## Rješenje Ustavnog suda Republike Hrvatske broj: U-III-1101/2003 od 31. listopada 2003.

### NN 187/2003 (26.11.2003.), Rješenje Ustavnog suda Republike Hrvatske broj: U-III-1101/2003 od 31. listopada 2003.

# USTAVNI SUD REPUBLIKE HRVATSKE

2944

Ustavni
sud Republike Hrvatske, u Vijeću trojice za odluči­vanje o ustavnim tužbama, u
sastavu sudac Milan Vuković, pred­sjednik Vijeća, te suci Ivan Matija i Jasna
Omejec, članovi Vije­ća, u postupku pokrenutom ustavnom tužbom P. D. iz B.,
kojeg zastupa mr. N. V., odvjetnik u R., na sjednici održanoj dana 31.
listopada 2003. godine, jednoglasno je donio

## RJEŠENJE

I.
Ustavna tužba se odbacuje.

II.  Ovo rješenje objavit će se u »Narodnim
novinama«.

```
Obrazloženje
```

1.Podnositelj je podnio ustavnu tužbu protiv
rješenja Visokog prekršajnog suda Republike Hrvatske, broj: Jž-4247/02 od 6.
studenoga 2002. godine, kojim je odbijena kao neosnovana njegova žalba i potvrđeno
rješenje Prekršajnog suda u Opatiji, broj: J-909/II02 od 25. rujna 2002.
godine. Prvostupanjskim rješenjem odbačen je zahtjev podnositelja za
ponavljanje prekršajnog postupka.

*Ustavni sud nije nadležan za odlučivanje.*

2.U članku 62. stavku 1. Ustavnog zakona o
Ustavnom sudu Republike Hrvatske (»Narodne novine«, broj 49/02 – pročišćeni
tekst, u nastavku: Ustavni zakon) propisano je:

»(1) Svatko može podnijeti Ustavnom sudu ustavnu tužbu
ako smatra da mu je pojedinačnim aktom tijela državne vlasti, tijela jedinice
lokalne i područne (regionalne) samouprave ili prav­ne osobe s javnim
ovlastima, kojim je odlučeno o njegovim pravima i obvezama ili o sumnji ili
optužbi zbog kažnjivog djela, povrijeđeno ljudsko pravo ili temeljna sloboda
zajamčena Ustavom ... (u daljnjem tekstu: ustavno pravo)«.

Sukladno navedenom, odluke nadležnih tijela donesene
u postupcima pokrenutim prijedlogom za ponavljanje ili obnovu pravo­moćno završenog
sudskog postupka, odnosno prijedlogom za obnovu upravnog postupka, u pravilu se
ne smatraju pojedinačnim aktima iz članka 62. stavka 1. Ustavnog zakona protiv
kojih je Ustavni sud nadležan pružati ustavnosudsku zaštitu, jer se u tim
postupcima ne donosi odluka o pravima i obvezama ili o sumnji ili optužbi zbog
kažnjivog djela stranaka u postupku, odnosno odluka o biti stvari.

O
pravima i obvezama ili o sumnji ili optužbi zbog kažnjivog djela stranaka
prethodno je već pravomoćno odlučeno u postupku čije se ponavljanje traži, a
protiv tih su odluka, kao i protiv eventualnih povreda učinjenih u postupcima u
kojima su one donesene, stranke imale pravo Ustavnom sudu podnijeti ustavnu tužbu
radi zaštite ustavnih prava.

Stoga
se pojedinačnim aktima iz članka 62. stavka 1. Ustavnog zakona, protiv kojih je
Ustavni sud nadležan pružati ustavnosudsku zaštitu, u pravilu imaju smatrati
samo odluke donesene u prethodno provedenom, pravomoćno završenom postupku
kojima je odlučeno o pravima ili obvezama ili o sumnji ili optužbi zbog kažnjivog
djela stranaka, ali ne i odluke donesene u postupku u kojem se rješavalo o
njegovom ponavljanju.

3. Navedeno stajalište
Ustavni sud je izrazio i podrobno obrazložio u svom rješenju, broj
U-III-1165/2000 od 28. listopada 2002. godine, objavljenom u »Narodnim
novinama«, službenom listu Republike Hrvatske, broj 126/2002.

4. Slijedom navedenoga, na
temelju članka 72. u svezi s član­kom 62. Ustavnog zakona, riješeno je kao u
izreci.

5.Odluka o objavi
temelji se na odredbi članka 29. Ustavnog zakona.

Broj: U-III-1101/2003
Zagreb, 31. listopada 2003.

USTAVNI SUD REPUBLIKE HRVATSKE

Predsjednik Vijeća
**Milan Vuković,** v. r.

Rješenje, NN 187/2003-2944