## Presuda Upravnog suda Republike Hrvatske broj: Us-11652/2007-5 od 16. ožujka 2011.

### NN 97/2011 (24.8.2011.), Presuda Upravnog suda Republike Hrvatske broj: Us-11652/2007-5 od 16. ožujka 2011.

UPRAVNI SUD REPUBLIKE HRVATSKE

2026

PRESUDA

Upravni sud Republike Hrvatske u vijeću sastavljenom od sudaca Marine Kosović Marković kao predsjednice vijeća, mr. sc. Inge Vezmar Barlek i Sanje Štefan kao članica vijeća, te sudske savjetnice Ivane Mamić kao zapisničarke, u upravnom sporu tužitelja H1 Telekoma d.d., koje zastupa direktor Kristian Uwe Ćurković, protiv odluke tužene Hrvatske agencije za telekomunikacije, klasa: 344-06/07-02/49, urbroj: 376-07-11-02 od 15. listopada 2007., radi koncesije, u nejavnoj sjednici vijeća održanoj 16. ožujka 2011.,

presudio je

Tužba se odbija.

Ova presuda će se objaviti u »Narodnim novinama«.

Obrazloženje

Osporenom odlukom odbijen je zahtjev Portus d.o.o. prednika tužitelja za produljenje roka za podnošenje zahtjeva za obavljanje tehničkog pregleda i za sklapanje ugovora o koncesiji za obavljanje javnih govornih i podatkovnih usluga putem bežičnog pristupa lokalnoj petlji uz uporabu radiofrekvencijskog spektra u nepokretnoj telekomunikacijskoj mreži na području Istarske županije.

Tužitelj u tužbi prigovara zakonitosti osporenog rješenja. Ističe da se radi o tehničkom pregledu za telekomunikacijske usluge te je bilo moguće primjereno produljiti rok za obavljanje tog pregleda, a i rok za sklapanje ugovora o koncesiji, koji su određeni u točki 8. Odluke o davanju koncesije za područje Istarske županije od 5. rujna 2006. Tužitelj nije mogao izvršiti potrebne pripreme za tehnički pregled te je o tome obavijestio tuženika. Tuženik pogrešno zaključuje da tužitelj nema namjeru ispuniti obveze iz dodijeljene koncesije. Tuženik uopće ne vodi računa o problemu specifičnih uvjeta izgradnje mreže na području Istarske županije, posebno zbog općepoznatog problema u području graditeljstva, odnosno uvjeta za ishođenje potrebnih dozvola. Gotovo svi operatori tražili su od tuženika odgodu početka pružanja usluga na temelju dobivenih koncesija. Ni jedan operator koncesionar, pa ni tužitelj, nije postigao očekivane rezultate, što je i vidljivo iz prezentacije prema kojoj je od ukupno dodijeljene 74 koncesije komercijalno iskorišteno 8, tj. 10,8%. Ni operatori sa znatnijom tržišnom snagom (HT i VIPnet) nisu uspjeli komercijalno pružiti usluge na temelju dobivenih koncesija. Koncesija za frekvencije za obavljanje telekomunikacijskih usluga na razini županija je spora i neekonomična i suprotna je uobičajenoj praksi na svjetskom telekomunikacijskom tržištu. Tužitelj je bio upoznat s činjenicom da zahtjev za dodjelu nacionalne koncesije nije mogao biti pozitivno riješen. Zbog nepodmirenih dugovanja prema tuženiku, tužitelj je zatražio dostavu novog bankovnog jamstva i mogućnost obročnog plaćanja, što tuženik nije odobrio. Jedini razlog zbog kojeg su nastala nepodmirena dugovanja je rezultat otežanih uvjeta prilagodbe potrebama telekomunikacijskog tržišta. Tuženik pogrešno zaključuje da tužitelj nema namjeru ispuniti obveze iz dodijeljene koncesije. Prema tome, tuženik je trebao imati u vidu sve poteškoće i ne pristupiti rješavanju problema isključivo administrativnim putem. U Pravilniku objavljenom u »Narodnim novinama«, broj 106 od 17. listopada 2007. regulirana je mogućnost nacionalne koncesije, a tuženik je svoju odluku donio dva dana prije objave navedenog Pravilnika.

Predlaže Sudu da poništi osporenu odluku.

Tuženo tijelo u odgovoru na tužbu ostaje u svemu kod razloga osporene odluke. Smatra da je na temelju odredbe članka 6. stavka 5. Pravilnika o tehničkim pregledima u telekomunikacijama ovlašten rješavati po diskrecijskoj ocjeni, pa prema tome Sud u smislu odredbe članka 10. stavka 2. Zakona o upravnim sporovima u tom slučaju nije ovlašten ispitivati pravilnost primjene propisa. Ukazuje da je bankovno jamstvo koje je tužitelj dostavio imalo rok važenja do 21. siječnja 2007. Tuženik je dopisom od 5. ožujka 2007. zatražio od tužitelja dostavu novog bankovnog jamstva kao instrumenta osiguranja plaćanja iznosa naknade za koncesiju za prvu godinu obavljanja usluga, koja se plaća najkasnije prilikom sklapanja ugovora o koncesiji, a tužitelj novo bankovno jamstvo nije dostavio. Stoga nije bilo moguće produžiti rok za obavljanje tehničkog pregleda odnosno sklapanje ugovora. Tužitelj nije udovoljio zahtjevu tuženika odnosno propisanoj natječajnoj dokumentaciji, jer nije dostavio odgovarajuće bankovno jamstvo u periodu od više od sedam mjeseci od kada je pozvan na ispunjenje obveze. Navodi kako ne može biti odgovoran za poslovni neuspjeh tužitelja i činjenicu da je pogrešno procijenio svoje mogućnosti. Predlaže Sudu da tužbu kao neosnovanu odbije.

Tužba nije osnovana.

Iz podataka spisa predmeta proizlazi da je tuženo tijelo odlukom klasa: UP/I-344-01/06-01/257, urbroj: 376-06-02-5 od 5. rujna 2006., pod točkom 4. dalo predniku tužitelja koncesiju za uporabu frekvencija za obavljanje telekomunikacijskih usluga u nepokretnoj telekomunikacijskoj mreži uz uporabu radiofrekvencijskog spektra na području Istarske županije na razdoblje od pet godina. Prema točki 8. izreke prednik tužitelja je bio obvezan najkasnije do 23. veljače 2007. tuženiku dostaviti zahtjev za obavljanje tehničkog pregleda zajedno s dokumentima kojima se dokazuje ispunjavanje uvjeta određenih Zakonom o telekomunikacijama i propisima donesenim na temelju Zakona te je najkasnije do 23. ožujka 2007. s Agencijom bio dužan sklopiti ugovor o koncesiji.

Prednik tužitelja je zatražio produženje roka za dostavu zahtjeva za obavljanje tehničkog pregleda, a tuženik je odlučujući o zahtjevu dopisom od 1. ožujka 2007. pozvao tužitelja da sukladno obvezi utvrđenoj natječajnom dokumentacijom, dostavi bankovno jamstvo u iznosu vrijednosti naknade za koncesiju za prvu godinu obavljanja usluga koje će imati rok trajanja do dana uplate iznosa naknade za koncesiju za prvu godinu obavljanja usluga, a najkasnije 10 dana od isteka predloženog krajnjeg roka za sklapanje ugovora o koncesiji za područje Istarske županije, koji je sukladno zahtjevu tužitelja bio 23. rujna 2007.

Tužitelj odnosno njegov prednik nije dostavio navedeno bankovno jamstvo što niti ne osporava.

Radi navedenog Sud osporenu odluku nije mogao ocijeniti nezakonitom jer sukladno odredbi članka 6. stavka 5. Pravilnika o tehničkim pregledima u telekomunikacijama (»Narodne novine«, broj 7/05) iznimno, Vijeće Agencije može na temelju opravdanog zahtjeva pravne osobe koja je dobila koncesiju za frekvenciju za obavljanje telekomunikacijskih usluga iz stavka 1. tog članka, primjereno produljiti rok za obavljanje tehničkog pregleda, pri čemu može, prema potrebi, produljiti prvobitno određeni rok za sklapanje ugovora o koncesiji iz odluke o davanju koncesije.

S obzirom da tužitelj nije ispunio svoje obveze, što niti ne osporava, Sud osporenu odluku imajući u vidu naprijed citiranu odredbu, nije mogao ocijeniti nezakonitom.

Prigovori tužitelja koji se odnose na stanje i probleme telekomunikacijskog tržišta nisu doveli u sumnju zakonitost osporene odluke, s obzirom na naprijed citiranu odredbu.

Trebalo je stoga na temelju odredbe članka 42. stavka 2. Zakona o upravnim sporovima (»Narodne novine«, broj: 53/91, 9/92 i 77/92) tužbu odbiti kao neosnovanu.

Odluka o objavi presude utemeljena je na odredbi članka 14. stavka 8. citiranog Zakona o telekomunikacijama.

Broj: Us-11652/2007-5

Zagreb, 16. ožujka 2011.

Predsjednica vijeća

Marina Kosović Marković, v. r.

Presuda, NN 97/2011-2026