## Zakon o obveznim odnosima

### NN 35/2005 (17.3.2005.), Zakon o obveznim odnosima

HRVATSKI SABOR

707

Na temelju članka 88. Ustava
Republike Hrvatske donosim

ODLUKU

O PROGLAŠENJU ZAKONA O OBVEZNIM ODNOSIMA

Proglašavam Zakon o obveznim odnosima,
kojega je Hrvat­ski sabor donio na sjednici 25. veljače 2005. godine.

Broj: 01-081-05-768/2

Zagreb, 4. ožujka 2005.

Predsjednik
Republike Hrvatske
**Stjepan Mesić,** v. r.

ZAKON O OBVEZNIM ODNOSIMA

Dio
prvi

OPĆI
DIO

Glava
I.

OSNOVNA NAČELA

Cilj
i sadržaj zakona

Članak
1.

Ovim se Zakonom uređuju osnove
obveznih odnosa (opći dio) te ugovorni i izvanugovorni obvezni odnosi (posebni
dio).

Sloboda uređivanja obveznih
odnosa

Članak 2.

Sudionici u prometu slobodno
uređuju obvezne odnose, a ne mogu ih uređivati suprotno Ustavu Republike
Hrvatske, prisilnim propisima i moralu društva.

Ravnopravnost sudionika u
obveznom odnosu

Članak 3.

Sudionici u obveznom odnosu
ravnopravni su.

Načelo savjesnosti i
poštenja

Članak 4.

U zasnivanju obveznih odnosa i
ostvarivanju prava i obveza iz tih odnosa sudionici su dužni pridržavati se
načela savjesnosti i poštenja.

Dužnost suradnje

Članak 5.

Sudionici obveznih odnosa dužni
su surađivati radi potpunog i urednog ispunjenja obveza i ostvarivanja prava u
tim odnosima.

Zabrana zlouporabe prava

Članak 6.

Zabranjeno je ostvarivanje prava
iz obveznog odnosa suprotno svrsi zbog koje je ono propisom ustanovljeno ili
priznato.

Načelo jednake vrijednosti
činidaba

Članak 7.

(1) Pri sklapanju naplatnih
pravnih poslova sudionici polaze od načela jednake vrijednosti uzajamnih
činidaba.

(2)
Zakonom se određuje u kojim slučajevima narušavanje toga načela povlači pravne
posljedice.

Zabrana prouzročenja štete

Članak 8.

Svatko je dužan uzdržati se od
postupka kojim se može drugome prouzročiti šteta.

Dužnost ispunjenja obveze

Članak 9.

Sudionik u obveznom odnosu dužan
je ispuniti svoju obvezu i odgovoran je za njezino ispunjenje.

Ponašanje u ispunjavanju
obveza i ostvarivanju prava

Članak 10.

(1)
Sudionik u obveznom odnosu dužan je u ispunjavanju svoje obveze postupati s
pažnjom koja se u pravnom prometu zahtijeva u odgovarajućoj vrsti obveznih
odnosa (pažnja dobrog gospodarstvenika, odnosno pažnja dobrog domaćina).

(2)
Sudionik u obveznom odnosu dužan je u ispunjavanju obveze iz svoje profesionalne
djelatnosti postupati s povećanom pažnjom, prema pravilima struke i običajima
(pažnja dobrog stručnjaka).

(3)
Sudionik u obveznom odnosu dužan je u ostvarivanju svog prava suzdržati se od
postupka kojim bi se otežalo ispunje­nje obveze drugog sudionika.

Dispozitivni karakter
odredaba Zakona

Članak 11.

Sudionici mogu svoj obvezni
odnos urediti drukčije nego što je ovim Zakonom određeno, ako iz pojedine
odredbe ovoga Zakona ili iz njezina smisla ne proizlazi što drugo.

Primjena običaja i prakse

Članak 12.

(1)
U obveznim odnosima među trgovcima primjenjuju se trgovački običaji čiju su
primjenu ugovorili i praksa koju su međusobno razvili.

(2)
U obveznim odnosima iz stavka 1. ovoga članka primjenjuju se i trgovački običaji
koje trgovci redovito primjenjuju u istim takvim odnosima, ako sudionici u
njima nisu izrijekom ili prešutno isključili njihovu primjenu.

(3)
Trgovački običaji i praksa koju su trgovci međusobno razvili, za čiju su
primjenu ispunjene pretpostavke iz ovoga Zakona, primjenjuju se i ako su
suprotni dispozitivnom propisu.

(4)
U obveznim odnosima među ostalim sudionicima primjenjuju se običaji kad je
njihova primjena ugovorena ili zakonom propisana.

Postupanje u skladu sa
statutom, društvenim ugovorom, odnosno pravilima

Članak 13.

(1)
Pravne osobe u zasnivanju obveznog odnosa postupaju u skladu sa svojim
statutom, društvenim ugovorom, odnosno pravilima.

(2)
Ali ugovor koji je sklopljen ili druga pravna radnja koja je poduzeta suprotno
statutu, društvenom ugovoru, odnosno pravilima ostaje na snazi, osim ako je za
to druga strana znala ili je zakonom drukčije određeno.

Primjena pojedinih odredaba
na trgovačke ugovore i druge pravne poslove

Članak 14.

(1) Odredbe ovoga Zakona što se
odnose na ugovore primjenjuju se na sve vrste ugovora, osim ako za trgovačke
ugovore nije izrijekom drukčije određeno.

(2) Trgovački ugovori, prema
ovom Zakonu, jesu ugovori što ih sklapaju trgovci među sobom u obavljanju
djelatnosti koje čine predmet poslovanja barem jednoga od njih ili su u vezi s
obavljanjem tih djelatnosti.

(3) Odredbe ovoga Zakona koje se
odnose na ugovore na odgovarajući se način primjenjuju i na druge pravne
poslove.

Zaštita prava

Članak 15.

(1) Osoba koja smatra da je neko
njezino pravo povrijeđeno ovlaštena ga je štititi i ostvarivati putem suda, ako
zakonom odlučivanje nije povjereno nekom drugom nadležnom tijelu.

(2) Tko bi samovlasno pribavljao
ili štitio neko svoje pravo ili pravo za koje smatra da mu pripada,
prekoračivši time granice nužne obrane ili druge zakonom dopuštene samopomoći,
odgovoran je za to.

Glava II.

SUDIONICI OBVEZNIH ODNOSA

Pojam

Članak 16.

Sudionici obveznih odnosa su
fizičke i pravne osobe.

Pravna sposobnost

Članak 17.

(1) Svaka fizička i pravna osoba
sposobna je biti nositeljem prava i obveza.

(2) Uzima se da je začeto dijete
rođeno, kadgod se radi o njegovim probicima, pod uvjetom da se rodi živo.

(3) Smatra se da je dijete
rođeno živo, ne utvrdi li se suprotno.

(4) U dvojbi koja je od više osoba
prije umrla, smatra se da su umrle istodobno, ne utvrdi li se da je jedna umrla
prije druge.

(5) Pravna osoba stječe pravnu
sposobnost danom svojega nastanka koji se utvrđuje posebnim propisima.

Poslovna sposobnost

Članak 18.

(1) Poslovno sposobna osoba može
vlastitim očitovanjima volje stvarati pravne učinke.

(2)
Poslovnu sposobnost fizička osoba stječe punoljetnošću, a pravna danom
nastanka, ako zakonom nije drukčije određeno.

(3)
Osoba koja nije punoljetna može stvarati samo pravne učinke određene zakonom.

(4)
Umjesto osobe koja nema poslovnu sposobnost očitovat će svoju volju njezin
zakonski zastupnik ili skrbnik.

(5) Za pravnu osobu volju
očituju njezina tijela u pravnim poslovima i postupcima koje poduzimaju u tome
svojstvu.

(6) U sumnji je li osoba iz
stavka 5. ovoga članka postupala u svojstvu tijela pravne osobe, smatrat će se
da jest, ako treći nije znao niti je s obzirom na okolnosti imao dovoljno
razloga posumnjati da ta osoba postupa u tom svojstvu.

Prava osobnosti

Članak 19.

(1) Svaka fizička i pravna osoba
ima pravo na zaštitu svojih prava osobnosti pod pretpostavkama utvrđenim
zakonom.

(2) Pod pravima osobnosti u
smislu ovoga Zakona razumijevaju se prava na život, tjelesno i duševno
zdravlje, ugled, čast, dostojanstvo, ime, privatnost osobnog i obiteljskog
života, slobodu i dr.

(3) Pravna osoba ima sva
navedena prava osobnosti, osim onih vezanih uz biološku bit fizičke osobe, a
osobito pravo na ugled i dobar glas, čast, ime, odnosno tvrtku, poslovnu tajnu,
slobodu privređivanja i dr.

Glava III.

NASTANAK OBVEZA

Članak 20.

(1) Obveze nastaju na osnovi
pravnih poslova, pro­uzro­čenjem štete, stjecanjem bez osnove, poslovodstvom
bez naloga, javnim obećanjem nagrade i izdavanjem vrijednosnih papira.

(2) Obveze mogu nastati i na
osnovi odluke suda ili druge javne vlasti.

Glava IV.

VRSTE OBVEZA

Odjeljak 1.

NOVČANE
OBVEZE

Odsjek
1.

OPĆE
ODREDBE

Načelo monetarnog
nominalizma

Članak 21.

Kad obveza ima za činidbu iznos
novca, dužnik je dužan isplatiti onaj broj novčanih jedinica na koji obveza glasi,
osim kad zakon određuje što drugo.

Valuta obveze

Članak 22.

(1) Dopuštena je odredba ugovora
prema kojoj se vrijednost ugovorne obveze u valuti Republike Hrvatske
izračunava na temelju cijene zlata ili tečaja valute Republike Hrvatske u
odnosu prema stranoj valuti.

(2) U tom slučaju, ako strane
nisu ugovorile drugi tečaj, obveza se ispunjava u valuti Republike Hrvatske
prema prodajnom tečaju koji objavi devizna burza, odnosno Hrvatska narodna
banka i koji vrijedi na dan dospjelosti, odnosno, po zahtjevu vjerovnika, na
dan plaćanja.

(3) Ako novčana obveza protivno
zakonu glasi na plaćanje u zlatu ili stranoj valuti, njezino se ispunjenje može
zahtijevati samo u valuti Republike Hrvatske prema prodajnom tečaju koji objavi
devizna burza, odnosno Hrvatska narodna banka i koji vrijedi na dan
dospjelosti, odnosno, po zahtjevu vjerovnika, na dan plaćanja.

(4) Odredbe ovoga Zakona o
kamatama primjenjuju se na novčanu obvezu neovisno o valuti u kojoj je
izražena.

Indeksna klauzula

Članak 23.

Dopuštena je odredba ugovora
kojom se iznos novčane obveze u domaćem novcu veže za promjene cijena dobara,
robe i usluga izraženih indeksom cijena utvrđenim od ovlaštene osobe.

Klizna skala

Članak 24.

U ugovorima u kojima se jedna
strana obvezuje izraditi i isporučiti određene predmete dopušteno je ugovoriti
da će cijena ovisiti o cijeni materijala, rada i drugih čimbenika koji utječu
na visinu troškova proizvodnje, u određeno vrijeme na određenom tržištu.

Plaćanje prije roka

Članak 25.

(1) Dužnik novčane obveze može
je ispuniti prije roka.

(2) Ništetna je odredba ugovora
kojom se dužnik odriče toga prava.

(3) U slučaju ispunjenja novčane
obveze prije roka dužnik ima pravo od iznosa duga odbiti iznos kamata za
vrijeme od dana isplate do dospjelosti obveze samo ako je na to ovlašten
ugovorom.

Odsjek
2.

UGOVORNE
KAMATE

Stopa ugovornih kamata

Članak 26.

(1)
Stopa ugovornih kamata između osoba od kojih barem jedna nije trgovac ne može
biti viša od stope zakonskih zateznih kamata koja je vrijedila na dan sklapanja
ugovora, odnosno na dan promjene ugovorne kamatne stope, ako je ugovorena
promjenjiva kamatna stopa.

(2)
Stopa ugovornih kamata između trgovaca, odnosno trgov­ca i osobe javnog prava
ne može biti viša od stope zakonskih zateznih kamata određene sukladno stavku
1. ovoga članka, uvećane za polovinu te stope.

 (3) Ako su kamate ugovorene, ali nije određena
njihova stopa, između osoba od kojih barem jedna nije trgovac, vrijedi kamatna
stopa u visini četvrtine stope zakonskih zateznih kamata, a između trgovaca
polovina stope zakonskih zateznih kamata odre­đe­ne sukladno stavku 1. ovoga
članka.

(4)
Ako su ugovorene više kamate od dopuštenih, primijenit će se najviša dopuštena
kamatna stopa.

(5) Stopa ugovornih kamata
odnosi se na razdoblje od jedne godine.

Kamate na kamate

Članak 27.

(1) Ništetna je odredba ugovora
kojom se predviđa da će na kamate, kad dospiju za isplatu, početi teći kamate
ako ne budu isplaćene.

(2) Ali se može, uz ograničenja
iz članka 26. ovoga Zakona, unaprijed ugovoriti povećana godišnja kamatna
stopa, ako dužnik ne isplati dospjele kamate na vrijeme.

(3) Odredba iz stavka 1. ovoga
članka ne odnosi se na pologe kod banaka i drugih financijskih institucija.

Kamate u nenovčanim obvezama

Članak 28.

Odredbe ovoga Zakona o ugovornim
kamatama na odgo­varajući način vrijede i za ostale obveze kojima su objekt
činidbe stvari određene po rodu.

Odsjek
3.

ZATEZNE
KAMATE

Kad se duguju

Članak 29.

(1) Dužnik koji zakasni s
ispunjenjem novčane obveze duguje, pored glavnice, i zatezne kamate.

(2) Stopa zateznih kamata na
odnose iz trgovačkih ugovora i ugovora između trgovca i osobe javnog prava
određuje se, za svako polugodište, uvećanjem eskontne stope Hrvatske narodne
banke koja je vrijedila zadnjeg dana polugodišta koje je prethodilo tekućem
polugodištu za osam postotnih poena, a u ostalim odnosima za pet postotnih
poena.

(3)
Uz ograničenje iz stavka 2. članka 26. ovoga Zakona, kod trgovačkih ugovora i
ugovora između trgovca i osobe javnog prava strane mogu ugovoriti drukčiju
stopu zateznih kamata.

(4)
Ali ništetna je odredba ugovora iz stavka 3. ovoga članka ako na temelju
okolnosti slučaja, a poglavito trgovačkih običaja i naravi predmeta obveze,
proizlazi da je tako ugovorenom stopom zateznih kamata, suprotno načelu
savjesnosti i poštenja, prouz­ročena očigledna neravnopravnost u pravima i
obvezama ugovornih strana.

 (5) Prilikom ocjene je li odredba ugovora o
stopi zateznih kamata ništetna uzet će se, između ostalog, u obzir jesu li
postojali opravdani razlozi za odstupanje od zakonom predviđene stope zateznih
kamata.

(6)
Ako je, u slučaju iz stavka 2. članka 26. ovoga Zakona, stopa ugovornih kamata
viša od stope zateznih kamata, one teku i poslije dužnikova zakašnjenja.

(7)
Stopa zateznih kamata odnosi se na razdoblje od jedne godine.

(8) Hrvatska narodna banka dužna
je svakog 1. siječnja i 1. srpnja objaviti eskontnu stopu u »Narodnim
novinama«.

Pravo na potpunu naknadu

Članak 30.

(1) Vjerovnik ima pravo na
zatezne kamate bez obzira na to je li pretrpio kakvu štetu zbog dužnikova
zakašnjenja.

(2) Ako je šteta koju je
vjerovnik pretrpio zbog dužnikova zakašnjenja veća od iznosa koji bi dobio na
ime zateznih kamata, on ima pravo zahtijevati razliku do potpune naknade štete.

Kamate na kamate

Članak 31.

(1) Na dospjele a neisplaćene zatezne
kamate ne teku zatezne kamate, osim kad je to zakonom određeno.

(2) Na iznos neisplaćenih kamata
mogu se zahtijevati zatezne kamate samo od dana kad je sudu podnesen zahtjev za
njihovu isplatu.

Odjeljak 2.

OBVEZE S VIŠE ČINIDABA

Odsjek
1.

ALTERNATIVNE
OBVEZE

Pravo izbora

Članak
32.

Ako
neka obveza ima dvije ili više činidaba, ali je dužnik dužan ispuniti samo
jednu da bi se oslobodio obveze, pravo izbora, ako nije što drugo ugovoreno,
pripada dužniku, i obveza prestaje kad on ispuni činidbu koju je izabrao.

Neopozivost i učinak izbora

Članak
33.

(1)
Izbor je učinjen kad strana kojoj pripada pravo izbora obavijesti drugu stranu
o tome što je izabrala, i od toga trenutka izbor se više ne može mijenjati.

(2)
Učinjenim izborom uzima se da je obveza od početka bila jednostavna i da je
njezin objekt od početka bila izabrana činidba.

Trajanje prava izbora

Članak
34.

(1)
Dužnik ima pravo izbora sve dok u ovršnom postupku jedna od dugovanih stvari ne
bude potpuno ili djelomično predana vjerovniku po njegovu izboru.

(2)
Ako pravo izbora pripada vjerovniku, a on se ne očituje o izboru u roku
određenom za ispunjenje, dužnik ga može pozvati da učini izbor i za to mu
odrediti primjeren rok poslije čijeg isteka pravo izbora prelazi na dužnika.

Izbor povjeren trećoj osobi

Članak
35.

Ako
izbor treba učiniti neka treća osoba, a ona to ne učini, svaka strana može
zahtijevati da izbor obavi sud.

Ograničenje na preostalu činidbu

Članak
36.

Ako
je jedna činidba postala nemoguća zbog nekog događaja za koji ne odgovara nijedna
strana, obveza se ograničuje na preostalu činidbu.

Ograničenje u slučaju odgovornosti jedne strane

Članak
37.

(1)
Kad je jedna činidba postala nemoguća zbog događaja za koji je odgovoran
dužnik, obveza se ograničuje na preostalu či­nid­bu u slučaju da pravo izbora
pripada njemu, a ako pravo izbora pripada vjerovniku, on može po svojem izboru
zahtijevati preostalu činidbu ili naknadu štete.

(2)
Kad je jedna činidba postala nemoguća zbog događaja za koji je odgovoran
vjerovnik, dužnikova obveza prestaje, ali u slučaju da dužniku pripada pravo
izbora, on može zahtijevati naknadu štete i ispuniti svoju obvezu preostalom
činidbom, a ako pravo izbora ima vjerovnik, on može dati naknadu štete i
zahtijevati preostalu činidbu.

Odsjek
2.

FAKULTATIVNE
OBVEZE I FAKULTATIVNE TRAŽBINE

I. FAKULTATIVNE OBVEZE

Ovlaštenje dužnika

Članak 38.

Dužnik čija obveza ima jednu
činidbu, ali mu je dopušteno da se oslobodi svoje obveze ispunjenjem neke druge
određene činidbe, može se koristiti tom mogućnošću sve dok vjerovnik u ovršnom
postupku ne primi potpuno ili djelomično ispunjenje činidbe.

Ovlaštenja vjerovnika

Članak 39.

(1) Vjerovnik u fakultativnoj
obvezi može zahtijevati od duž­nika samo dugovanu činidbu, ali ne i drugu
činidbu kojom dužnik, ako hoće, može također ispuniti svoju obvezu.

(2) Kad dugovana činidba postane
nemoguća zbog događaja za koji dužnik odgovara, vjerovnik može zahtijevati samo
naknadu štete, ali se dužnik može osloboditi obveze ispunjenjem onoga na što je
ovlašten umjesto dugovane činidbe.

II. FAKULTATIVNE TRAŽBINE

Članak 40.

(1) Kad je ugovorom ili zakonom
predviđeno da vjerovnik može umjesto dugovane činidbe zahtijevati od dužnika
neku drugu određenu činidbu, dužnik je dužan ispuniti mu tu činidbu, ako
vjerovnik to zahtijeva.

(2) U ostalom, za fakultativne
tražbine vrijede, prema namjeri ugovaratelja i prema prilikama posla,
odgovarajuća pravila o fakultativnim i alternativnim obvezama.

Odjeljak 3.

OBVEZE
S VIŠE DUŽNIKA I VJEROVNIKA

Odsjek
1.

DJELJIVE
OBVEZE

Dijeljenje duga i tražbine

Članak 41.

(1) Obveza je djeljiva ako se
ono što se duguje može podijeliti i ispuniti u dijelovima koji imaju ista
svojstva kao i cijela činidba, i ako ono tom podjelom ne gubi ništa od svoje
vrijednosti, inače obveza je nedjeljiva.

(2) Kad u nekoj djeljivoj obvezi
ima više dužnika, dug se dijeli među njima na jednake dijelove, ako nije
određena drukčija podjela, i svaki od njih odgovara za svoj dio duga.

(3) Kad u nekoj djeljivoj obvezi
ima više vjerovnika, tražbina se dijeli među njima na jednake dijelove, ako
nije što drugo određeno i svaki vjerovnik može zahtijevati samo svoj dio
tražbine.

Predmnjeva solidarnosti

Članak 42.

Kad ima više dužnika u nekoj
djeljivoj obvezi nastaloj trgovačkim ugovorom, oni odgovaraju vjerovniku
solidarno, osim ako su ugovaratelji izrijekom otklonili solidarnu odgovornost.

Odsjek
2.

SOLIDARNE
OBVEZE

I. SOLIDARNOST DUŽNIKA

Sadržaj solidarnosti dužnika

Članak
43.

(1)
Svaki dužnik solidarne obveze odgovara vjerovniku za cijeli dug i vjerovnik
može zahtijevati njegovo ispunjenje od koga hoće sve dok ne bude potpuno
ispunjen, ali kad jedan dužnik ispuni dug, obveza prestaje i svi se dužnici
oslobađaju.

(2) Od više solidarnih dužnika svaki
može dugovati s drugim rokom ispunjenja, pod drugim uvjetima i uopće s
različitim odstupanjima.

Prijeboj

Članak
44.

(1)
Svaki se solidarni dužnik može pozvati na prijeboj koji je učinio njegov
sudužnik.

(2) Tražbinu koja pripada solidarnom
dužniku ne mogu prebijati ostali sudužnici.

Otpust duga

Članak
45.

(1)
Otpust duga učinjen sporazumno s jednim solidarnim dužnikom oslobađa obveze i
ostale dužnike.

(2) Ali ako je otpust imao za svrhu
osloboditi obveze samo dužnika s kojim je učinjen, solidarna obveza smanjuje se
za dio duga koji prema međusobnim odnosima dužnika pada na njega, a ostali
dužnici odgovaraju solidarno za ostatak duga.

Obnova

Članak
46.

(1)
Obnovom koju je vjerovnik učinio s jednim solidarnim dužnikom oslobađaju se i
ostali dužnici.

(2)
Ako su vjerovnik i dužnik obnovu ograničili na dio obveze koji dolazi na ovoga,
obveza ostalih ne prestaje nego se samo smanjuje za taj dio.

Nagodba

Članak
47.

Nagodba
što ju je sklopio jedan od solidarnih dužnika s vjerovnikom nema učinak prema
ostalim dužnicima, ali oni imaju pravo prihvatiti tu nagodbu, ako ona nije
ograničena na dužnika s kojim je sklopljena.

Sjedinjenje

Članak
48.

Kad
se u jednoj osobi sjedini svojstvo vjerovnika i svojstvo dužnika iste solidarne
obveze, obveza ostalih dužnika smanjuje se za iznos dijela koji na njega pada.

Zakašnjenje vjerovnika

Članak
49.

Kad
vjerovnik dođe u zakašnjenje prema jednom solidarnom dužniku, on je u
zakašnjenju i prema ostalim solidarnim dužnicima.

Zakašnjenje jednog dužnika i priznanje duga

Članak
50.

(1)
Zakašnjenje jednoga solidarnog dužnika nema učinak prema ostalim dužnicima.

(2) Isto vrijedi i kad jedan od
solidarnih dužnika prizna dug.

Zastoj i prekid zastare;
odricanje od zastare

Članak 51.

(1) Ako zastara ne teče ili je
prekinuta prema jednom dužniku, ona teče za ostale solidarne dužnike i može se
navršiti, ali dužnik prema kojem obveza nije zastarjela i koji ju je morao
ispuniti ima pravo zahtijevati od ostalih dužnika prema kojima je obveza
zastarjela da mu naknade svaki svoj dio duga.

(2) Odricanje od navršene
zastare nema učinak prema ostalim dužnicima.

Pravo ispunitelja na naknadu

Članak 52.

(1) Dužnik koji je ispunio
obvezu ima pravo zahtijevati od svakog sudužnika da mu naknadi dio duga koji
pada na njega.

(2) Pri tome nije od utjecaja
okolnost što je vjerovnik nekog od sudužnika oslobodio duga ili mu je dug
smanjio.

(3) Dio koji pada na dužnika od
kojega se ne može dobiti naknada dijeli se razmjerno na sve dužnike.

Podjela na jednake dijelove
i iznimka

Članak 53.

(1) Ako nije što drugo ugovoreno
ili inače ne proizlazi iz pravnih odnosa sudionika u poslu, na svakog dužnika
dolazi jednak dio duga.

(2) Ali ako je solidarna obveza
osnovana u isključivom interesu jednoga solidarnog dužnika, on je dužan
naknaditi cijeli iznos duga sudužniku koji je namirio vjerovnika.

II. SOLIDARNOST VJEROVNIKA

Solidarnost se ne
predmnijeva

Članak 54.

Kad na vjerovnikovoj strani ima
više osoba, one su solidarne samo kad je solidarnost ugovorena ili zakonom
određena.

Sadržaj solidarnosti

Članak
55.

(1)
Svaki solidarni vjerovnik ima pravo zahtijevati od dužnika ispunjenje cijele
obveze, ali kad jedan od njih bude namiren, obveza prestaje i prema ostalim
vjerovnicima.

(2)
Dužnik može ispuniti obvezu vjerovniku kojega sam izabere, sve dok neki
vjerovnik ne zatraži ispunjenje.

Prijeboj

Članak
56.

Dužnik
može svoj dug prebiti s tražbinom koju ima prema vjerovniku koji mu zahtijeva
ispunjenje.

Otpust duga i obnova

Članak
57.

Otpustom
duga i obnovom između dužnika i jednog vjerovnika smanjuje se solidarna obveza
za onoliko koliko iznosi dio te tražbine vjerovnika.

Nagodba

Članak 58.

Nagodba što ju je sklopio jedan
od solidarnih vjerovnika s dužnikom nema učinak prema ostalim vjerovnicima, ali
oni imaju pravo prihvatiti tu nagodbu, osim kad se ona odnosi samo na dio
vjerovnika s kojim je sklopljena.

Sjedinjenje

Članak 59.

Kad se u osobi jednoga
solidarnog vjerovnika sjedini i svojstvo dužnika, svaki od ostalih solidarnih
vjerovnika može od njega zahtijevati ispunjenje samo svog dijela tražbine.

Zakašnjenje

Članak 60.

(1) Kad dužnik dođe u
zakašnjenje prema jednom solidarnom vjerovniku, on je u zakašnjenju i prema ostalim
vjerovnicima.

(2) Zakašnjenje jednoga
solidarnog vjerovnika djeluje i prema ostalim vjerovnicima.

Priznanje duga

Članak 61.

Priznanje duga učinjeno jednom
vjerovniku koristi svim vjerovnicima.

Zastara

Članak 62.

(1) Ako jedan vjerovnik prekine
zastaru ili ako prema njemu ne teče zastara, to ne koristi ostalim vjerovnicima
i prema njima zastara teče i dalje.

(2) Odricanje od zastare
učinjeno prema jednom vjerovniku koristi i ostalim vjerovnicima.

Odnosi između vjerovnika
nakon ispunjenja

Članak 63.

(1) Svaki solidarni vjerovnik
ima pravo zahtijevati od vje­rov­nika koji je primio ispunjenje od dužnika da
mu preda dio koji mu pripada.

(2) Ako iz odnosa među
vjerovnicima ne proistječe što drugo, svakom solidarnom vjerovniku pripada
jednak dio.

Odsjek
3.

NEDJELJIVE
OBVEZE

Članak 64.

(1) Na nedjeljive obveze u
kojima ima više dužnika na odgovarajući se način primjenjuju propisi o
solidarnim obvezama.

(2) Kad u nedjeljivoj obvezi ima više vjerovnika među
kojima nije ni ugovorena ni zakonom određena solidarnost, jedan vjerovnik može
zahtijevati da dužnik ispuni obvezu njemu samo ako je ovlašten od ostalih
vjerovnika da primi ispunjenje, a inače svaki vjerovnik može zahtijevati od
dužnika da obvezu ispuni svim vjerovnicima zajedno, ili da je položi sudu ili javnom
bilježniku.

Glava V.

UČINCI OBVEZA

Odjeljak
1.

Opće pravilo

Članak 65.

(1) Na temelju obveze vjerovnik
je ovlašten zahtijevati od dužnika njezino ispunjenje, a dužnik je dužan u
cijelosti ispuniti je.

(2) Za ispunjenje obveze dužnik
odgovara cjelokupnom svojom imovinom.

Odjeljak 2.

POBIJANJE
DUŽNIKOVIH PRAVNIH RADNJI

Opće pravilo

Članak 66.

(1) Svaki vjerovnik čija je
tražbina dospjela za isplatu, i bez obzira kad je nastala može pobijati pravnu
radnju svog dužnika koja je poduzeta na štetu vjerovnika.

(2) Smatra se da je pravna
radnja poduzeta na štetu vjerovnika ako zbog nje dužnik nema dovoljno sredstava
za ispunjenje vjerovnikove tražbine.

(3) Pod pravnom radnjom
razumijeva se i propuštanje zbog kojega je dužnik izgubio kakvo materijalno
pravo ili kojim je za njega nastala kakva materijalna obveza.

Pretpostavke pobijanja

Članak 67.

(1)
Naplatno raspolaganje može se pobijati ako je u vrijeme raspolaganja dužnik
znao ili mogao znati da poduzetim raspolaganjem nanosi štetu svojim
vjerovnicima i ako je trećoj osobi s kojom je ili u čiju je korist pravna
radnja poduzeta to bilo poznato ili moglo biti poznato.

(2)
Ako je treća osoba dužnikov bračni drug, ili krvni srodnik u ravnoj liniji, ili
u pobočnoj liniji do četvrtog stupnja, ili po tazbini do istog stupnja, smatra
se da joj je bilo poznato da dužnik poduzetim raspolaganjem nanosi štetu
vjerovniku, osim ako dokaže suprotno.

(3)
Kod besplatnih raspolaganja i s njima izjednačenih pravnih radnji smatra se da
je dužnik znao da poduzetim raspolaganjem nanosi štetu vjerovniku, i za
pobijanje tih radnji ne zahtijeva se da je trećoj osobi to bilo poznato ili
moglo biti poznato.

(4) Odricanje od nasljedstva
smatra se besplatnim raspolaganjem.

Isključenje pobijanja

Članak 68.

Ne mogu se pobijati zbog
oštećenja vjerovnika uobičajeni prigodni darovi, nagradni darovi, a ni darovi
učinjeni iz zahvalnosti, razmjerni materijalnim mogućnostima dužnika.

Sredstva pobijanja

Članak 69.

(1)
Pravna radnja dužnika pobija se tužbom ili prigovorom.

(2)
Tužba za pobijanje podnosi se protiv dužnika i treće osobe s kojom je ili u
čiju je korist poduzeta pravna radnja koja se pobija, odnosno protiv njezinih
sveopćih pravnih sljednika.

(3)
Ako je treći otuđio nekim naplatnim poslom korist pri­bav­ljenu raspolaganjem
koje se pobija, tužba se može podnijeti protiv pribavitelja samo ako je ovaj
znao da se pribavljanje njegovih prednika moglo pobijati, a ako je tu korist
otuđio besplatnim poslom, tužba se može podnijeti protiv pribavitelja i ako on
to nije znao.

(4)
Tuženik može izbjeći pobijanje ako ispuni dužnikovu obvezu.

Učinak pobijanja

Članak 70.

Ako sud usvoji tužbeni zahtjev,
pravna radnja gubi učinak samo prema tužitelju i samo koliko je potrebno za
namirenje njegovih tražbina.

Rok za podnošenje tužbe

Članak 71.

(1) Tužba za pobijanje može se
podnijeti u roku od jedne godine za raspolaganje iz članka 67. stavka 1. ovoga
Zakona, a za ostale slučajeve u roku od tri godine.

(2) Rok se računa od dana kad je
poduzeta pravna radnja koja se pobija, odnosno od dana kad je trebalo poduzeti
propuštenu radnju.

Odjeljak 3.

PRAVO
ZADRŽANJA

Pojam i sadržaj

Članak 72.

(1) Vjerovnik dospjele tražbine
u čijim se rukama nalazi neka dužnikova stvar ima pravo zadržati je dok mu ne
bude ispunjena tražbina.

(2) Ako je dužnik postao
nesposoban za plaćanje, vjerovnik ima pravo zadržanja iako njegova tražbina
nije dospjela.

Iznimke

Članak 73.

(1) Vjerovnik nema pravo
zadržanja kad dužnik zahtijeva da mu se vrati stvar koja je izašla iz njegova posjeda
protiv njegove volje.

(2) On ne može zadržati ni
punomoć dobivenu od dužnika, a ni druge dužnikove isprave, iskaznice, dopise i
ostale slične stvari, kao ni druge stvari koje se ne mogu izložiti prodaji.

Obveza povrata stvari prije
namirenja tražbine

Članak 74.

Vjerovnik je dužan vratiti stvar
dužniku ako mu ovaj dade odgovarajuće osiguranje njegove tražbine.

Učinak prava zadržanja

Članak 75.

Vjerovnik koji drži dužnikovu
stvar na temelju prava zadržanja ima pravo naplatiti se iz njezine vrijednosti
na isti način kao založni vjerovnik, ali je dužan prije nego što pristupi
ostvarenju naplate o svojoj namjeri pravodobno obavijestiti dužnika.

Odjeljak 4.

VJEROVNIKOVA
PRAVA U POSEBNIM SLUČAJEVIMA

Kad se činidba sastoji u
davanju stvari određenih po rodu

Članak 76.

Kad se činidba sastoji u davanju
stvari određenih po rodu, a dužnik dođe u zakašnjenje, vjerovnik, pošto je
prethodno o tome obavijestio dužnika, može po svom izboru pribaviti stvar
istoga roda i zahtijevati od dužnika naknadu cijene i naknadu štete ili
zahtijevati vrijednost dugovanih stvari i naknadu štete.

Kad se činidba sastoji u
činjenju

Članak 77.

Kad se činidba sastoji u
činjenju, a dužnik tu činidbu nije na vrijeme ispunio, vjerovnik može,
obavijestivši o tome prethodno dužnika, sam o trošku dužnika uraditi ono što je
dužnik bio dužan uraditi, a od dužnika zahtijevati naknadu štete zbog
zakašnjenja, a i naknadu druge štete koju trpi zbog takva načina ispunjenja.

Kad se činidba sastoji u
propuštanju

Članak 78.

(1) Kad se činidba sastoji u propuštanju,
vjerovnik ima pravo na naknadu štete samim tim što je dužnik postupio protivno
svojoj obvezi.

(2) Ako je nešto sagrađeno
protivno obvezi, vjerovnik može zahtijevati da se to ukloni o trošku dužnika i
da mu dužnik naknadi štetu koju je pretrpio u vezi s građenjem i uklanjanjem.

(3) Sud može, kad misli da je to
očito korisnije, uzimajući u obzir javni interes i opravdani interes
vjerovnika, odlučiti da se ne ruši ono što je sagrađeno već da se vjerovniku
naknadi šteta u novcu.

Pravo zahtijevati naknadu
umjesto dosuđenog

Članak 79.

(1) Ako dužnik ne ispuni svoju
obvezu u roku koji mu je određen pravomoćnom odlukom, vjerovnik ga može pozvati
da je ispuni u naknadnom primjerenom roku i izjaviti da nakon isteka toga roka
neće primiti ispunjenje nego će zahtijevati naknadu štete zbog neispunjenja.

(2) Nakon isteka naknadnog roka vjerovnik može
zahtijevati samo naknadu štete zbog neispunjenja.

Glava VI.

PROMJENE U OBVEZNOM ODNOSU

Odjeljak 1.

PROMJENE NA STRANI SUBJEKATA

Odsjek 1.

USTUP TRAŽBINE (CESIJA)

I. OPĆE ODREDBE

Koje se tražbine mogu prenijeti ugovorom

Članak 80.

(1)
Vjerovnik može ugovorom sklopljenim s trećim prenijeti na ovoga svoju tražbinu,
osim one čiji je prijenos zabranjen zakonom ili koja je strogo osobne naravi,
ili koja se po svojoj naravi protivi prenošenju na drugoga.

(2)
Ugovor o ustupanju nema učinak prema dužniku ako su on i vjerovnik ugovorili da
ovaj neće moći prenijeti tražbinu na drugoga ili da je neće moći prenijeti bez
dužnikova pristanka.

Sporedna prava

Članak 81.

(1) S tražbinom prelaze na
primatelja sporedna prava, kao što su pravo prvenstvene naplate, hipoteka,
založno pravo, prava iz ugovora s jamcem, prava na kamate, ugovornu kaznu i sl.

(2)
Ipak, ustupitelj može predati založenu stvar primatelju samo ako zalogodavac
pristane na to, inače ona ostaje kod ustupitelja da je čuva za račun
primatelja.

(3)
Smatra se da su dospjele a neisplaćene kamate ustupljene s glavnom tražbinom.

Obavješćivanje dužnika

Članak 82.

(1) Za ustup tražbine nije
potreban pristanak dužnika, ali je ustupitelj dužan obavijestiti dužnika o
ustupanju.

(2) Ispunjenje ustupitelju prije
obavijesti o ustupanju pravovaljano je i oslobađa dužnika obveze, ali samo ako
nije znao za ustupanje, inače obveza ostaje i on ju je dužan ispuniti.

Višestruko ustupanje

Članak 83.

Ako je vjerovnik ustupio istu
tražbinu raznim osobama, tražbina pripada primatelju o kome je ustupitelj prvo
obavijestio dužnika, odnosno koji se prvi javio dužniku.

II. ODNOS PRIMATELJA I
DUŽNIKA

Članak 84.

(1) Primatelj ima prema dužniku ista
prava koja je ustupitelj imao prema dužniku do ustupanja.

(2) Dužnik može isticati
primatelju, pored prigovora koje ima prema njemu, i one prigovore koje je mogao
istaknuti ustupitelju do časa kad je saznao za ustupanje.

III. ODNOS USTUPITELJA I
PRIMATELJA

Predaja isprava o dugu

Članak 85.

(1) Ustupitelj je dužan predati
primatelju obveznicu ili drugu ispravu o dugu, ako ih ima, te druge dokaze o
ustupljenoj tražbini i sporednim pravima.

(2)
Ako je ustupitelj prenio na primatelja samo jedan dio tražbine, dužan je
predati mu ovjerovljeni prijepis obveznice ili koje druge isprave kojom se
dokazuje postojanje ustupljene tražbine.

(3)
Ustupitelj je dužan primatelju, na njegov zahtjev, izdati ovjerovljenu potvrdu
o ustupanju.

Odgovornost za postojanje
tražbine

Članak 86.

Kad je tražbina ustupljena
naplatnim ugovorom, ustupitelj odgovara za postojanje tražbine u vrijeme
ustupanja.

Odgovornost
za naplativost

Članak 87.

(1) Ustupitelj odgovara za
naplativost ustupljene tražbine ako je to bilo ugovoreno, ali samo do visine
onoga što je primio od primatelja, te za naplativost kamata, troškova oko
ustupanja i troškova postupka protiv dužnika.

(2) Veća odgovornost savjesnog
ustupitelja ne može se ugovoriti.

IV.
POSEBNI SLUČAJEVI USTUPANJA TRAŽBINE

Ustupanje umjesto ispunjenja
ili radi ispunjenja

Članak 88.

(1) Kad dužnik umjesto
ispunjenja svoje obveze ustupi vjerovniku svoju tražbinu ili jedan njezin dio,
sklapanjem ugovora o ustupanju dužnikova obveza se gasi do iznosa ustupljene
tražbine.

(2)
Ali kad dužnik ustupi svome vjerovniku svoju tražbinu samo radi ispunjenja,
njegova se obveza gasi, odnosno smanjuje tek kad vjerovnik naplati ustupljenu
tražbinu.

(3)
U oba slučaja primatelj je dužan predati ustupitelju sve što je primio preko
iznosa svoje tražbine prema ustupitelju.

(4)
U slučaju ustupanja radi ispunjenja dužnik ustupljene tražbine može ispuniti
svoju obvezu i prema ustupitelju, čak i kad je obaviješten o ustupanju.

Ustupanje radi osiguranja

Članak 89.

Kad je ustupanje učinjeno radi
osiguranja primateljeve traž­bine prema ustupitelju, primatelj je dužan brinuti
se s pažnjom dobrog gospodarstvenika, odnosno dobrog domaćina o naplati
ustupljene tražbine te nakon naplate, pošto zadrži koliko je potrebno za
namirenje vlastite tražbine prema ustupitelju, ovome predati višak.

Odsjek
2.

SUBROGACIJA

Pojam i sadržaj

Članak 90.

(1) U slučaju ispunjenja tuđe
obveze svaki ispunitelj može ugovoriti s vjerovnikom prije ispunjenja ili pri
ispunjenju, da ispunjena tražbina prijeđe na njega sa svima ili samo s nekim sporednim
pravima.

(2) Vjerovnikova prava mogu
prijeći na ispunitelja i na temelju ugovora između dužnika i ispunitelja,
sklopljenog prije ispunjenja.

(3) U ovim slučajevima
subrogacija ispunitelja u prava vjerovnika nastaje ispunjenjem.

Zakonska
subrogacija

Članak 91.

Kad obvezu ispuni osoba koja ima
neki pravni interes u tome, samim ispunjenjem obveze na nju prelazi
vjerovnikova tražbina sa svim sporednim pravima.

Subrogacija
u slučaju djelomičnog ispunjenja

Članak 92.

(1) U slučaju djelomičnog
ispunjenja vjerovnikove tražbine na ispunitelja prelaze sporedna prava kojima
je osigurano ispunjenje te tražbine samo ako nisu potrebna za ispunjenje
ostatka vjerovnikove tražbine.

(2) Ali vjerovnik i ispunitelj
mogu ugovoriti da će se koristiti jamstvima razmjerno svojim tražbinama, a mogu
ugovoriti i da će ispunitelj imati pravo prvenstvene naplate.

Dokazi i sredstva osiguranja

Članak 93.

(1) Vjerovnik je dužan predati
ispunitelju sredstva kojima se tražbina dokazuje ili osigurava.

(2)
Iznimno, vjerovnik može predati ispunitelju stvar koju je primio u zalog od
dužnika ili nekoga drugog samo ako zalogodavac pristane na to, inače ona ostaje
kod vjerovnika da je drži i čuva za račun ispunitelja.

Koliko se može zahtijevati
od dužnika

Članak 94.

Ispunitelj na kojega je prešla
tražbina ne može zahtijevati od dužnika više nego što je isplatio vjerovniku.

Isključenje odgovornosti
vjerovnika

Članak 95.

(1) Vjerovnik koji je primio
ispunjenje od treće osobe ne odgovara za postojanje i naplativost tražbine u
vrijeme ispu­njenja.

(2)
Ovim se ne isključuje primjena pravila o stjecanju bez osnove.

Odsjek
3.

PREUZIMANJE
DUGA

Ugovor o preuzimanju duga

Članak 96.

(1) Dug se preuzima ugovorom
između dužnika i preuzimatelja, na koji je pristao vjerovnik.

(2) O sklopljenom ugovoru može vjerovnika
izvijestiti svaki od njih, i svakome od njih može vjerovnik priopćiti svoj
pristanak na preuzimanje duga.

(3) Smatra se da je vjerovnik
dao svoj pristanak ako je bez ograde primio neko ispunjenje od preuzimatelja,
koje je ovaj učinio u svoje ime.

(4) Ugovaratelji, a i svaki od
njih napose, mogu pozvati vjerovnika da se u određenom roku očituje, pristaje
li na preuzimanje duga, pa ako se vjerovnik u određenom roku ne očituje, smatra
se da nije dao svoj pristanak.

(5) Ugovor o preuzimanju duga
ima učinak ugovora o preuzimanju ispunjenja sve dok vjerovnik ne bude dao svoj
pristanak na ugovor o preuzimanju duga, ili odbije dati pristanak.

Kad je dug osiguran
hipotekom

Članak 97.

(1) Kad je prilikom otuđenja
neke nekretnine na kojoj postoji hipoteka ugovoreno između pribavitelja i
otuđitelja da će pribavitelj preuzeti dug prema hipotekarnom vjerovniku, smatra
se da je hipotekarni vjerovnik dao pristanak na ugovor o preuzimanju duga, ako
ga, na pisani poziv otuđitelja, nije odbio u roku od tri mjeseca od primitka
poziva.

(2) U pisanom pozivu vjerovniku
se mora skrenuti pozornost na ovu posljedicu, inače će se smatrati kao da poziv
nije upućen.

Promjena dužnika

Članak 98.

(1) Preuzimanjem duga
preuzimatelj stupa na mjesto prijaš­njeg dužnika, a ovaj se oslobađa obveze.

(2)
Ali ako je u vrijeme vjerovnikova pristanka na ugovor o preuzimanju duga
preuzimatelj bio prezadužen, a vjerovnik to nije znao niti je morao znati,
prijašnji dužnik ne oslobađa se obveze, a ugovor o preuzimanju duga ima učinak
ugovora o pristupanju dugu.

(3) Između preuzimatelja i
vjerovnika postoji ista obveza koja je dotle postojala između prijašnjeg
dužnika i vjerovnika.

Sporedna prava

Članak 99.

(1) Sporedna prava koja su dotle
postojala uz tražbinu ostaju i nadalje, ali jamstva te zalozi koje su dale
treće osobe prestaju ako jamci i zalogodavci ne pristaju da odgovaraju i za
novog dužnika.

(2) Ako nije što drugo
ugovoreno, preuzimatelj ne odgovara za nenaplaćene kamate koje su dospjele do
preuzimanja.

Prigovori

Članak 100.

(1) Preuzimatelj može isticati
vjerovniku sve prigovore koji proistječu iz pravnog odnosa između prijašnjeg
dužnika i vjerovnika iz kojega potječe preuzeti dug, a i prigovore koje
preuzimatelj ima prema vjerovniku.

(2) Preuzimatelj ne može
isticati vjerovniku prigovore koji potječu iz njegova pravnog odnosa s
prijašnjim dužnikom, a koji odnos je bio temelj preuzimanja.

Odsjek
4.

PRISTUPANJE
DUGU

Ugovor o pristupanju dugu

Članak 101.

Ugovorom između vjerovnika i trećega,
kojim se ovaj obve­zuje vjerovniku da će ispuniti njegovu tražbinu prema
dužniku, treći stupa u obvezu pored dužnika.

Pristupanje dugu u slučaju
preuzimanja
neke imovinske cje­line

Članak 102.

(1) Osoba na koju prijeđe na
temelju ugovora neka imovinska cjelina (poduzeće i sl.) pojedinca ili pravne
osobe, ili dio te cjeline, odgovara za dugove koji se odnose na tu cjelinu,
odnosno na njezin dio, pored dotadašnjeg imatelja i solidarno s njim, ali samo
do vrijednosti njezine aktive.

(2) Nema pravni učinak prema
vjerovnicima odredba ugovora kojom bi se isključivala ili ograničavala
odgovornost utvrđena u stavku 1. ovoga članka.

Odsjek
5.

PREUZIMANJE ISPUNJENJA

Članak 103.

(1) Ispunjenje se preuzima
ugovorom između dužnika i nekog trećega kojim se ovaj obvezuje ispuniti njegovu
obvezu prema njegovu vjerovniku.

(2)
On odgovara dužniku ako pravodobno ne ispuni obvezu vjerovniku te ovaj zatraži
ispunjenje od dužnika.

(3)
Ali on ne preuzima dug, niti pristupa dugu i vjerovnik nema nikakvo pravo prema
njemu.

Odsjek
6.

JAMSTVO

I. OPĆE ODREDBE

Pojam

Članak 104.

Ugovorom o jamstvu jamac se
obvezuje prema vjerovniku da će ispuniti valjanu i dospjelu obvezu dužnika, ako
to ovaj ne učini.

Oblik

Članak 105.

Ugovor o jamstvu obvezuje jamca
samo ako je izjavu o jamčenju učinio u pisanu obliku.

Sposobnost jamčenja

Članak 106.

Ugovorom o jamstvu može se
obvezati samo tko ima potpunu poslovnu sposobnost.

Jamčenje za poslovno
nesposobnog

Članak 107.

Tko se obveže kao jamac za
obvezu neke poslovno nesposobne osobe, odgovara vjerovniku isto kao jamac
poslovno sposobne osobe.

Za koje se obveze može dati

Članak 108.

(1) Jamstvo se može dati za
svaku pravovaljanu obvezu, bez obzira na njezin sadržaj.

(2)
Jamčiti se može i za uvjetnu obvezu, a i za određenu buduću obvezu.

(3)
Jamstvo za buduću obvezu može se opozvati prije nego što obveza nastane, ako
nije predviđen rok u kojem ona treba nastati.

(4)
Jamstvo se može dati i za obvezu nekoga drugog jamca (jamčev jamac).

Opseg jamčeve odgovornosti

Članak 109.

(1) Jamčeva obveza ne može biti
veća od obveze glavnog dužnika, a ako je ugovoreno da bude veća, ona se svodi
na mjeru dužnikove obveze.

(2)
Jamac odgovara za ispunjenje cijele obveze za koju je jamčio, ako njegova
odgovornost nije ograničena na neki njezin dio ili na drugi način podvrgnuta
lakšim uvjetima.

(3)
On je dužan naknaditi potrebne troškove koje je vjerovnik učinio radi naplate
duga od glavnog dužnika.

(4)
Jamac odgovara i za svako povećanje obveze koje bi nastalo dužnikovim
zakašnjenjem ili dužnikovom krivnjom, ako nije drukčije ugovoreno.

(5)
On odgovara samo za one ugovorene kamate koje su dospjele nakon sklapanja
ugovora o jamstvu.

Prijelaz vjerovnikovih prava
na jamca (subrogacija)

Članak 110.

Na jamca koji je namirio
vjerovnikovu tražbinu prelazi ta tražbina sa svim sporednim pravima i
osiguranjima njezina ispunjenja.

II. ODNOS VJEROVNIKA I JAMCA

Oblici jamstva

Članak 111.

(1)
Od jamca se može zahtijevati ispunjenje obveze ako je glavni dužnik ne ispuni u
roku određenom u pisanom pozivu.

(2)
Vjerovnik može zahtijevati ispunjenje od jamca iako nije prije toga pozvao
glavnog dužnika na ispunjenje obveze, ako je očito da se iz sredstava glavnog
dužnika ne može ostvariti njezino ispunjenje ili ako je glavni dužnik pao pod
stečaj.

(3)
Ako se jamac obvezao kao jamac platac, odgovara vje­rov­niku kao glavni dužnik
za cijelu obvezu i vjerovnik može zahtijevati njezino ispunjenje bilo od
glavnog dužnika bilo od jamca ili od obojice u isto vrijeme.

(4)
Jamac za obvezu nastalu iz trgovačkog ugovora odgovara kao jamac platac, ako
nije što drugo ugovoreno.

Solidarnost jamaca

Članak 112.

Više jamaca nekog duga
odgovaraju solidarno, bez obzira na to jesu li jamčili zajedno ili se svaki od
njih obvezao prema vje­rov­niku odvojeno, osim kad je ugovorom njihova
odgovornost uređena drukčije.

Gubitak prava na rok

Članak 113.

Ako je dužnik izgubio pravo na
rok određen za ispunjenje njegove obveze, vjerovnik ipak ne može zahtijevati
ispunjenje od jamca prije isteka toga roka, ako nije drukčije ugovoreno.

Stečaj glavnog dužnika

Članak 114.

(1) U slučaju stečaja glavnog
dužnika vjerovnik je dužan prijaviti svoju tražbinu u stečaj i o tome
obavijestiti jamca, inače odgovara jamcu za štetu koju bi ovaj imao zbog toga.

(2) Smanjenje obveze glavnog
dužnika u stečajnom postupku ne povlači za sobom i odgovarajuće smanjenje
jamčeve obveze, te jamac odgovara vjerovniku za cijeli iznos svoje obveze.

Smanjena odgovornost
dužnikova nasljednika

Članak 115.

Jamac odgovara za cijeli iznos
obveze za koji je jamčio i u slučaju kad bi se od dužnikova nasljednika mogla
zahtijevati isplata samo onoga njezina dijela koji odgovara vrijednosti nas­lije­đene
imovine.

Jamčevi prigovori

Članak
116.

(1)
Jamac može isticati protiv vjerovnikova zahtjeva sve prigovore glavnog dužnika,
uključujući i prigovor prijeboja, ali ne i osobne dužnikove prigovore.

(2)
Dužnikovo odricanje od prigovora te njegovo priznanje vjerovnikove tražbine
nema učinak prema jamcu.

(3)
Jamac može isticati protiv vjerovnika i svoje osobne prigovore, na primjer,
ništetnost ugovora o jamstvu, zastaru vjerovnikove tražbine prema njemu,
prigovor prijeboja uzajamnih traž­bina.

Dužnost obavješćivanja jamca
o dužnikovu propuštanju

Članak 117.

Ako dužnik ne ispuni svoju
obvezu na vrijeme, vjerovnik je dužan obavijestiti o tome jamca, inače će mu
odgovarati za štetu koju bi jamac pretrpio zbog toga.

Oslobođenje jamca zbog
vjerovnikova odugovlačenja

Članak 118.

(1) Jamac se oslobađa
odgovornosti ako vjerovnik, na njegov poziv poslije dospjelosti tražbine, ne
zahtijeva ispunjenje od glav­nog dužnika u roku od mjesec dana od toga poziva.

(2) Kad rok za ispunjenje nije
određen, jamac se oslobađa odgovornosti ako vjerovnik, na njegov poziv poslije
isteka jedne godine od sklapanja ugovora o jamstvu, ne dade u roku od mjesec
dana od toga poziva potrebnu izjavu za određivanje nadnevka ispunjenja.

Oslobođenje jamca zbog
gubitka osiguranja

Članak 119.

(1) Ako vjerovnik napusti zalog
ili koje drugo pravo kojim je bilo osigurano ispunjenje njegove tražbine ili ga
izgubi svojom krivnjom i tako onemogući prijelaz toga prava na jamca, ovaj se
oslobađa svoje obveze prema vjerovniku za onoliko za koliko bi mogao dobiti
ostvarenjem toga prava.

(2) Pravilo stavka 1. ovoga
članka vrijedi kako u slučaju kad je pravo nastalo prije sklapanja ugovora o
jamstvu, tako i u slučaju kad je nastalo nakon toga.

III. ODNOS JAMCA I DUŽNIKA

Pravo zahtijevati naknadu od
dužnika

Članak 120.

(1) Jamac koji je isplatio
vjerovniku njegovu tražbinu može zahtijevati od dužnika da mu naknadi sve što
je isplatio za njegov račun, a i kamate od dana isplate.

(2) On ima pravo na naknadu
troškova nastalih u sporu s vjerovnikom od časa kad je obavijestio dužnika o
tom sporu, a i na naknadu štete ako bi je bilo.

Pravo jamca solidarnog
dužnika

Članak 121.

Jamac jednog od više solidarnih
dužnika može zahtijevati od bilo koga od njih da mu naknadi ono što je isplatio
vjerovniku, a i troškove.

Pravo jamca na prethodno
osiguranje

Članak 122.

I prije nego što namiri
vjerovnika, jamac koji se obvezao sa znanjem ili odobrenjem dužnika ima pravo
zahtijevati od dužnika da mu dade potrebno osiguranje za njegove eventualne
zahtjeve u sljedećim slučajevima: ako dužnik nije ispunio svoju obvezu o
njezinoj dospjelosti, ako je vjerovnik zatražio sudskim putem naplatu od jamca
i ako se dužnikovo imovinsko stanje znatno pogoršalo nakon sklapanja ugovora o
jamstvu.

Gubitak prava na naknadu

Članak 123.

(1) Dužnik može koristiti protiv
jamca koji je bez njegova znanja podmirio vjerovnikovu tražbinu sva pravna
sredstva kojima je u času podmirenja mogao odbiti vjerovnikov zahtjev.

(2)
Jamac koji je podmirio vjerovnikovu tražbinu, a o tome nije obavijestio
dužnika, te je i ovaj u neznanju da je tražbina podmirena ovu ponovno podmirio,
ne može zahtijevati naknadu od dužnika, ali ima pravo zahtijevati od vjerovnika
da mu podmireno vrati.

Pravo na povrat podmirenog

Članak 124.

Jamac koji je bez dužnikova
znanja podmirio vjerovnikovu tražbinu koja je kasnije na dužnikov zahtjev
poništena, ili ugašena prijebojem, može samo zahtijevati od vjerovnika povrat
podmirenog.

IV. PRAVO REGRESA

Članak 125.

Kad ima više jamaca, pa jedan od
njih podmiri dospjelu tražbinu, on ima pravo zahtijevati od ostalih jamaca da
mu svaki naknadi dio koji pada na njega.

V. ZASTARA

Članak 126.

(1) Zastarom obveze glavnog
dužnika zastarijeva i obveza jamca.

(2)
Kad je rok za zastaru obveze glavnog dužnika dulji od dvije godine, obveza
jamca zastarijeva nakon isteka dvije godine od dospjelosti obveze glavnog
dužnika, osim kad jamac odgovara solidarno s dužnikom.

(3)
Prekid zastare tražbine prema glavnom dužniku djeluje i prema jamcu samo ako je
do prekida došlo nekim postupkom vjerovnika pred sudom protiv glavnog dužnika.

(4)
Zastoj zastare obveze glavnog dužnika nema učinka prema jamcu.

Odsjek
7.

PRIJENOS
UGOVORA

Pretpostavke prijenosa

Članak 127.

(1) Svaka ugovorna strana može,
ako na to pristane druga strana, prenijeti ugovor na neku treću osobu koja time
postaje nositelj svih njezinih prava i obveza iz toga ugovora.

(2) Prijenosom ugovora ugovorni
odnos između prenositelja i druge strane prelazi na primatelja i drugu stranu u
času kad je druga strana pristala na prijenos, a ako je druga strana dala svoj
pristanak unaprijed, u času kad je obaviještena o prijenosu.

(3) Pristanak na prijenos
ugovora valjan je samo ako je dan u propisanom ili ugovorenom obliku za
valjanost prenesenog ugovora.

(4) Odredbe o sporednim pravima
kod ugovora o preuzimanju duga na odgovarajući se način primjenjuju i na
prijenos ugovora.

Odgovornost prenositelja

Članak 128.

(1) Prenositelj odgovara
primatelju za valjanost prenesenog ugovora.

(2) On mu ne jamči da će druga
strana ispuniti svoje obveze iz prenesenog ugovora, osim ako se na to posebno
obvezao.

(3) On ne jamči drugoj strani da
će primatelj ispuniti obveze iz ugovora, osim ako se na to posebno obvezao.

Prigovori

Članak 129.

Druga strana može isticati
primatelju sve prigovore iz prenesenog ugovora, a i one koje ima iz drugih
odnosa s njim, ali ne i prigovore koje ima prema prenositelju.

Odsjek
8.

UPUTA
(ASIGNACIJA)

I. POJAM UGOVORA

Članak 130.

Uputom jedna osoba, uputitelj
(asignant), ovlašćuje drugu osobu, upućenika (asignata), da za njezin račun
ispuni nešto odre­đenoj trećoj osobi, primatelju upute (asignataru), a ovoga
ovlašćuje da to ispunjenje primi u svoje ime.

II. ODNOS PRIMATELJA UPUTE I
UPUĆENIKA

Prihvat od strane upućenika

Članak 131.

(1) Primatelj upute stječe pravo
zahtijevati od upućenika ispunjenje tek kad mu ovaj izjavi da prihvaća uputu.

(2) Prihvat upute ne može se
opozvati.

Prigovori upućenika

Članak 132.

(1) Prihvatom upute nastaje
između primatelja i upućenika obvezni odnos nezavisan od odnosa između
uputitelja i upuće­ni­ka, a i odnosa između uputitelja i primatelja upute.

(2) Upućenik koji je prihvatio
uputu može isticati primatelju upute samo prigovore koji se tiču valjanosti
prihvata, prigovore koji se temelje na sadržaju prihvata ili na sadržaju same
upute, te prigovore koje ima osobno prema njemu.

Prijenos upute

Članak 133.

(1) Primatelj može uputu
prenijeti na drugog i prije prihvata od upućenika, a ovaj je može prenijeti dalje,
osim kad iz same upute ili posebnih okolnosti proizlazi da ona nije prenosiva.

(2) Ako je upućenik izjavio
primatelju upute da prihvaća uputu, prihvat ima učinak prema svim osobama na
koje bi uputa bila uzastopce prenesena.

(3) Ako je upućenik izjavio
pribavitelju, na kojeg je primatelj upute prenio uputu, da je prihvaća, on ne
može pribavitelju isticati prigovore koje ima prema primatelju upute osobno.

Zastara

Članak 134.

(1) Pravo primatelja upute da
zahtijeva ispunjenje od upuće­nika zastarijeva za godinu dana.

(2) Ako za ispunjenje nije
određen rok, zastara počinje teći kad upućenik prihvati uputu, a ako ju je on
prihvatio prije nego što je dana primatelju upute, onda kad ovome bude dana.

III. ODNOS PRIMATELJA UPUTE
I UPUTITELJA

Ako je primatelj upute
vjerovnik uputitelja

Članak 135.

(1) Vjerovnik nije dužan
pristati na uputu koju mu je učinio dužnik radi ispunjenja svoje obveze, ali je
dužan o svom odbijanju odmah obavijestiti dužnika, inače će mu odgovarati za
štetu.

(2) Vjerovnik koji je pristao na
uputu dužan je pozvati upu­će­nika da je ispuni.

Uputa nije ispunjenje

Članak 136.

(1) Kad je vjerovnik pristao na
uputu učinjenu od njegova dužnika radi ispunjenja obveze, ta obveza ne
prestaje, ako nije drukčije ugovoreno, ni njegovim pristankom na uputu, ni prih­va­tom
od strane upućenika, nego tek ispunjenjem od strane upućenika.

(2) Vjerovnik koji je pristao na
uputu učinjenu od njegova dužnika može zahtijevati od uputitelja da mu ispuni
ono što mu duguje samo ako nije dobio ispunjenje od upućenika u vrijeme
određeno u uputi.

Dužnost primatelja upute da
obavijesti uputitelja

Članak 137.

Ako upućenik ne prihvati uputu
ili odbije ispunjenje koje mu zahtijeva primatelj upute ili izjavi unaprijed da
je neće ispuniti, primatelj upute je dužan obavijestiti odmah uputitelja o
tome, inače mu odgovara za štetu.

Odustanak od prihvaćene
upute

Članak 138.

Primatelj upute koji nije
vjerovnik uputitelja i koji se ne želi koristiti uputom može od nje odustati,
čak i ako je već izjavio da je prihvaća, ali je o tome dužan bez odgađanja
obavijestiti uputitelja.

Opoziv ovlaštenja danog
primatelju upute

Članak 139.

Uputitelj
može opozvati ovlaštenje koje je uputom dao primatelju upute, osim ako je uputu
izdao radi ispunjenja nekoga svog duga prema njemu i uopće ako je uputu izdao u
njegovu interesu.

IV. ODNOS UPUTITELJA I
UPUĆENIKA

Ako je upućenik dužnik
uputitelja

Članak 140.

(1)
Upućenik nije dužan prihvatiti uputu, čak i ako je dužnik uputitelja, osim ako
se na to obvezao.

(2)
Ali kad je uputa izdana na temelju upućenikova duga uputitelju, upućenik je
dužan ispuniti je do iznosa toga duga, ako mu to ni po čemu nije teže od
ispunjenja obveze prema uputitelju.

(3)
Ispunjenjem upute izdane na temelju upućenikova duga uputitelju, upućenik se u
istoj mjeri oslobađa svog duga prema uputitelju.

Opoziv ovlaštenja danog
upućeniku

Članak 141.

(1)
Uputitelj može opozvati ovlaštenje koje je uputom dao upućeniku, sve dok ovaj
ne izjavi primatelju upute da prihvaća uputu ili je ne ispuni.

(2)
On je može opozvati i kad je u uputi navedeno da je neopoziva te kad bi se
opozivom vrijeđala neka njegova obveza prema primatelju upute.

(3) Otvaranje stečaja nad imovinom uputitelja povlači
po samom zakonu opoziv upute, osim slučaja kad je upućenik prihvatio uputu
prije otvaranja stečaja, a i kad u času prihvaćanja nije znao niti je morao
znati za stečaj.

V. SMRT I LIŠENJE POSLOVNE
SPOSOBNOSTI

Članak
142.

Smrt, odnosno prestanak pravne osobe uputitelja,
primatelja upute ili upućenika, a i lišenje poslovne sposobnosti nekoga od
njih, nema utjecaja na uputu.

VI.
UPUTA U OBLIKU PAPIRA NA DONOSITELJA

Članak
143.

(1)
Pisana uputa može biti izdana na donositelja.

(2)
U tom slučaju svaki imatelj papira ima prema upućeniku položaj primatelja
upute.

(3) Odnosi koji uputom nastaju između primatelja upute
i uputitelja nastaju u ovom slučaju samo između svakog pojedinog imatelja
papira i osobe koja mu je papir ustupila.

VII. UPUTA U OBLIKU PAPIRA
NA IME I PO NAREDBI

Članak
144.

Pisana uputa koja glasi na
novac, na vrijednosne papire ili na zamjenljive stvari može biti izdana na ime
i s odredbom »po naredbi«.

Odjeljak 2.

PROMJENE
SADRŽAJA

Odsjek
1.

OBNOVA
(NOVACIJA)

Pretpostavke

Članak 145.

(1) Obnova nastaje ako se vjerovnik
i dužnik suglase da posto­jeću obvezu zamijene novom i ako nova obveza ima
različi­tu glavnu činidbu ili različitu pravnu osnovu.

(2)
Sporazum vjerovnika i dužnika kojim se mijenja ili dodaje odredba o roku, o
mjestu ili načinu ispunjenja, zatim naknad­ni sporazum o kamatama, ugovornoj
kazni, osiguranju ispunjenja ili o kojoj drugoj sporednoj odredbi, a i sporazum
o izdavanju nove isprave o dugu ne smatraju se obnovom.

(3)
Izdavanje mjenice ili čeka zbog neke prijašnje obveze ne smatra se obnovom,
osim kad je to ugovoreno.

Volja za obnovom

Članak
146.

Obnova
se ne predmnijeva, pa ako strane nisu izrazile na­mje­ru da ugase postojeću
obvezu kad su stvarale novu, prijašnja obveza ne prestaje, već postoji i dalje
pored nove.

Učinak obnove

Članak
147.

(1)
Ugovorom o obnovi prijašnja obveza prestaje, a nova nastaje.

(2)
S prijašnjom obvezom prestaju i zalog i jamstvo, osim ako je s jamcem ili
zalogodavcem drukčije ugovoreno.

(3)
Isto vrijedi i za ostala sporedna prava koja su bila vezana za prijašnju obvezu.

Nevaljanost i utrnuće
prijašnje obveze

Članak 148.

(1) Obnova je bez učinka ako je
prijašnja obveza bila ništet­na ili već ugašena.

(2)
Ako je prijašnja obveza bila samo pobojna, obnova je valjana ako je to dužniku
bilo poznato.

Učinak poništaja

Članak 149.

Kad je ugovor o obnovi poništen,
smatra se da nije ni bilo obnove i da prijašnja obveza nije ni prestala
postojati.

Odsjek
2.

NAGODBA

Pojam

Članak 150.

(1)
Ugovorom o nagodbi osobe između kojih postoji spor ili neizvjesnost o nekom pravnom
odnosu, uzajamnim popuštanjima, prekidaju spor, odnosno otklanjaju neizvjesnost
i određuju svoja uzajamna prava i obveze.

(2)
Postoji neizvjesnost i kad je ostvarenje određenog prava nesigurno.

U čemu se sastoje uzajamna
popuštanja

Članak 151.

(1) Popuštanje se može
sastojati, među ostalim, u djelomič­nom ili potpunom priznavanju nekog od
zahtjeva druge strane ili u odricanju od nekoga svog zahtjeva; u uzimanju na
sebe neke nove obveze; u smanjenju kamatne stope; u produljenju roka; u
pristajanju na djelomične otplate; u davanju prava na odustatninu.

(2) Popuštanje može biti
uvjetno.

(3) Kad samo jedna strana
popusti drugoj, na primjer, prizna pravo druge strane, onda to nije nagodba, te
ne podliježe pravilima o nagodbi.

Sposobnost

Članak 152.

Za sklapanje ugovora o nagodbi
potrebna je sposobnost za raspolaganje pravom koje je sadržaj nagodbe.

Sadržaj

Članak 153.

(1) Sadržaj nagodbe može biti
svako pravo kojim se može raspolagati.

(2)
Valjana je nagodba o imovinskim posljedicama kaznenog djela.

(3)
Ne mogu biti sadržajem nagodbe sporovi koji se tiču statusnih odnosa.

Primjena odredaba o
dvostranoobveznim ugovorima

Članak 154.

(1) Za ugovor o nagodbi vrijede
opće odredbe o dvostranoobveznim ugovorima, ako za taj ugovor nije što drugo
predvi­đe­no.

(2) Kad pod nazivom nagodbe
ugovaratelji sklope neki drugi pravni posao, na njihove se odnose ne
primjenjuju odredbe zakona koje vrijede za nagodbu, već one koje vrijede za
stvarno sklop­ljeni posao.

Prekomjerno oštećenje

Članak 155.

Zbog prekomjernog oštećenja ne
može se zahtijevati poništaj nagodbe.

Učinak nagodbe prema jamcima
i zalogodavcima

Članak 156.

(1) Ako je nagodbom učinjena
obnova obveze, jamac se oslo­bađa odgovornosti za njezino ispunjenje, a
prestaje i zalog koji je dao netko treći.

(2)
Jamac i treći koji je dao svoju stvar u zalog ostaju i nada­lje u obvezi, a
njihova odgovornost može biti smanjena nagod­bom, ali ne i povećana, osim ako
su se suglasili s nagodbom.

(3)
Kad dužnik nagodbom prizna spornu tražbinu, jamac i zalogodavac zadržavaju pravo
da istaknu vjerovniku prigovore kojih se dužnik nagodbom odrekao.

Nagodba o nevaljanom pravnom
poslu

Članak 157.

(1) Valjana je nagodba o pravnom
poslu čiji je poništaj mogla tražiti jedna strana, ako je ona u času sklapanja
nagodbe znala za tu mogućnost.

(2) Ništetna je nagodba o
ništetnom pravnom poslu i kad su ugovaratelji znali za ništetnost i htjeli je
nagodbom otkloniti.

Ništetnost nagodbe

Članak 158.

(1) Nagodba je ništetna ako je
zasnovana na pogrešnom vjerovanju obaju ugovaratelja da postoji pravni odnos
koji ustvari ne postoji, i ako bez toga pogrešnog vjerovanja ne bi među njima
bilo ni spora ni neizvjesnosti.

(2) Isto vrijedi i kad se
pogrešno vjerovanje obaju ugovaratelja odnosi na činjenice.

(3) Odricanje od ove ništetnosti
nema pravnog učinka i ono što je dano na ime ispunjenja obveza iz takve nagodbe
može se tražiti natrag.

Ništetnost jedne odredbe
nagodbe

Članak 159.

Odredbe nagodbe čine cjelinu, te
ako je jedna odredba ništet­na, cijela nagodba je ništetna, osim kad se iz same
nagodbe vidi da se ona sastoji od neovisnih dijelova.

Glava VII.

PRESTANAK OBVEZA

Odjeljak 1.

OPĆE
PRAVILO

Članak 160.

(1) Obveza prestaje suglasnošću
volja sudionika u obveznom odnosu, ispunjenjem i u drugim zakonom određenim
slučajevima.

(2) Prestankom glavne obveze
gase se jamstvo, zalog i druga sporedna prava.

Odjeljak 2.

ISPUNJENJE

Odsjek
1.

OPĆA
PRAVILA O ISPUNJENJU

I. TKO MOŽE ISPUNITI I
TROŠKOVI ISPUNJENJA

 Ispunjenje od strane dužnika ili treće osobe

Članak 161.

(1) Obvezu može ispuniti ne samo
dužnik nego i treća osoba.

(2)
Vjerovnik je dužan primiti ispunjenje od svake osobe koja ima neki pravni
interes da obveza bude ispunjena, čak i kad se dužnik protivi tom ispunjenju.

(3)
Vjerovnik je dužan primiti ispunjenje od treće osobe ako je dužnik s tim
suglasan, osim kad prema ugovoru ili naravi obveze ovu treba ispuniti dužnik
osobno.

(4)
Vjerovnik može primiti ispunjenje od treće osobe bez dužnikova znanja, pa i u
slučaju kad ga je dužnik obavijestio da ne pristaje da treći ispuni njegovu
obvezu.

(5) Ali ako mu je dužnik ponudio
da sam ispuni odmah svoju obvezu, vjerovnik ne može primiti ispunjenje od treće
osobe.

Ispunjenje poslovno
nesposobnog

Članak 162.

(1) I poslovno nesposobni dužnik
može pravovaljano ispuniti obvezu, ako je njezino postojanje nesumnjivo i ako
je dospjela.

(2) Ali se može osporavati
ispunjenje ako je takva osoba isplatila zastarjeli dug ili dug koji potječe iz
igre ili oklade.

Troškovi ispunjenja

Članak 163.

Troškove ispunjenja snosi
dužnik, ako ih nije prouzročio vjerovnik.

II. KOME SE MOŽE ISPUNITI
OBVEZA

Ovlaštena osoba

Članak 164.

(1) Obveza se mora ispuniti
vjerovniku ili osobi određenoj zakonom, sudskom odlukom, ugovorom između
vjerovnika i dužnika ili onoj koju odredi vjerovnik.

(2)
Ispunjenje je pravovaljano i kad je učinjeno trećoj osobi, ako ga je vjerovnik
naknadno odobrio ili ako se njime koristio.

Ispunjenje poslovno
nesposobnom vjerovniku

Članak 165.

(1) Obveza ispunjena poslovno
nesposobnom vjerovniku oslobađa dužnika samo ako je to bilo korisno za
vjerovnika ili se predmet ispunjenja još nalazi kod njega.

(2) Poslovno nesposoban
vjerovnik može odobriti, pošto postane poslovno sposoban, ispunjenje koje je
primio u vrijeme svoje poslovne nesposobnosti.

III. PREDMET ISPUNJENJA

Sadržaj obveze

Članak 166.

(1) Ispunjenje se sastoji u
izvršenju onoga što čini sadržaj obveze, te niti ga dužnik može ispuniti nečim
drugim, niti vjerov­nik može zahtijevati nešto drugo.

(2)
Nema pravovaljanog ispunjenja ako ono što je dužnik predao kao dugovanu stvar,
a vjerovnik kao takvu primio, to uistinu nije, i vjerovnik ima pravo vratiti
ono što mu je predano i zahtijevati dugovanu stvar.

Zamjena ispunjenja

Članak 167.

(1) Obveza prestaje ako
vjerovnik u sporazumu s dužnikom primi nešto drugo umjesto onoga što mu se
duguje.

(2)
U tom slučaju dužnik odgovara isto kao prodavatelj za materijalne i pravne
nedostatke stvari dane umjesto onoga što je dugovao.

(3)
Ali vjerovnik umjesto zahtjeva po osnovi odgovornosti dužnika za materijalne
ili pravne nedostatke stvari može zahtijevati od dužnika, ali ne više od jamca,
ispunjenje prvotne tražbine i naknadu štete.

Predaja radi prodaje

Članak 168.

Ako je dužnik predao vjerovniku
stvar ili koje drugo pravo da ih proda i da iz postignutog iznosa naplati svoju
tražbinu, a ostatak mu preda, obveza prestaje tek kad se vjerovnik naplati iz
postignutog iznosa.

Djelomično ispunjenje

Članak 169.

(1) Vjerovnik nije dužan primiti
djelomično ispunjenje, osim ako narav obveze drukčije ne nalaže.

(2) Ali je vjerovnik dužan
primiti djelomično ispunjenje novčane obveze, osim ako ima poseban interes da
ga odbije.

Obveza davanja stvari
određenih po rodu

Članak 170.

(1) Ako su stvari određene samo
po rodu, dužnik je dužan dati stvari barem srednje kakvoće.

(2) Ali ako mu je bila poznata
namjena stvari, dužan je dati stvari odgovarajuće kakvoće.

IV. URAČUNAVANJE ISPUNJENJA

Red uračunavanja

Članak 171.

(1) Kad između istih osoba
postoji više istorodnih obveza, pa ono što dužnik ispuni nije dovoljno da bi se
mogle namiriti sve, onda će se, ako o tome ne postoji sporazum vjerovnika i
dužnika, uračunavanje obaviti onim redom koji odredi dužnik najkasnije prilikom
ispunjenja.

(2) Kad nema dužnikove izjave o
uračunavanju, obveze se namiruju redom kako je koja dospjela za ispunjenje.

(3) Ako je više obveza istodobno
dospjelo, prvo se namiruju one koje su najmanje osigurane, a kad su sve
podjednako osigurane, prvo se namiruju one koje su dužniku najtegotnije.

(4) Ako su u svemu naprijed
rečenom obveze jednake, namiruju se redom kako su nastale, a ako su istodobno
nastale, ono što je dano na ime ispunjenja raspoređuje se na sve obveze
razmjerno njihovim iznosima.

Uračunavanje kamata i
troškova

Članak 172.

Ako dužnik pored glavnice duguje
i kamate i troškove, prvo se namiruju troškovi, zatim kamate i napokon
glavnica.

V. VRIJEME ISPUNJENJA

Određivanje roka

Članak 173.

(1) Dužnik je dužan ispuniti
obvezu u roku koji je predviđen ugovorom.

(2) Ako rok ispunjenja nije
predviđen ugovorom, dužnik je dužan ispuniti obvezu u roku koji je predviđen
zakonom.

(3) Ako rok nije određen ni
ugovorom niti zakonom, a cilj posla, narav obveze i ostale okolnosti ne
zahtijevaju stanovit rok za ispunjenje, vjerovnik može zahtijevati odmah
ispunjenje obveze, a dužnik sa svoje strane može zahtijevati od vjerovnika da
odmah primi ispunjenje.

Novčana obveza kod
trgovačkih ugovora

Članak 174.

(1)
Ako trgovačkim ugovorom ili ugovorom između trgovca i osobe javnog prava nije
predviđen rok za ispunjenje novčane obveze, dužnik je dužan, bez potrebe da ga
vjerovnik na to pozove, ispuniti tu obvezu u roku od 30 dana koji počinje teći:

–
od dana kad je dužnik primio račun ili drugi odgovarajući zahtjev za isplatu,

–
od dana kad je vjerovnik ispunio svoju obvezu, ako nije moguće sa sigurnošću
utvrditi dan primitka računa ili drugog odgovarajućeg zahtjeva za isplatu ili
ako je dužnik primio račun ili drugi odgovarajući zahtjev za isplatu prije
negoli je vjerovnik ispunio svoju obvezu,

–
od dana proteka roka za pregled predmeta obveze, ako je ugovorom ili zakonom
predviđen određeni rok za takav pregled, a dužnik je primio račun ili drugi
odgovarajući zahtjev za isplatu prije proteka toga roka.

(2)
Ništetna je odredba ugovora iz stavka 1. ovoga članka kojom je ugovoren duži
rok za ispunjenje novčane obveze, ako na temelju okolnosti slučaja, a poglavito
trgovačkih običaja i naravi predmeta obveze, proizlazi da je tako ugovorenim
rokom ispunjenja, suprotno načelu savjesnosti i poštenja, prouzročena očigledna
neravnopravnost u pravima i obvezama ugovornih strana na štetu vjerovnika.

(3)
Prilikom ocjene je li odredba ugovora iz stavka 1. ovoga članka o roku
ispunjenja novčane obveze ništetna, uzet će se, između ostalog, u obzir jesu li
postojali opravdani razlozi za odstupanje od zakonom predviđenog roka
ispunjenja.

Pravo na ispunjenje prije
roka

Članak 175.

(1)
Kad je rok ugovoren isključivo u interesu dužnika, on ima pravo ispuniti obvezu
i prije ugovorenog roka, ali je dužan obavijestiti vjerovnika o svojoj namjeri
i paziti da to ne bude u nevrijeme.

(2) U
ostalim slučajevima, kad dužnik ponudi ispunjenje prije roka, vjerovnik može
odbiti ispunjenje, a može ga i primiti i zadržati pravo na naknadu štete, ako o
tome bez odgađanja obavijesti dužnika.

(3)
Vjerovnik ima pravo zahtijevati ispunjenje prije roka ako mu dužnik nije dao
obećano osiguranje ili ako na njegov zahtjev nije dopunio osiguranje smanjeno
bez njegove krivnje, te kad je rok ugovoren isključivo u njegovu interesu.

Kad je određivanje roka
ostavljeno jednoj strani

Članak 176.

Kad
je određivanje vremena ispunjenja ostavljeno na volju vjerovnika ili dužnika,
druga strana može, ako ovlaštenik ne odredi rok ni poslije opomene, zahtijevati
od suda da odredi primjeren rok za ispunjenje.

Plaćanje putem banke ili
poštom

Članak 177.

(1)
Ako se plaća posredovanjem banke ili druge pravne osobe kod koje se vodi račun
vjerovnika, smatrat će se, ako ugovorne strane nisu drukčije odredile, da je
dug namiren kad banci, odnosno spomenutoj pravnoj osobi stigne novčana doznaka
u korist vjerovnika ili nalog (virman) dužnikove banke, odnosno druge pravne
osobe da odobri računu vjerovnika iznos naznačen u nalogu.

(2)
Ako je ugovoreno plaćanje poštom, smatra se da su se strane suglasile da je
uplatom dugovanog iznosa pošti dužnik namirio svoju obvezu prema vjerovniku, a
ako takav način plaćanja nije ugovoren, dug je namiren kad vjerovnik primi
novčanu doznaku.

(3)
Ako je posebnim propisom ili ugovorom predviđeno plaćanje čekovnom uplatnicom
na određeni račun, smatra se da su se strane suglasile da je isplata obavljena
onda kad dužnik uplati dugovani iznos čekovnom uplatnicom u korist označenog
računa.

VI. MJESTO ISPUNJENJA

Opća pravila

Članak 178.

(1) Dužnik je dužan ispuniti
obvezu, a vjerovnik primiti ispunjenje, u mjestu određenom pravnim poslom ili
zakonom.

(2) Kad mjesto ispunjenja nije određeno,
a ne može se odrediti ni po cilju posla, naravi obveze ili ostalim okolnostima,
obveza se ispunjava u mjestu u kojem je dužnik u vrijeme nastanka obveze imao
svoje sjedište, odnosno prebivalište, a u nedostatku prebivališta, svoje
boravište.

(3) Ali ako dužnik ima više
jedinica u raznim mjestima, mjestom ispunjenja smatra se sjedište jedinice koja
treba obaviti radnje nužne za ispunjenje obveze, ako je vjerovniku ta okolnost
pri sklapanju ugovora bila poznata ili morala biti poznata.

Mjesto ispunjenja novčanih
obveza

Članak 179.

(1) Novčane obveze ispunjavaju
se u mjestu u kojem vjerov­nik ima sjedište, odnosno prebivalište, a u
nedostatku prebiva­liš­ta, boravište.

(2) Ako se plaća virmanom,
novčane obveze ispunjavaju se u sjedištu pravne osobe kod koje se vode
vjerovnikova novčana sredstva.

(3) Ako je vjerovnik promijenio
mjesto u kojem je imao svoje sjedište, odnosno prebivalište u vrijeme kad je
obveza nastala te su zbog toga povećani troškovi ispunjenja, to povećanje pada
na teret vjerovnika.

VII. PRIZNANICA

Izdavanje

Članak 180.

(1) Tko ispuni obvezu potpuno
ili djelomično, ima pravo zahtijevati da mu vjerovnik o tome izda priznanicu o
svom trošku.

(2) Dužnik koji je novčanu
obvezu isplatio preko banke ili pošte može zahtijevati da mu vjerovnik izda
priznanicu samo ako za to ima opravdan razlog.

(3) Ako vjerovnik odbije izdati
priznanicu, dužnik može položiti kod suda objekt svoje obveze.

Predmnjeve

Članak 181.

(1)
Ako je izdana priznanica o isplaćenoj glavnici, predmnijeva se da su isplaćene
i kamate i sudski i drugi troškovi, ako ih je bilo.

(2)
Isto tako, ako dužnik povremenih davanja, kao što su zakupnine, i drugih
tražbina koje se povremeno obračunavaju, kao što su, primjerice, ona koja
nastaju utroškom električne energije ili vode, ili uporabom telefona, ima
priznanicu da je isplatio kasnije dospjelu tražbinu, predmnijeva se da je
isplatio i ona koja su prije dospjela.

VIII. VRAĆANJE OBVEZNICE

Članak 182.

(1) Kad potpuno ispuni obvezu,
dužnik može, pored priznanice, zahtijevati od vjerovnika da mu vrati obveznicu.

(2) Kad vjerovnik ne vrati
obveznicu, dužnik ima pravo zahtijevati da mu vjerovnik izda ispravu o
prestanku obveze s ovjerovljenim potpisom.

(3) Dužnik koji je ispunio
obvezu samo djelomično ima pravo zahtijevati da se to ispunjenje zabilježi na
obveznici.

Odsjek 2.

ZAKAŠNJENJE

I. ZAKAŠNJENJE DUŽNIKA

Kad dužnik dolazi u
zakašnjenje

Članak 183.

(1) Dužnik dolazi u zakašnjenje
kad ne ispuni obvezu u roku određenom za ispunjenje.

(2) Ako rok za ispunjenje nije određen,
dužnik dolazi u zakašnjenje kad ga vjerovnik pozove da ispuni obvezu, usmeno
ili pisano, izvansudskom opomenom ili započinjanjem nekog postupka čiji je cilj
da se postigne ispunjenje obveze.

II. ZAKAŠNJENJE VJEROVNIKA

**Kad vjerovnik d**olazi u zakašnjenje

Članak
184.

(1) Vjerovnik dolazi u
zakašnjenje ako bez osnovanog razloga odbije primiti ispunjenje ili ga svojim
ponašanjem spriječi.

(2) Vjerovnik dolazi u
zakašnjenje i kad je spreman primiti ispunjenje dužnikove istodobne obveze, ali
ne nudi ispunjenje svoje dospjele obveze.

(3) Vjerovnik ne dolazi u
zakašnjenje ako dokaže da u vrijeme ponude ispunjenja, ili u vrijeme određeno
za ispunjenje, dužnik nije mogao ispuniti svoju obvezu.

**Učinci vjerovnikova zakašnjenja**

Članak 185.

(1) Dolaskom vjerovnika u
zakašnjenje prestaje zakašnjenje dužnika, i na vjerovnika prelazi rizik
slučajne propasti ili oštećenja stvari.

(2) Od dana vjerovnikova
zakašnjenja prestaju teći kamate.

(3) Vjerovnik u zakašnjenju
dužan je naknaditi dužniku štetu nastalu zbog zakašnjenja za koje odgovara, a i
troškove oko dalj­njeg čuvanja stvari.

Odsjek
3.

POLAGANJE
I PRODAJA DUGOVANE STVARI

Polaganje

Članak 186.

 (1) Kad je vjerovnik u zakašnjenju ili je
nepoznat, ili kad je neizvjesno tko je vjerovnik, ili gdje se nalazi, ili kad je
vjerovnik poslovno nesposoban, a nema zastupnika, dužnik može za vjerov­nika
položiti dugovanu stvar kod suda ili kod za to zakonom ovlaštene osobe.

(2)
Isto pravo pripada i trećim osobama koje imaju pravni interes da obveza bude
ispunjena.

(3)
O polaganju dužnik je dužan obavijestiti vjerovnika ako zna za njega i za
njegovo boravište.

Mjesto polaganja

Članak 187.

(1) Dugovana stvar se polaže kod
stvarno nadležnog suda ili kod zakonom ovlaštene osobe u mjestu ispunjenja,
osim ako razlozi ekonomičnosti ili narav posla zahtijevaju da se polaganje
obavi u mjestu gdje se stvar nalazi.

(2) Svaki drugi stvarno nadležan
sud, odnosno zakonom ovlaštena osoba mora primiti stvar u polog, a dužnik je
dužan dati naknadu vjerovniku, ako je ovaj polaganjem kod drugog suda, odnosno
druge zakonom ovlaštene osobe pretrpio štetu.

Predaja na čuvanje drugoj
osobi

Članak 188.

(1) Kad je objekt obveze neka
stvar koja se ne može čuvati u sudskom pologu, dužnik može zahtijevati od suda da
odredi osobu kojoj će predati stvar da je čuva o trošku i za račun vjerov­nika.

(2) U slučaju obveze iz
trgovačkog ugovora, predaja takve stvari javnom skladištu na čuvanje za račun
vjerovnika ima učinak polaganja kod suda.

(3) O predaji na čuvanje dužnik
je dužan obavijestiti vjerovnika.

Uzimanje položene stvari
natrag

Članak 189.

(1) Dužnik može uzeti natrag
položenu stvar.

(2) O uzimanju stvari dužnik je
dužan obavijestiti vjerovnika.

(3) Pravo dužnika da uzme
položenu stvar prestaje kad dužnik u pisanom obliku izjavi sudu, odnosno
zakonom ovlaštenoj osobi da se odriče toga prava, kad vjerovnik izjavi da prima
položenu stvar, a i kad bude utvrđeno pravomoćnom odlukom da polaganje
udovoljava uvjetima urednog ispunjenja.

Učinak polaganja

Članak 190.

(1) Polaganjem dugovane stvari
dužnik se oslobađa obveze u trenutku polaganja.

(2) Ako je dužnik bio u
zakašnjenju, njegovo zakašnjenje prestaje.

(3) Od trenutka kad je stvar
položena rizik slučajne propasti ili oštećenja stvari prelazi na vjerovnika.

(4) Od dana polaganja prestaju
teći kamate.

(5) Ako dužnik uzme natrag
položenu stvar, smatra se kao da nije bilo polaganja, a njegovi sudužnici i
jamci ostaju u obvezi.

Troškovi polaganja

Članak 191.

Troškove pravovaljanog i
neopozvanog polaganja snosi vjerovnik ako prelaze troškove ispunjenja što ih je
dužan snositi dužnik.

Prodaja umjesto polaganja
stvari

Članak 192.

(1) Ako stvar nije prikladna za
čuvanje ili ako su za njezino čuvanje ili održavanje potrebni troškovi
nerazmjerni s njezinom vrijednošću, dužnik je može prodati na javnoj prodaji u
mjestu određenom za ispunjenje, ili nekom drugom mjestu ako je to u interesu
vjerovnika, a postignuti iznos, nakon odbitka troškova prodaje, položiti kod
suda ili za to zakonom ovlaštene osobe.

(2)
Ako stvar ima tekuću cijenu ili ako je male vrijednosti u usporedbi s
troškovima javne prodaje, dužnik je može prodati iz slobodne ruke.

(3) Ako je stvar takva da može
brzo propasti ili se pokvariti, dužnik je dužan prodati je bez odgađanja na
najpogodniji način.

(4) U svakom slučaju dužnik je
dužan obavijestiti vjerovnika o namjeravanoj prodaji kad god je to moguće, a
nakon prodaje o postignutoj cijeni i njezinu polaganju kod suda, odnosno kod
zako­nom ovlaštene osobe.

Predaja stvari vjerovniku

Članak 193.

Sud će predati vjerovniku
položenu stvar pod uvjetima što ih je dužnik postavio.

Prodaja radi pokrića
troškova čuvanja

Članak 194.

(1) Ako troškovi čuvanja ne budu
isplaćeni u razumnom roku, sud će u izvanparničnom postupku, na zahtjev čuvara,
narediti da se stvar proda i odrediti način prodaje.

(2)
Od iznosa dobivenog prodajom odbit će se troškovi prodaje i troškovi čuvanja, a
ostatak, za vjerovnika, položit će se kod suda ili kod zakonom ovlaštene osobe.

Odjeljak 3.

OSTALI
NAČINI PRESTANKA OBVEZA

Odsjek
1.

PRIJEBOJ
(KOMPENZACIJA)

Opće pretpostavke

Članak 195.

Dužnik može prebiti tražbinu s
protutražbinom vjerovnika, ako obje tražbine glase na novac ili druge
zamjenljive stvari istog roda i iste kakvoće i ako su obje dospjele.

Izjava o prijeboju

Članak 196.

(1) Prijeboj ne nastaje čim se
ispune pretpostavke za to, nego tek izjavom o prijeboju.

(2) Nakon izjave o prijeboju
smatra se da je učinak prijeboja nastao onoga trenutka kad su se ispunile
pretpostavke za to.

Odsutnost uzajamnosti

Članak 197.

(1) Dužnik ne može prebiti ono
što duguje vjerovniku s onim što vjerovnik duguje njegovu jamcu.

(2)
Ali jamac može prebiti dužnikove obveze prema vjerovniku s dužnikovom tražbinom
prema vjerovniku.

(3)
Tko je dao svoju stvar u zalog za tuđu obvezu, može zahtijevati od vjerovnika
da mu vrati založenu stvar kad se udovolji pretpostavkama za prestanak te
obveze prijebojem te kad vjerovnik propusti svojom krivnjom obaviti prijeboj.

Zastarjela tražbina

Članak 198.

(1)
Dug se može prebiti sa zastarjelom tražbinom samo ako ona još nije bila
zastarjela u času kad su se stekle pretpostavke prijeboja.

(2)
Ako su pretpostavke prijeboja nastale pošto je jedna od tražbina zastarjela,
prijeboj ne nastaje ako je dužnik zastarjele tražbine istakao prigovor zastare.

Prijeboj s ustupljenom
tražbinom

Članak 199.

(1) Dužnik ustupljene tražbine
može prebiti primatelju one svoje tražbine koje je do obavijesti o ustupu mogao
prebiti ustupitelju.

(2) On mu može prebiti i one svoje
tražbine prema ustupitelju koje je stekao prije obavijesti o ustupu, a čiji rok
za ispunjenje nije bio dospio u času kad je obaviješten o ustupu, ali samo ako
taj rok pada prije roka za ispunjenje ustupljene tražbine ili u isto vrijeme.

(3) Dužnik koji je bez ograde
izjavio primatelju da pristaje na ustup ne može mu više prebiti nikakve svoje
tražbine prema ustupitelju.

(4) Ako je ustupljena tražbina
upisana u javne knjige, dužnik može učiniti prijeboj primatelju samo ako je
njegova tražbina upisana kod ustupljene tražbine ili ako je primatelj
obaviješten prilikom ustupanja o postojanju te tražbine.

Slučajevi kad je prijeboj
isključen

Članak 200.

Ne može prestati prijebojem:

1) tražbina koja se ne može
zaplijeniti,

2) tražbina stvari ili
vrijednosti koje su dužniku bile dane na čuvanje ili posudbu, ili koje je
dužnik uzeo bespravno ili ih bespravno zadržao,

3)
tražbina nastala namjernim prouzročenjem štete,

4)
tražbina naknade štete nanesene oštećenjem zdravlja ili prouzročenjem smrti,

5) tražbina koja potječe iz
zakonske obveze uzdržavanja.

Zabrana na tražbinu druge
strane

Članak 201.

Dužnik ne može obaviti prijeboj
ako je njegova tražbina dospjela tek pošto je netko treći stavio zabranu na
vjerovnikovu tražbinu prema njemu.

Uračunavanje prijebojem

Članak 202.

Kad između dviju osoba postoji
više obveza koje mogu prestati prijebojem, prijeboj će se obaviti po pravilima
koja vrijede za uračunavanje ispunjenja.

Odsjek
2.

OTPUST
DUGA

Sporazum

Članak 203.

(1) Obveza prestaje kad
vjerovnik izjavi dužniku da neće zahtijevati njezino ispunjenje, a dužnik se s
tim suglasi.

(2)
Za pravovaljanost toga sporazuma nije potrebno da bude sklopljen u obliku u
kojem je sklopljen posao iz kojega je obveza nastala.

Odricanje od sredstava
osiguranja

Članak 204.

Vraćanje zaloga i odricanje od
drugih sredstava kojima je bilo osigurano ispunjenje obveze ne znači
vjerovnikovo odricanje od prava zahtijevati njezino ispunjenje.

Otpust duga jamcu

Članak 205.

(1) Otpust duga jamcu ne oslobađa
glavnog dužnika, a otpust duga glavnom dužniku oslobađa jamca.

(2) Kad ima više jamaca, pa
vjerovnik oslobodi jednog od njih, ostali ostaju u obvezi, ali se njihova
obveza smanjuje za dio koji otpada na oslobođenog jamca.

Opći otpust dugova

Članak 206.

Opći otpust dugova gasi sve
vjerovnikove tražbine prema dužniku, osim onih za koje vjerovnik nije znao da
postoje u trenutku otpusta.

Odsjek
3.

SJEDINJENJE

Članak 207.

(1)
Obveza prestaje sjedinjenjem kad jedna te ista osoba postane i vjerovnik i dužnik.

(2)
Kad jamac postane vjerovnik, obveza glavnog dužnika ne prestaje.

(3)
Obveza upisana u javnoj knjizi prestaje sjedinjenjem tek kad se izvrši upis
brisanja.

Odsjek
4.

NEMOGUĆNOST
ISPUNJENJA

Prestanak obveze

Članak 208.

(1)
Obveza prestaje kad njezino ispunjenje postane nemogu­će zbog okolnosti zbog
kojih dužnik ne odgovara.

(2)
Dužnik mora dokazati okolnosti koje isključuju njegovu odgovornost.

Kad su objekt obveze stvari
određene po rodu

Članak 209.

(1)
Ako su objekt obveze stvari određene po rodu, obveza ne prestaje čak i kad sve
što dužnik ima od takvih stvari propadne zbog okolnosti za koje on ne odgovara.

(2)
Ali kad su objekt obveze stvari određene po rodu koje se imaju uzeti iz
određene mase tih stvari, obveza prestaje kad propadne cijela ta masa.

Ustupanje prava prema
trećemu odgovornom za nemogućnost ispunjenja

Članak 210.

Dužnik određene stvari koji je
oslobođen svoje obveze zbog nemogućnosti ispunjenja dužan je ustupiti
vjerovniku pravo koje bi imao prema trećoj osobi zbog nastale nemogućnosti.

Odsjek
5.

PROTEK
VREMENA, OTKAZ

Rok u trajnom obveznom
odnosu

Članak 211.

Trajni obvezni odnos s određenim
rokom trajanja prestaje kad rok istekne, osim kad je ugovoreno ili zakonom određeno
da se poslije isteka roka obvezni odnos produljuje za neodređeno vrijeme, ako
ne bude pravodobno otkazan.

Otkaz trajnoga obveznog
odnosa

Članak 212.

(1) Ako trajanje obveznog odnosa
nije određeno, svaka ga strana može okončati otkazom.

(2) Otkaz mora biti dostavljen
drugoj strani.

(3) Otkaz se može dati u svako
doba, samo ne u nevrijeme.

(4) Otkazani obvezni odnos
prestaje kad istekne otkazni rok određen ugovorom, a ako takav rok nije određen
ugovorom, odnos prestaje nakon isteka roka određenog zakonom ili običajem,
odnosno istekom primjerenog roka.

(5) Strane mogu ugovoriti da će
njihov obvezni odnos prestati samom dostavom otkaza, ako za određeni slučaj
zakon ne naređuje što drugo.

(6) Vjerovnik ima pravo
zahtijevati od dužnika ono što je dospjelo prije nego što je obveza prestala
protekom roka ili otkazom.

Odsjek
6.

SMRT

Članak 213.

Smrću dužnika ili vjerovnika
prestaje obveza samo ako je nastala s obzirom na osobna svojstva koje od
ugovornih strana ili osobne sposobnosti dužnika.

Odjeljak 4.

ZASTARA

Odsjek
1.

OPĆE
ODREDBE

Opće pravilo

Članak 214.

(1) Zastarom prestaje pravo
zahtijevati ispunjenje obveze.

(2) Zastara nastupa kad protekne
zakonom određeno vrijeme u kojem je vjerovnik mogao zahtijevati ispunjenje
obveze.

(3) Sud se neće obazirati na zastaru
ako se dužnik nije na nju pozvao.

Kad zastara počinje teći

Članak 215.

(1) Zastara počinje teći prvog
dana poslije dana kad je vjerov­nik imao pravo zahtijevati ispunjenje obveze,
ako zakonom za pojedine slučajeve nije što drugo propisano.

(2)
Ako se obveza sastoji u tome da se nešto ne učini, da se propusti ili trpi,
zastara počinje teći prvog dana poslije dana kad je dužnik postupio protivno
obvezi.

Nastupanje zastare

Članak 216.

Zastara nastupa kad istekne
posljednji dan zakonom određe­nog vremena.

Uračunavanje prednikova
vremena

Članak 217.

U vrijeme zastare računa se i
vrijeme koje je proteklo u korist dužnikovih prednika.

Zabrana
promjene roka zastare

Članak 218.

(1)
Pravnim poslom ne smije se odrediti dulje ili kraće vrijeme zastare od onoga
vremena koje je određeno zakonom.

(2)
Pravnim poslom ne smije se odrediti da zastara neće teći za neko vrijeme.

Odricanje od zastare

Članak 219.

Dužnik se ne može odreći zastare
prije nego što protekne vrijeme određeno za zastaru.

Pisano priznanje i osiguranje
zastarjele obveze

Članak 220.

(1)
Pisano priznanje zastarjele obveze smatra se odricanjem od zastare.

(2)
Isti učinak ima davanje zaloga ili kojega drugog osiguranja za zastarjelu
obvezu.

Učinak ispunjenja zastarjele
obveze

Članak 221.

Ako dužnik ispuni zastarjelu
obvezu, nema pravo zahtijevati da mu se vrati ono što je dao, čak i ako nije
znao da je obveza zastarjela.

Vjerovnik čija je tražbina
osigurana

Članak 222.

(1)
Kad protekne vrijeme zastare, vjerovnik čija je tražbina osigurana zalogom ili hipotekom
može se namiriti samo iz opterećene stvari ako je drži u rukama ili ako je
njegovo pravo upisano u javnoj knjizi.

(2)
Međutim, zastarjela tražbina kamata i drugih povremenih davanja ne može se
namiriti ni iz opterećene stvari.

Sporedne tražbine

Članak 223.

Kad zastari glavna tražbina,
zastarjele su i sporedne tražbine, kao što su tražbine kamata, plodova,
troškova i ugovorne kazne.

Kad se ne primjenjuju
pravila o zastari

Članak 224.

Pravila o zastari ne primjenjuju
se u slučajevima kad su u zakonu određeni rokovi za podnošenje tužbe ili
izvršenje određene radnje pod prijetnjom gubitka prava.

Odsjek
2.

VRIJEME
POTREBNO ZA ZASTARU

Opći rok zastare

Članak 225.

Tražbine zastarijevaju za pet
godina ako zakonom nije određen neki drugi rok zastare.

Povremene tražbine

Članak 226.

(1)
Tražbine povremenih davanja koja dospijevaju godišnje ili u kraćim razdobljima,
pa bilo da se radi o sporednim povremenim tražbinama, kao što je tražbina
kamata, bilo da se radi o takvim povremenim tražbinama u kojima se iscrpljuje
samo pravo, kao što je tražbina uzdržavanja, zastarijevaju za tri godine od
dospjelosti svakoga pojedinog davanja.

(2)
Isto vrijedi za anuitete kojima se u jednakim unaprijed određenim povremenim
iznosima otplaćuju glavnica i kamate, ali ne vrijedi za otplate u obrocima i
druga djelomična ispunjenja.

Zastara prava

Članak 227.

(1) Pravo iz kojega proistječu
povremene tražbine zastarijeva za pet godina, računajući od dospjelosti
najstarije neispunjene tražbine.

(2) Kad zastari pravo iz kojega
proistječu povremene tražbine, vjerovnik gubi pravo ne samo da zahtijeva buduća
povremena davanja nego i povremena davanja koja su dospjela prije te zastare.

(3) Ne može zastarjeti pravo na
uzdržavanje određeno zakonom.

Međusobne tražbine iz
ugovora o prometu robe i usluga

Članak 228.

(1) Međusobne tražbine iz
ugovora o prometu robe i usluga te tražbine naknade za izdatke učinjene u vezi
s tim ugovorima zastarijevaju za tri godine.

(2) Zastara teče odvojeno za
svaku isporuku robe, izvršeni rad ili uslugu.

Zakupnina i najamnina

Članak 229.

Tražbina zakupnine i najamnine,
bilo da je određeno da se plaća povremeno, bilo u jednom ukupnom iznosu,
zastarijeva za tri godine.

Naknada štete

Članak 230.

(1) Tražbina naknade štete zastarijeva
za tri godine otkad je oštećenik doznao za štetu i za osobu koja je štetu
učinila.

(2) U svakom slučaju ta tražbina
zastarijeva za pet godina otkad je šteta nastala.

(3) Tražbina naknade štete
nastale povredom ugovorne obveze zastarijeva za vrijeme određeno za zastaru te
obveze.

Naknada štete prouzročene
kaznenim djelom

Članak 231.

(1) Kad je šteta prouzročena
kaznenim djelom, a za kazneni progon je predviđen dulji rok zastare, zahtjev za
naknadu štete prema odgovornoj osobi zastarijeva kad istekne vrijeme određeno
za zastaru kaznenog progona.

(2) Prekid zastare kaznenog
progona povlači za sobom i prekid zastare zahtjeva za naknadu štete.

(3) Isto vrijedi i za zastoj
zastare.

Jednogodišnji rok zastare

Članak 232.

(1) Zastarijevaju za jednu
godinu:

1)
tražbina naknade za isporučenu električnu i toplinsku energiju, plin, vodu, za
dimnjačarske usluge i za održavanje čistoće, kad je isporuka, odnosno usluga
obavljena za potrebe kućanstva,

2)
tražbina radiopostaje i radiotelevizijske postaje za uporabu radioprijamnika i
televizijskog prijamnika,

3)
tražbina pošte, telegrafa i telefona za uporabu telefona i poštanskih pretinaca
te druge njihove tražbine koje se naplaćuju u tromjesečnim ili kraćim rokovima,

4) tražbina pretplate na
povremene tiskovine, računajući od isteka vremena za koje je tiskovina
naručena.

(2) Zastara teče iako su
isporuke ili usluge produljene.

Tražbine utvrđene pred sudom
ili drugim nadležnim tijelom

Članak 233.

(1) Sve tražbine koje su
utvrđene pravomoćnom sudskom odlukom ili odlukom drugoga nadležnog tijela javne
vlasti, ili nagodbom pred sudom ili drugim nadležnim tijelom, odnosno
javnobilježničkim aktom, zastarijevaju za deset godina, pa i one za koja zakon
inače predviđa kraći rok zastare.

(2)
Međutim, sve povremene tražbine koje proistječu iz takvih odluka ili nagodbe,
odnosno javnobilježničkog akta i dospijevaju ubuduće zastarijevaju u roku
predviđenom za zastaru povremenih tražbina.

Rokovi zastare kod ugovora o
osiguranju

Članak 234.

(1)
Tražbine ugovaratelja osiguranja, odnosno treće osobe iz ugovora o osiguranju
života zastarijevaju za pet, a iz ostalih ugovora o osiguranju za tri godine,
računajući od prvog dana poslije proteka kalendarske godine u kojoj je tražbina
nastala.

(2)
Ako zainteresirana osoba dokaže da do dana određenog u stavku 1. ovoga članka
nije znala da se osigurani slučaj dogodio, zastara počinje od dana kad je za to
saznala, s tim da u svakom slučaju tražbina zastarijeva kod osiguranja života
za deset, a kod ostalih za pet godina od dana određenog u stavku 1. ovoga
članka.

(3)
Tražbine osiguratelja iz ugovora o osiguranju zastarijevaju za tri godine.

(4)
Kad u slučaju osiguranja od odgovornosti trećega, oštećena osoba zahtijeva
naknadu od osiguranika ili je dobije od njega, zastara osiguranikova zahtjeva
prema osiguratelju počinje od dana kad je oštećena osoba tražila sudskim putem
naknadu od osiguranika, odnosno kad joj je osiguranik naknadio štetu.

(5)
Neposredni zahtjev treće oštećene osobe prema osiguratelju zastarijeva za isto vrijeme
za koje zastarijeva njegov zahtjev prema osiguraniku odgovornom za štetu.

(6)
Zastara tražbine koja pripada osiguratelju prema trećoj osobi odgovornoj za
nastupanje osiguranog slučaja počinje teći kad i zastara tražbine osiguranika
prema toj osobi i navršava se u istom roku.

Odsjek
3.

ZASTOJ
ZASTARE

Tražbine između određenih
osoba

Članak 235.

Zastara ne teče:

1)
između bračnih drugova,

2)
između roditelja i djece dok traje roditeljsko pravo,

3)
između štićenika i njegova skrbnika te upravnog tijela socijalne skrbi za
trajanja skrbništva i dok ne budu položeni računi,

4)
između osoba koje žive u izvanbračnoj zajednici, dok ta zajednica postoji.

Tražbine određenih osoba

Članak 236.

Zastara
ne teče:

1)
za vrijeme mobilizacije, u slučaju neposredne ratne opasnosti ili rata za
tražbine osoba na vojnoj dužnosti,

2) za tražbine koje imaju osobe zaposlene u tuđem
kućanstvu prema poslodavcu ili članovima njegove obitelji koji zajedno s njim
žive, sve dok taj odnos traje.

Nesavladive prepreke

Članak 237.

Zastara ne teče za sve vrijeme
za koje vjerovniku nije bilo moguće zbog nesavladivih prepreka sudskim putem
zahtijevati ispunjenje obveze.

Utjecaj
uzroka zastoja

Članak 238.

(1)
Ako zastara nije mogla početi teći zbog nekoga zakonskog uzroka, ona počinje
teći kad taj uzrok prestane.

(2) Ako je zastara počela teći prije nego što je
nastao uzrok koji je zaustavio njezin daljnji tijek, ona nastavlja teći kad
prestane taj uzrok, a vrijeme koje je isteklo prije zastoja računa se u zakonom
određeni rok za zastaru.

Tražbine prema poslovno
nesposobnim osobama i njihove tražbine

Članak 239.

(1)
Zastara teče i prema maloljetniku i drugoj poslovno nesposobnoj osobi, bez
obzira na to imaju li zakonskog zastupnika ili nemaju.

(2)
Međutim, zastara tražbine maloljetnika koji nema zastupnika i druge poslovno
nesposobne osobe bez zastupnika ne može nastupiti dok ne proteknu dvije godine
otkad su postali potpuno poslovno sposobni ili otkad su dobili zastupnika.

(3) Ako je za zastaru neke tražbine određeno vrijeme
kraće od dvije godine, a vjerovnik je maloljetnik koji nema zastupnika ili neka
druga poslovno nesposobna osoba bez zastupnika, zastara te tražbine počinje
teći otkad je vjerovnik postao poslovno sposoban ili otkad je dobio zastupnika.

Odsjek
4.

PREKID
ZASTARE

Priznanje
duga

Članak 240.

(1)
Zastara se prekida kad dužnik prizna dug.

(2)
Dug se može priznati ne samo izjavom vjerovniku nego i na posredan način, kao
što su davanje otplate, plaćanje kamata, davanje osiguranja.

Podnošenje
tužbe

Članak 241.

Zastara
se prekida podnošenjem tužbe i svakom drugom vjerovnikovom radnjom poduzetom
protiv dužnika pred sudom ili drugim nadležnim tijelom radi utvrđivanja,
osiguranja ili ostvarenja tražbine.

Odustanak,
odbacivanje ili odbijanje tužbe

Članak 242.

(1) Prekid zastare izvršen
podnošenjem tužbe ili kojom drugom vjerovnikovom radnjom poduzetom protiv
dužnika pred su­dom ili drugim nadležnim tijelom radi utvrđivanja, osiguranja
ili ostvarenja tražbine, smatra se da nije nastupio ako vjerovnik odustane od
tužbe ili radnje koju je poduzeo.

(2)
Isto tako, smatra se da nije bilo prekida ako vjerovnikova tužba ili zahtjev
bude odbačen ili odbijen, ili ako određena mjera osiguranja bude stavljena
izvan snage.

Odbacivanje tužbe zbog
nenadležnosti

Članak 243.

(1) Ako je tužba protiv dužnika
odbačena zbog nenadležnosti suda ili kojega drugog uzroka koji se ne tiče biti
stvari, pa vjerovnik ponovno podnese tužbu u roku od tri mjeseca od dana
pravomoćnosti odluke o odbacivanju tužbe, smatra se da je zastara prekinuta
prvom tužbom.

(2)
Isto vrijedi i za pozivanje u zaštitu, i za isticanje prijeboja tražbine u
sporu te u slučaju kad je sud ili drugo tijelo uputilo dužnika da svoju
prijavljenu tražbinu ostvaruje u parničnom postupku.

Pozivanje
dužnika

Članak 244.

Za prekid zastare nije dovoljno
da vjerovnik pozove dužnika pisano ili usmeno da obvezu ispuni.

Rok zastare u slučaju
prekida

Članak 245.

(1) Nakon prekida zastara
počinje teći iznova, a vrijeme koje je proteklo prije prekida ne računa se u zakonom
određeni rok za zastaru.

(2) Zastara prekinuta priznanjem
od strane dužnika počinje teći iznova od priznanja.

(3)
Kad je prekid zastare nastao podnošenjem tužbe ili pozivanjem u zaštitu, ili
isticanjem prijeboja tražbine u sporu, odnosno prijavljivanjem tražbine u nekom
drugom postupku, zastara počinje teći iznova od dana kad je spor okončan ili
završen na neki drugi način.

(4)
Kad je prekid zastare nastao prijavom tražbine u stečajnom postupku, zastara
počinje teći iznova od dana okončanja toga postupka.

(5)
Isto vrijedi i kad je prekid zastare nastao zahtjevom ovrhe ili osiguranja.

(6) Zastara koja počinje teći
iznova poslije prekida navršava se kad protekne onoliko vremena koliko je
zakonom određeno za zastaru koja je prekinuta.

Zastara u slučaju obnove

Članak 246.

Ako je prekid nastao priznanjem
duga od strane dužnika, a vjerovnik i dužnik su se sporazumjeli o obnovi
obveze, nova tražbina zastarijeva za vrijeme koje je određeno za njezinu
zastaru.

Dio drugi

POSEBNI DIO

Glava VIII.

UGOVORNI OBVEZNI ODNOSI

Odjeljak 1.

OPĆE
ODREDBE

Odsjek
1.

SKLAPANJE
UGOVORA

I. SUGLASNOST VOLJA

Kad je ugovor sklopljen

Članak 247.

Ugovor je sklopljen kad su se
ugovorne strane suglasile o bitnim sastojcima ugovora.

Obvezno sklapanje i obvezni
sadržaj ugovora

Članak 248.

(1) Ako je netko po zakonu
obvezan sklopiti ugovor, zainteresirana osoba može zahtijevati da se takav
ugovor bez odgađanja sklopi.

(2) Odredbe propisa kojima se,
djelomično ili u cijelosti, određuje sadržaj ugovora sastavni su dijelovi tih ugovora
te ih upotpunjuju ili stupaju na mjesto ugovornih odredbi koje nisu u skladu s
njima.

Izjava volje

Članak 249.

(1) Volja za sklapanje ugovora
može se izjaviti riječima, uobičajenim znakovima ili drugim ponašanjem iz
kojega se sa sigurnošću može zaključiti o njezinu postojanju, sadržaju i
identitetu davatelja izjave.

(2)
Volja za sklapanje ugovora može se izjaviti i pomoću različitih komunikacijskih
sredstava.

(3)
Izjava volje mora biti učinjena slobodno i ozbiljno.

Suglasnost i odobrenje

Članak 250.

(1) Kad je za sklapanje nekog
ugovora potrebna privola treće osobe, ta privola može biti dana prije sklapanja
ugovora, kao suglasnost, ili poslije njegova sklapanja, kao odobrenje, ako
zakonom nije propisano što drugo.

(2) Suglasnost, odnosno
odobrenje moraju biti dani u obliku propisanom za ugovore za čije se sklapanje
daju.

Pregovori

Članak 251.

(1) Pregovori koji prethode
sklapanju ugovora ne obvezuju.

(2)
Ali strana koja je pregovarala ili prekinula pregovore suprotno načelu
savjesnosti i poštenja odgovorna je za štetu koja je time prouzročena drugoj
strani.

(3)
Suprotno je načelu savjesnosti i poštenja, između ostalog, ako strana uđe u
pregovore s drugom stranom bez prave namjere da s tom stranom sklopi ugovor.

(4) Ako je jedna strana u
pregovorima dala drugoj strani povjerljive obavijesti ili joj omogućila da dođe
do njih, druga ih strana, ako nije drukčije ugovoreno, ne smije učiniti
dostupnim trećima niti ih koristiti za svoje interese, bez obzira je li
naknadno ugovor sklopljen ili nije.

(5) Odgovornost za povredu
obveze iz stavka 4. ovoga članka može se sastojati u naknadi time prouzročene
štete i predaje oštećeniku koristi koju je štetnik tom povredom ostvario.

(6) Ako se drukčije ne
sporazumiju, svaka strana snosi svoje troškove oko priprema za sklapanje
ugovora, a zajedničke troš­kove snose na jednake dijelove.

Vrijeme i mjesto sklapanja
ugovora

Članak 252.

(1) Ugovor je sklopljen u
trenutku kad ponuditelj primi izjavu ponuđenika da prihvaća ponudu.

(2) Smatra se da je ugovor
sklopljen u mjestu u kojem je ponuditelj imao svoje sjedište, odnosno
prebivalište u trenutku davanja ponude.

Ponuda

Članak 253.

(1) Ponuda je prijedlog za
sklapanje ugovora učinjen određenoj osobi koji sadrži sve bitne sastojke
ugovora.

(2) Ako su ugovorne strane nakon
postignute suglasnosti o bitnim sastojcima ugovora ostavile neke sporedne točke
za kasnije, ugovor se smatra sklopljenim, a sporedne točke, ako ugovaratelji ne
postignu suglasnost o njima, utvrdit će sud vodeći računa o vođenim
pregovorima, utvrđenoj praksi između ugovaratelja i običajima.

Opća ponuda

Članak 254.

Prijedlog za sklapanje ugovora
upućen neodređenom broju osoba koji sadrži bitne sastojke ugovora čijem je
sklapanju namijenjen vrijedi kao ponuda, ako drukčije ne proizlazi iz okolnosti
slučaja ili običaja.

Izlaganje robe

Članak 255.

Izlaganje robe s naznakom cijene
smatra se ponudom, ako drukčije ne proizlazi iz okolnosti slučaja ili običaja.

Slanje kataloga i oglasa

Članak 256.

(1) Slanje kataloga, cjenika,
tarifa i drugih obavijesti te oglasi
dani u tisku, lecima, radiom, televizijom, elektroničkim putem ili na koji
drugi način ne smatraju se ponudom za sklapanje ugovora, nego samo pozivom da
se učini ponuda pod objavljenim uvjetima, ako drukčije ne proizlazi iz takvih
izjava volje.

(2)
Ali će pošiljatelj takvih poziva odgovarati za štetu koju bi pretrpio
ponuditelj ako bez osnovanog razloga nije prihvatio njegovu ponudu.

Učinak ponude

Članak 257.

(1) Ponuditelj je vezan ponudom
osim ako je svoju obvezu da održi ponudu isključio ili ako to isključenje
proizlazi iz okolnosti posla.

(2) Ponuda se može povući samo
ako je ponuđenik primio izjavu o povlačenju prije primitka ponude ili istodobno
s njom.

Dokad ponuda obvezuje

Članak 258.

(1) Ponuda u kojoj je određen
rok za njezin prihvat obvezuje ponuditelja do isteka toga roka.

(2)
Ako je ponuditelj u pismu ili brzojavu odredio rok za prihvat, smatrat će se da
je taj rok počeo teći od nadnevka naznačenog u pismu, odnosno od dana kad je
brzojav predan pošti.

(3)
Ako pismo nije datirano, rok za prihvat ponude teče od dana kad je pismo
predano pošti.

(4)
Ponuda učinjena odsutnoj osobi u kojoj nije određen rok za prihvat obvezuje
ponuditelja za vrijeme koje je redovito potrebno da ponuda stigne ponuđeniku,
da je on razmotri, o njoj odluči i da odgovor o prihvaćanju stigne ponuditelju.

Oblik ponude

Članak
259.

(1)
Ponuda ugovora za čije sklapanje zakon zahtijeva poseban oblik obvezuje
ponuditelja samo ako je učinjena u tom obliku.

(2)
Isto vrijedi i za prihvat ponude.

Ponuda neovlaštene osobe

Članak
260.

(1)
Pisana ponuda obvezuje ponuditelja iako je nije potpisala ovlaštena osoba samo
ako je dana na poslovnom papiru s kojim se on služi u svom poslovanju; ako je
potpisana na uobičajeni način; ako se odnosi na posao kojim se ponuditelj redovito
bavi i njegov redoviti opseg te ako ponuđenik nije znao niti mogao znati da je
ponudu potpisala neovlaštena osoba.

(2)
Isto vrijedi za prihvat ponude.

Potvrda ponude učinjene telefonom ili brzojavom

Članak
261.

(1)
Ponuditelj mora ponudu danu telefonom ili brzojavom potvrditi ponuđeniku
preporučenim pismom najkasnije sljedećeg radnog dana.

(2)
Izostanak pisane potvrde ne utječe na valjanost ugovora sklopljenog telefonom
ili slanjem brzojava, ali strana koja nije dala potvrdu odgovara drugoj strani za
time nanesenu štetu.

(3)
Odredbe stavka 1. i 2. ovoga članka vrijede i za prihvat ponude.

Prihvat ponude

Članak 262.

(1)
Ponuda je prihvaćena kad ponuditelj primi izjavu ponu­đe­nika da prihvaća
ponudu.

(2)
Ponuda je prihvaćena i kad ponuđenik pošalje stvar ili plati cijenu te kad
učini neku drugu radnju koja se na temelju ponude, prakse utvrđene između
zainteresiranih strana ili običaja može smatrati izjavom o prihvatu.

(3)
Prihvat se može povući samo ako ponuditelj primi izjavu o povlačenju prije
izjave o prihvatu ili istodobno s njom.

Prihvat neposredne ponude

Članak 263.

(1) Ponuda učinjena nazočnoj
osobi smatra se odbijenom ako nije prihvaćena bez odgađanja, osim ako iz
okolnosti proizlazi da ponuđeniku pripada stanoviti rok za razmišljanje.

(2) Ponuda učinjena telefonom
ili neposredno radiovezom smatra se ponudom nazočnoj osobi.

(3) Ponuda učinjena telefaksom
ne smatra se ponudom učinjenom nazočnoj osobi.

Prihvat ponude s prijedlogom
da se izmijeni

Članak 264.

Ako ponuđenik izjavi da prihvaća
ponudu i istodobno predloži da se ona u nečemu izmijeni ili dopuni, smatra se
da je ponudu odbio i da je sa svoje strane stavio novu ponudu svome prijašnjem
ponuditelju.

Šutnja ponuđenika

Članak 265.

(1) Šutnja ponuđenika ne znači
prihvat ponude.

(2) Nema učinak odredba u ponudi
da će se šutnja ponuđenika ili neko drugo njegovo propuštanje (na primjer, ako
ne odbije ponudu u određenom roku ili ako poslanu stvar o kojoj mu se nudi
ugovor ne vrati u određenom roku i sl.) smatrati prihvatom.

(3) Ali kad ponuđenik stoji u
stalnoj poslovnoj vezi s ponuditeljem glede određene robe, smatra se da je
prihvatio ponudu koja se odnosi na takvu robu ako je nije odmah ili u
ostavljenom roku odbio.

(4) Isto tako osoba koja se
ponudila drugom da izvršava njegove naloge za obavljanje određenih poslova, a i
osoba u čiju poslovnu djelatnost spada obavljanje takvih naloga, dužna je
izvršiti dobiveni nalog ako ga nije odmah odbila.

(5) Ako u slučaju iz stavka 3. i
4. ovoga članka ponuda, odnosno nalog nije odbijen, smatra se da je ugovor
sklopljen u trenutku kad je ponuda, odnosno nalog stigao ponuđeniku.

Zakašnjeli prihvat i
zakašnjela izjava o prihvatu

Članak 266.

(1) Zakašnjeli prihvat smatra se
novom ponudom.

(2) Ali ako je izjava o prihvatu
koja je učinjena pravodobno stigla ponuditelju nakon isteka roka za prihvat, a
ponuditelj je znao ili je mogao znati da je izjava odaslana pravodobno, ugovor
je sklopljen.

(3)
Ipak ugovor u takvu slučaju nije sklopljen ako ponuditelj odmah, a najkasnije
prvog idućeg radnog dana poslije primitka izjave ili i prije primitka izjave, a
nakon proteka roka za prihvat ponude, pošalje obavijest ponuđeniku da se zbog
zakašnjenja ne smatra vezanim tom ponudom.

Smrt ili nesposobnost jedne
strane

Članak 267.

Ponuda ne gubi učinak ako je
smrt ili nesposobnost jedne strane nastupila prije njezina prihvata, osim ako
suprotno proizlazi iz namjere strana, običaja ili pravne naravi posla.

Predugovor

Članak 268.

(1) Predugovor je ugovor kojim
se preuzima obveza da se kasnije sklopi drugi, glavni ugovor.

(2) Propisi o obliku glavnog
ugovora važe i za predugovor ako je propisani oblik pretpostavka valjanosti
ugovora.

(3) Predugovor obvezuje ako
sadrži bitne sastojke glavnog ugovora.

(4) Na zahtjev zainteresirane
strane sud će narediti strani koja odbija sklopiti glavni ugovor da to učini u
roku koji će joj odrediti.

(5) Sklapanje glavnog ugovora
može se zahtijevati u roku od šest mjeseci od isteka roka predviđenog za
njegovo sklapanje, a ako taj rok nije predviđen, onda od dana kad je prema
naravi posla i okolnostima ugovor trebao biti sklopljen.

(6) Predugovor ne obvezuje ako
su se okolnosti od njegova sklapanja toliko izmijenile da ne bi bio ni
sklopljen da su takve okolnosti postojale u to vrijeme.

II. ČINIDBA

Kakva mora biti činidba

Članak 269.

(1) Objekt ugovorne obveze je
činidba koja se može sastojati u davanju, činjenju, propuštanju ili trpljenju.

(2) Činidba mora biti moguća,
dopuštena i određena, odnosno odrediva.

Ništetnost ugovora zbog činidbe

Članak 270.

(1) Kad je činidba nemoguća,
nedopuštena, neodređena ili neodrediva, ugovor je ništetan.

(2) Ali ugovor sklopljen pod
odgodnim uvjetom ili rokom valjan je ako je prije ispunjenja uvjeta, odnosno
isteka roka činidba postala moguća, dopuštena, određena ili odrediva.

Kad je činidba nedopuštena

Članak 271.

Činidba je nedopuštena ako je
protivna Ustavu Republike Hrvatske, prisilnim propisima ili moralu društva.

Kad je činidba odrediva

Članak 272.

(1) Činidba je odrediva ako ugovor
sadrži podatke s pomoću kojih se može odrediti ili su strane ostavile trećoj
osobi da ju odredi.

(2) Ako ta treća osoba neće ili
ne može odrediti činidbu, ugovor je ništetan.

III. POBUDE ZA SKLAPANJE
UGOVORA

Članak 273.

(1) Pobude iz kojih je ugovor
sklopljen ne utječu na njegovu valjanost.

(2) Ali ako je nedopuštena
pobuda bitno utjecala na odluku jednog ugovaratelja da sklopi ugovor i ako je
to drugi ugovaratelj znao ili morao znati, ugovor će biti bez učinka.

(3)
Besplatni ugovor nema pravni učinak i kad drugi ugovaratelj nije znao, ni morao
znati da je nedopuštena pobuda bitno utjecala na odluku njegova suugovaratelja.

(4)
Odredba o nedopuštenosti činidbe primjenjuje se i na pobude za sklapanje
ugovora.

IV. SPOSOBNOST ZA SKLAPANJE
UGOVORA

Ugovori pravne osobe

Članak 274.

(1) Pravna osoba može sklapati
ugovore u pravnom prometu u okviru svoje pravne sposobnosti.

(2) Pravni poslovi koje sklopi
pravna osoba s trećima izvan djelatnosti koje čine predmet njezina poslovanja,
valjani su.

Suglasnost za sklapanje
ugovora

Članak 275.

(1) Kad je statutom, društvenim
ugovorom ili pravilima prav­ne osobe određeno i u registru u kojemu se pravna
osoba vodi upisano da njezin zastupnik može sklopiti određeni ugovor samo uz
suglasnost nekog njezina tijela, suglasnost se može dati prethodno, istodobno
ili naknadno, ako što drugo nije upisano u registar.

(2) Druga strana ima pravo
pozvati pravnu osobu da se njezino ovlašteno tijelo u primjerenom roku očituje
daje li suglasnost, pa ako to ono ne učini, smatrat će se da suglasnost nije
dana.

(3) Naknadna suglasnost ima
povratni učinak ako drukčije nije ugovoreno.

(4) Ako suglasnost nije dana,
smatrat će se da ugovor nije sklopljen.

Ugovor poslovno nesposobne
osobe

Članak 276.

(1) Za sklapanje pravovaljanog
ugovora potrebno je da ugovaratelj ima poslovnu sposobnost koja se zahtijeva za
sklapanje toga ugovora.

(2) Ograničeno poslovno sposobna
osoba može bez odobrenja svoga zakonskog zastupnika sklapati samo one ugovore
čije joj je sklapanje zakonom dopušteno, odnosno sve ugovore čije sklapanje
odlukom suda o djelomičnom lišenju poslovne sposobnosti nije zabranjeno.

(3) Ostali ugovori tih osoba ako
su sklopljeni bez odobrenja zakonskog zastupnika pobojni su, ali mogu biti
osnaženi njegovim naknadnim odobrenjem.

Pravo suugovaratelja
poslovno nesposobne osobe

Članak 277.

(1) Suugovaratelj poslovno
nesposobne osobe koji nije znao za njezinu poslovnu nesposobnost može raskinuti
ugovor što ga je sklopio s njom bez odobrenja njezina zakonskog zastupnika.

(2)
Isto pravo ima i suugovaratelj poslovno nesposobne osobe koji je znao za
njezinu poslovnu nesposobnost, ali ga je ona prevarila da ima odobrenje svoga
zakonskog zastupnika.

(3)
To se pravo gasi nakon isteka trideset dana od saznanja za poslovnu nesposobnost
druge strane, odnosno za odsutnost odobrenja zakonskog zastupnika, ali i prije
ako zakonski zastupnik odobri ugovor prije nego što taj rok protekne.

Pozivanje zakonskog
zastupnika da se očituje

Članak 278.

(1) Suugovaratelj poslovno
nesposobne osobe koji je sklopio ugovor s njom bez odobrenja zakonskog
zastupnika može pozvati zakonskog zastupnika da se očituje odobrava li taj
ugovor.

(2) Ako se zakonski zastupnik ne
očituje u roku od trideset dana od toga poziva da ugovor odobrava, smatrat će
se da je odbio dati odobrenje.

V. MANE VOLJE

Prijetnja i sila

Članak 279.

(1) Ako je ugovorna strana ili
netko treći nedopuštenom prijet­njom izazvao opravdani strah kod druge strane
tako da je ona zbog toga sklopila ugovor, druga strana može zahtijevati da se
ugovor poništi.

(2)
Strah se smatra opravdanim ako se iz okolnosti vidi da je ozbiljnom opasnošću
ugrožen život, tijelo ili drugo značajno dobro ugovorne strane ili treće osobe.

(3)
Ugovor sklopljen uporabom sile prema ugovornoj strani ništetan je.

Bitna zabluda

Članak 280.

(1) Zabluda je bitna ako se
odnosi na objekt ugovora, bitna svojstva objekta ugovora, na osobu s kojom se
sklapa ugovor ako se sklapa s obzirom na tu osobu, a i na okolnosti koje se po
običajima u prometu ili po namjeri strana smatraju odlučnim, a strana koja je u
zabludi ne bi inače sklopila takav ugovor.

(2)
Strana koja je u zabludi može zahtijevati poništaj ugovora zbog bitne zablude.

(3)
U slučaju poništaja ugovora zbog zablude druga savjesna strana ima pravo
zahtijevati naknadu pretrpljene štete bez obzira na to što strana koja je u
zabludi nije kriva za svoju zabludu.

(4)
Strana koja je u zabludi ne može se na nju pozivati ako je druga strana spremna
ispuniti ugovor kao da zablude nije bilo.

Zabluda o pobudi kod
besplatnog ugovora

Članak 281.

Kod besplatnog ugovora bitnom
zabludom se smatra i zabluda o pobudi koja je bila odlučna za preuzimanje
obveze.

Nesporazum

Članak 282.

Kad strane vjeruju da su
suglasne, a ustvari među njima postoji nesporazum o pravnoj naravi ugovora ili
o kojem bitnom sastojku ugovora, ugovor ne nastaje.

Posredna izjava

Članak 283.

Zabluda osobe preko koje je
strana izjavila svoju volju smatra se zabludom u vlastitom očitovanju volje.

Prijevara

Članak 284.

(1) Ako jedna strana izazove zabludu
kod druge strane ili je održava u zabludi u namjeri da je time navede na
sklapanje ugovora, druga strana može zahtijevati poništaj ugovora i onda kad
zabluda nije bitna.

(2)
Strana koja je sklopila ugovor pod prijevarom ima pravo zahtijevati naknadu
pretrpljene štete.

(3)
Ako je prijevaru učinila treća osoba, prijevara utječe na sam ugovor ako je
druga ugovorna strana u vrijeme sklapanja ugovora znala ili morala znati za
prijevaru.

(4)
Besplatni se ugovor može poništiti i kad je prijevaru učinila treća osoba, bez
obzira na to je li druga ugovorna strana u vrijeme sklapanja ugovora znala ili
morala znati za prijevaru.

Prividan ugovor

Članak 285.

(1) Prividan ugovor nema učinka
među ugovornim stranama.

(2) Ali ako prividan ugovor
prikriva neki drugi ugovor, taj drugi vrijedi ako je udovoljeno pretpostavkama
za njegovu pravnu valjanost.

(3) Prividnost ugovora ne može
se isticati prema trećoj savjesnoj osobi.

VI. OBLIK UGOVORA

Neobvezatnost oblika

Članak 286.

(1) Ugovor se može sklopiti u
bilo kojem obliku, osim ako je zakonom drukčije određeno.

(2) Zahtjev zakona da ugovor
bude sklopljen u određenom obliku važi i za sve kasnije izmjene i dopune
ugovora.

(3) Ali su pravovaljane kasnije
usmene dopune o sporednim točkama o kojima u ugovoru nije ništa rečeno ako to
nije protivno cilju radi kojega je oblik propisan.

(4) Pravovaljane su i kasnije
usmene pogodbe kojima se umanjuju ili olakšavaju obveze jedne ili druge strane
ako je poseban oblik propisan samo u interesu ugovornih strana.

Pisana potvrda usmeno sklopljenog
ugovora

Članak 287.

(1) Svaka strana može od druge
zahtijevati pisanu potvrdu usmeno sklopljenog ugovora sve dok druga strana ne
ispuni obvezu iz ugovora.

(2)
Strana koja zahtijeva pisanu potvrdu ugovora dostavit će drugoj najmanje dva
primjerka potpisanog ugovora s pozivom da joj vrati primjerak pošto ga potpiše.

(3)
Ako pozvana strana u roku od osam dana od primitka poziva ne preda potvrdu
drugoj strani ili pošti preporučenim pismom, ova može zahtijevati da sud utvrdi
postojanje ugovora i naknadu štete pretrpljene zbog toga što nije izdana pisana
potvrda.

(4)
Ugovor sklopljen u usmenom obliku valjan je iako pisana potvrda nije dana.

Raskid ugovora kojima je oblik propisan

Članak
288.

Ugovori
propisanog oblika mogu se raskinuti sporazumom u bilo kojem obliku, osim ako je
za određeni slučaj zakonom predviđeno što drugo, ili ako cilj radi kojega je
oblik propisan zahtijeva da se ugovor raskine u istom obliku.

Ugovoreni oblik

Članak
289.

(1)
Ugovorne strane mogu se sporazumjeti da poseban oblik bude pretpostavka
nastanka i valjanosti njihova ugovora.

(2)
Ugovor za čije je sklapanje ugovoren poseban oblik može se raskinuti, dopuniti
ili na drugi način izmijeniti sporazumom u bilo kojem obliku.

(3)
Ako su ugovorne strane predvidjele određeni oblik samo da osiguraju dokaz svoga
ugovora ili da postignu što drugo, ugovor je sklopljen kad je postignuta
suglasnost o njegovu sadržaju, a za ugovaratelje je u isto vrijeme nastala
obveza da ugovoru dadu predviđeni oblik.

Posljedice nepoštivanja obvezatnosti oblika

Članak
290.

(1)
Ugovor koji nije sklopljen u propisanom obliku nema pravni učinak, osim ako iz
cilja propisa kojim je određen oblik ne proizlazi što drugo.

(2)
Ugovor koji nije sklopljen u ugovorenom obliku nema pravni učinak ako su strane
valjanost ugovora uvjetovale posebnim oblikom.

Predmnjeva potpunosti
isprave

Članak 291.

(1) Ako je ugovor sklopljen u
posebnom obliku, bilo na temelju zakona, bilo voljom ugovornih strana, vrijedi
samo ono što je u tom obliku izraženo.

(2) Ipak bit će valjane
istodobne usmene pogodbe o sporednim točkama o kojima u ugovoru propisanog
oblika nije ništa rečeno ako nisu u opreci s njegovim sadržajem ili ako nisu
protiv­ne cilju zbog kojega je oblik propisan.

(3) Pravovaljane su i istodobne
usmene pogodbe kojima se smanjuju ili olakšavaju obveze jedne ili obiju strana
ako je poseban oblik propisan samo u interesu ugovornih strana.

Sastavljanje isprave

Članak 292.

(1) Kad je za sklapanje ugovora
potrebno sastaviti ispravu, ugovor je sklopljen kad ispravu potpišu ugovorne
strane.

(2) Ugovaratelj koji ne zna ili
ne može pisati stavit će na ispravu rukoznak ovjeren od javnog bilježnika.

(3) Za sklapanje ugovora
dovoljno je da obje strane potpišu istu ispravu ili da svaka od strana potpiše
primjerak isprave namijenjen drugoj strani.

(4) Zahtjev pisanog oblika
ispunjen je ako strane razmijene pisma ili se sporazume pomoću drugog sredstva
koje omogućuje da se sa sigurnošću utvrde sadržaj i identitet davatelja izjave.

Sklapanje ugovora
elektroničkim putem

Članak 293.

(1) Ugovor je sklopljen
elektroničkim putem kad su se strane suglasile o bitnim sastojcima.

(2) Ponuda učinjena
elektroničkim putem smatra se ponudom nazočnoj osobi, ako se u konkretnom
slučaju može na izjavu odmah dati protuizjava.

(3) Uporaba elektroničkog
potpisa prilikom sklapanja ugovora uređuje se posebnim propisima.

Osnaženje ugovora kojem
nedostaje potreban oblik

Članak 294.

Ugovor za čije se sklapanje zahtijeva
pisani oblik smatra se valjanim iako nije sklopljen u tom obliku ako su
ugovorne strane ispunile, u cijelosti ili u pretežitom dijelu, obveze koje iz
njega nastaju, osim ako iz cilja radi kojega je oblik propisan očito ne
proizlazi što drugo.

VII. OPĆI UVJETI UGOVORA

Pojam i obvezatnost

Članak 295.

(1) Opći uvjeti ugovora su
ugovorne odredbe sastavljene za veći broj ugovora koje jedna ugovorna strana
(sastavljač) prije ili u trenutku sklapanja ugovora predlaže drugoj ugovornoj
strani, bilo da su sadržani u formularnom (tipskom) ugovoru, bilo da se na njih
ugovor poziva.

(2)
Opći uvjeti ugovora dopunjuju posebne pogodbe utvrđe­ne među ugovarateljima u
istom ugovoru, i u pravilu obvezuju kao i ove.

(3)
U slučaju neslaganja općih uvjeta i posebnih pogodbi, vrijede ove posljednje.

(4) Opći uvjeti ugovora moraju
se objaviti na uobičajeni način.

(5) Opći uvjeti obvezuju
ugovornu stranu ako su joj bili poznati ili morali biti poznati u vrijeme
sklapanja ugovora.

Ništetnost pojedinih
odredaba

Članak 296.

(1) Ništetne su odredbe općih
uvjeta ugovora koje, suprotno načelu savjesnosti i poštenja, prouzroče
očiglednu neravnopravnost u pravima i obvezama strana na štetu suugovaratelja
sastavljača ili ugrožavaju postizanje svrhe sklopljenog ugovora, čak i ako su opći
uvjeti koji ih sadrže odobreni od nadležnog tijela.

(2) Prilikom ocjene ništetnosti
određene odredbe općih uvjeta ugovora uzimaju se u obzir sve okolnosti prije i
u vrijeme sklapanja ugovora, pravna narav ugovora, vrsta robe ili usluge koja
je objekt činidbe, ostale odredbe ugovora kao i odredbe drugog ugovora s kojim
je ta odredba općih uvjeta ugovora povezana.

(3) Odredba stavka 1. ovoga
članka ne primjenjuje se na one odredbe općih uvjeta ugovora čiji je sadržaj
preuzet iz važećih propisa ili se prije sklapanja ugovora o njima pojedinačno
pregovaralo, a druga je strana pritom mogla utjecati na njihov sadržaj te na
odredbe o predmetu i cijeni ugovora ako su jasne, razumljive i lako uočljive.

VIII. UVJET

Uvjeti i njihov učinak

Članak 297.

(1) Ugovor je sklopljen pod
uvjetom ako nastanak ili prestanak njegovih učinaka zavisi od buduće i
neizvjesne činjenice.

(2)
Ako je sklopljen pod odgodnim uvjetom pa se uvjetu udovolji, učinci ugovora
nastaju od trenutka njegova sklapanja, osim ako iz zakona, naravi posla ili
volje strana ne proistječe što drugo.

(3)
Ako je sklopljen pod raskidnim uvjetom, učinci ugovora prestaju kad se uvjetu
udovolji.

(4)
Uzima se da je uvjet ispunjen ako njegovo ispunjenje, protivno načelu
savjesnosti i poštenja, spriječi strana na čiji je teret određen, odnosno da
nije ispunjen ako njegovo ispunjenje, protivno načelu savjesnosti i poštenja,
prouzroči strana u čiju je korist određen.

Nedopušten ili nemoguć uvjet

Članak
298.

(1)
Ništetan je ugovor u kojem je postavljen odgodni ili raskidni uvjet protivan
Ustavu Republike Hrvatske, prisilnim propisima ili moralu društva.

(2)
Ugovor sklopljen pod nemogućim odgodnim uvjetom ništetan je, a nemoguć raskidni
uvjet smatra se nepostojećim.

Osiguranje uvjetnog prava

Članak
299.

Ako
je ugovor sklopljen pod odgodnim uvjetom, vjerovnik čije je pravo uvjetovano
može zahtijevati odgovarajuće osiguranje toga prava ako je njegovo ostvarenje
ugroženo.

IX. ROK

 Računanje vremena

Članak
300.

(1)
Rok određen u danima počinje teći prvog dana poslije događaja od kojega se rok
računa, a završava se istekom posljed­njeg dana roka.

(2)
Rok određen u tjednima, mjesecima ili godinama završa­va se onoga dana koji se
po imenu i broju podudara s danom nastanka događaja od kojega rok počinje teći,
a ako takva dana nema u posljednjem mjesecu, kraj roka pada na posljednji dan
toga mjeseca.

(3) Ako posljednji dan roka pada
u dan kad je zakonom određeno da se ne radi, kao posljednji dan roka računa se
sljedeći radni dan.

(4) Početak mjeseca označava
prvi dan u mjesecu, sredina - petnaesti, a kraj – posljednji dan u mjesecu, ako
što drugo ne proizlazi iz namjere strana ili iz naravi ugovornog odnosa.

Primjena pravila o uvjetu

Članak 301.

Kad učinak ugovora počinje od
određenog vremena, na odgovarajući se način primjenjuju pravila o odgodnom
uvjetu, a kad učinci ugovora prestaju važiti nakon isteka određenog roka, na
odgovarajući se način primjenjuju pravila o raskidnom uvjetu.

X. NAMET

Članak 302.

(1) Ako je besplatni ugovor
sklopljen uz namet, pa primatelj koristi ne ispuni namet, druga strana može
zahtijevati ispunjenje nameta ili raskid ugovora.

(2) Neispunjenje nameta kod
pravnog posla za slučaj smrti ima učinak ispunjenja raskidnog uvjeta.

XI. KAPARA I ODUSTATNINA

*1. Kapara*

Vraćanje i uračunavanje
kapare

Članak 303.

(1) Ako je u trenutku sklapanja
ugovora jedna strana dala drugoj stanovit iznos novca ili stanovitu količinu
drugih zamjenljivih stvari kao znak da je ugovor sklopljen (kapara), ugovor se
smatra sklopljenim kad je kapara dana, ako nije što drugo ugovoreno.

(2) U slučaju ispunjenja ugovora
kapara se mora vratiti ili uračunati u ispunjenje obveze.

(3) Ako što drugo nije
ugovoreno, strana koja je dala kaparu ne može odustati od ugovora ostavljajući
kaparu drugoj strani, niti to može učiniti druga strana vraćanjem dvostruke
kapare.

Neispunjenje ugovora

Članak 304.

(1) Ako je za neispunjenje
ugovora odgovorna strana koja je dala kaparu, druga strana može po svojem
izboru zahtijevati ispunjenje ugovora, ako je to još moguće, ili tražiti naknadu
štete, a kaparu uračunati u naknadu ili vratiti ili se zadovoljiti primljenom
kaparom.

(2) Ako je za neispunjenje
ugovora odgovorna strana koja je primila kaparu, druga strana može, po svojem
izboru zahtijevati ispunjenje ugovora, ako je to još moguće, ili tražiti
naknadu štete i vraćanje kapare, ili tražiti vraćanje dvostruke kapare.

(3) U svakom slučaju, kad druga
strana zahtijeva ispunjenje ugovora, ona ima pravo i na naknadu štete koju trpi
zbog zakaš­njenja.

(4) Sud može, u slučajevima iz
stavka 1. i 2. ovoga članka, na zahtjev zainteresirane strane smanjiti
pretjerano veliku kaparu.

Djelomično ispunjenje
ugovora

Članak 305.

(1) U slučaju djelomičnog
ispunjenja obveze vjerovnik ne može zadržati kaparu, nego može zahtijevati
ispunjenje ostatka obveze i naknadu štete zbog zakašnjenja, ili tražiti naknadu
štete zbog nepotpunog ispunjenja, ali se u oba slučaja kapara uračunava u
naknadu.

(2) Ako vjerovnik raskine ugovor
i vrati ono što je primio kao djelomično ispunjenje, on može birati između
ostalih zahtjeva koji pripadaju jednoj strani kad je za neispunjenje ugovora
odgovorna druga strana.

*2. Odustatnina*

Pojam i učinci

Članak 306.

(1) Sporazumom ugovornih strana
može se ovlastiti jedna ili svaka strana da odustanu od ugovora davanjem
odustatnine.

(2) Kad strana u čiju je korist
ugovorena odustatnina izjavi drugoj strani da će dati odustatninu, ona više ne
može zahtijevati ispunjenje ugovora.

(3) Strana ovlaštena da odustane
dužna je dati odustatninu istodobno s izjavom o odustajanju.

(4) Ako ugovaratelji nisu
odredili rok do kojega ovlaštena strana može odustati od ugovora, ona to može
učiniti sve dok ne protekne rok određen za ispunjenje njezine obveze.

(5) To pravo odustajanja od
ugovora prestaje i kad strana u čiju je korist ugovoreno počne ispunjavati
svoje obveze iz toga ugovora ili primati ispunjenje od druge strane.

Kapara kao odustatnina

Članak 307.

(1) Kad je uz kaparu ugovoreno
pravo da se odustane od ugovora, onda se kapara smatra odustatninom i svaka
strana može odustati od ugovora.

(2) U tom slučaju, ako odustane
strana koja je dala kaparu, gubi je, a ako odustane strana koja je kaparu
primila, vraća je u dvostrukom iznosu.

Odsjek
2.

ZASTUPANJE

I. O ZASTUPANJU UOPĆE

Mogućnost zastupanja

Članak 308.

(1) Ugovor kao i drugi pravni
posao može se sklopiti, odnosno poduzeti i preko zastupnika.

(2) Ovlaštenje za zastupanje
temelji se na zakonu, statutu, društvenom ugovoru ili pravilima pravne osobe,
aktu nadležnog državnog tijela ili na očitovanju volje zastupanog (punomoć).

Učinci zastupanja

Članak 309.

(1)
Ugovor što ga sklopi zastupnik u ime zastupane osobe i u granicama svojih
ovlaštenja obvezuje neposredno zastupanog i drugu ugovornu stranu.

(2)
Pod istim uvjetima i ostali pravni poslovi zastupnikovi proizvode pravni učinak
neposredno prema zastupanoj osobi.

(3)
Zastupnik je dužan obavijestiti drugu stranu da istupa u ime zastupanog, ali i
kad on to ne učini, ugovor proizvodi pravni učinak za zastupanog i drugu stranu
ako je ona znala ili je iz okolnosti mogla zaključiti da on istupa kao zastupnik.

Prenošenje ovlaštenja

Članak 310.

(1) Zastupnik ne može prenijeti
svoja ovlaštenja na drugog, osim kad mu je to dopušteno zakonom ili ugovorom.

(2) Iznimno, on to može ako ga
okolnosti sprječavaju da posao obavi osobno, a interesi zastupanog zahtijevaju
neodgodivo poduzimanje pravnog posla.

Prekoračenje granica
ovlaštenja

Članak 311.

(1)
Kad zastupnik prekorači granice ovlaštenja, zastupani je u obvezi samo ako
odobri prekoračenje.

(2)
Ako zastupani ne odobri ugovor u roku koji je redovito potreban da se ugovor
takve vrste razmotri i ocijeni, smatrat će se da je odobrenje odbijeno.

(3)
Odobrenje ima povratni učinak ako strane ne odrede drukčije.

(4)
Ako druga strana nije znala niti morala znati za preko­račenje ovlaštenja, može
odmah nakon saznanja za prekoračenje, ne čekajući da se zastupani o ugovoru
očituje, izjaviti da se ne smatra vezana ugovorom.

(5)
Ako zastupani odbije odobrenje, zastupnik i zastupani su solidarno odgovorni za
štetu koju je druga strana pretrpjela, ako ona nije znala niti je morala znati
za prekoračenje ovlaštenja.

Sklapanje ugovora od strane neovlaštene osobe

Članak
312.

(1)
Ugovor što ga neka osoba sklopi kao opunomoćenik u ime drugoga bez njegova
ovlaštenja obvezuje neovlašteno zastupanog samo ako on ugovor naknadno odobri.

(2)
Strana s kojom je ugovor sklopljen može zahtijevati od neovlašteno zastupanog
da se u primjerenom roku očituje odobrava li ugovor.

(3)
Ako neovlašteno zastupani ni u ostavljenom roku ugovor ne odobri, smatra se da
ugovor nije ni sklopljen.

(4)
U tom slučaju strana s kojom je ugovor sklopljen može od osobe koja je kao
opunomoćenik bez ovlaštenja sklopila ugovor tražiti naknadu štete, ako u
trenutku sklapanja ugovora nije znala niti je morala znati da ta osoba nije
imala ovlaštenje za sklapanje ugovora.

II. PUNOMOĆ

Davanje punomoći

Članak
313.

(1)
Punomoć je ovlaštenje za zastupanje što ga opunomoći­telj pravnim poslom daje
opunomoćeniku.

(2)
Postojanje i opseg punomoći nezavisni su od pravnog odnosa na temelju kojega je
punomoć dana.

(3)
Opunomoćenik može biti i pravna osoba.

Obvezatan oblik punomoći

Članak
314.

Oblik
propisan zakonom za neki ugovor ili koji drugi pravni posao odnosi se i na
punomoć za sklapanje toga ugovora, odnosno za poduzimanje toga posla.

Opseg ovlaštenja

Članak 315.

(1) Opunomoćenik može poduzimati
samo one pravne poslove za čije je poduzimanje ovlašten.

(2) Opunomoćenik kome je dana
opća punomoć može poduzimati samo pravne poslove koji ulaze u redovito
poslovanje.

(3) Posao koji ne ulazi u
redovito poslovanje može opunomoćenik poduzeti samo ako je posebno ovlašten za
poduzimanje toga posla, odnosno vrste poslova među koje on spada.

(4) Opunomoćenik ne može bez
posebnog ovlaštenja za sva­ki pojedini slučaj preuzeti mjeničnu obvezu,
sklopiti ugovor o jamstvu, o nagodbi, a ni odreći se nekog prava bez naknade.

Opoziv i sužavanje punomoći

Članak 316.

(1) Opunomoćitelj može po svojoj
volji suziti ili opozvati punomoć, iako se ugovorom odrekao toga prava.

(2) Opoziv i sužavanje svake
punomoći može se učiniti u bilo kojem obliku.

(3) Ako je opozivom ili
sužavanjem punomoći povrijeđen ugovor o nalogu ili ugovor o djelu ili neki
drugi ugovor, opuno­mo­ćenik ima pravo na naknadu time nastale štete.

Učinak opoziva i sužavanja
punomoći prema trećim osobama

Članak 317.

(1) Opoziv punomoći te njezino
sužavanje nema učinak prema trećoj osobi koja je sklopila ugovor s
opunomoćenikom ili obavila drugi pravni posao, a nije znala niti je morala
znati da je punomoć opozvana, odnosno sužena.

(2)
U tom slučaju opunomoćitelj ima pravo zahtijevati od opunomoćenika naknadu
štete koju bi zbog toga pretrpio, osim kad opunomoćenik nije znao ni morao
znati za opoziv, odnosno sužavanje punomoći.

(3)
Isto vrijedi i u ostalim slučajevima prestanka punomoći.

Drugi slučajevi prestanka punomoći

Članak
318.

(1)
Punomoć prestaje prestankom pravne osobe kao opuno­mo­ćenika ako zakonom nije
drukčije određeno.

(2)
Punomoć prestaje smrću opunomoćenika.

(3)
Punomoć prestaje prestankom pravne osobe, odnosno smrću osobe koja ju je dala,
osim ako se započeti posao ne može prekinuti bez štete za pravne sljednike ili
ako punomoć vrijedi i za slučaj smrti davatelja, bilo po njegovoj volji, bilo s
obzirom na pravnu narav posla.

Odsjek
3.

TUMAČENJE
UGOVORA

Primjena odredaba i
tumačenje spornih odredbi

Članak 319.

(1) Odredbe ugovora primjenjuju
se onako kako glase.

(2) Pri tumačenju spornih
odredbi ne treba se držati doslovnog značenja pojedinih izričaja, već treba
istraživati zajedničku namjeru ugovaratelja i odredbu tako razumjeti kako to
odgovara načelima obveznog prava utvrđenim ovim Zakonom.

Nejasne odredbe u posebnim
slučajevima

Članak 320.

(1) U slučaju kad je ugovor
sklopljen prema unaprijed otisnutom sadržaju, ili kad je ugovor na drugi način
pripremila i predložila jedna ugovorna strana, nejasne odredbe tumačit će se u
korist druge strane.

(2) Nejasne odredbe u besplatnom
ugovoru treba tumačiti u smislu koji je manje tegotan za dužnika, a u naplatnom
u smislu kojim se ostvaruje pravičan odnos uzajamnih činidaba.

Izvansudsko tumačenje
ugovora

Članak 321.

(1) Ugovorne strane mogu
predvidjeti da će, u slučaju nesuglasnosti glede smisla i domašaja ugovornih
odredaba, netko treći tumačiti ugovor.

(2) U tom slučaju, ako ugovorom
nije drukčije predviđeno, strane ne mogu pokrenuti spor pred sudom ili drugim
nadležnim tijelom dok prethodno ne pribave tumačenje ugovora, osim ako treća
osoba odbije dati tumačenje ugovora.

Odsjek
4.

NEVALJANOST
UGOVORA

I. NIŠTETNI UGOVORI

Ništetnost

 Članak 322.

(1) Ugovor koji je protivan
Ustavu Republike Hrvatske, prisilnim propisima ili moralu društva ništetan je,
osim ako cilj povrijeđenog pravila ne upućuje na neku drugu pravnu posljedicu
ili ako zakon u određenom slučaju ne propisuje što drugo.

(2) Ako je sklapanje određenog
ugovora zabranjeno samo jednoj strani, ugovor je valjan ako u zakonu nije što
drugo predvi­đeno za određeni slučaj, a strana koja je povrijedila zakonsku
zabranu snosit će odgovarajuće posljedice.

Posljedice ništetnosti

Članak
323.

(1)
U slučaju ništetnosti ugovora svaka ugovorna strana dužna je vratiti drugoj sve
ono što je primila na temelju takva ugovora, a ako to nije moguće, ili ako se
narav onoga što je ispunjeno protivi vraćanju, ima se dati odgovarajuća naknada
u novcu, prema cijenama u vrijeme donošenja sudske odluke, ako zakon što drugo
ne određuje.

(2)
Ugovaratelj koji je kriv za sklapanje ništetnog ugovora odgovoran je svome
suugovaratelju za štetu koju trpi zbog ništetnosti ugovora ako ovaj nije znao
ili prema okolnostima nije morao znati za postojanje uzroka ništetnosti.

Djelomična ništetnost

Članak 324.

(1) Ništetnost neke odredbe
ugovora ne povlači ništetnost ugovora ako on može opstati bez ništetne odredbe
i ako ona nije bila ni uvjet ugovora ni odlučujuća pobuda zbog koje je ugovor
sklopljen.

(2) Ali će ugovor ostati valjan čak
i ako je ništetna odredba bila uvjet ili odlučujuća pobuda ugovora u slučaju
kad je ništetnost ustanovljena upravo da bi ugovor bio oslobođen te odredbe i
vrijedio bez nje.

Konverzija

Članak 325.

Kad ništetan ugovor udovoljava
pretpostavkama za valjanost nekog drugog ugovora, onda će među ugovarateljima
vrijediti taj drugi ugovor, ako bi to bilo u suglasnosti s ciljem koji su
ugovaratelji imali na umu kad su ugovor sklopili i ako se može uzeti da bi oni
sklopili taj ugovor da su znali za ništetnost svog ugovora.

Naknadni nestanak uzroka
ništetnosti

Članak 326.

(1) Ništetan ugovor ne postaje
valjan kad uzrok ništetnosti naknadno nestane.

(2) Ali ako je uzrok ništetnosti
bila zabrana manjeg značenja, a ugovor u cijelosti ispunjen, ništetnost se ne
može isticati.

Isticanje ništetnosti

Članak 327.

(1) Na ništetnost sud pazi po
službenoj dužnosti i na nju se može pozivati svaka zainteresirana osoba.

(2) Pravo zahtijevati utvrđenje
ništetnosti ima i državni od­vjetnik.

Neograničeno isticanje
ništetnosti

Članak 328.

Pravo
na isticanje ništetnosti ne gasi se.

Zelenaški ugovor

Članak
329.

(1)
Ništetan je ugovor kojim netko, koristeći se stanjem nužde ili teškim
materijalnim stanjem drugog, njegovim nedovoljnim iskustvom, lakomislenošću ili
zavisnošću, ugovori za sebe ili za nekog trećega korist koja je u očitom
nerazmjeru s onim što je on drugom dao ili učinio, ili se obvezao dati ili
učiniti.

(2)
Na zelenaški ugovor na odgovarajući se način primjenjuju odredbe ovoga Zakona o
posljedicama ništetnosti i o djelomičnoj ništetnosti ugovora.

(3)
Ako oštećena strana zahtijeva da se njezina obveza smanji na pravičan iznos,
sud će udovoljiti takvom zahtjevu ako je to moguće, a u tom slučaju ugovor s
odgovarajućom izmjenom ostaje na snazi.

(4)
Oštećena strana može podnijeti zahtjev za smanjenje obveze na pravičan iznos u
roku od pet godina od sklapanja ugovora.

II. POBOJNI UGOVORI

Kad je ugovor pobojan

Članak 330.

Ugovor je pobojan kad ga je
sklopila strana ograničeno poslovno sposobna, kad je pri njegovu sklapanju bilo
mana volje te kad je to ovim Zakonom ili posebnim propisom određeno.

Poništaj ugovora

Članak 331.

(1) Ugovorna strana u čijem je
interesu pobojnost ustanov­ljena može zahtijevati da se ugovor poništi.

(2) Ali suugovaratelj te strane može
od nje zatražiti da se u određenom roku, ali ne kraćem od trideset dana,
očituje ostaje li pri ugovoru ili ne, jer će se u protivnom uzeti da je ugovor
poništen.

(3) Ako se pozvana strana u
ostavljenom roku ne očituje ili izjavi da ne ostaje pri ugovoru, uzet će se da
je ugovor poništen.

Posljedice poništaja

Članak 332.

(1) Ako je na temelju ugovora
koji je poništen nešto bilo ispunjeno, ima se vratiti, a ako to nije moguće,
ili ako se narav onoga što je ispunjeno protivi vraćanju, ima se dati odgovarajuća
naknada u novcu, prema cijenama u vrijeme donošenja sudske odluke.

(2) Ugovaratelj na čijoj je
strani uzrok pobojnosti odgovoran je svom suugovaratelju za štetu koju trpi
zbog poništaja ugovora ako ovaj nije znao ni morao znati za postojanje uzroka
pobojnosti ugovora.

Vraćanje i naknada u slučaju
poništaja ugovora ograničeno poslovno sposobne osobe

Članak 333.

U slučaju poništaja ugovora zbog
ograničene poslovne sposobnosti jednog ugovaratelja suugovaratelj takve osobe
može zahtijevati vraćanje samo onoga dijela ispunjenja koji se nalazi u imovini
ograničeno poslovno sposobne osobe ili je upotrijebljen u njezinu korist, a i
onoga što je namjerno uništeno ili otuđeno.

Odgovornost ograničeno
poslovno sposobne osobe

Članak 334.

Ograničeno poslovno sposobna
osoba odgovara za štetu nastalu poništajem ugovora ako je lukavstvom uvjerila
svog suugovaratelja da je poslovno sposobna.

Prestanak prava na poništaj

Članak 335.

(1) Pravo zahtijevati poništaj
pobojnog ugovora prestaje istekom roka od jedne godine od saznanja za razlog
pobojnosti, odnosno od prestanka prisile.

(2)
To pravo u svakom slučaju prestaje istekom roka od tri godine od dana sklapanja
ugovora.

Odsjek
5.

UČINCI
UGOVORA

I. OPĆI UČINCI UGOVORA

*1. Stvaranje obveza za
ugovaratelje*

**Učinci ugovora među ugovarateljima i njihovim pravnim
sljednicima**

Članak 336.

(1) Ugovor stvara prava i obveze
za ugovorne strane.

(2) Ugovor ima učinak i za
univerzalne pravne sljednike ugovornih strana, osim ako je što drugo ugovoreno
ili što drugo proizlazi iz naravi samog ugovora.

(3) Ugovorom se može ustanoviti
pravo u korist treće osobe.

*2. Ugovaranje u korist
trećega*

Neposredno pravo trećega

Članak 337.

(1) Kad netko ugovori u svoje
ime tražbinu u korist trećega, treći stječe vlastito i neposredno pravo prema dužniku
ako nije što drugo ugovoreno ili ne proizlazi iz okolnosti posla.

(2) Ugovaratelj ima pravo
zahtijevati da dužnik ispuni prema trećemu ono što je ugovoreno u korist te
treće osobe.

Opoziv koristi

Članak 338.

(1) Ugovaratelj koristi za
trećega može je opozvati ili izmijeniti sve dok treći ne izjavi da prihvaća ono
što je ugovoreno u njegovu korist.

(2) Ako je ugovoreno da će
dužnik ispuniti ono na što se obvezao u korist trećega tek nakon smrti
ugovaratelja, ovaj može sve dotle, pa i svojom oporukom, opozvati korist
ugovorenu za trećega ako iz samog ugovora ili iz okolnosti ne proizlazi što
drugo.

Prigovori dužnika prema
trećemu

Članak 339.

Dužnik može isticati trećemu sve
prigovore koje ima prema ugovaratelju po osnovi ugovora kojim je ugovorena korist
za trećega.

Odbijanje trećega

Članak 340.

Ako treći odbije korist koja je
ugovorena za njega ili je ugovaratelj opozove, korist pripada ugovaratelju ako
što drugo nije ugovoreno ili ne proizlazi iz naravi posla.

*3. Ugovaranje na teret
trećega*

Obećanje radnje treće osobe

Članak 341.

(1) Obećanje učinjeno drugom da
će treći nešto učiniti ili propustiti, trećega ne obvezuje, a obećavatelj
odgovara za štetu koju bi drugi pretrpio zbog toga što treći ne pristaje
obvezati se ili ispuniti određenu radnju.

(2) Obećavatelj neće odgovarati
ako je drugom obećao da će se samo zauzeti kod trećega da se ovaj obveže nešto
učiniti ili propustiti, a u tome nije uspio i pored svega potrebnog zalaganja.

*4. Pravo na
popravljanje štete*

Ispunjenje obveze i
posljedice neispunjenja

Članak 342.

(1) Vjerovnik u obveznom odnosu
ovlašten je od dužnika zahtijevati ispunjenje obveze, a dužnik je dužan
ispuniti je savjesno u svemu kako ona glasi.

(2) Kad dužnik ne ispuni obvezu
ili zakasni s njezinim ispunjenjem, vjerovnik ima pravo zahtijevati i
popravljanje štete koju je zbog toga pretrpio.

(3) Za štetu zbog zakašnjenja s
ispunjenjem odgovara i duž­nik kojemu je vjerovnik dao primjeren naknadni rok
za ispu­njenje.

(4) Dužnik odgovara i za
djelomičnu ili potpunu nemogu­ćnost ispunjenja, iako tu nemogućnost nije
skrivio, ako je nastupila nakon njegova dolaska u zakašnjenje, za koje
odgovara.

(5) Ali se dužnik oslobađa
odgovornosti za štetu ako dokaže da bi stvar koja je objekt činidbe slučajno
propala i da je on svoju obvezu na vrijeme ispunio.

Oslobođenje dužnika od
odgovornosti

Članak 343.

Dužnik se oslobađa odgovornosti
za štetu ako dokaže da nije mogao ispuniti svoju obvezu, odnosno da je zakasnio
s ispunje­njem obveze zbog vanjskih, izvanrednih i nepredvidivih okolnosti nastalih
poslije sklapanja ugovora koje nije mogao spriječiti, otkloniti ili izbjeći.

**Ugovorno proširenje odgovornosti**

Članak
344.

(1)
Ugovorom se može proširiti odgovornost dužnika i za slučajeve za koje on inače
ne odgovara.

(2)
Ali se ispunjenje takve ugovorne odredbe ne može zahtijevati ako bi to bilo u
suprotnosti s načelom savjesnosti i poštenja.

Ograničenje i isključenje odgovornosti

Članak
345.

(1)
Odgovornost dužnika za namjeru ili krajnju nepažnju ne može se unaprijed
ugovorom isključiti ni ograničiti.

(2)
Ali sud može na zahtjev zainteresirane ugovorne strane poništiti i ugovornu
odredbu o isključenju i ograničenju odgovornosti za običnu nepažnju, ako je
takav sporazum proizašao iz monopolskog položaja dužnika ili uopće iz
neravnopravnog odnosa ugovornih strana.

(3)
Pravovaljana je odredba ugovora kojom se određuje najviši iznos naknade, ako
tako određeni iznos nije u očitom nerazmjeru sa štetom i ako za određeni slučaj
nije što drugo zakonom određeno.

(4)
U slučaju ograničenja visine naknade vjerovnik ima pravo na potpunu naknadu ako
je nemogućnost ispunjenja obveze prouzročena namjerno ili krajnjom nepažnjom
dužnika.

Obujam naknade

Članak
346.

(1)
Vjerovnik ima pravo na naknadu obične štete i izmakle koristi te pravičnu
naknadu neimovinske štete, koje je dužnik u vrijeme sklapanja ugovora morao
predvidjeti kao moguće posljedice povrede ugovora, a s obzirom na činjenice
koje su mu tada bile poznate ili morale biti poznate.

(2)
U slučaju prijevare ili namjernog neispunjenja te neispunjenja zbog krajnje
nepažnje vjerovnik ima pravo zahtijevati od dužnika naknadu cjelokupne štete
koja je nastala zbog povrede ugovora, bez obzira na to što dužnik nije znao za
posebne okolnosti zbog kojih su one nastale.

(3)
Ako je pri povredi obveze pored štete nastao za vjerovnika i neki dobitak, o
njemu će se prilikom određivanja visine naknade voditi računa u razumnoj mjeri.

(4)
Strana koja se poziva na povredu ugovora dužna je poduzeti sve razumne mjere da
bi se smanjila šteta izazvana tom povredom, inače druga strana može zahtijevati
smanjenje naknade.

(5)
Odredbe ovoga članka na odgovarajući se način primjenjuju i na neispunjenje
obveza koje nisu nastale iz ugovora, ako za pojedine od njih nije ovim Zakonom
nešto drugo predviđeno.

Smanjenje naknade

Članak
347.

Kad
je vjerovnik ili osoba za koju on odgovara pridonio nastanku štete ili njezinoj
visini ili otežanju dužnikova položaja, naknada se smanjuje razmjerno.

Odgovornost zbog propuštanja obavijesti

Članak
348.

Ugovorna
strana koja je dužna obavijestiti drugu stranu o činjenicama što su od utjecaja
na njihov međusobni odnos odgovara za štetu koju pretrpi druga strana zbog toga
što nije bila na vrijeme obaviještena.

Primjena odredaba o
izvanugovornoj šteti

Članak 349.

Ako odredbama ovoga odsjeka nije
drukčije propisano, na naknadu ove štete na odgovarajući se način primjenjuju
odredbe ovoga Zakona o naknadi izvanugovorne štete.

*5. Ugovorna kazna*

Opća pravila

Članak 350.

(1) Vjerovnik i dužnik mogu
ugovoriti da će dužnik platiti vjerovniku određeni novčani iznos ili pribaviti
neku drugu materijalnu korist ako ne ispuni svoju obvezu ili ako zakasni s
njezinim ispunjenjem ili ako je neuredno ispuni.

(2) Ako što drugo ne proizlazi
iz ugovora, smatra se da je kazna ugovorena za slučaj da dužnik kasni s
ispunjenjem.

(3) Ugovorna kazna ne može biti
ugovorena za novčane obveze.

Način određivanja

Članak 351.

(1) Ugovorne strane mogu
odrediti visinu kazne po svojoj volji, u ukupnom iznosu, u postotku, ili za
svaki dan zakašnjenja, ili na koji drugi način.

(2) Ona mora biti ugovorena u
obliku propisanom za ugovor iz kojega je nastala obveza na čije se ispunjenje
odnosi.

Pravna sudbina sporazuma

Članak 352.

(1) Sporazum o ugovornoj kazni
dijeli pravnu sudbinu obveze na čije se osiguranje odnosi.

(2) Sporazum gubi pravni učinak
ako je do neispunjenja, neurednog ispunjenja ili zakašnjenja došlo iz uzroka za
koji dužnik ne odgovara.

Vjerovnikova prava

Članak 353.

(1) Kad je kazna ugovorena za
slučaj neispunjenja obveze, vjerovnik može zahtijevati ili ispunjenje obveze
ili ugovornu kaznu.

(2)
On gubi pravo zahtijevati ispunjenje obveze ako je zatražio isplatu ugovorne
kazne.

(3)
Kad je kazna ugovorena za slučaj neispunjenja, dužnik nema pravo isplatiti
ugovornu kaznu i odustati od ugovora, osim ako je to bila namjera ugovaratelja
kad su kaznu ugovorili.

(4)
Kad je kazna ugovorena za slučaj zakašnjenja, odnosno neurednog ispunjenja,
vjerovnik ima pravo zahtijevati i ispunjenje obveze i ugovornu kaznu.

(5)
Vjerovnik ne može zahtijevati ugovornu kaznu zbog zakašnjenja, odnosno
neurednog ispunjenja ako je primio ispunjenje obveze, a nije bez odgađanja
priopćio dužniku da zadržava svoje pravo na ugovornu kaznu.

Smanjenje ugovorne kazne

Članak 354.

Sud će na zahtjev dužnika smanjiti
iznos ugovorne kazne ako nađe da je ona nerazmjerno visoka s obzirom na
vrijednost i značenje objekta obveze.

**Ugovorna kazna i naknada štete**

Članak 355.

(1) Vjerovnik ima pravo
zahtijevati ugovornu kaznu i kad njezin iznos premašuje visinu štete koju je
pretrpio, a i kad nije pretrpio nikakvu štetu.

(2) Ako je šteta koju je
vjerovnik pretrpio veća od iznosa ugovorne kazne, on ima pravo zahtijevati
razliku do potpune naknade štete.

Zakonom određena naknada i
ugovorna kazna

Članak 356.

Ako je za neispunjenje obveze,
neuredno ispunjenje ili za slučaj zakašnjenja s ispunjenjem zakonom određena
visina naknade pod nazivom penala, ugovorne kazne, naknade ili pod kojim drugim
nazivom, a ugovorne strane su pored toga ugovorile kaznu, vjerovnik nema pravo
zahtijevati ujedno ugovornu kaznu i naknadu određenu zakonom, osim ako je to
zakonom dopušteno.

II. UČINCI DVOSTRANOOBVEZNIH
UGOVORA

*1. Odgovornost za
materijalne i pravne nedostatke ispunjenja*

Članak 357.

(1) Kod naplatnog ugovora svaki
ugovaratelj odgovara za materijalne nedostatke svog ispunjenja.

(2) Isto tako, ugovaratelj
odgovara i za pravne nedostatke ispunjenja i dužan je štititi drugu stranu od
prava i zahtjeva trećih osoba kojima bi njezino pravo bilo isključeno ili
suženo.

(3) Na navedene odgovornosti
prenositelja na odgovarajući se način primjenjuju odredbe ovoga Zakona o
odgovornosti prodavatelja za materijalne i pravne nedostatke, ako za pojedine
ugovore nije što drugo propisano.

*2. Prigovor
neispunjenja ugovora*

Pravilo istodobnog
ispunjenja

Članak 358.

(1) U dvostranoobveznim
ugovorima nijedna strana nije dužna ispuniti svoju obvezu ako druga strana ne
ispuni ili nije spremna istodobno ispuniti svoju obvezu, osim ako je što drugo
ugovoreno ili zakonom određeno, ili ako što drugo proistječe iz naravi posla.

(2) Ali ako u sudskom postupku
jedna strana istakne da nije dužna ispuniti svoju obvezu dok i druga strana ne
ispuni svoju, sud će joj narediti da ispuni svoju obvezu kad i druga strana
ispuni svoju.

Kad ispunjenje obveze jedne
strane postane neizvjesno

Članak 359.

(1) Ako je ugovoreno da prvo
jedna strana ispuni svoju obvezu, pa se nakon sklapanja ugovora materijalne
prilike druge strane pogoršaju u toj mjeri da je neizvjesno hoće li ona moći
ispuniti svoju obvezu, ili ako ta neizvjesnost proizlazi iz drugih ozbiljnih
razloga, strana koja se obvezala da prva ispuni svoju obvezu može odgoditi
njezino ispunjenje dok druga strana ne ispuni svoju obvezu ili dok ne dade
dovoljno osiguranje da će je ispuniti.

(2)
To vrijedi i kad su materijalne prilike druge strane bile u istoj mjeri teške
još prije sklapanja ugovora, ako njezin suugovaratelj to nije znao niti je
morao znati.

(3) U tim slučajevima strana
koja se obvezala prva ispuniti svoju obvezu može zahtijevati da joj se
osiguranje dade u primjerenom roku, a poslije proteka toga roka bez rezultata,
može raskinuti ugovor.

*3. Raskid ugovora zbog
neispunjenja*

Prava jedne strane kad druga
strana ne ispuni svoju obvezu

Članak 360.

U dvostranoobveznim ugovorima, kad
jedna strana ne ispuni svoju obvezu, druga strana može, ako nije što drugo
određeno, zahtijevati ispunjenje obveze ili, pod pretpostavkama predviđe­nim u
idućim člancima, raskinuti ugovor jednostavnom izjavom, ako raskid ugovora ne
nastupa po samom zakonu, a u svakom slučaju ima pravo na naknadu štete.

Kad je ispunjenje u roku
bitan sastojak ugovora

Članak 361.

(1) Kad je ispunjenje obveze u
određenom roku bitan sastojak ugovora, pa dužnik ne ispuni obvezu u tom roku,
ugovor se raskida po samom zakonu.

(2) Ali vjerovnik može održati
ugovor na snazi ako nakon isteka roka, bez odgađanja obavijesti dužnika da
zahtijeva ispu­njenje ugovora.

(3) Kad je vjerovnik zahtijevao
ispunjenje, pa ga nije dobio u razumnom roku, može izjaviti da raskida ugovor.

(4) Ova pravila važe kako u
slučaju kad su ugovorne strane predvidjele da će se ugovor smatrati raskinutim
ako ne bude ispunjen u određenom roku, tako i onda kad je ispunjenje ugovora u
određenom roku bitan sastojak ugovora po naravi posla.

Kad ispunjenje u roku nije
bitan sastojak ugovora

Članak 362.

(1) Kad ispunjenje obveze u
određenom roku nije bitan sastojak ugovora, dužnik zadržava pravo da i nakon
isteka roka ispuni svoju obvezu, a vjerovnik da zahtijeva njezino ispunjenje.

(2) Ali ako vjerovnik želi
raskinuti ugovor, mora ostaviti dužniku primjeren naknadni rok za ispunjenje.

(3) Ako dužnik ne ispuni obvezu
u naknadnom roku, nastupaju iste posljedice kao i u slučaju kad je rok bitan
sastojak ugovora.

Raskid ugovora bez
ostavljanja naknadnog roka

Članak 363.

Vjerovnik može raskinuti ugovor
bez ostavljanja dužniku naknadnog roka za ispunjenje ako iz dužnikova držanja
proizlazi da on svoju obvezu neće ispuniti ni u naknadnom roku.

Raskid ugovora prije isteka roka

Članak
364.

Kad
je prije isteka roka za ispunjenje obveze očito da jedna strana neće ispuniti
svoju obvezu iz ugovora, druga strana može raskinuti ugovor i zahtijevati
naknadu štete.

Raskid ugovora s uzastopnim obvezama

Članak
365.

(1)
Kad u ugovoru s uzastopnim obvezama jedna strana ne ispuni jednu obvezu, druga
strana može, u razumnom roku, raskinuti ugovor glede svih budućih obveza, ako
je iz danih okolnosti očito da ni one neće biti ispunjene.

(2) Ona može raskinuti ugovor ne
samo glede budućih obveza nego i glede već ispunjenih, ako njihovo ispunjenje
bez izostalih ispunjenja nema interesa za nju.

(3) Dužnik može održati ugovor
ako dade odgovarajuće osiguranje.

Dužnost obavješćivanja

Članak 366.

Vjerovnik koji zbog neispunjenja
dužnikove obveze raskida ugovor dužan je to priopćiti dužniku bez odgađanja.

Kad se ugovor ne može
raskinuti

Članak 367.

Ugovor se ne može raskinuti zbog
neispunjenja neznatnog dijela obveze.

Učinak raskida

Članak 368.

(1) Raskidom ugovora obje su
strane oslobođene svojih ob­veza, osim obveze na naknadu štete.

(2) Ako je jedna strana ispunila
ugovor potpuno ili djelomično, ima pravo na povrat onoga što je dala.

(3) Ako obje strane imaju pravo
zahtijevati vraćanje danog, uzajamna vraćanja obavljaju se po pravilima za
ispunjenje dvostranoobveznih ugovora.

(4) Svaka strana duguje drugoj
naknadu za koristi koje je u međuvremenu imala od onoga što je dužna vratiti,
odnosno nadoknaditi.

(5) Strana koja vraća novac
dužna je platiti zatezne kamate od dana kad je isplatu primila.

*4. Izmjena ili raskid
ugovora zbog promijenjenih
okolnosti*

Pretpostavke za raskid

Članak 369.

(1) Ako bi zbog izvanrednih
okolnosti nastalih nakon sklapanja ugovora, a koje se nisu mogle predvidjeti u
vrijeme sklapanja ugovora, ispunjenje obveze za jednu ugovornu stranu postalo
pretjerano otežano ili bi joj nanijelo pretjerano veliki gubitak, ona može
zahtijevati da se ugovor izmijeni ili čak i raskine.

(2) Izmjenu ili raskid ugovora
ne može zahtijevati strana koja se poziva na promijenjene okolnosti ako je bila
dužna u vrijeme sklapanja ugovora uzeti u obzir te okolnosti ili ih je mogla
izbjeći ili savladati.

(3) Strana koja zahtijeva
izmjenu ili raskid ugovora ne može se pozivati na promijenjene okolnosti koje
su nastupile nakon isteka roka određenog za ispunjenje njezine obveze.

(4) Kad jedna strana zahtijeva
raskid ugovora, ugovor se neće raskinuti ako druga strana ponudi ili pristane
da se odgovarajuće odredbe ugovora pravično izmijene.

(5) Ako izrekne raskid ugovora,
sud će na zahtjev druge strane obvezati stranu koja ga je zahtijevala da ovoj
naknadi pravičan dio štete koju trpi zbog toga.

Dužnost obavještavanja

Članak 370.

Strana koja je ovlaštena zbog
promijenjenih okolnosti zahtijevati izmjenu ili raskid ugovora dužna je o
svojoj namjeri obavijestiti drugu stranu čim sazna da su takve okolnosti
nastupile, a ako to ne učini, odgovara za štetu koju je druga strana pretrpjela
zbog toga što joj zahtjev nije bio na vrijeme priopćen.

Okolnosti značajne za odluku
suda

Članak 371.

Pri odlučivanju o izmjeni
ugovora, odnosno o njegovu raskidu sud će se rukovoditi načelom savjesnosti i
poštenja, vodeći računa osobito o svrsi ugovora, o podjeli rizika koja
proizlazi iz ugovora ili zakona, o trajanju i djelovanju izvanrednih okolnosti
te o interesima obiju strana.

Odricanje od pozivanja na
promijenjene okolnosti

Članak 372.

Strane se mogu ugovorom
unaprijed odreći pozivanja na određene promijenjene okolnosti, osim ako je to u
opreci s nače­lom savjesnosti i poštenja.

*5. Nemogućnost
ispunjenja*

Nemogućnost ispunjenja za
koju ne odgovara nijedna strana

Članak 373.

(1) Kad je ispunjenje obveze
jedne strane u dvostranoobveznom ugovoru postalo nemoguće zbog izvanrednih
vanjskih događaja nastalih nakon sklapanja ugovora a prije dospjelosti obveze,
koji se u vrijeme sklapanja ugovora nisu mogli predvidjeti, niti ih je ugovorna
strana mogla spriječiti, izbjeći ili otkloniti te za koje nije odgovorna ni
jedna ni druga strana, gasi se i obveza druge strane, a ako je ova nešto
ispunila od svoje obveze, može zahtijevati vraćanje po pravilima o vraćanju
stečenog bez osnove.

(2)
U slučaju djelomične nemogućnosti ispunjenja zbog događaja za koji nije
odgovorna ni jedna ni druga strana, druga strana može raskinuti ugovor ako
djelomično ispunjenje ne odgovara njezinim potrebama, inače ugovor ostaje na
snazi, a druga strana ima pravo zahtijevati razmjerno smanjenje svoje obveze.

Nemogućnost ispunjenja za
koju odgovara druga strana

Članak 374.

(1) Kad je ispunjenje obveze
jedne strane u dvostranoobveznom ugovoru postalo nemoguće zbog događaja za koji
odgovara druga strana, njezina obveza se gasi, ali ona zadržava svoju tražbinu
prema drugoj strani, s tim što se smanjuje za onoliko koliko je ona mogla imati
koristi od oslobođenja od vlastite obveze.

(2) Osim toga, ona je dužna
ustupiti drugoj strani sva prava koja bi imala prema trećim osobama u vezi s
objektom svoje obveze čije je ispunjenje postalo nemoguće.

*6. Prekomjerno
oštećenje*

Očiti nerazmjer uzajamnih
činidaba

Članak 375.

(1) Ako je između činidaba
ugovornih strana u dvostrano obveznom ugovoru postojao u vrijeme sklapanja
ugovora očiti nerazmjer, oštećena strana može zahtijevati poništaj ugovora ako
za pravu vrijednost tada nije znala niti je morala znati.

(2) Pravo da se zahtijeva
poništaj ugovora prestaje istekom godine dana od njegova sklapanja.

(3) Odricanje unaprijed od toga
prava nema pravni učinak.

(4) Ugovor će ostati na snazi
ako druga strana ponudi dopunu do prave vrijednosti.

(5) Zbog ovoga nerazmjera ne
može se zahtijevati poništaj trgovačkog ugovora, ugovora na sreću, javne
prodaje, a ni onda kad je za stvar dana viša cijena iz osobite naklonosti.

Odjeljak 2.

UGOVORI

Odsjek
1.

UGOVOR
O KUPOPRODAJI

I. OPĆE ODREDBE

Pojam

Članak 376.

(1) Ugovorom o kupoprodaji
prodavatelj se obvezuje predati kupcu stvar u vlasništvo, a kupac se obvezuje
platiti mu cijenu.

(2) Prodavatelj nekog prava
obvezuje se pribaviti to pravo kupcu, a kad ostvarivanje njegova sadržaja
zahtijeva posjed stvari, predati mu i stvar.

Oblik ugovora o kupoprodaji
nekretnine

Članak 377.

Ugovor o kupoprodaji nekretnina
mora biti sklopljen u pisanom obliku.

Rizik

Članak
378.

(1)
Do predaje stvari kupcu rizik slučajne propasti ili oštećenja stvari snosi
prodavatelj, a s predajom stvari rizik prelazi na kupca.

(2)
Rizik ne prelazi na kupca ako je on zbog nekog nedostatka predane stvari
raskinuo ugovor ili zahtijevao zamjenu stvari.

Prijelaz rizika u slučaju kupčeva zakašnjenja

Članak
379.

(1)
Ako predaja stvari nije izvršena zbog kupčeva zakašnjenja, rizik prelazi na
kupca u času kad je došao u zaka­š­nje­nje.

(2)
Kad su objekt ugovora stvari određene po rodu, rizik prelazi na kupca u
zakašnjenju ako je prodavatelj izdvojio stvari očito namijenjene predaji i o
tome odaslao obavijest kupcu.

(3)
Ali kad su stvari određene po rodu takve naravi da prodavatelj ne može
izdvojiti jedan njihov dio, dovoljno je da je prodavatelj izvršio sve radnje
koje su potrebne da bi kupac mogao preuzeti stvari i da je o tome odaslao
obavijest kupcu.

II. SASTOJCI UGOVORA O
KUPOPRODAJI

*1. Stvar*

Opće pravilo

Članak 380.

(1) Stvar mora biti u prometu te
je ništetan ugovor o kupoprodaji stvari koja je izvan prometa.

(2)
Za prodaju stvari čiji je promet ograničen vrijede posebni propisi.

(3)
Kupoprodaja se može odnositi i na buduću stvar.

Kad stvar propadne prije
ugovora

Članak 381.

(1) Ugovor o kupoprodaji nema
pravni učinak ako je u tre­nut­ku njegova sklapanja stvar o kojoj je ugovor
bila propala.

(2) Ako je u času sklapanja
ugovora stvar bila samo djelomično propala, kupac može raskinuti ugovor ili
ostati pri njemu uz razmjerno sniženje cijene.

(3) Ali će ugovor ostati na
snazi i kupac će imati samo pravo na sniženje cijene ako djelomična propast
stvari ne smeta postizanju svrhe ugovora, ili ako za određenu stvar postoji
takav običaj u pravnom prometu.

Kupoprodaja tuđe stvari

Članak 382.

Kupoprodaja tuđe stvari obvezuje
ugovaratelje, ali kupac koji nije znao niti morao znati da je stvar tuđa može,
ako se zbog toga ne može ostvariti svrha ugovora, raskinuti ugovor i zahtije­vati
naknadu štete.

Kupoprodaja spornog prava

Članak 383.

(1) Sporno pravo može biti
objekt ugovora o kupoprodaji.

(2) Ali je ništetan ugovor kojim
bi odvjetnik ili koji drugi nalogoprimac kupio sporno pravo čije mu je
ostvarivanje povjereno, ili ugovorio za sebe udio u podjeli iznosa dosuđenog
njegovu nalogodavcu.

*2. Cijena*

Kad cijena nije određena

Članak 384.

(1) Ako ugovorom o kupoprodaji
cijena nije određena, a ni ugovor ne sadrži dovoljno podataka s pomoću kojih bi
se ona mogla odrediti, ugovor nema pravni učinak.

(2)
Kad trgovačkim ugovorom o kupoprodaji cijena nije određena, niti u njemu ima
dovoljno podataka s pomoću kojih bi se ona mogla odrediti, kupac je dužan
platiti cijenu koju je prodavatelj redovito naplaćivao u vrijeme sklapanja
ugovora, a kad ove nema, razumnu cijenu.

(3)
Pod razumnom cijenom smatra se tekuća cijena u vrijeme sklapanja ugovora, a ako
se ona ne može utvrditi, onda cijenu koju utvrđuje sud prema okolnostima
slučaja.

Propisana cijena

Članak
385.

Kad
je ugovorena viša cijena od one koju je za određenu vrstu stvari propisalo nadležno
tijelo, kupac duguje samo iznos propisane cijene, a ako je već isplatio
ugovorenu cijenu, ima pravo zahtijevati povrat razlike.

Kad je ugovorena tekuća cijena

Članak
386.

(1)
Kad je ugovorena tekuća cijena, kupac duguje cijenu utvrđenu službenom evidencijom
na tržištu mjesta prodavatelja u vrijeme kad je trebalo doći do ispunjenja.

(2)
Ako takve evidencije nema, tekuća se cijena određuje na temelju elemenata s
pomoću kojih se prema običajima tržišta utvrđuje cijena.

Kad je određivanje cijene
povjereno trećemu

Članak 387.

Ako treća osoba kojoj je
povjereno određivanje cijene neće ili je ne može odrediti, a ugovaratelji se ne
slože naknadno o određivanju cijene niti ugovor raskinu, smatrat će se da je
ugovorena razumna cijena.

Kad je određivanje cijene
ostavljeno jednom ugovaratelju

Članak 388.

Odredba
ugovora kojom se određivanje cijene ostavlja na volju jednom ugovaratelju
smatra se kao da nije ni ugovorena i tada kupac duguje cijenu kao u slučaju kad
cijena nije određena.

III. OBVEZE PRODAVATELJA

*1. Predaja stvari*

Vrijeme i mjesto predaje

Članak 389.

(1) Prodavatelj je dužan predati
stvar kupcu u vrijeme i na mjestu predviđenom ugovorom.

(2) Prodavatelj je ispunio
obvezu predaje kupcu, u pravilu, kad mu stvar uruči ili preda ispravu kojom se stvar
može preuzeti.

Sadržaj predaje

Članak
390.

(1)
Ako nije što drugo ugovoreno ili ne proizlazi iz naravi posla, prodavatelj je
dužan predati stvar kupcu u ispravnom stanju, zajedno s njezinim pripadcima.

(2)
Plodovi i druge koristi od stvari pripadaju kupcu od dana kad je prodavatelj
bio dužan da mu ih preda.

Kad je ugovorena predaja u tijeku stanovitog razdoblja

Članak
391.

Kad
je ugovoreno da će se predaja stvari izvršiti u tijeku stanovitog razdoblja, a
nije određeno koja će strana imati pravo odrediti nadnevak predaje u granicama
toga razdoblja, to pravo pripada prodavatelju, osim kad iz okolnosti slučaja
proizlazi da je određivanje nadnevka predaje ostavljeno kupcu.

Kad nadnevak predaje nije
određen

Članak
392.

Kad
nadnevak predaje stvari kupcu nije određen, prodavatelj je dužan izvršiti
predaju u razumnom roku nakon sklapanja ugovora, s obzirom na narav stvari i na
ostale okolnosti.

Kad mjesto predaje nije određeno ugovorom

Članak
393.

(1)
Kad mjesto predaje nije određeno ugovorom, stvar se predaje u mjestu u kojem je
prodavatelj u trenutku sklapanja ugovora imao svoje prebivalište ili, u
nedostatku ovoga, svoje boravište, a ako je prodavatelj sklopio ugovor u
obavljanju svoje redovite gospodarske djelatnosti, onda u mjestu njegova
sjedišta.

(2)
Ali ako je u trenutku sklapanja ugovora ugovarateljima bilo poznato gdje se
stvar nalazi, odnosno gdje treba biti izrađena, predaja se obavlja u tom
mjestu.

Predaja prijevozniku

Članak
394.

Kad
je prema ugovoru potrebno izvršiti prijevoz, a ugovorom nije određeno mjesto
ispunjenja, predaja je izvršena uručenjem stvari prijevozniku ili otpremniku.

Obveza prijevoza stvari

Članak 395.

Ako je prodavatelj dužan poslati
stvar kupcu, mora sklopiti na uobičajen način i pod uobičajenim uvjetima
ugovore potrebne za izvršenje prijevoza do određenog mjesta.

Troškovi predaje

Članak 396.

Troškove predaje, a i one koji
joj prethode, snosi prodavatelj, a troškove odnošenja stvari i sve ostale
troškove poslije predaje snosi kupac, ako nije što drugo ugovoreno.

Odgađanje predaje do isplate
cijene

Članak 397.

Ako nije što drugo ugovoreno ili
uobičajeno, prodavatelj nije dužan predati stvar ako mu kupac ne isplati cijenu
istodobno ili nije spreman to istodobno učiniti, ali kupac nije dužan isplatiti
cijenu prije nego što je imao mogućnost pregledati stvar.

Odgađanje predaje u slučaju
prijevoza stvari

Članak 398.

(1) Kad se predaja stvari
ostvaruje uručenjem prijevozniku, prodavatelj može odgoditi odašiljanje stvari
do isplate cijene, ili poslati stvar tako da zadrži pravo raspolaganja njome za
vrijeme prijevoza.

(2) Ako je zadržao pravo
raspolaganja stvarju za vrijeme prijevoza, prodavatelj može zahtijevati da
stvar ne bude predana kupcu u odredišnom mjestu dok ne isplati cijenu, a kupac
nije dužan isplatiti cijenu prije nego što je imao mogućnost pregledati stvar.

(3) Međutim, kad ugovor predviđa
plaćanje uz predaju odgovarajuće isprave, kupac nema pravo odbiti isplatu
cijene zbog toga što nije imao mogućnost pregledati stvar.

Sprječavanje izručenja
odaslane stvari

Članak 399.

(1)
Ako se nakon odašiljanja stvari kupcu pokaže da su njegove materijalne prilike
takve da se osnovano može posumnjati da će on moći isplatiti cijenu,
prodavatelj može spriječiti izručenje stvari kupcu čak i kad ovaj već ima u
rukama ispravu koja ga ovlašćuje da zahtijeva izručenje stvari.

(2)
Međutim, prodavatelj ne može spriječiti izručenje ako ga zahtijeva neka treća
osoba koja je uredan imatelj isprave koja je ovlašćuje da zahtijeva izručenje
stvari, osim ako isprava sadrži rezerve glede učinka prijenosa, ili ako
prodavatelj dokaže da je imatelj isprave kad ju je pribavljao postupio svjesno
na štetu prodavatelja.

*2. Odgovornost za
materijalne nedostatke*

Materijalni nedostaci za
koje prodavatelj odgovara

Članak 400.

(1) Prodavatelj odgovara za
materijalne nedostatke stvari koje je ona imala u trenutku prijelaza rizika na
kupca, bez obzira je li mu to bilo poznato.

(2)
Prodavatelj odgovara i za one materijalne nedostatke koji se pojave nakon
prijelaza rizika na kupca ako su posljedica uzroka koji je postojao prije toga.

(3)
Predmnijeva se da je nedostatak koji se pojavio u roku od šest mjeseci od
prijelaza rizika postojao u vrijeme prijelaza rizika, osim ako prodavatelj ne
dokaže suprotno ili suprotno proizlazi iz naravi stvari ili naravi nedostatka.

(4)
Ne odgovara se za neznatan materijalni nedostatak.

Kad postoje materijalni
nedostaci

Članak 401.

(1) Nedostatak postoji:

1) ako stvar nema potrebna
svojstva za svoju redovitu uporabu ili za promet,

2) ako stvar nema potrebna
svojstva za posebnu uporabu za koju je kupac nabavlja, a koja je bila poznata
prodavatelju ili mu je morala biti poznata,

3) ako stvar nema svojstva i
odlike koje su izrijekom ili prešutno ugovorene, odnosno propisane,

4) kad je prodavatelj predao
stvar koja nije jednaka uzorku ili modelu, osim ako su uzorak ili model
pokazani samo radi obavijesti,

5) ako stvar nema svojstva koja
inače postoje kod drugih stvari iste vrste i koja je kupac mogao opravdano
očekivati prema naravi stvari, posebno uzimajući u obzir javne izjave prodavatelja,
proizvođača i njihovih predstavnika o svojstvima stvari (reklame, označavanje
stvari i dr.),

6) ako je stvar nepravilno
montirana pod uvjetom da je usluga montaže uključena u ispunjenje ugovora o
prodaji,

7) ako je nepravilna montaža
posljedica nedostataka u uputama za montažu.

(2) Ako je kupac na temelju
izjava proizvođača ili njegova predstavnika očekivao postojanje određenih
svojstava stvari, nedostatak se ne uzima u obzir ako prodavatelj nije znao niti
morao znati za te izjave, ili su te izjave bile opovrgnute do trenutka
sklapanja ugovora ili one nisu utjecale na odluku kupca da sklopi ugovor.

Nedostaci za koje
prodavatelj ne odgovara

Članak 402.

(1) Prodavatelj ne odgovara za
nedostatke ako su u trenutku sklapanja ugovora bili poznati kupcu ili mu nisu
mogli ostati nepoznati.

(2)
Smatra se da nisu mogli ostati nepoznati kupcu oni nedostaci koje bi brižljiva
osoba s prosječnim znanjem i iskustvom osobe istog zanimanja i struke kao kupac
mogla lako opaziti pri uobičajenom pregledu stvari.

(3)
Odredba stavka 2. ovoga članka ne primjenjuje se na ugovore koje fizička osoba
kao kupac sklapa izvan svoje gospodarske ili profesionalne djelatnosti s
fizičkom ili pravnom osobom koja kao prodavatelj djeluje u okviru svoje
gospodarske ili profesionalne djelatnosti (potrošački ugovor).

(4)
Ali prodavatelj odgovara i za nedostatke koje je kupac mogao lako opaziti ako
je izjavio da stvar nema nikakve nedostat­ke ili da stvar ima određena svojstva
ili odlike.

Pregled stvari i vidljivi
nedostaci

Članak 403.

(1) Kupac je dužan primljenu
stvar na uobičajeni način pregledati ili je dati na pregled, čim je to prema
redovitom tijeku stvari moguće, i o vidljivim nedostacima obavijestiti
prodavatelja u roku od osam dana, a kod trgovačkog ugovora bez odgađanja, inače
gubi pravo koje mu po toj osnovi pripada.

(2) Kad je pregled izvršen u
nazočnosti obiju strana, kupac je dužan svoje primjedbe zbog vidljivih
nedostataka priopćiti prodavatelju odmah, inače gubi pravo koje mu po toj
osnovi pripada.

(3)
Ako je kupac otpremio stvar dalje bez pretovara, a prodavatelju je pri
sklapanju ugovora bila poznata ili morala biti poznata mogućnost takve daljnje
otpreme, pregled stvari može biti odgođen do njezina prispijeća u novo
odredišno mjesto, i u tom slučaju kupac je dužan prodavatelja obavijestiti o
nedostacima čim je po redovitom tijeku stvari mogao za njih doznati od svojih
klijenata.

(4)
Kod potrošačkih ugovora potrošač kao kupac nije obvezan pregledati stvar niti
je dati na pregled, ali je obvezan obavijestiti prodavatelja o postojanju
vidljivih nedostataka u roku od dva mjeseca od dana kad je otkrio nedostatak.

Skriveni nedostaci

Članak
404.

(1)
Kad se nakon primitka stvari od strane kupca pokaže da stvar ima neki
nedostatak koji se nije mogao otkriti uobičajenim pregledom prilikom
preuzimanja stvari, kupac je dužan, pod prijetnjom gubitka prava, o tom
nedostatku obavijestiti prodavatelja u roku od dva mjeseca računajući od dana
kad je nedostatak otkrio, a kod trgovačkog ugovora – bez odgađanja.

(2)
Prodavatelj ne odgovara za nedostatke koji se pokažu pošto proteknu dvije
godine od predaje stvari, a kod trgovačkog ugovora šest mjeseci.

(3)
Kod prodaje rabljenih stvari ugovorne strane mogu ugovoriti rok od jedne
godine, a kod trgovačkih ugovora i kraći rok.

(4)
Ugovorom se mogu produljiti rokovi iz stavka 2. i 3. ovoga članka.

Rokovi u slučaju popravka, zamjene i sl.

Članak
405.

Kad
je zbog nekog nedostatka došlo do popravka stvari, ispo­ruke druge stvari,
zamjene dijelova i slično, rokovi iz prethodna dva članka počinju teći od predaje
popravljene stvari, izvr­šene zamjene dijelova i slično.

Obavijest o nedostatku

Članak
406.

(1)
U obavijesti o nedostatku stvari kupac nije dužan potanje opisati nedostatak i pozvati
prodavatelja da pregleda stvar, osim ako se radi o trgovačkom ugovoru.

(2)
Ako obavijest o nedostatku koju je kupac pravodobno poslao prodavatelju
preporučenim pismom, brzojavom, telefaksom ili na neki drugi pouzdan način,
zakasni ili uopće ne stigne prodavatelju, smatra se da je kupac ispunio svoju
obvezu da obavijesti prodavatelja.

Značenje činjenice da je prodavatelj znao za nedostatak

Članak
407.

Kupac
ne gubi pravo da se pozove na neki nedostatak i kad nije ispunio svoju obvezu
da stvar pregleda bez odgađanja, ili obvezu da u određenom roku obavijesti
prodavatelja o postojanju nedostatka, a i kad se nedostatak pokazao tek nakon
proteka dvije godine od predaje stvari, ako je taj nedostatak bio poznat
prodavatelju ili mu nije mogao ostati nepoznat.

Ograničenje i isključenje
odgovornosti za materijalne nedostatke

Članak 408.

(1) Ugovaratelji mogu ograničiti
ili sasvim isključiti prodavateljevu odgovornost za materijalne nedostatke
stvari.

(2) Odredba ugovora o
ograničenju ili isključenju odgovornosti za nedostatke stvari ništetna je ako
je nedostatak bio poznat prodavatelju, a on o njemu nije obavijestio kupca, a i
onda kad je prodavatelj nametnuo tu odredbu koristeći se svojim monopolskim
položajem te ako se radi o potrošačkom ugovoru.

(3) Kupac koji se odrekao prava
na raskid ugovora zbog nedostatka stvari zadržava ostala prava zbog tih
nedostataka.

Prisilna javna prodaja

Članak 409.

Odgovornost za materijalne
nedostatke isključena je kod prisilne javne prodaje.

Prava kupca

Članak 410.

(1) Kupac koji je pravodobno i
uredno obavijestio prodavatelja o nedostatku može po svom izboru:

1) zahtijevati od prodavatelja
da nedostatak ukloni,

2) zahtijevati od prodavatelja
da mu preda drugu stvar bez nedostatka,

3) zahtijevati sniženje cijene,

4) izjaviti da raskida ugovor.

(2) U svakom od tih slučajeva
kupac ima pravo i na poprav­ljanje štete prema općim pravilima o odgovornosti
za štetu, uključujući i štetu koju je ovaj zbog nedostatka stvari pretrpio na
drugim svojim dobrima.

(3) Troškove otklanjanja nedostatka
i predaje druge stvari bez nedostatka snosi prodavatelj.

Neispunjenje ugovora u
razumnom roku

Članak
411.

Ako
kupac ne dobije zahtijevano ispunjenje ugovora u razumnom roku, zadržava pravo
raskinuti ugovor ili sniziti cijenu.

Kad kupac može raskinuti ugovor

Članak
412.

(1)
Kupac može raskinuti ugovor samo ako je prethodno dao prodavatelju naknadni
primjereni rok za ispunjenje ugovora.

(2)
Kupac može raskinuti ugovor i bez ostavljanja naknadnog roka ako mu je
prodavatelj nakon obavijesti o nedostacima priopćio da neće ispuniti ugovor ili
ako iz okolnosti konkretnog slučaja očito proizlazi da prodavatelj neće moći
ispuniti ugovor ni u naknadnom roku, kao i u slučaju kad kupac zbog zakašnjenja
prodavatelja ne može ostvariti svrhu radi koje je sklopio ugovor.

Raskid ugovora po samom zakonu

Članak 413.

(1) Ako prodavatelj u naknadnom
roku ne ispuni ugovor, on se raskida po samom zakonu, ali ga kupac može održati
ako bez odgađanja izjavi prodavatelju da ugovor održava na snazi.

(2) Isto vrijedi i u slučaju
ispunjenja s nedostatkom obveze kod koje je ispunjenje u određenom roku bitan
sastojak ugovora.

Djelomični nedostaci

Članak 414.

(1) Kad samo dio predane stvari
ima nedostatke ili kad je predan samo dio stvari, odnosno manja količina od
ugovorene, kupac može raskinuti ugovor u smislu prethodnih članaka samo u
pogledu dijela koji ima nedostatke, ili samo u pogledu dijela ili količine što
nedostaju.

(2) Kupac može raskinuti cijeli
ugovor samo ako ugovorena količina ili predana stvar čini cjelinu, ili ako
kupac inače ima opravdan interes da primi ugovorenu stvar ili količinu u
cjelini.

Kad je prodavatelj dao kupcu
veću količinu

Članak 415.

(1) Trgovačkim ugovorom o
kupoprodaji, kad je prodavatelj stvari određenih po rodu dao kupcu veću količinu
nego što je ugovoreno, a kupac u razumnom roku ne izjavi da višak odbija,
smatra se da je primio i taj višak te je dužan platiti ga po istoj cijeni.

(2) Ako kupac odbije primiti
višak, prodavatelj je dužan naknaditi kupcu štetu.

Kad je određena cijena za
više stvari

Članak 416.

(1) Kad je jednim ugovorom i za
jednu cijenu prodano više stvari ili jedna skupina stvari, pa samo neke od njih
imaju nedostatke, kupac može raskinuti ugovor samo u pogledu tih stvari, a ne i
ostalih.

(2) Međutim, ako one čine jednu
cjelinu tako da bi njihovo razdvajanje bilo štetno, kupac može raskinuti cijeli
ugovor, ili ako on ipak izjavi da raskida ugovor samo u pogledu stvari s
nedostatkom, prodavatelj sa svoje strane može raskinuti ugovor i u pogledu
ostalih stvari.

Gubitak prava na raskid
ugovora zbog nedostatka

Članak 417.

(1) Kupac gubi pravo da raskine
ugovor zbog nedostatka stvari kad mu je nemoguće vratiti stvar ili je vratiti u
stanju u kojem ju je primio.

(2)
Ipak kupac može raskinuti ugovor zbog nekog nedostatka stvari ako je stvar
potpuno ili djelomično propala ili oštećena zbog nedostatka koji opravdava
raskid ugovora, ili zbog nekog događaja koji ne potječe od njega niti od neke
osobe za koju on odgovara.

(3)
Isto vrijedi ako je stvar potpuno ili djelomično propala ili oštećena pri
ispunjenju obveze kupca da pregleda stvar, ili ako je kupac prije nego što je
otkriven nedostatak potrošio ili izmijenio jedan dio stvari u tijeku njezine
redovite uporabe te ako je oštećenje ili izmjena bez značenja.

Očuvanje ostalih prava

Članak 418.

Kupac koji je zbog nemogućnosti
da vrati stvar ili da je vrati u stanju u kojem ju je primio izgubio pravo da
raskine ugovor, zadržava ostala prava koja mu daje zakon zbog postojanja nekog
nedostatka.

Učinci raskida zbog
nedostatka

Članak 419.

(1) Raskid ugovora zbog
nedostatka stvari ima isti učinak kao i raskid dvostranoobveznih ugovora zbog
neispunjenja.

(2) Kupac duguje prodavatelju
naknadu za korist od stvari i kad mu je nemoguće vratiti je cijelu ili njezin
jedan dio, a ugovor je ipak raskinut.

Sniženje cijene

Članak 420.

Cijena se snižava prema odnosu
između vrijednosti stvari bez nedostatka i vrijednosti stvari s nedostatkom, u
vrijeme sklapanja ugovora.

Postupno otkrivanje
nedostataka

Članak 421.

Kupac koji je postigao sniženje
cijene zbog postojanja nekog nedostatka može raskinuti ugovor ili zahtijevati
novo sniženje cijene ako se naknadno otkrije neki drugi nedostatak.

Rok za ostvarivanje prava

Članak 422.

(1) Prava kupca koji je
pravodobno obavijestio prodavatelja o postojanju nedostatka gase se nakon
isteka dvije godine, računajući od dana odašiljanja obavijesti prodavatelju,
osim ako je prodavateljevom prijevarom kupac bio spriječen da ih ostvaruje.

(2) Međutim, kupac koji je
pravodobno obavijestio prodavatelja o postojanju nedostataka može nakon proteka
ovoga roka, ako još nije isplatio cijenu, zahtijevati da se cijena snizi ili da
mu se naknadi šteta, kao prigovor protiv prodavateljeva zahtjeva da mu se
isplati cijena.

*3. Jamstvo za
ispravnost prodane stvari* *(garancija)*

Odgovornost prodavatelja i
proizvođača

Članak
423.

(1) Kad je prodavatelj predao
kupcu jamstveni (garancijski) list kojim proizvođač jamči ispravnost stvari u
tijeku određenog vremena, računajući od njezine predaje kupcu, kupac može, ako
stvar nije ispravna, zahtijevati kako od prodavatelja tako i od proizvođača da
stvar popravi u razumnom roku ili ako to ne učini da mu umjesto nje preda stvar
koja je ispravna.

(2)
Ova pravila ne isključuju primjenu pravila o odgovornosti prodavatelja za
nedostatke stvari.

(3)
U jamstvu moraju biti navedena prava iz jamstva koja pripadaju kupcu, te jasno
navedeno da jamstvo ne utječe na ostala prava koja pripadaju kupcu po drugim
pravnim osnovama.

(4)
Jamstvo mora sadržavati pojedinosti koje su potrebne kupcu za ostvarivanje njegovih
prava, a posebno trajanje jamstva i teritorijalno područje važenja, te ime,
odnosno naziv i adresu osobe koja je izdala jamstvo.

(5)
Neispunjenje obveza iz stavka 3. i 4. ovoga članka ne utječe na valjanost
jamstva.

Traženje popravka ili zamjene

Članak
424.

(1)
Kupac može zbog neispravnosti stvari zahtijevati od prodavatelja, odnosno od
proizvođača popravak ili zamjenu stvari u tijeku jamstvenog roka, bez obzira na
to kad se nedostatak pojavio.

(2)
On ima pravo na naknadu štete koju je pretrpio zbog toga što je bio lišen
uporabe stvari od trenutka traženja popravka ili zamjene do njihova izvršenja.

Produljenje jamstvenog roka

Članak
425.

(1)
U slučaju manjeg popravka jamstveni rok se produljuje onoliko koliko je kupac
bio lišen uporabe stvari.

(2)
Međutim, kad je zbog neispravnosti stvari izvršena njezina zamjena ili njezin
bitni popravak, jamstveni rok počinje teći ponovno od zamjene, odnosno od
vraćanja popravljene stvari.

(3)
Ako je zamijenjen ili bitno popravljen samo neki dio stvari, jamstveni rok
počinje teći ponovno samo za taj dio.

Raskid ugovora i sniženje cijene

Članak
426.

Ako
prodavatelj ne izvrši u razumnom roku popravak ili zamjenu stvari, kupac ima
pravo na raskid ugovora ili sniženje cijene, a u svakom slučaju i pravo na
popravljanje štete.

Troškovi i rizik

Članak
427.

(1)
Prodavatelj, odnosno proizvođač dužan je o svom trošku prenijeti stvar do
mjesta gdje se treba popraviti, odnosno zamijeniti te popravljenu, odnosno
zamijenjenu stvar vratiti kupcu.

(2)
Za to vrijeme prodavatelj, odnosno proizvođač snosi rizik za propast ili
oštećenje stvari.

Odgovornost više proizvođača

Članak
428.

Kad
je u izradi stvari sudjelovalo više samostalnih proizvo­đa­ča pojedinih
dijelova stvari ili izvođača pojedinih radova, njihova odgovornost prema
proizvođaču stvari za njezinu neispravnost, koja potječe od tih dijelova ili od
tih radova, prestaje kad prestane odgovornost proizvođača stvari prema kupcu.

Rok za ostvarivanje prava

Članak
429.

Prava
kupca prema proizvođaču po osnovi jamstvenog lista gase se nakon isteka jedne
godine računajući od dana kad je od njega zatražio popravak ili zamjenu stvari.

*4. Odgovornost za pravne nedostatke*

Pravni nedostaci

Članak
430.

(1)
Prodavatelj odgovara ako na prodanoj stvari postoji neko pravo trećega koje
isključuje, umanjuje ili ograničuje kupčevo pravo, a o čijem postojanju kupac
nije obaviješten, niti je pristao uzeti stvar opterećenu tim pravom.

(2)
Prodavatelj nekog prava jamči da ono postoji i da nema pravnih smetnji za
njegovo ostvarenje.

Obavješćivanje prodavatelja

Članak
431.

Kad
se pokaže da treća osoba polaže pravo na neku stvar, kupac je dužan
obavijestiti prodavatelja o tome, osim kad je to prodavatelju već poznato, i pozvati
ga da u razumnom roku oslobodi stvar od prava ili zahtjeva trećega ili da mu,
kad su objekt ugovora stvari određene po rodu, isporuči drugu stvar bez pravnog
nedostatka.

Prava kupca

Članak 432.

(1) Ako prodavatelj ne postupi
po zahtjevu kupca, u slučaju oduzimanja stvari od kupca, ugovor se raskida po
samom zakonu, a u slučaju umanjenja ili ograničenja kupčeva prava, kupac može
po svom izboru raskinuti ugovor ili zahtijevati razmjerno sniženje cijene.

(2) Ako prodavatelj ne udovolji
kupčevu zahtjevu da u razumnom roku oslobodi stvar od prava ili zahtjeva
trećega, kupac može raskinuti ugovor ako se zbog toga njegova svrha ne može
ostvariti.

(3) U svakom slučaju kupac ima
pravo na naknadu pretrp­ljene štete prema općim pravilima o odgovornosti za
štetu.

(4) Međutim, ako je kupac u času
sklapanja ugovora znao za mogućnost da mu stvar bude oduzeta, ili da njegovo
pravo bude umanjeno ili ograničeno, nema pravo na naknadu štete ako se ta
mogućnost ostvari, ali ima pravo na povrat, odnosno sniženje cijene.

Kad kupac ne obavijesti
prodavatelja

Članak 433.

Kupac koji se, ne obavijestivši
prodavatelja, upustio u spor s trećim i spor izgubio, može se ipak pozvati na
prodavateljevu odgovornost za pravne nedostatke, osim ako prodavatelj dokaže da
je on raspolagao sredstvima da se odbije zahtjev treće osobe.

Kad je pravo trećega očito
osnovano

Članak 434.

(1) Kupac ima pravo pozvati se
na prodavateljevu odgovornost za pravne nedostatke i kad je bez obavijesti
prodavatelja i bez spora priznao očito osnovano pravo trećega.

(2) Ako je kupac isplatio
trećemu stanoviti iznos novca da bi odustao od svoga očitog prava, prodavatelj
se može osloboditi svoje odgovornosti ako naknadi kupcu isplaćeni iznos i
pretrp­ljenu štetu.

Ugovorno ograničenje ili
isključenje prodavateljeve odgovornosti

Članak 435.

(1) Odgovornost prodavatelja za
pravne nedostatke može se ugovorom ograničiti ili sasvim isključiti.

(2)
Ali ako je u vrijeme sklapanja ugovora prodavatelju bio poznat ili mu nije
mogao ostati nepoznat neki nedostatak u njegovu pravu, odredba ugovora o
ograničenju ili isključenju odgovornosti za pravne nedostatke ništetna je.

Ograničenje javnopravne
naravi

Članak 436.

Prodavatelj odgovara, prema ovim
pravilima, i u slučaju kad postoje posebna ograničenja javnopravne naravi koja
kupcu nisu bila poznata, ako je prodavatelj za njih znao ili je znao da se mogu
očekivati, a nije ih kupcu priopćio.

Rok za ostvarivanje prava

Članak 437.

(1) Pravo kupca po osnovi
pravnih nedostataka gasi se istekom godine dana od saznanja za postojanje prava
trećega.

(2)
Ali ako je treća osoba prije isteka toga roka pokrenula spor, a kupac pozvao
prodavatelja da se u spor umiješa, pravo kupca gasi se istekom šest mjeseci
nakon pravomoćno okončanog spora.

IV. OBVEZE KUPCA

*1. Isplata cijene*

Vrijeme i mjesto isplate

Članak 438.

(1) Kupac je dužan platiti
cijenu u vrijeme i na mjestu određenom u ugovoru.

(2) U nedostatku ugovorne
odredbe ili drukčijih običaja plaćanje se obavlja u trenutku i u mjestu u kojem
se obavlja predaja stvari.

(3) Ako se cijena ne mora
platiti u trenutku predaje, plaćanje se obavlja u prebivalištu, odnosno
sjedištu prodavatelja.

Kamate u slučaju prodaje na
kredit

Članak 439.

Ako stvar prodana na kredit daje
plodove ili kakve druge koristi, kupac duguje kamate otkad mu je stvar predana
bez obzira na to je li dospjela obveza na isplatu cijene.

Isplata cijene u slučaju
uzastopnih isporuka

Članak 440.

(1) U slučaju uzastopnih
isporuka kupac je dužan isplatiti cijenu za svaku isporuku u času njezina
preuzimanja, osim ako je što drugo ugovoreno ili proizlazi iz okolnosti posla.

(2) Ako je u ugovoru s
uzastopnim isporukama kupac dao prodavatelju predujam, prve isporuke naplaćuju
se iz predujma, ako nije što drugo ugovoreno.

*2. Preuzimanje stvari*

Članak 441.

(1) Preuzimanje stvari sastoji
se u poduzimanju potrebnih radnji da bi predaja bila moguća te u odnošenju
stvari.

(2) Ako kupac bez opravdanog
razloga odbije preuzeti stvar čija mu je predaja ponuđena na ugovoren ili
uobičajen način i na vrijeme, prodavatelj može, ako ima osnovanog razloga
posumnjati da će kupac isplatiti cijenu, izjaviti da raskida ugovor.

V. OBVEZA ČUVANJA STVARI ZA
RAČUN SUUGOVARATELJA

Slučajevi obveze čuvanja

Članak 442.

(1)
Kad je zbog kupčeva zakašnjenja rizik prešao na kupca prije predaje stvari,
prodavatelj je dužan čuvati stvar s pažnjom dobrog gospodarstvenika, odnosno
dobrog domaćina i u tu svrhu poduzeti potrebne mjere.

(2)
Isto vrijedi i za kupca kad mu je stvar uručena, a on je hoće vratiti
prodavatelju, bilo što je raskinuo ugovor, bilo što je zahtijevao drugu stvar
umjesto nje.

(3)
I u jednom i u drugom slučaju ugovaratelj koji je dužan poduzeti mjere za
očuvanje stvari ima pravo na naknadu troškova potrebnih radi očuvanja stvari.

Kad kupac odbija primiti
stvar što mu je upućena

Članak 443.

Kupac koji odbija primiti stvar
što mu je upućena u odredište i tamo stavljena na raspolaganje dužan je
preuzeti je za račun prodavatelja ako ovaj nije nazočan u odredišnom mjestu
niti tamo ima nekoga koji bi je za njega preuzeo, a pod uvjetom da je to moguće
bez isplate cijene i bez većih nezgoda ili pretjeranih troškova.

Prava ugovaratelja koji je
dužan čuvati stvar

Članak
444.

Ugovorna
strana koja je dužna poduzeti mjere za čuvanje stvari može je, pod uvjetima i s
posljedicama navedenim u odred­bama ovoga Zakona o polaganju kod suda i prodaji
dugovane stvari, položiti kod suda, predati na čuvanje nekom drugom ili prodati
je za račun druge strane.

VI. NAKNADA ŠTETE U SLUČAJU
RASKIDA KUPOPRODAJE

Opće pravilo

Članak 445.

Kad je kupoprodaja raskinuta
zbog povrede ugovora od strane jednog ugovaratelja, druga strana ima pravo na
naknadu štete koju zbog toga trpi, prema općim pravilima o naknadi štete
nastale povredom ugovora.

Kad stvar ima tekuću cijenu

Članak 446.

(1) Kad je kupoprodaja raskinuta
zbog povrede ugovora od strane jednog ugovaratelja, a stvar ima tekuću cijenu,
druga strana može zahtijevati razliku između cijene određene ugovorom i tekuće
cijene na dan raskida ugovora na tržištu mjesta u kojem je posao obavljen.

(2) Ako na tržištu mjesta u
kojem je posao obavljen nema tekuće cijene, za izračunavanje visine naknade
uzima se u račun tekuća cijena tržišta koje bi ga moglo zamijeniti u danom
slučaju, kojoj treba dodati razliku u troškovima prijevoza.

Kad je izvršena prodaja ili
kupnja radi pokrića

Članak 447.

(1)
Kad je objekt kupoprodaje stanovita količina stvari određenih po rodu, pa jedna
strana ne ispuni svoju obvezu na vrijeme, druga strana može izvršiti prodaju
radi pokrića, odnosno kupnju radi pokrića, i zahtijevati razliku između cijene
određene ugovorom i cijene prodaje, odnosno kupnje radi pokrića.

(2)
Prodaja, odnosno kupnja radi pokrića mora biti izvršena u razumnom roku i na
razuman način.

(3)
O namjeravanoj prodaji, odnosno kupnji vjerovnik je dužan obavijestiti dužnika,
inače mu odgovara za time počinjenu štetu.

Naknada veće štete

Članak 448.

Pored prava na naknadu štete
prema navedenim pravilima, ugovoru vjerna strana ima pravo i na naknadu veće
štete ako ju je pretrpjela.

VII. KUPOPRODAJE S POSEBNIM
POGODBAMA

*1. Kupoprodaja s pravom
prvokupa*

Pojam

Članak 449.

Ugovornom
odredbom o pravu prvokupa obvezuje se kupac izvijestiti prodavatelja o
namjeravanoj prodaji stvari određenoj osobi, a i o uvjetima te prodaje, i
ponuditi mu da on stvar kupi za istu cijenu.

Rokovi za ostvarenje prava i isplatu cijene

Članak
450.

(1)
Prodavatelj je dužan obavijestiti kupca na pouzdan način o svojoj odluci da se
koristi pravom prvokupa u roku od mjesec dana, računajući od dana kad ga je kupac
obavijestio o namjeravanoj prodaji trećoj osobi.

(2)
Istodobno s izjavom da kupuje stvar, prodavatelj je dužan isplatiti cijenu
dogovorenu s trećom osobom, ili je položiti kod suda, odnosno kod zakonom
ovlaštene osobe.

(3)
Ako je u ugovoru s trećim predviđen rok za isplatu cijene, prodavatelj se može
koristiti tim rokom samo ako dade dovoljno osiguranje.

Mogućnost nasljeđivanja i otuđenja

Članak
451.

Pravo
prvokupa pokretnih stvari ne može se ni otuđiti ni naslijediti, ako zakonom
nije drukčije određeno.

U slučaju prisilne javne prodaje

Članak
452.

(1)
U slučaju prisilne javne prodaje prodavatelj se ne može pozivati na svoje pravo
prvokupa.

(2)
Ali prodavatelj čije je pravo prvokupa bilo upisano u javnoj knjizi može
zahtijevati poništaj javne prodaje, ako nije bio posebno pozvan da joj
pristupi.

Trajanje prava prvokupa

Članak
453.

(1)
Pravo prvokupa prestaje poslije pet godina od sklapanja ugovora, ako nije
ugovoreno da će prestati prije.

(2)
Ugovoren dulji rok svodi se na rok od pet godina.

Kad je izvršen prijenos vlasništva bez obavijesti prodavatelju

Članak
454.

(1)
Ako je kupac prodao stvar i prenio vlasništvo na trećega ne obavijestivši
prodavatelja, i ako je trećemu bilo poznato ili mu nije moglo ostati nepoznato
da prodavatelj ima pravo prvokupa, prodavatelj može u roku od šest mjeseci
računajući od dana kad je saznao za taj prijenos zahtijevati da se prijenos
poništi i da se stvar njemu proda pod istim uvjetima.

(2)
Ako je kupac netočno obavijestio prodavatelja o uvjetima prodaje trećemu, i ako
je trećemu to bilo poznato ili mu nije moglo ostati nepoznato, ovaj rok od šest
mjeseci počinje teći od dana kad je prodavatelj saznao za točne uvjete ugovora.

(3)
Pravo prvokupa prestaje u svakom slučaju nakon proteka pet godina od prijenosa
vlasništva stvari na trećega.

**Zakonsko pravo prvokupa**

Članak
455.

(1)
Za određene osobe pravo prvokupa može biti ustanov­ljeno zakonom.

(2)
Trajanje zakonskog prava prvokupa nije ograničeno.

(3)
Osobe koje na temelju zakona imaju pravo prvokupa moraju biti obaviještene pisano
o namjeravanoj prodaji i o njezinim uvjetima, inače imaju pravo zahtijevati
poništaj prodaje.

(4)
Pravila o kupoprodaji s pravom prvokupa na odgova­rajući se način primjenjuju i
na zakonsko pravo prvokupa.

*2. Kupnja na pokus*

Pojam

Članak
456.

(1)
Kad je ugovoreno da kupac uzima stvar pod uvjetom da je isproba da bi utvrdio
odgovara li njegovim željama, dužan je o tome ostaje li pri ugovoru
obavijestiti prodavatelja u roku utvrđenom ugovorom ili običajem, a ako takva
nema, onda u primjerenom roku koji mu odredi prodavatelj, inače se smatra da je
odustao od ugovora.

(2) Ako je stvar predana kupcu
da bi je isprobao do određenog roka, a on je ne vrati bez odgađanja nakon
isteka roka, ili ne izjavi prodavatelju da odustaje od ugovora, smatra se da je
ostao pri ugovoru.

Objektivan pokus

Članak 457.

Kad je pokus ugovoren da bi se
utvrdilo ima li stvar određeno svojstvo ili je li prikladna za određenu
uporabu, održanje ugovora ne zavisi od kupčeva nahođenja, već od toga ima li
ona zaista ta svojstva, odnosno je li prikladna za određenu uporabu.

Rizik

Članak
458.

Rizik
slučajne propasti ili oštećenja stvari predane kupcu radi pokusa snosi
prodavatelj do kupčeve izjave da ostaje pri ugovoru, odnosno do isteka roka kad
je kupac bio dužan vratiti stvar prodavatelju.

Kupnja po pregledu, odnosno pokusu

Članak
459.

Odredbe
o kupnji na pokus na odgovarajući se način primjenjuju na kupnju po pregledu i
na kupnju s rezervom pokusa.

*3. Kupoprodaja po uzorku ili modelu*

Članak
460.

(1)
U slučaju kupoprodaje po uzorku ili modelu, ako stvar koju je prodavatelj
predao kupcu nije jednaka uzorku ili modelu, prodavatelj odgovara po propisima
o odgovornosti prodavatelja za materijalne nedostatke stvari, a u drugim
slučajevima po propisima o odgovornosti za neispunjenje obveze.

(2)
Prodavatelj ne odgovara za nedostatak jednakosti ako je uzorak, odnosno model
podnio kupcu samo radi obavijesti i približnog određivanja osobine stvari, bez
obećanja jednakosti.

*4. Kupoprodaja sa specifikacijom*

Članak
461.

(1)
Ako je ugovoreno pravo kupca da kasnije odredi oblik, mjeru ili koje druge
pojedinosti stvari, a kupac ne dostavi specifikaciju do ugovorenog nadnevka,
ili do proteka razumnog roka računajući od prodavateljeva traženja da to učini,
prodavatelj može izjaviti da raskida ugovor ili načiniti specifikaciju prema
onome što mu je poznato o kupčevim potrebama.

(2)
Ako prodavatelj načini specifikaciju, dužan je obavijestiti kupca o njezinim
pojedinostima i odrediti mu razuman rok da sam pripremi specifikaciju.

(3)
Ako kupac ne iskoristi tu mogućnost, obvezna je specifikacija koju je načinio
prodavatelj.

*5. Kupoprodaja s
pridržajem prava vlasništva*

Pretpostavke

Članak 462.

(1) Prodavatelj može posebnom
odredbom ugovora pridržati pravo vlasništva i poslije predaje stvari kupcu dok
kupac ne isplati cijenu u potpunosti.

(2) U dvojbi se smatra da je
pravo vlasništva preneseno uz odgodni uvjet potpune isplate cijene i da je
prodavatelj ovlašten raskinuti ugovor, ako kupac dođe s isplatom u zakašnjenje.

(3) Pridržaj prava vlasništva
pokretne stvari ima učinak prema kupčevim vjerovnicima samo ako je učinjen u
obliku isprave javno ovjerovljene prije kupčeva stečaja ili prije pljenidbe
stvari.

(4) Na pokretnim stvarima o
kojima se vode posebne javne knjige može se pridržati pravo vlasništva samo ako
je to pred­viđeno propisima o uređenju i vođenju tih knjiga.

Rizik

Članak 463.

Rizik slučajne propasti ili
oštećenja stvari snosi kupac od trenutka kad mu je stvar predana.

*6. Kupoprodaja s
obročnom otplatom cijene*

Pojam

Članak 464.

Ugovorom o kupoprodaji pokretne
stvari s obročnom otplatom cijene obvezuje se prodavatelj predati kupcu
pokretnu stvar prije nego što mu cijena bude potpuno isplaćena, a kupac se
obvezuje isplatiti njezinu cijenu u obrocima, u određenim vremenskim razmacima.

Oblik ugovora

Članak 465.

Ugovor o kupoprodaji s obročnom
otplatom cijene mora biti sastavljen u pisanom obliku.

Bitni sastojci ugovora

Članak 466.

(1) Pored stvari i njezine
cijene u ispravi o ugovoru moraju, pod prijetnjom ništetnosti, biti navedeni: ukupan
iznos svih obročnih otplata, računajući i onu koja je izvršena u času sklapanja
ugovora, iznos pojedinih otplata, njihov broj i njihovi rokovi.

(2) Isprava o ugovoru mora, pod
prijetnjom ništetnosti, sadržavati odredbu da kupac može raskinuti ugovor ako
to pisano priopći prodavatelju u roku od tri dana od potpisivanja isprave te da
se ovoga prava kupac ne može odreći unaprijed.

Pravo kupca da isplati
cijenu odjednom

Članak 467.

(1) Kupac može uvijek isplatiti
odjednom ostatak cijene.

(2) Taj ostatak se isplaćuje
čist, bez ugovornih kamata i bez troškova.

(3) Ništetna je suprotna odredba
ugovora.

Raskid ugovora i zahtjev
potpune isplate cijene

Članak 468.

(1) Prodavatelj može raskinuti
ugovor ako kupac dođe u zakašnjenje s početnom otplatom.

(2)
Nakon isplate početne otplate prodavatelj može raskinuti ugovor ako kupac dođe
u zakašnjenje s najmanje dvije uzastopne otplate, koje čine najmanje osminu
cijene.

(3)
Iznimno, prodavatelj može raskinuti ugovor kad kupac dođe u zakašnjenje s
isplatom samo jedne otplate, ako za isplatu cijelog ostatka cijene nije
predviđeno više od četiri otplate.

(4)
U slučajevima predviđenim u stavku 2. i 3. ovoga članka, prodavatelj može,
umjesto da raskine ugovor, zahtijevati od kupca isplatu cijelog ostatka cijene,
ali je prije toga zahtjeva dužan ostaviti kupcu naknadni rok od petnaest dana.

Sudsko produljenje rokova
otplate

Članak 469.

Na traženje kupca sud može, kad
to okolnosti slučaja opravdavaju, produljiti rokove za isplatu zakašnjelih
otplata, ako kupac dade osiguranje da će ispuniti svoje obveze, i ako zbog toga
prodavatelj ne trpi štetu.

Ništetnost ugovorne kazne

Članak 470.

Ništetna je odredba ugovora o
ugovornoj kazni za slučaj raskida ugovora te za slučaj da kupac dođe u
zakašnjenje s isplatom nekog obroka cijene.

Raskid ugovora

Članak 471.

(1) U slučaju raskida ugovora
prodavatelj je dužan vratiti kupcu primljene otplate sa zakonskim kamatama od
dana kad ih je primio i naknaditi mu nužne troškove što ih je učinio za stvar.

(2) Sa svoje strane kupac je
dužan vratiti prodavatelju stvar u stanju u kojem je bila kad mu je bila
predana i dati mu naknadu za njezinu uporabu do raskida ugovora.

Primjena pravila o
kupoprodaji s obročnom otplatom cijene na druge ugovore

Članak 472.

(1) Pravila o kupoprodaji s
obročnom otplatom cijene vrijede i u slučaju drugih pogodbi koje imaju istu
bit, kao što je, na primjer ugovor o zakupu s odredbom da će stvar koja je dana
u zakup prijeći u vlasništvo zakupnika ako bude plaćao zakupninu za određeno
vrijeme.

(2)
Ona će se primjenjivati i na zajam dan kupcu i namijenjen kupnji određenih
stvari, ako su se zajmodavac i prodavatelj sporazumjeli da kupac za stvar koju
mu je prodavatelj prodao otplaćuje zajmodavcu cijenu u obrocima, prema ugovoru
sklopljenom između kupca i prodavatelja.

Ništetnost odredaba
nepovoljnih za kupca

Članak 473.

Ništetne su odredbe kupoprodaje
s obročnom otplatom cijene, koje bi bile nepovoljnije za kupca od odredaba
ovoga odsjeka, osim odredaba o pridržaju prava vlasništva.

Odsjek
2.

UGOVOR
O ZAMJENI

Pojam

Članak 474.

(1) Ugovorom o zamjeni svaki se
ugovaratelj obvezuje prema svom suugovaratelju predati mu stvar u vlasništvo.

(2) Objekt zamjene mogu biti i
prenosiva prava.

Prava i obveze ugovornih
strana

Članak 475.

Iz ugovora o zamjeni nastaju za
svakog ugovaratelja prava i obveze koja iz ugovora o kupoprodaji nastaju za
prodavatelja.

Odsjek
3.

UGOVOR
O PRODAJNOM NALOGU

Pojam

Članak 476.

(1) Ugovorom o prodajnom nalogu
obvezuje se nalogoprimac da pokretnu stvar koju mu je predao nalogodavac proda
za određenu cijenu u određenom roku ili da je u tom roku vrati nalogodavcu.

(2) Prodajni nalog ne može se
opozvati.

Rizik

Članak 477.

Stvar predana nalogoprimcu
ostaje nalogodavčeva i on snosi rizik njezine slučajne propasti ili oštećenja,
ali ne može njome raspolagati dok mu ne bude vraćena.

Kad se smatra da je
nalogoprimac kupio stvar

Članak 478.

(1) Ako nalogoprimac ne proda
stvar i ne preda određenu cijenu nalogodavcu do određenog roka, niti je vrati u
tom roku, smatra se da je on stvar kupio.

(2) Ali njegovi vjerovnici ne
mogu zaplijeniti stvar dok on ne isplati cijenu nalogodavcu.

Odsjek
4.

UGOVOR
O DAROVANJU

I. OPĆE ODREDBE

Pojam

Članak 479.

(1)
Ugovor o darovanju nastaje kad se darovatelj obveže prepustiti obdareniku bez
protučinidbe stvar ili imovinsko pravo, a obdarenik to prihvati.

(2)
Darovanjem se smatraju također oprost i isplata duga uz dužnikovu suglasnost.

(3)
Ne smatraju se darovanjem odricanje od nasljedstva, odricanje od prava prije
nego je stečeno ili prava koje je sporno, ispunjenje neke moralne obveze i
prenošenje na drugoga stvari ili prava s namjerom da ga se obveže na
protučinidbu.

Dar

Članak 480.

(1)
Darovati se mogu sadašnje i buduće stvari, prenosiva imovinska prava te
sadašnja i najviše polovina buduće imovine.

(2)
U dvojbi objektom darovanja smatra se samo sadašnja imovina.

(3)
Ako se želi darovati samo buduća imovina, potrebno je to izrijekom navesti u
ugovoru.

(4)
Ugovor o darovanju kojim se darovatelj obvezao na povremena davanja prestaje
smrću darovatelja, ako iz ugovora ne proizlazi što drugo.

Predaja dara prije prihvata

Članak 481.

(1) Ako je pokretna stvar
predana obdareniku prije nego se očitovao da prihvaća dar, smatrat će se da je
dar prihvaćen, ako ga obdarenik nije otklonio u roku koji mu je ostavio darovatelj.

(2) U slučaju neprihvaćanja dara
darovatelj može zahtijevati njegov povrat prema pravilima o stjecanju bez
osnove.

Oblik ugovora

Članak 482.

(1) Ugovor o darovanju
nekretnine sklapa se u pisanom obliku.

(2) Ugovor o darovanju bez prave
predaje stvari mora biti sklopljen u obliku javnobilježničkog akta ili
ovjerovljene (solemnizirane) privatne isprave.

Odgovornost darovatelja za
materijalne i pravne nedostatke

Članak 483.

(1) Darovatelj ne odgovara za
materijalne i pravne nedostatke dara, ali ako je namjerno prešutio nedostatak,
dužan je obdareniku nadoknaditi štetu koja mu je odatle nastala.

(2) Odgovornosti za štetu nema
ako je darovatelj bio u zabludi glede vlasništva stvari ili kad je obdarenik,
znajući da je stvar tuđa, prihvatio darovanje.

II. DAROVANJE S NAMETOM

Sadržaj nameta

Članak 484.

 Uglavkom o nametu može se obvezati obdarenika
da u korist darovatelja, treće osobe, u javnom ili vlastitom interesu izvrši
određenu radnju ili se od nje uzdrži.

 Ispunjenje nameta

Članak 485.

(1) Pravo zahtijevati ispunjenje
nameta ima darovatelj, njegovi nasljednici i, ako je određen u javnom interesu,
nadležno državno tijelo.

(2)
Darovatelj može zahtijevati ispunjenje nameta samo ako je ispunio svoju
činidbu.

(3)
Darovatelj nema pravo zahtijevati ispunjenje nameta ako je njegovo ispunjenje
postalo nemoguće poslije sklapanja ugovora o darovanju bez krivnje obdarenika.

(4)
Ako obdarenik ne ispuni namet ni u naknadno ostav­ljenom primjerenom roku, darovatelj
može raskinuti ugovor o darovanju i zahtijevati povrat dara, osim kad je netko
treći stekao pravo zahtijevati ispunjenje nameta.

Pravo odbiti ispunjenje nameta

Članak
486.

Obdarenik
ima pravo odbiti ispunjenje nameta ako vrijednost dara ne pokriva troškove
njegova ispunjenja, a razlika mu se ne naknađuje te ako se namet odnosi na
protupravnu radnju.

Oslobođenje od obveze ispunjenja nameta

Članak
487.

(1)
Obdarenik se može osloboditi obveze ispunjenja nameta povratom dara u stanju u
kojem se nalazi u trenutku kad se od njega zahtijeva ispunjenje nameta.

(2)
Obdarenik se ne može vraćanjem dara osloboditi obveze ispunjenja nameta ako je
ispunjenje nameta u javnom interesu.

III. NAGRADNO DAROVANJE

Članak 488.

(1) Darovanjem se smatra i ono
koje je učinjeno na ime nagrade, priznanja ili neke zasluge, osim ako je
obdarenik otprije imao pravo zahtijevati nagradu.

(2) Ako je obdarenik imao pravo
na nagradu po osnovi ugovora ili zakona, ne radi se o darovanju, nego naplatnom
pravnom poslu.

IV. UZAJAMNO DAROVANJE

Članak 489.

Ako je ugovoreno da će obdarenik
uzvratiti darom, darovanje postoji samo glede veće vrijednosti dara.

V. MJEŠOVITO DAROVANJE

Članak 490.

(1) Ako u naplatnom pravnom
poslu vrijednost uzajamnih davanja nije jednaka, razlika u vrijednosti smatrat
će se darom samo ako je postojala namjera darovanja.

(2) Darovanje iz stavka 1. ovoga
članka ne može se pobijati zbog prekomjernog oštećenja.

VI. DAROVANJE ZA SLUČAJ
SMRTI

Članak 491.

Ugovor o darovanju koji se ima
ispuniti tek poslije smrti darovatelja mora biti sastavljen u obliku
javnobilježničkog akta ili ovjerovljene (solemnizirane) isprave.

VII. ODUSTANAK OD DAROVANJA

Članak 492.

Darovatelj može, sve dok njegova
obveza na ispunjenje ne dospije, odustati od ugovora o darovanju, ako se
poslije sklapanja ugovora njegovo imovinsko stanje toliko pogorša da bi
ispunjenje ugovora ugrozilo njegovo uzdržavanje, odnosno onemogućilo
ispunjavanje njegove obveze davanja uzdržavanja.

VIII. OPOZIV DAROVANJA

 Opoziv zbog osiromašenja darovatelja

Članak 493.

(1) Darovatelj koji nakon
ispunjenja ugovora o darovanju toliko osiromaši da više nema sredstava za svoje
nužno uzdrža­vanje, a nema ni osobe koja ga je po zakonu dužna uzdržavati, može
opozvati darovanje i od obdarenika zahtijevati povrat dara.

(2) Darovanje se može opozvati
samo ako se dar ili njegova vrijednost još nalazi u imovini obdarenika, te ako
se i obdarenik ne nalazi u oskudici glede svog uzdržavanja i uzdržavanja osoba
koje je po zakonu dužan uzdržavati.

(3) Obdarenik nije dužan vratiti
dar ako darovatelju osigura sredstva koja mu nedostaju za uzdržavanje u
granicama opravdanih potreba.

(4) Darovatelj ne može opozvati
darovanje i zahtijevati povrat dara ako se namjerno ili grubom nemarnošću doveo
u oskudicu ili ako je od predaje dara proteklo deset godina za nekretnine,
odnosno pet godina za pokretnine.

Opoziv zbog nezahvalnosti

Članak 494.

(1) Darovatelj može opozvati
darovanje zbog grube nezahvalnosti obdarenika.

(2) Gruba nezahvalnost
podrazumijeva da je obdarenik učinio prema darovatelju ili nekom od članova
njegove uže obitelji djelo kažnjivo po kaznenim propisima ili se teže ogriješio
o zakonom utvrđene dužnosti prema darovatelju ili članu njegove uže obitelji.

(3) Nasljednik darovatelja može
opozvati darovanje samo ako je obdarenik namjerno usmrtio darovatelja ili ga je
spriječio da opozove darovanje.

(4) Darovanje se ne može
opozvati zbog grube nezahvalnosti koju je darovatelj oprostio obdareniku.

(5) Odricanje od prava na opoziv
zbog grube nezahvalnosti obdarenika nema pravni učinak.

Nadopuna zbog povrede dužnog
uzdržavanja

Članak 495.

(1) Ako onaj koji je dužan
uzdržavati drugoga darovanjem trećemu povrijedi to pravo, uzdržavani ima pravo
zahtijevati od obdarenika nadopunu onoga što mu darovatelj, zbog učinjenog
darovanja, nije više u stanju davati.

(2) Ako je više obdarenika,
raniji obdarenik bit će u obvezi samo ako prilozi kasnijih obdarenika nisu
dovoljni za nadopunu uzdržavanja.

(3) Nadopuna se može zahtijevati
i od obdarenikovih nasljednika, ako se dar ili njegova vrijednost nalaze u ostavini.

Oblik opoziva

Članak 496.

(1) Darovanje se opoziva pisanom
izjavom upućenom obdareniku.

(2) Potpis na izjavi mora biti
ovjerovljen od strane javnog bilježnika.

Prestanak prava na opoziv
darovanja

Članak 497.

Pravo na opoziv darovanja
prestaje istekom godine dana od dana kad je osoba koja ima pravo na opoziv
saznala za razlog opoziva, ako ovim ili posebnim zakonom nije drukčije
određeno.

Učinak opoziva

Članak
498.

(1)
U slučaju opoziva darovanja obdarenik je dužan vratiti dar, odnosno njegovu
vrijednost.

(2)
Na vraćanje dara primjenjuju se odredbe ovoga Zakona o stjecanju bez osnove.

Odsjek 5.

UGOVOR
O ZAJMU

I. OPĆE ODREDBE

Pojam

Članak 499.

(1) Ugovorom o zajmu obvezuje se
zajmodavac predati zajmoprimcu određeni iznos novca ili određenu količinu drugih
zamjenljivih stvari, a zajmoprimac se obvezuje vratiti mu poslije stanovitog
vremena isti iznos novca, odnosno istu količinu stvari iste vrste i kakvoće.

(2) Na primljenim stvarima
zajmoprimac stječe pravo vlasništva.

Kamate

Članak 500.

(1) Zajmoprimac se može obvezati
da uz glavnicu duguje i kamate.

(2) U trgovačkim ugovorima
zajmoprimac duguje kamate iako nisu ugovorene.

II. OBVEZE I PRAVA
ZAJMODAVCA

Predaja stvari

Članak 501.

(1) Zajmodavac je dužan predati
stvari u ugovoreno vrijeme, a ako rok za predaju nije određen, onda kad to
zajmoprimac zatraži.

(2) Pravo zajmoprimca da
zahtijeva predaju ugovorenih stvari zastarijeva za tri mjeseca od dolaska
zajmodavca u zakašnjenje, a u svakom slučaju za godinu dana od sklapanja
ugovora.

Loše materijalne prilike
zajmoprimca

Članak 502.

(1) Ako se pokaže da su
materijalne prilike zajmoprimca takve da je neizvjesno hoće li biti u stanju
vratiti zajam, zajmodavac može odbiti predaju ugovorenih stvari, ako u vrijeme
sklapanja ugovora nije to znao te ako se pogoršanje zajmoprimčevih materijalnih
prilika dogodilo nakon sklapanja ugovora.

(2) Ali on je dužan ispuniti
svoju obvezu ako mu zajmoprimac ili tko drugi za njega dade dovoljno
osiguranje.

Šteta zbog nedostatka
pozajmljenih stvari

Članak 503.

(1) Zajmodavac je dužan
naknaditi zajmoprimcu štetu zbog materijalnih nedostataka pozajmljenih stvari.

(2) Ali ako je zajam beskamatan,
dužan je naknaditi štetu samo ako su mu nedostaci stvari bili poznati ili mu
nisu mogli ostati nepoznati, a on o njima nije obavijestio zajmoprimca.

III. OBVEZE I PRAVA ZAJMOPRIMCA

Rok vraćanja zajma

Članak
504.

Ako
ugovaratelji nisu odredili rok za vraćanje zajma, niti se on može odrediti iz
okolnosti zajma, zajmoprimac je dužan vratiti zajam nakon isteka primjerenog roka
koji ne može biti kraći od dva mjeseca računajući od zajmodavčeva zahtjeva.

Izbor prilikom vraćanja zajma

Članak
505.

(1)
Ako u zajam nije dan novac, a ugovoreno je da će zajmoprimac vratiti zajam u
novcu, zajmoprimac je ipak ovlašten da po svom izboru vrati pozajmljene stvari
ili iznos novca koji odgovara vrijednosti tih stvari u vrijeme i u mjestu koji
su ugovorom određeni za vraćanje.

(2)
Isto vrijedi i u slučaju kad nije moguće vratiti istu količinu stvari, iste
vrste i iste kakvoće.

Odustajanje od ugovora

Članak 506.

Zajmoprimac može odustati od
ugovora prije nego što mu zajmodavac preda ugovorene stvari, ali ako bi zbog
toga bilo kakve štete za zajmodavca, dužan je naknaditi je.

Vraćanje zajma prije roka

Članak 507.

Ako nije drukčije ugovoreno, zajmoprimac
može vratiti zajam i prije roka određenog za vraćanje, ali je dužan
obavijestiti zajmodavca unaprijed o svojoj namjeri i naknaditi mu štetu.

IV. NAMJENSKI ZAJAM

Članak 508.

Ako je ugovorom određena svrha
zajma, zajmodavac može izjaviti da raskida ugovor ako ga zajmoprimac koristi u
neku drugu svrhu.

Odsjek
6.

UGOVOR
O POSUDBI

I. OPĆE ODREDBE

Pojam

Članak 509.

Ugovor o posudbi nastaje kad
posuditelj preda posudovniku određenu stvar na besplatnu uporabu, a ovaj se
obveže vratiti je nakon uporabe.

Objekt posudbe

Članak 510.

(1) Objekt posudbe su nepotrošne
stvari.

(2) Potrošna stvar može biti
objektom posudbe samo ako se ugovori povrat iste stvari.

II. PRAVA I OBVEZE
POSUDOVNIKA

Način uporabe

Članak 511.

Posudovnik ima pravo rabiti stvar
na ugovorom utvrđeni način, a ako način uporabe nije ugovorom određen, onako
kako to odgovara svojstvima i namjeni stvari.

Troškovi održavanja

Članak 512.

(1) Posudovnik snosi redovite
troškove održavanja posuđene stvari, a kod posudbe životinje i troškove
hranidbe.

(2) Izvanredni troškovi
naknađuju se posudovniku prema odredbama poslovodstva bez naloga.

Potposudba

Članak 513.

Posudovnik ne smije posuđenu
stvar prepustiti trećemu na uporabu bez pristanka posuditelja.

Odgovornost za oštećenje i
propast stvari

Članak 514.

(1) Posudovnik odgovara za
oštećenje i propast stvari ako su nastali njegovom krivnjom, a ako je stvar dao
u potposudbu bez pristanka posuditelja, i kad su nastali slučajem.

(2)
Posudovnik ne odgovara za promjene i pogoršanja koja na posuđenoj stvari
nastanu ugovorenom, odnosno uobičajenom uporabom.

(3)
Ako se stvar kod posudovnika izgubila i posudovnik naknadio posuditelju njezinu
vrijednost, posudovnik nema pravo, ako se stvar opet nađe, zadržati je ako mu
je posuditelj spreman vratiti ono što je za stvar primio.

Obveza vraćanja stvari

Članak 515.

(1) Posudovnik je dužan vratiti
stvar posuditelju po isteku ugovorenog vremena.

(2) Ako vrijeme uporabe nije
ugovoreno, ali je određena svrha uporabe, posudovnik je dužan vratiti stvar
odmah nakon što ostvari ugovorenu svrhu ili kad protekne vrijeme u kojem je tu
svrhu mogao ostvariti.

(3)
Ako nije ugovoreno niti trajanje niti svrha uporabe (izmoljena posudba),
posudovnik je dužan vratiti posuđenu stvar čim to posuditelj zatraži.

(4)
Posudovnik nije dužan vratiti posuđenu stvar prije isteka utvrđenog vremena,
osim ako bi stvar, zbog nepredviđenih okolnosti, bila hitno potrebna
posuditelju.

III. OBVEZE I PRAVA
POSUDITELJA

Odgovornost za nedostatke

Članak 516.

(1) Ako posuditelj prešuti
materijalne ili pravne nedostatke posuđene stvari, odgovara posudovniku za
odatle nastalu štetu.

(2) Odgovornosti za štetu nema
ako je posudovnik mogao lako uočiti nedostatak.

Pravo na raskid ugovora

Članak 517.

Posuditelj
ima pravo raskinuti ugovor i zatražiti povrat stvari ako posudovnik rabi stvar
protivno ugovoru, odnosno protivno njezinim svojstvima i namjeni ili je, bez
pristanka posuditelja, prepušta trećemu na uporabu.

IV. ZASTARA UZAJAMNIH ZAHTJEVA

Članak
518.

Zahtjevi
posuditelja na naknadu štete zbog promjene ili pogoršanja stvari, kao i
zahtjevi posudovnika na naknadu troškova i naknadu štete zbog nedostataka
stvari, zastarijevaju za šest mjeseci od dana povrata stvari.

Odsjek
7.

UGOVOR
O ZAKUPU

I. OPĆE ODREDBE

Pojam

Članak
519.

Ugovorom
o zakupu obvezuje se zakupodavac predati za­kupniku određenu stvar na
korištenje, a ovaj se obvezuje plaćati mu za to određenu zakupninu.

**Primjena posebnih propisa**

Članak
520.

Odredbe
ovoga odsjeka neće se primjenjivati na zakupe uređene posebnim zakonom, osim
podredno.

II. OBVEZE ZAKUPODAVCA

Predaja stvari

Članak
521.

(1)
Zakupodavac je dužan predati zakupniku zakupljenu stvar u ispravnom stanju,
zajedno s pripadcima.

(2)
Stvar je u ispravnom stanju ako je u stanju određenom ugovorom, a u nedostatku
ugovora, u stanju da može poslužiti svrsi radi koje je ugovor sklopljen.

Održavanje stvari

Članak 522.

(1) Zakupodavac je dužan
održavati stvar u ispravnom stanju za trajanja zakupa i radi toga obavljati
potrebne popravke na njoj.

(2) On je dužan naknaditi
zakupniku troškove što ih je ovaj učinio za održavanje stvari, a koje bi on sam
bio dužan učiniti.

(3) Troškovi sitnih popravaka
izazvanih redovitim korištenjem stvari, kao i troškovi samog korištenja, padaju
na teret zakupnika.

(4) O potrebi popravka zakupnik
je dužan obavijestiti zakupodavca.

Raskid ugovora i sniženje
zakupnine zbog popravka

Članak 523.

(1) Ako potrebni popravci
zakupljene stvari ometaju njezino korištenje u znatnoj mjeri i za dulje vrijeme,
zakupnik može raskinuti ugovor.

(2) On ima pravo na sniženje
zakupnine razmjerno ogra­ničenju korištenja stvari zbog tih popravaka.

Izmjene na zakupljenoj
stvari

Članak 524.

(1) Zakupodavac ne može bez
pristanka zakupnika činiti izmjene na zakupljenoj stvari za trajanja zakupa,
ako bi to ometalo njezino korištenje.

(2) Ako bi izmjenama stvari bilo
smanjeno u stanovitoj mjeri korištenje stvari, smanjit će se i zakupnina u
odgovarajućem razmjeru.

Odgovornost za materijalne
nedostatke

Članak 525.

(1) Zakupodavac odgovara
zakupniku za sve nedostatke zakupljene stvari koji smetaju njezinu ugovorenom
ili redovitom korištenju, bez obzira na to je li znao za njih ili ne te za
nedostatke svojstava ili odlika predviđenih ugovorom ili prešutno.

(2) Ne uzimaju se u obzir
nedostaci koji su manjeg značenja.

Nedostaci za koje
zakupodavac ne odgovara

Članak 526.

(1) Zakupodavac ne odgovara za
nedostatke zakupljene stvari koji su u času sklapanja ugovora bili poznati
zakupniku ili mu nisu mogli ostati nepoznati.

(2) Ali zakupodavac odgovara za
nedostatak zakupljene stvari koji je zakupniku zbog krajnje nepažnje ostao
nepoznat, ako je on znao za taj nedostatak i namjerno propustio o njemu
obavijestiti zakupnika.

Proširenje odgovornosti za
materijalne nedostatke

Članak 527.

Zakupodavac odgovara za sve
nedostatke zakupljene stvari ako je tvrdio da ona nema nikakvih nedostataka.

Ugovorno isključenje ili
ograničenje odgovornosti

Članak 528.

(1) Odgovornost za materijalne
nedostatke zakupljene stvari može biti ugovorom isključena ili ograničena.

(2) Odredba ugovora kojom se ova
odgovornost isključuje ili ograničuje ništetna je ako je zakupodavac znao za
nedostatke i namjerno propustio o njima obavijestiti zakupnika ili ako je
nedostatak takav da onemogućuje korištenje zakupljene stvari te onda kad je
zakupodavac nametnuo tu odredbu koristeći se svojim monopolskim položajem.

Obavješćivanje zakupodavca o
nedostacima i opasnostima

Članak 529.

(1) Zakupnik je dužan
obavijestiti zakupodavca bez nepotrebnog odgađanja o svakom nedostatku
zakupljene stvari koji bi se pokazao u tijeku zakupa, osim ako zakupodavac zna
za nedostatak.

(2) On je isto tako dužan
obavijestiti zakupodavca o svakoj nepredviđenoj opasnosti koja bi u tijeku
zakupa prijetila za-
kupljenoj stvari, da bi mogao poduzeti potrebne mjere.

(3) Zakupnik koji ne obavijesti
zakupodavca o pojavljenom nedostatku ili o nastaloj opasnosti, za koje ovaj
nije znao, gubi pravo na naknadu štete koju bi pretrpio zbog postojanja
nedostatka ili nastale opasnosti za zakupljenu stvar, a dužan je naknaditi
štetu koju bi zakupodavac pretrpio zbog toga.

Prava zakupnika kad stvar
ima neki nedostatak

Članak 530.

(1) Ako u času predaje
zakupljena stvar ima neki nedostatak koji se ne može otkloniti, zakupnik može,
po svom izboru, raskinuti ugovor ili zahtijevati sniženje zakupnine.

(2)
Kad stvar ima neki nedostatak koji se može otkloniti bez većih nezgoda za
zakupnika, a predaja stvari u određenom roku nije bila bitni sastojak ugovora,
zakupnik može zahtijevati od zakupodavca ili otklanjanje nedostataka u
primjerenom roku ili sniženje zakupnine.

(3)
Ako zakupodavac ne otkloni nedostatak u naknadnom primjerenom roku koji mu je
zakupnik odredio, zakupnik može raskinuti ugovor ili zahtijevati sniženje
zakupnine.

(4)
U svakom slučaju zakupnik ima pravo na naknadu štete.

(5)
Odredbe ovoga članka primijenit će se i kad nedostatak nastane za vrijeme
zakupa kao i u slučaju da stvar nema neko svojstvo koje po ugovoru ili običaju
treba imati ili ga izgubi tijekom zakupa.

Odgovornost zakupodavca za
pravne nedostatke

Članak 531.

(1) Kad netko treći na
zakupljenoj stvari ili na nekom njezinu dijelu polaže neko pravo, i obrati se
svojim zahtjevom zakupniku, te ako samovlasno oduzme stvar od zakupnika, ovaj
je dužan obavijestiti o tome zakupodavca, osim kad to ovaj već zna, inače će
odgovarati za štetu.

(2) Ako se utvrdi da trećemu
pripada neko pravo koje sasvim isključuje pravo zakupnika na korištenje stvari,
ugovor o zakupu se raskida po samom zakonu, a zakupodavac je dužan naknaditi
zakupniku štetu.

(3) Kad pravo trećega samo
ograničuje zakupnikovo pravo, ovaj može, po svojem izboru, raskinuti ugovor ili
zahtijevati sniženje zakupnine i u svakom slučaju naknadu štete.

III. OBVEZE ZAKUPNIKA

Korištenje stvari prema
ugovoru

Članak 532.

(1) Zakupnik je dužan koristiti
stvar kao dobar gospodarstvenik, odnosno dobar domaćin.

(2) On je može koristiti samo
onako kako je određeno ugovorom ili namjenom stvari.

(3) On odgovara za štetu koja
nastane korištenjem za-
kupljene stvari protivno ugovoru ili njezinoj namjeni, bez obzira na to je li
stvar koristio on, ili neka osoba koja radi po njegovu nalogu, podzakupnik ili
koja druga osoba kojoj je omogućio da koristi stvar.

Otkaz zbog korištenja
protivno ugovoru

Članak 533.

Ako zakupnik i nakon opomene
zakupodavca koristi stvar protivno ugovoru ili njezinoj namjeni ili zanemaruje
njezino održavanje, te postoji opasnost znatne štete za zakupodavca, ovaj može
otkazati ugovor bez davanja otkaznog roka.

Plaćanje zakupnine

Članak 534.

(1) Zakupnik je dužan plaćati
zakupninu u rokovima određenim ugovorom ili zakonom, a u nedostatku ugovora i
zakona, kako je uobičajeno u mjestu gdje je stvar predana zakupniku.

(2)
Ako nije drukčije ugovoreno ili u mjestu predaje stvari uobičajeno, zakupnina
se plaća polugodišnje kad je stvar dana u zakup za jednu ili više godina, a ako
je dana za kraće vrijeme, onda nakon isteka toga vremena.

Otkaz zbog neplaćanja
zakupnine

Članak 535.

(1) Zakupodavac može otkazati
ugovor o zakupu ako zakupnik ne plati zakupninu ni u roku 15 dana pošto ga je
zakupodavac pozvao na plaćanje.

(2)
Ali će ugovor ostati na snazi ako zakupnik isplati zakupninu prije nego što mu
otkaz bude priopćen.

Vraćanje zakupljene stvari

Članak 536.

(1) Zakupnik je dužan čuvati zakupljenu
stvar i nakon prestanka zakupa vratiti je neoštećenu.

(2)
Ako nije drukčije ugovoreno, stvar se vraća u mjestu u kojem je bila predana.

(3)
Zakupnik ne odgovara za istrošenost stvari koja nastaje njezinim redovitim
korištenjem, a ni za oštećenja koja potječu od njezine dotrajalosti.

(4)
Ako je za vrijeme zakupa izvršio kakve promjene na stvari, dužan je vratiti je
u stanje u kojem je bila kad mu je predana u zakup, osim ako je što drugo
ugovoreno.

(5)
On može odnijeti dodatke koje je učinio na stvari ako se mogu odvojiti bez
njezina oštećenja, ali ih zakupodavac može zadržati ako mu naknadi njihovu
vrijednost u vrijeme vraćanja.

IV. PODZAKUP

Kad se stvar može dati u
podzakup

Članak 537.

(1) Ako nije drukčije ugovoreno,
zakupnik može zakupljenu stvar dati u podzakup, ali samo ako se time ne nanosi
šteta zakupodavcu.

(2) Zakupnik jamči zakupodavcu
da će podzakupnik koristiti stvar prema ugovoru o zakupu.

Otkaz zbog nedopuštenog
podzakupa

Članak 538.

Zakupodavac može otkazati ugovor
o zakupu ako je zakupljena stvar dana u podzakup bez njegova dopuštenja, kad je
to prema zakonu ili prema ugovoru potrebno.

Neposredan zahtjev
zakupodavca

Članak 539.

Zakupodavac može, radi naplate
svojih tražbina od zakupnika nastalih iz zakupa, zahtijevati neposredno od podzakupnika
isplatu iznosa koje ovaj duguje zakupniku po osnovi podzakupa.

Prestanak podzakupa po samom
zakonu

Članak 540.

Podzakup prestaje u svakom
slučaju kad prestane zakup.

V. OTUĐENJE ZAKUPLJENE
STVARI

Otuđenje nakon predaje u
zakup

Članak 541.

(1) U slučaju otuđenja stvari
koja je prije toga predana u zakup, pribavitelj stvari stupa na mjesto
zakupodavca te nakon toga prava i obveze iz zakupa nastaju između njega i
zakupnika.

(2)
Pribavitelj ne može zahtijevati od zakupnika da mu preda stvar prije proteka
vremena za koje je zakup ugovoren, a ako trajanje zakupa nije određeno ni
ugovorom ni zakonom, onda prije isteka otkaznog roka.

(3)
Za pribaviteljeve obveze iz zakupa prema zakupniku odgovara prenositelj kao
solidarni jamac.

Pravo na zakupninu

Članak
542.

(1)
Ako nije što drugo ugovoreno, pribavitelj stvari predane u zakup ima pravo na
zakupninu počev od prvoga idućeg roka nakon pribavljanja stvari, a ako je
prenositelj primio tu zakupninu unaprijed, mora mu je predati.

(2)
Od trenutka kad je obaviješten o otuđenju zakupljene stvari zakupnik može
isplatiti zakupninu samo pribavitelju.

Otuđenje zakupljene stvari
prije predaje zakupniku

Članak 543.

(1)
Kad je stvar o kojoj je sklopljen ugovor o zakupu predana pribavitelju, a ne
zakupniku, pribavitelj stupa na mjesto zakupodavca i preuzima njegove obveze
prema zakupniku, ako je u trenutku sklapanja ugovora o otuđenju znao za
postojanje ugovora o zakupu.

(2)
Pribavitelj koji u trenutku sklapanja ugovora o otuđenju nije znao za
postojanje ugovora o zakupu nije dužan predati stvar zakupniku, a zakupnik može
samo zahtijevati naknadu štete od zakupodavca.

(3)
Za pribaviteljeve obveze iz zakupa prema zakupniku odgovara prenositelj kao
solidarni jamac.

Otkaz ugovora zbog otuđenja
stvari

Članak 544.

Kad zbog otuđenja zakupljene
stvari prava i obveze zakupodavca prijeđu na pribavitelja, zakupnik može
otkazati ugovor, poštujući zakonske otkazne rokove.

VI. PRESTANAK ZAKUPA

Protek određenog vremena

Članak 545.

(1) Ugovor o zakupu sklopljen na
određeno vrijeme prestaje protekom vremena na koje je sklopljen.

(2) Isto vrijedi i u slučajevima
kad je u nedostatku volje ugovaratelja, trajanje zakupa određeno zakonom.

Prešutno obnavljanje zakupa

Članak 546.

(1) Kad nakon proteka vremena za
koje je ugovor o zakupu sklopljen zakupnik nastavi koristiti stvar, a
zakupodavac se tomu ne usprotivi, smatra se da je sklopljen nov ugovor o zakupu
neodređenog trajanja, pod istim uvjetima kao i prethodni.

(2) Osiguranja koja su treće
osobe dale za prvi zakup prestaju protekom vremena na koje je bio sklopljen.

Otkaz

Članak 547.

(1) Ugovor o zakupu čije
trajanje nije određeno niti se može odrediti iz okolnosti ili mjesnih običaja
prestaje otkazom koji svaka strana može dati drugoj, poštujući određeni otkazni
rok.

(2) Ako duljina otkaznog roka
nije određena ugovorom ili zakonom ili mjesnim običajima, ona iznosi osam dana,
s tim da otkaz ne može biti dan u nevrijeme.

(3) Ako su zakupljene stvari
opasne za zdravlje, zakupnik može otkazati ugovor bez davanja otkaznog roka, čak
i ako je u trenutku sklapanja ugovora to znao.

(4) Zakupnik se ne može odreći
prava iz stavka 3. ovoga članka.

Propast stvari zbog više
sile

Članak 548.

(1) Zakup prestaje ako
zakupljena stvar bude uništena događajem više sile.

(2) Ako zakupljena stvar bude
djelomično uništena ili samo oštećena, zakupnik može raskinuti ugovor ili
ostati i dalje u zakupu i zahtijevati odgovarajuće sniženje zakupnine.

Smrt

Članak 549.

U slučaju smrti zakupnika ili
zakupodavca zakup se nastavlja s njegovim nasljednicima ako nije drukčije
ugovoreno.

Odsjek
8.

UGOVOR
O NAJMU

I. OPĆE ODREDBE

Pojam

Članak 550.

Ugovorom o najmu obvezuje se
najmodavac predati odre­đenu stvar najmoprimcu na uporabu, a ovaj mu se
obvezuje za to plaćati određenu najamninu.

Najam uređen posebnim propisima

Članak 551.

Odredbe ovoga odsjeka podredno
se primjenjuju na najam uređen posebnim zakonom.

Oblik

Članak 552.

Ugovor o najmu nekretnine sklapa
se u pisanom obliku.

II. OBVEZE NAJMODAVCA

Predaja stvari

Članak 553.

(1) Najmodavac je dužan
najmoprimcu predati i održavati stvar u stanju podobnom za ugovorenu uporabu.

(2) Ako je stvar predana u
stanju neprikladnom za ugovorenu uporabu ili u stanju koje bi uporabu znatno
ograničavalo, najmoprimac može raskinuti ugovor ili zahtijevati sniženje
najamnine.

(3) U slučaju raskida ugovora
najmoprimac ima pravo na naknadu štete zbog neispunjenja obveze.

Održavanje stvari i javni
tereti

Članak 554.

(1) Radi održavanja stvari u
stanju podobnom za ugovorenu uporabu najmodavac je dužan o svom trošku
pravodobno izvršiti potrebne popravke, a najmoprimac je to dužan dopustiti.

(2) Najmodavac je dužan
naknaditi najmoprimcu troškove popravaka koje je ovaj izvršio, bilo stoga što
nisu trpjeli odgađanje ili ih najmodavac, obaviješten o njima, nije izvršio u
primjerenom roku.

(3) Troškovi sitnih popravaka i
troškovi redovite uporabe stvari padaju na teret najmoprimca.

(4) O potrebi popravka
najmoprimac je dužan bez odgađanja obavijestiti najmodavca, u protivnom
odgovara za odatle nastalu štetu.

(5) Najmodavac snosi poreze i
druge javne terete iznajmljene stvari.

Raskid ugovora i sniženje
najamnine zbog neodržavanja

Članak 555.

Ako za vrijeme trajanja najma
stvar dospije u takvo stanje da ne može služiti ugovorenoj uporabi ili ako je
zbog potrebnih popravaka njezina uporaba u znatnoj mjeri i za dulje vrijeme
smanjena, a najmoprimac za to nije kriv, najmoprimac ima pravo na sniženje
najamnine, pa i na raskid ugovora ako se stvar ne osposobi za uporabu u
primjerenom roku.

Zabrana izmjena na
iznajmljenoj stvari

Članak 556.

(1) Najmodavac ne može bez
pristanka najmoprimca činiti izmjene na iznajmljenoj stvari koje bi ometale
njezinu uporabu.

(2) Ako bi izmjene na stvari
dovele do smanjenja ili pogoršanja njezine ugovorene uporabe, najmoprimac ima
pravo na razmjerno sniženje najamnine.

Odgovornost za materijalne
nedostatke

Članak 557.

(1) Najmodavac odgovara za
nedostatke stvari koji smetaju njezinoj ugovorenoj ili redovitoj uporabi bez
obzira je li za njih znao ili ne, te za nepostojanje svojstava i odlika
predviđenih ugovorom, osim onih manjeg značenja.

(2) Najmodavac ne odgovara za
nedostatke koji su u trenutku sklapanja ugovora bili poznati najmoprimcu ili mu
nisu mogli ostati nepoznati, ali odgovara za nedostatke koji su najmoprimcu,
zbog njegove krajnje nepažnje, ostali nepoznati, ako je za njih znao i namjerno
ih prešutio.

(3) Najmodavac odgovara za sve
nedostatke stvari ako je tvrdio da ona nema nikakvih nedostataka.

(4) Najmoprimac je dužan bez
odgađanja obavijestiti najmodavca o nedostatku koji bi se pokazao u tijeku
najma, osim ako najmodavac zna za nedostatak, u protivnom gubi pravo na naknadu
štete zbog nedostatka, a dužan je najmodavcu naknaditi štetu koju je pretrpio
zbog toga.

(5) Odredbe o odgovornosti
primjenjuju se i na nedostatke stvari koji nastanu u tijeku najma.

Isključenje i ograničenje
odgovornosti

Članak 558.

(1) Odgovornost za materijalne
nedostatke iznajmljene stvari može se ugovorom isključiti ili ograničiti.

(2) Uglava o isključenju ili
ograničenju odgovornosti je ni­štetna ako je najmodavac znao za nedostatke i
namjerno ih prešutio, ako nedostatak onemogućuje uporabu stvari ili je tu
uglavu najmodavac nametnuo koristeći se svojim monopolskim ili povlaštenim
gospodarskim položajem.

Prava najmoprimca u slučaju
nedostataka

Članak 559.

Ako najmodavac ne otkloni
nedostatak u primjerenom roku koji mu je najmoprimac odredio, najmoprimac može
raskinuti ugovor ili zahtijevati sniženje najamnine, a u oba slučaja ima i
pravo na naknadu štete.

Odgovornost za pravne
nedostatke

Članak 560.

(1) Kad treći polaže neko pravo
na iznajmljenoj stvari ili njezinu dijelu i obrati se zahtjevom najmoprimcu ili
samovlasno oduzme stvar najmoprimcu, ovaj je dužan obavijestiti o tome
najmodavca, osim kad to ovaj već zna, inače mu odgovara za štetu.

(2)
Utvrdi li se da trećemu pripada pravo koje sasvim isključuje pravo najmoprimca
na uporabu stvari, ugovor se raskida po samom zakonu, a najmodavac je dužan
najmoprimcu naknaditi štetu.

(3)
Kad se pravom trećega samo ograničuje najmoprimčevo pravo, ovaj može, po svojem
izboru, raskinuti ugovor ili zahti­jevati sniženje najamnine i u svakom slučaju
naknadu štete.

III. OBVEZE NAJMOPRIMCA

Uporaba stvari prema ugovoru

Članak 561.

(1) Najmoprimac je dužan rabiti
stvar u skladu s ugovorom i namjenom stvari kao dobar gospodarstvenik, odnosno
dobar domaćin.

(2) On odgovara za štetu koja
može nastati zbog protuugovorne uporabe i uporabe kojoj stvar nije namijenjena,
neovisno o tome je li stvar rabio on ili neka osoba po njegovu nalogu,
podnajmoprimac ili koja druga osoba kojoj je on prepustio stvar na uporabu.

Otkaz zbog protuugovorne
uporabe

Članak 562.

Ako najmoprimac i nakon opomene
najmodavca rabi stvar protivno ugovoru ili njezinoj namjeni, zanemaruje njezino
održavanje, oštećuje stvar, osobito ako neovlašteno prepušta trećemu uporabu
stvari, najmodavac može otkazati ugovor bez pridržavanja otkaznog roka.

Plaćanje najamnine

Članak 563.

(1) Najmoprimac je dužan plaćati
najamninu u rokovima određenim ugovorom ili zakonom, a u nedostatku ugovorne
ili zakonske odredbe, kako je uobičajeno u mjestu predaje stvari najmoprimcu.

(2) Ako nije drukčije ugovoreno
ili propisano, najamnina se plaća nakon isteka vremena najma, odnosno
polugodišnje ako je najam sklopljen na jednu ili više godina.

(3) Ako je ugovor sklopljen na
neodređeno vrijeme, a drukčije nije ugovoreno, najamnina se plaća mjesečno.

Otkaz zbog neplaćanja
najamnine

Članak 564.

(1) Najmodavac može otkazati
ugovor o najmu bez pridržavanja otkaznog roka ako je najmoprimac dva uzastopna
roka u zakašnjenju s plaćanjem najamnine ili znatnog dijela najamnine.

(2) Ali ugovor ostaje na snazi
ako najmoprimac plati iznos dužne najamnine prije nego mu je otkaz priopćen.

Založno pravo i pravo
zadržanja

Članak 565.

Najmodavac nekretnine ima za
dužnu najamninu i ostale tražbine iz ugovora o najmu založno pravo na unesenim
stvarima najmoprimca, koje mogu biti predmet ovrhe, te ih može zadržati do
namirenja tih tražbina.

Povrat stvari

Članak 566.

(1) Najmoprimac je dužan nakon
prestanka najma vratiti iznajmljenu stvar.

(2) On ne odgovara za
istrošenost stvari nastalu njezinom redovitom uporabom, niti za oštećenja kao
posljedicu dotrajalosti.

(3) Ako nije drukčije ugovoreno,
najmoprimac je dužan, ukoliko je izvršio kakve promjene na stvari, ovu vratiti
u stanje u kojem je bila u vrijeme predaje u najam.

(4) Najmoprimac ima pravo
odnijeti dodatke što ih je učinio na stvari ako je odvajanje moguće bez
oštećenja stvari, ali pravo je najmodavca da ih zadrži ako mu isplati njihovu
protuvrijednost u vrijeme vraćanja.

IV. PODNAJAM

Članak 567.

(1) Najmoprimac može samo uz
suglasnost najmodavca iznajmljenu stvar dati u podnajam ili je po nekoj drugoj
osnovi prepustiti drugome na uporabu.

(2) Najmoprimac jamči najmodavcu
da će podnajmoprimac rabiti stvar prema ugovoru o najmu.

Odnos najmodavca prema
podnajmoprimcu

Članak 568.

Najmodavac može, radi naplate
svojih tražbina koje ima prema najmoprimcu, zahtijevati neposredno od
podnajmoprimca is­platu iznosa koje ovaj duguje najmoprimcu na temelju ugovora
o podnajmu.

Prestanak podnajma po samom
zakonu

Članak 569.

Podnajam prestaje u svakom
slučaju kad prestane najam.

V. OTUĐENJE IZNAJMLJENE
STVARI

Otuđenje nakon predaje
najmoprimcu

Članak 570.

(1) Ako najmodavac iznajmljenu
stvar, nakon predaje najmoprimcu, otuđi, stjecatelj stupa umjesto najmodavca u
prava i obveze iz ugovora o najmu.

(2) Stjecatelj ne može
zahtijevati od najmoprimca povrat stvari prije isteka vremena na koji je najam
ugovoren, a ako trajanje najma nije određeno ni ugovorom ni zakonom, onda prije
isteka otkaznog roka.

(3) Za stjecateljeve obveze iz
ugovora o najmu prema najmoprimcu odgovara otuđitelj kao solidarni jamac, osim
ako je drukčije ugovoreno.

Pravo na najamninu

Članak 571.

(1) Ako nije drukčije ugovoreno,
stjecatelj ima pravo na najamninu od prvoga roka nakon stjecanja stvari, ali
ako je najmodavac primio najamninu unaprijed, dužan mu je ustupiti je.

(2) Od trenutka primljene
obavijesti o otuđenju iznajmljene stvari najmoprimac može pravovaljano platiti
najamninu samo stjecatelju.

Otuđenje iznajmljene stvari
prije predaje najmoprimcu

Članak
572.

(1)
Kad je stvar o kojoj je sklopljen ugovor o najmu otuđena i predana stjecatelju,
a ne najmoprimcu, stjecatelj stupa u prava i obveze najmodavca ako je u
trenutku sklapanja ugovora o otuđenju znao ili iz okolnosti morao znati za
postojanje ugovora o najmu.

(2)
Stjecatelj koji u trenutku sklapanja nije znao ni morao znati za postojanje
ugovora o najmu nije dužan predati stvar najmoprimcu, a najmoprimac u tom
slučaju može samo zahtijevati naknadu štete od najmodavca.

(3)
Za stjecateljeve obveze iz najma prema najmoprimcu odgovara otuđitelj kao
solidarni jamac, osim ako je drukčije ugovoreno.

Otkaz ugovora zbog otuđenja stvari

Članak
573.

Kad
zbog otuđenja iznajmljene stvari prava i obveze najmodavca prijeđu na stjecatelja,
najmoprimac može otkazati ugovor o najmu, poštujući zakonske otkazne rokove.

VI. PRESTANAK NAJMA

Protek vremena

Članak 574.

(1) Ugovor o najmu sklopljen na
određeno vrijeme ili mu je trajanje određeno zakonom prestaje istekom toga
vremena.

(2) Ako nakon proteka ugovorom
određenog vremena najmoprimac nastavi rabiti stvar, a najmodavac se tomu ne
protivi, smatra se da je trajanje ugovora produljeno na neodređeno vrije­me pod
istim uvjetima.

Prešutna obnova ugovora o
najmu nekretnine

Članak 575.

(1) Ugovor o najmu nekretnine
sklopljen na određeno vrije­me smatra se prešutno obnovljenim na isto vrijeme
trajanja ako ni jedna ugovorna strana, najmanje trideset dana prije isteka
ugovorenog vremena, ne obavijesti u pisanom obliku drugu stranu da ne namjerava
sklopiti ugovor na određeno vrijeme za daljnje razdoblje.

(2) Ako jedna strana želi
sklopiti ugovor o najmu za daljnje razdoblje, ali uz određene izmjene njegova
sadržaja, dužna je o tome obavijestiti drugu stranu u roku i na način iz stavka
1. ovoga članka, a ako druga strana ne prihvati ponudu u roku od petnaest dana
od primitka obavijesti, smatrat će se da ne želi sklopiti ugovor za daljnje
razdoblje.

Otkaz

Članak 576.

(1) Ugovor o najmu čije trajanje
nije određeno niti se može odrediti iz okolnosti ili mjesnih običaja prestaje
otkazom koji svaka strana može dati drugoj poštujući određeni otkazni rok.

(2)
Ako duljina otkaznog roka nije određena ugovorom ili zakonom ili mjesnim
običajima, ona iznosi osam dana za najam pokretne stvari, a za najam nekretnine
trideset dana.

(3)
Otkaz ugovora o najmu nekretnine daje se u pisanom obliku.

(4)
Ako je iznajmljena stvar u takvu stanju da je njezina uporaba opasna za
zdravlje, najmoprimac može otkazati ugovor bez davanja otkaznog roka, iako mu
je to stanje u vrijeme sklapanja ugovora bilo poznato.

(5)
Odreknuće najmoprimca od prava iz stavka 4. ovoga članka nema pravni učinak.

Smrt i prestanak ugovorne
strane

Članak 577.

(1) U slučaju smrti najmodavca,
odnosno prestanka najmodavca kao pravne osobe, prava i obveze iz ugovora o
najmu prelaze na njegova nasljednika, odnosno pravnog sljednika.

(2) Isto vrijedi u slučaju smrti
najmoprimca, odnosno prestanka najmoprimca kao pravne osobe.

Propast stvari

Članak 578.

(1) Najam prestaje ako
iznajmljena stvar propadne višom silom ili događajem za koji nije odgovorna ni
jedna ugovorna strana.

(2) U slučaju djelomične
propasti ili oštećenja stvari, najmoprimac može raskinuti ugovor ili
zahtijevati sniženje najamnine.

Odsjek
9.

UGOVOR
O DOŽIVOTNOM UZDRŽAVANJU

Pojam

Članak 579.

(1) Ugovorom o doživotnom
uzdržavanju obvezuje se jedna strana (davatelj uzdržavanja) da će drugu stranu
ili trećega (primatelja uzdržavanja) uzdržavati do njegove smrti, a druga
strana izjavljuje da mu daje svu ili dio svoje imovine, s time da je stjecanje
stvari i prava odgođeno do trenutka smrti primatelja uzdržavanja.

(2) Ako nije drukčije ugovoreno,
ugovorom o doživotnom uzdržavanju obuhvaćene su i sve pripadnosti stvari ili
prava koji su predmet toga ugovora.

Oblik

Članak 580.

(1) Ugovor o doživotnom uzdržavanju
mora biti sastavljen u pisanom obliku te ovjeren od suca nadležnog suda ili
potvrđen (solemniziran) po javnom bilježniku ili sastavljen u obliku
javnobilježničkog akta.

(2) Prilikom ovjere ili
sastavljanja ovlaštena će osoba ugovarateljima pročitati ugovor i upozoriti ih
na njegove posljedice.

Upis u javnu knjigu

Članak 581.

(1) Ako je predmet ugovora o
doživotnom uzdržavanju nekretnina, davatelj uzdržavanja ovlašten je zatražiti
zabilježbu toga ugovora u zemljišnu knjigu.

(2) Ako je predmet ugovora o
doživotnom uzdržavanju pokretnina ili neko pravo za koje se vodi kakav javni
upisnik, davatelj uzdržavanja ovlašten je zatražiti zabilježbu ili drugi
odgovarajući upis toga ugovora u taj javni upisnik.

Odgovornost za dugove

Članak 582.

Davatelj uzdržavanja ne odgovara
poslije smrti primatelja uzdržavanja za njegove dugove, ali može se ugovoriti
da će on odgovarati za one njegove dugove koji postoje u trenutku sklapanja
ugovora prema određenim vjerovnicima.

Raskid ugovora o doživotnom
uzdržavanju

Članak 583.

(1) Ugovorne strane mogu
sporazumno raskinuti ugovor o doživotnom uzdržavanju i nakon što je počelo
njegovo ispunjavanje.

(2)
Ako prema ugovoru o doživotnom uzdržavanju strane žive zajedno, pa se njihovi
odnosi toliko poremete da zajednički život postane nepodnošljiv, svaka strana
može zahtijevati od suda da raskine ugovor.

(3)
Svaka strana može zahtijevati raskid ugovora ako druga strana ne ispunjava
svoje obveze.

Utjecaj izmijenjenih okolnosti

Članak
584.

(1)
Na ugovor o doživotnom uzdržavanju primjenjuju se opće odredbe ovoga Zakona o
izmijenjenim okolnostima.

(2) Sud može pravo primatelja
uzdržavanja preinačiti u doživotnu rentu ako to odgovara objema ugovornim
stranama.

Utjecaj smrti davatelja
uzdržavanja na ugovor

Članak 585.

(1) Umre li davatelj uzdržavanja
prije primatelja uzdr-žavanja, njegova prava i obveze iz ugovora prelaze na
njegova bračnog druga i njegove potomke koji su pozvani na nasljedstvo, ako oni
na to pristanu.

(2)
Ne pristanu li na produženje ugovora o doživotnom uzdržavanju, ugovor se
raskida, a oni nemaju pravo zahtijevati naknadu za prije dano uzdržavanje.

(3)
Ako bračni drug i potomci davatelja uzdržavanja nisu u stanju preuzeti ugovorne
obveze, imaju pravo zahtijevati od primatelja uzdržavanja naknadu za uzdržavanje
koje je primatelj uzdržavanja dobio od davatelja uzdržavanja.

(4) Sud će ovu naknadu odrediti
po slobodnoj ocjeni, uzi­majući pri tome u obzir imovinske prilike primatelja
uzdržavanja i osoba koje su bile ovlaštene na produženje ugovora o doživotnom
uzdržavanju.

Odsjek
10.

UGOVOR
O DOSMRTNOM UZDRŽAVANJU

Pojam

Članak 586.

(1) Ugovorom o dosmrtnom
uzdržavanju obvezuje se jedna strana (davatelj uzdržavanja) da će drugu stranu
ili trećega (primatelja uzdržavanja) uzdržavati do njegove smrti, a druga se
strana obvezuje da će mu za života prenijeti svu ili dio svoje imovine.

(2) Davatelj uzdržavanja stječe
stvari ili prava koji su predmet ugovora o dosmrtnom uzdržavanju kad mu, na
temelju toga ugovora, te stvari ili ta prava budu preneseni na zakonom pred­viđeni
način stjecanja.

Pridržaj prava stvarnog
tereta

Članak 587.

Ako primatelj uzdržavanja daje
nekretninu, može odrediti da se u njegovu korist na njoj osnuje stvarni teret
uzdržavanja.

Utjecaj smrti davatelja
uzdržavanja na ugovor

Članak 588.

(1) Umre li davatelj uzdržavanja
prije primatelja uzdrža­vanja, njegova prava i obveze iz ugovora prelaze na
njegove nasljednike, ako oni na to pristanu.

(2)
Ne pristanu li na produženje ugovora o dosmrtnom uzdržavanju, ugovor se
raskida, a oni nemaju pravo zahtijevati naknadu za prije dano uzdržavanje, te
su dužni vratiti primatelju uzdržavanja ono što je na temelju toga ugovora
stekao davatelj uzdržavanja.

(3)
Ako nasljednici davatelja uzdržavanja nisu u stanju vratiti ono što je na
temelju ugovora o dosmrtnom uzdržavanju stekao davatelj uzdržavanja, dužne su
primatelju uzdržavanja naknaditi vrijednost stečenog.

(4)
Ako nasljednici davatelja uzdržavanja nisu u stanju preuzeti ugovorne obveze,
oni imaju pravo zahtijevati naknadu za uzdržavanje koje je primatelj uzdržavanja
dobio od davatelja uzdržavanja, no dužni su primatelju uzdržavanja vratiti ono
što je davatelj uzdržavanja stekao na temelju ugovora o dosmrtnom uzdržavanju.

(5)
Sud će naknadu iz stavka 3. i 4. ovoga članka odrediti po slobodnoj ocjeni,
uzimajući pri tome u obzir imovinske prilike primatelja uzdržavanja i osoba
koje su bile ovlaštene na produženje ugovora o doživotnom uzdržavanju, te prava
koja primatelj uzdržavanja ostvaruje na temelju stvarnog tereta.

Odgovarajuća primjena
odredaba ugovora o doživotnom uzdržavanju

Članak 589.

Na ugovor o dosmrtnom
uzdržavanju na odgovarajući se način primjenjuju odredbe ovoga Zakona o ugovoru
o doživotnom uzdržavanju.

Odsjek
11.

UGOVOR
O DJELU

I. OPĆE ODREDBE

Pojam

Članak
590.

Ugovorom
o djelu izvođač se obvezuje obaviti određeni posao, kao što je izrada ili
popravak neke stvari, izvršenje kakva fizičkog ili umnog rada i sl., a
naručitelj se obvezuje platiti mu za to naknadu.

Odnos prema kupoprodaji

Članak
591.

(1)
Ugovor kojim se jedna strana obvezuje izraditi određenu pokretnu stvar od svog
materijala smatra se u sumnji kupoprodajom.

(2)
Ali ugovor ostaje ugovor o djelu ako se naručitelj obvezao dati bitan dio
materijala potreban za izradu stvari.

(3)
U svakom slučaju ugovor se smatra ugovorom o djelu ako su ugovaratelji imali na
umu osobitu vrijednost izvođačeva rada.

Kakvoća izvođačeva materijala

Članak
592.

(1)
Kad je ugovoreno da izvođač izradi stvar od svog materijala, a nije određena
kakvoća, izvođač je dužan dati materijal najmanje srednje kakvoće.

(2) On odgovara naručitelju za kakvoću upotrijebljenog
materijala isto kao prodavatelj.

II. NADZOR

Članak
593.

Naručitelj ima pravo nadzora nad obavljanjem posla i
davati upute kad to odgovara naravi posla, a izvođač mu je to dužan omogućiti.

III.
SKLAPANJE UGOVORA NADMETANJEM

Poziv na nadmetanje o cijeni
radova

Članak 594.

(1)
Poziv upućen određenom ili neodređenom broju osoba na nadmetanje za izvršenje
određenih radova, pod određenim uvjetima i uz određena jamstva, obvezuje
pozivatelja da sklopi ugovor o tim radovima s onim koji ponudi najnižu cijenu,
osim ako je tu obvezu isključio u pozivu na nadmetanje.

(2)
U slučaju isključenja obveze da se sklopi ugovor, poziv na nadmetanje smatra se
pozivom zainteresiranima da dostave ponude ugovora pod objavljenim uvjetima.

Poziv na nadmetanje za umjetničko ili tehničko rješenje

Članak
595.

Poziv
upućen određenom ili neodređenom broju osoba na nadmetanje za umjetničko ili
tehničko rješenje namjeravanih radova obvezuje pozivatelja da pod uvjetima sadržanim
u pozivu na nadmetanje sklopi ugovor sa sudionikom u nadmetanju čije rješenje
prihvati povjerenstvo sastav kojega je unaprijed objav­ljen, osim ako je tu
obvezu isključio u pozivu na nadmetanje.

IV. OBVEZE IZVOĐAČA

Nedostaci materijala i
naloga

Članak 596.

(1) Izvođač je dužan upozoriti
naručitelja na nedostatke materijala koji mu je naručitelj predao, a koje je
primijetio ili je morao primijetiti, inače će odgovarati za štetu.

(2) Ako je naručitelj zahtijevao
da se stvar izradi od materijala na čije mu je nedostatke izvođač ukazao,
izvođač je dužan postupiti po njegovu zahtjevu, osim ako je očito da materijal
nije podoban za naručeno djelo ili ako bi izrada od zahtijevanog materijala
mogla nanijeti štetu ugledu izvođača, u kojem slučaju izvođač može raskinuti
ugovor.

(3) Izvođač je dužan upozoriti
naručitelja na nedostatke u njegovu nalogu te na druge okolnosti za koje je
znao ili je morao znati, koje mogu biti značajne za naručeno djelo ili za
njegovo izvršenje na vrijeme, inače će odgovarati za štetu.

Obveza izvršenja djela

Članak 597.

(1) Izvođač je dužan izvršiti
djelo kako je ugovoreno i po pravilima struke.

(2)
On je dužan izvršiti ga za određeno vrijeme, a ako ono nije određeno, onda za
vrijeme koje je razumno potrebno za takve poslove.

(3)
On ne odgovara za zakašnjenje nastalo zbog toga što mu naručitelj nije predao
materijal na vrijeme, ili zbog toga što je tražio izmjene, ili što mu nije
isplatio dužni predujam i uopće za zakašnjenje nastalo ponašanjem naručitelja.

Raskid ugovora zbog odstupanja od ugovorenih uvjeta

Članak
598.

(1)
Ako se u tijeku izvršenja djela pokaže da se izvođač ne drži uvjeta ugovora i
uopće da ne radi kako bi trebalo, te da će izvršeno djelo imati nedostatke,
naručitelj može upozoriti izvo­đača na to i odrediti mu primjeren rok da svoj
rad uskladi sa svojim obvezama.

(2)
Ako do isteka toga roka izvođač ne postupi po zahtjevu naručitelja, ovaj može
raskinuti ugovor i zahtijevati naknadu štete.

Raskid ugovora prije roka

Članak
599.

(1)
Ako je izvršenje djela u određenom roku bitan sastojak ugovora, a izvođač je u
tolikom zakašnjenju sa započinjanjem ili završavanjem posla da je očito da ga
neće završiti u roku, naručitelj može raskinuti ugovor i zahtijevati naknadu
štete.

(2)
On to pravo ima i onda kad rok nije bitan sastojak ugovora, ako zbog takva
zakašnjenja naručitelj očito ne bi imao interes za ispunjenje ugovora.

Povjeravanje izvršenja posla trećemu

Članak
600.

(1)
Ako iz ugovora ili naravi posla ne proizlazi što drugo, izvođač nije dužan
posao obaviti osobno.

(2)
Izvođač i nadalje odgovara naručitelju za izvršenje posla i kad posao ne obavi
osobno.

Odgovornost za suradnike

Članak 601.

Izvođač odgovara za osobe koje
su po njegovu nalogu radile na poslu koji je preuzeo kao da ga je sam izvršio.

Neposredan zahtjev izvođačevih
suradnika prema naručitelju

Članak 602.

Za naplatu svojih tražbina prema
izvođaču njegovi se suradnici mogu obratiti neposredno naručitelju i
zahtijevati od njega da im isplati te tražbine na teret iznosa koji u tom času
duguje izvođaču.

Predaja izrađene stvari
naručitelju

Članak 603.

(1) Izvođač je dužan naručitelju
predati izrađenu ili poprav­ljenu stvar.

(2) Izvođač se oslobađa te
obveze ako stvar koju je izradio ili popravio propadne iz uzroka za koji on ne
odgovara.

V. ODGOVORNOST ZA NEDOSTATKE

Pregled izvršenog djela i
obavijest

Članak 604.

(1) Naručitelj je dužan
pregledati izvršeno djelo čim je to po redovitom tijeku stvari moguće i o
nađenim nedostacima bez odgađanja obavijestiti izvođača.

(2) Ako naručitelj na poziv
izvođača da pregleda i primi izvršeni rad to ne učini bez opravdanog razloga,
smatra se da je rad primljen.

(3) Nakon pregleda i primanja
izvršenog djela izvođač više ne odgovara za nedostatke koji su se mogli opaziti
uobičajenim pregledom, osim ako je znao za njih, a nije ih pokazao
naru-čitelju.

Skriveni nedostaci

Članak 605.

(1)
Ako se kasnije pokaže neki nedostatak koji se nije mogao otkriti uobičajenim
pregledom, naručitelj se ipak može pozvati na njega, pod uvjetom da o njemu
obavijesti izvođača što prije, a najkasnije u roku od mjesec dana od njegova
otkrivanja.

(2)
Istekom dviju godina od primitka obavljenog posla, naručitelj se više ne može
pozvati na nedostatke.

Gubitak prava

Članak 606.

(1) Naručitelj koji je izvođača
na vrijeme obavijestio o nedostacima izvršenog djela gubi svoja prava nakon
isteka dvije godine od učinjene obavijesti, osim ako je izvođačevom prijevarom
bio spriječen da ih ostvaruje.

(2)
Ali i nakon isteka toga roka naručitelj ima pravo, ako je o nedostacima
pravodobno obavijestio izvođača, prigovorom protiv izvođačeva zahtjeva za
isplatu naknade istaknuti svoj zahtjev na sniženje naknade i naknadu štete.

Kad izvođač gubi prava

Članak 607.

Izvođač se ne može pozvati na
neku odredbu o odgovornosti za nedostatke kad se nedostatak odnosi na činjenice
koje su mu bile poznate, ili mu nisu mogle ostati nepoznate, a nije ih priopćio
naručitelju.

Pravo zahtijevati uklanjanje
nedostataka

Članak 608.

(1) Naručitelj koji je uredno
obavijestio izvođača da obav­ljeno djelo ima neki nedostatak može zahtijevati
od njega da nedostatak otkloni, i za to mu odrediti primjeren rok.

(2)
On ima pravo i na naknadu štete koju trpi zbog toga.

(3)
Ako uklanjanje nedostatka zahtijeva pretjerane troškove, izvođač može odbiti da
ga izvrši, ali u tom slučaju naručitelju pripada, po njegovu izboru, pravo na
sniženje naknade ili raskid ugovora te pravo na naknadu štete.

Raskid ugovora zbog većeg nedostatka

Članak
609.

Kad
obavljeni posao ima takav nedostatak koji djelo čini neuporabljivim ili je
obavljen u suprotnosti s izričitim uvjetima ugovora, naručitelj može, ne
tražeći prethodno otklanjanje nedostatka, raskinuti ugovor i zahtijevati
naknadu štete.

Prava naručitelja u slučaju manjih nedostataka

Članak
610.

(1)
Kad obavljeni posao ima nedostatak zbog kojega djelo nije neuporabljivo,
odnosno kad posao nije obavljen u suprotnosti s izričitim uvjetima ugovora,
naručitelj je dužan dopustiti izvođaču da nedostatak otkloni.

(2)
Naručitelj može odrediti izvođaču primjeren rok za otklanjanje nedostataka.

(3)
Ako izvođač ne otkloni nedostatak do isteka toga roka, naručitelj može, po svom
izboru, otkloniti nedostatak na račun izvođača ili sniziti naknadu, ili
raskinuti ugovor.

(4)
Kad je riječ o neznatnom nedostatku, naručitelj se ne može koristiti pravom na
raskid ugovora.

(5) U svakom slučaju on ima
pravo i na naknadu štete.

Sniženje naknade

Članak 611.

Naknada se snižava u razmjeru
između vrijednosti djela bez nedostatka u vrijeme sklapanja ugovora i
vrijednosti koju bi imalo u to vrijeme djelo s nedostatkom.

VI. OBVEZE NARUČITELJA

Primanje djela

Članak 612.

Naručitelj je dužan primiti
djelo obavljeno prema odredbama ugovora i pravilima struke.

Određivanje i isplata
naknade

Članak 613.

(1) Naknada se određuje
ugovorom, ako nije određena obvezatnom tarifom ili kojim drugim obvezatnim
aktom.

(2) Ako naknada nije određena,
utvrdit će je sud prema vrijednosti djela, prema normalno potrebnom vremenu za
takav posao te prema uobičajenoj naknadi za tu vrstu posla.

(3) Naručitelj nije dužan
isplatiti naknadu prije nego što je pregledao djelo i odobrio ga, osim ako je
drukčije određeno.

(4) Isto vrijedi ako je
ugovoreno obavljanje i predaja djela u dijelovima.

Proračun s izričitim
jamstvom

Članak 614.

(1) Ako je naknada ugovorena na temelju
proračuna s izričitim jamstvom izvođača za njegovu točnost, on ne može
zahtijevati povećanje naknade čak i ako je u posao uložio više rada i ako je
obavljanje posla zahtijevalo veće troškove nego što je bilo predviđeno.

(2) Ovim se ne isključuje primjena
pravila o raskidu i izmjeni ugovora zbog promijenjenih okolnosti.

(3) Ako je naknada ugovorena na
temelju proračuna bez izričitog jamstva izvođača za njegovu točnost, pa se u
tijeku rada prekoračenje proračuna pokaže neizbježnim, izvođač mora o tome bez
odgađanja obavijestiti naručitelja, inače gubi pravo na povećane troškove.

VII. RIZIK

Kad je izvođač dao materijal

Članak 615.

(1) Kad je izvođač dao materijal
za izradu stvari, a stvar bude oštećena ili propadne iz bilo kojega uzroka
prije predaje naručitelju, rizik snosi izvođač, te nema pravo na naknadu za
dani materijal, a ni na naknadu za svoj rad.

(2) Ako je naručitelj pregledao
obavljeno djelo i odobrio ga, smatra se da mu je stvar predana, a da je kod
izvođača ostala na čuvanju.

(3) Ako je naručitelj pao u
zakašnjenje zbog neprimanja ponuđene stvari, rizik slučajne propasti ili
oštećenja stvari prelazi na njega.

Kad je naručitelj dao
materijal

Članak 616.

(1) Rizik slučajne propasti ili
oštećenja stvari snosi naručitelj ako je on dao materijal za njezinu izradu.

(2) U tom slučaju izvođač ima
pravo na naknadu samo ako je stvar propala ili bila oštećena nakon dolaska
naručitelja u zakašnjenje, ili ako se naručitelj nije odazvao njegovu urednu
pozivu da stvar pregleda.

Rizik u slučaju predaje po
dijelovima

Članak 617.

Ako je ugovoreno da će
naručitelj obavljati pregled i primanje pojedinih dijelova kako budu izrađeni,
izvođač ima pravo na naknadu za izradu dijelova što ih je naručitelj pregledao
i odobrio, čak i ako bi oni nakon toga propali kod njega bez njegove krivnje.

VIII. PRAVO ZADRŽANJA

Članak 618.

Radi osiguranja naplate naknade
za rad i naknade za utrošeni materijal te ostalih tražbina po osnovi ugovora o
djelu, izvođač ima pravo zadržanja na stvarima što ih je napravio ili popravio
te na ostalim predmetima koje mu je predao naručitelj u vezi s njegovim radom.

IX. PRESTANAK UGOVORA

Raskid ugovora voljom
naručitelja

Članak 619.

Sve dok naručeno djelo nije
dovršeno naručitelj može raskinuti ugovor kad god hoće, ali je u tom slučaju
dužan isplatiti izvođaču ugovorenu naknadu, umanjenu za iznos troškova koje
ovaj nije imao, a koje bi inače imao da ugovor nije raskinut, a i za iznos
zarade što ju je ostvario na drugoj strani ili što ju je namjerno propustio
ostvariti.

Odsjek
12.

UGOVOR
O GRAĐENJU

I. OPĆE ODREDBE

Pojam

Članak 620.

(1)
Ugovorom o građenju izvođač se obvezuje prema odre­đenom projektu izgraditi u
ugovorenom roku određenu građevinu na određenom zemljištu, ili na takvom zemljištu,
odnosno na postojećoj građevini izvesti kakve druge građevinske radove, a
naručitelj se obvezuje isplatiti mu za to određenu cijenu.

(2)
Ugovor o građenju mora biti sklopljen u pisanom obliku.

Građevina

Članak
621.

Pod
»građevinom« razumijevaju se zgrade, brane, mostovi, tuneli, vodovodi,
kanalizacije, ceste, željezničke pruge, bunari i ostale građevine čija izrada
zahtijeva veće i složenije radove.

Nadzor

Članak 622.

Izvođač je dužan omogućiti
naručitelju stalan nadzor nad radovima i kontrolu količine, kakvoće i
sukladnosti ugrađenih proizvoda.

Odstupanje od projekta

Članak 623.

(1) Za svako odstupanje od
projekta, odnosno ugovorenih radova izvođač mora imati pisanu suglasnost
naručitelja.

(2) On ne može zahtijevati
povećanje ugovorene cijene za radove što ih je izveo bez takve suglasnosti.

Hitni nepredviđeni radovi

Članak 624.

(1)
Nepredviđene radove izvođač može izvesti i bez prethod?ne suglasnosti
naručitelja ako zbog njihove hitnosti nije mogao pribaviti tu suglasnost.

(2)
Nepredviđeni radovi iz stavka 1. ovoga članka su radovi koje je nužno izvesti:

–
radi osiguranja stabilnosti građevine, sprječavanja opasnosti za život i
zdravlje ljudi, okoliš, prirodu, druge građevine i stvari ili stabilnost tla na
okolnom zemljištu a izazvana je izvanrednim i neočekivanim događajima,

–
radi sprječavanja nastanka štete uslijed tih događaja, te

–
po naredbi mjerodavnog tijela javne vlasti.

(3)
Izvođač je dužan o tim pojavama i poduzetim mjerama bez odgađanja izvijestiti
naručitelja.

(4)
Izvođač ima pravo na pravičnu naknadu za nepredviđene radove koji su morali
biti izvedeni.

(5)
Naručitelj može raskinuti ugovor ako bi zbog tih radova ugovorena cijena morala
biti znatno povećana, o čemu je dužan bez odgađanja obavijestiti izvođača.

(6) U slučaju raskida ugovora
naručitelj je dužan isplatiti izvođaču odgovarajući dio cijene za već izvedene
radove, a i pravičnu naknadu za učinjene nužne troškove.

Cijena radova

Članak 625.

Cijena radova može se odrediti po
jedinici mjere ugovorenih radova (jedinična cijena) ili u ukupnom iznosu za
cijelu građevinu (ukupno ugovorena cijena).

Izmjena cijene

Članak 626.

(1) Ako ugovorom glede izmjene
cijene nije predviđeno što drugo, izvođač koji je svoju obvezu ispunio u predviđenom
roku može zahtijevati povećanje cijene radova ako su se u vremenu između
sklapanja ugovora i njegova ispunjenja, a bez njegova utjecaja, povećale cijene
elemenata na temelju kojih je određena cijena radova, tako da bi ta cijena
trebala biti veća za više od dva postotka.

(2)
U slučaju da izvođač svojom krivnjom nije izveo radove u roku predviđenom
ugovorom, on može zahtijevati povećanje cijene radova ako su se u vremenu
između sklapanja ugovora i dana kad su radovi prema ugovoru trebali biti završeni,
a bez njegova utjecaja, povećale cijene elemenata na temelju kojih je određena
cijena radova, tako da bi ona, prema novim cijenama tih elemenata, trebala biti
veća za više od pet postotaka.

(3) U oba slučaja izvođač može
zahtijevati samo razliku u cijeni radova koja prelazi dva, odnosno pet
postotaka.

(4) Izvođač se ne može pozivati
na povećanje cijena elemenata na temelju kojih je određena cijena radova ako je
do povećanja cijene došlo nakon njegova dolaska u zakašnjenje.

Odredba o nepromjenljivosti
cijena

Članak 627.

(1)
Ako je ugovoreno da se cijena radova neće mijenjati u slučaju da se nakon
sklapanja ugovora povećaju cijene elemenata na temelju kojih je ona određena,
izvođač može, usprkos takvoj odredbi ugovora, zahtijevati izmjenu cijene radova
ako su se cijene elemenata, a bez njegova utjecaja, povećale u tolikoj mjeri da
bi cijena radova trebala biti veća za više od deset postotaka.

(2)
Ali i u tom slučaju izvođač može zahtijevati samo razliku u cijeni koja prelazi
deset postotaka, osim ako je do povećanja cijene elemenata došlo poslije
njegova dolaska u zakašnjenje.

Raskid ugovora zbog povećane
cijene

Članak 628.

(1)
Ako bi ugovorena cijena morala biti znatno povećana, naručitelj može raskinuti
ugovor.

(2)
U slučaju raskida ugovora naručitelj je dužan isplatiti izvođaču odgovarajući
dio ugovorene cijene za do tada izvedene radove te pravičnu naknadu za učinjene
nužne troškove.

Pravo naručitelja na
sniženje ugovorene cijene

Članak 629.

(1) Ako su se u vremenu između
sklapanja ugovora i ispunjenja obveze izvođača cijene elemenata na temelju
kojih je određena cijena radova snizile za više od dva postotka, a radovi su
izvedeni u ugovorenom roku, naručitelj ima pravo tražiti odgovarajuće sniženje
ugovorene cijene radova iznad toga postotka.

(2) Ako je ugovorena
nepromjenljivost cijene radova, a oni su izvedeni u ugovorenom roku, naručitelj
ima pravo na sniženje ugovorene cijene u slučaju da su se cijene elemenata na
temelju kojih je određena cijena smanjile za toliko da bi cijena bila niža za
više od deset postotaka, i to za razliku u cijeni preko deset postotaka.

(3) U slučaju zakašnjenja
izvođača radova naručitelj ima pravo na razmjerno sniženje cijene radova za
svako sniženje cijene elemenata na temelju kojih je cijena radova određena.

II. UGOVOR O GRAĐENJU S
ODREDBOM »KLJUČ U RUKE«

Članak 630.

(1)
Ako ugovor o građenju sadrži odredbu »ključ u ruke« ili neku drugu sličnu
odredbu, izvođač se samostalno obvezuje izvesti sve radove potrebne za
izgradnju i uporabu građevine.

(2)
U tom slučaju ugovorena cijena obuhvaća i vrijednost svih nepredviđenih radova
i viškova radova, a isključuje utjecaj manjkova radova na ugovorenu cijenu.

(3)
Ako u ugovoru »ključ u ruke« sudjeluje kao ugovorna strana više izvođača,
njihova odgovornost prema naručitelju je solidarna.

III.
ODGOVORNOST ZA NEDOSTATKE

 Primjena pravila ugovora o djelu

Članak 631.

Ako u sljedećim odredbama nije
drukčije određeno, na odgovornost za nedostatke građevine primjenjuju se
odgovarajuće odredbe ugovora o djelu.

Prijelaz prava iz odgovornosti
za nedostatke

Članak 632.

Prava naručitelja prema izvođaču
zbog nedostatka građevine prelaze i na sve kasnije stjecatelje građevine ili
njezina dijela, ali s tim da kasnijim stjecateljima ne teče novi rok za
obavijest i tužbu, već im se uračunava rok prednika.

IV.
ODGOVORNOST ZA BITNE ZAHTJEVE ZA GRAĐEVINU

U
čemu se sastoji

Članak 633.

(1) Izvođač odgovara za
nedostatke građevine koji se tiču ispunjavanja zakonom određenih bitnih
zahtjeva za građevinu ako se ti nedostaci pokažu za vrijeme od deset godina od
predaje i primitka radova.

(2)
Izvođač odgovara i za nedostatke zemljišta na kojem je podignuta građevina,
koji bi se pokazali za vrijeme od deset godina od predaje i primitka radova,
osim ako elaboratom o geotehničkim istražnim radovima ili drugom odgovarajućom
ispravom nije utvrđeno da je zemljište podobno za građenje, a tijekom građenja
se nisu pojavile okolnosti koje dovode u sumnju osnovanost navedenih isprava.

(3)
Isto vrijedi i za projektanta ako nedostatak građevine ili zemljišta potječe od
nekog nedostatka u projektu.

(4)
Isto vrijedi i za osobu koja obavlja nadzor ako nedostatak građevine ili
zemljišta potječe od nekog nedostatka u provedbi nadzora.

(5)
Oni su odgovorni ne samo prema naručitelju nego i svakom drugom stjecatelju
građevine.

(6)
Ova njihova odgovornost ne može se ugovorom isključiti ni ograničiti.

Dužnost obavješćivanja i
gubitak prava

Članak 634.

(1) Naručitelj ili drugi
stjecatelj dužan je o nedostacima obavijestiti izvođača, projektanta ili osobu
koja obavlja nadzor u roku od šest mjeseci otkad je nedostatak utvrdio, inače
gubi pravo da se na nj pozove.

(2) Pravo naručitelja ili drugog
stjecatelja prema izvođaču, odnosno projektantu po osnovi njihove odgovornosti
za nedostatke prestaje za godinu dana računajući od dana kad je naručitelj,
odnosno stjecatelj obavijestio projektanta, odnosno izvođača o nedostatku.

Smanjenje i isključenje
odgovornosti

Članak 635.

(1) Izvođač se ne oslobađa
odgovornosti ako je pri izvođenju određenih radova postupao po zahtjevima
naručitelja.

(2) Ali ako je prije izvršenja
određenog rada po zahtjevu naručitelja upozorio ovoga na opasnost od štete,
njegova odgovornost se smanjuje, a prema okolnostima konkretnog slučaja može se
i isključiti.

Regresi

Članak 636.

(1)
Kad su za štetu odgovorni izvođač, projektant i osoba koja obavlja nadzor,
odgovornost svakog od njih određuje se razmjerno njihovoj krivnji.

(2)
Projektant kojem je povjeren i nadzor nad izvođenjem planiranih radova odgovara
i za nedostatke u izvedenim radovima nastale krivnjom izvođača, ako ih je mogao
opaziti savjesnim nadgledanjem radova, ali ima pravo zahtijevati od izvođača
odgovarajuću naknadu.

(3)
Osoba koja obavlja nadzor odgovara i za nedostatke u izvedenim radovima nastale
krivnjom izvođača, ako ih je mogla opaziti savjesnim nadziranjem radova, ali
ima pravo zahtijevati od izvođača odgovarajuću naknadu.

(4)
Izvođač koji je naknadio štetu nastalu zbog nedostatka u izvedenim radovima ima
pravo zahtijevati naknadu od projektanta u mjeri u kojoj nedostaci u izvedenim
radovima potječu od nedostataka u projektu.

(5)
Izvođač koji je naknadio štetu nastalu zbog nedostatka u izvedenim radovima ima
pravo zahtijevati naknadu od osobe koja je nadzirala izvođenje radova u mjeri u
kojoj nedostaci u izvedenim radovima potječu od nedostataka u provedbi nadzora.

(6)
Kad je za nedostatak odgovorna osoba kojoj je izvođač bio povjerio obavljanje
jednog dijela posla, izvođač je, ako namjerava od nje zahtijevati naknadu, mora
obavijestiti o postojanju nedostatka u roku od dva mjeseca računajući od dana
kad je on sam obaviješten od naručitelja o istom nedostatku.

Odsjek
13.

UGOVOR
O ORTAŠTVU

I. OPĆE ODREDBE

Pojam

Članak 637.

(1) Ugovorom o ortaštvu uzajamno
se obvezuju dvije ili više osoba uložiti svoj rad i/ili imovinu radi postizanja
zajedničkog cilja.

(2) Ortaštvo je zajednica osoba
i dobara bez pravne osobnosti.

II. IMOVINA ORTAŠTVA

Sastav imovine

Članak 638.

(1) Imovinu ortaštva čine ulozi
ortaka (glavnica) te imovina stečena poslovanjem ortaštva.

(2) U imovinu ortaštva ulaze i
naknade za uništene, oštećene ili oduzete stvari koje pripadaju imovini
ortaštva.

(3) Imovina ortaštva zajednička
je imovina ortaka.

(4) Imovina ortaka koja kao ulog
nije unesena u zajedničku imovinu ostaje njegova posebna, od zajedničke
odvojena imovina.

Ulog

Članak 639.

(1) Ulog se može sastojati u
stvarima, pravima, novcu, radu i drugim dobrima.

(2) Ako se ulaže cijela imovina,
pod njom se razumijeva samo sadašnja imovina, ali ako ugovor obuhvaća i buduću
imovinu, pod njom se razumijeva samo stečena, a ne i naslijeđena imovina, osim
ako su obje izrijekom ugovorene.

(3) Ugovor koji se odnosi na
ulaganje samo sadašnje ili samo buduće imovine nije valjan bez popisa i opisa
dijelova koji u nju ulaze.

(4) Ortak koji se obvezao uložiti
samo svoj rad ima pravo na udio u dobiti, ali ne i na udio u glavnici ortaštva,
osim ako je vrijednost njegova rada, procijenjena u novcu, uključena u
glavnicu.

Veličina uloga

Članak 640.

(1) Ako nije drukčije ugovoreno,
ortaci su obvezni na jednake uloge.

(2) Ortak nije obvezan na
naknadno povećanje ugovorenog uloga, ali ako se zbog promijenjenih okolnosti
zajednički cilj ne bi mogao postići bez povećanja uloga, ortak koji ne pristaje
na povećanje može istupiti iz ortaštva, a može ga se iz njega i isključiti.

(3) Svi su ortaci, u pravilu,
dužni jednako sudjelovati u ostvarivanju zajedničkog cilja, bez obzira na vrstu
i veličinu njihovih uloga.

Unošenje uloga u imovinu
ortaštva

Članak 641.

(1) Stvari i prava koji čine
ulog postaju imovinom ortaštva na temelju ugovora o ortaštvu na način propisan
za stjecanje pojedinih imovinskih prava.

(2)
Ortak odgovara za materijalne i pravne nedostatke svog uloga.

(3)
Glede snošenja rizika za slučajnu propast ili oštećenje stvari i glede odgovornosti
za nedostatke stvari na odgovarajući se način primjenjuju odredbe o zakupu, ako
se stvar daje na korištenje, a odredbe o kupoprodaji, ako se ulaže vlasništvo
stvari.

(4)
Kad se ulažu novac i stvari procijenjene u novcu, u dvojbi se smatra da se daju
u vlasništvo.

(5)
Ortak ne može raspolagati svojim udjelom niti pojedinim stvarima i pravima iz
zajedničke imovine, niti može zahtijevati njezinu diobu.

(6) Ali ortak može raspolagati s
pravom na naknadu izdataka koje je imao u obavljanju poslova ortaštva, ako
dospijevaju prije prestanka ortaštva, na kamate koje mu pripadaju za
predujmljeni novac i na isplatu onoga što će mu pripasti po prestanku ortaštva.

III. POSLOVODSTVO I
ZASTUPANJE

Zajedničko poslovodstvo

Članak 642.

(1) Pravo na vođenje poslova
ortaštva pripada zajednički svim ortacima.

(2) Odluke u vođenju poslova
ortaštva donose se primjenom propisa o upravljanju stvarju u suvlasništvu.

(3) Ortak koji ulaže samo svoj
rad, a koji nije uključen u glavnicu, sudjeluje kod donošenja odluka, ali bez
prava glasa.

Prijenos poslovodstva,
zastupanje, zabrana konkurencije

Članak 643.

(1) Kad je ugovorom o ortaštvu
ovlaštenje na vođenje poslova preneseno na jednog ili više ortaka, tada se oni
smatraju opunomoćenicima.

(2) Ako je ovlaštenje na vođenje
poslova preneseno na više ortaka, na odgovarajući se način primjenjuje odredba
članka 642. stavka 2. ovoga Zakona, ali ako je ugovorom o ortaštvu određeno da
svaki od njih može sam poduzimati poslove, svaki se od ostalih ortaka
ovlaštenih na vođenje poslova može usprotiviti poduzimanju posla u kojem se
slučaju namjeravani posao ne može poduzeti.

(3) Na prava i obveze ortaka
kojima je povjereno vođenje poslova ortaštva na odgovarajući se način
primjenjuju i odredbe ovoga Zakona o nalogu, ako ugovorom o ortaštvu nije
drukčije određeno.

(4) Nijedan ortak nema pravo
povjeriti vođenje poslova ortaštva trećoj osobi, niti koga primiti u ortaštvo,
a ni poduzeti posao kojim bi se, radi svoje posebne koristi, ugrozilo
postizanje zajedničkog cilja ili nanijela šteta ortaštvu.

Polaganje računa

Članak 644.

(1) Ortaci kojima je povjereno
poslovodstvo dužni su uredno voditi poslovne knjige i polagati račun o stanju
zajedničke imovine te svim prihodima i rashodima.

(2)
Prije nego se dovrši posao, ne može se zahtijevati za­ključni obračun i podjela
dobiti i gubitka, ali ako se radi o dugoročnim poslovima koji donose godišnji
prihod, ortaci mogu zahtijevati polaganje računa i podjelu dobiti po proteku
svake poslovne godine.

(3)
Ortak koji je pristao na podnošenje samo zaključnog obračuna ili se odrekao
prava zahtijevati polaganje računa može, ako dokaže nepošteno vođenje poslova,
zahtijevati polaganje računa za dovršene i započete poslove.

(4)
Ostali ortaci dužni su ortaku koji vodi poslove nadoknaditi izdatke koje je pri
tome učinio kao i štetu koju pretrpi zbog rizika koji su s time neposredno u
vezi.

(5)
Za predujmljeni novac ortak ima pravo na kamate od dana kad ga je predujmio pa
do isplate.

(6)
Ortak koji vodi poslove ortaštva nema pravo na posebnu nagradu za osobno
uloženi trud u vođenju tih poslova.

Pravo nadzora

Članak 645.

(1)
Ortaci koji su povjerili poslovodstvo jednom ili nekolicini ortaka, zadržavaju
pravo osobnog nadzora nad poslovanjem ortaštva koje uključuje pravo zahtijevati
izvješće o poslovima ortaštva i pravo uvida u poslovne knjige i druge isprave.

(2)
Isključenje ili ograničenje prava ortaka iz stavka 1. ovoga članka je bez
učinka ako se može osnovano posumnjati da poslovi ortaštva nisu uredno vođeni.

Oduzimanje ovlaštenja i
otkaz poslovodstva

Članak 646.

(1)
Ovlaštenje na vođenje poslova preneseno na jednog ili više ortaka, ako ugovorom
o ortaštvu nije drukčije određeno, može se jednoglasnom odlukom ostalih ortaka
oduzeti zbog grube povrede povjerene dužnosti, nesposobnosti za uspješno
vođenje poslova ili drugih važnih razloga.

(2)
Ortak može otkazati povjereno mu poslovodstvo ako za to ima opravdan razlog.

(3)
U slučaju otkaza odgovarajuće se primjenjuju odredbe ovoga Zakona o nalogu koje
se odnose na otkaz nalogoprimca.

IV. ODNOS PREMA TREĆIMA

Sklapanje pravnih poslova

Članak 647.

(1) Ortak ne može pravnim poslom
s trećom osobom pravovaljano obvezati ortaštvo bez izričitog ili prešutnog
pristanka ostalih ortaka ili njihovih opunomoćenika.

(2) Položaj trećega može imati i
ortak koji je u ortaštvu samo s dijelom svoje imovine, a s preostalim dijelom
samostalno sudjeluje u pravnom prometu.

Tražbine i dugovanja
ortaštva

Članak 648.

(1) Ako ugovorom o ortaštvu nije
drukčije određeno, tražbine ortaštva pripadaju svim ortacima zajedno.

(2)
Ortak može zahtijevati od dužnika da obvezu ispuni svim ortacima zajedno, a
samo njemu ako je od svih ostalih ortaka ovlašten primiti ispunjenje.

(3)
Dužnik može ispuniti obvezu prema ortaštvu ortaku kojega sam izabere, sve dok
svi ortaci ili neki od njih ne zahtijevaju ispunjenje.

(4)
Ako s vjerovnikom nije drukčije ugovoreno, za obveze ortaštva solidarno
odgovaraju svi ortaci.

(5)
Treći kao dužnik ortaštva ne može staviti u prijeboj tražbinu koju ima prema
nekome od ortaka s tražbinama koje pripadaju ortaštvu.

(6)
Prigovor da tražbina pripada imovini ortaštva ne može se istaknuti prema
dužniku koji to nije znao, niti mu je moralo biti poznato.

V. ODGOVORNOST ZA ŠTETU

Odgovornost za štetu i
nedopuštenost prijeboja

Članak 649.

(1) Ortak odgovara za štetu koju
nanese ortaštvu, osim ako dokaže da je šteta nastala bez njegove krivnje.

(2)
Nije dopušten prijeboj štete s korišću koju je ortak inače pribavio ortaštvu,
osim kad su šteta i korist nastale istim samovlasno poduzetim poslom.

VI. DOBIT I GUBITAK

Pojam

Članak 650.

(1) Dobit je onaj dio imovine
ortaštva koji preostane nakon odbitka vrijednosti uloga, zajedničkih dugova i
troškova.

(2) Gubitak nastaje kad imovina
ortaštva padne ispod vrijednosti uloga.

Udjeli u dobiti i gubitku

Članak 651.

(1) Ako udjeli ortaka u dobiti i
gubitku nisu utvrđeni ugovorom o ortaštvu, svaki ortak ima, neovisno o vrsti i
veličini uloga, jednak udio u dobiti i gubitku.

(2) Ako je određen samo udio u
dobiti, ili samo u gubitku, u dvojbi to utanačenje vrijedi za dobit i za
gubitak.

VII. ISTUP I ISKLJUČENJE
ORTAKA

Istup iz ortaštva

Članak 652.

(1)
Ugovor o ortaštvu sklopljen na neodređeno vrijeme ortak može otkazati u svako
doba, osim u nevrijeme ili na štetu ostalih ortaka.

(2)
Isto vrijedi za ortaštvo koje je nakon isteka određenog vremena prešutno
nastavljeno, kao i za ortaštvo osnovano za trajanja života ortaka.

(3)
Ugovor o ortaštvu sklopljen na određeno vrijeme može se otkazati prije isteka
toga vremena samo iz važnih razloga, a osobito zbog povrede bitne obveze iz
ugovora o ortaštvu koju, namjerno ili iz krajnje nepažnje, učini drugi ortak,
zbog nemogućnosti ispunjenja takve obveze ili smrti, odnosno istupa ortaka od
kojega je poglavito zavisilo obavljanje poslova ortaštva.

(4)
Ortak koji otkaže suprotno odredbama iz stavka 1. i 2. ovoga članka, odgovara
ostalim ortacima za štetu koja zbog toga nastane.

(5)
Vjerovnik koji je postigao pljenidbu udjela u imovini ortaka, može otkazati
ortaštvo i bez pridržavanja otkaznog roka.

(6)
Za vrijeme trajanja ortaštva vjerovnik ne može ostvarivati prava ortaka iz
ugovora o ortaštvu, osim prava na udio u dobiti.

(7)
Ništetna je odredba ugovora kojom se isključuje ili ograničuje pravo ortaka na
otkaz ugovora o ortaštvu.

Isključenje ortaka

Članak 653.

(1) Ortak se može isključiti iz
ortaštva ako za to postoje važni razlozi, a osobito zbog povrede bitne obveze
iz ugovora o ortaštvu, pada pod stečaj, potpunog ili djelomičnog oduzimanja
poslovne sposobnosti ili gubitka povjerenja zbog učinjenog kažnjiva djela.

(2)
Odluku o isključenju, ako nije drukčije ugovoreno, donose ostali ortaci
jednoglasno.

Učinak istupa i isključenja

Članak
654.

(1)
Učinak istupa i isključenja nastupa danom izjave o otkazu, odnosno danom
priopćenja odluke o isključenju, pa i onda kad su bili osporeni, a zatim
potvrđeni kao pravovaljani.

(2)
Ortak koji je otkazao ugovor o ortaštvu ili je iz ortaštva isključen sudjeluje
u dobiti i gubitku nastalima do dana otkaza, odnosno isključenja.

(3) Ortak sudjeluje u dobiti i u
gubitku i iz onih poslova koji u vrijeme njegova izlaska iz ortaštva još nisu
bili okončani i koje su ostali ortaci ovlašteni privesti kraju onako kako je to
za njih najpovoljnije.

(4) Ortak koji je izašao iz
njega ima pravo po proteku svake poslovne godine zahtijevati obračun o poslovima
koji su u međuvremenu privedeni kraju, o isplatama koje mu na temelju toga
pripadaju i o stanju poslova koji još nisu okončani.

(5) Udio ortaka iz stavka 1.
ovoga članka u imovini ortaštva prirasta ostalim ortacima, a ovi su dužni
vratiti mu stvari koje je dao ortaštvu na korištenje, osloboditi ga zajedničkih
obveza, odnosno dati mu primjereno osiguranje ako te obveze još nisu dospjele i
isplatiti mu ono što bi dobio od zajedničke imovine kad bi u vrijeme njegova
istupa, odnosno isključenja ortaštvo prestalo.

(6) Ako zajednička imovina nije
dovoljna da se njome pokriju zajedničke obveze i ulozi, ortak koji je izašao iz
njega dužan je razmjerno njegovu udjelu u ortaštvu ostalim ortacima nadoknaditi
taj gubitak.

(7) Ostala prava i obveze ortaka
iz stavka 1. ovoga članka utvrđuju se prema odredbama o diobi zajedničke
imovine ortaštva u slučaju njegova prestanka.

VIII. PRESTANAK ORTAŠTVA

Razlozi prestanka

Članak 655.

Ortaštvo prestaje:

1. ostvarenjem cilja ortaštva
ili ako njegovo ostvarenje postane nemogućim,

2. protekom vremena na koje je
sklopljen ugovor o ortaštvu,

3. propašću zajedničke imovine,

4. sporazumom ortaka,

5. smrću, odnosno prestankom
postojanja te istupom i isklju­čenjem ortaka, ako ortaštvo čine dva ortaka,

6. odlukom suda u slučaju prestanka
ortaštva iz važnog ra­zloga.

Nasljeđivanje prava i obveza
ortaka

Članak 656.

(1) Prava i obveze ortaka u
pravilu ne prelaze na njegove nasljednike.

(2) Nasljednici ortaka dužni su
o njegovoj smrti bez odgađanja obavijestiti ostale ortake i poduzeti mjere za
zaštitu njihovih interesa, a ostali ortaci su dužni bez odgađanja preuzeti
poslove koji su bili povjereni umrlome ortaku.

(3) Nasljednici ortaka, ako se
ortaštvo ne bi s njima nastavilo, ovlašteni su zahtijevati polaganje računa i
njihovo podmirenje do dana ostaviteljeve smrti, ali i obvezni podmiriti ono što
je ostavitelj dugovao ortaštvu.

(4) Ako su ugovorom o ortaštvu
izrijekom obuhvaćeni nasljednici ortaka, obvezni su, ako prihvate nasljedstvo,
nastaviti ortaštvo, ali ta se obveza ne može odnositi na nasljednike
nasljednika.

(5) Ako nasljednik nije u stanju
ispuniti ostaviteljeve obveze prema ortaštvu, odbit će mu se od naslijeđenog
udjela razmjeran dio.

IX. DIOBA ZAJEDNIČKE IMOVINE

Povrat stvari

Članak 657.

(1) Nakon prestanka ortaštva slijedi
dioba zajedničke imovine.

(2) Stvari koje je ortak dao na
korištenje, odnosno uporabu ortaštvu, vraćaju mu se s time da nema pravo na
naknadu za slučajnu propast ili oštećenje stvari, niti za njezino pogoršanje
zbog redovite uporabe.

Redoslijed u diobi
zajedničke imovine

Članak 658.

(1)
Iz zajedničke imovine najprije se podmiruju dugovanja ortaštva, a ako su
nedospjela i sporna ostavlja se onoliko koliko je potrebno za njihovo
podmirenje.

(2)
Nakon podmirenja zajedničkih dugova vraćaju se ulozi s time da se za nenovčane
uloge, osim onih koji su se sastojali u radu ili prepuštanju stvari na uporabu,
naknađuje vrijednost koju su imali u vrijeme ulaganja.

(3)
Radi namirenja dugova i vraćanja uloga unovčit će se zajednička imovina, ako je
to potrebno.

(4)
Ostatak zajedničke imovine, nakon podmirenja dugova ortaštva i vraćanja uloga,
dijeli se na ortake prema njihovim udjelima u dobiti.

(5)
Ako je to potrebno radi diobe imovine, smatra se da se ortaštvo nastavlja glede
okončanja poslova u tijeku, sklapanja novih poslova potrebnih za okončanje tih
poslova kao i za održavanje i upravljanje zajedničkom imovinom.

(6)
Ako iz ugovora o ortaštvu ne proizlazi što drugo, s prestankom ortaštva
prestaje i ovlaštenje ortaka da vodi poslove ortaštva, a poslove iz stavka 5.
ovoga članka nastavljaju voditi svi ortaci zajedno.

Doplata manjka

Članak
659.

Ako
zajednička imovina nije dovoljna za podmirenje zajedničkih dugova i vraćanje
uloga, ortaci doplaćuju manjak prema razmjeru snašanja gubitka, ali ako se od
nekog ortaka ne bi mogao naplatiti dio koji na njega otpada, ostali ortaci ga
snose na jednake dijelove.

Primjena odredaba o razvrgnuću suvlasničke zajednice

Članak
660.

Na
pitanja u vezi s diobom zajedničke imovine koja nisu uređena u prethodnim
odredbama, na odgovarajući se način primjenjuju propisi o razvrgnuću
suvlasničke zajednice.

Odsjek
14.

UGOVOR
O PRIJEVOZU

I. OPĆE ODREDBE

Pojam

Članak
661.

(1)
Ugovorom o prijevozu obvezuje se prijevoznik prevesti na određeno mjesto neku
osobu ili stvar, a putnik, odnosno pošiljatelj se obvezuje da mu za to plati
određenu naknadu.

(2)
Prijevoznikom, prema ovom Zakonu, smatra se kako osoba koja se bavi prijevozom
kao svojim redovitim poslovanjem, tako i svaka druga osoba koja se ugovorom
obveže izvršiti prijevoz uz naknadu.

Obveze prijevoznika u
linijskom prijevozu

Članak 662.

(1) Prijevoznik koji obavlja
prijevoz na određenoj liniji (linijski prijevoz) dužan je redovito i uredno
održavati objavljenu liniju.

(2) On je dužan primiti na
prijevoz svaku osobu i svaku stvar koji udovoljavaju uvjetima određenim u
objavljenim općim uvjetima.

(3) Ako redovita prijevozna
sredstva prijevoznika nisu dovoljna za izvršenje svih zahtijevanih prijevoza,
prvenstvo imaju osobe ili stvari za koje je to posebnim propisima predviđeno, a
daljnje se prvenstvo određuje prema redu zahtjeva, s tim da se između
istodobnih zahtjeva prvenstvo određuje prema većoj duljini prijevoza.

Odustanak od ugovora

Članak 663.

(1) Pošiljatelj, odnosno putnik
može odustati od ugovora prije nego što počne njegovo ispunjenje, ali je dužan
naknaditi štetu koju bi prijevoznik pretrpio zbog toga.

(2) Kad prijevoznik s
počinjanjem prijevoza kasni toliko da druga strana više nema interesa za
ugovoreni prijevoz, ili kad prijevoznik neće ili ne može izvršiti ugovoreni
prijevoz, druga strana može odustati od ugovora i zahtijevati povrat plaćene
naknade.

Visina naknade za prijevoz

Članak 664.

(1) Ako je visina naknade za
prijevoz određena tarifom ili kojim drugim objavljenim obvezatnim aktom, ne
može se ugovoriti veća naknada.

(2) Ako iznos naknade za
prijevoz nije određen tarifom ili kojim drugim objavljenim obvezatnim aktom, a
ni ugovorom, prijevoznik ima pravo na uobičajenu naknadu za tu vrstu prijevoza.

(3) U ostalom na odgovarajući se
način primjenjuju odredbe o naknadi kod ugovora o djelu.

Ograničenje primjene
odredaba ovoga odsjeka

Članak 665.

Odredbe ovoga odsjeka
primjenjuju se na sve vrste prijevoza ako zakonom za pojedine vrste nije
drukčije određeno.

II. UGOVOR O PRIJEVOZU
STVARI

*1. Opće odredbe*

Predaja stvari

Članak 666.

Prijevoznik je dužan stvar koju
je primio radi prijevoza predati na određenom mjestu pošiljatelju ili
primatelju.

O čemu pošiljatelj treba
obavijestiti prijevoznika

Članak 667.

(1) Pošiljatelj je dužan
obavijestiti prijevoznika o vrsti pošiljke, njezinu sadržaju i količini, i
priopćiti mu kamo pošiljka treba biti prevezena, ime i adresu primatelja
pošiljke, svoje ime i svoju adresu te sve drugo što je potrebno da bi
prijevoznik mogao ispuniti svoje obveze bez odgađanja i smetnji.

(2)
Kad se u pošiljci nalaze dragocjenosti, vrijednosni papiri ili druge skupocjene
stvari, pošiljatelj je dužan obavijestiti o tome prijevoznika u vrijeme njihove
predaje na prijevoz i priopćiti mu njihovu vrijednost.

(3)
Kad je riječ o prijevozu opasne stvari ili stvari za koju su potrebni posebni
uvjeti prijevoza, pošiljatelj je dužan o tome obavijestiti prijevoznika na
vrijeme tako da bi on mogao poduzeti odgovarajuće posebne mjere.

(4) Ako pošiljatelj ne dade
prijevozniku podatke iz stavka 1. i 3. ovoga članka ili mu ih dade pogrešno,
odgovara za štetu koja bi zbog toga nastala.

Teretni list

Članak 668.

(1) Ugovaratelji su dužni o
pošiljci predanoj na prijevoz načiniti teretni list.

(2)
Teretni list mora sadržavati: nadnevak i mjesto nači­njenja, ime (tvrtku,
naziv) i adresu pošiljatelja i prijevoznika, registarski broj vozila, podatke o
vrsti, količini i pakiranju pošiljke, popis isprava koje se prilažu uz teretni
list, nadnevak i mjesto utovara, ime (tvrtku, naziv) i adresu primatelja,
odredište i mjesto istovara, iznos naknade za prijevoz, odnosno zabilješku da
je naknada plaćena unaprijed, troškove prijevoza, odredbu o iznosu kojim je
pošiljka opterećena, potpise obiju strana.

(3)
Teretni list može sadržavati i druge podatke o kojima se strane sporazume.

(4)
Teretni list se popunjava u tri primjerka, jedan za primatelja, drugi za
prijevoznika koji prati pošiljku, treći za pošiljatelja.

(5)
Teretni list može sadržavati odredbu »po naredbi« ili glasiti na donositelja, u
kojem slučaju se na primjerku pošiljatelja mora naznačiti da se radi o
prenosivom teretnom listu, a na ostalim primjercima da je izdan prenosivi
teretni list.

Ugovor o prijevozu i teretni list

Članak 669.

Postojanje i valjanost ugovora o
prijevozu neovisni su o postojanju teretnog lista i njegovoj točnosti.

*2. Odnos pošiljatelja i
prijevoznika*

Pakiranje

Članak 670.

(1) Pošiljatelj je dužan
zapakirati stvari na propisani ili uo­bičajeni način da ne bi došlo do nastanka
kakve štete ili ugrožavanja sigurnosti ljudi ili dobara.

(2)
Prijevoznik je dužan upozoriti pošiljatelja na nedostatke pakiranja koji se
mogu opaziti, inače odgovara za oštećenje pošiljke koje bi se dogodilo zbog tih
nedostataka.

(3)
Ali prijevoznik ne odgovara za oštećenje pošiljke ako je pošiljatelj, iako mu
je skrenuta pozornost na nedostatke pakiranja, zahtijevao da prijevoznik primi
pošiljku na prijevoz s tim nedostacima.

(4)
Prijevoznik je dužan odbiti pošiljku ako su nedostaci u njezinu pakiranju takvi
da može biti ugrožena sigurnost osoba ili dobara ili prouzročena kakva šteta.

(5)
Za štetu koju zbog nedostatka u pakiranju pretrpe treće osobe dok se stvar
nalazi kod prijevoznika odgovara prijevoznik, a on ima pravo zahtijevati
naknadu od pošiljatelja.

Naknada za prijevoz i troškovi u vezi s prijevozom

Članak
671.

(1)
Pošiljatelj je dužan isplatiti prijevozniku naknadu za prijevoz i troškove u
vezi s prijevozom.

(2) Ako u teretnom listu nije
navedeno da pošiljatelj plaća naknadu za prijevoz i ostale troškove u vezi s
prijevozom, smatra se da je pošiljatelj uputio prijevoznika da ih naplati od
primatelja.

Raspolaganje pošiljkom

Članak 672.

(1) Pošiljatelj može raspolagati
pošiljkom i mijenjati naloge sadržane u ugovoru te može dati nalog prijevozniku
da obustavi daljnji prijevoz pošiljke, da mu pošiljku vrati, da je preda drugom
primatelju ili da je uputi u neko drugo mjesto.

(2) Pravo pošiljatelja da
mijenja naloge prestaje nakon prispijeća pošiljke u odredišno mjesto, kad
prijevoznik preda primatelju teretni list, ili kad prijevoznik pozove
primatelja da preuzme pošiljku, ili kad primatelj sam zatraži njezinu predaju.

(3) Ako je izdan teretni list po
naredbi, odnosno na donositelja, prava pošiljatelja iz stavka 2. ovoga članka
pripadaju isključivo zakonitom imatelju teretnog lista.

(4) Ovlaštena osoba koja se
posluži pravom davanja novih naloga prijevozniku dužna je naknaditi mu troškove
i štetu što ih je imao zbog toga te mu na njegov zahtjev dati jamstvo da će mu
troškovi i šteta biti naknađeni.

Pravac prijevoza

Članak 673.

(1) Prijevoznik je dužan
izvršiti prijevoz ugovorenim putem.

(2) Ako nije ugovoreno kojim
putem treba izvršiti prijevoz, prijevoznik je dužan izvršiti ga onim putem koji
najviše odgovara interesima pošiljatelja.

Smetnje pri izvršenju
prijevoza

Članak 674.

(1) Prijevoznik je dužan
obavještavati pošiljatelja o svim okolnostima koje bi bile od utjecaja na
izvršenje prijevoza i postupiti po uputama što ih od njega dobije.

(2) Prijevoznik nije dužan
postupiti po uputama pošiljatelja čije bi izvršenje moglo ugroziti sigurnost
osoba ili dobara.

(3) Ako bi slučaj bio takav da
se ne bi mogle čekati po­šiljateljeve upute, prijevoznik je dužan postupiti
kako bi postupio dobar gospodarstvenik, odnosno dobar domaćin u istoj situaciji
i o tome obavijestiti pošiljatelja i tražiti njegove daljnje upute.

(4) Prijevoznik ima pravo na
naknadu troškova što ih je imao zbog smetnji nastalih bez njegove krivnje.

Naknada u slučaju prekida
prijevoza

Članak 675.

(1) Ako je prijevoz prekinut iz
nekog uzroka za koji odgovara prijevoznik, on ima pravo na razmjeran dio
naknade za izvršeni prijevoz, ali je drugoj ugovornoj strani dužan naknaditi
štetu nastalu prekidom prijevoza.

(2) Ako je prijevoz prekinut iz
nekog uzroka za koji ne odgovara nijedna od zainteresiranih osoba, prijevoznik
ima pravo na razliku između ugovorene naknade za prijevoz i troškove prijevoza
od mjesta gdje je prijevoz prekinut do odredišnog mjesta.

(3) Prijevoznik nema pravo ni na
dio naknade ako u tijeku prijevoza pošiljka propadne zbog više sile.

Kad pošiljka ne može biti
predana

Članak 676.

(1) Ako primatelj ne može biti
obaviješten o prispijeću pošiljke ili je odbije primiti, i uopće ako pošiljka
ne može biti predana, ili ako primatelj ne isplati prijevozniku dužnu naknadu i
ostale iznose koji terete pošiljku, prijevoznik je dužan obavijestiti o tome
pošiljatelja, tražiti od njega upute i poduzeti za njegov račun potrebne mjere
za čuvanje stvari.

(2) Ako u primjerenom roku
ovlaštena osoba ne poduzme ništa s pošiljkom, prijevoznik je ima pravo prodati
prema pravilima o prodaji dugovane stvari u slučaju zakašnjenja vjerovnika i
naplatiti svoje tražbine iz postignute cijene, a ostatak je dužan položiti kod
suda za ovlaštenu osobu.

Odgovornost prijevoznika
prema pošiljatelju

Članak 677.

Ako je prijevoznik predao
pošiljku primatelju, a nije naplatio iznos kojim je bila opterećena, dužan je
isplatiti taj iznos pošiljatelju, ali ima pravo tražiti naknadu od primatelja.

*3. Odnos prijevoznika i
primatelja*

Obavješćivanje primatelja o
prispijeću pošiljke

Članak 678.

(1) Prijevoznik je dužan
obavijestiti primatelja bez odga­đanja da je pošiljka prispjela, staviti mu je
na raspolaganje kako je ugovoreno i podnijeti mu teretni list.

(2) Ako je teretni list izdan po
naredbi ili na donositelja, prijevoznik je dužan postupiti po odredbi iz stavka
1. ovoga članka samo ako je u teretnom listu označena osoba u odredišnom mjestu
koju treba obavijestiti da je pošiljka prispjela.

Predaja pošiljke

Članak 679.

Prijevoznik može odbiti predaju
pošiljke ako mu se istodobno ne preda primjerak teretnog lista na kojem je
primatelj potvrdio da mu je pošiljka predana.

Pravo primatelja da
zahtijeva predaju pošiljke

Članak 680.

(1)
Primatelj može ostvariti prava iz ugovora o prijevozu prema prijevozniku i od
njega zahtijevati predaju teretnog lista i pošiljke tek pošto ona prispije u
odredišno mjesto.

(2)
Prijevoznik je dužan na zahtjev primatelja predati mu pošiljku prije nego što
ona prispije u odredište samo ako ga je na to ovlastio pošiljatelj.

(3)
Primatelj može ostvariti prava iz ugovora o prijevozu i zahtijevati od
prijevoznika predaju pošiljke samo ako udovolji uvjetima predviđenim u ugovoru
o prijevozu.

Utvrđivanje istovjetnosti i
stanja pošiljke

Članak 681.

(1) Ovlaštena osoba ima pravo
zahtijevati da se zapisnički utvrdi istovjetnost pošiljke i, ako je pošiljka
oštećena, u čemu se sastoji oštećenje.

(2)
Ako se utvrdi da pošiljka nije ona koja je bila predana prijevozniku, ili da je
oštećenje veće nego što je prijevoznik tvrdio, troškove utvrđivanja snosi
prijevoznik.

Isplata naknade za prijevoz

Članak 682.

(1) Preuzimanjem pošiljke i
teretnog lista primatelj se obvezuje isplatiti prijevozniku naknadu za
prijevoz, ako nije što drugo određeno u ugovoru o prijevozu ili u teretnom
listu, te mu isplatiti iznose kojima je pošiljka opterećena.

(2) Ako primatelj smatra da nije
dužan isplatiti prijevozniku onoliko koliko ovaj zahtijeva, on može ostvariti
prava iz ugovora samo ako kod suda položi sporni iznos.

*4. Odgovornost za
gubitak, oštećenje i zakašnjenje*

Gubitak i oštećenje pošiljke

Članak 683.

(1) Prijevoznik odgovara za
potpun ili djelomičan gubitak i oštećenje pošiljke od trenutka preuzimanja do
njezine predaje, osim ako ne dokaže da je šteta nastala bez njegove krivnje.

(2) Prijevoznik za štetu odgovara
do iznosa određenog zakonom ili međunarodnim ugovorom.

(3) Ako nije drukčije ugovoreno,
vrijednost robe određuje se prema tržišnoj cijeni pošiljke u vrijeme i mjestu
predaje na prijevoz.

(4) Ništetne su odredbe ugovora
o prijevozu, općih uvjeta prijevoza, tarifa ili kojega drugoga općeg akta
kojima se prijevoznik potpuno ili djelomice oslobađa odgovornosti predviđene
ovim Zakonom, prebacuje teret dokazivanja s prijevoznika ili kojima se
predviđaju povoljnija ograničenja odgovornosti i visine naknade od onih
predviđenih zakonom ili međunarodnim ugovorom.

Gubitak ili oštećenje
pošiljke skupocjenih stvari

Članak 684.

(1) U slučaju gubitka ili
oštećenja pošiljke u kojoj su se nalazile dragocjenosti, vrijednosni papiri ili
druge skupocjene stvari, prijevoznik je dužan naknaditi tako nastalu štetu
preko iznosa navedenih u članku 683. stavku 2. ovoga Zakona samo ako je pri
predaji stvari na prijevoz bio obaviješten o naravi tih stvari i njihovoj
vrijednosti, ili ako je štetu prouzročio namjerno ili krajnjom nepažnjom.

(2) Ako su se s navedenim
stvarima u pošiljci nalazile i druge stvari, za njihov gubitak ili oštećenje
prijevoznik odgovara po općim pravilima o odgovornosti prijevoznika.

Vraćanje plaćene naknade za
prijevoz

Članak 685.

U slučaju potpunog gubitka
pošiljke prijevoznik je, pored naknade štete, dužan pošiljatelju vratiti
naknadu za prijevoz ako je ona plaćena.

Kad primatelj preuzme
pošiljku bez prigovora

Članak 686.

(1) Kad primatelj preuzme
pošiljku bez prigovora i isplati prijevozniku njegove tražbine, prestaje
odgovornost prijevoznika, osim ako je oštećenje zapisnički utvrđeno prije
preuzimanja pošiljke.

(2)
Prijevoznik ostaje odgovoran za oštećenja pošiljke koja se uobičajenim
pregledom nisu mogla opaziti u času predaje primatelju, ako ga je primatelj
obavijestio o tim oštećenjima odmah po njihovu otkrivanju, ali ne kasnije od
osam dana od predaje.

(3)
Prijevoznik se ne može pozivati na odredbe iz stavka 1. i 2. ovoga članka ako
je oštećenje prouzročio namjerno ili krajnjom nepažnjom.

Odgovornost prijevoznika za
zakašnjenje

Članak 687.

(1) Prijevoznik je dužan
ovlašteniku naknaditi štetu zbog zakašnjenja u visini određenoj zakonom ili
međunarodnim ugovorom, osim ako dokaže da je do zakašnjenja došlo bez njegove
krivnje.

(2) Zakašnjenje postoji ako
pošiljka nije isporučena u ugovorenom roku, a ako rok nije ugovoren, kad
trajanje prelazi vrijeme koje se može razumno priznati urednom prijevozniku,
uzimajući u obzir konkretne okolnosti i osobito, kod komadnih pošiljaka, vrijeme
slaganja pošiljke na uobičajeni način.

Odgovornost za pomoćnike

Članak 688.

Prijevoznik odgovara za osobe
koje su po njegovu nalogu radile na izvršenju prijevoza.

Kad oslobođenje i
ograničenje odgovornosti ne vrijedi

Članak 689.

Oslobođenje od odgovornosti i
ograničenje iznosa naknade ne vrijede ako ovlaštena osoba dokaže da je šteta
prouzročena namjerom ili krajnjom nepažnjom prijevoznika ili njegovih
pomoćnika.

*5. Sudjelovanje više
prijevoznika u prijevozu*

Kad odgovaraju solidarno

Članak 690.

(1) Prijevoznik koji povjeri
nekom drugom prijevozniku potpuno ili djelomično izvršenje prijevoza pošiljke
što ju je primio na prijevoz, odgovoran je za njezin prijevoz od njezina
primitka do predaje, ali ima pravo na naknadu od prijevoznika kojem je pošiljku
povjerio.

(2) Ako drugi prijevoznik
preuzme od prvog prijevoznika s pošiljkom i teretni list, on postaje ugovorna
strana u ugovoru o prijevozu, s pravima i dužnostima solidarnog dužnika i
solidarnog vjerovnika, čiji su udjeli razmjerni njegovu udjelu u prijevozu.

(3) Isto vrijedi i kad se za
izvršenje prijevoza neke pošiljke obveže jednim istim ugovorom više
prijevoznika koji će sudjelovati u prijevozu jedan za drugim.

(4) Svaki od više prijevoznika ima
pravo zahtijevati da se utvrdi stanje pošiljke u vrijeme kad mu se predaje radi
izvršenja njegova dijela prijevoza.

(5) Solidarno odgovorni
prijevoznici sudjeluju u snošenju štete razmjerno svojim udjelima u prijevozu,
osim onoga koji dokaže da šteta nije nastala dok je on prevozio pošiljku.

(6) Prigovori učinjeni kasnijem
prijevozniku djeluju i prema svim prijašnjima.

Podijeljena odgovornost
prijevoznika

Članak 691.

Kad u izvršenju prijevoza iste
pošiljke sudjeluje jedan za drugim nekoliko prijevoznika što ih je odredio
pošiljatelj, svaki od njih odgovara samo za svoj dio prijevoza.

*6. Založno pravo*

Kad prijevoznik ima založno
pravo

Članak 692.

(1) Radi osiguranja naplate
naknade za prijevoz i nužnih troškova što ih je učinio u vezi s prijevozom,
prijevoznik ima založno pravo na stvarima koje su mu predane radi prijevoza i u
vezi s prijevozom, dok ih drži ili dok ima ispravu pomoću koje može raspolagati
njima.

(2) Kad je u izvršenju prijevoza
sudjelovalo više prijevoznika jedan za drugim, njihove tražbine u vezi s
izvršenjem prijevoza osigurane su također tim zalogom, i posljednji prijevoznik
je dužan, ako teretni list ne sadrži što drugo, naplatiti sve tražbine po
teretnom listu.

(3) Tražbine prijašnjeg
prijevoznika i njegovo založno pravo prelaze na kasnijeg prijevoznika koji mu
je isplatio te tražbine.

(4) To isto vrijedi i ako
prijevoznik isplati otpremnikove tražbine.

Sukob založnih prava

Članak 693.

(1) Kad pored založnog prava
prijevoznika postoje na istoj stvari istodobno založno pravo komisionara,
otpremnika i skladištara, prvenstvo naplate imaju tražbine bilo kojega od tih
vjerovnika nastale otpremom ili prijevozom, i to obratno redu kojim su nastale.

(2) Ostale tražbine komisionara
i skladištara, a i tražbine otpremnika i prijevoznika nastale davanjem
predujmova, napla­ćuju se tek nakon isplate tražbina navedenih u stavku 1.
ovoga članka, i to po redu kojim su nastale.

III. UGOVOR O PRIJEVOZU
OSOBA

Opća odredba

Članak 694.

Prijevoznik
je dužan prijevoz osoba izvršiti sigurno onim prijevoznim sredstvom koje je
određeno ugovorom o prijevozu i uz uvjete udobnosti i higijene koji se prema
vrsti prijevoznog sredstva i udaljenosti puta smatraju nužnim.

Pravo putnika na određeno mjesto

Članak 695.

Prijevoznik je dužan dati
putniku ono mjesto i u onom prije­voznom sredstvu kako je ugovoreno.

Odgovornost prijevoznika za
zakašnjenje

Članak 696.

(1) Prijevoznik je dužan
prevesti putnike do određenog mje­sta na vrijeme.

(2)
On odgovara za štetu koju putnik pretrpi zbog zaka­š­nje­nja, osim ako je do zakašnjenja
došlo iz uzroka koje nije mogao otkloniti ni pažnjom dobrog stručnjaka.

(3)
Visina naknade štete ne može biti viša od one utvrđene zakonom ili međunarodnim
ugovorom.

Odgovornost prijevoznika za sigurnost putnika

Članak
697.

(1)
Prijevoznik odgovara za sigurnost putnika od početka do završetka prijevoza,
uključujući vrijeme ulaženja i izlaženja iz vozila, kako u slučaju naplatnog,
tako i u slučaju besplatnog prijevoza, te je dužan naknaditi imovinsku i
neimovinsku štetu koja nastane oštećenjem zdravlja, ozljedom ili smrću putnika,
osim ako je prouzročena radnjom putnika ili stranim uzrokom koji se nije mogao
predvidjeti, ni izbjeći ili otkloniti.

(2)
Ako štetu nije prouzročio namjerno ili krajnjom nepa-žnjom, prijevoznik je
dužan naknaditi štetu do iznosa pred­viđenog zakonom ili međunarodnim ugovorom.

(3) Ništetne su odredbe ugovora
te općih uvjeta prijevoza, tarifa ili kojega drugog općeg akta kojima se ta
odgovornost smanjuje.

Odgovornost za prtljagu
predanu na prijevoz i za ostale stvari

Članak 698.

(1) Prtljagu koju mu je putnik
predao prijevoznik je dužan prevesti u isto vrijeme kad i putnika i predati mu
je nakon završetka prijevoza.

(2) Za gubitak i oštećenje
prtljage koju mu je putnik predao prijevoznik odgovara prema odredbama za
prijevoz stvari.

(3) Za oštećenje stvari koje
putnik drži uza se prijevoznik odgovara samo ako mu se dokaže krivnja.

Odsjek
15.

UGOVOR
O LICENCIJI

I. OPĆE ODREDBE

Pojam

Članak 699.

Ugovorom o licenciji obvezuje se
davatelj licencije ustupiti stjecatelju licencije u cjelini ili djelomično
pravo iskorištavanja izuma, znanja i iskustva, žiga, uzorka ili modela, a
stjecatelj licencije obvezuje se platiti mu za to određenu naknadu.

Oblik

Članak 700.

Ugovor o licenciji mora biti
sklopljen u pisanom obliku.

Trajanje licencije

Članak 701.

Licencija za iskorištavanje
patentiranog izuma, uzorka ili modela ne može biti sklopljena za vrijeme dulje
od trajanja zakonske zaštite tih prava.

Isključiva licencija

Članak 702.

(1) Ugovorom o licenciji
stjecatelj licencije stječe isključivo pravo iskorištavanja predmeta licencije
samo ako je to izrijekom ugovoreno (isključiva licencija).

(2) Ostale mogućnosti
iskorištavanja predmeta licencije zadržava davatelj licencije.

(3) Ako u ugovoru o licenciji nije
naznačeno o kakvoj je licenciji riječ, smatra se da je dana neisključiva
licencija.

Prostorno ograničenje prava
iskorištavanja

Članak 703.

(1) Pravo iskorištavanja
predmeta licencije može biti prostorno ograničeno samo ako to nije protivno
hrvatskom Ustavu i zakonima.

(2) Ako ugovorom o licenciji
nije prostorno ograničeno pravo iskorištavanja predmeta licencije, smatra se da
je licencija prostorno neograničena.

II. OBVEZE DAVATELJA
LICENCIJE

 Predaja predmeta licencije

Članak 704.

(1) Davatelj licencije dužan je
stjecatelju licencije u odre­đenom roku predati predmet licencije.

(2) Davatelj licencije dužan je
stjecatelju licencije predati i dokumentaciju potrebnu za praktičnu primjenu
predmeta licencije.

Davanje uputa i obavijesti

Članak 705.

Davatelj licencije je dužan
stjecatelju licencije dati sve upute i obavijesti koje su potrebne za uspješno
iskorištavanje predmeta licencije.

Jamstvo za izvodljivost i
uporabljivost

Članak 706.

Davatelj licencije jamči
stjecatelju licencije izvodljivost i uporabljivost predmeta licencije.

Jamstvo da je davatelj
nositelj prava

Članak 707.

(1) Davatelj licencije jamči da
pravo iskorištavanja koje je predmet ugovora pripada njemu, da na njemu nema
tereta i da nije ograničeno u korist nekoga trećega.

(2) Ako je predmet ugovora
isključiva licencija, davatelj licencije jamči da pravo iskorištavanja nije
ustupio drugome ni potpuno ni djelomično.

(3) Davatelj licencije dužan je
čuvati i braniti pravo ustupljeno stjecatelju licencije od svih zahtjeva trećih
osoba.

Obveza davatelja isključive
licencije

Članak 708.

Ako je ugovorena isključiva
licencija, davatelj licencije ne može ni u kojem obliku sam iskorištavati
predmet licencije, niti njegove pojedine dijelove, niti to povjeriti nekome
drugom u granicama prostornog važenja licencije.

III. OBVEZE STJECATELJA
LICENCIJE

Iskorištavanje predmeta
licencije

Članak 709.

Stjecatelj licencije dužan je
iskorištavati predmet licencije na ugovoreni način, u ugovorenom opsegu i u
ugovorenim granicama.

Korištenje naknadnih
usavršavanja

Članak 710.

Ako zakonom ili ugovorom nije
drukčije određeno, stjecatelj licencije nije ovlašten iskorištavati naknadna
usavršavanja predmeta licencije.

Čuvanje predmeta licencije u
tajnosti

Članak 711.

Ako predmet licencije čine
nepatentirani izum ili tajno znanje i iskustvo, stjecatelj licencije je dužan
čuvati ga u tajnosti.

Kakvoća robe

Članak 712.

(1) Ako je uz licenciju za
proizvodnju ustupljena i licencija za uporabu žiga, stjecatelj licencije može
stavljati u promet robu s tim žigom samo ako je njezina kakvoća ista kao što je
kakvoća robe koju proizvodi davatelj licencije.

(2) Suprotan sporazum nema
pravni učinak.

Obilježavanje robe

Članak 713.

Stjecatelj licencije dužan je
robu obilježiti oznakom o proi­zvodnji po licenciji.

Naknada

Članak 714.

Stjecatelj licencije dužan je
isplatiti davatelju licencije ugovorenu naknadu u vrijeme i na način kako je to
određeno ugovorom.

Podnošenje izvješća

Članak 715.

Ako se naknada određuje u
zavisnosti od opsega isko­rištavanja predmeta licencije, stjecatelj licencije
dužan je pod­nijeti davatelju licencije izvješće o opsegu iskorištavanja i
obračunati naknadu svake godine, ako ugovorom nije za to određen kraći rok.

Izmjena ugovorene naknade

Članak 716.

Ako je ugovorena naknada postala
očito nerazmjerna u odnosu prema prihodu koji stjecatelj licencije ima od
iskorištavanja predmeta licencije, zainteresirana strana može zahtijevati
izmjenu ugovorene naknade.

V. PODLICENCIJA

Kad se može dati

Članak 717.

(1) Stjecatelj isključive
licencije može pravo iskorištavanja predmeta licencije ustupiti drugome
(podlicencija), ako ugovorom nije drukčije određeno.

(2) Stjecatelj licencije ne može
dati drugome podlicenciju bez dopuštenja davatelja licencije.

Kad davatelj može odbiti
dopuštenje

Članak 718.

Kad je za davanje podlicencije
potrebno dopuštenje davatelja licencije, ovaj ga može odbiti stjecatelju
isključive licencije samo iz ozbiljnih razloga.

Otkaz zbog nedopuštene podlicencije

Članak
719.

Davatelj
licencije može otkazati ugovor o licenciji bez otkaznog roka ako je
podlicencija dana bez njegova dopuštenja, kad je to prema zakonu ili prema
ugovoru potrebno.

Neposredan zahtjev davatelja licencije

Članak 720.

(1) Ugovorom o podlicenciji ne
stvara se poseban pravni odnos između stjecatelja podlicencije i davatelja
licencije, čak ni kad je davatelj licencije dao potrebno dopuštenje.

(2)
Ali davatelj licencije može, radi naplate svojih tražbina od stjecatelja
licencije nastalih iz licencije, zahtijevati neposredno od stjecatelja
podlicencije isplatu iznosa koje ovaj duguje davatelju podlicencije po osnovi
podlicencije.

V. PRESTANAK UGOVORA

 Protek vremena

Članak 721.

Ugovor o licenciji sklopljen na
određeno vrijeme prestaje protekom vremena za koje je sklopljen te nije
potrebno da bude otkazan.

Prešutno obnavljanje
licencije

Članak 722.

(1) Kad nakon proteka vremena za
koje je ugovor o licenciji bio sklopljen stjecatelj licencije nastavi
iskorištavati predmet licencije, a davatelj licencije se tome ne usprotivi,
smatra se da je sklopljen nov ugovor o licenciji neodređenog trajanja, pod
istim uvjetima kao i prijašnji.

(2) Osiguranja što su ih treće
osobe dale za prvu licenciju prestaju protekom vremena za koje je bila
sklopljena.

Otkaz

Članak 723.

(1) Ugovor o licenciji čije
trajanje nije određeno prestaje otkazom koji svaka strana može dati drugoj,
poštujući ugovorom određeni otkazni rok.

(2) Ako ugovorom nije određen,
otkazni rok iznosi šest mjeseci.

Smrt i stečaj

Članak 724.

(1) U slučaju smrti davatelja
licencije, licencija se nastavlja s njegovim nasljednicima, ako drukčije nije
ugovoreno.

(2) U slučaju smrti stjecatelja
licencije, licencija se nastavlja s njegovim nasljednicima koji nastavljaju
njegovu djelatnost.

(3) U slučaju smrti, prestanka
pravne osobe i otvaranja stečaja stjecatelja licencije, davatelj licencije može
raskinuti ugovor.

Odsjek
16.

UGOVOR
O OSTAVI

I. O OSTAVI UOPĆE

*1. Opće odredbe*

Pojam

Članak 725.

(1) Ugovorom o ostavi obvezuje
se ostavoprimac da primi stvar od ostavodavca, da je čuva i da je vrati kad je
ovaj bude zatražio.

(2) Objekt ostave mogu biti samo
pokretne stvari.

Ostava tuđe stvari

Članak 726.

(1) Ugovor o ostavi može valjano
sklopiti u svoje ime i osoba koja nije vlasnik stvari, i ostavoprimac je dužan
vratiti joj stvar, osim ako bi doznao da je stvar ukradena.

(2) Ako treća osoba tužbom
zahtijeva stvar od ostavoprimca kao vlasnik, ostavoprimac je dužan priopćiti
sudu od koje osobe je stvar primio, a istodobno obavijestiti ostavodavca o
podignutoj tužbi.

*2. Obveze ostavoprimca*

Čuvanje stvari

Članak 727.

(1) Ostavoprimac je dužan čuvati
stvar kao svoju vlastitu, a ako je ostava uz naknadu, kao dobar
gospodarstvenik, odnosno dobar domaćin.

(2) Ako su ugovoreni mjesto i
način čuvanja stvari, ostavoprimac ih može promijeniti smo ako to zahtijevaju
promijenjene okolnosti, inače odgovara i za slučajnu propast ili slučajno
oštećenje stvari.

(3) O svim promjenama koje bi
primijetio na stvari i o opasnostima da bude oštećena, ostavoprimac je dužan
obavijestiti ostavodavca.

Predaja stvari drugom na
čuvanje

Članak 728.

Ostavoprimac ne može bez
pristanka ostavodavca ili bez nužde predati povjerenu mu stvar drugome na
čuvanje, inače odgovara i za njezinu slučajnu propast i oštećenje.

Uporaba stvari

Članak 729.

(1) Ostavoprimac nema pravo
uporabe stvari povjerene mu na čuvanje.

(2) U slučaju nedopuštene
uporabe stvari ostavoprimac duguje ostavodavcu odgovarajuću naknadu i odgovara
za slučajnu propast ili oštećenje stvari koje bi se dogodilo tom prilikom.

(3) Kad je u ostavu dana neka
nepotrošna stvar i ostavoprimcu dopušteno da je rabi, na odnose ugovaratelja
primjenjuju se pravila o posudbi, a samo o pitanjima vremena i mjesta vraćanja
stvari sudi se po pravilima o ostavi, ako ugovaratelji nisu što drugo o tome
odredili.

Isključenje odgovornosti

Članak 730.

Kad ostavoprimac bez pristanka
ostavodavca i bez nužde suprotno ugovoru rabi stvar, mijenja mjesto ili način
njezina čuvanja, ili kad stvar preda na čuvanje drugoj osobi, ne odgovara za
slučajnu propast ili oštećenje stvari do kojih bi došlo i da je postupao u
skladu s ugovorom.

Vraćanje stvari

Članak 731.

(1) Ostavoprimac je dužan
vratiti stvar čim je ostavodavac zatraži, i to sa svim plodovima i drugim
koristima od stvari.

(2) Ako je određen rok za
vraćanje stvari, ostavodavac može tražiti da mu se stvar vrati i prije isteka roka,
osim kad rok nije ugovoren isključivo u interesu ostavodavca.

(3) Vraćanje se obavlja u mjestu
predaje stvari ostavoprimcu, ako ugovorom nije određeno neko drugo mjesto, u
kojem slučaju ostavoprimac ima pravo na naknadu troškova prijenosa stvari.

*3. Prava ostavoprimca*

Naknada troškova i štete

Članak
732.

Ostavoprimac
ima pravo zahtijevati od ostavodavca naknadu troškova opravdano učinjenih radi
očuvanja stvari te naknadu štete koju je imao zbog ostave.

Naknada

Članak
733.

Ostavoprimac
nema pravo na naknadu za svoj trud, osim ako je naknada ugovorena, ako se
ostavoprimac bavi primanjem stvari na čuvanje ili ako se naknada mogla
očekivati s obzirom na okolnosti posla.

Vraćanje stvari u slučaju besplatne ostave

Članak
734.

(1)
Ostavoprimac koji se obvezao besplatno čuvati stvar određeno vrijeme može je
vratiti ostavodavcu prije isteka ugovorenog roka ako bi stvari prijetila
opasnost propasti ili oštećenja, ili ako bi mu njezino daljnje čuvanje moglo
prouzročiti štetu.

(2)
Ako rok nije ugovoren, ostavoprimac može u svako doba odustati od ugovora, ali
je dužan ostavodavcu odrediti primjeren rok za preuzimanje stvari.

*4. Posebni slučajevi
ostave*

Neprava ostava

Članak 735.

Kad su u ostavu dane zamjenljive
stvari s pravom ostavo-
primca da ih potroši i obvezom da vrati istu količinu stvari iste vrste, na
njegove se odnose s ostavodavcem primjenjuju pravila ugovora o zajmu, samo će
glede vremena i mjesta vraćanja važiti pravila ugovora o ostavi, ako
ugovaratelji nisu što drugo o tome odredili.

Ostava u nuždi

Članak 736.

Komu je stvar povjerena u
slučaju kakve nevolje, na primjer u slučaju požara, potresa, poplave, dužan ju
je čuvati s pove­ća­nom pažnjom.

II. UGOSTITELJSKA OSTAVA

 Ugostitelj kao ostavoprimac

Članak 737.

(1) Ugostitelji se smatraju
ostavoprimcima glede stvari koje su gosti donijeli i odgovaraju za njihov
nestanak, uništenje ili oštećenje najviše do deset tisuća kuna.

(2) Odgovornost je isključena
ako su stvari nestale, uništene ili oštećene okolnostima koje se nisu mogle
izbjeći ili otkloniti, uzrokom u stvari, ponašanjem samog gosta, ili ponašanjem
osoba koje je on doveo ili koje su mu došle u posjet.

(3) Ugostitelj duguje potpunu
naknadu ako mu je gost predao stvar na čuvanje te ako je šteta nastala njegovom
krivnjom ili kriv­njom osobe za koju on odgovara.

Stvari koje je gost donio

Članak 738.

(1) Stvarima koje je gost donio
u ugostiteljski objekt smatraju se:

1)
stvari koje se nalaze u ugostiteljskom objektu za sve vrijeme dok gost ima
smještaj u njemu,

2)
stvari koje se nalaze izvan ugostiteljskog objekta na mjestu koje je ugostitelj
odredio ili uzeo pod svoj nadzor, odnosno nadzor osoba za koje on odgovara za
sve vrijeme smještaja,

3)
stvari nad kojima ugostitelj ili osoba za koju odgovara preuzima nadzor u
ugostiteljskom objektu ili izvan njega u razumnom vremenu prije ili poslije
vremena smještaja.

(2)
Odredbe o odgovornosti za donesene stvari gosta neće se primjenjivati na
vozila, stvari u njima i žive životinje, osim ako je drukčije ugovoreno.

Obveze ugostitelja da primi
stvari na čuvanje

Članak 739.

(1) Ugostitelj je dužan primiti
na čuvanje novac, dragocjenosti, vrijednosne papire i druge vrijedne stvari
koje gost donese i hoće mu ih predati na čuvanje, osim ako ne raspolaže
prikladnim prostorijama za njihov smještaj, ako su u odnosu na vrstu i
kategoriju ugostiteljskog objekta od prekomjerne vrijednosti, ako su opasne,
glomazne ili ako njihovo čuvanje prelazi njegove mo­gućnosti iz kakva drugoga
opravdanog razloga.

(2)
Ako ugostitelj neopravdano odbije primiti stvar na ču­vanje, duguje potpunu
naknadu štete koju gost zbog toga pretrpi.

Dužnost gosta da prijavi štetu

Članak
740.

Gost
je dužan prijaviti nestanak, uništenje ili oštećenje stvari čim dozna za njih,
inače ima pravo na naknadu samo ako dokaže da je šteta nastala krivnjom
ugostitelja ili osobe za koju on odgovara.

Objave i uglavci o isključenju odgovornosti

Članak
741.

Nemaju
nikakav pravni učinak ugovorni uglavci i objave istaknute u prostorijama
ugostitelja kojima se isključuje, ograničuje ili uvjetuje njegova odgovornost
za stvari koje su gosti donijeli.

Pravo zadržanja

Članak 742.

Ugostitelji koji primaju goste
na noćenje imaju pravo zadržati stvari koje su gosti donijeli, do potpune
naplate tražbine za smještaj i ostale usluge.

Proširenje primjene odredaba
o ugostiteljskoj ostavi

Članak 743.

Odredbe o ugostiteljskoj ostavi
na odgovarajući se način primjenjuju i na bolnice, kazališta, kina, kola za
spavanje, garaže, organizirana kupališta, kampove, prodajne prostore i sl.

Odsjek
17.

UGOVOR
O USKLADIŠTENJU

I. OPĆE ODREDBE

Pojam

Članak 744.

(1) Ugovorom o uskladištenju
obvezuje se skladištar da primi i čuva određenu robu i da poduzima potrebne ili
ugovorene mjere radi njezina očuvanja u određenom stanju te da je preda na zahtjev
ostavodavca ili druge ovlaštene osobe, a ostavodavac se obvezuje da mu za to
plati određenu naknadu.

 (2) Pri predaji robe ostavodavac je dužan dati
sve potrebne obavijesti o njoj i izjaviti kolika je njezina vrijednost.

Odgovornost skladištara

Članak 745.

(1) Skladištar odgovara za štetu
na robi osim ako dokaže da je šteta prouzročena višom silom, krivnjom
ostavodavca, manama ili prirodnim svojstvima robe te neispravnom ambalažom.

(2)
Skladištar je dužan upozoriti ostavodavca na mane ili prirodna svojstva robe,
odnosno na neispravnu ambalažu zbog kojih može doći do štete na robi, čim je
navedene nedostatke opazio ili morao opaziti.

(3)
Ako bi se na robi događale takve neotklonjive promjene zbog kojih postoji
opasnost da se roba pokvari ili propadne, skladištar je dužan, ako to na njegov
poziv ne bi mogao na vrijeme učiniti ostavodavac, prodati robu bez odgađanja na
najpovoljniji način.

(4) Skladištar je obvezan
poduzimati radnje radi očuvanja prava ostavodavca prema prijevozniku koji mu
je, za račun ostavodavca, predao robu oštećenu ili s nedostatkom.

Dužnost osiguranja robe

Članak 746.

(1) Skladištar je dužan
osigurati robu primljenu na čuvanje samo ako je to ugovoreno.

(2) Ako ugovorom nije određeno
koje rizike treba osigurati, skladištar je dužan osigurati robu od uobičajenih
rizika.

Ograničenje naknade štete

Članak 747.

Naknada štete koju je skladištar
dužan platiti zbog propasti, umanjenja ili oštećenja robe od njezina primitka
do predaje ne može prijeći stvarnu vrijednost robe, osim ako je štetu prouzročio
namjerno ili krajnjom nepažnjom.

Miješanje zamjenljivih
stvari

Članak 748.

(1) Skladištar ne smije
pomiješati zamjenljive stvari sa stvarima iste vrste i iste kakvoće, osim ako
je ostavodavac na to pristao, ili ako je očito da je riječ o stvarima koje se
mogu miješati bez opasnosti od nastanka štete za ostavodavca.

(2) Ako su stvari pomiješane,
skladištar može na zahtjev ovlaštene osobe bez sudjelovanja ostalih ovlaštenih
osoba iz smjese zamjenljivih stvari izdvojiti dio koji joj pripada.

Pregled robe i uzimanje
uzoraka

Članak 749.

Skladištar je dužan dopustiti
ovlaštenoj osobi da pregleda robu i da uzima uzorke od nje.

Naknada troškova i založno
pravo skladištara

Članak 750.

(1) Pored naknade za čuvanje
skladištar ima pravo na naknadu troškova koji su bili potrebni za očuvanje
robe.

(2) Za svoje tražbine iz ugovora
o uskladištenju i ostale tražbine nastale u vezi s čuvanjem robe on ima založno
pravo na toj robi.

Podizanje robe i prodaja
nepodignute robe

Članak 751.

(1) Ostavodavac može robu podići
i prije ugovorenog roka.

(2) Ako ostavodavac ne podigne
robu nakon isteka ugovorenog roka ili nakon isteka godine dana ako nije
ugovoren rok za čuvanje, skladištar može za njegov račun prodati robu na javnoj
prodaji, ali je dužan obavijestiti ga o svojoj namjeri i ostaviti mu naknadni
rok najmanje od osam dana da robu podigne.

Nedostaci pri podizanju robe

Članak 752.

(1) Primatelj robe dužan je robu
pregledati u trenutku njezina preuzimanja.

(2) Ako prilikom preuzimanja
robe primijeti nedostatke, primatelj je dužan na to odmah upozoriti
skladištara, inače se smatra da je roba uredno primljena.

(3) O nedostacima robe koji se,
uobičajenim pregledom, nisu mogli utvrditi u trenutku preuzimanja primatelj je
dužan na pouzdan način obavijestiti skladištara u roku od osam dana, računajući
od dana preuzimanja robe, inače se smatra da je roba uredno primljena.

Primjena pravila o ostavi

Članak 753.

Na ugovore o uskladištenju na
odgovarajući se način primjenjuju pravila o ostavi, ako pravilima o
uskladištenju nije drukčije uređeno.

II. SKLADIŠNICA

 Dužnost izdavanja skladišnice

Članak 754.

Skladištar koji je na temelju
zakona ovlašten za robu primljenu na uskladištenje izdati skladišnicu dužan ju
je izdati ostavodavcu na njegov zahtjev.

Sastojci i sadržaj
skladišnice

Članak 755.

(1) Skladišnica se sastoji od
priznanice i založnice.

(2) Priznanica i založnica
sadrže: tvrtku, naziv, odnosno ime ostavodavca, njegovo sjedište, odnosno
prebivalište, tvrtku, naziv i sjedište skladištara, nadnevak i broj
skladišnice, mjesto gdje se skladište nalazi, vrstu, prirodu i količinu robe,
navod o iznosu do kojega je roba osigurana te ostale podatke potrebne za
raspoznavanje robe i određivanje njezine vrijednosti.

(3) Priznanica i založnica
moraju se pozivati jedna na drugu.

Skladišnica za dijelove robe

Članak 756.

(1)
Ostavodavac može zahtijevati da skladištar podijeli robu na određene dijelove i
da mu za svaki dio izda posebnu skladišnicu.

(2)
Ako je već dobio skladišnicu za cijelu količinu robe, on može zahtijevati da
skladištar podijeli robu na određene dijelove i da mu, u zamjenu za skladišnicu
koju je dobio, izda posebne skladišnice za svaki pojedini dio.

(3)
Ostavodavac može zahtijevati da mu skladištar izda skladišnice samo za jedan
dio zamjenljive robe koji je ostavio kod njega.

Prava
imatelja skladišnice

Članak
757.

(1)
Imatelj skladišnice ima pravo zahtijevati da mu se preda roba označena u njoj.

(2)
On može raspolagati robom označenom u skladišnici prenošenjem skladišnice.

Prenošenje priznanice i založnice

Članak
758.

(1)
Priznanica i založnica mogu se prenositi indosamentom, zajedno ili odvojeno.

(2)
Pri svakom prijenosu na njima mora biti ubilježen nadnevak.

(3)
Na zahtjev primatelja priznanice ili založnice, prijenos na njega prepisat će
se u registar skladišta, gdje će se ubilježiti i njegovo sjedište, odnosno
prebivalište.

Pravo imatelja priznanice

Članak
759.

(1)
Prijenos priznanice bez založnice daje primatelju pravo zahtijevati predaju
robe samo ako isplati založnicu, ili položi skladištaru za imatelja založnice
iznos koji mu treba biti isplaćen na dan dospjelosti tražbine.

(2)
Imatelj priznanice bez založnice može zahtijevati da se roba proda, ako se
postignutom cijenom može isplatiti iznos na koji ima pravo imatelj založnice, s
tim da se ostvareni višak preda njemu.

(3)
Kad je riječ o zamjenljivim stvarima, imatelj priznanice bez založnice može
zahtijevati da mu skladištar preda jedan dio robe pod uvjetom da položi
skladištaru za račun imatelja založnice odgovarajući iznos u novcu.

Prava imatelja založnice

Članak 760.

(1) Prijenos založnice bez
priznanice daje primatelju založno pravo na robi.

(2)
Pri prvom prijenosu na založnici moraju biti ubilježeni tvrtka, naziv, odnosno
ime vjerovnika, njegovo poslovno sjedište, odnosno prebivalište, iznos njegove
tražbine, računajući i kamate, i dan dospijevanja.

(3)
Prvi primatelj založnice dužan je bez odgađanja prijaviti skladištaru da je na
njega izvršen prijenos založnice, a skladište je dužno prepisati taj prijenos u
svoj registar i na samoj založnici zabilježiti da je prijepis izvršen.

(4)
Bez obavljanja navedenih radnji založnica se ne može dalje prenositi
indosamentom.

(5)
Ako založnica ne sadrži iznos tražbine založnog vjerovnika, smatra se da je
tražbina osigurana u visini cjelokupne vrijednosti robe navedene u njoj.

Protest zbog neisplate i
prodaja robe

Članak 761.

(1)
Imatelj založnice bez priznanice, kojem ne bude isplaćena u roku tražbina
osigurana založnicom, dužan je, pod prijetnjom gubitka prava na isplatu, podići
protest prema Zakonu o mjenici.

(2)
Imatelj založnice koji je podigao protest može nakon proteka osam dana od
dospjelosti tražbine zahtijevati prodaju založene robe, a isto pravo pripada i
prenositelju koji je isplatio imatelju založnice tražbinu osiguranu založnicom.

(3)
Od iznosa postignutog prodajom izdvaja se iznos potreban za podmirenje troškova
prodaje, tražbina skladištara iz ugovora o uskladištenju i ostalih njegovih
tražbina nastalih u vezi s ostavljenom robom, zatim se isplaćuje osigurana
tražbina imatelja založnice, a ostatak pripada imatelju priznanice.

Zahtjev isplate od
prenositelja založnice

Članak 762.

(1) Imatelj založnice može
zahtijevati isplatu od prenositelja tek ako nije mogao postići potpuno
namirenje prodajom založene robe.

(2) Taj zahtjev mora biti podignut
u roku određenom u Zakonu o mjenici za zahtjev prema indosantima, koji počinje
teći od dana prodaje robe.

(3) Imatelj založnice gubi pravo
zahtijevati isplatu od prenositelja ako ne bude zahtijevao prodaju robe u roku
od trideset dana od protesta.

Odsjek
18.

UGOVOR
O NALOGU

I. OPĆE ODREDBE

Pojam

Članak 763.

(1) Ugovorom o nalogu obvezuje
se i ovlašćuje nalogoprimac poduzimati za račun nalogodavca određene poslove.

(2) Nalogoprimac ima pravo na
naknadu za svoj trud, osim ako je drukčije ugovoreno ili proizlazi iz naravi
međusobnog odnosa.

Osobe dužne odgovoriti na
ponudu naloga

Članak 764.

Tko se bavi obavljanjem tuđih
poslova kao zanimanjem ili se javno nudi za obavljanje tih poslova, dužan je,
ako ne želi prihvatiti ponuđeni nalog koji se odnosi na te poslove, o tome bez
odgađanja obavijestiti drugu stranu, inače odgovara za štetu koju bi ova
pretrpjela zbog toga.

II. OBVEZE NALOGOPRIMCA

 Izvršenje naloga kako glasi

Članak 765.

(1) Nalogoprimac je dužan
izvršiti nalog prema primljenim uputama, s pažnjom dobrog gospodarstvenika,
odnosno dobrog domaćina, ostajući u njegovim granicama i u svemu skrbiti o
interesima nalogodavca i njima se rukovoditi.

(2)
Kad nalogoprimac smatra da bi izvršenje naloga po dobivenim uputama bilo od
štete za nalogodavca, dužan je skrenuti na to njegovu pozornost i tražiti nove
upute.

(3)
Ako nalogodavac nije dao određene upute o poslu koji treba obaviti,
nalogoprimac je dužan, rukovodeći se interesima nalogodavca, postupiti kao
dobar gospodarstvenik, odnosno dobar domaćin, a ako je nalog bez naknade, kako
bi u istim okolnostima postupio u vlastitoj stvari.

Odstupanje od naloga i uputa

Članak 766.

(1)
Od dobivenog naloga i uputa nalogoprimac može odstupiti samo sa suglasnošću
nalogodavca, a kad mu zbog kratkoće vremena ili iz kakva drugog uzroka nije
moguće tražiti suglasnost nalogodavca, može odstupiti od naloga i uputa samo
ako je po procjeni svih okolnosti mogao osnovano smatrati da to zahtijevaju
interesi nalogodavca.

(2)
Ako nalogoprimac prekorači granice naloga ili odstupi od dobivenih uputa izvan
slučaja predviđenog u stavku 1. ovoga članka, neće se smatrati nalogoprimcem,
već poslovođom bez naloga, osim ako nalogodavac naknadno odobri ono što je
uradio.

Zamjena

Članak 767.

(1) Nalogoprimac je dužan
izvršiti nalog osobno.

(2)
On može povjeriti izvršenje naloga drugome samo ako mu je nalogodavac to
dopustio ili ako je na to primoran okolnostima.

(3)
U tim slučajevima on odgovara samo za izbor zamjenika i za upute koje mu je
dao.

(4)
U ostalim slučajevima on odgovara za rad zamjenika te za slučajnu propast ili
oštećenje stvari koji bi se dogodili kod zamjenika.

(5) Nalogodavac može u svakom
slučaju zahtijevati neposredno od zamjenika ispunjenje obveze iz naloga.

Polaganje računa

Članak 768.

O obavljenom poslu nalogoprimac
je dužan položiti račun i predati bez odugovlačenja nalogodavcu sve što je
primio na temelju obavljanja povjerenih mu poslova, bez obzira je li ono što je
primio za nalogodavca bilo dugovano ovome ili ne.

**Podnošenje izvješća**

Članak 769.

Nalogoprimac je dužan na zahtjev
nalogodavca podnijeti izvješće o stanju poslova i položiti račun i prije
određenog vremena.

Odgovornost za korištenje
nalogodavčeva novca

Članak 770.

Ako se nalogoprimac služio za
svoje potrebe novcem koji je primio za nalogodavca, dužan je, za sve vrijeme,
platiti kamate po najvišoj dopuštenoj ugovornoj stopi, a na ostali dugovani
novac koji nije predao na vrijeme, zatezne kamate, računajući od dana kad ga je
bio dužan predati.

Solidarna odgovornost nalogoprimaca

Članak
771.

Ako
je obavljanje nekog posla povjereno nekolicini istim nalogom da ga zajednički
obavljaju, oni odgovaraju solidarno za obveze iz toga naloga, ako što drugo
nije ugovoreno.

III. OBVEZE NALOGODAVCA

Predujmljivanje novca

Članak 772.

Nalogodavac je dužan na zahtjev
nalogoprimca predujmiti mu stanoviti iznos novca za predviđene izdatke.

Naknada troškova i
preuzimanje obveza

Članak 773.

(1) Nalogodavac je dužan
naknaditi nalogoprimcu, čak i ako njegov trud bez njegove krivnje nije imao
uspjeha, sve potrebne troškove što ih je učinio za izvršenje naloga, s kamatama
od dana kad su učinjeni.

(2)
On je dužan preuzeti obveze što ih je nalogoprimac uzeo na sebe obavljajući u
svoje ime povjerene mu poslove, ili ga na drugi način osloboditi njih.

Naknada štete

Članak
774.

Nalogodavac
je dužan naknaditi nalogoprimcu štetu koju je ovaj pretrpio bez svoje krivnje u
obavljanju naloga.

Visina naknade

Članak
775.

Ako
nije drukčije ugovoreno, nalogodavac duguje naknadu u uobičajenoj visini, a ako
o tome nema običaja, onda pravičnu naknadu.

Isplata naknade

Članak
776.

(1)
Ako nije drukčije ugovoreno, nalogodavac je dužan isplatiti nalogoprimcu
naknadu nakon obavljenog posla.

(2) Ako je nalogoprimac bez
svoje krivnje samo djelomično obavio nalog, ima pravo na razmjerni dio naknade.

Založno pravo

Članak
777.

Radi
osiguranja naknade i troškova nalogoprimac ima založno pravo na pokretnim
stvarima nalogodavca što ih je dobio po osnovi naloga, a i na novčanim iznosima
koje je naplatio za račun nalogodavca.

Solidarna odgovornost nalogodavaca

Članak
778.

Ako
je više njih povjerilo nalogoprimcu izvršenje naloga, oni mu odgovaraju
solidarno.

IV. PRESTANAK NALOGA

 Odustanak od ugovora

Članak
779.

(1)
Nalogodavac može odustati od ugovora.

(2)
U slučaju odustanka od ugovora u kojem nalogoprimcu pripada naknada za njegov
trud, nalogodavac je dužan isplatiti nalogoprimcu odgovarajući dio naknade i
naknaditi mu štetu koju je pretrpio odustankom od ugovora, ako za odustanak
nije bilo osnovanih razloga.

Otkaz

Članak
780.

(1)
Nalogoprimac može otkazati nalog kad hoće, samo ne u nevrijeme.

(2)
On je dužan naknaditi nalogodavcu štetu koju je ovaj pretrpio zbog otkaza
naloga u nevrijeme, osim kad su za otkaz postojali osnovani razlozi.

(3)
Nalogodavac je dužan nastaviti nakon otkaza poslove koji ne trpe odgađanje, dok
nalogodavac ne bude mogao preuzeti brigu o njima.

Smrt, prestanak pravne osobe

Članak
781.

(1)
Nalog prestaje smrću nalogoprimca.

(2)
Nasljednici nalogoprimca dužni su o njegovoj smrti što prije obavijestiti nalogodavca
i poduzeti što je potrebno za zaštitu njegovih interesa, dok ne bude u stanju
sam preuzeti brigu o njima.

(3)
Nalog prestaje smrću nalogodavca samo ako je tako ugovoreno ili ako se
nalogoprimac primio naloga s obzirom na svoje osobne odnose s nalogodavcem.

(4)
U tom slučaju je nalogoprimac dužan nastaviti povjerene mu poslove, ako bi
inače nastupila šteta za nasljednike, dok ovi ne budu mogli sami preuzeti brigu
o njima.

(5)
Ako je nalogodavac ili nalogoprimac pravna osoba, nalog prestaje kad ta osoba
prestane postojati.

Stečaj, lišenje poslovne sposobnosti

Članak
782.

Nalog
prestaje kad nad nalogodavcem ili nalogoprimcem bude otvoren stečaj ili bude
potpuno ili djelomično lišen poslovne sposobnosti.

Trenutak prestanka naloga

Članak 783.

(1) Kad je nalogodavac odustao
od ugovora, kad je umro ili pao pod stečaj ili potpuno ili djelomično lišen
poslovne sposobnosti, nalog prestaje u trenutku kad je nalogoprimac saznao za
događaj zbog kojega nalog prestaje.

(2) Kad je nalogoprimcu izdana
pisana punomoć, dužan ju je vratiti nakon prestanka naloga.

Iznimke

Članak 784.

Kad je nalog dan da bi
nalogoprimac mogao postići ispunjenje neke svoje tražbine od nalogodavca,
nalogodavac ne može odustati od ugovora i nalog ne prestaje ni smrću, ni
stečajem nalogodavca ili nalogoprimca, ni kad jedan od njih bude potpuno ili
djelomično lišen poslovne sposobnosti.

Odsjek
19.

UGOVOR
O KOMISIJI

I. OPĆE ODREDBE

Pojam

Članak 785.

(1) Ugovorom o komisiji obvezuje
se komisionar obaviti uz proviziju jedan ili više poslova u svoje ime i za
račun komitenta.

(2) Komisionar ima pravo na
proviziju i kad nije ugovorena.

Primjena pravila ugovora o
nalogu

Članak 786.

Na ugovor o komisiji na
odgovarajući se način primjenjuju pravila o nalogu, ako pravilima o komisiji
nije drukčije određeno.

Sklapanje posla pod uvjetima
različitim od naloga

Članak 787.

(1) Ako je komisionar sklopio
neki posao pod nepovoljnijim uvjetima od onih određenih nalogom kad to nije
smio, dužan je naknaditi komitentu razliku, a i prouzročenu štetu.

(2)
U slučaju iz stavka 1. ovoga članka komitent može uskratiti prihvat sklopljenog
posla, ako o tome odmah obavijesti komisionara.

(3)
Ali komitent gubi to pravo ako komisionar pokaže spremnost da mu odmah isplati
razliku i naknadi prouzročenu štetu.

(4)
Ako je posao sklopljen pod povoljnijim uvjetima od onih određenih nalogom, sva
tako postignuta korist pripada komitentu.

Prodaja robe prezaduženoj
osobi

Članak 788.

Komisionar odgovara komitentu za
štetu ako je prodao robu osobi za čiju je prezaduženost znao ili je mogao
znati.

Kad komisionar kupuje robu
komitenta ili mu prodaje svoju robu

Članak 789.

(1) Komisionar kome je povjereno
da proda ili kupi neku robu kotiranu na burzi ili na tržištu može, ako mu je
komitent to dopustio, zadržati robu za sebe kao kupac, odnosno isporučiti je
kao prodavatelj, po cijeni u vrijeme izvršenja povjerenog posla.

(2)
U tom slučaju između komisionara i komitenta nastaju odnosi iz ugovora o
kupoprodaji.

(3)
Ako se burzovna, odnosno tržišna cijena i cijena koju je odredio komitent ne
podudaraju, komisionar – prodavatelj ima pravo na nižu od te dvije cijene, a
komisionar – kupac dužan je platiti višu.

II. OBVEZE KOMISIONARA

Čuvanje i osiguranje

Članak 790.

(1) Komisionar je dužan čuvati
povjerenu mu robu s pažnjom dobrog gospodarstvenika.

(2) On odgovara i za slučajnu
propast ili oštećenje robe ako je nije osigurao, a prema nalogu je bio dužan to
učiniti.

Obavijest o stanju primljene
robe

Članak 791.

(1) Prilikom preuzimanja robe od
prijevoznika, koju mu je poslao komitent, komisionar je dužan utvrditi njezino
stanje i bez odgađanja izvijestiti komitenta o danu prispijeća robe te o
vidljivim oštećenjima ili manjku, inače odgovara za štetu koja bi zbog toga
propusta nastala za komitenta.

(2) On je dužan poduzeti sve
potrebne mjere radi očuvanja prava komitenta prema odgovornoj osobi.

Obavijest o promjenama na
robi

Članak 792.

Komisionar je dužan obavijestiti
komitenta o svim promjenama na robi zbog kojih bi ona mogla izgubiti od svoje
vrijednosti, a ako nema vremena za čekanje njegovih uputa, ili odugovlači s
davanjem uputa, u slučaju opasnosti znatnijeg oštećenja robe komisionar je
dužan prodati je na najpovoljniji način.

Priopćavanje komitentu imena
suugovaratelja

Članak 793.

(1)
Komisionar je dužan priopćiti komitentu s kojom je osobom obavio posao što mu
ga je komitent povjerio.

(2)
Ovo pravilo ne vrijedi u slučaju prodaje pokretnih stvari koja se obavlja preko
komisionih prodavaonica, osim ako nije drukčije ugovoreno.

Polaganje računa

Članak 794.

(1)
Komisionar je dužan položiti račun o obavljenom poslu bez nepotrebnog
odgađanja.

(2)
On je dužan predati komitentu sve što je primio po osnovi posla izvršenog za
njegov račun.

(3)
Komisionar je dužan prenijeti na komitenta tražbine i ostala prava koja je
stekao prema trećemu s kojim je obavio posao u svoje ime i za njegov račun.

Jamstvo za suugovaratelja

Članak
795.

(1)
Komisionar odgovara za ispunjenje obveze svog suugovaratelja samo ako je
posebno jamčio da će on svoje obveze ispuniti (delkredere komisija)), u kojem
slučaju on odgovara solidarno s njim.

(2)
Komisionar koji je jamčio za ispunjenje obveza svog suugovaratelja ima pravo i
na povećanu proviziju (delkredere provizija).

III. OBVEZE KOMITENTA

Provizija

Članak 796.

(1) Komitent je dužan isplatiti
komisionaru proviziju kad bude ispunjen posao što ga je komisionar poduzeo ili
ako ispunjenje posla bude spriječeno nekim uzrokom za koji odgovara komitent.

(2) U slučaju postupnog
ispunjavanja posla komisionar može zahtijevati razmjeran dio provizije poslije
svakoga djelomičnog ispunjenja.

(3) Ako ne dođe do ispunjenja
sklopljenog posla iz uzroka za koji ne odgovaraju ni komisionar ni komitent,
komisionar ima pravo na odgovarajuću naknadu za svoj trud.

(4) Komisionar koji je nevjerno postupio
prema komitentu nema pravo na proviziju.

Visina
provizije

Članak 797.

Ako iznos provizije nije određen
ugovorom ili tarifom, komisionaru pripada provizija prema obavljenom poslu i
postignutom rezultatu.

Naknada
troškova

Članak 798.

(1) Komitent je dužan naknaditi
komisionaru troškove koji su bili potrebni za izvršenje naloga, s kamatama od
dana kad su učinjeni.

(2) Komitent je dužan dati
komisionaru posebnu naknadu za uporabu njegovih skladišta i transportnih sredstava,
ako ona nije obuhvaćena provizijom.

Predujam
komisionaru

Članak 799.

Ako ugovorom o komisiji nije što
drugo određeno, komitent nije dužan komisionaru dati predujam potreban za
obavljanje posla.

IV.
ZALOŽNO PRAVO

Članak 800.

(1)
Komisionar ima založno pravo na stvarima koje su objekt ugovora o komisiji dok
se te stvari nalaze kod njega ili kod nekog koji ih drži za njega ili dok on
ima u rukama ispravu s pomoću koje može raspolagati njima.

(2)
Iz vrijednosti tih stvari komisionar može naplatiti prije ostalih komitentovih
vjerovnika svoje tražbine po osnovi svih komisijskih poslova s komitentom te po
osnovi zajmova i predujmova danih komitentu, bez obzira jesu li nastale u vezi
s tim stvarima ili nekim drugim.

(3)
Pravo prvenstvene naplate ima komisionar iz tražbina koje je izvršavajući nalog
stekao za račun komitenta.

V.
ODNOSI S TREĆIM OSOBAMA

Komitentova prava na
tražbine iz posla s trećim

Članak 801.

(1)
Komitent može zahtijevati ispunjenje tražbine iz posla što ga je komisionar
sklopio s trećim i za njegov račun tek pošto mu ih komisionar ustupi.

(2)
Ali glede odnosa komitenta s komisionarom i njegovim vjerovnicima, te se
tražbine od svog nastanka smatraju komitentovim tražbinama.

Ograničenje prava
komisionarovih vjerovnika

Članak 802.

Vjerovnici komisionara ne mogu
radi naplate svojih tražbina, ni u slučaju njegova stečaja, poduzeti mjere
ovrhe na pravima i stvarima što ih je komisionar izvršavajući nalog stekao u
svoje ime ali za račun komitenta, osim ako je riječ o tražbinama nastalim u
vezi sa stjecanjem tih prava i stvari.

Stečaj komisionara

Članak 803.

(1) U slučaju stečaja
komisionara komitent može zahtijevati izlučenje iz stečajne mase stvari što ih
je predao komisionaru radi prodaje za njegov račun, a i stvari što ih je
komisionar nabavio za njegov račun.

(2) U istom slučaju komitent
može zahtijevati od trećega kome je komisionar prodao stvari da mu isplati
njihovu cijenu, odnosno njezin još neisplaćeni dio.

Odsjek
20.

UGOVOR
O TRGOVINSKOM ZASTUPANJU

I. OPĆE ODREDBE

Pojam

Članak 804.

(1) Ugovorom o trgovinskom
zastupanju obvezuje se zastupnik da će za vrijeme trajanja ugovora pregovarati
s trećim osobama o sklapanju ugovora u ime i za račun nalogodavca te da će, ako
je tako ugovoreno, i sklapati ugovore s trećim osobama u ime i za račun
nalogodavca, a nalogodavac se obvezuje da će zastupniku za svaki ugovor kojega
je on sklopio ili koji je sklopljen njegovim djelovanjem platiti određenu
proviziju.

(2)
Zastupnikom iz stavka 1. ovoga članka neće se smatrati osoba koja je po ovom
ili posebnom zakonu ovlaštena na zastupanje druge osobe.

(3)
Nalogodavac može imati na istom području za istu vrstu poslova više zastupnika.

Zastupanje drugog nalogodavca

Članak
805.

Zastupnik
ne može bez pristanka nalogodavca preuzeti obvezu da na istom području i za
istu vrstu poslova radi za drugog nalogodavca.

Oblik

Članak
806.

Ugovor
o trgovinskom zastupanju mora biti sklopljen u pisanom obliku.

Punomoć

Članak
807.

Zastupnik
može zahtijevati od nalogodavca da mu izda punomoć.

Primanje ispunjenja

Članak
808.

Zastupnik
ne može zahtijevati ni primati ispunjenje tražbine svog nalogodavca ako za to
nije posebno ovlašten.

Izjave u ime nalogodavca

Članak 809.

Zastupnik je ovlašten radi
očuvanja prava svog nalogodavca davati potrebne izjave njegovu suugovaratelju.

Mjere osiguranja

Članak 810.

Radi zaštite interesa
nalogodavca zastupnik može poduzimati potrebne mjere osiguranja.

II. OBVEZE ZASTUPNIKA

Skrb o interesima
nalogodavca

Članak 811.

(1) Zastupnik je dužan skrbiti o
interesima nalogodavca te u svim poslovima koje poduzima postupati u skladu s
načelom savjesnosti i poštenja i pažnjom dobrog gospodarstvenika.

(2) Zastupnik je poglavito dužan
poduzimati sve što je potrebno kako bi posredovao i sklapao poslove za koje je
ovlašten, držeći se pritom razumnih uputa nalogodavca.

(3) Odredbe ugovora o
trgovinskom zastupanju suprotne odredbama stavka 1. i 2. ovoga članka ništetne
su.

Dužnost obavješćivanja

Članak
812.

(1)
Zastupnik je dužan davati nalogodavcu sve potrebne obavijesti o stanju na
tržištu, poglavito one koje su značajne za svaki pojedini posao.

(2)
Zastupnik je dužan nalogodavca redovito obavješćivati o ispunjenju svojih
ugovornih obveza, o trećim osobama koje su spremne pregovarati s nalogodavcem
ili s njime sklopiti ugovor te o ugovorima koje je sklopio u ime i za račun
nalogodavca.

(3)
Odredbe ugovora o trgovinskom zastupanju suprotne odredbama stavka 1. i 2.
ovoga članka ništetne su.

Postupanje po uputama

Članak 813.

U vođenju pregovora i pri
sklapanju ugovora zastupnik je dužan postupati po uputama nalogodavca.

Čuvanje tajni

Članak
814.

(1)
Zastupnik je dužan čuvati poslovnu, profesionalnu i službenu tajnu svog
nalogodavca koju je doznao u vezi s povjerenim poslom.

(2)
On odgovara ako ih iskoristi ili drugome otkrije i poslije prestanka ugovora o
trgovinskom zastupanju.

Vraćanje stvari danih na uporabu

Članak
815.

Nakon
prestanka ugovora o trgovinskom zastupanju zastupnik je dužan vratiti
nalogodavcu sve stvari koje mu je ovaj predao na uporabu za trajanja ugovora,
osim ako je što drugo ugovoreno.

Poseban slučaj odgovornosti

Članak
816.

(1) Zastupnik odgovara
nalogodavcu za ispunjenje obveze iz ugovora u čijem je sklapanju posredovao ili
koje je po ovlaštenju on sklopio u ime nalogodavca, samo ako je za to posebno
pisano jamčio.

(2) U tom slučaju on ima pravo i
na posebnu proviziju (delkredere provizija).

III. OBVEZE NALOGODAVCA

Opće pravilo

Članak 817.

(1) Nalogodavac je dužan u svom
odnosu sa zastupnikom postupati u skladu s načelom savjesnosti i poštenja i s
pažnjom dobrog gospodarstvenika.

(2) Kad je to za obavljanje
njegovih poslova potrebno, nalogodavac je dužan o svom trošku staviti
zastupniku na raspolaganje uzorke, nacrte, cjenike, promidžbene materijale,
opće uvjete poslovanja i ostalu dokumentaciju.

(3) Odredbe ugovora o trgovinskom
zastupanju suprotne odredbama stavka 1. i 2. ovoga članka ništetne su.

Dužnost obavještavanja

Članak 818.

(1) Nalogodavac je dužan dati
zastupniku sve obavijesti potrebne za ispunjenje njegovih obveza iz ugovora.

(2) Nalogodavac je dužan u razumnom
roku obavijestiti zastupnika o prihvatu ili odbijanju ponude te neispunjenju
ugovora u čijem je sklapanju zastupnik sudjelovao.

(3) Nalogodavac je dužan bez
odgađanja obavijestiti zastupnika o potrebi da se opseg njegovih poslova svede
na manju mjeru nego što je zastupnik mogao osnovano očekivati, kako bi ovaj
pravodobno smanjio svoju poduzetnost u odgovarajućoj mjeri, inače mu odgovara
za pretrpljenu štetu.

 (4) Odredbe ugovora o trgovinskom zastupanju
suprotne odredbama prethodnih stavaka ovoga članka ništetne su.

Provizija

Članak 819.

(1) Nalogodavac je dužan
isplatiti zastupniku proviziju za ugovore koji su za vrijeme trajanja ugovora o
trgovinskom zastupanju sklopljeni njegovim posredovanjem te za ugovore što ih
je zastupnik sklopio u ime i za račun nalogodavca, ako je bio na to ovlašten.

(2) Zastupnik ima pravo na
proviziju i za ugovore što ih je nalogodavac sklopio neposredno s klijentima
koje je zastupnik našao.

(3) Zastupnik kojemu je na
temelju ugovora o trgovinskom zastupanju povjereno isključivo pravo
posredovanja na određenom području ili s određenom skupinom klijenata ima pravo
na proviziju i za one ugovore koje je nalogodavac sklopio na tom području ili s
tim klijentima bez posredovanja zastupnika.

(4)
Svaka naknada čiji iznos ovisi o broju ili vrijednosti ostvarenih poslova
smatrat će se provizijom.

(5)
Zastupnik ima pravo na proviziju za ugovor koji je nalogodavac sklopio nakon
prestanka ugovora o trgovinskom zastupanju, ako je sklopljeni ugovor pretežito
posljedica zastupnikova djelovanja prije prestanka ugovora o trgovinskom
zastupanju te ako je ugovor sklopljen u razumnom roku od prestanka ugovora o
trgovinskom zastupanju ili ako je ponuda treće osobe za sklapanje ugovora
stigla zastupniku ili nalogodavcu prije prestanka ugovora o trgovinskom
zastupanju.

(6) Zastupnik nema pravo na
proviziju utvrđenu stavcima
1. \_ 3. ovoga članka ako pravo na proviziju, u skladu sa stavkom 5. ovoga
članka, pripada prijašnjem zastupniku, osim ako bi na temelju okolnosti slučaja
bilo pravično da se provizija podijeli između oba zastupnika.

Iznos provizije

Članak 820.

(1) Ako iznos provizije nije
određen ugovorom ili tarifom, zastupnik ima pravo na proviziju u iznosu koji je
uobičajen za tu vrstu posla u mjestu u kojem je zastupnik obavljao poslove za
nalogodavca.

(2) Ako je zastupnik posredovao
za nalogodavca u različitim mjestima, ima pravo na proviziju u iznosu koji je
uobičajen u mjestu gdje se nalazi njegovo prebivalište, odnosno sjedište.

(3) Ako nije moguće utvrditi
iznos provizije koji je uobičajen, zastupnik ima pravo na proviziju u iznosu
koji bi prema svim okolnostima slučaja, a poglavito broju i vrijednosti poslova
koje je zastupnik obavio za nalogodavca te zahtjevnosti i opsegu zastupnikova
posredovanja, bio pravičan.

Posebna provizija

Članak 821.

Zastupnik koji je po ovlaštenju
nalogodavca naplatio neku njegovu tražbinu ima pravo na posebnu proviziju od
naplaćenog iznosa.

Stjecanje prava na proviziju

Članak 822.

(1) Zastupnik stječe pravo na
proviziju u trenutku kad je nalogodavac ispunio, odnosno trebao ispuniti svoju
činidbu iz ugovora između njega i treće osobe ili, ako je treća osoba na
temelju ugovora s nalogodavcem dužna prva ispuniti svoju činidbu, u trenutku
kad je treća osoba ispunila, odnosno trebala ispuniti svoju činidbu, pa i kad
to nije učinila iz razloga za koji je odgovoran nalogodavac.

(2) Ako je između nalogodavca i
treće osobe sklopljen ugovor s uzastopnim činidbama koje se trebaju ispunjavati
kroz određeno vrijeme, zastupnik stječe pravo na razmjerni dio provizije u
skladu s pravilima iz prethodnog stavka ovoga članka.

(3) Odredbe ugovora o
trgovinskom zastupanju suprotne stav­ku 1. i 2. ovoga članka ništetne su, ako
se njima pogoršava položaj zastupnika utvrđen tim stavcima.

Obračunavanje provizije

Članak 823.

(1) Nalogodavac je dužan svaka
tri mjeseca podnijeti zastupniku obračun provizije na koju zastupnik ima pravo,
izračunatu za svaki mjesec posebno.

(2)
Obračun provizije mora sadržavati sve bitne elemente na temelju kojih je
izrađen.

(3)
Nalogodavac je dužan obračunati i platiti zastupniku tromjesečnu proviziju
najkasnije do kraja mjeseca koji slijedi nakon zadnjeg mjeseca obračunskog
tromjesečja.

(4)
Strane mogu ugovoriti obračunsko razdoblje kraće od tri mjeseca.

(5)
Nalogodavac je dužan, na zahtjev zastupnika, o svom trošku predati mu izvadak
iz svojih poslovnih knjiga koji se odnosi na poslove koji zastupniku daju pravo
na proviziju te ga obavijestiti o svim okolnostima koje utječu na proviziju.

(6) Ako nalogodavac odbije
zastupnikov zahtjev iz prethodnog stavka ili ako zastupnik posumnja u točnost
izvatka iz nalogodavčevih poslovnih knjiga ili posumnja u obavijesti koje mu je
nalogodavac dao, ovlašten je zahtijevati da ovlašteni revizor pregleda
nalogodavčeve poslovne knjige glede podataka o kojima ovisi provizija te da mu
te podatke dostavi.

(7) Odredbe ugovora o
trgovinskom zastupanju suprotne prethodnim stavcima ovoga članka ništetne su,
ako se njima pogoršava položaj zastupnika utvrđen tim stavcima.

Gubitak prava na proviziju

Članak 824.

(1) Zastupnik gubi pravo na
proviziju ako ugovor između nalogodavca i treće osobe ostane neispunjen iz
uzroka koji nisu na strani nalogodavca.

(2) Ako je u slučaju iz stavka
1. ovoga članka zastupnik primio proviziju, dužan ju je vratiti.

(3) Odredbe ugovora o trgovinskom
zastupanju suprotne prethodnim stavcima ovoga članka ništetne su ako se njima
pogoršava položaj zastupnika utvrđen tim stavcima.

Troškovi

Članak 825.

(1) Zastupnik nema pravo na
naknadu troškova koji proizlaze iz redovitog obavljanja poslova, osim ako je
drukčije ugovoreno.

(2) Ali on ima pravo na naknadu
posebnih troškova koje je učinio u korist nalogodavca ili po njegovu nalogu.

IV. PRAVO ZADRŽANJA

Članak 826.

Radi osiguranja svojih dospjelih
tražbina nastalih u vezi s ugovorom, zastupnik ima pravo zadržanja na iznosima
što ih je naplatio za nalogodavca po njegovu ovlaštenju te na svim
nalogodavčevim stvarima koje je u vezi s ugovorom primio od nalogodavca ili od
nekog drugog, dok se nalaze kod njega ili kod nekog tko ih drži za njega, ili
dok ima u rukama ispravu pomoću koje može raspolagati njima.

V. PRESTANAK UGOVORA

Trajanje ugovora

Članak
827.

(1)
Ako se ne ugovori drukčije, ugovor o trgovinskom zastupanju sklapa se na
neodređeno vrijeme.

(2)
Ugovor sklopljen na određeno vrijeme prestaje protekom vremena na koje je
sklopljen.

(3)
Ako strane nastave ispunjavati ugovor sklopljen na određeno vrijeme i nakon
proteka vremena na koje je ugovor sklopljen, smatrat će se da su sklopile novi
ugovor istog sadržaja na neodređeno vrijeme.

Otkaz ugovora

Članak 828.

(1) Ako je ugovor o trgovinskom
zastupanju sklopljen na neodređeno vrijeme, svaka ga strana može otkazati
pisanom obaviješću upućenoj drugoj strani, poštujući otkazne rokove određene
ovim člankom.

(2) Dužina otkaznog roka ovisna
je o trajanju ugovora i iznosi po mjesec dana za svaku započetu godinu trajanja
ugovora.

(3) Ako je ugovor trajao duže od
pet godina, otkazni rok iznosi šest mjeseci.

(4) Strane ne mogu ugovoriti
kraći otkazni rok, a ako ugovore duži, taj rok mora biti jednak za obje strane.

(5) Ako nije drukčije ugovoreno,
otkazni rok započinje teći prvi dan mjeseca koji slijedi mjesec u kojem je
drugoj strani upućena pisana obavijest o otkazu te završava zadnjim danom
zadnjeg mjeseca roka.

(6) Odredbe ovoga članka
primjenjuju se i na ugovor sklop­ljen na određeno vrijeme koji se zbog
ispunjavanja i nakon proteka roka na koji je sklopljen smatra ugovorom na
neodređeno vrijeme, s time da se vrijeme trajanja ugovora na određeno vrijeme
uzima u obzir pri izračunavanju dužine otkaznog roka.

Raskid ugovora

Članak 829.

(1) Iz važnih razloga koje mora
navesti, a poglavito zbog neispunjenja ugovorne obveze druge strane ili zbog
promijenjenih okolnosti, svaka strana može raskinuti ugovor na neodređeno
vrijeme bez otkaznog roka, odnosno raskinuti ugovor na odre­đe­no vrijeme prije
isteka vremena na koje je sklopljen.

(2) Ovo pravo strane ne mogu
ugovorom isključiti ili ograničiti.

(3) Ako je izjava o raskidu
ugovora na neodređeno vrijeme dana bez važnih razloga, smatra se otkazom s
redovitim otkaznim rokom.

(4) Ugovorna strana ima pravo na
naknadu štete ako druga strana nije imala važan razlog za raskid ugovora.

(5) Neosnovani raskid daje pravo
drugoj strani da raskine ugovor na neodređeno vrijeme bez otkaznog roka,
odnosno da raskine ugovor na određeno vrijeme prije proteka vremena na koje je
sklopljen.

VI. POSEBNA NAKNADA

Članak 830.

(1) Po prestanku ugovora
zastupnik stječe pravo na posebnu naknadu ako je nalogodavcu našao nove stranke
ili mu je značajno povećao opseg poslovanja s postojećim strankama, a
nalogodavac je i po prestanku ugovora imao znatne koristi od tih stranaka, te
ako plaćanje te naknade opravdavaju okolnosti slučaja, poglavito gubitak
provizije u poslovanju s tim strankama.

(2) Pravo na posebnu naknadu
nastaje i u slučaju da je ugovor prestao zbog smrti zastupnika.

(3) Prilikom određivanja posebne
naknade treba voditi raču­na i o proviziji koju je zastupnik dobio za ugovore
sklopljene po prestanku ugovornog odnosa s nalogodavcem kao i možebitnu zabranu
ili ograničenje obavljanja djelatnosti po prestanku odnosa s nalogodavcem.

(4) Iznos posebne naknade ne
može premašiti iznos pros­ječ­ne godišnje provizije u zadnjih pet godina, a ako
je ugovorni odnos trajao kraće od pet godina iznos prosječne godišnje provizije
u razdoblju trajanja ugovora.

(5) Glede izvadaka iz poslovnih
knjiga nalogodavca i obavijesti o okolnostima koje utječu na visinu posebne
naknade, na odgovarajući se način primjenjuju odredbe ovoga Zakona o pravima
zastupnika prilikom obračunavanja provizije.

(6) Plaćanje posebne naknade ne
isključuje pravo zastupnika da traži naknadu štete koja prelazi visinu posebne
naknade.

Razlozi koji isključuju
pravo na posebnu naknadu

Članak 831.

Nalogodavac
nije dužan platiti posebnu naknadu:

–
ako je zastupnik otkazao ili raskinuo ugovor, s time da i tada zastupnik može
zahtijevati posebnu naknadu ako je uzrok za raskid ili otkaz ugovora bio na
strani nalogodavca ili je raskinuo, odnosno otkazao ugovor zbog svoje starosti
ili bolesti koja ga sprječava da nastavi ugovorni odnos,

–
ako je nalogodavac raskinuo ugovor zbog zastupnikova skrivljenog ponašanja,

–
ako je na temelju sporazuma s nalogodavcem zastupnik prenio ugovor na nekoga
drugog.

Gubitak
prava na posebnu naknadu

Članak 832.

Zastupnik
gubi pravo na posebnu naknadu te na naknadu štete, ako u roku od godine dana od
dana prestanka ugovora ne obavijesti nalogodavca da će ih zahtijevati.

Zabrana ograničenja ili
isključenja zastupnikovih prava

Članak 833.

Ugovorne strane ne mogu prije
prestanka ugovora ograničiti ili isključiti prava koja zastupnik ima po ovom
odjeljku zakona.

VII.
UGOVORNA ODREDBA O ZABRANI ILI OGRANIČENJU OBAVLJANJA DJELATNOSTI

Članak 834.

(1)
Ugovorne strane mogu ugovoriti da zastupnik nakon prestanka ugovora neće smjeti
obavljati, u potpunosti ili djelomično, djelatnost trgovinskog zastupanja.

(2)
Takva će ugovorna odredba biti valjana ako je u pisanom obliku te ako se odnosi
na isto područje, iste osobe ili istu robu na koje se odnosi i ugovor o
trgovinskom zastupanju.

(3)
Kad ugovor prestane zbog razloga koji su na strani nalogodavca, takva ugovorna
odredba obvezuje zastupnika samo ako mu nalogodavac po prestanku ugovora plati
posebnu naknadu i ako mu u razdoblju trajanja zabrane ili ograničenja
obavljanja djelatnosti plaća dodatnu mjesečnu naknadu u iznosu koji je jednak
prosječnom mjesečnom iznosu provizije na koju je imao pravo u zadnjih pet
godina, a ako je ugovor trajao kraće od pet godina, u iznosu koji je jednak
prosječnom mjesečnom iznosu provizije na koju je imao pravo za vrijeme trajanja
ugovora.

(4)
Ugovorna odredba o zabrani ili ograničenju obavljanja djelatnosti obvezuje
zastupnika najduže dvije godine po prestanku ugovora.

(5)
Ako zastupnik raskine ugovor zbog nalogodavčeva skriv­ljenog ponašanja,
ovlašten je u roku od mjesec dana od dana raskida ugovora pisanom izjavom
priopćiti nalogodavcu da neće poštovati odredbu o zabrani ili ograničenju
obavljanja djelatnosti.

(6)
Odredba ugovora o zabrani ili ograničenju obavljanja djelatnosti suprotna
odredbama ovoga članka ništetna je ako se njome pogoršava položaj zastupnika
utvrđen tim odredbama.

Odsjek 21.

UGOVOR O POSREDOVANJU

I.
OPĆE ODREDBE

Pojam

Članak 835.

Ugovorom o posredovanju obvezuje
se posrednik dovesti u vezu s nalogodavcem osobu koja bi s njim pregovarala o
sklapanju ugovora, a nalogodavac se obvezuje isplatiti mu određenu proviziju,
ako ugovor bude sklopljen.

Primjena odredbi ugovora o
djelu

Članak 836.

Kad
je ugovoreno da će posrednik imati pravo na određenu proviziju i ako njegovo
nastojanje ostane bez rezultata, o takvom ugovoru sudit će se prema odredbama
što vrijede za ugovor o djelu.

Primanje ispunjenja

Članak 837.

(1)
Nalog za posredovanje ne ovlašćuje posrednika da za nalogodavca primi
ispunjenje obveze iz ugovora sklopljenog njegovim posredovanjem.

(2)
Za to je potrebna posebna pisana punomoć.

Opoziv naloga za
posredovanje

Članak 838.

Nalogodavac može opozvati nalog
za posredovanje kad god hoće, ako se toga nije odrekao i ako to nije protivno
savjesnosti.

Nepostojanje obveze da se
sklopi ugovor

Članak 839.

Nalogodavac
nije dužan pristupiti pregovorima za sklapanje ugovora s osobom koju je
posrednik našao, ni sklopiti s njom ugovor pod uvjetima koje je priopćio
posredniku, ali će odgovarati za štetu ako je postupio protivno savjesnosti.

II. OBVEZE POSREDNIKA

Obveza tražiti priliku

Članak 840.

(1)
Posrednik je dužan tražiti s pažnjom dobrog gospodarstvenika priliku za
sklapanje određenog ugovora i upoznati s njome nalogodavca.

(2)
Posrednik je dužan posredovati u pregovorima i nastojati da dođe do sklapanja ugovora,
ako se na to posebno obvezao.

(3)
On ne odgovara ako i pored potrebne brižljivosti ne uspije u svom nastojanju.

Obveza obavješćivanja

Članak 841.

Posrednik je dužan obavijestiti
nalogodavca o svim okolnostima značajnim za namjeravani posao koje su mu
poznate ili su mu morale biti poznate.

Odgovornost posrednika

Članak 842.

(1)
Posrednik odgovara za štetu koju bi pretrpjela jedna ili druga strana između
kojih je posredovao, a koja bi se dogodila zbog toga što je posredovao za
poslovno nesposobnu osobu za čiju je nesposobnost znao ili mogao znati, ili za
osobu za koju je znao ili morao znati da neće moći ispuniti obveze iz toga
ugovora, i uopće za svaku štetu nastalu njegovu krivnjom.

(2)
Posrednik odgovara za štetu koju prouzroči nalogodavcu zbog toga što je bez
dopuštenja nalogodavca obavijestio nekog trećega o sadržaju naloga, o
pregovorima ili o uvjetima sklop­ljenog ugovora.

Posrednički dnevnik i list

Članak 843.

Posrednik je dužan u posebnu
knjigu (posrednički dnevnik) ubilježiti bitne podatke o ugovoru koji je
sklopljen njegovim posredovanjem i izdati izvadak iz te knjige potpisan od
njegove strane (posrednički list).

III. OBVEZE NALOGODAVCA

Provizija

Članak 844.

(1) Posrednik ima pravo na
proviziju i kad nije ugovorena.

(2) Ako visina provizije nije
određena ni tarifom ili kojim drugim općim aktom, ni ugovorom, a ni običajem,
odredit će je sud prema posrednikovu trudu i učinjenoj usluzi.

Kad posrednik stječe pravo
na proviziju

Članak 845.

(1) Posrednik stječe pravo na
proviziju u trenutku sklapanja ugovora za koji je posredovao, ako što drugo
nije ugovoreno.

(2) Ali ako je ugovor sklopljen
pod odgodnim uvjetom, posrednik stječe pravo na proviziju tek kad se uvjet
ostvari.

(3) Kad je ugovor sklopljen pod
raskidnim uvjetom, ostvarenje uvjeta nema utjecaja na posrednikovo pravo na
proviziju.

(4) U slučaju nevaljanosti
ugovora posrednik ima pravo na proviziju ako mu uzrok nevaljanosti nije bio
poznat.

Naknada troškova

Članak 846.

(1) Posrednik nema pravo na
naknadu troškova učinjenih u izvršenju naloga, osim kad je to ugovoreno.

(2) Ali ako mu je ugovorom
priznato pravo na naknadu troškova, on ima pravo na tu naknadu i u slučaju kad
ugovor nije sklopljen.

Posredovanje za obje strane

Članak 847.

(1) Ako drukčije nije ugovoreno,
posrednik koji je dobio nalog za posredovanje od obiju strana može zahtijevati
od svake strane samo polovicu provizije i naknadu polovice troškova ako je
naknada troškova ugovorena.

(2) Posrednik je dužan da se s
pažnjom dobrog gospodarstvenika skrbi o interesima obiju strana između kojih
posreduje.

Gubitak prava na proviziju

Članak 848.

Posrednik koji protivno ugovoru
ili protivno interesima svog nalogodavca radi za drugu stranu, gubi pravo na
proviziju i na naknadu troškova.

Odsjek
22.

UGOVOR
O OTPREMI (ŠPEDICIJA)

I. OPĆE ODREDBE

Pojam

Članak 849.

(1) Ugovorom o otpremi obvezuje
se otpremnik radi prijevoza stvari sklopiti, u svoje ime a za račun
nalogodavca, ugovor o prijevozu i druge ugovore potrebne za izvršenje prijevoza
te obaviti ostale uobičajene poslove i radnje, a nalogodavac se obvezuje
isplatiti mu određenu naknadu.

(2) Ako je ugovorom predviđeno,
otpremnik može sklopiti ugovor o prijevozu i poduzimati druge pravne radnje u
ime i za račun nalogodavca.

Odustanak od ugovora

Članak 850.

Nalogodavac može po svojoj volji
odustati od ugovora, ali je u tom slučaju dužan naknaditi otpremniku sve
troškove što ih je do tada imao i isplatiti mu razmjeran dio naknade za
dotadašnji rad.

Primjena pravila o ugovorima
o komisiji i trgovinskom zastupanju

Članak 851.

Na odnose nalogodavca i
otpremnika koji nisu uređeni u ovom odsjeku na odgovarajući se način
primjenjuju pravila o ugovoru o komisiji i ugovoru o trgovinskom zastupanju.

II. OBVEZE OTPREMNIKA

Upozorenje na nedostatke
naloga

Članak 852.

Otpremnik je dužan upozoriti
nalogodavca na nedostatke u njegovu nalogu, posebice na one koji ga izlažu
većim troškovima ili šteti.

Upozorenje na nedostatke
pakiranja

Članak 853.

Ako stvar nije zapakirana ili
inače nije pripremljena za pri­je­voz kako treba, otpremnik je dužan upozoriti
nalogodavca na te nedostatke, a kad bi čekanje da ih nalogodavac otkloni bilo
od šte­te za njega, otpremnik ih je dužan otkloniti na račun nalogodavca.

Čuvanje interesa nalogodavca

Članak 854.

(1) Otpremnik je dužan u svakoj
prilici postupiti kako to zahtijevaju interesi nalogodavca i s pažnjom dobrog
gospodarstvenika.

(2) On je dužan bez odgađanja
obavijestiti nalogodavca o oštećenju stvari i o svim okolnostima značajnim za
njega i poduzeti sve potrebne mjere radi očuvanja njegovih prava prema
odgovornoj osobi.

Postupanje po uputama
nalogodavca

Članak 855.

(1) Otpremnik je dužan držati se
uputa o pravcu puta, sredstvima i načinu prijevoza te ostalih uputa dobivenih
od nalogodavca.

(2) Ako nije moguće postupiti po
uputama sadržanim u nalogu, otpremnik je dužan zatražiti nove upute, a ako za
to nema vremena ili je to nemoguće, otpremnik je dužan postupiti kako to
zahtijevaju interesi nalogodavca.

(3) O svakom odstupanju od
naloga otpremnik je dužan bez odgađanja obavijestiti nalogodavca.

(4) Ako nalogodavac nije odredio
ni pravac puta ni sredstvo, odnosno način prijevoza, otpremnik će ih odrediti
kako zahtije­va­ju interesi nalogodavca u danim okolnostima.

(5) Ako je otpremnik odstupio od
dobivenih uputa, odgovara i za štetu nastalu višom silom, osim ako dokaže da bi
se šteta dogodila i da se držao uputa.

Odgovornost otpremnika za
druge osobe

Članak 856.

(1)
Otpremnik odgovara za izbor prijevoznika te za izbor drugih osoba s kojima je u
izvršenju naloga sklopio ugovor (uskladištenje robe i sl.), ali ne odgovara i
za njihov rad, osim ako je tu odgovornost preuzeo ugovorom.

(2)
Otpremnik koji je izvršenje naloga povjerio drugom otpremniku umjesto da ga sam
izvrši, odgovara za njegov rad.

(3)
Ako nalog sadrži izričito ili prešutno ovlaštenje otpremniku da povjeri
izvršenje naloga drugom otpremniku ili ako je to očito u interesu nalogodavca,
on odgovara samo za njegov izbor, osim ako je preuzeo odgovornost za njegov
rad.

(4)
Odgovornosti iz ovoga članka ne mogu se ugovorom isključiti ni ograničiti.

Carinske radnje i plaćanje
carine

Članak 857.

Ako ugovorom nije drukčije
određeno, nalog za otpremu stvari preko granice sadrži obvezu za otpremnika da
provede potrebne carinske radnje i plati carinske pristojbe i troškove za račun
nalogodavca.

Kad je otpremnik i
prijevoznik

Članak 858.

(1)
Otpremnik može obaviti potpuno ili djelomično i prije­voz stvari čija mu je
otprema povjerena, ako nije što drugo ugovoreno.

(2)
Ako je otpremnik obavio i prijevoz ili dio prijevoza, ima prava i obveze
prijevoznika i u tom slučaju pripada mu i odgovarajuća naknada za prijevoz
pored naknade po osnovi otpreme i naknade troškova u svezi s otpremom.

(3)
Isto vrijedi za druge poslove obuhvaćene nalogom, običajima ili općim uvjetima.

Osiguranje pošiljke

Članak 859.

(1) Otpremnik je dužan osigurati
pošiljku samo ako je to ugovoreno.

(2) Ako ugovorom nije određeno
koje rizike treba osigurati, otpremnik je dužan osigurati stvari od uobičajenih
rizika.

Polaganje računa

Članak 860.

(1) Otpremnik je dužan nakon
završenog posla položiti račun nalogodavcu.

(2) Prema zahtjevu nalogodavca
otpremnik je dužan položiti račun i u tijeku izvršavanja naloga.

III. OBVEZE NALOGODAVCA

Isplata naknade

Članak 861.

Nalogodavac je dužan isplatiti otpremniku
naknadu prema ugovoru, a ako naknada nije ugovorena, naknadu određenu tarifom
ili drugim općim aktom, a ako ovoga nema, naknadu odre­đu­je sud.

Kad otpremnik može
zahtijevati naknadu

Članak 862.

Otpremnik može zahtijevati
naknadu kad ispuni svoje obveze iz ugovora o otpremi.

Troškovi i predujam

Članak
863.

(1)
Nalogodavac je dužan naknaditi otpremniku potrebne troškove učinjene radi
izvršenja naloga o otpremanju stvari.

(2)
Otpremnik može zahtijevati naknadu troškova odmah pošto ih je učinio.

(3)
Nalogodavac je dužan na zahtjev otpremnika predujmiti mu iznos potreban za
troškove koje zahtijeva izvršenje naloga.

Kad je ugovoreno da naknadu isplati primatelj stvari

Članak
864.

Ako
je ugovoreno da će otpremnik naplatiti svoje tražbine od primatelja stvari,
otpremnik zadržava pravo zahtijevati isplatu naknade od nalogodavca, ako mu je
primatelj ne isplati.

Opasne stvari i dragocjenosti

Članak
865.

(1)
Nalogodavac je dužan obavijestiti otpremnika o svojstvima stvari kojima može
biti ugrožena sigurnost osoba ili dobara ili nanesena šteta.

(2)
Kad se u pošiljci nalaze dragocjenosti, vrijednosni papiri ili druge skupocjene
stvari, nalogodavac je dužan obavijestiti o tome otpremnika i priopćiti mu
njihovu vrijednost u trenutku predaje radi otpreme.

IV. POSEBNI SLUČAJEVI OTPREMANJA

 Otprema s ukupnom (fiksnom)
naknadom

Članak
866.

(1)
Kad je ugovorom o otpremi određen ukupan iznos za izvršenje naloga o otpremi
stvari, on obuhvaća naknade za otpremu, prijevoz i sve ostale troškove, ako
nije što drugo ugovoreno.

(2)
U tom slučaju otpremnik odgovara i za rad prijevoznika i drugih osoba kojima se
na temelju ovlaštenja iz ugovora poslužio.

Zbirna otprema

Članak
867.

(1)
Otpremnik može u izvršenju dobivenih naloga organizirati zbirnu otpremu, osim
ako je ugovorom to isključeno.

(2)
Ako zbirnom otpremom postigne razliku u vozarini u korist nalogodavca,
otpremnik ima pravo na posebnu dodatnu naknadu.

(3)
U slučaju zbirne otpreme otpremnik odgovara za gubitak ili oštećenje stvari
nastale za vrijeme prijevoza do kojih ne bi došlo da nije bilo zbirne otpreme.

V. ZALOŽNO PRAVO OTPREMNIKA

Članak
868.

(1)
Radi osiguranja naplate svih tražbina nastalih u svezi s ugovorom o otpremi,
otpremnik ima založno pravo na stvarima predanim radi otpremanja i u vezi s
otpremanjem sve dok ih drži ili dok ima u rukama ispravu s pomoću koje može
njima raspolagati.

(2)
Kad je u izvršenju otpreme sudjelovao i drugi otpremnik, on je dužan brinuti se
o naplati tražbina i ostvarenju založnog prava prethodnih otpremnika.

(3)
Ako drugi otpremnik isplati otpremnikove tražbine prema nalogodavcu, te
tražbine i otpremnikovo založno pravo prelaze na njega po samom zakonu.

(4) To isto biva ako drugi
otpremnik isplati prijevoznikove tražbine.

Odsjek
23.

 UGOVOR O ISPITIVANJU ROBE I USLUGE

Pojam

Članak 869.

(1) Ugovorom o ispitivanju robe
jedna ugovorna strana (izvršitelj ispitivanja) obvezuje se stručno i
nepristrano obaviti ispitivanje (kontrolu) robe i izdati ispravu o tome
(certifikat), a druga strana (naručitelj ispitivanja) obvezuje se za izvršeno
ispitivanje platiti naknadu.

(2) Ispitivanje robe može se
sastojati u utvrđivanju identiteta, kakvoće, količine i drugih svojstava robe.

Opseg ispitivanja

Članak 870.

Izvršitelj ispitivanja dužan je
izvršiti kontrolu u opsegu i na način koji su određeni u ugovoru, a ako u
ugovoru nije ništa određeno, u opsegu i na način koji odgovaraju naravi stvari.

Ništetnost pojedinih
odredaba ugovora

Članak 871.

(1) Ništetne su odredbe ugovora
koje izvršitelju ispitivanja nameću dužnosti koje bi mogle utjecati na
nepristranost u obav­ljanju ispitivanja ili na ispravnost isprave o izvršenom
ispitivanju.

(2) Ispitivanje se smatra
izvršenim tek izdavanjem certifikata.

Čuvanje robe, odnosno uzorka

Članak
872.

(1)
Robu koju je naručitelj ispitivanja predao izvršitelju ispitivanja radi
obavljanja ugovorenog ispitivanja ovaj je dužan čuvati i osigurati od zamjene.

(2)
Izvršitelj ispitivanja dužan je čuvati predane mu uzorke najmanje šest mjeseci,
ako nije drukčije ugovoreno.

Obveza obavješćivanja
naručitelja

Članak 873.

Izvršitelj ispitivanja dužan je
o svim značajnim okolnostima u tijeku ispitivanja i čuvanja robe pravodobno
obavješćivati naručitelja ispitivanja, a osobito o nužnim i korisnim troškovima
učinjenim za njegov račun.

Naknada

Članak 874.

(1) Za obavljeno ispitivanje i
čuvanje robe izvršitelj ispitivanja ima pravo na ugovorenu, odnosno uobičajenu
naknadu.

(2) Izvršitelj ispitivanja ima
pravo i na naknadu svih nužnih i korisnih troškova koji su učinjeni za račun
naručitelja ispitivanja.

Založno pravo

Članak 875.

Radi osiguranja ugovorene ili
uobičajene naknade i naknade nužnih i korisnih troškova izvršitelj ispitivanja
ima založno pravo na robi koja mu je predana na ispitivanje.

Povjeravanje ispitivanja
robe drugome

Članak 876.

(1) Izvršitelj ispitivanja može obavljanje
ugovorenog ispitivanja povjeriti drugome, osim ako mu je naručitelj ispitivanja
to izričito zabranio.

(2) Izvršitelj ispitivanja
odgovara naručitelju ispitivanja za rad drugog izvršitelja ispitivanja.

Ispitivanje robe s
obavljanjem pojedinih pravnih radnji

Članak 877.

(1) Na temelju izričitog naloga
naručitelja ispitivanja, izvršitelj ispitivanja je ovlašten, pored izvršenja
ugovorenih ispitivanja robe, poduzeti i pojedine pravne radnje u ime i za račun
naručitelja ispitivanja.

(2) Izvršitelj ispitivanja ima
pravo na posebnu uobičajenu ili ugovorenu naknadu za obavljene pravne radnje.

Ispitivanje robe s jamstvom

Članak 878.

(1) Izvršitelj ispitivanja može
jamčiti za nepromjenljivost svojstava ispitivane robe u ugovorenom roku.

(2) Za preuzeto jamstvo
izvršitelj ispitivanja ima pravo na dodatnu ugovorenu ili uobičajenu naknadu.

Ispitivanje usluga i stvari
koje nisu namijenjene prometu

Članak 879.

Ako se obavljanje ispitivanja
odnosi na usluge ili stvari koje nisu namijenjene prometu, izvršitelj ispitivanja
i naručitelj ispitivanja imaju ista prava i obveze kao i kod ispitivanja robe.

Raskid ugovora

Članak 880.

Naručitelj ispitivanja može
izjaviti da raskida ugovor sve dok naručeno ispitivanje nije izvršeno ali je u
tom slučaju dužan izvršitelju ispitivanja platiti razmjerni dio naknade i
učinjene nužne i korisne troškove, a i naknaditi mu štetu.

Odsjek
24.

 UGOVOR O ORGANIZIRANJU PUTOVANJA

I. OPĆE ODREDBE

Pojam

Članak 881.

(1) Ugovorom o organiziranju
putovanja obvezuje se organizator putovanja pribaviti putniku najmanje dvije
usluge koje se sastoje od prijevoza, smještaja ili drugih turističkih usluga
što čine cjelinu i koje se pružaju u vremenu dužem od 24 sata ili uključuju
barem jedno noćenje (paket-aranžman), a putnik se obvezuje platiti mu za to jednu
ukupnu (paušalnu) cijenu.

(2) Odredbe ovoga odsjeka
primjenjuju se i kad su pojedine usluge iz stavka 1. ovoga članka odvojeno
naplaćene.

(3) Organizatorom putovanja
smatra se i osoba koja prodaje paket-aranžman koji je pripremila neka druga
osoba.

Promidžbeni materijali

Članak 882.

(1) Promidžbeni materijali,
poput programa putovanja ili brošura, koji se odnose na paket-aranžman, a koje
je organizator putovanja stavio putniku na raspolaganje ne smiju sadržavati zavaravajuće
obavijesti u pogledu cijene ili bilo koje druge odred­be ugovora o
organiziranju putovanja.

(2) Promidžbeni materijali koji
su putniku stavljeni na raspolaganje moraju sadržavati jasne, potpune i točne
obavijesti o: cijeni paket-aranžmana; odredištu (destinaciji); sredstvu,
karakteristikama i kategoriji prijevoza; vrsti smještajnog objekta, njegovoj
lokaciji i kategoriji, njegovim osnovnim karakteristikama te turističkoj
klasifikaciji prema pravu države u kojoj se objekt nalazi; broju dnevnih obroka;
planu putovanja; iznosu ili postotku predujma te o broju i iznosu obroka
otplate ostatka cijene, graničnim, viznim i zdravstvenim formalnostima u
pogledu putovanja i boravka u odredištu; najmanjem broju putnika koji je
potreban za organiziranje putovanja te roku u kojem će putnik biti obaviješten
o otkazivanju putovanja ako za putovanje nije prijav­ljen dovoljan broj
putnika.

(3)
Podaci sadržani u promidžbenim materijalima obvezuju organizatora putovanja i
mogu biti izmijenjeni jedino na temelju sporazuma s putnikom ili ako je putnik
o tim izmjenama obavi­ješ­ten prije sklapanja ugovora, u kojem slučaju ta
mogućnost mo­ra biti izričito navedena u promidžbenim materijalima.

Prethodna obavijest

Članak
883.

(1)
Prije sklapanja ugovora organizator putovanja dužan je obavijestiti putnika, u
pisanom obliku ili drugom trajnom, putniku dostupnom, mediju o osnovnim
graničnim, viznim i zdravstvenim formalnostima u pogledu putovanja i boravka u
mjestu odredišta kao i o vremenu potrebnom za ispunjavanje tih formalnosti.

(2)
Ako je prije izdavanja prethodne obavijesti putniku uručen program putovanja
ili neki drugi promidžbeni materijal koji sadrži podatke iz stavka 1. ovoga
članka, prethodna obavijest može sadržavati samo uputu na taj program ili
promidžbeni materijal.

Oblik i sadržaj ugovora

Članak
884.

(1)
Ugovor o organiziranju putovanja sklapa se u pisanom obliku ili putem drugog
trajnog, putniku dostupnog i razumljivog oblika, s tim da barem jedan primjerak
ugovora mora biti dostav­ljen putniku.

(2)
Organizator putovanja dužan je prije sklapanja ugovora putnika upoznati sa
sadržajem ugovora.

(3) Odredba stavka 1. i 2. ovoga
članka ne odnosi se na zakašnjele rezervacije ili ugovore »u posljednjem
trenutku«.

(4) Ovisno o uslugama koje su
njime obuhvaćene, ugovor o organiziranju putovanja mora osobito sadržavati
odredbe o: tvrtki ili nazivu, odnosno imenu i prezimenu te sjedištu i adresi
organizatora putovanja te njegova osiguravatelja, ako je osiguranje obuhvaćeno
paket-aranžmanom; odredištu te vremenu i nadnevku boravka u odredištu; vrsti
smještajnog objekta, njegovoj lokaciji i kategoriji, njegovim osnovnim
karakteristikama te turističkoj klasifikaciji prema pravu države u kojoj se
objekt nalazi; broju dnev­nih obroka; planu putovanja; izletima, obilascima i
drugim uslugama koje su obuhvaćene paket-aranžmanom i koje su uključene u
cijenu; cijeni i mogućnosti izmjene cijene sukladno ovom Zakonu te pristojbama
za određene usluge koje nisu uključene u cijenu (primjerice, turističkim
pristojbama, pristojbama za ukrcaj i iskrcaj u zračnim i ostalim lukama);
načinu i vremenu plaćanja cije­ne; posebnim zahtjevima putnika o kojima je
obavijestio organizatora putovanja prilikom rezerviranja putovanja, a koje je
ovaj prihvatio; najmanjem broju putnika koji je potreban za organiziranje
putovanja te roku u kojem će putnik biti obaviješten o otkazivanju putovanja
ako za putovanje nije prijavljen dovoljan broj putnika; roku u kojem putnik
mora iznijeti svoje prigovore u pogledu neispunjenja ili neurednog ispunjenja
ugovora.

II. OBVEZE ORGANIZATORA
PUTOVANJA

 Zaštita prava i interesa putnika

Članak 885.

(1) Organizator putovanja dužan
je putniku pružiti usluge koje imaju sadržaj i svojstva predviđene ugovorom i
skrbiti se o pravima i interesima putnika, u skladu s poslovnim običajima u
ovoj djelatnosti.

(2) Ako putnik za vrijeme
putovanja istakne prigovor zbog neispunjenja ili neurednog ispunjenja neke od
ugovorenih usluga, organizator putovanja ili njegov mjesni zastupnik dužni su
na prikladan način riješiti taj prigovor.

Obveza obavještavanja

Članak 886.

Organizator putovanja dužan je u
razumnom roku prije započinjanja putovanja, u pisanom obliku ili drugom
trajnom, putniku dostupnom, obliku obavijestiti putnika o: mjestu među­od­redišta
ili izmjene prijevoznog sredstva te vremenu dolaska u to mjesto; njegovu mjestu
u prijevoznom sredstvu (broju odjeljka u spavaćim kolima, kabine na brodu i
sl.); imenu i prezimenu, adresi i broju telefona mjesnog zastupnika
organizatora putovanja ili, ako ga nema, osobi kojoj se putnik može obratiti u
slučaju poteškoća ili, ako nema niti takve osobe, broju telefona ili drugom
sredstvu koje mu omogućuje kontakt s organizatorom putovanja; u slučaju
putovanja maloljetnika, načinu uspostave neposredne veze s njim ili za njega
odgovornom osobom; mogućnosti sklapanja ugovora o osiguranju kojim se
osiguravaju troškovi raskida ugovora od strane putnika ili troškovi pomoći i
povratka putnika u mjesto polazišta u slučaju nesreće ili bolesti.

Obveza čuvanja tajne

Članak 887.

Obavijesti koje dobije o
putniku, njegovoj prtljazi, njegovim kretanjima i imenima njegovih suputnika
organizator smije priop­ćiti trećim osobama samo s odobrenjem putnika ili na
zahtjev nad­ležnog tijela javne vlasti.

Odgovornost za štetu

Članak 888.

(1) Organizator putovanja odgovara
za svu štetu koju prouz­roči putniku neispunjenjem, djelomičnim ispunjenjem ili
neurednim ispunjenjem obveza koje se odnose na organiziranje putovanja
predviđenih ugovorom i ovim Zakonom.

(2) Ako sam obavlja usluge
prijevoza, smještaja ili druge usluge vezane za izvršenje organiziranog
putovanja, organizator odgovara za štetu nanesenu putniku prema propisima koji
se odnose na te usluge.

Odgovornost za štetu kad je
pružanje pojedinih usluga organizator povjerio trećim osobama

Članak 889.

(1) Organizator putovanja koji
je povjerio trećim osobama izvršenje usluga prijevoza, smještaja ili drugih
usluga vezanih za izvršenje putovanja, odgovara putniku za štetu koja je
nastala zbog potpunog ili djelomičnog neizvršenja tih usluga, u skladu s
propisima koji se na njih odnose.

(2) Ali i kad su usluge izvršene
u skladu s ugovorom i propisima koji se na njih odnose, organizator odgovara za
štetu koju je putnik pretrpio u povodu njihova izvršenja, osim ako dokaže da se
ponašao kao pažljiv organizator putovanja pri izboru osoba koje su ih izvršile.

(3) Putnik ima pravo neposredno
od treće osobe odgovorne za štetu zahtijevati potpunu ili dopunsku naknadu za
pretrpljenu štetu.

(4) U mjeri u kojoj je naknadio
štetu putniku organizator putovanja stječe sva prava koja bi putnik imao prema
trećoj osobi odgovornoj za ovu štetu (pravo na regres).

(5) Putnik je dužan ustupiti
organizatoru putovanja isprave i sve što je potrebno za ostvarivanje prava
regresa.

Sniženje cijene

Članak 890.

(1)
Ako su usluge iz ugovora o organiziranju putovanja nepotpuno ili neuredno
izvršene, putnik ima pravo na razmjerno sniženje cijene pod uvjetom da je
stavio prigovor organizatoru putovanja u roku od osam dana od dana završetka
putovanja.

(2)
Zahtjev za sniženje cijene ne utječe na pravo putnika da zahtijeva naknadu
štete.

Isključenje i ograničenje odgovornosti za štetu

Članak
891.

(1)
Ništetne su odredbe ugovora o organiziranju putovanja kojima se isključuje ili
ograničuje odgovornost organizatora putovanja za štetu.

(2)
Ali valjana je odredba ugovora kojom se unaprijed određuje najviši iznos
naknade štete, osim ako je u očitom nerazmjeru sa štetom.

(3)
Ovo ograničenje iznosa naknade štete ne vrijedi ako je organizator štetu
prouzročio namjerno ili krajnjom nepažnjom ili ako je šteta posljedica tjelesne
ozljede.

Osiguranje

Članak 892.

(1) Organizator putovanja je
dužan sklopiti ugovor o osiguranju od odgovornosti za štetu predviđenu ovim
Zakonom.

(2) U sporazumu s putnikom
organizator putovanja može ga osigurati i od drugih rizika putovanja.

Jamčevina za organizirana
putovanja

Članak 893.

(1)
Organizator putovanja dužan je za svako organizirano putovanje osigurati
jamčevinu kod banke ili osiguravajućeg društva za povrat cijene putniku, ako
zbog njegova stečaja ili nesposobnosti plaćanja putovanje ne bude poduzeto,
odnosno naknade troškova povratka putnika u mjesto polaska, ako bi iz istih
razloga putovanje bilo prekinuto.

(2)
Jamčevina može biti u obliku police osiguranja, gotovinskog pologa ili
bankarskog jamstva (garancije).

(3)
Organizator putovanja dužan je izdati putniku potvrdu o osiguranju jamčevine
koja mu omogućuje neposredno ostvarenje prava prema banci, odnosno
osiguravajućem društvu.

III. OBVEZE PUTNIKA

 Plaćanje cijene

Članak 894.

Putnik je dužan organizatoru
putovanja platiti ugovorenu ci­je­nu za putovanje u vrijeme kako je ugovoreno,
odnosno uobičaje­no.

Obveza davanja podataka

Članak
895.

Putnik
je dužan na zahtjev organizatora pravodobno dostaviti sve podatke potrebne za
organiziranje putovanja, a posebno za pribavljanje prijevoznih karata,
rezervaciju smještaja te isprave potrebne za prelazak preko granice.

Ispunjavanje uvjeta predviđenih propisima

Članak
896.

Putnik
je dužan brinuti se da on osobno, njegove osobne is­prave i njegova prtljaga
ispunjavaju uvjete predviđene graničnim, carinskim, sanitarnim, monetarnim i
drugim propisima.

Odgovornost putnika za štetu

Članak
897.

Putnik
odgovara za štetu što je prouzroči organizatoru putovanja neispunjenjem obveza
koje za njega proizlaze iz ugovora i odredaba ovoga Zakona.

Obavještavanje o nedostacima ispunjenja

Članak
898.

(1)
Putnik je dužan, u pisanom ili drugom odgovarajućem obliku, obavijestiti o
neispunjenju ili neurednom ispunjenju bilo koje usluge iz ugovora osobu koja je
tu uslugu pružila, što je prije moguće, a organizatora putovanja u roku od 8
dana od dana završetka putovanja.

(2)
Dužnost putnika iz stavka 1. ovoga članka mora biti jasno i izričito navedena u
ugovoru o organiziranju putovanja.

IV. POSEBNA PRAVA I OBVEZE UGOVORNIH STRANA

 Zamjena putnika

Članak
899.

(1)
Ako je spriječen započeti ugovoreno putovanje, putnik može odrediti drugu osobu
da se umjesto njega koristi ugovorenim uslugama ako ta osoba udovoljava
posebnim zahtjevima predviđenim za ugovoreno putovanje i ako o tome pravodobno
obavijesti organizatora putovanja.

(2)
Zamijenjeni i novi putnik solidarno su odgovorni za plaćanje cijene i troškova
izazvanih zamjenom.

Promjena ugovorene cijene

Članak
900.

(1)
Organizator putovanja može zahtijevati povećanje ugovorene cijene ako je nakon
sklapanja ugovora došlo do promjena u tečaju ugovorene valute, do povećanja
troškova prijevoza, uključujući i troškove goriva ili do povećanja pristojbi za
određene usluge (u zračnim i ostalim lukama i sl.) koje utječu na cijenu
putovanja, a za koje nije znao ni mogao znati.

(2)
Pravo na povećanje ugovorene cijene organizator putovanja može ostvariti samo
ako je ono predviđeno u ugovoru te ako je u ugovoru izričito naveden način
izračuna izmjene cijene.

(3)
Ako bi povećanje cijene iznosilo više od 10 posto od ugovorene cijene, putnik
ima pravo raskinuti ugovor bez obveze na naknadu štete i pravo na povrat
uplaćene cijene.

(4)
Dvadeset dana prije početka putovanja ugovorena cijena ne može se povećati.

(5)
Ako su promjene iz stavka 1. ovoga članka prouzročile sniženje cijene
putovanja, organizator putovanja dužan je putniku vratiti razliku u cijeni.

Pravo putnika na raskid
ugovora

Članak 901.

(1) Putnik može u svakom
trenutku potpuno ili djelomično raskinuti ugovor.

(2) Ako putnik prije početka
putovanja raskine ugovor u razumnom roku koji se određuje s obzirom na vrstu
aranžmana (pravodobni raskid), organizator putovanja ima pravo samo na naknadu
administrativnih troškova.

(3) U slučaju nepravodobnog
raskida ugovora organizator putovanja može od putnika zahtijevati naknadu u
određenom postotku ugovorene cijene koji se utvrđuje razmjerno vremenu
preostalom do početka putovanja i koja mora biti ekonomski oprav­dana.

(4) Organizator putovanja ima
pravo samo na naknadu troškova ako je putnik raskinuo ugovor zbog okolnosti
koje nije mogao izbjeći ili otkloniti i koje bi, da su postojale u vrijeme
sklapanja ugovora, bile opravdan razlog da ne sklopi ugovor, a i u slučaju ako
je putnik osigurao odgovarajuću zamjenu ili je zamjenu našao sam organizator.

(5) Ako putnik raskine ugovor
nakon početka putovanja, a razlog za to nisu okolnosti iz stavka 4. ovoga
članka, organizator ima pravo na puni iznos ugovorene cijene putovanja.

Pravo organizatora na raskid
ugovora

Članak 902.

(1) Organizator putovanja može
raskinuti ugovor, potpuno ili djelomično, bez obveze naknade štete putniku, ako
prije ili za vrijeme ispunjavanja ugovora nastupe vanjske izvanredne i
nepredvidive okolnosti koje se nisu mogle spriječiti, izbjeći ili otkloniti, a
koje bi, da su postojale u vrijeme sklapanja ugovora, bile za njega opravdan
razlog da ugovor ne sklopi.

(2) Organizator putovanja može
raskinuti ugovor bez obveze naknade štete i u slučaju da se za putovanje nije
prijavio broj putnika koji je potreban za organiziranje putovanja, ako je o toj
okolnosti putnika obavijestio u primjerenom roku koji ne može biti kraći od pet
dana prije dana kad je putovanje trebalo započeti.

(3)
Ako organizator putovanja raskine ugovor zbog razloga koji je na strani putnika,
putnik nema pravo zahtijevati naknadu štete koju je pretrpio tim raskidom.

(4)
U slučaju raskida ugovora prije započinjanja s njegovim ispunjenjem organizator
mora u cijelosti vratiti ono što je primio od putnika.

(5)
Ako je organizator raskinuo ugovor zbog izvanrednih okolnosti koje su nastupile
za vrijeme njegova ispunjavanja, dužan je vratiti putniku razliku u cijeni
između ugovorenih i pruženih usluga i poduzeti sve mjere nužne za zaštitu
interesa putnika.

Izmjena sadržaja ugovora

Članak 903.

(1) Ako organizator prije
početka putovanja učini značajnije izmjene u bitnim sastojcima ugovora
(program, smještaj, cijena), dužan je bez odgađanja o tome obavijestiti putnika
u pisanom obliku.

(2) Ako organizator putovanja
ponudi putniku izmijenjeni ugovor ponuda mora sadržavati izmjene koje su
izvršene te utjecaj tih izmjena na cijenu putovanja.

(3) Ako ne prihvati izmjene
ugovora, putnik može po svome izboru raskinuti ugovor bez obveze naknade štete
i troškova, ili koristiti drugo odgovarajuće putovanje koje mu organizator
putovanja može ponuditi, bez doplate cijene ako mu je cijena viša, odnosno uz
povrat razlike u cijeni ako mu je cijena niža.

(4) Putnik je dužan priopćiti
svoj izbor organizatoru putovanja u roku od dva radna dana od dana primitka
prijedloga izmjene ugovora.

(5) Ako putnik, sukladno stavku
2. ovoga članka, raskine ugovor, organizator putovanja dužan je bez odgađanja
vratiti mu ono što je putnik platio za putovanje te mu naknaditi štetu.

(6) Putnik nema pravo na naknadu
štete iz stavka 4. ovoga članka ako je do izmjena u bitnim sastojcima ugovora
došlo zbog izvanrednih vanjskih okolnosti koje organizator putovanja nije mogao
predvidjeti, izbjeći ni otkloniti.

(7) Ako nakon započinjanja putovanja
nije pružio veći dio ugovorenih usluga, ili ako ocijeni da neće biti u stanju
osigurati ispunjenje većeg dijela ugovorenih usluga, organizator putovanja
dužan je, o svom trošku, izvršiti odgovarajuće izmjene programa za nastavak
putovanja te, ako je to potrebno, obeštetiti putnika za razliku u cijeni između
ugovorenih i stvarno pruženih usluga.

(8) Ako nije moguće na
odgovarajući način izmijeniti program putovanja ili ako putnik ne prihvati te
izmjene iz opravdanih razloga, organizator putovanja dužan je, o svom trošku,
omogu­ćiti putniku povratak, odgovarajućim prijevoznim sredstvom, u mjesto
polaska ili neko drugo mjesto, ako je putnik s time suglasan, te naknaditi
putniku štetu koju je time pretrpio.

Odsjek
25.

POSREDNIČKI
UGOVOR O PUTOVANJU

Pojam

Članak 904.

Posredničkim ugovorom o
putovanju posrednik se obvezuje sklopiti, u ime i za račun putnika, bilo ugovor
o organiziranju putovanja, bilo ugovor o izvršenju jedne ili više posebnih
usluga koje omogućuju da se ostvari neko putovanje ili boravak, a putnik se
obvezuje za to platiti naknadu.

Obveza izdavanja potvrde

Članak
905.

(1)
Kad posredničkim ugovorom o putovanju preuzima ob­ve­zu sklapanja ugovora o
organiziranju putovanja, posrednik je dužan prilikom sklapanja izdati potvrdu o
putovanju koja, pored podataka propisanih ovim Zakonom za potvrdu o
organiziranju putovanja i oznake i adrese organizatora putovanja, mora
sadržavati ime, odnosno tvrtku i adresu posrednika te podatak da on istupa u
tom svojstvu.

(2)
Ako u potvrdi o putovanju ne naznači svojstvo posrednika, posrednik u
organiziranju putovanja smatra se organizatorom putovanja.

(3)
Ako se posrednički ugovor o putovanju odnosi na sklapanje ugovora o
pojedinačnoj usluzi, posrednik je dužan izdati potvrdu koja sadrži opis usluge
s naznakom njezine cijene.

Postupanje po uputama
putnika

Članak 906.

(1) Posrednik je dužan postupati
po uputama koje mu je put­nik pravodobno dao, ako su one u skladu s ugovorom,
uobičaje­nim poslovanjem posrednika i interesima drugih putnika.

(2) Ako putnik ne dade potrebne
upute, posrednik je dužan raditi onako kako je u danim prilikama najpovoljnije
za putnika.

Izbor trećih osoba

Članak 907.

Posrednik
je dužan savjesno izabrati treću osobu koja treba obaviti usluge predviđene
ugovorom i odgovara putniku za njihov izbor.

Odgovarajuća primjena
odredaba ugovora o organiziranju putovanja

Članak 908.

Odredbe ovoga Zakona koje se
odnose na ugovor o organi­zi­ra­nju putovanja na odgovarajući se način
primjenjuju na posred­nič­ki ugovor o putovanju, ako odredbama ovoga odsjeka
nije drukčije određeno.

Odsjek
26.

UGOVOR
O RASPOLAGANJU UGOSTITELJSKIM SMJEŠTAJEM (UGOVOR O ALOTMANU)

I. OPĆE ODREDBE

Pojam

Članak
909.

(1)
Ugovorom o raspolaganju ugostiteljskim smještajem ugos­ti­telj se obvezuje u određenom
razdoblju staviti na raspolaganje turističkoj agenciji određeni broj ležaja,
odnosno smještaj­nih jedinica u određenom objektu, pružiti ugostiteljske usluge
osobama koje uputi agencija i platiti joj određenu proviziju, a ova se obvezuje
popunjavati ih, odnosno obavijestiti u ugovorenim rokovima da to ne može
učiniti te platiti cijenu usluga, ako se koristila ugovorenim smještajem.

(2)
Ako ugovorom nije drukčije određeno, smatra se da su ugostiteljski smještaji
stavljeni na raspolaganje za jednu godinu.

Oblik ugovora

Članak 910.

Ugovor o raspolaganju
ugostiteljskim smještajem mora biti sklopljen u pisanom obliku.

II. OBVEZE TURISTIČKE
AGENCIJE

Obveze obavješćivanja

Članak
911.

(1)
Turistička agencija dužna je obavješćivati ugostitelja o tijeku popune
ugovorenih smještaja.

(2)
Ako ne može popuniti ugovoreni smještaj, turistička agencija dužna je u
ugovorenim ili uobičajenim rokovima obavijestiti ugostitelja o tome i dostaviti
mu listu gostiju te u obavijesti odrediti rok do kojega ugostitelj može slobodno
njime raspolagati.

(3)
Ugostiteljski smještaj koji u listi gostiju nije označen kao popunjen smatra se
slobodnim od dana primitka te liste od strane ugostitelja za razdoblje na koje
se lista odnosi.

(4)
Nakon proteka toga razdoblja turistička agencija ponovno stječe pravo
popunjavanja ugovorenog smještaja.

Obveza pridržavanja
ugovorenih cijena

Članak 912.

Turistička
agencija ne smije osobama koje šalje u ugostiteljski objekt zaračunavati više
cijene za ugostiteljske usluge od onih koje su predviđene ugovorom o
raspolaganju ugostiteljskim smještajem ili ugostiteljskim cjenikom.

Obveza plaćanja ugostiteljskih usluga

Članak
913.

(1)
Ako ugovorom nije drukčije određeno, cijenu ugostiteljskih usluga plaća
ugostitelju turistička agencija poslije njihova izvršenja.

(2)
Ugostitelj ima pravo zahtijevati plaćanje odgovarajućeg predujma.

Obveza izdavanja posebne isprave

Članak
914.

(1)
Turistička agencija dužna je osobama koje šalje na temelju ugovora o
raspolaganju ugostiteljskim smještajem izdati posebnu pisanu ispravu.

(2)
Posebna isprava glasi na ime ili na određenu grupu, neprenosiva je i sadrži
nalog ugostitelju da pruži usluge koje su u njoj navedene.

(3)
Na temelju posebne isprave obračunavaju se uzajamne tražbine između turističke
agencije i ugostitelja.

III. OBVEZE UGOSTITELJA

 Obveza stavljanja na
raspolaganje ugovorenog smještaja

Članak
915.

(1)
Ugostitelj preuzima konačnu i neopozivu obvezu da u određenom razdoblju stavi
na raspolaganje ugovoreni broj ležaja, odnosno drugih smještajnih jedinica i
pruži osobama koje upućuje turistička agencija usluge navedene u posebnoj
pisanoj ispravi.

(2)
Ugostitelj ne može ugovoriti s drugom turističkom agencijom raspolaganje
smještajem koji je objekt već sklopljenog ugovora o raspolaganju ugostiteljskim
smještajem.

Obveza jednakog postupanja

Članak
916.

Ugostitelj
je dužan osobama koje uputi turistička agencija pružiti usluge pod istim
uvjetima kao i osobama s kojima je neposredno sklopio ugovor o ugostiteljskim
uslugama.

Obveza ugostitelja da ne mijenja cijene usluga

Članak
917.

(1)
Ugostitelj ne može mijenjati ugovorene cijene ako o tome ne obavijesti
turističku agenciju najmanje šest mjeseci unaprijed, osim u slučaju promjene u
tečaju razmjene valuta koje utječu na ugovorenu cijenu.

(2)
Nove cijene mogu se primjenjivati nakon isteka jednoga mjeseca od njihove
dostave turističkoj agenciji.

(3)
Nove cijene neće se primjenjivati na usluge za koje je već dostavljena lista
gostiju.

(4)
U svakom slučaju izmjene cijene nemaju učinak na rezervacije koje je ugostitelj
potvrdio.

Obveza plaćanja provizije

Članak 918.

(1) Ugostitelj je dužan
turističkoj agenciji isplatiti proviziju na promet ostvaren na temelju ugovora
o raspolaganju ugostiteljskim smještajem.

(2) Provizija se određuje u
postotku od cijene izvršenih ugostiteljskih usluga.

(3) Ako postotak provizije nije
određen ugovorom, turistič­koj agenciji pripada provizija određena njezinim
općim uvjetima poslovanja ili, ako ovih nema, poslovnim običajima.

IV. PRAVO TURISTIČKE
AGENCIJE NA ODUSTANAK OD UGOVORA

Pretpostavke

Članak 919.

(1) Turistička agencija može
privremeno odustati od korište­nja ugovorenog smještaja a da time ne raskine
ugovor o raspolaganju ugostiteljskim smještajem, niti da odgovara ugostitelju
za štetu, ako u ugovorenom roku pošalje ugostitelju obavijest o odustanku od
korištenja.

(2) Ako rok obavijesti o
odustanku nije određen ugovorom, utvrđuje se na temelju poslovnih običaja u
ugostiteljstvu.

(3) U slučaju da obavijest o
odustanku ne bude poslana u predviđenom roku, ugostitelj ima pravo na naknadu
štete.

(4) Turistička agencija može
odustati od ugovora u cijelosti bez obveze da naknadi štetu, ako obavijest o
odustanku pošalje u ugovorenom roku.

Obveza turističke agencije
da popuni ugovoreni smještaj

Članak 920.

(1) Ugovorom o raspolaganju ugostiteljskim
smještajem mo­že se predvidjeti posebna obveza turističke agencije da popuni
ugo­voreni ugostiteljski smještaj (puno za prazno).

(2) Ako u tom slučaju ne popuni
ugovoreni smještaj, turistič­ka agencija dužna je platiti ugostitelju naknadu
po neiskorištenom ležaju, odnosno drugoj smještajnoj jedinici i danu.

(3) Turistička agencija nema
tada pravo pravodobnom obaviješću otkazati ugovor, ni djelomično ni u
cijelosti.

Odsjek
27.

UGOVOR
O OSIGURANJU

I. ZAJEDNIČKE ODREDBE ZA
OSIGURANJE IMOVINE I OSIGURANJE OSOBA

*1. Opće odredbe*

Pojam

Članak 921.

Ugovorom o osiguranju
osiguratelj se obvezuje ugovaratelju osiguranja isplatiti osiguraniku ili
korisniku osiguranja osigurninu ako nastane osigurani slučaj, a ugovaratelj se
osiguranja obvezuje osiguratelju platiti premiju osiguranja.

Osigurani slučaj

Članak 922.

(1)
Osigurani slučaj je događaj prouzročen osiguranim rizikom.

(2)
Rizik koji je obuhvaćen osiguranjem (osigurani rizik) mora biti budući,
neizvjestan i nezavisan od isključive volje ugovaratelja osiguranja ili
osiguranika.

(3)
Ugovor o osiguranju je ništetan ako je u trenutku njegova sklapanja već nastao
osigurani slučaj, ili je taj bio u nastupanju, ili je bilo izvjesno da će
nastupiti, ili je već tada bila prestala mogućnost da on nastane.

(4) Ali ako je ugovoreno da će
osiguranjem biti obuhvaćeno određeno razdoblje koje prethodi sklapanju ugovora,
ugovor će biti ništetan samo ako je u trenutku njegova sklapanja
zainteresiranoj strani bilo poznato da se osigurani slučaj već dogodio, odnosno
da je već tada bila otpala mogućnost da se on dogodi.

Isključenje nekih osiguranja

Članak 923.

(1) Odredbe ovoga odsjeka neće
se primjenjivati na pomorska osiguranja, a ni na druga osiguranja na koja se
primjenjuju pravila o pomorskom osiguranju, kao ni na osiguranja u zračnom
prometu, osiguranja tražbina te na odnose iz reosiguranja.

(2) Na ugovore o osiguranju
stvari u kopnenom prijevozu na odgovarajući se način primjenjuju pravila o
pomorskom osiguranju.

(3) Odredbe ovoga odsjeka neće
se primjenjivati niti na ona osiguranja koja su uređena posebnim zakonom.

Odstupanje od odredaba ovoga
odsjeka

Članak 924.

(1) Ugovorom se može odstupiti
samo od onih odredaba ovoga odsjeka u kojima je to odstupanje izričito
dopušteno te od onih koje daju ugovarateljima mogućnost da postupe kako hoće.

(2) Odstupanje od ostalih
odredaba, ako nije zabranjeno ovim ili kojim drugim zakonom, dopušteno je samo
ako je u nedvojbenom interesu osiguranika.

*2. Sklapanje ugovora*

Kad je ugovor sklopljen

Članak 925.

(1) Ugovor o osiguranju sklopljen
je kad je ponuda o osiguranju prihvaćena.

(2) O sklopljenom ugovoru o
osiguranju osiguratelj je obvezan bez odgađanja ugovaratelju osiguranja predati
uredno sastav­ljenu i potpisanu policu osiguranja ili neku drugu ispravu o
osiguranju (list pokrića i sl.).

(3) Iznimno od odredbe stavka 1.
ovoga članka, ugovor o osiguranju osoba sklopljen je kad strane potpišu policu
osiguranja.

(4) Pisana ponuda učinjena
osiguratelju za sklapanje ugovora o osiguranju veže ponuditelja, ako on nije
odredio kraći rok, za vrijeme od osam dana otkad je ponuda prispjela
osiguratelju, a ako je potreban liječnički pregled, onda za vrijeme od trideset
dana.

(5) Ako osiguratelj u tom roku
ne odbije ponudu koja ne odstupa od njegovih uvjeta za predloženo osiguranje,
smatrat će se da je prihvatio ponudu i da je ugovor sklopljen.

(6) U tom slučaju ugovor se
smatra sklopljenim kad je ponuda prispjela osiguratelju.

Polica i druge isprave o
osiguranju

Članak 926.

(1) U polici moraju biti
navedeni: ugovorne strane, osigurana osoba, odnosno osigurana stvar ili drugi
predmet osiguranja, rizik obuhvaćen osiguranjem, trajanje osiguranja i vrijeme
pokrića, iznos osiguranja ili da je osiguranje neograničeno, premija ili
doprinos (ulog), nadnevak izdavanja police i potpisi ugovornih strana.

(2) Polica osiguranja može biti
privremeno zamijenjena listom pokrića ili drugom ispravom o osiguranju u koju
se unose bitni sastojci ugovora.

(3) Osiguratelj je dužan
upozoriti ugovaratelja osiguranja da su opći i/ili posebni uvjeti osiguranja
sastavni dio ugovora i predati mu njihov tekst, ako ti uvjeti nisu već otisnuti
na polici.

(4) Ispunjenje obveze iz stavka
3. ovoga članka mora biti navedeno na polici.

(5)
U slučaju neslaganja neke odredbe općih ili posebnih uvjeta i neke odredbe
police primijenit će se odredba police; u slučaju neslaganja neke tiskane i
strojem pisane odredbe primijenit će se pisana odredba, a u slučaju neslaganja
ovih s rukopisnom odredbom, primijenit će se rukopisna odredba.

(6)
Prema sporazumu ugovornih strana polica može glasiti na ime određene osobe, po
naredbi, na donositelja ili za račun koga se to tiče.

Sklapanje ugovora plaćanjem premije

Članak
927.

Uvjetima
osiguranja mogu biti predviđeni slučajevi u kojima ugovorni odnos iz osiguranja
nastaje samim plaćanjem premije.

Sklapanje ugovora u ime drugog bez ovlaštenja

Članak
928.

(1)
Tko sklopi ugovor o osiguranju u ime drugog bez njegova ovlaštenja, odgovara
osiguratelju za obveze sve dok ga onaj u čije je ime ugovor sklopljen ne
odobri.

(2)
Zainteresirani može odobriti ugovor i nakon što se dogodio osigurani slučaj.

(3)
Ako je odobrenje odbijeno, ugovaratelj osiguranja duguje premiju za razdoblje
do dana obavijesti o odbijanju odobrenja.

(4)
Ali ne odgovara za obveze iz osiguranja poslovođa bez naloga koji je
obavijestio osiguratelja da istupa bez ovlaštenja u ime i za račun drugoga.

Osiguranje za tuđi račun ili za račun koga se tiče

Članak
929.

(1)
U slučaju osiguranja za tuđi račun ili za račun koga se tiče, obvezu plaćanja
premije i ostale obveze iz ugovora dužan je ispuniti ugovaratelj osiguranja,
ali on ne može ostvariti prava iz osiguranja, čak i kad drži policu, bez
pristanka osobe čiji je interes osiguran i kojoj ona pripadaju.

(2)
Ugovaratelj osiguranja nije dužan predati policu zainteresiranoj osobi dok mu ne
budu naknađene premije što ih je isplatio osiguratelju, a i troškovi ugovora.

(3)
Ugovaratelj osiguranja ima pravo prvenstvene naplate ovih tražbina iz dugovane
naknade, a i pravo zahtijevati njihovu isplatu neposredno od osiguratelja.

(4)
Osiguratelj može isticati svakom korisniku osiguranja za tuđi račun sve
prigovore koje na temelju ugovora ima pravo prema ugovaratelju osiguranja.

Zastupnici osiguranja

Članak
930.

(1)
Kad osiguratelj ovlasti nekoga da ga zastupa, a ne odredi opseg njegovih
ovlaštenja, zastupnik je ovlašten u ime i za račun osiguratelja sklapati
ugovore o osiguranju, ugovarati izmjene ugovora ili produljenje njihova
važenja, izdati police osiguranja, naplaćivati premije i primati izjave upućene
osiguratelju.

(2)
Ako je osiguratelj ograničio ovlaštenja svog zastupnika, a to ugovaratelju
osiguranja nije bilo poznato, smatra se kao da ta ograničenja nisu ni
postojala.

*3. Obveza osiguranika, odnosno ugovaratelja osiguranja*

Dužnost prijavljivanja

Članak
931.

Ugovaratelj
osiguranja dužan je prijaviti osiguratelju prilikom sklapanja ugovora sve
okolnosti koje su značajne za ocjenu rizika, a koje su mu poznate ili mu nisu
mogle ostati nepoznate.

Namjerna netočna prijava ili prešućivanje

Članak
932.

(1)
Ako je ugovaratelj osiguranja namjerno učinio netočnu prijavu ili namjerno
prešutio neku okolnost takve naravi da osiguratelj ne bi sklopio ugovor da je
znao za pravo stanje stvari, osiguratelj može zahtijevati poništaj ugovora.

(2)
U slučaju poništaja ugovora iz razloga navedenih u stav­ku 1. ovoga članka
osiguratelj ima pravo zadržati i naplatiti premije za razdoblje do dana
podnošenja zahtjeva za poništaj ugovora, ali je u obvezi plaćanja osigurnine
ako do toga dana nastupi osigurani slučaj.

(3)
Osigurateljevo pravo da zahtijeva poništaj ugovora o osiguranju prestaje ako on
u roku od tri mjeseca od dana saznanja za netočnost prijave ili za prešućivanje
ne izjavi ugovaratelju osiguranja da se namjerava koristiti tim pravom.

(4)
Ako je osiguranjem obuhvaćeno više predmeta osiguranja, ugovor ostaje na snazi
za one predmete osiguranja na koje se ne odnosi namjerno dana netočna prijava
ili prešućena okolnost ugovaratelja osiguranja.

Nenamjerna netočnost ili nepotpunost prijave

Članak
933.

(1)
Ako je ugovaratelj osiguranja učinio netočnu prijavu ili je propustio dati
dužnu obavijest, a to nije učinio namjerno, osiguratelj može, po svom izboru, u
roku od mjesec dana od saznanja za netočnost ili nepotpunost prijave izjaviti
da raskida ugovor ili predložiti povećanje premije razmjerno povećanom riziku.

(2)
Ugovor u tom slučaju prestaje nakon isteka četrnaest dana otkad je osiguratelj
svoju izjavu o raskidu priopćio ugovaratelju osiguranja, a u slučaju
osigurateljeva prijedloga da se premija poveća, raskid nastupa po samom zakonu
ako ugovaratelj osiguranja ne prihvati prijedlog u roku od četrnaest dana otkad
ga je primio.

(3)
U slučaju raskida osiguratelj je dužan vratiti dio premije koji otpada na
vrijeme do kraja razdoblja osiguranja.

(4)
Ako se osigurani slučaj dogodio prije nego što je utvrđena netočnost ili
nepotpunost prijave ili nakon toga, ali prije raskida ugovora, odnosno prije
postizanja sporazuma o povećanju premije, naknada se smanjuje u razmjeru između
stope plaćenih premija i stope premija koje bi trebalo platiti prema stvarnom
riziku.

Proširenje primjene prethodnih odredaba

Članak
934.

Odredbe
o posljedicama namjerno i nenamjerno netočne prijave ili prešućivanja okolnosti
značajnih za ocjenu rizika primjenjuju se i u slučajevima osiguranja
sklopljenih u ime i za račun drugoga, ili u korist trećega, ili za tuđi račun,
ili za račun koga se tiče, ako su te osobe znale za netočnost prijave ili
prešućivanje okolnosti značajnih za ocjenu rizika.

Slučajevi u kojima se osiguratelj ne može pozivati na netočnost ili
nepotpunost prijave

Članak
935.

(1)
Osiguratelj kome su u trenutku sklapanja ugovora bile poznate ili mu nisu mogle
ostati nepoznate okolnosti koje su značajne za ocjenu rizika, a koje je
ugovaratelj osiguranja netočno prijavio ili prešutio, ne može se pozivati na
netočnost prijave ili prešućivanje.

(2) Isto vrijedi i u slučaju kad
je osiguratelj saznao za te okolnosti za trajanja osiguranja, a nije se
koristio zakonskim ovlaštenjima.

Dužnost plaćanja i primanja
premije

Članak 936.

(1) Ugovaratelj osiguranja dužan
je platiti premiju osiguranja, ali je osiguratelj dužan primiti isplatu premije
od svake osobe koja ima pravni interes da ona bude plaćena.

(2) Premija se plaća u
ugovorenim rokovima, a ako je treba platiti odjednom, onda se plaća prilikom
sklapanja ugovora.

(3) Mjesto plaćanja premije je
mjesto u kojem ugovaratelj osiguranja ima svoje sjedište, odnosno prebivalište,
ako ugovorom nije određeno neko drugo mjesto.

Posljedice neplaćanja
premije

Članak 937.

(1) Ako je ugovoreno da se
premija plaća prilikom sklapanja ugovora, obveza osiguratelja da isplati
osigurninu određenu ugovorom počinje idućeg dana od dana uplate premije.

(2) Ako je ugovoreno da se
premija plaća nakon sklapanja ugovora, obveza osiguratelja da isplati
osigurninu određenu ugovorom počinje od dana određenog u ugovoru kao dana
početka osiguranja.

(3) Ali ako ugovaratelj
osiguranja premiju koja je dospjela nakon sklapanja ugovora ne plati do
dospjelosti, niti to učini koja druga zainteresirana osoba, ugovor o osiguranju
prestaje po samom zakonu nakon isteka roka od trideset dana otkad je
ugovaratelju osiguranja uručeno preporučeno pismo osiguratelja s obaviješću o
dospjelosti premije, ali s tim da taj rok ne može isteći prije nego što
protekne trideset dana od dospjelosti premije.

(4) U svakom slučaju ugovor o
osiguranju prestaje po samom zakonu ako premija ne bude plaćena u roku od
godine dana od dospjelosti.

(5) Odredbe ovoga članka ne
primjenjuju se na osiguranje života i osiguranje od nesretnog slučaja.

Povećanje rizika

Članak 938.

(1)
Ugovaratelj osiguranja dužan je, kad je u pitanju osiguranje imovine,
obavijestiti osiguratelja o svakoj promjeni okolnosti koja može biti značajna
za ocjenu rizika, a kad je u pitanju osiguranje osoba, onda samo ako je rizik
povećan zbog toga što je osigurana osoba promijenila zanimanje.

(2)
On je dužan bez odgađanja obavijestiti osiguratelja o povećanju rizika, ako je
rizik povećan nekim njegovim postupkom, a ako se povećanje rizika dogodilo bez
njegova sudjelovanja, dužan je obavijestiti ga u roku od četrnaest dana otkad
je za to saznao ili mogao saznati.

(3)
Ako je povećanje rizika toliko da osiguratelj ne bi sklopio ugovor da je takvo
stanje postojalo u trenutku njegova sklapanja, on može raskinuti ugovor.

(4)
Ali ako je povećanje rizika toliko da bi osiguratelj sklopio ugovor samo uz veću
premiju da je takvo stanje postojalo u trenutku sklapanja ugovora, on može
ugovaratelju osiguranja pred­ložiti novu stopu premije.

(5)
Ako ugovaratelj osiguranja ne pristane na novu stopu premije u roku od
četrnaest dana od primitka prijedloga nove stope, ugovor prestaje po samom
zakonu.

(6) Ali ugovor ostaje na snazi i
osiguratelj se više ne može koristiti ovlaštenjima da predloži ugovaratelju
osiguranja novu stopu premije ili da raskine ugovor, ako ne iskoristi ta
ovlaštenja u roku od mjesec dana otkad je na bilo koji način doznao za
povećanje rizika, ili ako još prije isteka toga roka na neki način pokaže da
pristaje na produljenje ugovora (ako primi premiju, isplati osigurninu za
osigurani slučaj koji se dogodio nakon toga povećanja i sl.).

Kad se osigurani slučaj
dogodi u međuvremenu

Članak 939.

Ako
se osigurani slučaj dogodi prije nego što je osiguratelj obaviješten o
povećanju rizika ili nakon što je obaviješten o povećanju rizika, ali prije
nego što je ugovor raskinuo ili postigao sporazum s ugovarateljem osiguranja o
povećanju premije, osigurnina se smanjuje u razmjeru između plaćenih premija i
premija koje bi trebalo platiti prema povećanom riziku.

Smanjenje rizika

Članak 940.

(1)
U slučaju kad se nakon sklapanja ugovora o osiguranju dogodilo smanjenje
rizika, ugovaratelj osiguranja ima pravo zahtijevati odgovarajuće smanjenje
premije, računajući od dana kad je o smanjenju obavijestio osiguratelja.

(2)
Ako osiguratelj ne pristane na smanjenje premije, ugovaratelj osiguranja može
raskinuti ugovor.

Obveza obavješćivanja o nastupanju osiguranog slučaja

Članak
941.

(1)
Osiguranik je dužan, osim u slučaju osiguranja života, obavijestiti
osiguratelja o nastupanju osiguranog slučaja najdalje u roku od tri dana otkad
je to saznao.

(2)
Ako ne ispuni ovu svoju obvezu u određeno vrijeme, dužan je naknaditi
osiguratelju štetu koju bi ovaj zbog toga imao.

Ništetnost odredaba o gubitku prava

Članak
942.

Ništetne
su odredbe ugovora koje predviđaju gubitak prava na osigurninu, ako osiguranik
nakon nastupanja osiguranog sluča­ja ne ispuni neku od propisanih ili
ugovorenih obveza.

*4. Obveze osiguratelja*

Isplata osigurnine

Članak 943.

(1)
Kad se dogodi osigurani slučaj, osiguratelj je dužan isplatiti osigurninu
određenu ugovorom u ugovorenom roku koji ne može biti dulji od četrnaest dana,
računajući otkad je osiguratelj dobio obavijest da se osigurani slučaj dogodio.

(2)
Ali ako je za utvrđivanje postojanja osigurateljeve obveze ili njezina iznosa
potrebno stanovito vrijeme, osiguratelj je dužan isplatiti osigurninu određenu
ugovorom u roku od trideset dana od dana primitka odštetnog zahtjeva ili ga u
istom roku obavijestiti da njegov zahtjev nije osnovan.

(3)
Ako iznos osigurateljeve obveze ne bude utvrđen u rokovima određenim u stavku
1. i 2. ovoga članka, osiguratelj je dužan bez odgađanja isplatiti iznos
nespornog dijela svoje obveze na ime predujma.

(4)
Ne ispuni li osiguratelj svoju obvezu u rokovima iz ovoga članka, duguje
osiguraniku zatezne kamate od dana primitka obavijesti o osiguranom slučaju,
kao i naknadu štete koja mu je uslijed toga nastala.

Isključenje odgovornosti osiguratelja u slučaju namjere i prijevare

Članak
944.

Ako
je ugovaratelj osiguranja, osiguranik ili korisnik izazvao osigurani slučaj
namjerno ili prijevarom, osiguratelj nije obvezan ni na kakva davanja, a
suprotna ugovorna odredba nema pravnog učinka.

Prigovori osiguratelja

Članak
945.

(1)
Protiv odštetnog zahtjeva osiguranika iz ugovora o osiguranju, kao i zahtjeva
koje druge osobe što se na nj poziva, osiguratelj može istaknuti prigovore koje
ima u vezi s ugovorom prema osobi s kojom je sklopio ugovor o osiguranju.

(2)
Ali u obveznom osiguranju od odgovornosti osiguratelj ne može protiv odštetnog zahtjeva
treće osobe istaknuti prigovore koje bi mogao isticati prema osiguraniku.

(3)
Iznimno, protiv zahtjeva treće osobe u slučaju dobrovoljnog osiguranja od
odgovornosti i zahtjeva nositelja određenih prava na osiguranoj stvari, čije je
pravo prešlo po samom zakonu s uništene ili oštećene osigurane stvari na
osigurninu, osiguratelj može istaknuti jedino prigovore koji su nastali prije
nego se dogodio osigurani slučaj.

*5. Trajanje osiguranja*

Početak i prestanak učinaka osiguranja

Članak
946.

(1)
Ako drukčije nije ugovoreno, ugovor o osiguranju proiz­vodi svoje učinke
istekom dana koji je njime označen kao dan početka trajanja osiguranja, pa sve
do svršetka posljednjeg dana roka za koji je osiguranje ugovoreno.

(2)
Ako rok trajanja osiguranja nije određen ugovorom, svaka strana može raskinuti
ugovor s danom dospjelosti premije, obavješćujući pisanim putem drugu stranu
najkasnije tri mjeseca prije dospjelosti premije.

(3)
Ako je osiguranje sklopljeno na rok dulji od pet godina, svaka strana može
nakon proteka toga roka, uz otkazni rok od šest mjeseci, pisano izjaviti drugoj
strani da otkazuje ugovor.

(4)
Ugovorom se ne može isključiti pravo svake strane da raskine, odnosno otkaže
ugovor kako je u stavku 2. i 3. ovoga članka predviđeno.

(5)
Odredbe ovoga članka ne vrijede za osiguranje života i za osiguranje od
nesretnog slučaja.

Utjecaj stečaja na osiguranje

Članak
947.

(1)
U slučaju stečaja ugovaratelja osiguranja osiguranje se nastavlja, ali svaka
strana ima pravo raskinuti ugovor o osiguranju u roku od tri mjeseca od
otvaranja stečaja, u kojem slučaju stečajnoj masi ugovaratelja pripada dio
plaćene premije koji odgovara preostalom vremenu osiguranja.

(2)
U slučaju stečaja osiguratelja ugovor o osiguranju prestaje nakon isteka
trideset dana od otvaranja stečaja.

(3)
Stečaj osiguranika ne utječe na valjanost ugovora o osiguranju.

II. OSIGURANJE IMOVINE

*1. Opće odredbe*

Interes osiguranja

Članak 948.

(1) Ugovor o osiguranju imovine
može sklopiti svaka osoba ili se može sklopiti u korist svake osobe koja ima
opravdani interes na predmetu osiguranja.

(2) Osiguranik može biti samo
osoba koja ima ili očekuje da će imati opravdani interes da ne nastane
osigurani slučaj, jer bi inače pretrpjela neki materijalni gubitak.

(3) Osiguranik može zahtijevati
naknadu nastale štete pokrivene osiguranjem samo ako je imao pravno dopušten
materijalni interes na osiguranom predmetu u trenutku nastupanja osiguranog
slučaja.

Svrha osiguranja imovine

Članak 949.

(1) Osiguranjem imovine
osigurava se naknada za štetu koja bi se dogodila u imovini osiguranika zbog
nastupanja osiguranog slučaja.

(2) Iznos osigurnine ne može
biti veći od štete koju je osiguranik pretrpio nastupanjem osiguranog slučaja.

(3) Kod osiguranja usjeva i plodova
i ostalih proizvoda zemlje iznos štete utvrđuje se s obzirom na vrijednost koju
bi imali u vrijeme ubiranja, ako nije drukčije ugovoreno.

(4) Pravovaljane su odredbe
ugovora kojima se naknada ograničuje na manji iznos od iznosa štete.

(5) Pri utvrđivanju visine štete
uzima se u obzir izmakli dobitak samo ako je to ugovoreno.

(6) Ako se u tijeku istog
razdoblja osiguranja ostvari više osiguranih slučajeva jedan za drugim
(uzastopne štete), osigurnina za svaki od njih određuje se i isplaćuje u
potpunosti s obzirom na cijeli iznos osiguranja, bez njegova umanjenja za iznos
prije isplaćenih naknada u tom razdoblju.

(7) Ako je ugovorom o osiguranju
vrijednost osigurane stvari sporazumno utvrđena (ugovorena vrijednost),
osigurnina se odre­đu­­je prema toj vrijednosti.

Sprječavanje osiguranog
slučaja i spašavanje

Članak 950.

(1)
Osiguranik je dužan poduzeti propisane, ugovorene i sve ostale razborite mjere
potrebne da se spriječi nastanak osiguranog slučaja, a ako osigurani slučaj
nastupi, dužan je poduzeti sve što je razborito i u njegovoj moći da se
ograniče njegove štetne posljedice.

(2)
Osiguratelj je dužan naknaditi troškove, gubitke, a i druge štete prouzročene
pokušajem da se otkloni neposredna opasnost nastupanja osiguranog slučaja, te
pokušajem da se ograniče njegove štetne posljedice, pa i onda ako su ti
pokušaji ostali bez uspjeha, pod pretpostavkom da je postupljeno u skladu s
odred­bom stavka 1. ovoga članka ili po nalogu, odnosno uz suglasnost
osiguratelja.

(3) Osiguratelj je dužan dati tu
naknadu čak i ako ona zajedno s naknadom štete od osiguranog slučaja prelazi
iznos osiguranja.

(4) Ako osiguranik ne ispuni
svoju obvezu sprječavanja osiguranog slučaja ili obvezu spašavanja, a za to
nema opravdanja, obveza osiguratelja smanjuje se za onoliko za koliko je
nastala šteta veća zbog toga neispunjenja.

Prepuštanje oštećene
osigurane stvari

Članak 951.

Ako nije drukčije ugovoreno,
osiguranik nema pravo da nakon nastanka osiguranog slučaja prepusti
osiguratelju oštećenu stvar i da od njega zahtijeva isplatu punog iznosa
osiguranja.

Propast stvari zbog događaja
koji nije predviđen u polici

Članak 952.

(1) Ako osigurana stvar ili
stvar u vezi s čijom je uporabom sklopljeno osiguranje od odgovornosti propadne
za razdoblja osiguranja zbog nekog događaja koji nije predviđen u ugovoru o
osiguranju, ugovor prestaje vrijediti danom njezine propasti, a osiguratelj je
dužan vratiti ugovaratelju osiguranja dio premije razmjerno preostalom vremenu
trajanja osiguranja.

(2) Kad jedna od više stvari
obuhvaćenih jednim ugovorom propadne zbog nekog događaja koji nije predviđen u
ugovoru, osiguranje ostaje na snazi i dalje glede ostalih stvari uz potrebne
izmjene zbog smanjenja predmeta osiguranja.

*2. Ograničenje
osiguranih rizika*

Štete pokrivene osiguranjem

Članak 953.

(1)
Osiguratelj je dužan naknaditi štete nastale slučajno ili krivnjom ugovaratelja
osiguranja, osiguranika ili korisnika osiguranja, osim ako je za određenu štetu
ta njegova obveza izrijekom isključena ugovorom o osiguranju.

(2)
On ne odgovara za štetu koju su te osobe uzrokovale namjerno te je ništetna
odredba u ugovoru koja bi predviđala njegovu odgovornost i u tom slučaju.

(3)
Ali ako se ostvario osigurani slučaj, osiguratelj je dužan naknaditi svaku
štetu prouzročenu od neke osobe za čije postupke osiguranik odgovara po bilo
kojoj osnovi, bez obzira na to je li šteta prouzročena namjerno ili nepažnjom.

Šteta prouzročena nedostacima osigurane stvari

Članak
954.

Osiguratelj
ne odgovara za štetu na osiguranoj stvari koja potječe od njezinih nedostataka,
osim ako je drukčije ugovoreno.

Štete prouzročene ratnim operacijama i pobunama

Članak
955.

(1)
Osiguratelj nije dužan naknaditi štete prouzročene ratnim operacijama ili
pobunama, osim ako je drukčije ugovoreno.

(2)
Osiguratelj je dužan dokazati da je šteta prouzročena nekim od tih događaja.

*3. Nadosiguranje i
ugovor s više osiguratelja*

Nadosiguranje

Članak 956.

(1) Ako se pri sklapanju ugovora
jedna strana posluži prijevarom i tako ugovori iznos osiguranja veći od stvarne
vrijednosti osigurane stvari, druga strana može zahtijevati poništaj ugovora.

(2) U slučaju poništaja ugovora
osiguratelj ima pravo zadržati i naplatiti premije za razdoblje do dana
podnošenja zahtjeva za poništaj ugovora, ali je u obvezi plaćanja osigurnine do
stvarne vrijednosti osigurane stvari, ako do toga dana nastupi osigurani
slučaj.

(3) Ako je ugovoreni iznos
osiguranja veći od vrijednosti osi­gurane stvari, a pri tome nijedna strana
nije postupila nesavjesno, ugovor ostaje na snazi, iznos osiguranja se snizuje
do iznosa stvarne vrijednosti osigurane stvari, a premije se razmjerno sma­njuju.

Naknadno smanjenje
vrijednosti

Članak 957.

Ako se osigurana vrijednost
smanji za trajanja osiguranja, svaka ugovorna strana ima pravo na odgovarajuće
sniženje osiguranog iznosa i premije, počev od dana kad je svoj zahtjev za
sniženje priopćila drugoj strani.

Višestruko i dvostruko
osiguranje

Članak 958.

(1) Ako je neka stvar osigurana
kod dva ili više osiguratelja od istog rizika, za isti interes, za isto vrijeme
i za istog osiguranika, tako da zbroj osiguranih iznosa ne prelazi vrijednost
te stvari (višestruko osiguranje), svaki osiguratelj odgovara za ispu­nje­nje u
potpunosti obveza nastalih iz ugovora koji je on sklopio.

(2) Ako, pak, zbroj osiguranih
iznosa prelazi vrijednost osigurane stvari (dvostruko osiguranje), a pri tome
ugovaratelj osiguranja nije postupio nesavjesno, sva ta osiguranja pravovaljana
su, i svaki osiguratelj ima pravo na ugovorenu premiju za razdob­lje osiguranja
u tijeku, a osiguranik ima pravo zahtijevati od svakoga pojedinog osiguratelja
naknadu prema ugovoru sklop­ljenom s njim, ali ukupno ne više od iznosa štete.

(3)
Kad se dogodi osigurani slučaj, ugovaratelj osiguranja dužan je obavijestiti o
tome svakog osiguratelja istog rizika i priopćiti mu imena i adrese ostalih osiguratelja
te iznose osiguranja pojedinih ugovora sklopljenih s njima.

(4)
Nakon isplate naknade osiguraniku svaki osiguratelj snosi dio naknade u
razmjeru u kojem stoji iznos osiguranja na koji se on obvezao prema ukupnom
zbroju iznosa osiguranja, te osiguratelj koji je platio više ima pravo
zahtijevati od ostalih osiguratelja naknadu više plaćenog.

(5)
Ako je neki ugovor sklopljen bez naznake iznosa osiguranja ili uz neograničeno
pokriće, smatra se ugovorom sklop­ljenim uz najviši iznos osiguranja.

(6)
Za dio osiguratelja koji ne može platiti odgovaraju ostali osiguratelji
razmjerno svojim dijelovima.

(7)
Ako je ugovaratelj osiguranja sklopio ugovor o osiguranju kojim je nastalo
dvostruko osiguranje ne znajući za ranije sklopljeno osiguranje, on može, bez
obzira je li prijašnje osiguranje sklopio on ili netko drugi, u roku od mjesec
dana otkad je saznao za to osiguranje, zahtijevati odgovarajuće sniženje iznosa
osiguranja i premija kasnijeg osiguranja, ali osiguratelj zadržava primljene
premije i ima pravo na premiju za tekuće razdoblje.

(8)
Ako je do dvostrukog osiguranja došlo zbog smanjenja vrijednosti osigurane
stvari za trajanja osiguranja, ugovaratelj ima pravo na odgovarajuća sniženja
iznosa osiguranja i premija, počev od dana kad je svoj zahtjev za sniženja
priopćio osiguratelju.

(9)
Ako je pri nastanku dvostrukog osiguranja ugovaratelj osiguranja postupio
nesavjesno, svaki osiguratelj može zahtijevati poništaj ugovora.

Suosiguranje

Članak 959.

Kad je ugovor o osiguranju sklopljen
s više osiguratelja koji su se sporazumjeli o zajedničkom snošenju i raspodjeli
rizika, svaki osiguratelj naznačen u polici osiguranja odgovara osiguraniku za
potpunu naknadu.

*4. Podosiguranje*

Članak 960.

(1)
Kad se utvrdi da je vrijednost osigurane stvari u trenutku ostvarenja
osiguranog slučaja veća od svote osiguranja, osigurnina se smanjuje razmjerno
vrijednosti osigurane stvari u trenutku osiguranog slučaja.

(2)
Osiguratelj je dužan isplatiti potpunu osigurninu sve do svote osiguranja, ako
je ugovoreno da odnos između vrijednosti stvari i visine osiguranog iznosa nema
značenja za određivanje iznosa osigurnine.

*5. Prijenos ugovora i
isplata naknade drugome*

Prijenos ugovora na
stjecatelja osigurane stvari

Članak 961.

(1)
U slučaju otuđenja osigurane stvari, a i stvari u vezi s čijom je uporabom
sklopljeno osiguranje od odgovornosti, prava i obveze ugovaratelja osiguranja
prelaze po samom zakonu na pribavitelja, osim ako drukčije nije ugovoreno.

(2)
Ali ako je otuđen samo jedan dio osiguranih stvari koji glede osiguranja ne
čine zasebnu cjelinu, ugovor o osiguranju prestaje po samom zakonu glede
otuđenih stvari.

(3)
Kad se zbog otuđenja stvari poveća ili smanji vjerojatnost nastupanja
osiguranog slučaja, primjenjuju se opće odredbe o povećanju ili smanjenju
rizika.

(4)
Ugovaratelj osiguranja koji ne obavijesti osiguratelja da je osigurana stvar
otuđena ostaje u obvezi na plaćanje premija koje dospijevaju i poslije dana
otuđenja.

(5)
Osiguratelj i pribavitelj osigurane stvari mogu odustati od osiguranja uz
otkazni rok od petnaest dana, s tim što su otkaz dužni podnijeti najdulje u
roku od trideset dana od saznanja za otuđenje.

(6)
Ugovor o osiguranju ne može se raskinuti ako je polica osiguranja izdana na
donositelja ili po naredbi.

Naknada nositeljima založnog
i drugih prava

Članak 962.

(1)
Nakon nastupanja osiguranog slučaja založna prava i ostala prava koja su ranije
postojala na osiguranoj stvari prelaze na dugovanu naknadu, kako u slučaju
osiguranja vlastite stvari, tako i u slučaju osiguranja tuđih stvari zbog
obveze njihova čuvanja i vraćanja, te osiguratelj ne može isplatiti naknadu
osiguraniku bez suglasnosti nositelja tih prava.

(2)
Te osobe mogu zahtijevati neposredno od osiguratelja da im u granicama iznosa
osiguranja i prema zakonskom redu isplati njihove tražbine.

(3)
Međutim, ako u trenutku isplate osiguratelj nije znao niti je mogao znati za ta
prava, izvršena isplata naknade osiguraniku ostaje pravovaljana.

*6. Prijelaz
osiguranikovih prava prema odgovornoj osobi na osiguratelja (subrogacija)*

Članak 963.

(1) Isplatom naknade iz
osiguranja prelaze na osiguratelja, po samom zakonu, do visine isplaćene
naknade, sva osiguranikova prava prema osobi koja je po bilo kojoj osnovi
odgovorna za štetu.

(2) Ako je krivnjom osiguranika
onemogućen ovaj prijelaz prava na osiguratelja, u potpunosti ili djelomično,
osiguratelj se oslobađa u odgovarajućoj mjeri svoje obveze prema osiguraniku.

(3) Prijelaz prava s osiguranika
na osiguratelja ne može biti na štetu osiguranika, pa ako je naknada koju je
osiguranik dobio od osiguratelja iz bilo kog uzroka niža od štete koju je
pretrpio, osiguranik ima pravo da mu se iz sredstava odgovorne osobe isplati
ostatak naknade prije isplate osigurateljeve tražbine po osnovi prava koja su
prešla na njega.

(4) Iznimno od pravila o
prijelazu osiguranikovih prava na osiguratelja, ta prava ne prelaze na
osiguratelja ako je štetu prouzročila osoba u srodstvu u pravoj liniji s
osiguranikom ili osoba za čije postupke osiguranik odgovara, ili koja živi s
njim u istom kućanstvu, ili osoba koja je radnik osiguranika, osim ako su te
osobe štetu uzrokovale namjerno.

(5) Ali ako je neka od osoba
spomenutih u stavku 4. ovoga članka bila osigurana, osiguratelj može
zahtijevati od njezina osiguratelja naknadu iznosa koji je isplatio osiguraniku.

*7. Osiguranje od
odgovornosti*

Odgovornost osiguratelja

Članak 964.

(1)
U slučaju osiguranja od odgovornosti osiguratelj odgovara za štetu nastalu
osiguranim slučajem samo ako treća oštećena osoba zahtijeva njezinu naknadu.

(2)
Osiguratelj snosi, u granicama iznosa osiguranja, troško­ve spora i druge
opravdane troškove radi utvrđivanja osiguranikove odgovornosti.

(3) Iz osiguranja se naknađuju i
troškovi mjera poduzetih na zahtjev osiguratelja ili u sporazumu s njim, radi
zaštite od neo­prav­danih i pretjeranih zahtjeva trećih osoba.

Vlastito pravo oštećenika i
neposredna tužba

Članak 965.

(1) U slučaju osiguranja od
odgovornosti oštećena osoba može zahtijevati neposredno od osiguratelja naknadu
štete koju je pretrpjela događajem za koji odgovara osiguranik, ali najviše do
iznosa osigurateljeve obveze.

(2) Oštećena osoba ima, od dana
kad se dogodio osigurani slučaj, vlastito pravo na naknadu iz osiguranja te je
svaka kasnija promjena u pravima osiguranika prema osiguratelju bez utjecaja na
pravo oštećene osobe na naknadu.

III. OSIGURANJE OSOBA

*1. Opće odredbe*

Utvrđivanje osiguranog
iznosa

Članak 966.

U ugovorima o osiguranju osoba
(osiguranje života i osiguranje od nesretnog slučaja), visina osiguranog iznosa
koji je osiguratelj dužan isplatiti kad nastupi osigurani slučaj utvrđuje se u
polici prema sporazumu ugovornih strana.

Polica osiguranja života

Članak 967.

(1) Pored sastojaka koje mora
imati svaka polica, u polici osiguranja života moraju biti naznačeni: ime i
prezime osobe na čiji se život odnosi osiguranje, nadnevak njezina rođenja ili
rok o kojem ovisi nastanak prava na isplatu osiguranog iznosa.

(2)
Polica osiguranja života može glasiti na određenu osobu ili po naredbi, ali ne
može glasiti na donositelja.

(3)
Za pravovaljanost indosamenta police po naredbi potrebno je da sadrži ime
korisnika, nadnevak indosiranja i potpis indosanta.

Netočna prijava starosti osiguranika

Članak
968.

Iznimno
od općih odredaba o posljedicama netočnih prijava i prešućivanja okolnosti
značajnih za ocjenu rizika, za netočne prijave godina života u ugovorima o
osiguranju života vrijede sljedeća pravila:

1)
ugovor o osiguranju života je ništetan i osiguratelj je dužan vratiti sve
primljene premije ako su pri njegovu sklapanju netočno prijavljene godine
života osiguranika, a njegove stvarne godine života prelaze granicu predviđenu
u uvjetima i tarifama osiguratelja,

2)
ako je netočno prijavljeno da osiguranik ima manje godina, a njegove stvarne
godine života ne prelaze granicu predviđenu za osiguranje života, ugovor je
pravovaljan, a osigurani iznos se smanjuje u razmjeru ugovorene premije i
premije predviđene za osiguranje života osobe osiguranikovih godina,

3)
kad osiguranik ima manje godina nego što je prijavljeno pri sklapanju ugovora,
premija se smanjuje na odgovarajući iznos, a osiguratelj je dužan vratiti
razliku između primljenih premija i premija na koje ima pravo.

Posljedice neplaćanja premije i smanjenje osiguranog iznosa

Članak
969.

(1)
Ako ugovaratelj osiguranja života, odnosno osiguranja od nesretnog slučaja ne
plati neku premiju o dospjelosti, osiguratelj nema pravo njezinu naplatu
zahtijevati sudskim putem.

(2)
Ako ugovaratelj osiguranja na poziv osiguratelja, koji mu mora biti dostavljen
preporučenim pismom, ne plati dospjelu premiju u roku određenom u tom pismu, a
koji ne može biti kraći od mjesec dana, računajući otkad mu je pismo uručeno,
niti to učini koja druga zainteresirana osoba, osiguratelj može samo, ako su do
tada plaćene barem tri godišnje premije, izjaviti ugovaratelju osiguranja da
smanjuje osigurani iznos na iznos otkupne vrijednosti osiguranja, a u suprotnom
slučaju da raskida ugovor.

(3)
Ako se osigurani slučaj dogodio prije raskida ugovora ili smanjenja osiguranog
iznosa, smatra se kao da je osigurani iznos smanjen, odnosno da je ugovor
raskinut, prema tome jesu li premije bile plaćene barem za tri godine ili nisu.

Osiguranje treće osobe

Članak
970.

(1)
Osiguranje života može se odnositi na život ugovaratelja osiguranja, a može se
odnositi i na život nekog trećega.

(2)
Isto vrijedi i za osiguranje od nesretnog slučaja.

(3)
Ako se osiguranje odnosi na slučaj smrti nekoga trećega, za pravovaljanost
ugovora potrebna je njegova pisana suglasnost dana u polici ili u odvojenom
pismenu prilikom potpisivanja police, s naznakom osiguranog iznosa.

Osiguranje za slučaj smrti maloljetnika i osoba lišenih poslovne
sposobnosti

Članak
971.

(1)
Ništetan je ugovor o osiguranju za slučaj smrti treće osobe mlađe od četrnaest
godina, a i osobe potpuno lišene poslovne sposobnosti, te je osiguratelj dužan
vratiti ugovaratelju osiguranja sve premije primljene po osnovi takva ugovora.

(2)
Za pravovaljanost osiguranja za slučaj smrti treće osobe starije od četrnaest
godina potrebna je pisana suglasnost njezina zakonskog zastupnika te pisana
suglasnost svake osigurane osobe.

Pravo na naknadu i osigurani iznos

Članak
972.

(1)
U osiguranju osoba osiguratelj koji je isplatio osigurani iznos ne može imati
ni po kojoj osnovi pravo na naknadu od treće osobe odgovorne za nastupanje
osiguranog slučaja.

(2)
Pravo na naknadu od treće osobe odgovorne za nastupanje osiguranog slučaja
pripada osiguraniku, odnosno korisniku nezavisno od njegova prava na osigurani
iznos.

(3)
Odredbe iz stavka 1. i 2. ovoga članka ne odnose se na slučaj kad je osiguranje
od posljedica nesretnog slučaja ugovoreno kao osiguranje od odgovornosti.

*2. Isključeni rizici*

Samoubojstvo osiguranika

Članak
973.

(1)
Ugovorom o osiguranju za slučaj smrti nije obuhvaćen rizik samoubojstva ako se dogodio
u prvoj godini osiguranja.

(2)
U slučaju da se samoubojstvo dogodilo u roku od tri godine od dana sklapanja
ugovora, osiguratelj nije dužan isplatiti korisniku osigurani iznos, nego samo
matematičku pričuvu ugovora, osim ako je ugovoreno što povoljnije za
osiguranika.

Namjerno ubojstvo osiguranika

Članak
974.

Osiguratelj
se oslobađa obveze da korisniku isplati osigurani iznos ako je ovaj namjerno
izazvao smrt osiguranika, ali je dužan, ako su do tada bile uplaćene barem tri
godišnje premije, isplatiti matematičku pričuvu ugovora ugovaratelju
osiguranja, a ako je on osiguranik – njegovim nasljednicima.

Namjerno prouzročenje nesretnog slučaja

Članak
975.

Osiguratelj
se oslobađa obveze iz ugovora o osiguranju od nesretnog slučaja ako je osiguranik
namjerno prouzročio nesretni slučaj.

Ratne operacije

Članak
976.

(1)
Ako je smrt osiguranika prouzročena ratnim operacijama, osiguratelj, ako što
drugo nije ugovoreno, nije dužan isplatiti korisniku osigurani iznos, ali je
dužan isplatiti mu matematičku pričuvu iz ugovora.

(2)
Ako nije što drugo ugovoreno, osiguratelj se oslobađa obveze iz ugovora o
osiguranju od nesretnog slučaja, ako je nesretni slučaj prouzročen ratnim
operacijama.

Ugovorno isključenje rizika

Članak
977.

Ugovorom
o osiguranju za slučaj smrti ili od nesretnog slučaja mogu biti isključeni iz
osiguranja i drugi rizici.

*3. Prava ugovaratelja
osiguranja prije nastupa
osiguranog slučaja*

Otkup

Članak 978.

(1) Na zahtjev ugovaratelja
osiguranja života sklopljenog za cijeli život osiguranika, osiguratelj je dužan
isplatiti mu otkupnu vrijednost police, ako su do tada plaćene barem tri
godišnje premije.

(2)
U ugovoru o osiguranju moraju biti navedeni uvjeti pod kojima ugovaratelj može
zahtijevati isplatu njezine otkupne vrijednosti, a i način kako se ta
vrijednost izračunava, u skladu s uvjetima osiguranja.

(3)
Pravo zahtijevati otkup ne mogu ostvarivati vjerovnici ugovaratelja osiguranja,
a ni korisnik osiguranja, ali će otkupna vrijednost biti isplaćena korisniku na
njegov zahtjev, ako je određivanje korisnika neopozivo.

(4)
Iznimno, otkup police može zahtijevati vjerovnik kome je polica predana u
zalog, ako tražbina radi čijeg je osiguranja dan zalog ne bude namirena o
dospjelosti.

Predujam

Članak
979.

(1)
Na traženje ugovaratelja osiguranja života sklopljenog za cijeli život
osiguranika, može mu osiguratelj isplatiti unaprijed dio osiguranog iznosa do
visine otkupne vrijednosti police, koji ugovaratelj osiguranja može vratiti
kasnije.

(2)
Na primljeni predujam ugovaratelj osiguranja dužan je plaćati određene kamate.

(3)
Ako ugovaratelj osiguranja zakasni s plaćanjem dospjelih kamata, postupit će se
kao da je zahtijevao otkup.

(4)
U polici osiguranja moraju biti navedeni uvjeti davanja predujma, mogućnost da se
iznos primljen na ime predujma vrati osiguratelju, visina kamatne stope,
posljedice neplaćanja dospjelih kamata, kako je određeno uvjetima osiguranja.

Zalaganje police

Članak
980.

(1)
Polica osiguranja života može biti dana u zalog.

(2)
Zalaganje police ima učinak prema osiguratelju samo ako je pisano obaviješten o
zalaganju police određenom vjerovniku.

(3)
Kad polica glasi po naredbi, zalaganje se obavlja indosamentom.

*4. Osiguranje života u korist treće osobe*

Određivanje korisnika

Članak
981.

(1)
Ugovaratelj osiguranja života može u ugovoru, a i nekim kasnijim pravnim
poslom, pa i oporukom, odrediti osobu kojoj će pripasti prava iz ugovora.

(2)
Ako se osiguranje odnosi na život neke druge osobe, za određivanje korisnika
potrebna je i njezina pisana suglasnost.

(3)
Korisnik ne mora biti određen po imenu, dovoljno je ako akt sadrži nužne
podatke za njegovo određivanje.

(4)
Kad su za korisnike određena djeca ili potomci, korist pripada i onima koji su
rođeni kasnije, a korist namijenjena suprugu pripada osobi koja je bila u braku
s osiguranikom u trenutku njegove smrti.

Podjela koristi između više korisnika

Članak
982.

Kad
su za korisnike određena djeca, potomci i uopće nasljednici, ako ugovaratelj
osiguranja nije odredio kako će se izvršiti podjela između njih, podjela će se
izvršiti razmjerno njihovim nasljedničkim dijelovima, a ako korisnici nisu
nasljednici, osigurani iznos bit će podijeljen na jednake dijelove.

Opoziv odredbe o određivanju
korisnika

Članak 983.

(1) Odredbu kojom se korist iz
osiguranja namjenjuje određenoj osobi može opozvati samo ugovaratelj
osiguranja, a ne njegovi vjerovnici ili njegovi nasljednici.

(2) Ugovaratelj osiguranja može
opozvati odredbu o koristi sve dok korisnik na bilo koji način ne izjavi da je
prima, kad ona postaje neopoziva.

(3) Ipak ugovaratelj može
opozvati odredbu o koristi i poslije izjave korisnika da je prima, ako je
korisnik pokušao ubojstvo osiguranika, a ako se korist daje bez naknade, za
opoziv vrijede i odredbe o opozivu dara.

(4) Smatra se da je korisnik odbio
namijenjenu mu korist ako se poslije smrti ugovaratelja osiguranja na poziv
njegovih nasljednika ne očituje u roku od mjesec dana da je prima.

(5) Ništetna je izjava kojom se
određuje da je određivanje korisnika osiguranja neopozivo.

Vlastito i neposredno pravo korisnika

Članak
984.

(1)
Osigurani iznos koji treba biti isplaćen korisniku ne ulazi u ostavinu
ugovaratelja osiguranja, pa ni kad su korisnicima određeni njegovi nasljednici.

(2)
Pravo na osigurani iznos ima samo korisnik, i to od samog sklapanja ugovora o
osiguranju, i bez obzira na to kako je i kad određen za korisnika, i bez obzira
je li izjavio svoj prihvat prije ili poslije smrti osiguranika, pa se može
obratiti neposredno osiguratelju sa zahtjevom da mu se isplati osigurani iznos.

(3)
Ako je ugovaratelj osiguranja odredio za korisnike svoju djecu, svoje potomke,
ili nasljednike uopće, svakom tako određe­nom korisniku pripada pravo na
odgovarajući dio osiguranog iz­no­sa i ako se odrekne nasljedstva.

Vjerovnici ugovaratelja osiguranja i osiguranika

Članak
985.

(1)
Vjerovnici ugovaratelja osiguranja i osiguranika nemaju nikakvo pravo na
osigurani iznos ugovoren za korisnika.

(2)
Ali ako su premije koje je uplatio ugovaratelj osiguranja bile nerazumno visoke
prema njegovim mogućnostima u trenutku uplate, njegovi vjerovnici mogu
zahtijevati da im se preda dio premija koji premašuje njegove mogućnosti, ako
su ispunjene pretpostavke pod kojima vjerovnici imaju pravo na pobijanje dužnikovih
pravnih radnji.

Ustupanje osiguranog iznosa

Članak
986.

Pravo
na osigurani iznos može korisnik prenijeti na drugoga i prije osiguranog
slučaja, ali mu je zato potreban pisani pristanak ugovaratelja osiguranja, u
kojem mora biti navedeno ime osobe na koju se pravo prenosi, a ako se
osiguranje odnosi na život neke druge osobe, potreban je isti takav pristanak i
te osobe.

Kad određeni korisnik umre prije dospjelosti

Članak
987.

Kad
osoba koja je bez naknade određena za korisnika umre prije dospjelosti osigurane
glavnice ili rente, korist iz osiguranja ne pripada njezinim nasljednicima,
nego narednom korisniku, ako ovaj nije određen, ugovaratelju osiguranja.

Osiguranje za slučaj smrti bez određenog korisnika

Članak
988.

Ako
ugovaratelj osiguranja za slučaj smrti ne odredi korisnika ili ako odredba o
određivanju korisnika ostane bez učinka zbog opoziva, ili zbog odbijanja
određene osobe, ili iz kojega drugog uzroka, a ugovaratelj osiguranja ne odredi
drugog korisnika, osigurani iznos pripada ugovaratelju osiguranja.

Savjesna isplata osiguranog iznosa neovlaštenoj osobi

Članak
989.

(1)
Kad osiguratelj isplati osigurani iznos osobi koja bi na nju imala pravo da
ugovaratelj osiguranja nije odredio korisnika, on se oslobađa obveze iz ugovora
o osiguranju ako u trenutku isplate nije znao niti je mogao znati da je
korisnik određen oporukom ili nekim drugim aktom koji mu nije dostavljen, a
korisnik ima pravo zahtijevati vraćanje od osobe koja je primila osigurani
iznos.

(2)
Isto vrijedi i u slučaju promjene korisnika.

Odsjek 28.

BANKARSKI NOVČANI POLOG

I. NOVČANI POLOG

Pojam

Članak
990.

(1)
Ugovor o novčanom pologu je sklopljen kad se banka obveže primiti, a položitelj
položiti kod banke određeni novčani iznos.

(2)
Ovim ugovorom banka stječe pravo raspolagati položenim novcem i dužna je
vratiti ga prema uvjetima predviđenim u ugovoru.

Otvaranje računa

Članak
991.

(1)
Na temelju ugovora o novčanom pologu banka otvara račun u korist i na teret
kojega upisuje sve tražbine i dugovanja koja proizađu iz poslova s položiteljem
ili za njegov račun s trećim.

(2)
Ne upisuju se u račun one tražbine, odnosno dugovanja koja ugovorne strane
sporazumno isključe.

Otklanjanje dugovanog salda

Članak
992.

(1)
Banka je obvezna obavljati isplate s računa u granicama raspoloživih sredstava.

(2)
Ako je banka obavila jednu ili više uplata i isplata u okviru ugovora o pologu,
koje čine račun pasivnim, o tome mora bez odgađanja obavijestiti položitelja,
koji je dužan odmah poduzeti mjere radi otklanjanja dugovnog salda.

Vrste novčanih pologa

Članak
993.

(1)
Novčani polog može biti po viđenju ili oročen, s otkaznim rokom i bez otkaznog
roka, s posebnom namjenom i bez namjene.

(2)
Ako nije suprotno ugovoreno, smatra se da je račun novčanog pologa po viđenju
te položitelj računa ima pravo raspolagati dijelom ili cijelim saldom u svakom
trenutku.

Stanje računa

Članak
994.

(1)
Banka je dužna obavješćivati položitelja o svakoj prom­je­ni stanja na njegovu
računu.

(2)
Banka je dužna koncem svake godine, a ako je to ugovoreno ili uobičajeno i
češće, obavijestiti položitelja o stanju računa (saldo).

Mjesto uplata i isplata

Članak
995.

Ako
među ugovornim stranama nije drukčije dogovoreno, nalozi za uplatu i isplatu s
računa položitelja upućuju se u sjedište banke kod koje je račun otvoren.

Postojanje više računa

Članak
996.

U
slučaju da ista osoba ima kod jedne banke ili kod više njezinih poslovnih
jedinica više računa, svaki od tih računa je samostalan.

Plaćanje kamata

Članak
997.

(1)
Banka plaća kamate na novac koji je kod nje položen, ako zakonom nije drukčije
određeno.

(2)
Visina kamata utvrđuje se ugovorom o položenju sredstava, a ako ugovorom ništa
nije predviđeno, plaćaju se zakonske kamate.

II. ULOG NA ŠTEDNJU

 Štedna knjižica

Članak
998.

(1)
Ako je novčani polog primljen kao ulog na štednju, banka, odnosno štedionica
izdaje položitelju štednu knjižicu.

(2)
Štedna knjižica može biti izdana samo na ime određene osobe.

Upis u knjižicu

Članak
999.

(1)
U štednu knjižicu se unose sve uplate i isplate novca.

(2)
Upisi u knjižicu potvrđeni pečatom banke i potpisom ovlaštene osobe dokaz su o
izvršenim uplatama, odnosno isplatama.

(3)
Suprotan sporazum je ništetan.

Plaćanje kamata

Članak
1000.

(1)
Na štedne uloge plaćaju se kamate.

(2)
Visina kamata utvrđuje se ugovorom o ulaganju, a ako ugovorom ništa nije
predviđeno, plaćaju se zakonske kamate.

Vrste uloga na štednju

Članak
1001.

Ulozi
na štednju mogu biti po viđenju ili oročeni s otkaznim rokom i bez otkaznog
roka.

Odsjek 29.

POLAGANJE
VRIJEDNOSNIH PAPIRA

Pojam

Članak 1002.

Ugovorom
o položenju vrijednosnih papira banka se obve­zu­je da će, uz naknadu, preuzeti
vrijednosne papire radi čuvanja i ostvarivanja prava i obveza koje se u vezi s
tim zahtijevaju.

Ostvarivanje prava

Članak
1003.

Ako
nije drukčije ugovoreno, banka može ostvarivati prava iz položenih vrijednosnih
papira isključivo za račun položitelja.

Dužnosti banke

Članak
1004.

(1)
Banka je dužna osigurati čuvanje vrijednosnih papira s brižljivošću koja se
zahtijeva od ostavoprimca uz naknadu i za račun položitelja poduzimati i sve
radnje radi očuvanja i ostvarivanja njegovih prava iz vrijednosnih papira.

(2)
Ako između strana nije što drugo ugovoreno, banka je dužna naplaćivati dospjele
kamate te glavnicu i uopće sve iznose na koje položeni papiri daju pravo, čim
oni dospiju za naplatu.

(3)
Banka je dužna staviti na raspolaganje položitelju naplaćene iznose, a ako ovaj
ima kod banke račun s novčanim pologom, upisati ih u korist toga računa.

Vraćanje vrijednosnih papira

Članak
1005.

(1)
Banka je dužna na zahtjev položitelja vratiti vrijednosne papire u svako doba.

(2)
Vraćanje se, u pravilu, obavlja u mjestu gdje je izvršeno položenje.

(3)
Predmet vraćanja su sami vrijednosni papiri, ako između ugovornih strana nije
dogovoreno da vraćanje može biti izvršeno plaćanjem odgovarajućeg iznosa.

(4)
Vraćanje se može izvršiti samo položitelju ili njegovim pravnim sljednicima ili
osobama koje oni odrede, čak i kad je iz samih papira vidljivo da oni pripadaju
trećima.

Zahtjevi trećih osoba

Članak
1006.

O
svakom zahtjevu koji treća osoba istakne glede položenih papira banka je dužna
izvijestiti položitelja.

Odsjek 30.

BANKARSKI
TEKUĆI RAČUN

Pojam

Članak
1007.

Ugovorom
o bankarskom tekućem računu banka se obvezuje nekoj osobi otvoriti poseban račun
i preko njega primati uplate i obavljati isplate u granicama njezinih novčanih
sredstava i odobrenog kredita.

Oblik ugovora

Članak
1008.

Ugovor
o otvaranju tekućeg računa mora biti sklopljen u pisanom obliku.

Sredstva na tekućem računu

Članak
1009.

(1)
Novčana sredstva na tekućem računu ostvaruju se uplatama od strane položitelja
i naplatama novčanih iznosa izvršenih za njegov račun.

(2)
Banka je dužna preko tekućeg računa obavljati plaćanja za položitelja i onda
kad na računu nema pokrića, i to u opsegu koji je predviđen ugovorom o
otvaranju tekućeg računa ili posebnim sporazumom.

(3)
Ova obveza banke može se isključiti ugovorom o otvaranju tekućeg računa.

Prijeboj između salda više računa

Članak
1010.

Ako
položitelj kod iste banke ima više tekućih računa, aktiv­ni i pasivni saldo tih
računa uzajamno se prebijaju, ako nije drukčije ugovoreno.

Raspolaganje saldom

Članak
1011.

Korisnik
tekućeg računa može u svakom trenutku raspolagati saldom koji se na računu
pojavljuje u njegovu korist, osim ako je ugovoren otkazni rok.

Primjena pravila ugovora o nalogu

Članak
1012.

(1)
Banka odgovara za izvršenje naloga položitelja prema pravilima ugovora o
nalogu.

(2)
Ako nalog treba izvršiti u mjestu gdje banka nema poslov­nu jedinicu, ona to
može obaviti preko druge banke.

Trajanje računa

Članak
1013.

Ako
u ugovoru o otvaranju tekućeg računa nije utvrđen rok njegova trajanja, svaka
ga strana može otkazati uz otkazni rok od petnaest dana.

Provizija i naknada troškova

Članak
1014.

(1)
Banka ima pravo uračunavati proviziju za izvršene usluge koje su obuhvaćene
ugovorom o tekućem računu, a i naknadu za posebne troškove učinjene u svezi s
tim ugovorom.

(2)
Te svoje tražbine banka upisuje u svoju korist u tekući račun, ako između
strana nije drukčije ugovoreno.

Dostava izvatka

Članak
1015.

(1)
Pri svakoj promjeni stanja tekućeg računa banka je dužna izdati izvadak s
naznakom salda i predati ga, odnosno učiniti dostupnim suugovaratelju na
sporazumno utvrđeni način.

(2)
Smatra se da je izvadak odobren ako nije osporen u dogovorenom roku ili, ako
dogovora nema, u roku od petnaest dana od dana njegova primitka.

(3)
I nakon njegova odobrenja izvadak računa može se osporavati zbog pogrešaka u
pisanju ili u obračunu, zbog ispuštanja ili udvostručenja, ali se to
osporavanje mora poduzeti najdalje u roku od godine dana od primitka računa o
likvidaciji salda po zaključenju tekućeg računa, inače se pravo gasi.

Odsjek 31.

UGOVOR
O SEFU

Pojam

Članak 1016.

(1) Ugovorom o sefu obvezuje se banka
dati na uporabu korisniku sef za određeno razdoblje, a korisnik se obvezuje za
to platiti banci određenu naknadu.

(2) Banka mora poduzeti sve
potrebne mjere da osigura dobro stanje sefa i nadzor nad njim.

Pristup sefu

Članak 1017.

(1) Pristup sefu može se
dopustiti samo korisniku ili njegovu opunomoćeniku.

(2) Banka ne smije držati kod
sebe umnožak (duplikat) ključa ili ključeva koji se predaju korisniku.

Predmeti koji se ne smiju
staviti u sef

Članak 1018.

(1) Korisnik ne smije staviti u
svoj sef predmet koji može ugroziti sigurnost banke ili drugih sefova.

(2) U slučaju da se korisnik ne
drži te obveze, banka može izjaviti da raskida ugovor o sefu.

Prava banke u slučaju neplaćanja

Članak
1019.

(1)
Ako korisnik ne plati banci makar samo jedan obrok naknade po dospjelosti,
banka može raskinuti ugovor nakon proteka mjesec dana nakon što korisnika
preporučenim pismom opomene na naplatu.

(2)
Pošto raskine ugovor, banka može pozvati korisnika da isprazni sef i da joj
preda ključ, pa ako korisnik to ne učini, banka može zahtijevati da se sef
otvori putem suda, utvrdi njegov sadržaj i nađene stvari stave u sudski polog
ili povjere banci na čuvanje.

(3)
Banka ima pravo prvenstva naplate dužne naknade nastale iz ugovora o sefu iz
novčanog iznosa koji je pronađen u sefu, a i iz cijene dobivene prodajom drugih
vrijednosti nađenih u sefu.

Odgovarajuća primjena

Članak
1020.

Odredbe
ovoga odsjeka na odgovarajući se način primjenjuju na ugovore o sefu koje
sklapaju drugi pravni subjekti ovlašteni za njihovo držanje (pošte, zračne
luke, željeznički kolodvori i sl.).

Odsjek
32.

UGOVOR
O KREDITU

Pojam

Članak
1021.

Ugovorom
o kreditu banka se obvezuje korisniku kredita staviti na raspolaganje određeni iznos
novčanih sredstava, na odre­đe­no ili neodređeno vrijeme, za neku namjenu ili
bez utvrđene na­mjene, a korisnik se obvezuje banci plaćati ugovorene kamate i
iskorišteni iznos novca vratiti u vrijeme i na način kako je ugovoreno.

Oblik i sadržaj

Članak
1022.

(1)
Ugovor o kreditu mora biti sklopljen u pisanom obliku.

(2)
Ugovorom o kreditu utvrđuju se iznos te uvjeti davanja, korištenja i vraćanja
kredita.

Otkaz ugovora

Članak
1023.

(1)
Ugovor o kreditu banka može otkazati prije isteka ugovorenog roka ako je kredit
korišten protivno ugovorenoj namjeni.

(2) Ugovor o kreditu banka može
otkazati prije isteka ugovorenog roka i u slučaju insolventnosti korisnika čak
i kad nije utvrđena sudskom odlukom, u slučaju prestanka pravne osobe ili smrti
korisnika, ako bi u tim slučajevima davatelj kredita došao u bitno nepovoljniji
položaj.

Raskid ugovora i vraćanje
kredita prije roka

Članak 1024.

(1) Korisnik kredita može
raskinuti ugovor prije nego što je počeo koristiti kredit.

(2) Korisnik kredita može
vratiti kredit i prije roka određe­nog za vraćanje, ali je dužan o tome
unaprijed obavijestiti banku.

(3) U oba slučaja korisnik
kredita dužan je naknaditi štetu ako ju je davatelj kredita pretrpio.

(4) U slučaju vraćanja kredita
prije određenog roka banka ne može uračunati kamate za vrijeme od dana vraćanja
kredita do dana kad ga je po ugovoru trebalo vratiti.

Odsjek
33.

UGOVOR
O KREDITU NA TEMELJU ZALOGA VRIJEDNOSNIH PAPIRA

Pojam

Članak 1025.

Ugovorom o kreditu na temelju
zaloga vrijednosnih papira banka odobrava kredit u određenom novčanom iznosu uz
osiguranje zalogom vrijednosnih papira koji pripadaju korisniku kredita ili
trećemu koji na to pristane.

Oblik i sadržaj

Članak 1026.

(1) Ugovor o kreditu na temelju
zaloga vrijednosnih papira mora biti sklopljen u pisanom obliku.

(2) Ugovor mora sadržavati
naznaku vrijednosnih papira koji se zalažu, tvrtku i sjedište, odnosno ime i
prebivalište imatelja papira, iznos i uvjete odobrenog kredita te iznos i
vrijednost papira koji je uzet u obzir za odobrenje kredita.

Kad banka može prodati
založene papire

Članak 1027.

Ako korisnik ne vrati po
dospjelosti dobiveni kredit, banka može, u svrhu namirenja, prodati založene
vrijednosne papire prema pravilima založnog prava.

Odsjek
34.

AKREDITIVI

Obveza banke i oblik
akreditiva

Članak 1028.

(1) Prihvatom zahtjeva
nalogodavca za otvaranjem akreditiva banka se obvezuje nalogodavcu da će
korisniku akreditiva isplatiti određeni novčani iznos ako do određenog vremena
bude udovoljeno uvjetima navedenim u nalogu za otvaranje akreditiva.

(2) Akreditiv mora biti
sastavljen u pisanom obliku.

Kad nastaje obveza prema
korisniku

Članak 1029.

(1) Banka je obvezna prema
korisniku od dana kad mu priopći da je akreditiv otvoren.

(2) Nalogodavac je vezan izdanim
nalogom od trenutka kad je nalog prispio banci.

Nezavisnost akreditiva od drugoga pravnog posla

Članak
1030.

Akreditiv
je nezavisan od ugovora o kupoprodaji ili drugoga pravnog posla povodom kojega
je otvoren.

Dokumentarni akreditiv

Članak
1031.

Dokumentarni
akreditiv postoji kad je banka obvezna isplatiti korisniku akreditiva određeni
novčani iznos, odnosno akceptirati i isplatiti mjenicu pod uvjetom da joj budu
podneseni dokumenti prema uvjetima utvrđenim u akreditivu.

Dužnost banke koja je otvorila akreditiv

Članak
1032.

Banka
koja je otvorila dokumentarni akreditiv dužna je izvršiti plaćanja pod uvjetima
predviđenim u akreditivu.

Vrste dokumentarnog akreditiva

Članak
1033.

(1)
Dokumentarni akreditiv može biti opoziv ili neopoziv.

(2)
Ako nije izričito drukčije ugovoreno, akreditiv je uvijek neopoziv.

Opozivi akreditiv

Članak
1034.

Opozivi
dokumentarni akreditiv ne veže banku prema korisniku, pa ga u svakom trenutku
može izmijeniti ili opozvati na zahtjev nalogodavca ili na vlastitu ruku.

Neopozivi akreditiv

Članak
1035.

(1)
Neopozivi dokumentarni akreditiv sadrži samostalnu i neposrednu obvezu banke
prema korisniku.

(2)
Ta obveza može biti ukinuta ili izmijenjena samo sporazumom svih
zainteresiranih strana.

(3)
Neopozivi dokumentarni akreditiv može, po ovlaštenju i na zahtjev akreditivne
banke, biti potvrđen od neke druge banke, koja time, pored akreditivne banke,
preuzima samostalnu i neposrednu obvezu prema korisniku.

(4)
Notifikacija akreditiva korisniku od neke druge banke nije sama po sebi
potvrđivanje toga akreditiva.

Dužnosti banke glede dokumenata

Članak
1036.

(1)
Banka je dužna ispitati odgovaraju li dokumenti u svemu zahtjevima nalogodavca
utvrđenim u akreditivu.

(2)
Kad dobije dokumente, banka mora u razumnom roku o tome obavijestiti
nalogodavca i upozoriti ga na utvrđene nepravil­nosti i nedostatke.

Granice odgovornosti banke

Članak
1037.

(1)
Banka ne preuzima nikakvu odgovornost ako podneseni dokumenti po svom vanjskom
izgledu odgovaraju uvjetima akreditiva.

(2)
Ona ne preuzima nikakvu obvezu glede robe koja je pred­met otvorenog
akreditiva.

Prenosivost i djeljivost akreditiva

Članak
1038.

(1)
Dokumentarni akreditiv je prenosiv ili djeljiv samo ako je banka koja otvara
akreditiv ovlaštena u uputama prvog korisnika platiti u cjelini ili djelomično
jednom ili većem broju trećih osoba.

(2)
Akreditiv može prenijeti, na temelju izričitih uputa, samo banka koja ga
otvara, i to samo jedanput, ako nije suprotno ugovoreno.

Odsjek 35.

BANKARSKO JAMSTVO

Pojam

Članak
1039.

(1)
Bankarsko jamstvo je svaka obveza na plaćanje određe­noga novčanog iznosa, bez
obzira na to kako je nazvana, na pisani zahtjev korisnika i uz podnošenje banci
dokumenata, ako su navedeni u jamstvu.

(2)
Bankarsko jamstvo je samostalna obveza banke neovisna o osnovnom poslu.

(3)
Jamstvo mora biti izdano u pisanom obliku.

Namirenje obveze

Članak
1040.

Banka
namiruje obvezu iz jamstva u novcu i u slučaju da se jamstvom osigurava
nenovčana obveza.

Potvrda jamstva

Članak
1041.

Ako
druga banka potvrdi obvezu iz jamstva, korisnik može svoje zahtjeve iz jamstva podnijeti
bilo banci koja je izdala jamstvo, bilo onoj koja ga je potvrdila.

Ustupanje prava iz jamstva

Članak
1042.

Svoja
prava iz bankarskog jamstva korisnik, ako nije druk­či­je ugovoreno, može
ustupiti trećemu samo s ustupom tražbine koja je osigurana jamstvom i
prijenosom svojih obveza u vezi s osiguranim tražbinama.

Jamstvo »bez prigovora«

Članak
1043.

(1)
Ako bankarsko jamstvo sadrži uglavu »bez prigovora«, »na prvi poziv« ili sadrži
riječi koje imaju isto značenje, banka ne može isticati prema korisniku
prigovore koje nalogodavac kao dužnik može isticati prema korisniku po
osiguranoj obvezi.

(2)
Nalogodavac je dužan platiti banci svaki iznos koji je banka platila po osnovi
jamstva izdanog s navedenom uglavom.

(3)
Korisnik jamstva duguje nalogodavcu iznos primljen po osnovi jamstva na koji
inače ne bi imao pravo zbog opravdanih prigovora nalogodavca.

Odsjek
36.

PRIMJENA
ODREDABA O BANKARSKOM POSLOVANJU

Članak 1044.

Odredbe ovoga Zakona o ugovorima
iz bankarskog poslovanja na odgovarajući se način primjenjuju i na druge pravne
osobe, ako su zakonom ovlaštene za obavljanje određenih bankarskih poslova.

Glava IX.

IZVANUGOVORNI OBVEZNI
ODNOSI

Odjeljak 1.

PROUZROČENJE
ŠTETE

Odsjek
1.

OPĆA
NAČELA

Pretpostavke odgovornosti

Članak
1045.

(1)
Tko drugome prouzroči štetu, dužan je naknaditi je ako ne dokaže da je šteta
nastala bez njegove krivnje.

(2)
Predmnijeva se obična nepažnja.

(3)
Za štetu od stvari ili djelatnosti od kojih potječe povećana opasnost štete za
okolinu odgovara se bez obzira na krivnju.

(4)
Za štetu bez obzira na krivnju odgovara se i u drugim slučajevima predviđenim
zakonom.

Šteta

Članak
1046.

Šteta
je umanjenje nečije imovine (obična šteta), sprje­ča­va­nje njezina povećanja
(izmakla korist) i povreda prava osobnosti (neimovinska šteta).

Zahtjev da se ukloni opasnost štete

Članak
1047.

(1)
Svatko može zahtijevati od drugoga da ukloni izvor opasnosti od kojega prijeti
znatnija šteta njemu ili drugome, kao i da se suzdrži od djelatnosti od koje
proizlazi uznemirivanje ili opasnost štete, ako se uznemirivanje ili šteta ne
mogu spriječiti odgo­va­rajućim mjerama.

(2)
Sud će na zahtjev zainteresirane osobe narediti da se poduzmu odgovarajuće
mjere za sprječavanje nastanka štete ili uznemirivanja ili da se ukloni izvor
opasnosti, na trošak posjednika izvora opasnosti, ako ovaj sam to ne učini.

(3)
Ako šteta nastane u obavljanju općekorisne djelatnosti za koju je dobiveno
odobrenje nadležnog tijela, može se zahtijevati samo naknada štete koja prelazi
uobičajene granice (prekomjerna šteta).

(4)
Ali se u tom slučaju može zahtijevati poduzimanje društveno opravdanih mjera da
se spriječi nastupanje štete ili da se ona smanji.

Zahtjev da se prestane s povredom prava osobnosti

Članak
1048.

Svatko
ima pravo zahtijevati od suda ili drugoga nadležnog tijela da naredi prestanak
radnje kojom se povređuje pravo njegove osobnosti i uklanjanje njome izazvanih
posljedica.

Odsjek
2.

ODGOVORNOST
PO OSNOVI KRIVNJE

Postojanje krivnje

Članak 1049.

Krivnja postoji kad je štetnik
prouzročio štetu namjerno ili nepažnjom.

Osobe koje ne odgovaraju za
štetu

Članak 1050.

(1) Osoba koja zbog duševne
bolesti ili zaostalog umnog razvoja ili kojih drugih razloga nije sposobna za
rasuđivanje ne odgovara za štetu što ju drugome prouzroči.

(2) Tko drugom prouzroči štetu u
stanju prolazne nesposobnosti za rasuđivanje, odgovoran je za nju, osim ako
dokaže da nije svojom krivnjom dospio u to stanje.

(3) Ako je u to stanje dospio
tuđom krivnjom, za štetu će odgovarati onaj koji ga je u to stanje doveo.

Odgovornost maloljetnika

Članak
1051.

(1)
Maloljetnik do navršene sedme godine života ne odgovara za štetu.

(2)
Maloljetnik od navršene sedme godine do navršene četrnaeste godine života ne
odgovara za štetu, osim ako se dokaže da je pri prouzročenju štete bio sposoban
za rasuđivanje.

(3)
Maloljetnik s navršenih četrnaest godina života odgovara prema općim pravilima
o odgovornosti za štetu.

Nužna obrana, stanje nužde, otklanjanje štete od drugog

Članak
1052.

(1)
Tko u nužnoj obrani prouzroči štetu napadaču, nije dužan naknaditi je, osim u
slučaju prekoračenja nužne obrane.

(2)
Ako netko prouzroči štetu u stanju nužde, oštećenik može zahtijevati naknadu od
osobe koja je kriva za nastanak opasnosti štete ili od osoba od kojih je šteta
otklonjena, ali od ovih posljednjih ne više od koristi što su ih imale od toga.

(3)
Tko pretrpi štetu otklanjajući od drugog opasnost štete, ima pravo zahtijevati
od njega naknadu one štete kojoj se razumno izložio.

Dopuštena samopomoć

Članak
1053.

(1)
Tko u slučaju dopuštene samopomoći prouzroči štetu osobi koja je izazvala
potrebu samopomoći, nije dužan naknaditi je.

(2)
Pod dopuštenom samopomoći razumijeva se pravo svake osobe da otkloni povredu
prava kad neposredno prijeti opasnost, ako je takva zaštita nužna i ako način
otklanjanja povrede prava odgovara prilikama u kojima nastaje opasnost.

Pristanak oštećenika

Članak
1054.

(1)
Tko na svoju štetu dopusti drugome poduzimanje neke radnje, nema pravo od njega
zahtijevati naknadu štete prouzročene tom radnjom.

(2)
Ništetna je izjava oštećenika kojom je pristao da mu se učini šteta radnjom
koja je zakonom zabranjena.

Odsjek 3.

ODGOVORNOST ZA DRUGOG

Duševno bolesni i zaostali u umnom razvoju

Članak
1055.

(1)
Za štetu koju prouzroči osoba koja zbog duševne bolesti ili zaostalog umnog
razvoja ili kojih drugih razloga nije sposobna za rasuđivanje odgovara onaj
koji je na temelju zakona ili odluke nadležnog tijela ili ugovora dužan voditi
nadzor nad njom.

(2) On se može osloboditi odgovornosti
ako dokaže da je obavljao nadzor na koji je obvezan ili da bi šteta nastala i
pri brižljivom obavljanju nadzora.

Odgovornost roditelja

Članak 1056.

(1)
Roditelji odgovaraju za štetu koju prouzroči drugom njihovo dijete do navršene
sedme godine života, bez obzira na svoju krivnju.

(2)
Oni se oslobađaju odgovornosti ako postoje razlozi za isključenje odgovornosti
prema pravilima o odgovornosti bez obzira na krivnju.

(3)
Oni ne odgovaraju ako je šteta nastala dok je dijete bilo povjereno drugoj osobi
i ako je ta osoba odgovorna za štetu.

(4)
Roditelji odgovaraju za štetu što je prouzroči drugom njihovo maloljetno dijete
koje je navršilo sedam godina života, osim ako dokažu da je šteta nastala bez
njihove krivnje.

Solidarna odgovornost

Članak
1057.

Ako
pored roditelja odgovara za štetu i dijete, njihova je odgovornost solidarna.

Odgovornost druge osobe za maloljetnika

Članak
1058.

(1)
Za štetu koju drugome prouzroči maloljetnik dok je pod nadzorom skrbnika, škole
ili druge ustanove odgovara skrbnik, škola, odnosno druga ustanova, osim ako
dokažu da su nadzor obavljali na način na koji su obvezani ili da bi šteta
nastala i pri brižljivom obavljanju nadzora.

(2)
Ako za štetu odgovara i maloljetnik, odgovornost je solidarna.

Posebna odgovornost roditelja

Članak
1059.

(1)
Ako dužnost nadzora nad maloljetnom osobom nije na roditeljima već na nekoj
drugoj osobi, oštećenik ima pravo zahtijevati naknadu od roditelja kad je šteta
nastala zbog lošeg odgoja maloljetnika, loših primjera ili poročnih navika koje
su mu roditelji dali ili se i inače šteta može pripisati krivnji roditelja.

(2)
Osoba na kojoj je u ovom slučaju dužnost nadzora ima pravo zahtijevati od
roditelja da joj naknade isplaćeni iznos ako je ona isplatila naknadu
oštećeniku.

Zahtjev pravičnosti

Članak
1060.

(1)
Kad je štetu prouzročila osoba koja za nju nije bila odgovorna, a naknada se ne
može dobiti od osobe koja je bila dužna voditi nadzor nad njom, sud može, kad
to pravičnost zahtijeva, a osobito s obzirom na materijalno stanje štetnika i
oštećenika, osuditi štetnika da naknadi štetu, potpuno ili djelomično.

(2)
Ako je štetu prouzročio maloljetnik sposoban za rasuđi­va­­nje koji je ne može
nadoknaditi, sud može, kad to pravičnost zah­tijeva, a osobito s obzirom na
materijalno stanje roditelja i ošte­ćenika, obvezati roditelje da naknade
štetu, potpuno ili djelomično, iako za nju nisu krivi.

Odgovornost poslodavca

Članak
1061.

(1)
Za štetu koju zaposlenik u radu ili u svezi s radom prouzroči trećoj osobi
odgovara poslodavac kod kojega je radnik radio u trenutku prouzročenja štete,
osim ako dokaže da su postojali razlozi koji isključuju odgovornost
zaposlenika.

(2)
Oštećenik ima pravo zahtijevati popravljanje štete i neposredno od zaposlenika
ako je štetu prouzročio namjerno.

(3)
Poslodavac koji je oštećeniku popravio štetu ima pravo zahtijevati od
zaposlenika naknadu troškova popravljanja štete, ako je ovaj štetu prouzročio
namjerno ili iz krajnje nepažnje.

(4)
Pravo iz stavka 3. ovoga članka zastarijeva u roku od šest mjeseci od dana kad
je šteta popravljena.

Odgovornost pravne osobe za štetu koju prouzroči njezino tijelo

Članak
1062.

(1)
Pravna osoba odgovara za štetu koju njezino tijelo prouzroči trećoj osobi u
obavljanju ili u vezi s obavljanjem svojih funkcija.

(2)
Ako za određeni slučaj nije što drugo u zakonu određeno, pravna osoba ima pravo
na naknadu od osobe koja je štetu skrivila namjerno ili krajnjom nepažnjom.

(3)
To pravo zastarijeva u roku od šest mjeseci od dana kad je šteta popravljena.

Odsjek 4.

ODGOVORNOST ZA ŠTETU OD OPASNE
STVARI ILI OPASNE DJELATNOSTI

*1. Opće odredbe*

Predmnjeva uzročnosti

Članak
1063.

Šteta
nastala u vezi s opasnom stvari, odnosno opasnom djelatnošću smatra se da
potječe od te stvari, odnosno djelatnosti, osim ako se dokaže da one nisu bile
uzrok štete.

Tko odgovara za štetu

Članak
1064.

Za
štetu od opasne stvari odgovara njezin vlasnik, a za štetu od opasne
djelatnosti odgovara osoba koja se njome bavi.

Protupravno oduzimanje opasne stvari od vlasnika

Članak
1065.

Ako
je vlasniku oduzeta opasna stvar na protupravan način, za štetu koja od nje
potječe ne odgovara on, nego onaj koji mu je oduzeo opasnu stvar, ako vlasnik
nije za to odgovoran.

Predaja stvari trećoj osobi

Članak
1066.

(1)
Umjesto vlasnika stvari, i isto kao on, odgovara osoba kojoj je vlasnik
povjerio stvar da se njome služi ili osoba koja je inače dužna da je nadgleda a
nije kod njega na radu.

(2)
Ali će pored nje odgovarati i vlasnik stvari ako je šteta proizašla iz neke
skrivene mane ili skrivenog svojstva stvari na koje joj nije skrenuo pozornost.

(3)
U tom slučaju odgovorna osoba koja je isplatila naknadu oštećeniku ima pravo
zahtijevati cijeli njezin iznos od vlasnika.

(4)
Vlasnik opasne stvari koji ju je povjerio osobi koja nije osposobljena ili nije
ovlaštena njome rukovati odgovara za štetu koja potekne od te stvari.

Oslobođenje od odgovornosti

Članak
1067.

(1)
Vlasnik se oslobađa odgovornosti ako dokaže da šteta potječe od nekog
nepredvidivog uzroka koji se nalazio izvan stvari, a koji se nije mogao spriječiti,
izbjeći ili otkloniti.

(2)
Vlasnik stvari oslobađa se odgovornosti i ako dokaže da je šteta nastala
isključivo radnjom oštećenika ili treće osobe, koju on nije mogao predvidjeti i
čije posljedice nije mogao ni izbjeći, ni otkloniti.

(3)
Vlasnik se oslobađa odgovornosti djelomično ako je oštećenik djelomično
pridonio nastanku štete.

(4)
Ako je nastanku štete djelomično pridonijela treća osoba, ona odgovara
oštećeniku solidarno s vlasnikom stvari, a dužna je snositi naknadu razmjerno
težini svoje krivnje.

(5)
Osoba kojom se vlasnik poslužio pri uporabi stvari ne smatra se trećom osobom.

*2. Odgovornost za štete
izazvane motornim vozilom u pogonu*

Motorno vozilo

Članak
1068.

(1)
Motorno vozilo je vozilo koje je namijenjeno da se snagom vlastitog motora
kreće po površini zemlje, na tračnicama ili bez njih.

(2)
Sastavnim dijelom motornog vozila smatra se i s njime povezana prikolica.

(3)
Motorno vozilo je u pogonu kad se koristi u svrhu kojoj je namijenjeno bez
obzira radi li pri tome motor koji služi za njegovo kretanje.

Odgovornost za štetu trećima

Članak
1069.

(1)
Za štetu koju pretrpe treće osobe u vezi s pogonom motornog vozila odgovara
njegov vlasnik.

(2)
Suvlasnici, odnosno zajednički vlasnici motornog vozila odgovaraju za štetu
solidarno.

(3)
Za štetu prouzročenu pogonom dvaju ili više motornih vozila odgovaraju njihovi
vlasnici trećim osobama solidarno.

(4)
Trećom osobom smatra se oštećenik koji nije ujedno vlasnik, ni neovlašteni
korisnik motornog vozila, niti osoba zadužena u vezi s pogonom motornog vozila.

Odgovornost u slučaju neovlaštenog korištenja motornog vozila

Članak
1070.

(1)
Neovlašteni korisnik motornog vozila odgovara trećim osobama umjesto vlasnika i
jednako kao vlasnik.

(2)
Pored neovlaštenog korisnika i solidarno s njim odgovara i vlasnik motornog
vozila, ako je svojom krivnjom ili krivnjom osoba koje su se trebale brinuti o
vozilu, omogućio neovlašteno korištenje vozila.

(3) Neovlašteni korisnik je
osoba koja u vrijeme štetnog događaja koristi motorno vozilo bez suglasnosti
vlasnika, a nije kod njega zaposlena u vezi s pogonom motornog vozila, niti je
član njegova obiteljskog kućanstva, niti joj je vlasnik vozilo predao u posjed.

Odgovornost prema trećoj
osobi koja se prevozi motornim vozilom

Članak 1071.

(1) Odštetna odgovornost vlasnika
odnosi se na štete koje pretrpi treća osoba koja se prevozi motornim vozilom, a
glede stvari samo onih koje takva osoba nosi na sebi ili sa sobom.

(2) Ništetna je svaka ugovorna
odredba kojom bi se unaprijed isključila ili ograničila odgovornost iz stavka
1. ovoga članka.

Međusobni odštetni zahtjevi
vlasnika motornih vozila

 Članak 1072.

(1) Kad je šteta prouzročena
pogonom dvaju ili više vozila, svu štetu snosi vlasnik vozila koji je
isključivo kriv za štetni događaj.

(2) Ako postoji obostrana krivnja,
svaki vlasnik odgovara drugomu za njegovu štetu razmjerno stupnju svoje
krivnje.

(3) Ako nema krivnje nijednog,
vlasnici odgovaraju na jednake dijelove ako pravičnost ne zahtijeva što drugo.

(4) Krivnjom vlasnika smatra se
i krivnja osobe kojom se on poslužio prilikom nastanka štetnog događaja ili
kojoj je vozilo povjerio.

Odsjek
5.

ODGOVORNOST
ZA NEISPRAVAN PROIZVOD

Opće pravilo

Članak 1073.

(1)
Proizvođač koji stavi u promet neki proizvod, odgovara za štetu prouzročenu
neispravnošću toga proizvoda bez obzira na krivnju.

(2)
Odredbe ovoga odsjeka odnose se na imovinsku štetu prouzročenu smrću ili
tjelesnom ozljedom te na štetu prouzročenu uništenjem ili oštećenjem
oštećenikove stvari različite od neispravnog proizvoda, ako se radi o takvoj
vrsti stvari koja je uobičajeno namijenjena za osobnu uporabu te ako je
oštećenik tu stvar uglavnom rabio u tu svrhu.

(3)
Oštećenik ima, po odredbama ovoga odsjeka, pravo na naknadu štete prouzročene
uništenjem ili oštećenjem stvari samo za dio štete koji prelazi kunsku
protuvrijednost iznosa od 500 eura.

(4)
Naknada neimovinske štete prouzročene neispravnim proizvodom može se
zahtijevati samo prema općim pravilima odgovornosti za štetu.

(5)
Obujam naknade imovinske štete prouzročene smrću ili tjelesnom ozljedom na odgovarajući
se način primjenjuju posebne odredbe ovoga Zakona o naknadi imovinske štete u
slučaju smrti, tjelesne ozljede i oštećenja zdravlja.

(6) Odredbe ovoga odsjeka ne
primjenjuju se na štete prouz­ro­čene nuklearnom nesrećom.

(7) Odredbe ovoga odsjeka ne
isključuju primjenu pravila o odgovornosti za štetu prouzročenu opasnom stvari
ili opasnom djelatnošću, pravila o odgovornosti za materijalne nedostatke ispu­njenja
te pravila o ugovornoj i izvanugovornoj odgovornosti za štetu.

(8) Oštećenik je dužan dokazati
neispravnost proizvoda, štetu i uzročnu vezu između neispravnosti proizvoda i
štete.

Proizvod

Članak
1074.

(1)
Proizvod je bilo koja pokretna stvar, kao i samostalni dio ugrađen u neku
pokretnu ili nepokretnu stvar.

(2)
Proizvod su električna i drugi oblici energije.

Neispravni proizvod

Članak
1075.

(1)
Proizvod nije ispravan ako, uzimajući u obzir sve okolnosti slučaja, a
poglavito način na koji je proizvod predstavljen, svrhe u koje, prema razumnom očekivanju,
proizvod može biti uporabljen te vrijeme kad je proizvod stavljen u promet, ne
pruža sigurnost koja se od takva proizvoda opravdano očekuje.

(2)
Proizvod nije neispravan samo zbog toga što je naknadno bolji proizvod stavljen
u promet.

Proizvođač

Članak 1076.

(1)
Proizvođač je osoba koja je izradila gotov proizvod, osoba koja je proizvela
sirovinu, samostalni ili nesamostalni dio ugrađen u gotov proizvod, kao i osoba
koja se, obilježavanjem proizvoda svojim imenom, žigom ili kakvim drugim znakom
raspoznavanja, predstavlja kao proizvođač.

(2)
Ako je proizvod uvezen, uzima se da je proizvođač osoba koja je uvezla proizvod
radi prodaje, davanja u zakup ili bilo kojega drugog oblika stavljanja
proizvoda u promet i odgovara solidarno s osobama navedenim u stavku 1. ovoga
članka.

(3)
Ako nije moguće utvrditi tko je proizvođač, proizvođa­čem se smatra svaka osoba
koja proizvod stavlja u promet, osim ako ta osoba u razumnom roku ne obavijesti
oštećenika o osobi od koje je nabavila proizvod.

(4)
Odredba iz stavka 3. ovoga članka primjenjuje se i kad se ne može utvrditi tko
je uvezao proizvod, pa i onda ako su ime, tvrtka ili naziv proizvođača navedeni
na proizvodu.

Solidarna odgovornost

Članak
1077.

Ako
više osoba odgovara za štetu prouzročenu neisprav­noš­ću proizvoda, njihova je
odgovornost solidarna.

Oslobođenje od odgovornosti

Članak
1078.

(1)
Proizvođač se oslobađa odgovornosti ako dokaže:

–
da nije stavio proizvod u promet,

–
da iz okolnosti slučaja proizlazi da neispravnost, a ni njezin uzrok, nisu postojali
u vrijeme kad je stavio proizvod u promet,

–
da proizvod nije proizveden za prodaju, davanje u zakup ili bilo koju drugu
poslovnu svrhu, kao niti da je proizveden ili stav­ljen u promet u okviru
njegova poslovanja,

–
da je neispravnost posljedica pridržavanja prisilnih propisa koji su bili na
snazi u trenutku kad je stavio proizvod u promet,

–
da stanje znanosti ili tehničkog znanja u vrijeme stavljanja proizvoda u promet
nije omogućavalo otkrivanje neispravnosti,

–
da je šteta prouzročena isključivo radnjom oštećenika ili osobe za koju on
odgovara, odnosno radnjom treće osobe koju proizvođač nije mogao predvidjeti i
čije posljedice nije mogao izbjeći ili otkloniti.

(2) Proizvođač dijela proizvoda
oslobađa se odgovornosti i ako dokaže da je neispravnost prouzročena
konstrukcijom glavnog proizvoda ili uputama dobivenim od proizvođača glavnog
proizvoda.

(3) Proizvođač se djelomično
oslobađa odgovornosti ako je nastanku štete djelomično pridonio oštećenik ili
osoba za koju on odgovara.

(4) Ako je nastanku štete
djelomično pridonijela treća osoba, ona odgovara solidarno s proizvođačem.

Zabrana ugovornog
isključenja ili ograničenja odgovornosti

Članak
1079.

(1)
Odgovornost proizvođača nije dopušteno ugovorom s oštećenikom unaprijed
isključiti ili ograničiti.

(2)
Ništetna je ugovorna odredba suprotna odredbi stavka 1. ovoga članka.

Rokovi ostvarivanja prava

Članak
1080.

(1)
Tražbina popravljanja štete prouzročene neispravnim proizvodom zastarijeva u
roku od tri godine od dana kad je oštećenik saznao ili morao saznati za štetu,
neispravnost i osobu proizvođača.

(2)
Pravo na popravljanje štete prouzročene neispravnim proiz­vodom gasi se u roku
od deset godina od dana njegova stav­ljanja u promet, osim ako je u tom roku
protiv proizvođača pokrenut postupak pred sudom ili drugim nadležnim tijelom
radi utvrđivanja ili ostvarivanja tražbine na popravljanje štete iz ovoga
odsjeka.

Odsjek
6.

POSEBNI
SLUČAJEVI ODGOVORNOSTI

Odgovornost organizatora
priredbi

Članak 1081.

Organizator okupljanja većeg
broja ljudi u zatvorenom ili na otvorenom prostoru odgovara za štetu nastalu
smrću ili tjelesnom ozljedom koju netko pretrpi zbog izvanrednih okolnosti koje
u takvim prilikama mogu nastati, kao što je neuobičajeno gibanje masa, opći
nered i slično.

Odgovornost zbog uskrate nužne pomoći

Članak
1082.

(1)
Tko bez opasnosti za sebe uskrati pomoć osobi čiji su život i zdravlje očito
ugroženi, odgovara za štetu koja je otuda nastala, ako je on tu štetu prema
okolnostima slučaja morao predvidjeti.

(2)
Ako pravičnost zahtijeva, sud može takvu osobu osloboditi obveze da naknadi
štetu.

Odgovornost zbog nesklapanja ugovora

Članak
1083.

Osoba
koja je po zakonu obvezna sklopiti neki ugovor dužna je naknaditi štetu ako na
zahtjev zainteresirane osobe bez odga­đanja ne sklopi taj ugovor.

Odgovornost u vezi s
obavljanjem poslova od javnog interesa

Članak 1084.

Osobe koje obavljaju komunalnu
ili drugu sličnu djelatnost od javnog interesa odgovaraju za štetu ako bez
opravdanog razloga obustave ili neredovito obavljaju tu djelatnost.

Odsjek
7.

POPRAVLJANJE
ŠTETE

*1. Popravljanje
imovinske štete*

Uspostava prijašnjeg stanja
i naknada u novcu

Članak 1085.

(1) Odgovorna osoba dužna je
uspostaviti stanje koje je bilo prije nego što je šteta nastala.

(2) Ako uspostava prijašnjeg stanja
ne otklanja štetu potpuno, odgovorna osoba dužna je za ostatak štete dati
naknadu u novcu.

(3) Kad uspostava prijašnjeg
stanja nije moguća, odgovorna je osoba dužna isplatiti oštećeniku odgovarajući
iznos novca na ime naknade štete.

(4) Naknada u novcu dosudit će
se oštećeniku ako on to zahtijeva, a okolnosti danog slučaja ne opravdavaju
uspostavu prijašnjeg stanja.

Kad dospijeva obveza naknade

Članak 1086.

Obveza naknade štete smatra se
dospjelom od trenutka nastanka štete.

Naknada u slučaju propasti
stvari oduzete na nedopušten način

Članak 1087.

Ako je stvar koja je bila
oduzeta vlasniku na nedopušten način propala zbog više sile, odgovorna osoba
dužna je dati naknadu u novcu.

Naknada u obliku novčane
rente

Članak
1088.

(1)
U slučaju smrti, tjelesne ozljede ili oštećenja zdravlja naknada se određuje, u
pravilu, u obliku novčane rente, doživotno ili za određeno vrijeme.

(2)
Novčana renta plaća se mjesečno unaprijed.

(3)
Vjerovnik ima pravo zahtijevati potrebno osiguranje za isplatu rente, osim ako
to prema okolnostima slučaja ne bi bilo opravdano.

(4)
Ako dužnik ne dade osiguranje koje sud odredi, vjerovnik ima pravo zahtijevati
da mu se umjesto rente isplati jedan ukupan iznos čija se visina određuje prema
visini rente i vjerojatnom trajanju vjerovnikova života, uz odbitak
odgovarajućih kamata.

(5)
Iz ozbiljnih razloga vjerovnik može i u drugim slučaje­vima zahtijevati, odmah
ili kasnije, da mu se umjesto rente isplati jedan ukupan iznos.

*2. Obujam i visina
imovinske štete*

Obična šteta i izmakla korist

Članak 1089.

(1) Oštećenik ima pravo kako na
naknadu obične štete, tako i na naknadu izmakle koristi.

(2) Visina naknade štete
određuje se prema cijenama u vri­je­me donošenja sudske odluke, osim slučaja
kad zakon odre­đuje što drugo.

(3) Pri ocjeni visine izmakle
koristi uzima se u obzir dobitak koji se mogao osnovano očekivati prema
redovitom tijeku stvari ili prema posebnim okolnostima, a čije je ostvarenje
spriječeno štetnikovom radnjom ili propuštanjem.

(4) Kad je stvar uništena ili
oštećena kaznenim djelom uči­nje­nim namjerno, sud može odrediti visinu naknade
prema vrijednosti koju je stvar imala za oštećenika.

Potpuna naknada

Članak 1090.

Sud će, uzimajući u obzir i
okolnosti koje su nastupile poslije prouzročenja štete, dosuditi naknadu u
iznosu koji je potreban da se oštećenikova materijalna situacija dovede u ono
stanje u kojem bi se nalazila da nije bilo štetne radnje ili propuštanja.

Sniženje naknade

Članak
1091.

(1)
Sud može, vodeći računa o materijalnom stanju ošte­će­ni­ka, osuditi odgovornu
osobu na isplatu niže naknade nego što iznosi šteta, ako ona nije prouzročena
ni namjerno ni krajnjom nepažnjom, a odgovorna osoba je slaboga imovnog stanja
te bi je isplata potpune naknade dovela u oskudicu.

(2)
Ako je štetnik prouzročio štetu radeći nešto korisno za oštećenika, sud može
odrediti nižu naknadu, vodeći računa o brižljivosti koju štetnik pokazuje u
vlastitim poslovima.

Doprinos oštećenika vlastitoj šteti

Članak
1092.

(1)
Oštećenik koji je pridonio da šteta nastane ili da bude veća nego što bi inače
bila ima pravo samo na razmjerno sniženu naknadu.

(2)
Kad je nemoguće utvrditi koji dio štete potječe od oštećenikove radnje ili
propusta, sud će dosuditi naknadu vodeći računa o okolnostima slučaja.

*3. Posebno o naknadi
imovinske štete u slučaju smrti, tjelesne ozljede i oštećenja zdravlja*

 Izgubljena zarada, troškovi liječenja i
pogreba

Članak 1093.

(1) Tko prouzroči nečiju smrt,
dužan je naknaditi uobičajene troškove njegova pogreba.

(2) On je dužan naknaditi i
troškove njegova liječenja od zadobivenih ozljeda i druge potrebne troškove u
vezi s liječenjem, te zaradu izgubljenu zbog nesposobnosti za rad.

Pravo osobe koju je poginuli
uzdržavao

Članak 1094.

(1) Osoba koju je poginuli
uzdržavao ili redovito pomagao, a i ona koja je po zakonu imala pravo
zahtijevati uzdržavanje od poginulog, ima pravo na naknadu štete koju trpi
gubitkom uzdržavanja, odnosno pomaganja.

(2) Ta se šteta naknađuje
plaćanjem novčane rente čiji se iznos odmjerava s obzirom na sve okolnosti
slučaja, a koji ne može biti viši od onoga koji bi oštećenik dobivao od
poginulog da je ostao u životu.

Naknada štete u slučaju
tjelesne ozljede ili narušenja zdravlja

Članak 1095.

(1) Tko drugome nanese tjelesnu
ozljedu ili mu naruši zdrav­lje, dužan je naknaditi mu troškove liječenja i druge
potrebne troš­kove s tim u vezi, a i zaradu izgubljenu zbog nesposobnosti za
rad za vrijeme liječenja.

(2) Ako ozlijeđeni zbog potpune
ili djelomične nesposobnosti za rad gubi zaradu, ili su mu potrebe trajno
povećane, ili su mogućnosti njegova daljnjeg razvijanja i napredovanja uništene
ili umanjene, odgovorna osoba dužna je plaćati ozlijeđenomu određenu novčanu
rentu, kao naknadu za štetu.

Izmjena dosuđene naknade

Članak
1096.

Sud
može na zahtjev oštećenika za ubuduće povećati rentu, a može je na zahtjev
štetnika sniziti ili ukinuti ako se znatnije promijene okolnosti koje je sud
imao na umu pri donošenju prijašnje odluke.

Neprenosivost prava

Članak 1097.

(1) Pravo na naknadu štete u obliku
novčane rente zbog smrti bliske osobe ili zbog ozljede tijela ili narušenja
zdravlja ne može se prenijeti na drugu osobu.

(2) Dospjeli iznosi naknade mogu
se prenijeti na drugoga ako je visina naknade određena pisanim sporazumom
strana ili pra­vomoćnom sudskom odlukom.

*4. Naknada imovinske
štete u slučaju povrede časti i širenja neistinitih navoda*

Članak 1098.

(1) Tko drugom povrijedi čast,
iznosi ili prenosi neistinite navode o njegovoj prošlosti, znanju, sposobnosti,
ili o čemu drugome, a zna ili bi morao znati da su neistiniti, i time mu
prouzroči imovinsku štetu, dužan je naknaditi je.

(2) Ali ne odgovara za
prouzročenu štetu onaj tko učini neistinito priopćenje o drugome ne znajući da
je ono neistinito, ako je on ili onaj komu je priopćenje učinio imao u tome
ozbiljnog interesa.

*5. Popravljanje
neimovinske štete*

Objavljivanje presude ili ispravka

Članak
1099.

U
slučaju povrede prava osobnosti oštećenik može zahtijevati, na trošak štetnika,
objavljivanje presude, odnosno ispravka, povlačenje izjave kojom je povreda
učinjena, ili što drugo čime se može ostvariti svrha koja se postiže pravičnom
novčanom naknadom.

Pravična novčana naknada

Članak
1100.

(1)
U slučaju povrede prava osobnosti sud će, ako nađe da to težina povrede i
okolnosti slučaja opravdavaju, dosuditi pravičnu novčanu naknadu, nezavisno od
naknade imovinske štete, a i kad nje nema.

(2)
Pri odlučivanju o visini pravične novčane naknade sud će voditi računa o jačini
i trajanju povredom izazvanih fizičkih boli, duševnih boli i straha, cilju
kojemu služi ta naknada, ali i o tome da se njome ne pogoduje težnjama koje
nisu spojive sa njezinom naravi i društvenom svrhom.

(3) Za povredu ugleda i drugih
prava osobnosti pravne osobe sud će, ako procijeni da to težina povrede i
okolnosti slučaja opravdavaju, dosuditi joj pravičnu novčanu naknadu, nezavisno
od naknade imovinske štete, a i kad nje nema.

Osobe koje imaju pravo na pravičnu novčanu naknadu u slučaju smrti ili
osobito teškog invaliditeta

Članak
1101.

(1)
U slučaju smrti ili osobito teškog invaliditeta neke osobe pravo na pravičnu
novčanu naknadu neimovinske štete imaju članovi njezine uže obitelji (bračni
drug, djeca i roditelji).

(2)
Takva se naknada može dosuditi i braći i sestrama, dje­do­vima i bakama,
unučadi te izvanbračnom drugu, ako je između njih i umrlog, odnosno ozlijeđenog
postojala trajnija zajednica života.

(3)
Pravo na pravičnu novčanu naknadu imaju i roditelji u slučaju gubitka začetog,
a nerođenog djeteta.

Zadovoljština u posebnim slučajevima

Članak
1102.

Pravo
na pravičnu novčanu naknadu neimovinske štete ima osoba prema kojoj je
prijevarom, prisilom ili zlouporabom nekog odnosa podređenosti ili zavisnosti
počinjeno neko kazneno djelo protiv spolne slobode i spolnog ćudoređa.

Kad dospijeva obveza pravične novčane naknade

Članak
1103.

Obveza
pravične novčane naknade dospijeva danom podno­še­nja pisanog zahtjeva ili
tužbe, osim ako je šteta nastala nakon toga.

Pravična novčana naknada buduće neimovinske štete

Članak
1104.

Sud
će na zahtjev oštećenika dosuditi pravičnu novčanu naknadu i za buduću
neimovinsku štetu, ako je izvjesno da će ona trajati i u budućnosti.

Nasljeđivanje i ustup tražbine naknade neimovinske štete

Članak
1105.

(1)
Tražbina naknade neimovinske štete prelazi na nasljednika samo ako je oštećenik
podnio pisani zahtjev ili tužbu.

(2)
Uz iste pretpostavke ta tražbina može biti predmet ustupa, prijeboja i ovrhe.

Doprinos oštećenika vlastitoj šteti i sniženje naknade

Članak
1106.

Odredbe
o doprinosu oštećenika vlastitoj šteti i sniženju naknade koje vrijede za
imovinsku štetu na odgovarajući se način primjenjuju i na neimovinsku štetu.

Odsjek
8.

ODGOVORNOST
VIŠE OSOBA ZA ISTU ŠTETU

 Solidarna odgovornost

Članak
1107.

(1)
Za štetu koju je više osoba prouzročilo zajedno svi sudionici odgovaraju
solidarno.

(2)
Poticatelj i pomagatelj te onaj koji je pomagao da se odgovorne osobe ne
otkriju odgovaraju solidarno s njima.

(3)
Solidarno odgovaraju za prouzročenu štetu i osobe koje su je uzrokovale radeći
nezavisno jedna od druge, ako se ne mogu utvrditi njihovi udjeli u nastaloj
šteti.

(4)
Kad je nedvojbeno da je štetu prouzročila neka od dviju ili više određenih
osoba koje su na neki način međusobno povezane, a ne može se utvrditi koja je
od njih štetu prouzročila, te osobe odgovaraju solidarno.

Solidarna odgovornost naručitelja i izvođača radova

Članak
1108.

Naručitelj
i izvođač radova na nekretnini solidarno odgovaraju trećoj osobi za štetu koja
joj nastane u vezi s izvođenjem tih radova.

Regres isplatitelja

Članak
1109.

(1)
Solidarni dužnik koji isplati više nego što iznosi njegov udio u šteti može
zahtijevati od svakog od ostalih dužnika da mu naknadi ono što je platio za
njega.

(2)
Koliko iznosi udio svakoga pojedinog dužnika, sud određuje s obzirom na težinu
njegove krivnje i težinu posljedica koje su proistekle iz njegova djelovanja,
odnosno propuštanja.

(3)
Ako se udjeli dužnika ne mogu utvrditi, na svakog pada jednak dio, osim ako
pravičnost zahtijeva da se u konkretnom slučaju drukčije odluči.

Odsjek 9.

PRAVO OŠTEĆENIKA NAKON ZASTARE
ODŠTETNOG ZAHTJEVA

Članak
1110.

Nakon
nastupa zastare odštetnog zahtjeva oštećenik može zahtijevati od odgovorne
osobe, po pravilima stjecanja bez osnove, da mu ustupi ono što je dobio radnjom
kojom je prouzročena šteta.

Odjeljak 2.

STJECANJE
BEZ OSNOVE

Odsjek 1.

OPĆE PRAVILO

Članak 1111.

(1)
Kad dio imovine neke osobe na bilo koji način prijeđe u imovinu druge osobe, a
taj prijelaz nema osnove u nekom pravnom poslu, odluci suda, odnosno druge
nadležne vlasti ili zakonu, stjecatelj je dužan vratiti ga, odnosno, ako to
nije moguće, naknaditi vrijednost postignute koristi.

(2)
Pod prijelazom imovine razumijeva se i stjecanje koristi izvršenom radnjom.

(3)
Obveza vraćanja, odnosno nadoknade vrijednosti nastaje i kad se nešto primi s
obzirom na osnovu koja se nije ostvarila ili koja je kasnije otpala.

Odsjek 2.

PRAVILA VRAĆANJA

Kad se ne može zahtijevati vraćanje

Članak
1112.

(1)
Tko izvrši isplatu znajući da nije dužan platiti, nema pravo zahtijevati
vraćanje, osim ako je zadržao pravo na povrat, ako je platio da bi izbjegao
prisilu ili ako isplata duga zavisi od ispunjenja uvjeta.

(2) Ali ako je dug bio
bezuvjetan, ne može se zahtijevati povrat plaćenog iznosa stoga što je isplata
izvršena prije dospjelosti.

Dvostruka isplata duga

Članak
1113.

Tko
je isti dug platio dva puta, pa makar jednom i po osnovi ovršne isprave, ima
pravo zahtijevati povrat po pravilima ovoga odjeljka.

Ispunjenje naravne ili moralne obveze

Članak
1114.

Ne
može se zahtijevati povrat onoga što je dano ili učinjeno na ime ispunjenja
neke naravne ili moralne obveze.

Opseg vraćanja

Članak
1115.

Kad
se vraća ono što je stečeno bez osnove, moraju se vratiti plodovi i platiti
zatezne kamate, i to, ako je stjecatelj nepošten od dana stjecanja, a inače od
dana podnošenja zahtjeva.

Naknada troškova

Članak
1116.

Stjecatelj
ima pravo na naknadu nužnih i korisnih troškova, ali ako je bio nepošten,
pripada mu naknada samo za nužne troškove.

Kad se može zadržati primljeno

Članak
1117.

(1)
Ne može se zahtijevati povrat neosnovano plaćenih iznosa na ime naknade štete
zbog ozljede tijela, narušenja zdravlja ili smrti, ako je isplata izvršena
poštenom stjecatelju.

(2)
Stjecatelj se smatra nepoštenim od trenutka dostave odluke o prihvaćanju
izvanrednog pravnog lijeka i dužan je vratiti primljeno na osnovi koja je
otpala s kamatama od trenutka kad je postao nepošten.

Uporaba stvari u tuđu korist

Članak
1118.

Ako
je netko svoju ili tuđu stvar uporabio na korist trećega, a ne postoje
pretpostavke za primjenu pravila o poslovodstvu bez naloga, treći je dužan
vratiti stvar, odnosno, ako to nije moguće, naknaditi njezinu vrijednost.

Izdatak za drugog

Članak 1119.

Tko za drugog učini kakav
izdatak ili što drugo što je ovaj po zakonu bio dužan učiniti, ima pravo
zahtijevati naknadu od njega.

Uporaba tuđe stvari u svoju
korist

Članak 1120.

Kad
je netko tuđu stvar uporabio u svoju korist, vlasnik može zahtijevati,
nezavisno od prava na naknadu štete, ili ako nje nema, da mu ovaj naknadi
korist koju je imao od uporabe.

Odjeljak 3.

POSLOVODSTVO BEZ NALOGA

Odsjek 1.

OPĆE PRAVILO

Članak
1121.

Obavljanju tuđeg posla bez
naloga ili ovlaštenja može se pristupiti samo ako posao ne trpi odgađanje te
predstoji šteta ili propuštanje očite koristi.

Odsjek
2.

OBVEZE
I PRAVA POSLOVOĐE BEZ NALOGA

Obveze poslovođe bez naloga

Članak 1122.

(1)
Poslovođa je dužan što je moguće prije obavijestiti gospodara posla i nastaviti
započeti posao, ako mu je to razumno moguće, dok ovaj ne bude mogao preuzeti
brigu o njemu.

(2)
Nakon završenog posla on je dužan položiti račun i ustupiti gospodaru posla sve
što je pribavio obavljajući njegov posao.

(3)
Ako zakonom nije što drugo propisano, poslovođa ima obveze nalogoprimca.

Dužna pažnja i odgovornost

Članak
1123.

(1)
Pri obavljanju tuđeg posla poslovođa je dužan rukovoditi sa stvarnim ili
predmnjevanim namjerama i potrebama gospodara posla.

(2)
On je dužan postupiti s pažnjom dobrog gospodarstvenika, odnosno dobrog
domaćina.

(3)
Sud može, s obzirom na okolnosti u kojima se netko bez naloga ili ovlaštenja
prihvatio tuđeg posla, smanjiti njegovu odgovornost ili ga sasvim osloboditi
odgovornosti za nepažnju.

(4)
Za odgovornost poslovno nesposobnog poslovođe vrijede pravila o njegovoj
ugovornoj i izvanugovornoj odgovornosti.

Prava poslovođe bez naloga

Članak
1124.

(1)
Poslovođa bez naloga koji je postupio u svemu kako treba i radio ono što su
okolnosti zahtijevale ima pravo zahtijevati od gospodara posla da ga oslobodi
obveza što ih je zbog toga posla uzeo na sebe, da preuzme obveze iz poslova što
ih je sklopio u njegovo ime, da mu naknadi sve nužne i korisne izdatke te da mu
naknadi pretrpljenu štetu, čak i ako očekivani rezultat nije postignut.

(2)
Njemu pripada i primjerena naknada za trud ako je otklonio štetu od gospodara
posla ili ako mu je pribavio korist koja odgovara u svemu njegovim namjerama i
potrebama.

Obavljanje tuđih poslova u namjeri da se drugom pomogne

Članak
1125.

Tko
obavlja tuđi posao u namjeri da drugome pomogne, a ne postoje pretpostavke
poslovodstva bez naloga, pripada mu pravo na naknadu učinjenih troškova, ali najviše
do visine ostvarene koristi za drugoga.

Odnošenje dodataka

Članak
1126.

 Poslovođa bez naloga ima pravo odnijeti stvari
kojima je povećao tuđu imovinu, a za koje mu se učinjeni izdaci ne nak­na­đuju,
ako se one mogu odvojiti bez oštećenja stvari kojoj su dodane, ali gospodar
posla može zadržati te dodatke ako mu naknadi njihovu sadašnju vrijednost, no
najviše do visine učinjenih izdataka.

Odsjek
3.

OBAVLJANJE
TUĐIH POSLOVA PROTIV ZABRANE

Članak 1127.

(1) Tko se prihvati tuđeg posla
usprkos zabrani gospodara posla, a za zabranu je znao ili je morao znati, nema
prava koja pripadaju poslovođi bez naloga.

(2) On odgovara za štetu koju je
prouzročio miješanjem u tuđe poslove, čak i ako je do nje došlo bez njegove
krivnje.

(3) Ali kad je zabrana
obavljanja posla protivna zakonu ili moralu, a osobito ako je netko zabranio da
drugi ispuni neku nje­govu zakonsku obvezu koja ne trpi odgađanje, vrijede opća
pravila o poslovodstvu bez naloga.

Odsjek
4.

NEPRAVO
POSLOVODSTVO

Članak 1128.

(1) Tko obavlja tuđi posao u
namjeri da za sebe zadrži postignute koristi iako zna da je posao tuđi, dužan
je na zahtjev gospodara posla položiti račun kao poslovođa bez naloga i predati
mu sve postignute koristi.

(2) Gospodar posla može
zahtijevati i vraćanje stvari u prijašnje stanje te naknadu štete.

Odsjek
5.

ODOBRENJE

Članak 1129.

Ako gospodar posla naknadno
odobri ono što je izvršeno, poslovođa bez naloga smatra se nalogoprimcem od
početka obav­ljanja posla.

Odjeljak 4.

JAVNO
OBEĆANJE NAGRADE

 Kad obvezuje

Članak 1130.

(1) Javnim oglasom učinjeno
obećanje nagrade onome tko izvrši određenu radnju, postigne neki uspjeh, nađe
se u određenoj situaciji ili ispuni neki drugi uvjet, obvezuje obećavatelja da
ispuni obećanje.

(2) Obećavatelj nagrade ili bilo
kakvog nagradnog natjecanja dužan je odrediti rok za natjecanje, a ako ga ne
odredi, svatko tko želi sudjelovati u natjecanju ima pravo zahtijevati od suda
da odredi odgovarajući rok.

Opoziv obećanja

Članak
1131.

(1) Obećanje se može opozvati
onako kako je učinjeno, a i osobnim priopćenjem, ali onaj koji je izvršio
radnju, a nije znao niti je morao znati da je obećanje nagrade opozvano, ima
pravo zahtijevati obećanu nagradu, a onaj koji je do opoziva učinio potrebne
izdatke radi izvršenja radnje određene u javnom oglasu ima pravo na njihovu
naknadu, osim ako obećavatelj dokaže da su oni učinjeni uzalud.

(2) Obećanje nagrade ne može se
opozvati ako je oglasom određen rok za izvršenje radnje, odnosno za obavijest o
postig­nu­tom rezultatu, ostvarenju određene situacije ili ispunjenju nekog
drugog uvjeta.

Tko ima pravo na nagradu

Članak 1132.

(1) Pravo na nagradu ima onaj
tko prvi izvrši radnju za koju je nagrada obećana.

(2) Ako je više osoba izvršilo
radnju istodobno, svakoj pripada jednak dio nagrade, ako pravičnost ne
zahtijeva drukčiju podjelu.

Natječaj i nagrada

Članak
1133.

(1)
O dodjeli nagrade u slučaju natječaja odlučuje priređivač natječaja ili jedna
ili više osoba što ih on odredi.

(2)
Ako su u uvjetima natječaja ili nekim općim propisima koji vrijede za određeni
natječaj postavljena pravila po kojima nagrada treba biti dodijeljena, svaki
sudionik u natječaju ima pravo zahtijevati poništaj odluke o dodjeli nagrade
ako nagrada nije dodijeljena u skladu s tim pravilima.

(3)
Vlasništvo ili koje drugo pravo na djelu nagrađenom na natječaju stječe
priređivač natječaja samo ako je to navedeno u oglasu natječaja.

Prestanak obveze

Članak
1134.

Obveza
obećavatelja nagrade prestaje ako mu nitko ne priop­ći, u roku određenom u
oglasu, da je izvršio radnju ili postigao uspjeh ili uopće ispunio uvjete
postavljene u javnom oglasu, a ako rok nije određen, istekom jedne godine od
oglasa.

Odjeljak 5.

VRIJEDNOSNI
PAPIRI

*1. Opće odredbe*

Pojam

Članak
1135.

(1)
Vrijednosni papir je isprava kojom se njezin izdavatelj obvezuje ispuniti
obvezu upisanu u toj ispravi njezinu zakonitom imatelju.

(2)
Vrijednosni papir može imati oblik elektroničkog zapisa određenog zakonom.

(3)
Odredbe ovoga Zakona koje se odnose na vrijednosne pa­pire izdane u obliku
pisane isprave primjenjuju se na odgova­ra­ju­ći način i na vrijednosne papire
u obliku elektroničkog zapisa, ako posebnim propisom nije drukčije određeno.

Bitni sastojci

Članak
1136.

(1)
Vrijednosni papir mora sadržavati sljedeće bitne sastojke:

1)
naznaku vrste vrijednosnog papira,

2)
tvrtku, odnosno naziv i sjedište, odnosno ime i prebiva­liš­te izdavatelja
vrijednosnog papira,

3)
tvrtku, odnosno naziv ili ime osobe na koju, odnosno po čijoj naredbi
vrijednosni papir glasi, ili naznaku da papir glasi na donositelja,

4)
točno naznačenu obvezu izdavatelja koja proizlazi iz vrijednosnog papira,

5)
mjesto i nadnevak izdavanja vrijednosnog papira, a kod onih koji se izdaju u
seriji, i njihov serijski broj,

6)
potpis izdavatelja vrijednosnog papira, odnosno faksimil potpisa izdavatelja
vrijednosnih papira koji se izdaju u seriji.

(2)
Posebnim zakonom za pojedine vrijednosne papire mogu biti određeni i drugi
bitni sastojci.

(3)
Isprava, odnosno elektronički zapis koji ne sadrži bilo koji od bitnih
sastojaka ne vrijedi kao vrijednosni papir.

(4)
Vrijednosni papiri izdani u seriji koji ne sadrže bilo koji od bitnih sastojaka
nemaju pravni učinak.

Na koga vrijednosni papir može glasiti

Članak
1137.

Ako
zakonom nije drukčije određeno, vrijednosni papir može glasiti na donositelja,
na ime ili po naredbi.

Nastanak obveze

Članak
1138.

Obveza
iz vrijednosnog papira nastaje u trenutku kad izdavatelj vrijednosni papir
preda njegovu korisniku.

Posebni uvjeti za izdavanje vrijednosnog papira u seriji

Članak
1139.

Posebnim
se zakonom određuju i drugi uvjeti za izdavanje vrijednosnih papira u seriji.

*2. Ostvarivanje prava*

Kome pripada pravo iz vrijednosnog papira

Članak
1140.

(1)
Tražbina iz vrijednosnog papira vezana je za sam papir i pripada njegovu
zakonitom imatelju.

(2)
Zakonitim imateljem vrijednosnog papira na donositelja smatra se njegov
donositelj.

(3)
Zakonitim imateljem vrijednosnog papira na ime ili po naredbi smatra se osoba
na koju vrijednosni papir glasi, odnosno osoba na koju je uredno prenesen.

(4)
Pošteni pribavitelj vrijednosnog papira na donositelja postaje njegov zakoniti
imatelj i stječe pravo na tražbinu upisanu na njemu i kad je vrijednosni papir
izašao iz ruku njegova izdavatelja, odnosno njegova prijašnjeg imatelja i bez
njegove volje.

Tko može zahtijevati ispunjenje

Članak
1141.

Ispunjenje
tražbine iz vrijednosnog papira može zahtijevati, uz njegovo podnošenje, samo
njegov zakoniti imatelj, odnosno osoba koju on ovlasti.

*3. Prijenos vrijednosnog papira*

Prijenos prava iz papira na donositelja

Članak
1142.

Pravo
iz vrijednosnog papira na donositelja prenosi se njegovom predajom.

Prijenos prava iz papira na ime

Članak
1143.

(1)
Pravo iz vrijednosnog papira na ime prenosi se cesijom.

(2)
Posebnim zakonom može biti određeno da se pravo iz vrijednosnog papira na ime
može prenositi i indosamentom.

(3)
Pravo iz vrijednosnog papira na ime prenosi se ubilježavanjem na samom papiru
tvrtke, odnosno naziva, odnosno imena novog imatelja, potpisivanjem
prenositelja i upisom prijenosa u registar vrijednosnih papira, ako se takav
registar vodi kod izdavatelja.

Prijenos prava iz papira po naredbi

Članak
1144.

Pravo iz vrijednosnog papira po
naredbi prenosi se indosamentom.

Vrste indosamenata

Članak
1145.

(1)
Indosament može biti puni, blanko i na donositelja.

(2)
Puni indosament sadrži izjavu o prijenosu i tvrtku, odnosno naziv ili ime osobe
na koju se pravo iz vrijednosnog papira prenosi (indosatar), i potpis
prenositelja (indosant), a može sadržavati i druge podatke (mjesto, nadnevak i
dr.).

(3)
Blanko indosament sadrži samo potpis indosanta.

(4)
U slučaju prijenosa na donositelja umjesto imena indosatara stavlja se riječ
»donositelju«.

(5)
Indosament na donositelja vrijedi kao blanko indosament.

(6)
Ništetan je djelomični indosament.

Prijenos punomoći i prijenos za zalog

Članak
1146.

(1)
Vrijednosni papir može se prenijeti kao prijenos puno­mo­ći, odnosno kao
prijenos za zalog.

(2)
Kod prijenosa punomoći stavlja se klauzula »vrijednost u punomoći«, a kod
prijenosa za zalog »vrijednost za zalog« ili slično.

Učinak prijenosa prava

Članak
1147.

(1)
Prijenosom prava iz vrijednosnog papira njegov novi imatelj stječe sva prava
koja su pripadala njegovu predniku.

(2)
Prijenos prava iz vrijednosnog papira na ime, bilo da je izvršen secesijom ili
indosamentom, nema učinak prema izdavatelju dok on o tome ne bude pisanim putem
obaviješten, odnosno dok taj prijenos ne bude ubilježen u registar vrijednosnih
papira na ime, ako se takav registar vodi kod izdavatelja.

(3)
Cedent, odnosno indosant ne odgovara za neispunjenje obveze od strane
izdavatelja, osim u slučaju drukčije zakonske odredbe ili ako postoji suprotna
odredba upisana na samom vrijednosnom papiru.

Učinak prijenosa punomoći i prijenosa za zalog

Članak
1148.

Imatelj
vrijednosnog papira koji je na njega prenesen kao »prijenos punomoći« ili
»prijenos za zalog« može ostvarivati sva prava koja iz toga vrijednosnog papira
proistječu, ali papir može prenijeti na drugog samo kao prijenos punomoći.

Dokazivanje zakonitosti prijenosa

Članak
1149.

(1)
Posljednji indosatar dokazuje svoje pravo iz vrijednosnog papira neprekidnim
nizom indosamenata.

(2)
To se pravilo na odgovarajući način primjenjuje i na posljednjeg cesionara.

Zabrana prijenosa

Članak 1150.

(1) Prijenos vrijednosnog papira
po naredbi indosamentom zabranjuje se riječima »ne po naredbi« ili stavljanjem
slične klauzule koja ima isto značenje.

(2) Pravo iz vrijednosnog papira
čiji je prijenos indosamentom zabranjen može se prenijeti samo cesijom.

(3) Prijenos indosamentom mogu
zabraniti izdavatelj i indosant.

(4) Posebnim zakonom ili izjavom
izdavatelja upisanoj na vrijednosnom papiru na ime može se zabraniti svako
njegovo prenošenje.

*4. Promjene kod
vrijednosnih papira*

Promjene koje može izvršiti
izdavatelj

Članak 1151.

(1) Vrijednosni papir na
donositelja ili po naredbi može izdavatelj, na zahtjev i o trošku imatelja
papira, promijeniti u papir na ime.

(2) Ako promjenu nije izrijekom
zabranio, izdavatelj vrijednosnog papira na ime može ga, na zahtjev i o trošku
imatelja, promijeniti u papir na donositelja ili po naredbi.

Promjene koje može izvršiti
imatelj pri prijenosu

Članak 1152.

(1) Vrijednosni papir po naredbi
indosant može prenijeti indosamentom na donositelja, ako posebnim zakonom nije
drukčije određeno.

(2) Vrijednosni papir na ime
cedent, odnosno indosant može prenijeti samo na određenu osobu.

(3) Vrijednosni papir na
donositelja može se indosamentom prenijeti na određenu osobu.

Sjedinjavanje i dijeljenje
vrijednosnih papira

Članak
1153.

(1)
Vrijednosni papiri izdani u seriji mogu se, na zahtjev i o trošku imatelja,
sjediniti u jedan ili više vrijednosnih papira.

(2)
Vrijednosni papir može se, na zahtjev i o trošku imatelja, podijeliti na više
vrijednosnih papira manjeg iznosa, ali oni ne mogu biti ispod iznosa najnižeg
apoena papira izdanog u toj seriji.

*5. Ispunjenje obveze iz
vrijednosnog papira*

Prestanak obveze

Članak
1154.

(1)
Obveza iz vrijednosnog papira prestaje ispunjenjem od strane izdavatelja papira
zakonitom imatelju.

(2)
Tražbina iz vrijednosnog papira prestaje i kad on pripadne izdavatelju, ako
posebnim zakonom nije drukčije određeno.

(3)
Pošteni izdavatelj vrijednosnog papira na donositelja oslobađa se obveze
ispunjenjem donositelju i onda kad ovaj nije zakoniti imatelj vrijednosnog
papira.

Zabrana ispunjenja

Članak
1155.

(1) Ako je izdavatelj vrijednosnog
papira na donositelja znao ili morao znati da donositelj nije zakoniti imatelj
papira, niti je ovlašten od zakonitog imatelja, dužan je odbiti ispunjenje,
inače odgovara za štetu.

(2) Izdavatelj vrijednosnog
papira ne može pravovaljano ispuniti svoju obvezu ako mu je to nadležno tijelo
zabranilo, ili kad je znao ili morao znati da je pokrenut postupak za
amortizaciju ili poništaj vrijednosnog papira.

Isplata kamata ili drugih
prinosa nakon isplate glavnice

Članak 1156.

Dužnik koji je isplatio glavnicu
imatelju vrijednosnog papira dužan je isplatiti kupone kamata, odnosno drugih
prinosa s istog papira koji mu budu podneseni na isplatu nakon isplate
glavnice, ako te tražbine nisu zastarjele.

Prigovori na zahtjev za ispunjenje obveze

Članak
1157.

(1)
Protiv zahtjeva imatelja vrijednosnog papira izdavatelj može istaknuti samo
prigovore koji se tiču izdavanja papira, kao što je krivotvorenje; zatim
prigovore koji proizlaze iz sadržaja papira, kao što su rokovi ili uvjeti;
napokon, prigovore koje ima prema samom imatelju papira, kao što su prijeboj,
nedostatak zakonom propisanog postupka za stjecanje vrijednosnog papira i
odsutnost ovlaštenja.

(2)
Izdavatelj može protiv zahtjeva imatelja kojem je on ustupio vrijednosni papir
istaknuti nedostatke pravnog posla na temelju kojega je prijenos izvršen, ali
te nedostatke ne može istaknuti protiv zahtjeva nekoga potonjeg imatelja.

(3)
Međutim, ako je imatelj vrijednosnog papira primajući papir od svog prednika,
znao ili morao znati da mu ovaj predaje vrijednosni papir, da bi izbjegao
prigovor koji izdavatelj ima prema njemu, izdavatelj može istaknuti taj
prigovor i prema imatelju papira.

(4)
Posebnim zakonom mogu se odrediti i drugi prigovori kod pojedinih vrsta
vrijednosnih papira.

*6. Legitimacijski papiri i znakovi*

Legitimacijski papiri

Članak
1158.

Na
željezničke karte, kazališne i druge ulaznice, bonove i druge slične isprave
koje sadrže određenu obvezu za njihova izdavatelja, a u kojima nije označen
vjerovnik, niti iz njih ili okolnosti u kojima su izdane proizlazi da se mogu
ustupiti drugome, na odgovarajući se način primjenjuju odredbe o vrijednosnim
papirima.

Legitimacijski znakovi

Članak
1159.

(1)
Garderobni ili slični znakovi, koji se sastoje od komada papira, metala ili
drugog materijala, na kojima je obično utisnut neki broj ili naveden broj
predanih predmeta, a koji obično ne sadrže nešto određeno o obvezi njihova
izdavatelja, služe samo da pokažu tko je vjerovnik u obveznom odnosu pri čijem
nastanku su izdani.

(2)
Izdavatelj legitimacijskog znaka oslobađa se obveze kad je u dobroj vjeri
ispuni donositelju, ali za donositelja ne vrijedi predmnjeva da je on pravi
vjerovnik ili da je ovlašten zahtijevati ispunjenje, te je u slučaju spora
dužan dokazati to svoje svojstvo.

(3)
Vjerovnik može zahtijevati ispunjenje obveze iako je izgubio legitimacijski
znak.

(4)
Glede ostaloga, u svakom pojedinom slučaju treba se držati zajedničke volje
izdavatelja i primatelja znaka te onoga što je uobičajeno.

*7. Ostale odredbe*

Zamjena oštećenog
vrijednosnog papira

Članak 1160.

Imatelj oštećenog vrijednosnog
papira koji nije prikladan za promet, ali čija se istinitost i sadržaj mogu
točno utvrditi, ima pravo zahtijevati izdavanje novoga vrijednosnog papira u
istom iznosu, s tim da vrati oštećeni papir i naknadi troškove.

Amortizacija vrijednosnog papira

Članak
1161.

Izgubljeni
vrijednosni papir može se amortizirati samo ako glasi na ime ili po naredbi,
ako posebnim zakonom nije drukčije određeno.

Zastara tražbine iz vrijednosnog papira

Članak
1162.

Za
zastaru tražbine iz vrijednosnog papira vrijede pravila o zastari, ako posebnim
zakonom nije drukčije određeno.

Dio treći

PRIJELAZNE I ZAVRŠNE
ODREDBE

Primjena
ovoga Zakona

Članak 1163.

(1)
Odredbe ovoga Zakona neće se primjenjivati na obvezne odnose koji su nastali prije
stupanja na snagu ovoga Zakona.

(2)
Odredbe ovoga Zakona o odgovornosti za neispravan proizvod neće se
primjenjivati na proizvode stavljene u promet prije stupanja na snagu ovoga
Zakona.

Prestanak važenja propisa

Članak 1164.

(1)
Danom stupanja na snagu ovoga Zakona prestaju važiti:

–
Zakon o obveznim odnosima (»Narodne novine«, br. 53/91., 73/91., 111/93.,
3/94., 7/96., 91/96., 112/99. i 88/01.) i

–
odredbe članka 116. - 121. Zakona o nasljeđivanju (»Na­rod­ne novine«, br.
48/03. i 163/03.).

(2)
Početkom primjene odredaba članka 26. stavka 1. – 3. i članka 29. stavka 2. –
6. i stavka 8. ovoga Zakona prestaju važiti odredbe članka 1., 2., 4., 5., 6.,
7., 8., 9. stavka 1. točke 1. i članka 10. Zakona o kamatama (»Narodne novine«,
br. 94/04.).

Stupanje na snagu

Članak 1165.

Ovaj Zakon stupa na snagu 1.
siječnja 2006., s tim da se odredbe članka 26. stavka 1. – 3. i članka 29.
stavka 2. – 6. i stavka 8. počinju primjenjivati nakon isteka dvije godine od
dana stupanja na snagu ovoga Zakona.

Klasa: 330-01/04-01/05
Zagreb, 25. veljače 2004.

HRVATSKI SABOR

Predsjednik
Hrvatskoga sabora
**Vladimir Šeks,** v. r.

Zakon, NN 35/2005-707
![](/files/_web/nakladnicki-oglasi/Komentari/Komentar-Zakona-o-obveznim-odnosima.jpg)

[Komentar Zakona o obveznim odnosima](https://www.nn.hr/hr/nakladnistvo/knjige-u-izdanju-nn-a/komentar-zakona-o-obveznim-odnosima-%2C96.html)

Vilim Gorenc i dr.

studeni 2014.

![](/files/_web/nakladnicki-oglasi/Monografije/Bankovni%20i%20financijski%20ugovori.jpg)

[Bankovni i financijski ugovori](https://www.nn.hr/hr/nakladnistvo/knjige-u-izdanju-nn-a/bankovni-i-financijski-ugovori%2C147.html)

Zvonimir Slakoper i dr.

listopad 2017.

![](/files/_web/nakladnicki-oglasi/Monografije/Pravo-medjun-kupoprodaje-N-web-oglas.jpg)

[PRAVO MEĐUNARODNE KUPOPRODAJE](https://www.nn.hr/hr/nakladnistvo/knjige-u-izdanju-nn-a/pravo-medunarodne-kupoprodaje%2C206.html)

Zvonimir Slakoper

lipanj 2020.

![](/files/_web/nakladnicki-oglasi/Monografije/Privatno-pravo_za-oglas.jpg)

[Privatno pravo](https://www.nn.hr/hr/nakladnistvo/knjige-u-izdanju-nn-a/privatno-pravo%2C175.html)

Nikola Gavella

siječanj 2019.

Opći uvjeti korištenjaZaštita privatnosti[Pristup podatcima](/data_access_hr.aspx)[ELI](/about_eli_hr.aspx)

©2026. g. Narodne novine d.d.

, izrada [Novena d.o.o.](http://novena.hr/)