## Odluka Ustavnog suda Republike Hrvatske broj U-III-475/1999 od 14. siječnja 2000.

### NN 14/2000 (4.2.2000.), Odluka Ustavnog suda Republike Hrvatske broj U-III-475/1999 od 14. siječnja 2000.

# USTAVNI SUD REPUBLIKE HRVATSKE

Ustavni sud Republike Hrvatske, u Vijeću petorice za odlučivanje
o ustavnim tužbama, sastavljenom od dopredsjednika Suda dr.
sc. Petra Klarića, kao predsjednika Vijeća te sudaca
Jurice Malčića, mr. sc. Ivana Matije, Emilije Rajić,
i Milana Vukovića, dr. iur., kao članova Vijeća,
u postupku povodom ustavne tužbe »P. t..« d.o.o.
iz D., kojeg zastupa B. M., odvjetnik iz D., na sjednici Vijeća
održanoj dana 14. siječnja 2000. godine, jednoglasno
je donio

## ODLUKU

I. Ustavna tužba se usvaja, te se ukida:

- rješenje Upravnog suda Republike Hrvatske, broj: Us-4789/1997-9
od 3. prosinca 1998. godine.

II. Predmet se vraća Upravnom sudu Republike Hrvatske na
ponovni postupak.

Obrazloženje

»P. t.« d.o.o. iz D. podnio je pravodobnu i dopuštenu
ustavnu tužbu u svezi s rješenjem Upravnog suda Republike
Hrvatske, broj: Us-4789/1997-9 od 3. prosinca 1998. godine kojim
je odbačena kao nepravodobna tužba podnositelja protiv
rješenja Ministarstva prostornog uređenja, graditeljstva
i stanovanja, klasa: UP-II-350-05/96-05/1087, ur. broj: 531-05/2-97-2
od 14. veljače 1997. godine. Tim je rješenjem poništeno
rješenje Županije d.-n., Ureda za prostorno uređenje,
stambeno-komunalne poslove, graditeljstvo i zaštitu okoliša
u D., klasa: UP/I-350-06/94-02/288, ur. broj: 2117-05/4-96-3 od
30. kolovoza 1996. godine, te je odbijen zahtjev P. K. iz D. za
donošenje rješenja o zadržavanju dogradnje objekta
u prostoru.

Podnositelj smatra da je osporenim rješenjem Upravnog suda,
povrijeđena vladavina prava, kao jedna od najviših vrednota
ustavnog poretka Republike Hrvatske. Ukazuje i na povredu ustavnog
prava jednakosti svih pred zakonom zajamčenog člankom
14. stavkom 2. Ustava. Smatra da je povrijeđeno i ustavno
načelo iz članka 115. stavka 3. Ustava prema kojemu
sudovi sude na temelju Ustava i zakona.

Obrazlažući povrede ustavnih načela i prava
podnositelj ističe da rješenje protiv kojeg je podnio
tužbu Upravnom sudu nije primio prije 7. svibnja 1997. godine
a tužba sudu podnesena je 26. svibnja 1997. godine, dakle
unutar roka od 30 dana propisanog odredbom članka 24. stavka
1. Zakona o upravnim sporovima (»Narodne novine«, broj
53/91, 9/92 i 77/92, nastavno: ZUS). Stoga smatra da su mu osporenim
rješenjem kojim je odbačena njegova tužba kao
nepravodobna povrijeđena ustavna prava.

Uvidom u spise upravnog tijela i Upravnog suda, utvrđeno je
sljedeće:

Rješenjem Ministarstva prostornog uređenja, graditeljstva
i stanovanja, klasa: UP-II-350-05/96-05/1087, ur. broj: 531-05/2-97-2
od 14. veljače 1997. godine poništeno je rješenje
Županije d.-n., Ureda za prostorno uređenje, stambeno-komunalne
poslove, graditeljstvo i zaštitu okoliša u D., klasa:
UP/I-350-06/94-02/288, ur. broj: 2117-05/4-96-3 od 30. kolovoza
1996. godine, te je odbijen zahtjev P. K. iz D. za donošenje
rješenja o zadržavanju dogradnje objekta u prostoru.

U tijeku upravnog postupka, P. K. prodao je podnositelju ustavne
tužbe predmetne nekretnine u odnosu na koje je zatraženo
zadržavanje u prostoru. Rješenje o odbijanju zahtjeva
za donošenje rješenja o zadržavanju dogradnje objekta
u prostoru dostavljeno je i podnositelju zahtjeva i podnositelju
ustavne tužbe. To rješenje podnositelj ustavne tužbe
primio je 8. svibnja 1997. godine, a tužbu Upravnom sudu
podnio je 26. svibnja 1997. godine.

Upravni sud je odbacio tužbu podnositelja pozivajući
se na činjenicu da je P. K. primio rješenje protiv
kojega je podnesena tužba 1. travnja 1997. godine, pa je
u odnosu na taj datum primitka tužba nepravodobna.

Ustavna tužba je osnovana.

Prema odredbi članka 24. ZUS-a, tužba se podnosi u
roku od 30 dana od dana dostave upravnog akta stranci koja je
podnosi.

Upravni sud je odbacio tužbu podnositelja pozivajući
se na datum primitka osporenog rješenja od strane prednika
podnositelja, potpuno zanemarujući činjenicu da je
upravno tijelo dostavilo osporeno rješenje podnositelju i
time mu priznalo položaj stranke koja ima pravo na pokretanje
upravnog spora.

U konkretnom slučaju Upravni sud je postupio na način
na koji postupa u slučajevima kada osoba koja nije sudjelovala
u upravnom postupku (i kojoj upravni akt nije niti dostavljen)
podnese tužbu tom sudu smatrajući da joj je osporenim
upravnim aktom povrijeđeno neko pravo ili pravni interes.
U takvom slučaju, osobi koja pokreće upravni spor
nije dostavljen upravni akt jer u postupku nije sudjelovala, pa
slijedom toga rok za podnošenje tužbe Upravnom sudu
počinje teći od dana dostave upravnog akta stranci
koja je u postupku sudjelovala.

Međutim, u konkretnom slučaju, odbacivanje tužbe
podnositelja nije utemeljeno na zakonu budući da je podnositelju
kao pravnom sljedniku stranke u upravnom postupku osporeno rješenje
dostavljeno a u odnosu na datum primitka osporenog akta od strane
podnositelja, tužba Upravnom sudu je pravodobna.

U prilog stajalištu da je u konkretnom slučaju podnositelju
trebalo biti priznato svojstvo stranke u upravnom postupku govori
i sama praksa Upravnog suda prema kojoj se pravnom sljedniku iz
pravnog posla o prijenosu prava vlasništva ne može odreći
svojstvo stranke u upravnom postupku radi zaštite njenih
pravnih interesa pa i u slučaju da pravo vlasništva
na nekretnini još nije upisano u zemljišne knjige.

Prema članku 49. Zakona o općem upravnom postupku
(»Narodne novine«, broj 53/91), stranka u upravnom postupku
je i osoba koja radi zaštite svojih prava ili pravnih interesa
ima pravo sudjelovati u postupku.

Polazeći od činjenica da je podnositelj ustavne tužbe
imao pravni interes za sudjelovanje u upravnom postupku te da
mu je upravno tijelo dostavilo rješenje kojim se taj postupak
okončava, valja zaključiti da je u konkretnom slučaju
samim dostavljanjem rješenja od 14. veljače 1997.
godine, podnositelju priznato svojstvo stranke u upravnom postupku,
pa je uslijed toga rok za podnošenje tužbe za pokretanje
upravnog spora podnositelju počeo teći od dana kada
je on primio osporeno rješenje.

Slijedom iznijetog, rješenjem Upravnog suda kojim je odbačena
podnositeljeva tužba kao nepravodobna, povrijeđeno je
podnositeljevo ustavno pravo jednakosti pred zakonom zajamčeno
odredbom članka 14. stavka 2. Ustava kao i ustavno načelo
iz članka 115. stavka 3. Ustava prema kojemu sudovi sude
na temelju Ustava i zakona.

Stoga je na temelju odredaba članaka 69. i 72. Ustavnog
zakona o Ustavnom sudu Republike Hrvatske (»Narodne novine«,
broj 99/99), odlučeno kao u izreci.

Broj: U-III-475/1999
Zagreb, 14. siječnja 2000.

USTAVNI SUD REPUBLIKE HRVATSKE

Predsjednik Vijeća
**dr. sc. Petar Klarić,** v. r.

Odluka, NN 14/2000-191