## Presuda Upravnog suda Republike Hrvatske broj: Us-14180/2009-4 od 17. ožujka 2011.

### NN 60/2011 (1.6.2011.), Presuda Upravnog suda Republike Hrvatske broj: Us-14180/2009-4 od 17. ožujka 2011.

UPRAVNI SUD REPUBLIKE HRVATSKE

1344

PRESUDA

Upravni sud Republike Hrvatske u vijeću sastavljenom od sudaca mr. sc. Mirjane Juričić kao predsjednice vijeća, Lidije Rostaš--Beroš i Smiljana Mikuša kao članova vijeća te sudskog savjetnika Daria Mađaroša kao zapisničara, u upravnom sporu tužitelja HT – Hrvatske telekomunikacije d.d. iz Zagreba, Savska cesta 32, kojeg po generalnoj punomoći zastupa Maja Mandić, direktorica Odjela za korporativne regulatorne poslove, protiv rješenja tužene Hrvatske agencije za poštu i elektroničke komunikacije, Jurišićeva 13, Zagreb, klasa: UP-I-344-08/09-01/20, urbroj: 376-04-09-16 MB/KŽ od 19. studenoga 2009., uz sudjelovanje zainteresirane osobe Optima telekom d.d. iz Zagreba, Buzin, Bani 75c, radi primjene Pravilnika o načinu i uvjetima pristupa i zajedničkog korištenja elektroničke komunikacijske infrastrukture i povezane opreme, u nejavnoj sjednici vijeća održanoj 17. ožujka 2011.,

presudio je

I. Tužba se odbija.

II. Ova presuda će se objaviti u »Narodnim novinama«.

Obrazloženje

Osporavanim rješenjem tuženo je tijelo utvrdilo da tužitelj nije postupao u skladu s obvezama propisanim odredbom članka 4. Pravilnika o načinu i uvjetima pristupa i zajedničkog korištenja elektroničke komunikacijske infrastrukture i povezane opreme (Narodne novine, broj 154/08., dalje u tekstu – Pravilnik) prigodom projektiranja i građenja elektroničke komunikacijske infrastrukture i povezane opreme na lokacijama u Zagrebu – Utrine 6, 7, 8, 9 i Pešćenica 29, na način da postojeći slobodan prostor u cijevima nije koristio maksimalno – tako da istog popuni s cijevima malog promjera, istog ili različitog promjera ili kombinacijom cijevi malog promjera i mikrocijevi. Točkom II. izreke rješenja tužitelju je naloženo u roku 30 dana od primitka rješenja projektnu dokumentaciju u svrhu izvođenja radova na projektu FTTx na lokacijama iz točke I. rješenja uskladiti s odredbom članka 4. Pravilnika te u roku 90 dana od primitka rješenja izvesti dodatne radove na projektu FTTx na lokacijama iz točke I. rješenja sukladno usklađenoj projektnoj dokumentaciji te o svemu učinjenom bez odgode obavijestiti nadzornika. Točkom III. izreke rješenja tužitelju je naloženo da od dana primitka rješenja, u svim slučajevima planiranja, projektiranja i građenja elektroničke kominikacijske infrastrukture i povezane opreme primjenjuje propisane uvjete korištenja izgrađene kabelske kanalizacije, odnosno da primjenjuje sve propisano iz odredbe članka 4. Pravilnika. Točkom IV. izreke rješenja određeno je da će u slučaju nepstupanja po rješenju odgovornoj osobi tužitelja biti izrečena upravna mjera u novčanom iznosu u visini do dvadesetostruke prosječne plaće u Republici Hrvatskoj u proteklom tromjesečju te da će svaka sljedeća upravna mjera biti izrečena u dvostukom iznosu. Zaključno je točkom V. izreke rješenja određeno da će se rješenje objaviti u »Narodnim novinama« i na službenim stranicama tuženog tijela.

Tužitelj osporava zakonitost pobijanog rješenja iz svih razloga utvrđenih odredbom članka 10. stavka 1. točaka 1. i 3. Zakona o upravnim sporovima. U bitnom navodi da je projektant prilikom izrade projektne dokumentacije za pet lokacija koje su bile predmet stručnog nadzora imao u vidu upravo situaciju da je slobodan prostor u kabelskoj kanalizaciji na predmetnim trasama pretežnim dijelom neovlašteno korišten od strane neodređenog broja drugih operatora i korisnika koji su bez znanja i odobrenja vlasnika kabelske kanalizacije u njega uvlačili nedefiniranu količinu svojih kabela. Tvrdi da se zbog toga razina raspoloživosti slobodnog prostora u cijevima kabelske kanalizacije ne može sa sigurnošću utvrditi bez prethodnog provođenja postupka sređivanja postojećeg stanja u kabelskoj kanalizaciji za koji je, sukladno odredbi članka 10. Pravilnika, nadležno tuženo tijelo. Zbog toga smatra da je jedini logičan i moguć način postupanja da se najprije provede postupak sređivanja postojećeg stanja, a potom da se preostali prostor popunjava i zajednički koristi sukladno Pravilniku. Smatra ujedno da mu je tuženo tijelo preuranjeno naložilo obveze navedene u rješenju, ne uvažavajući činjenicu da je prilikom izvida na terenu i samo utvrdilo da na svim trasama koje su bile predmet stručnog nadzora postoje nelegalno i nepropisno postavljeni kabeli drugih korisnika, što nameće potrebu prethodnog sređivanja postojećeg stanja kako bi se mogao utvrditi slobodan prostor, a što je preduvjet za primjenu članka 4. Pravilnika. Stoga predlaže poništiti pobijano rješenje.

Tuženo tijelo u odgovoru na tužbu osporava tužiteljeve navode te predlaže odbiti tužbu kao neosnovanu iz razloga navedenih u obrazloženju pobijanog rješenja. Navodi da je prema odredbama Zakona o elektroničkim komunikacijama (Narodne novine, broj 73/08.-dalje u tekstu: Zakon) obvezno poticati zajedničko korištenje elektroničke komunikacijske infrastrukture uz primjenu načela iz članka 5. Zakona, a to su u prvom redu osiguranje tržišnog natjecanja te poticanje djelotvornih ulaganja u infrastrukturu, uz korištenje tehnoloških rješenja koja su najpogodnija za racionalnu iskorištenog slobodnog prostora. Stoga smatra da pozivanje tužitelja na sređivanje postojećeg stanja ne može biti opravdanje niti osnova oslobađanja od odgovornosti tužitelja da postupa u skladu s propisima, odnosno da postupi u skladu s rješenjem. Naglašava da je tužitelj u ostavljenom roku tuženom tijelu dostavio ispravak sporne projektne dokumentacije.

Tužba je neosnovana.

Iz sadržaja spisa predmeta proizlazi da je tuženo tijelo 14. listopada 2009., na temelju pritužbi društva Optima telekom d.d. iz Zagreba, započelo stručni nadzor kako bi utvrdilo da li tužitelj poštuje odredbu članka 4. stavka 12. Pravilnika.

U provedenom nadzoru tuženo je tijelo utvrdilo da je tužitelj u razdoblju od 1. siječnja do 30. rujna 2009. na području Grada Zagreba, a u svrhu izvođenja radova na projektu FTTx, projektirao i gradio elektroničku komunikacijsku infrastrukturu na način da je uvlačio kabele u postojeću elektroničku komunikacijsku infrastrukturu suprotno uvjetima propisanim odredbom članka 4. Pravilnika.

Prema ocjeni Suda tuženo je tijelo pravilno zaključilo da je tužitelj prilikom projektiranja i građenja elektroničke komunikacijske infrastrukture i povezane opreme bio dužan postupati na način propisan odredbom članka 4. stavka 12. Pravilnika koja propisuje da nije dopušteno izravno uvlačenje svjetlovodnog kabela u cijev velikog promjera, već se prethodno mora instalirati zaštitna cijev malog promjera ili mikrocijev. Svaki pojedini kabel se mora nalaziti u svojoj cijevi ili mikrocijevi. Time se postiže maksimalna fleksibilnost u sustavu, glede održavanja i zaštite instaliranih kabela. Izuzetak od ovog pravila mogu biti već uvučeni kabeli bez prethodnog zaključenja ugovora o pristupu i zajedničkom korištenju kabelske kanalizacije, a koji će biti predmet naknadnog sređivanja postojećeg stanja, sukladno članku 11. tog Pravilnika.

Stoga je pravilno postupilo tuženo tijelo kada je na temelju odredbe članka 114. stavka 1. točke 17. i 19. i članka 114. stavka 6. Zakona donijelo pobijano rješenje kojim je tužitelju naložilo postupiti na način naveden u izreci rješenja.

Neosnovano tužitelj prigovara da mu je tuženo tijelo preuranjeno naložilo obveze navedene u rješenju jer je preduvjet za primjenu članka 4. Pravilnika prethodno sređivanje postojećeg stanja. Sud je suglasan s ocjenom tuženog tijela da u konkretnom slučaju, kod projektiranju i gradnji nove elektroničke komunikacijske infrastrukture i kod postavljanja novih kablova, sređivanje postojećeg stanja ne može biti opravdanje tužitelju za neusklađenost projektne dokumentacije sa važećim propisima.

Slijedom navedenog Sud cijeni da je tuženo tijelo postupalo u skladu s odredbama važećih propisa te je vodeći računa o ostvarivanju osnovnih načela i ciljeva regulacije telekomunikacijskog tržišta donijelo na zakonu osnovano rješenje.

Nadalje, Sud nije utvrdio da bi u postupku bile učinjene povrede na koje se tužitelj poziva jer osporavano rješenje sadrži utvrđeno činjenično stanje, pravne propise i razloge koji s obzirom na utvrđeno činjenično stanje upućuju na rješenje koje je dano u izreci pa prigovori tužitelja izneseni u tužbi nisu doveli u sumnju zakonitost pobijanog rješenja te je Sud prihvatio stajalište tuženog tijela koje je izloženo u osporavanom rješenju.

Sud je stoga utvrdio da predmetnim upravnim aktom nije povrijeđen zakon na štetu tužitelja, već cijeni da je tuženo tijelo pri donošenju rješenja poštivalo zakonske odredbe, da je isto doneseno na osnovi potpuno utvrđenog činjeničnog stanja i uz pravilnu primjenu zakona.

Zbog toga je tužba odbijena na temelju odredbe članka 42. stavka 2. Zakona o upravnim sporovima (»Narodne novine«, broj 53/91., 9/92. i 77/92.).

Objava ove presude temelji se na odredbi članka 14. stavka 7. Zakona o elektroničkim komunikacijama.

Broj: Us-14180/2009-4

Zagreb, 17. ožujka 2011.

Predsjednica vijeća

mr. sc. Mirjana Juričić, v. r.

Presuda, NN 60/2011-1344