## Zakon o ravnopravnosti spolova

### NN 116/2003 (22.7.2003.), Zakon o ravnopravnosti spolova

# HRVATSKI SABOR

1585

Na teme­lju članka 88. Ustava Republike
Hrvatske, donosim

## ODLUKU

### O PROGLAŠENJU ZAKONA O RAVNOPRAVNOSTI SPOLOVA

Proglašavam Zakon o ravnopravnosti spolova, koji
je donio Hrvatski sabor na sjednici 14. srp­nja 2003.

Broj: 01-081-03-2624/2
Zagreb, 18. srp­nja 2003.

Predsjednik
Republike Hrvatske
**Stjepan Mesić,** v. r.

## ZAKON

### O RAVNOPRAVNOSTI SPOLOVA

I. OPĆE ODREDBE

Članak 1.

Ovim se Zakonom utvrđuju opće osnove za zaštitu
i promicanje ravnopravnosti spolova kao temeljne vrednote ustavnog poretka
Republike Hrvatske, te definira i uređuje način zaštite od diskriminacije na
temelju spola i stvaranje jednakih mogućnosti za žene i muškarce.

Članak 2.

Nitko ne smije trpiti štetne posljedice zbog
toga što je kao svjedok ili žrtva diskriminacije na temelju spola dao iskaz
pred nadležnim tijelom ili upozorio javnost na slučaj diskriminacije.

Članak 3.

Državna tijela, pravne osobe s javnim ovlastima,
te pravne osobe u pretežitom vlasništvu države i jedinica lokalne i područne
(regionalne) samouprave dužni su u svim fazama planiranja, donošenja i provedbe
neke odluke ili akcije ocjenjivati i vrednovati učinke te odluke ili akcije na
položaj žena, odnosno muška­raca, radi postizanja stvarne ravnopravnosti žena i
muškaraca.

Članak 4.

Odredbe ovoga Zakona ne smiju se tumačiti niti
primjenjivati na način koji bi ograničio ili umanjio sadržaj jamstava o
ravnopravnosti spolova koja izviru iz općih pravila međunarodnog prava, pravne
stečevine Europske zajednice, te Konvencije o ukidanju svih oblika
diskriminacije žena i Europske konvencije za zaštitu ljudskih prava i temeljnih
sloboda.

II. DEFINICIJE POJMOVA

Članak 5.

Ravnopravnost spolova znači da su žene i
muškarci jednako prisutni u svim područjima javnog i privatnog života, da imaju
jednak status, jednake mogućnosti za ostvarivanje svih prava, kao i jednaku
korist od ostvarenih rezultata.

Članak 6.

(1) Diskriminacija na temelju spola (u daljnjem
tekstu: diskriminacija) predstavlja svako normativno ili stvarno, izravno ili
neizravno razlikovanje, isključivanje ili ograničenje temeljeno na spolu kojim
se otežava ili negira ravnopravno priznanje, uživanje ili ostvarivanje ljudskih
prava muškaraca i žena u političkom, obrazovnom, ekonomskom, socijalnom,
kulturnom, građanskom i svakom drugom području života.

(2) Zabranjuje se diskriminacija na temelju
bračnog ili obiteljskog statusa i spolne orijentacije.

(3) Poticanje druge osobe na diskriminaciju
smatra se diskriminacijom u smislu ovoga Zakona.

Članak 7.

(1) Izravna diskriminacija postoji ako se prema
osobi postupa ili bi se moglo postupati nepovoljnije u jednakim ili sličnim
okolnostima u odnosu na osobu suprotnoga spola.

(2) Neizravna diskriminacija postoji kada
neutralna pravna norma, kriteriji ili praksa u jednakim ili sličnim okolnostima
stavljaju osobe jednoga spola u nepovoljniji položaj u odnosu na osobu
suprotnog spola.

(3) Diskriminacijom se ne smatraju pravne norme,
kriterij ili praksa koji su nužni, odnosno mogu biti opravdani objektivnim
činjenicama koje su neovisne o spolu.

Članak 8.

(1) Uznemiravanje i spolno uznemiravanje
predstavljaju dis­kri­mi­naciju u smislu ovoga Zakona.

(2) Uznemiravanje je svako neželjeno ponašanje
uvjetovano spolom osobe, koje ima za cilj ili koje stvarno predstavlja povredu
osobnog dostojanstva i koje stvara neugodno, neprijateljsko, ponižavajuće ili
uvredljivo okruženje.

(3) Spolno uznemiravanje je svako neželjeno
verbalno ili neverbalno, odnosno fizičko ponašanje spolne naravi, koje ima za
cilj ili koje stvarno predstavlja povredu osobnog dostojanstva i koje stvara
neugodno, neprijateljsko, ponižavajuće ili uvredljivo okruženje.

Članak 9.

(1) Posebne mjere su specifične pogodnosti
kojima se osobama određenog spola omogućuje ravnopravno sudjelovanje u javnom životu,
otklanjaju postojeće nejednakosti ili im se osiguravaju prava u kojima su
ranije bili prikraćeni.

(2) Posebne mjere se uvode privremeno radi
ostvarivanja stvarne ravnopravnosti žena i muškaraca i ne smatraju se
diskriminacijom.

III. POSEBNE MJERE

Članak 10.

Posebne mjere se
utvrđuju propisima kojima se uređuju pojedina područja javnog života.

Članak 11.

(1) Državna tijela,
pravne osobe s javnim ovlastima, te pravne osobe u pretežitom vlasništvu države
ili jedinica lokalne i područne (regionalne) samouprave, obvezna su
primjenjivati posebne mjere i donijeti planove djelovanja za promicanje i uspo­stav­ljanje
ravnopravnosti spolova.

(2) Tijela iz stavka 1.
ovoga članka donose planove djelovanja iz djelokruga svoje nadležnosti na
osnovi analize položaja žena i muškaraca, utvrđuju razloge za uvođenje posebnih
mjera, ciljeve koje treba postići, način provedbe i metode nadziranja provedbe.

(3) Planove djelovanja
iz stavka 1. ovoga članka prethodno odobrava Ured za ravnopravnost spolova
Vlade Republike Hrvat­ske.

Članak 12.

(1) Provođenjem
posebnih mjera promicat će se ravnopravno sudjelovanje žena i muškaraca u
tijelima zakonodavne, izvršne i sudbene vlasti, uključujući javne službe, te
postupno povećavati uključivanje podzastupljenog spola tako da njegova
zastupljenost dosegne razinu njegovog udjela u ukupnom stanovništvu Repub­like
Hrvatske.

(2) U svrhu
ostvarivanja cilja iz stavka 1. ovoga članka uvodit će se posebne mjere kada je
zastupljenost jednoga spola osjetno neuravnotežena.

(3) Pri imenovanju u državna
tijela i tijela jedinice lokalne i područne (regionalne) samouprave i druge
pravne osobe s javnim ovlastima, mora se voditi računa o ravnomjernoj
zastupljenosti oba spola.

(4) Pri imenovanju
članova odbora, povjerenstava i izaslanstva koja zastupaju Republiku Hrvatsku
na međunarodnoj razini, državna tijela dužna su voditi računa o jednakoj
zastupljenosti žena i muškaraca u odborima, povjerenstvima ili izaslanstvima.

IV. DISKRIMINACIJA NA PODRUČJIMA ZAPOŠLJAVANJA I
RADA

Članak 13.

(1) Diskriminacija na
području zapošljavanja i rada zabranjena je u javnom i privatnom sektoru,
uključujući državna tijela, u odnosu na:

1. uvjete za
zapošljavanje, samozapošljavanje ili obavljanje zanimanja, uključujući
kriterije i uvjete za izbor kandidata za radna mjesta, u bilo kojoj grani
djelatnosti i na svim razinama profesionalne hijerarhije,

2. napredovanje na
poslu,

3. pristup svim vrstama
i stupnjevima školovanja, profesionalne orijentacije, stručnog usavršavanja i
osposobljavanja, dokvalifikacije i prekvalifikacije,

4. uvjete zaposlenja i
rada, sva prava iz rada i na temelju rada, uključujući jednakost plaća,

5. članstvo i
djelovanje u udrugama radnika ili poslodavaca ili u bilo kojoj drugoj
profesionalnoj organizaciji, uključujući povlastice koje proizlaze iz tog
članstva.

(2) Prilikom
oglašavanja potrebe za zapošljavanjem radnika u oglasu mora biti jasno
istaknuto da se za oglašeno radno mjesto mogu javiti osobe oba spola.

V. OBRAZOVANJE

Članak 14.

(1) Obrazovanje o
pitanjima ravnopravnosti spolova predstavlja integralni dio sustava osnovnog,
srednjoškolskog i visoko­školskog obrazovanja, kao i cjeloživotnog učenja koji
uključuju pripremu oba spola za aktivno i ravnopravno sudjelovanje na svim
područjima života.

(2) Sadržaji
rodnostudijskih programa trebaju poticati nova – nediskriminatorna znanja o ženama
i muškarcima, uklanjanju spolno/rodne nejednakosti i rodnih stereotipa u
obrazovanju na svim razinama, uvažavanja rodnih aspekata u svim obrazovno-nastavnim
područjima te donošenja mjera za osiguravanje ujednačene zastupljenosti po
spolu kako u školsko/studentskoj populaciji tako i unutar predavačkih
struktura.

(3) Sustavno
obrazovanje i osvještavanje o ravnopravnosti spolova obvezujuće je za sva državna
tijela, pravne osobe s javnim ovlastima, posebice obrazovne ustanove, te druge
pravne osobe koje sudjeluju u provedbi promicanja i uspostavljanja
ravnopravnosti spolova.

(4) Nadležno državno
tijelo za obrazovanje i institucije na području obrazovanja provodit će posebne
mjere, osobito u odnosu na:

1. pristup obrazovanju,

2. pripremu, usvajanje
i provedbu programa obrazovanja,

3. davanje obveznih
odobrenja udžbenicima i nastavnim pomagalima,

4. uvođenje
organizacijskih inovacija,

5. mijenjanje
pedagoških i andragoških metoda.

VI. POLITIČKE STRANKE

Članak 15.

Političke stranke koje su upisane u registar
političkih stranaka usvajaju svake četiri godine plan djelovanja o pitanju
uravnotežene zastupljenosti žena i muškaraca i, u skladu s njim, određuju
metode za promicanje uravnoteženije zastupljenosti žena i muškaraca u tijelima
stranke, na popisima kandidata za izbore u Hrvatski sabor i tijelima jedinica
lokalne i područne (regionalne) samouprave.

VII. MEDIJI

Članak 16.

(1) Mediji će kroz programske koncepte promicati
razvoj svijesti o ravnopravnosti žena i muškaraca.

(2) Zabranjeno je javno prikazivanje i
predstavljanje žena i muškaraca na uvredljiv, omalovažavajući ili ponižavajući
način, s obzirom na spol i spolnu orijentaciju.

VIII. STATISTIČKI PODACI

Članak 17.

(1) Svi statistički podaci i informacije koji se
prikupljaju, evidentiraju i obrađuju u državnim tijelima, javnim službama i
ustanovama, moraju biti iskazani po spolu.

(2) Statistički podaci i informacije koji se
prikupljaju, evidentiraju i obrađuju, prema stavku 1. ovoga članka, dostupni su
javnosti u skladu s propisima kojima se uređuje zaštita osobnih podataka i s
odredbama posebnog zakona kojim se uređuje područje službene statistike.

IX. OSIGURANJE PROVEDBE ZAKONA

1. URED ZA RAVNOPRAVNOST SPOLOVA

 Članak
18.

(1) Vlada Republike Hrvatske osnovat će uredbom
Ured za ravnopravnost spolova (u daljnjem tekstu: Ured) kao stručnu službu za
obavljanje poslova u vezi s ostvarivanjem ravnopravnosti spolova.

(2) Ured obavlja stručne i druge poslove na
način da:

1. koordinira sve aktivnosti kojima je cilj
uspostavljanje ravnopravnosti spolova, što uključuje pružanje profesionalne
pomoći u primjeni i provedbi ovoga Zakona i drugih propisa koji se odnose na
ravnopravnost spolova,

2. odobrava tijelima iz članka 11. ovoga Zakona
provedbu planova djelovanja,

3. predlaže Vladi Republike Hrvatske i državnim
tijelima donošenje ili izmjene zakona i drugih propisa kao i usvajanje drugih
mjera,

4. izrađuje nacionalnu politiku za promicanje
ravnopravnosti spolova i nadzire njezinu provedbu,

5. provodi istraživanja, izrađuje analize i
svake dvije godine Vladu Republike Hrvatske izvještava o provedbi nacionalne
politike,

6. prati usklađenost i primjenu zakona i drugih
propisa koji se odnose na ravnopravnost spolova u odnosu na međunarodne
dokumente,

7. priprema nacionalna izvješća o ispunjavanju
među­narod­nih obveza u području ravnopravnosti spolova,

8. surađuje s nevladinim udrugama koje su
aktivne u području ravnopravnosti spolova i osigurava djelomično financiranje
njihovih projekata ili aktivnosti,

9. promiče znanje i svijest o ravnopravnosti
spolova,

10. prima predstavke stranaka o povredama
odredbi ovoga Zakona i drugih propisa,

11. izvještava Vladu Republike Hrvatske svake
godine, naj­kasnije krajem travnja za prethodnu godinu o svojim aktivnostima.

(3) Uredbom iz stavka 1. ovoga članka propisat
će se unutarnje ustrojstvo, način i organizacija rada, te druga pitanja
značajna za obavljanje poslova Ureda.

2. PRAVOBRANITELJ/ICA ZA RAVNOPRAVNOST SPOLOVA

Članak 19.

(1) Pravobranitelj/icu za ravnopravnost spolova
(u daljnjem tekstu: pravobranitelj/ica) imenuje i razrješava Hrvatski sabor na
prijedlog Vlade Republike Hrvatske.

(2) Pravobranitelj/ica ima zamjenika/cu koje
imenuje i razrješava Hrvatski sabor na prijedlog pravobranitelja/ice.

(3) Pravobranitelj/ica
i njegov/njezin zamjenik/ica dužnosnici su Republike Hrvatske, imenuju se na
vrijeme od 8 godina i mogu biti ponovno imenovani.

(4) Pravobranitelj/ica
i njegov/njezin zamjenik/ca moraju biti različitog spola, a jedan/na od njih
mora biti diplomirani pravnik/ica.

(5) Za
pravobranitelja/icu i njegovog/njezinog zamjenika/icu može biti imenovan
hrvatski državljanin/ka koji ima visoku stručnu spremu i koji je osobnim
zalaganjem poznat javnosti u području zaštite ljudskih prava.

Članak 20.

Pravobranitelj/ica i
njegov/njezin zamjenik/ica bit će razrije­šeni dužnosti prije istjeka vremena
na koje su imenovani u slučaju:

1. vlastitog zahtjeva,

2. gubitka hrvatskog državljanstva,

3. trajnoga gubitka
sposobnosti za obnašanje dužnosti,

4. pravomoćne osude za
kazneno djelo, ili

5. neprihvaćanja
godišnjeg izvješća o radu ili nezakonitog, nepravodobnog ili nestručnog
obavljanja svoje dužnosti.

Članak 21.

(1) Pravobranitelj/ica
djeluje neovisno i samostalno, prati provođenje ovoga Zakona i drugih propisa
koji se tiču ravnopravnosti spolova i najmanje jednom godišnje izvješćuje
Hrvatski sabor.

(2) Pravobranitelj/ica
razmatra slučajeve kršenja načela ravnopravnosti spolova, slučajeva
diskriminacije prema pojedincima ili grupama pojedinaca koje su počinila tijela
državne uprave, jedinice tijela lokalne i područne (regionalne) samouprave i
druga tijela s javnim ovlastima, zaposleni u tim tijelima i druge pravne i
fizičke osobe.

(3) Svatko se može
obratiti pravobranitelju/ici zbog povreda odredbi ovoga Zakona bez obzira da li
je neposredno oštećen, osim ako se oštećena strana tome izrijekom protivi.

Članak 22.

(1) U obavljanju poslova iz svoga djelokruga
pravobranitelj/ica je ovlašten/a upozoravati, predlagati i davati preporuke.

(2) Pravobranitelj/ica
je ovlašten/a od tijela iz članka 21. stavka 2. tražiti izvješća, a u slučaju
neudovoljavanja zahtjeva, pravobranitelj/ica može tražiti provođenje nadzora od
tijela koje obavlja nadzor nad njihovim radom.

(3) Ako u obavljanju
poslova pravobranitelj/ica sazna za povredu odredbi ovoga Zakona s elementima
kaznenog djela podnijet će prijavu nadležnom državnom odvjetništvu.

Članak 23.

(1) Pravobranitelj/ica
ima pravo podnijeti prijedlog za pokretanje postupka ocjene ustavnosti zakona,
odnosno ustavnosti i zakonitosti drugih propisa ako ocijeni da je povrijeđeno
načelo ravnopravnosti spolova.

(2) Ako
pravobranitelj/ica utvrdi da je povrijeđeno načelo ravnoprvnosti spolova zbog
nesuklađenosti propisa s ovim Zakonom, predložit će pokretanje postupka izmjene
takvog propisa.

(3) Pravobranitelj/ica
u obavljanju svojih poslova može zatražiti stručnu pomoć znanstvenih i stručnih
osoba i institucija.

Članak 24.

(1) Državna tijela i
pravne osobe s javnim ovlastima, pravnim osobama u pretežitom vlasništvu države
ili jednica lokalne i područne (regionalne) samouprave, te pravne i fizičke
osobe, dužne su pravobranitelju/ici dati sve potrebne informacije i omogućiti
uvid u dokumentaciju bez obzira na stupanj tajnosti najkasnije u roku od 15
dana od dana primitka zahtjeva.

(2) Pravobranitelj/ica
i osobe zaposlene u njegovom/njezinom uredu, dužni su podatke za koje su
saznali u obavljanju poslova čuvati kao službenu tajnu.

Članak 25.

(1) Pravobranitelj/ica
donosi poslovnik o svom radu kojim se uređuje način i organizacija rada,
unutarnji ustroj stručne službe, te druga pitanja značajna za obavljanje
poslova pravobranitelja/ice.

(2) Poslovnik o radu iz
stavka 1. ovoga članka potvrđuje Hrvatski sabor.

3. KOORDINATOR/ICA U TIJELIMA DRŽAVNE UPRAVE

Članak 26.

(1) Čelnik tijela državne
uprave određuje dužnosnika koji obavlja i poslove koordinatora za ravnopravnost
spolova.

(2) Koordinator iz
stavka 1. ovoga članka u skladu s nadležnosti tijela državne uprave surađuje s
Uredom te odgovara za provedbu ovoga Zakona.

4. SUDSKA ZAŠTITA

Članak 27.

U slučajevima diskriminacije iz članka 6., 7. i
8. ovoga Zakona osoba koja se smatra oštećenom može zahtijevati naknadu štete
po propisima obveznog prava o odgovornosti za štetu.

X. OSIGURANJE SREDSTAVA

Članak 28.

Sredstva za rad Ureda osiguravaju se u proračunu
Republike Hrvatske.

XI. KAZNENE ODREDBE

Članak 29.

Odgovorna osoba u pravnoj osobi s javnim
ovlastima i pravnoj osobi u pretežitom vlasništvu države ili jedinica lokalne i
područne (regionalne) samouprave koja Uredu ne podnese plan djelovanja kaznit
će se za prekršaj novčanom kaznom u iznosu od 3.000,00 kuna.

XII. PRIJELAZNE I ZAVRŠNE ODREDBE

Članak 30.

Tijela iz članka 11. ovoga Zakona dužna su
izraditi analize i dostaviti planove djelovanja s posebnim mjerama Uredu u roku
od godine dana od dana stupanja na snagu ovoga Zakona.

Članak 31.

Nadležno državno tijelo iz članka 14. ovoga
Zakona dužno je uskladiti programe osnovnog i srednjeg obrazovanja, programe
stručnog osposobljavanja i usavršavanja i cjeloživotnog obrazovanja s odredbama
ovoga Zakona u roku od godine dana od dana stupanja na snagu ovoga Zakona.

Članak 32.

Nadležna tijela za vođenje statističkih podataka
iz članka 17. ovoga Zakona dužna su usklađivati obrasce za vođenje tih podataka
na način koji će osigurati provedbu ovoga Zakona.

Članak 33.

(1) Vlada Republike Hrvatske će donijeti Uredbu
iz članka 18. ovoga Zakona u roku od 60 dana od dana stupanja na snagu ovoga
Zakona.

(2) Vlada Republike Hrvatske će Hrvatskom saboru
pred­ložiti imenovanje pravobranitelja/ice u roku od 60 dana od dana stupanja
na snagu ovoga Zakona.

(3) Pravobranitelj/ica će Hrvatskom saboru
predložiti imenovanje zamjenika/ice u roku od 30 dana od dana svoga imenovanja.

Članak 34.

Pravobranitelj/ica će donijeti poslovnik iz
članka 25. ovoga Zakona u roku od 60 dana od dana stupanja na dužnost.

Članak 35.

Koordinatori iz članka 26. ovoga Zakona moraju
biti odre­đeni u roku od 3 mjeseca od dana stupanja na snagu ovoga Zakona.

Članak 36.

Zakoni i drugi propisi će se uskladiti s
odredbama ovoga Zakona u roku od godine dana od dana stupanja na snagu ovoga
Zakona.

Članak 37.

Ovaj Zakon stupa na snagu osmoga dana od dana
objave u »Narodnim novinama«.

Klasa: 044-01/03-01/05
Zagreb, 14. srpnja 2003.

HRVATSKI
SABOR

Predsjednik
Hrvatskoga sabora
**Zlatko** **Tom****či****ć,** v. r.

Zakon, NN 116/2003-1585