog učinka.
Vozač mora moći postići taj kočni učinak sa svojeg sjedala, bez dizanja ruku s
upravljača.
2.1.2.2. Pomoćno (sigurnosno) kočenje (kad je primjenjivo)
Pomoćno (sigurnosno) kočenje mora omogućiti zaustavljanje vozila na
prihvatljivoj udaljenosti u slučaju neispravnosti radnog kočenja. Mora biti
omogućena postupna promjena ovog kočnog učinka. Vozač mora moći postići taj
kočni učinak sa svojeg sjedala, držeći pri tome najmanje jednu ruku na
upravljaču. Za svrhu ovih odredaba pretpostavlja se da se ne može istodobno
pojaviti više od jedne neispravnosti u sustavu radnog kočenja.
2.1.2.3. Parkirno kočenje (ukoliko je ugrađeno)
Parkirno kočenje mora omogućiti zadržavanje vozila u mirovanju na uzbrdici ili
nizbrdici, čak i kad vozač nije prisutan, pri čemu se držanje radnih dijelova
kočnice u blokiranom stanju mora postići isključivo mehaničkim uređajem. Vozač
mora moći ostvariti taj kočni učinak sa svojeg sjedala.
2.2. Značajke uređaja za kočenje
2.2.1. Mopedi i motocikli na dva kotača moraju biti opremljeni s dva uređaja za
radno kočenje, s nezavisnim upravljačkim napravama i prijenosnim mehanizmima,
pri čemu jedan djeluje najmanje na prednji kotač, a drugi najmanje na stražnji
kotač.
2.2.1.1. Oba uređaja za radno kočenje mogu zajednički kočiti, ukoliko
neispravnost na jednom uređaju za kočenje ne utječe na radne značajke drugoga.
Određeni dijelovi kao što je sama kočnica, kočni cilindri i njihovi klipovi (s
iznimkom brtvi), tlačne poluge i bregasti sklopovi kočnica, ne smatraju se
dijelovima podložnim lomu ako su dovoljno dimenzionirani, lako pristupačni za
održavanje i ako pokazuju dovoljne sigurnosne značajke.
2.2.1.2. Uređaj za parkirno kočenje nije obvezatan.
2.2.2. Svaki motocikl s bočnom prikolicom mora biti opremljen kočnim uređajima
koji bi bili zahtijevani kad on ne bi imao bočnu prikolicu; ako ti kočni uređaji
omogućuju postizanje zahtijevane radne značajke pri ispitivanjima vozila s
bočnom prikolicom, tada kočnica na kotaču bočne prikolice nije potrebna; uređaj
za parkirno kočenje nije obvezatan.
2.2.3. Svaki moped na tri kotača mora biti opremljen:
2.2.3.1. s dva nezavisna uređaja za radno kočenje koji zajedno aktiviraju
kočnice na svim kotačima, ili
2.2.3.2. s uređajem za radno kočenje koji djeluje na sve kotače i s pomoćnim
(sigurnosnim) uređajem za kočenje koji može biti parkirna kočnica.
2.2.3.3. Dodatno, svaki moped na tri kotača mora biti opremljen s uređajem za
parkirno kočenje koji djeluje na kotač ili kotače najmanje jedne osovine. Uređaj
za parkirno kočenje, koji može biti jedan od dva uređaja navedena u točki
2.2.3.1., mora biti nezavisan od uređaja koji djeluje na drugu osovinu ili
osovine.
2.2.4. Svaki tricikl mora biti opremljen:
2.2.4.1. nožno upravljanim uređajem za radno kočenje koji djeluje na sve kotače
i uređajem za pomoćno (sigurnosno) kočenje koji može biti parkirna kočnica;
2.2.4.2. uređajem za parkirno kočenje koji djeluje na kotače najmanje jedne
osovine. Upravljačka naprava uređaja za parkirno kočenje mora biti nezavisna od
upravljačke naprave uređaja za radno kočenje.
2.2.5. Uređaji za kočenje moraju djelovati na kočne površine stalno pričvršćene
na kotače, čvrsto ili pomoću dijelova za koje nije vjerojatno da mogu otkazati.
2.2.6. Sastavni dijelovi svih uređaja za kočenje moraju biti, na mjestima gdje
su pričvršćeni za vozilo, tako osigurani da uređaji za kočenje neće otkazati u
svojem djelovanju pod uobičajenim radnim uvjetima.
2.2.7. Uređaji za kočenje moraju djelovati slobodno ako su ispravno podmazani i
namješteni.
2.2.7.1. Trošenje kočnica mora se moći na lak način otkloniti pomoću ručnog ili
automatskog namještanja. Kočnice se moraju moći namještati na učinkoviti radni
položaj dokle se god kočne obloge ne istroše do stanja kad je potrebna njihova
zamjena.
2.2.7.2. Upravljačka naprava, sastavni dijelovi prijenosnog mehanizma i kočnica
moraju imati rezervu u hodu takvu da, kad se kočnice zagriju i kočne obloge
dosegnu najveći dopušteni stupanj istrošenosti, učinkovito kočenje bude
osigurano bez potrebe za trenutnim namještanjem.
2.2.7.3. Kad su ispravno namještani, sastavni dijelovi uređaja za kočenje ne
smiju, za vrijeme djelovanja, dodirivati druge dijelove osim predviđenih.
2.2.8. Kod uređaja za kočenje s hidrauličnim prijenosnim mehanizmom, spremnici
rezerve fluida moraju biti konstruirani i proizvedeni tako, da se razina
rezervnog fluida može lako provjeriti.
Ta se odredba ne primjenjuje na mopede čija je najveća brzina 25 km/h ili manja.

DODATAK 1.

ISPITIVANJA KOČENJA I UČINAK UREĐAJA ZA KOČENJE

1.1. Općenito
1.1.1. Propisani učinak za uređaje za kočenje temelji se na zaustavnom putu
i/ili srednjoj vrijednosti postignutog punog usporenja. Učinak uređaja za
kočenje određuje se mjerenjem zaustavnog puta u ovisnosti o početnoj brzini
vozila i/ili mjerenjem srednje vrijednosti postignutog punog usporenja tijekom
ispitivanja.
1.1.2. Zaustavni put je udaljenost koju vozilo prijeđe od trenutka kad vozač
počne djelovati na upravljačku napravu uređaja za kočenje do trenutka kad se
vozilo zaustavi. Početna brzina vozila v1 je brzina u trenutku kad vozač počne
djelovati na upravljačku napravu uređaja za kočenje. Početna brzina vozila ne
smije biti manja od 98% propisane brzine v1 za predmetno ispitivanje. Srednja
vrijednost postignutog punog usporenja (dm) izračunava se kao srednja vrijednost
usporenja na prijeđenom putu između brzina vb i ve u skladu sa sljedećom
jednadžbom:

![](dodatni/348576.gif)

u kojoj je:
dm = srednja vrijednost postignutog punog usporenja
v1 = prema gornjoj definiciji
vb = brzina vozila pri 0,8 v1 u km/h
ve = brzina vozila pri 0,1 v1 u km/h
sb = prijeđeni put između brzina v1 i vb u metrima
se = prijeđeni put između brzina v1 i ve u metrima
Brzina i put određuju se s mjernim uređajima točnosti ± 1 % na propisanoj brzini
za ispitivanje. ‘dm’ se može odrediti i drugim metodama osim mjerenjem brzine i
puta, ali u tom slučaju određivanja ‘dm’ mora biti unutar ± 3 %.
1.1.3. Za homologaciju tipa vozila, učinak kočenja mora biti izmjeren za vrijeme
cestovnih ispitivanja koja se provode u sljedećim uvjetima:
1.1.3.1. stanje vozila s obzirom na svoju masu mora biti onakvo kakvo je
propisano za svaki tip ispitivanja i mora biti navedeno u izvještaju o
ispitivanju;
1.1.3.2. ispitivanje se mora obaviti pri brzini i na način propisan za svaki tip
ispitivanja: ako najako najnstrukcijska brzina ne odgovara propisanoj brzini,
ispitivanje se mora obaviti prema drugim posebno predviđenim uvjetima;
1.1.3.3. propisani učinak mora se postići bez blokiranja kotača, bez skretanja
vozila s putanje i bez neuobičajenih vibracija;
1.1.3.4. za vrijeme ispitivanja, sila kojom se djeluje na upravljačku napravu
kočnice u cilju postizanja propisanog učinka ne smije biti veća od najveće sile
propisane za kategoriju ispitivanog vozila.
1.1.4. Uvjeti ispitivanja
1.1.4.1. Ispitivanja radne kočnice mora biti obavljeno u sljedećim uvjetima:
1.1.4.1.1 na početku ispitivanja ili niza ispitivanja, gume moraju biti hladne i
napuhane na tlak propisan za stvarno opterećenje kotača kad je vozilo u
mirovanju;
1.1.4.1.2. kad se zahtijeva ispitivanje pod opterećenjem, vozilo mora biti
opterećeno, a razdioba opterećenja u skladu odredbama proizvođača;
1.1.4.1.3. za sva ispitivanja tipa 0 kočnice moraju biti hladne: kočnica se
smatra hladnom kad je temperatura izmjerena na disku ili na vanjskoj strani
bubnja niža od 100 °C;
1.1.4.1.4. vozač mora sjediti na sjedalu u uobičajenom položaju u vožnji i mora
zadržati isti položaj dok traje ispitivanje;
1.1.4.1.5. ispitna površina mora biti vodoravna, suha i omogućavati dobro
prianjajnje;
1.1.4.1.6. ispitivanje se mora obaviti kad nema vjetra koji bi mogao utjecati na
rezultate ispitivanja.
1.2. Ispitivanje tipa 0 (ispitivanje učinka s hladnim kočnicama)
1.2.1. Općenito
1.2.1.1. Granice koje su propisane za najmanji učinak su one koje su niže
navedene za svaku kategoriju vozila; vozilo mora zadovoljavati i propisani
zaustavni put i propisanu srednju vrijednost postignutog punog usporenja za
odgovarajuću kategoriju vozila, ali se ne moraju nužno izmjeriti oba parametra.
1.2.2. Ispitivanje tipa 0 s odvojenim motorom
1.2.2.1. Ispitivanje se mora provesti pri brzini za kategoriju kojoj pripada
vozilo, uzimajući u obzir određena dopuštena odstupanja za propisane
vrijednosti.
U slučaju vozila s dvije radne kočnice koje se mogu aktivirati odvojeno, uređaji
za kočenje moraju se ispitati odvojeno. Svaki uređaj za kočenje mora postići
najmanji učinak za svaku kategoriju vozila.
1.2.2.1.1. U slučaju vozila s ručnim mjenjačem ili s automatskim mjenjačem s
mogućnošću ručnog odvajanja mjenjača, ispitivanja se moraju provesti s mjenjačem
u neutralnom položaju i/ili s odvojenim motorom pomoću spojke ili na drugi
način.
1.2.2.1.2. U slučaju vozila s drugim tipovima automatskog mjenjača, ispitivanja
se moraju provesti u uobičajenim radnim uvjetima.
1.2.3. Ispitivanje tipa 0 s uključenim motorom za motocikle (sa ili bez bočne
prikolice) i tricikle
1.2.3.1. Ispitivanja se moraju provesti u neopterećenom stanju pri različitim
brzinama, s tim da je najniža jednaka 30 % najveće brzine vozila i najviša 80 %
te brzine ili 160 km/h, ovisno što je manje.
Najveće praktične vrijednosti učinka treba izmjeriti i zapisati u izvještaju o
ispitivanju zajedno s ponašanjem vozila pri ispitivanju. U slučaju kad se dva
uređaja za radno kočenje mogu aktivirati odvojeno, oba se uređaja moraju
ispitati zajedno i istodobno, s neopterećenim vozilom.
1.2.4. Ispitivanje tipa 0 s odvojenim motorom: s mokrim kočnicama
1.2.4.1. Ovo se ispitivanje (s iznimkom navedenom u točki 1.3.1) mora obaviti na
mopedima i motociklima (ali ne i triciklima). Postupak ispitivana isti je kao za
ispitivanje tipa 0 s odvojenim motorom, osim odredbi za kvašenje kočnica
opisanih u točki 1.3.
1.3. Posebne odredbe za ispitivanje s mokrim kočnicama
1.3.1. Zaštićene kočnice: nije potrebno obaviti ispitivanja tipa 0 na vozilima
opremljenim uobičajenim kočnicama s bubnjem ili sa zaštićenim kočnicama u koje
pri uobičajenim uvjetima vožnje ne može prodrijeti voda.
1.3.2. Ispitivanja s mokrim kočnicama moraju se obaviti pod istim uvjetima kao
pri ispitivanju suhih kočnica. Pri tom nije dopušteno nikakvo namještanje ili
preinaka uređaja za kočenje osim ugradbe opreme potrebne za kvašenje kočnice.
1.3.3. Ispitna oprema mora stalno kvasiti kočnice u svakom ispitnom ciklusu
protokom od 15 l/h na svakoj kočnici. Kočnice s dva diska na jednom kotaču
smatraju se kao da su dvije kočnice.
1.3.4. Za izložene ili djelomično izložene kočnice s diskom, propisana količina
vode mora biti usmjerena na rotirajući disk tako da je ravnomjerno raspoređena
po površini ili površinama diska koje prekriva tarna pločica ili pločice.
1.3.4.1. Za potpuno izložene kočnice s diskom, voda mora biti usmjerena na
površinu (površine) diska 45° ispred tarne (tarnih) pločice (pločica).
1.3.4.2. Za djelomično izložene kočnice s diskom, voda mora biti usmjeren na
površinu (površine) diska 45° ispred usmjerivača zraka ili zaštitnog lima.
1.3.4.3. Voda mora biti usmjerena na površinu (površine) diska (diskova) u
neprekinutom mlazu, u smjeru okomitom na površinu diska, iz sapnica s jednim
mlazom postavljenih između unutrašnjeg ruba i točke koja je na razmaku od
vanjskog ruba dvije trećine širine pojasa diska koji prekriva (prekrivaju) tarna
(tarne) pločica (pločice) (vidi sliku 1.).

*Slika 1.*: NAČIN DOVODA VODE NA KOČNICAMA S DISKOM

![](dodatni/348577.gif)

1.3.5. Za potpuno zaštićene kočnice s diskom, kad se ne primjenjuju odredbe
točke 1.3.1, voda mora biti usmjerena na obje strane usmjerivača zraka ili
zaštitnog lima u jednu točku i na način koji odgovara opisanom u točkama 1.3.4.1
i 1.3.4.3. Kad se sapnica nalazi ispred otvora za prozračivanje ili pregled,
vodu treba prskati četvrtinu okretaja ispred tog otvora.
1.3.6. Kad u slučajevima iz točaka 1.3.3 i 1.4 nije moguće prskati vodu na
propisano mjesto zbog postojanja određenih nepomičnih dijelova vozila, voda se
mora prskati u prvu točku 45° ispred, u kojoj je moguće neprekinuto prskanje.
1.3.7. Za kočnice s diskom, kad se ne primjenjuju odredbe točke 1.3.1, propisana
količina vode mora biti jednako raspoređena na obje strane uređaja za kočenje (tj.
na nosivu ploču i rotirajući bubanj) iz sapnica postavljenih tako da budu na
dvije trećine razmaka od vanjskog oboda rotirajućeg bubnja do glavine kotača.
1.3.8. U skladu sa zahtjevima točke 1.3.7 i zahtjevima da mlaznice ne smiju biti
unutar 15° ili se nalaziti ispred otvora za prozračivanje ili pregled na nosivoj
ploči, ispitna oprema za kočnice s bubnjem mora se postaviti tako da se dobije
optimalno neprekinuto prskanje vode.
1.3.9. Da bi se osiguralo ispravno kvašenje kočnice (kočnica), izravno prije
početka niza ispitivanja vozilo mora biti voženo:
– s opremom za kvašenje koja je stalno u radu, kako je propisano u ovom Dodatku,
– propisanom brzinom,
– bez aktiviranja uređaja za kočenje koji (koje) treba ispitati,
– na duljini od najmanje 500 m do mjesta na kojem će se obaviti ispitivanje.
1.3.10. Kod kočnica koje djeluju na naplatku, kakve se ugrađuju na neke mopede s
najvećom brzinom 25 km/h, ili manjom, voda mora biti usmjerena na naplatak
kotača kao što je prikazano na slici 2.
1.4 Ispitivanje tipa I. (ispitivanje slabljenja učinkovitosti kočenja)
1.4.1. Posebne odredbe
1.4.1.1. Radne kočnice svakog motocikla (sa ili bez bočne prikolice) i tricikla
moraju biti ispitane nizom uzastopnih zaustavljanja, s vozilom u opterećenom
stanju, u skladu s niže navedenim zahtjevima. Za vozila opremljena kombiniranim
sustavom kočenja, dovoljno je dostaviti taj uređaj za radno kočenje na
ispitivanje tipa I.
1.4.1.2. Ispitivanje tipa I. obavlja se u tri dijela
1.4.1.2.1. Jedno ispitivanje tipa 0 kako je propisano u točkama 2.1.2 ili
2.3.1.1.
1.4.1.2.2. Niz od 10 ponovljenih obavljenih u skladu sa zahtjevima točke 1.4.2.
1.4.1.2.3. Jedno ispitivanje tipa 0, obavljeno što je moguće prije nakon
završetka ispitivanja navedenoga u točki 1.4.1.2.2, u svakom slučaju unutar
jedne minute, i provedeno pod istim uvjetima koji su uporabljeni za ispitivanje
u je
u točki 11, a posebno silom upravljanja konstantnom koliko je god moguće,
čija srednja vrijednost ne prelazi srednju vrijednost stvarno uporabljene sile u
tom ispitivanju.

*Slika 2.*: NAČIN DOVODA VODE ZA KOČNICE NA NAPLATKU

![](dodatni/348578.gif)

1.4.2. Uvjeti ispitivanja
1.4.2.1. Vozilo i kočnica (kočnice) koje se moraju ispitati moraju biti
praktično suhi, a kočnica (kočnice) hladne. Smatra se da je kočnica hladna kad
je temperatura izmjerena na disku ili na vanjskoj strani bubnja manja od 100°C.
1.4.2.2. Početna ispitna brzina:
1.4.2.2.1. za ispitivanje prednje (prednjih) kočnice (kočnica), je manja
vrijednost od sljedećih dvaju brzina: 70 % najveće brzine vozila i 100 km/h;
1.4.2.2.2. za ispitivanje stražnje (stražnjih) kočnice (kočnica), je manja
vrijednost od sljedećih dvaju brzina: 70 % najveće brzine vozila i 80 km/h;
1.4.2.2.3. za ispitivanje kombiniranog sustava kočenja, je manja vrijednost od
sljedećih dvaju brzina: 70 % najveće brzine vozila i 100 km/h.
1.4.2.3. Razmak između početka jednoga zaustavljanja i početka sljedećega mora
biti 1000 m.
1.4.2.4. Mjenjač i/ili spojka upotrebljavaju se kako slijedi:
1.4.2.4.1. U slučaju vozila s ručnim mjenjačem ili s automatskim mjenjačem s
mogućnošću ručnog odvajanja mjenjača, najviši stupanj prijenosa, u kojem se
postiže početna ispitna brzina, mora biti uključen pri zaustavljanjima.
Kad se brzina vozila smanji na 50 % početne ispitne brzine, motor se mora
odvojiti.
1.4.2.4.2. U slučaju vozila s potpuno automatskim mjenjačem, ispitivanje se mora
obaviti pod uobičajenim uvjetima za takvu opremu.
Za prilaz, se mora uporabiti odgovarajući stupanj prijenosa za početnu ispitnu
brzinu.
1.4.2.5. Nakon svakog zaustavljanja, vozio se odmah mora najviše ubrzati kako bi
se postigla početna ispitna brzina, i zadržati na toj brzini do početka
sljedećeg zaustavljanja. Po potrebi, vozilo se može prije ubrzavanja provesti po
ispitnoj stazi.
1.4.2.6. Sila kojom se djeluje na upravljačku napravu mora biti namještena tako
da se pri prvom zaustavljanju postigne srednje usporenje od 3 m/s2 ili najvećeu
usporenje koje se može postići s tom kočnicom, ovisno o tome koje je manje: ta
se sila mora zadržati konstantnom tijekom sljedećih kočenja koja se zahtijevaju
u točki 1.4.1.2.2.
1.4.3. Preostali učinak
1.4.3.1. Preostali učinak uređaja za radno kočenje mora biti izmjeren na kraju
ispitivanja tipa I. u istim uvjetima (a posebno sa što je moguće više
konstantnom silom upravljanja čija srednja vrijednost ne smije prelaziti srednju
vrijednost stvarno uporabljene sile) kao pri ispitivanju tipa 0 s odvojenim
motorom (temperature mogu biti različite).
1.4.3.2. Preostali učinak ne smije biti:
1.4.3.2.1. ako je izražen kao usporenje, manji od 60 % vrijednosti usporenja
postignutoga pri ispitivanja tipa 0;
ili
1.4.3.2.1. ako je izražen kao zaustavni put, veći od vrijednosti zaustavnog puta
izračunate prema sljedećoj formuli,:

S2 ≤ 1,67 S1 – 0,67 a V

gdje je:
S1 = zaustavni put dobiven pri ispitivanju tipa 0,
S2 = zaustavni put zabilježen pri ispitivanju preostalog učinka,
a = 0,1,
V = početna brzina na početku kočenja prema definiciji u točkama 2.1.1 ili
2.2.2.
2. UČINAK UREĐAJA ZA KOČENJE
2.1 Odredbe koje se odnose na vozila s uređajima za kočenje koji djeluju samo na
kotač ili kotače prednje ili stražnje osovine.
2.1.1. Ispitna brzina V = 40 km/h(2) za mopede.
Ispitna brzina V = 60 km/h za motocikle (sa ili bez bočne prikolice) i tricikle.
2.1.2. Učinak kočenja s opterećenim vozilom
2.1.2.1. Za svrhu ispitivanja tipa I. preostalog učinka (za motocikle sa ili bez
bočne prikolice), zapisuju se zabilježene razine učinka u obliku zaustavnih
putova, srednje vrijednosti postignutog punog usporenja, kao i uporabljena sila
upravljanja.
2.1.2.2. Kočenje samo prednjom kočnicom

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| Kategorija | Zaustavni put (S)  (u m) | Odgovarajuća srednja  vrijednost  postignutog usporenja  (u m/s2) |
| Mopedi na dva kotača  Motocikli na tri kotača  Motocikli na dva kotača  Motocikli s bočnom prikolicom | S ≤ 0,1 V + V2/90  S ≤ 0,1 V + V2/70  S ≤ 0,1 V + V2/115  S ≤ 0,1 V + V2/95 | 3,4 (1)  2,7 (1)  4,4 (1)  3,6 |

(1) Za mopede s najvećom brzinom 25 km/h, ili manjom, koji imaju naplatak kotača
45 mm, ili manji (kodna oznaka 1,75), ta je vrijednost 2,8 ili S ≤ 0,1 V + V2/73.
Ako svaki uređaj za kočenje ne može postići tu vrijednost zbog ograničenog
prig
prianjanja, vrije,0 m/s2 mora se uporabiti za ispitivanje s opterećenim
vozilom, istodobnim kočenjem s oba uređaja za kočenje.
(2) Ako se te vrijednosti za pojedinačne uređaje za kočenje ne mogu postići zbog
ograničenog prianjanja, umjesto njih sljedeće se vrijednosti uporabljuju za
ispitivanje s opterećenim vozilom zajedničkim kočenjem s oba uređaja za kočenje:
– za mopede na tri kotača: 4,4 m/s2;
– za motocikli na dva kotača: 5,8 m/s2.

3.3.3.3. Kočenje samo stražnjom kočnicom

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| Kategorija | Zaustavni put (S)  (u m) | Odgovarajuća srednja  vrijednost  postignutog usporenja  (u m/s2) |
| Mopedi na dva kotača  Motocikli na tri kotača  Motocikli na dva kotača  Motocikli s bočnom prikolicom | S ≤ 0,1 V + V2/70  S ≤ 0,1 V + V2/70  S ≤ 0,1 V + V2/75  S ≤ 0,1 V + V2/95 | 2,7  2,7 (1)  2,9 (1)  3,6 |

(1) Ako se te vrijednosti za pojedinačne uređaje za kočenje ne mogu postići zbog
ograničene prionjivosti, umjesto njih sljedeće se vrijednosti uporabljuju za
ispitivanje s opterećenim vozilom, zajedničkim kočenjem s oba uređaja za
kočenje:
– za mopede na tri kotača: 4,4 m/s2;
– za motocikli na dva kotača: 5,8 m/s2.

2.1.3. Učinak kočenja s neopterećenim vozilom
2.1.3.1. Stvarno ispitivanje vozila opterećenog vozačem nije potrebno ako se
proračunom pokaže da je razdioba mase na kočenim kotačima takva, da svaki od
uređaja za kočenje jedne osovine omogućava postizanje srednje vrijednosti punog
usporenja od najmanje 2,5 m/s2 ili zaustavnog puta
S ≤ 0,1 V + V2/65.
2.2. Odredbe koje se odnose na vozila na kojima je (najmanje) jedan od uređaja
za kočenje kombinirani sustav kočenja
2.2.1. Za svrhu ispitivanja tipa I. preostalog učinka za motocikle (s ili bez
bočne prikolice) i tricikle, zapisuju se zabilježene razine učinka u obliku
zaustavnih putova, srednja vrijednosti postignutog punog usporenja, kao i
uporabljena sila upravljanja.
2.2.2. Ispitna brzina V = 40 km/h(3) za mopede.
Ispitna brzina V = 60 km/h za motocikle (sa ili bez bočne prikolice) i tricikle.
2.2.3. Vozilo se ispituje opterećeno i neopterećeno.
2.2.3.1. Kočenje samo s kombiniranim sustavom kočenja

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| Kategorija | Zaustavni put (S)  (u m) | Odgovarajuća srednja  vrijednost  postignutog usporenja  (u m/s2) |
| Mopedi  Motocikli na dva kotača  Motocikli s bočnom prikolicom  Tricikli | S ≤ 0,1 V + V2/115  S ≤ 0,1 V + V2/132  S ≤ 0,1 V + V2/140  S ≤ 0,1 V + V2/130 | 4,4  5,1  5,4  5,0 |

2.1.3.2. Kočenje s drugim radnim ili pomoćnim (sigurnosnim) uređajem za kočenje
Zaustavni put je:

S ≤ 0,1 V + V2/65

(odgovara srednjoj vrijednosti postignutog punog usporenja 2,5 m/s2)
2.3. Učinak kočenja s uređajem za parkirno kočnje (ako je primjenjivo)
2.3.1. Uređaj za parkirno kočenje mora, čak i ako je kombiniran s nekim
uređajima za kočenje, moći držati opterećeno vozilo u mirovanju na nagibu 18 %
na uzbrdici ili nizbrdici.
2.4. Odredbe o silama s kojima djeluje na upravljačke naprave
2.4.1. Sile koje djeluju na upravljačke naprave radne kočnice
ručno upravljanje     ≤ 200 N
nožno upravljanje     ≤ 350 N (mopedi i motocikli
(sa ili bez bočne prikolice))
nožno upravljanje     ≤ 500 N (tricikli).
2.4.2. Sile koje djeluju na upravljačke naprave parkirne kočnice (ako je
primjenjivo)
ručno upravljanje     ≤ 400 N
nožno upravljanje     ≤ 500 N.
2.4.3. U slučaju ručica ručnih kočnica, treba pretpostaviti da se točka
djelovanja mišićne sile nalazi 50 mm od vanjskog kraja ručice.
2.5. Razine učinka (najveći i najmanji) koje treba postići s mokrim kočnicama
2.5.1. Srednje usporenje koje treba postići s mokrom (mokrim) kočnicom
(kočnicama) između 0,5 i 1,0 sekunda, nakon aktiviranja kočnice mora najmanje
biti 60 % (4) od dobivenih vrijednosti sa suhom (suhim) kočnicom (kočnicama) za
vrijeme istog perioda i s uporabljenom istom silom upravljanja.
2.5.2. Uporabljena sila upravljanja, kojom treba djelovati što je brže moguće,
mora biti jednaka sili koja je potrebna za postizanje usporenja 2,5 m/s2 sa
suhom (suhim) kočnicom (kočnicama).
2.5.3 Ni u jednom trenutku za vrijeme ispitivanja tipa 0 s mokrom (mokrim)
kočnicom (kočnicama), usporenje ne smije prelaziti 120 % usporenja postignutog
sa suhom (suhim) kočnicom (kočnicama).
\_\_\_\_\_
(2) Vozila čija je najveća
brzina (Vmax) niža od 45 km/h za mopede, ili 67 km/h za motocikle (sa ili bez
bočne prikolice) i tricikle, treba ispitati pri brzini koja iznosi 0,9 Vmax.
(3) Vozila čija je najveća brzina (Vmax) niža od 45 km/h za mopede,
ili 67 km/h za motocikle (s ili bez bočne prikolice) i tricikle treba ispitati
pri brzini koja iznosi 0,9 Vmax.
(4) Za mopede s najvećom brzinom 25 km/h ili nižom, ta je vrijednost
40 %.

DODATAK 2.

ZAHTJEVI KOJI SE PRIMJENJUJU ZA MOPEDE NA DVA KOTAČA, MOTOCIKLE NA DVA KOTAČA I
TRICIKLE OPREMLJENE PROTUBLOKIRAJUĆIM UREĐAJEM

1. OPĆENITO
1.1. Cilj ovih odredbi je definirati najmanje učinke sustava kočenja s
protublokirajućim uređajima ugrađenim na mopede na dva kotača, motocikle na dva
kotača i tricikle. To ne čini obveznom ugradbu protublokirajućih uređaja na
vozila, ali ako su takvi uređaji ugrađeni moraju zadovoljavati niže navedene
zahtjeve.
1.2. Uređaju koji su sada poznati sadrže jedno ili više osjetila, jedno ili više
računala i jedan ili više modulatora. Uređaji različite konstrukcije smatrat će
se protublokirajućim uređajima u smislu ovog Dodatka ako su im učinci najmanje
jednaki propisanima u ovom dodatku.
2. DEFINICIJE
Za svrhu ovog dodatka:
2.1. Protublokirajući uređaj
označava dio sustava radnog kočenja koji automatski regulira stupanj
proklizavanja u smjeru vrtnje kotača na jednom ili više kotača vozila pri
kočenju.
2.2. Osjetilo
označava dio konstruiran da utvrđuje i prenosi računalu stanje vrtnje kotača ili
dinamička stanja vozila.
2.3. Računalo
označava dio konstruiran da vrednuje podatke koje šalje (šalju) osjetilo
(osjetila) i da prenese signal modulatoru.
2.4. Modulator
označava dio konstruiran da mijenja silu (sile) kočenja u skladu sa signalom
koji primi od računala.
3. Vrsta i značajke sustava
3.1 Svaki regulirani kotač mora biti takav, da može staviti u rad najmanje svoj
vlastiti uređaj.
3.2 Svaki prekid napajanja uređaja električnom energijom i/ili ožičenja izvan
elektronike računala mora biti signaliziran vozaču optičkim upozornim signalom,
koji mora biti vidljiv čak i na dnevnom svjetlu; vozač mora moći lako provjeriti
njegovo radno stanje(5).
3.3. U slučaju greške u protublokirajućem uređaju, učinkovitost kočenja
opterećenog vozila ne smije biti manja od niže vrijednosti dvaju propisanih
zahtjeva za vozilo, navedenih u točkama 2.1.2.2 ili 2.1.2.3 Dodatka 1.
3.4 Smetnje koje prave elektromagnetska polja ne smiju ometati rad uređaja(6).
3.5 Protublokirajući uređaji moraju zadržati svoju radnu sposobnost kad je
kočnica potpuno aktivirana za vrijeme bilo kojeg zaustavljanja.
4. Iskorišteno prianjanje
4.1. Općenito
4.1.1. U slučaju motocikala na dva kotača i tricikala, sustavi kočenja
opremljeni protublokirajućim uređajem smatraju se prihvatljivim ako je
zadovoljen uvjet

ε ≥ 0,70

gdje ε predstavlja iskorištenje prianjanja koje se uporabljuje kako je određeno
u Dopuni ovog dodatka(7).
4.1.2. Koeficijent iskorištenog prianjanja ε mora se izmjeriti na površinama
ceste s koeficijentom prianjanja koji ne prelazi 0,45 i nije manji od 0,8.
4.1.3. Ispitivanja se moraju provesti s neopterećenim vozilom.
4.1.4. Postupak ispitivanja za određivanje koeficijenta prianjanja (K) i formula
za izračunavanje iskorištenog prianjanja (ε) su kako je propisano u Dopuni ovog
dodatka.
5. DODATNA ISPITIVANJA
5.1 Sljedeće dodatne provjere moraju se obaviti s neopterećenim vozilom.
5.1.1. Şvaki kotač kojeg regulira protublokirajući uređaj mora blokirati kad se
punom silom(8) naglo djeluje na njegovu upravljačku napravu, na dvije vrste
površine ceste propisane u točki 4.1.2, pri početnim brzinama koje idu do 0,8 Vmax, ali ne prelaze 80 km/h(9).
5.1.2. Kad kotač kojega regulira protublokirajući uređaj prelazi s površine s
visokim prianjanjem na površinu s niskim pria­njanjem propisanim u točki 4.1.2,
uz djelovanje punom silom(8) na upravljačku napravu, kotač ne smije blokirati.
Brzina vožnje i trenutak aktiviranja kočnica moraju biti tako proračunani da se,
s potpuno aktivnim protublokirajućim uređajem na površini s visokim prianjanjem,
prelazak s jedne površine na drugu obavi približno brzinom 0,5 Vmax, ne
prelazeći 50 km/h.
5.1.3. Kad kotač prelazi s površine s niskim prianjanjem na površinu s visokim
prianjanjem propisanim u točki 4.1.2 uz djelovanje punoje punom silom(8 na upravljačku
napravu, usporenje vozila mora se povećavati do odgovarajuće vrijednosti u
razumnom vremenu, a vozilo ne smije skretati iz svoga početnog smjera. Brzina
vožnje i trenutak aktiviranja kočnica moraju biti proračunani tako da se, s
potpuno aktivnim protublokirajućim uređajem na površini s niskim prianjanjem,
prelazak s jedne površine na drugu obavi približno brzinom 0,5 Vmax, ne
prelazeći 50 km/h.
5.1.4. Kad su oba nezavisna uređaja za kočenje opremljena protublokirajućim
uređajem, ispitivanja propisana u točkama 5.1.1, 5.1.2 i 5.1.3 moraju se također
obaviti zajedničkim aktiviranjem oba nezavisna uređaja za kočenje, pri čemu
vozilo cijelo to vrijeme mora zadržati svoju stabilnost.
5.1.5. Međutim, pri ispitivanjima predviđenim u točkama 5.1.1, 5.1.2, 5.1.3 i
5.1.4, dopušteno je privremeno blokiranje ili veće proklizavanje kotača pod
uvjetom da to nije nepovoljno djelovalo na stabilnost vozila. Blokiranje kotača
dopušteno je kod brzina manjih od 10 km/h.

**Dopuna**1. ODREĐIVANJE KOEFICIJENTA PRIANJANJA (K)

1.1. Koeficijent prianjanja odeđuje se iz najvećeg stupnja kočenja vozila, bez
blokiranja kotača, s isključenim protublokirajućim uređajem (uređajima) i
istodobnim kočenjem svih kotača(10).
1.2. Ispitivanja kočenja obavljaju se aktiviranjem kočnica pri početnoj brzini
60 km/h (ili, u slučaju vozila koja ne mogu postići 60 km/h, pri brzini
približno 0,9 Vmax), neoptererećenim vozilom (osim ispitnih uređaja i/ili
potrebne sigurnosne opreme). Sila kojom se djeluje na upravljačku napravu
kočnice mora tijekom ispitivanja biti konstantna.
1.3. Niz ispitivanja može se obaviti do kritične točke koja se dostigne izravno
prije blokiranja kotača, mijenjanjem sila kočenja na prednjim i stražnjim
kotačima, u cilju određivanja najvećeg stupnja kočenja vozila().
1.4. Supanj kočenja (Z) mora se odrediti prema vremenu koje je potrebno da se
brzina vozila smanji od 40 km/h do 20 km/h, primjenom sljedeće formule:

Z = 0,56/t

u kojoj je t izmjereno u sekudama.
Kao drugu mogućnost, za vozila koja ne mogu postići 50 km/h, stupanj kočenja
treba odrediti prema vremenu koje je potrebno da se brzina vozila smanji od Vmax
do Vmax – 20, pri čemu je Vmax mjereno u km/h.
2. ODREĐIVANJE ISKORIŠTENJA PRIANJANJA (ε)
2.1 Iskorištenje prianjanje predstavlja omjer najvećeg stupnja kočenja kad
djeluje protublokirajući uređaj (Zmax) i najvećeg stupnja kočenja s isključenim
protublokirajućim uređajem (Zm). Zasebna ispitivanja mogu se obaviti na svakom
kotaču opremljenom protublokirajućim uređajem.
2.2. Zmax se određuje temeljem srednje vrijednosti od tri ispitivanja, uporabom
vremena potrebnog da se postignu smanjenja brzine propisana u točki 1.4.
2.3 Iskorištenje prianjanja određuje se ovom formulom:

ε = Zmax/Zm

DODATAK 3.

OPISNI DOKUMENT S OBZIROM NA KOČENJE ZA TIP MOTORNOG VOZILA NA DVA ILI TRI
KOTAČA
(treba priložiti uz zahtjev za homologaciju tipa sastavnoga dijela kad je
podnesen odvojeno od zahtjeva za homologaciju tipa vozila)

Serijski broj (određuje podnositelj zahtjeva):
....................................

Zahtjev za homologaciju tipa sastavnoga dijela s obzirom na kočenje za tip
motornog vozila na dva ili tri kotača mora sadržavati podatke navedene u Priloga
II. Direktive 92/61/EEZ u Dijelu A, u ovim točkama:
0.1,
0.2,
0.4 - 0.6,
2.1. do 2.2.1,
3.0 do 3.1.1,
5.5,
5.2.2,
7.1. do 7.4.
\_\_\_\_\_\_\_
(5) Tehnička služba treba
pregledati elektronički regulator i/ili sve pogonske sustave s obzirom na moguće
vrste kvarova.
(6) Proizvođači moraju tehničkim službama staviti na uvid postupke
ispitivanja i rezultate, dok se ne odobre ujednačeni postupci ispitivanja.
(7) Za mopede na dva kotača, dok se ne propiše najmanja vrijednost za
ε, izmjerenu vrijednost treba upisati u izvještaj o ispitivanju.
(8) Puna sila označava najveću silu propisanu u točki 2.4 Dodatka 1.
za odgovarajuću kategoriju vozila: može se uporabiti veća sila ako je potrebna
za aktiviranje protublokirajućeg uređaja.
(9) Na površinama s niskim prianjanjem (≤ 0,35) početna brzina može
se smanjiti iz sigurnosnih razloga: u takvim slučajevima, vrijednost K i početna
brzina moraju se navesti u izvještaju o ispitivanju
(10) Dodatni zahtjevi mogu biti postavljeni u slučaju vozila
opremljenih kombiniranim sustavima kočenja.
(11) Za olakšanje tih prethodnih ispitivanja, kao prvi korak može se
odrediti za svaki od kotača, najveća sila kočenja primijenjena prije kritične
točke

DODATAK 4.

CERTIFIKAT O HOMOLOGACIJI S OBZIROM NA KOČENJE ZA TIP MOTORNOG VOZILA NA DVA ILI
TRI KOTAČA

Naziv tijela nadležnog za homologaciju

*Obrazac*

Izvještaj br: …...…… Tehničke službe: ……...… Datum: …..….…

Homologacija br.: ……...…......... Izmjena/dopuna br. ….…...….......
1. Marka ili trgovačka oznaka vozila:
.................................................
2. Tip vozila:
.....................................................................................
3. Naziv i adresa proizvođača:
...........................................................

4. Ime i adresa ovlaštenoga predstavnika proizvođača (ako postoji): ...
7. Vozilo dostavljeno na ispitivanje dana:
............................................
9. Homologacija je dodijeljena/odbijena(12)
........................................
10.
Mjesto:........................................................................................
11. Datum:
........................................................................................
11. Potpis:
.........................................................................................

\_\_\_\_\_\_
(12) Prekrižiti što se ne
primjenjuje.

Pravilnik, NN 104/2008-3152
Opći uvjeti korištenjaZaštita privatnosti[Pristup podatcima](/data_access_hr.aspx)[ELI](/about_eli_hr.aspx)

©2026. g. Narodne novine d.d.

, izrada [Novena d.o.o.](http://novena.hr/)