## Odluka Ustavnog suda Republike Hrvatske broj od U-IIIA-427/2003 od 8. srpnja 2004.

### NN 113/2004 (16.8.2004.), Odluka Ustavnog suda Republike Hrvatske broj od U-IIIA-427/2003 od 8. srpnja 2004.

# USTAVNI SUD REPUBLIKE HRVATSKE

2182

Ustavni
sud Republike Hrvatske, u Prvom vijeću za odlu­či­vanje o ustavnim tužbama, u
sastavu sudac Željko Potoč­njak, predsjednik Vijeća, te suci Ivan Matija, Agata
Račan, Smiljko Sokol, Nevenka Šernhorst i Milan Vuković, članovi Vijeća, odlu­čujući
o ustavnoj tužbi G. A. iz Z., kojeg zastupa Č. P., odvjetnik iz Z., na sjednici
održanoj 8. srpnja 2004. godine, jednoglasno je donio

## ODLUKU

I.Ustavna
tužba se usvaja.

II.Općinski
sud u Zagrebu dužan je donijeti presudu u pred­metu koji se vodi pred tim
sudom, pod brojem: Pn-6357/93 u najkraćem mogućem roku, ali ne duljem od deset
(10) mjeseci, računajući od prvog idućeg dana od dana objave ove odluke u
»Narodnim novinama«.

III.Na temelju članka 63. stavka 3. Ustavnog zakona o Ustav­nomsudu
Republike Hrvatske (»Narodne novine«, broj 49/02 – pročišćeni tekst),
podnositelju ustavne tužbe G. A. iz Z., određuje se primjerena naknada zbog
povrede ustavnog prava iz članka 29. stavka 1. Ustava Republike Hrvatske
(»Narodne novine«, broj 41/01 – pročišćeni tekst) u iznosu od 2.500,00 kuna.

IV.Naknada
iz točke III. izreke ove odluke bit će isplaćena iz državnog proračuna u roku
od tri mjeseca od dana podnošenja zahtjeva podnositelja Ministarstvu financija
Republike Hrvatske za njezinu isplatu.

V.Ova
odluka objavit će se u »Narodnim novinama«.

```
Obrazloženje
```

1.Podnositelj
je podnio ustavnu tužbu pozivom na odredbu članka 63. stavka 1. Ustavnog zakona
o Ustavnom sudu Republike Hrvatske (»Narodne novine«, broj 49/02 – pročišćeni
tekst, u daljnjem tekstu: Ustavni zakon), smatrajući da mu je nerazumno dugim
trajanjem parničnog postupka pokrenutim njegovom tužbom povrijeđeno ustavno
pravo na suđenje u razumnom roku.

ČINJENICE
VAŽNE ZA USTAVNOSUDSKI POSTUPAK

2.Ustavni
sud je u postupku pokrenutom ustavnom tužbom, primjenom članka 63. Ustavnog
zakona, uvidom u spis Općin­skog suda u Zagrebu, broj: Pn-6357/93 utvrdio
činjenice koje su pravno relevantne za odlučivanje o povredi ustavnog prava
podnositelja, zajamčenog člankom 29. stavkom 1. Ustava.

Dana 2.
prosinca 1993. godine podnositelj je Općinskom sudu u Zagrebu podnio tužbu
protiv A. V. radi naknade štete.

U
razdoblju do 5. studenoga 1997. godine donijeta je presuda zbog izostanka
protiv koje je tuženik stavio prijedlog za povrat u prijašnje stanje, te je
presuda stavljena van snage.

Na ročište određeno za dan 18. rujna 2000. godine
nije pristupio podnositelj koji je trebao biti saslušan, te je njegov
punomoćnik pozvan dostaviti adresu podnositelja koja nije bila navedena u tužbi.

Ročište određeno za dan 21. svibnja 2001. godine odgođeno
je jer nije pristupio podnositelj za kojeg je dostava vraćena da je nepoznat na
adresi koju je naveo njegov punomoćnik.

Na ročištu održanom 25. rujna 2001. godine saslušan
je pod­nositelj.

Ročiište određeno za dan 17. prosinca 2001. godine
odgo­đeno je jer na isto nije pristupio tuženik koji je trebao biti sa­slušan.

Na ročištu održanom dana 6. svibnja 2002. godine
saslušan je tuženik, a na ročištu održanom 15. travnja 2003. godine jedan
svjedok.

U međuvremenu je podnositelj predložio saslušanje dva
svjedoka.

Ročišta određena za dane 15. travnja i 19. rujna
2003. godine odgođena su jer nisu pristupili svjedoci za koje je dostava
vraćena s naznakom da više ne rade na adresama koje je naznačio podnositelj.

Ročište određeno za dan 28. siječnja 2004. godine
odgođeno je jer nisu pristupili svjedoci za koje je dostava vraćena s naznakom
da su nepoznati na adresama koje je naznačio podnositelj.

Podnositelj
nije naznačio nove adrese svjedoka kojih je saslušanje predložio.

Ročište
je održano 5. srpnja 2004. godine, te je iduće ročište određeno za rujan 2004.
godine.

OČITOVANJE
OPĆINSKOG SUDA U ZAGREBU

3.Na
temelju članka 69. alineje 2. Ustavnog zakona, Ustavni sud je zatražio od
Općinskog suda u Zagrebu da se izjasni o navodima ustavne tužbe.

U očitovanju
od 6. svibnja 2004. godine, Općinski sud u Zagrebu navodi kronologiju
postupanja u predmetu, te ističe kako su ročišta zakazivana prema mogućnostima
referade koja je opterećena sa 1200 predmeta, te kako su odgode ročišta bile
uzrokovane ponašanjem samog podnositelja.

PRAVO
VAŽNO ZA USTAVNOSUDSKI POSTUPAK

4.Odredbom
članka 29. stavka 1. Ustava Republike Hrvat­ske, propisano je:

»Svatko
ima pravo da zakonom ustanovljeni neovisni i nepristrani sud (...) u razumnom
roku odluči o njegovim pravima i obvezama(...).«.

Odredbama
članka 63. Ustavnog zakona propisano je:

»(1)
Ustavni sud će pokrenuti postupak po ustavnoj tužbi i prije no što je iscrpljen
pravni put, u slučaju kad o pravima i obvezama stranke (...) nije u razumnom
roku odlučio sud (...).

(2) U
odluci kojom usvaja ustavnu tužbu zbog nedonošenja akta u razumnom roku iz
stavka 1. ovoga članka, Ustavni sud će nadležnom sudu odrediti rok za donošenje
akta kojim će taj sud meritorno odlučiti o pravima i obvezama (...)
podnositelja. Rok za donošenje akta počinje teći idućeg dana od dana objave
odluke Ustavnog suda u »Narodnim novinama«.

(3) U
odluci iz stavka 2. ovoga članka Ustavni sud će odrediti primjerenu naknadu
koja pripada podnositelju zbog povrede njegova ustavnog prava koju je sud
učinio kada o pravima i obvezama podnositelja (...) nije odlučio u razumnom
roku. Naknada se isplaćuje iz državnog proračuna u roku od tri mjeseca od dana
podnošenja zahtjeva stranke za njezinu isplatu.«.

*Ustavna tužba je osnovana.*

5.Uvidom
u spis Općinskog suda u Zagrebu, broj: Pn-6357/93 Ustavni sud je utvrdio da su
se u ovom slučaju ostvarile pretpostavke za postupanje temeljem odredbe članka
63. Ustavnog zakona.

Svoju
odluku Ustavni sud obrazlaže sljedećim utvrđenjima:

5.1. DULJINA SUDSKOG POSTUPKA

Prvostupanjski
parnični postupak započeo je 2. prosinca 1993. godine, tužbom podnositelja
protiv A. V. radi naknade štete.

Ustavna
tužba je podnesena dana 11. veljače 2004. godine, a do tog dana sudski postupak
nije pravomoćno okončan pa Ustavni sud utvrđuje da do dana podnošenja ustavne
tužbe postupak u ovom predmetu traje ukupno deset (10) godina, dva (2) mjeseca
i devet (9) dana.

Zakon o
potvrđivanju Konvencije za zaštitu ljudskih prava i temeljnih sloboda i
protokola, broj 1, 4, 6, 7 i 11 uz Konvenciju za zaštitu ljudskih prava i
temeljnih sloboda (»Narodne novine – Međunarodni ugovori«, broj 18/97, 6/99 –
pročišćeni tekst i 8/99 – ispravak, u daljnjem tekstu: Zakon o potvrđivanju
Konvencije) stupio je na snagu dana 5. studenoga 1997. godine.

Od dana
stupanja na snagu Zakona o potvrđivanju Konvencije, odredbe Konvencije za
zaštitu ljudskih prava i temeljnih sloboda Vijeća Europe (u daljnjem tekstu:
Europska konvencija) čine, temeljem članka 140. Ustava Republike Hrvatske, dio
unutarnjeg pravnog poretka Republike Hrvatske. Dio unutarnjeg prav­nog poretka
Republike Hrvatske od tog dana čini i odredba članka 6. stavka 1. Europske
konvencije pod nazivom »Pravo na pošteno suđenje«, koja, između ostalog,
propisuje:

»Radi
utvrđivanja svojih prava i obveza građanske naravi (...) svatko ima pravo da
zakonom ustanovljeni neovisni i nepristrani sud (...) u razumnom roku ispita
njegov slučaj.«.

Pravo
na donošenje sudske odluke u razumnom roku čini dio unutarnjeg pravnog poretka
Republike Hrvatske od dana stupanja na snagu Zakona o potvrđivanju Konvencije
(5. studenoga 1997. godine). Pravo na donošenje sudske odluke u razumnom roku
je ustavno pravo u Republici Hrvatskoj od 9. studenoga 2000. godine (dana
proglašenja Promjena Ustava). Ispitivanje razumnosti trajanja sudskih postupaka
prije 5. studenoga 1997. godine, u pravilu, ne bi moglo biti predmetom
ustavnosudskih postupaka temeljenih na članku 63. Ustavnog zakona, jer u
dotadašnjem prav­nom poretku Republike Hrvatske takvo pravo nije postojalo.

Ustavni
sud je ocijenio da se u ovom slučaju pravno relevantnim razdobljem, s aspekta
povrede prava na donošenje sud­ske odluke u razumnom roku, smatra razdoblje od
5. studenoga 1997. godine (to jest od dana stupanja na snagu Zakona o potvrđivanju
Konvencije) do 11. veljače 2004. godine (to jest do dana podnošenja ustavne tužbe),
što ukupno iznosišest (6) godina, tri (3) mjeseca i šest (6) dana.

5.2. POSTUPANJE NADLEŽNOG SUDA

Ustavni
sud je utvrdio da je u razmatranom, pravno relevantnom razdoblju, potpuna
neaktivnost suda trajala od 5. studenoga 1997. godine do 18. rujna 2000.
godine, što iznosi dvije (2) godine, deset (10) mjeseci i trinaest (13) dana.
Nakon 18. rujna 2000. godine Općinski sud u Zagrebu redovno je zakazivao
ročišta, te nije uzrokovao nikakve zastoje u postupku.

5.3. PONAŠANJE PODNOSITELJA USTAVNE TUŽBE
(TUŽITELJA U SUDSKOM POSTUPKU)

Podnositelj
ustavne tužbe, kao tužitelj u sudskom postupku, prema utvrđenju Ustavnog suda,
znatno je pridonio duljini pos­tupka nakon 18. rujna 2000. godine, jer su dva
ročišta na kojima je trebao biti saslušan odgođena zbog njegovog nedolaska iz
razloga što njegov punomoćnik nije naveo točnu adresu podnositelja. Nadalje,
veći broj ročišta je odgođen jer podnositelj nije sudu dostavio točne adrese
svjedoka koje je sam predložio saslušati.

5.4. SLOŽENOST SUDSKOG PREDMETA

Ustavni
sud nalazi da se ne radi o složenom predmetu.

6.Ustavni
sud utvrđuje da postupak u predmetu, broj: Pn-6357/93 koji se vodi pred
Općinskim sudom u Zagrebu traje preko deset godina. Ustavni sud nalazi da je
Općinski sud u Zag­rebu uzrokovao znatno odugovlačenje postupka jednim duljim
razdobljem svoje neaktivnosti, dok je svako odugovlačenje nakon 18. rujna 2000.
godine uzrokovao sam podnositelj. Međutim, imajući u vidu ukupnu duljinu
postupka kao i razdoblje potpune neaktivnosti suda dulje od dvije godine i
deset mjeseci, a za koje ne postoji opravdanje, Ustavni sud nalazi da se u ovom
predmetu prekoračenje razumne duljine ne može pripisati isključivo
podnositelju. Stoga je povrijeđeno ustavno pravo podnositelja da zakonom
ustanovljeni neovisni i nepristrani sud u razumnom roku odluči o njihovim
pravima ili obvezama, koje je zajamčeno član­kom 29. stavkom 1. Ustava Republike
Hrvatske.

Stoga
je, u smislu odredbe članka 63. stavka 2. Ustavnog zakona, donesena odluka kao
pod točkama I. i II. izreke ove odluke.

7.Sukladno odredbi članka 63. stavka 3.
Ustavnog zakona, odlučeno je kao pod točkama III. i IV. izreke odluke.

Visinu naknade zbog povrede ustavnog prava na
donošenje sudske odluke u razumnom roku Ustavni sud, u pravilu, određuje za
razmatrano, pravno relevantno razdoblje, uz iznimnu moguć­nost uvažavanja
nerazumno dugog razdoblja potpune neaktivnosti suda i prije 5. studenoga 1997.
godine, što ovisi o osobitim okolnostima svakog pojedinog slučaja.

Pri utvrđivanju visine naknade, temeljem članka 63.
stavka 2. Ustavnog zakona, Ustavni sud uzima u obzir sve okolnosti slučaja, uz
istodobno uvažavanje ukupnih gospodarskih i socijalnih prilika u Republici
Hrvatskoj. U predmetnom postupku Ustav­ni sud je pri određivanju visine naknade
naročito imao u vidu zastoje u postupku izazvane ponašanjem samog podnositelja.

8.Odluka o objavi odluke (točka V. izreke)
temelji se na odredbi članka 29. stavka 1. Ustavnog zakona.

Broj: U-IIIA-427/2004
Zagreb, 8. srpnja 2004.

USTAVNI SUD REPUBLIKE HRVATSKE

Predsjednik Vijeća
**dr. sc.** **Željko Potočnjak,** v. r.

Odluka, NN 113/2004-2182