## Odluka Ustavnog suda Republike Hrvatske, broj U-I-130/1995 od 20. studenoga 1996.

### NN 99/1996 (26.11.1996.), Odluka Ustavnog suda Republike Hrvatske, broj U-I-130/1995 od 20. studenoga 1996.

# USTAVNI SUD REPUBLIKE HRVATSKE

Ustavni sud Republike Hrvatske u sastavu Jadranko Crnić, predsjednik
Suda te suci Zdravko Bartovčak, dr. Velimir Belajec, dr. Nikola Filipović,
Ante Jelavić Mitrović, mr. Vojislav Kučeković, Jurica Malčić, mr. Hrvoje
Momčinović, Ivan Marijan Severinac, Milan Vuković i Mladen Žuvela, povodom
postupka pokrenutog rješenjem ovog Suda od 20. veljače 1995. za ocjenu
ustavnosti odredbama članka 70. Zakona o stambenim odnosima, na sjednici
održanoj dana 20. studenoga 1996. godine, donio je slijedeću

## **ODLUKU**

1. Ukidaju se odredbe članka 70. Zakona o stambenim odnosima ("Narodne
novine", br. 51/85, 42/86, 37/88, 47/89, 22/90, 22/92, 58/93 i 70/93) u
dijelu u kojem je ostao na snazi temeljem stavka 1. članka 52. Zakona o
najmu stanova ("Narodne novine", br. 91/96).

2. U preostalom dijelu, postupak za ocjenu ustavnosti odredaba članka
70. Zakona o stambenim odnosima obustavlja se.

3. Ova odluka objavit će se u "Narodnim novinama".

Obrazloženje

Rješenjem od 20. veljače 1995. broj: U-I-130/1995 Ustavni sud je po
prijedlogu Ane Slišković, podnesenom putem punomoćnika Ranka Radovića,
odvjetnika iz Zagreba, pokrenuo postupak za ocjenu ustavnosti odredaba
članka 70. Zakona o stambenim odnosima (nastavno: ZSO).

Rješenje o pokretanju postupka objavljeno je u "Narodnim novinama",
br. 12/95.

Zakon o najmu stanova (nastavno: ZNS) proglašen je 22. listopada 1996.
Odlukom Predsjednika Republike Hrvatske broj: 01-96-1767/1, a objavljen
je u "Narodnim novinama", br. 91/96 od 28. listopada 1996. Po članku 54.
Zakon stupa na snagu osmog dana od dana objave, što znači da je stupio
na snagu.

Odredbom članka 53. ZNS propisano je da danom njegovog stupanja na snagu
prestaju vrijediti glave I., IV., V., VI., VII., VIII., IX., X. i XI. ZSO
pa slijedom toga i članak 70. ZSO.

Odredbom stavka 1. članka 52. ZNS određuje se da će se postupci pokrenuti
prema odredbama Zakona o stambenim odnosima dovršiti po tom Zakonu ako
su pokrenuti do stupanja na snagu Zakona o najmu stanova. Odredba se odnosi
i na članak 70. ZSO jer taj članak sadrži postupovna pravila o nadležnosti
upravnih tijela za donošenje rješenja o iseljenju, u slučaju simulirane
zamjene stanova i druga pravila o tijeku i načinu provođenja upravnog postupka.

Glede članka 70. ZSO, ove odredbe znače slijedeće: taj članak, uopćeno
govoreći, prestaje vrijediti jer je ukinut izričitom odredbom kasnijeg
Zakona o najmu stanova; posebice prestaje vrijediti za sve postupke koji
su pokrenuti ili će biti pokrenuti nakon stupanja na snagu novog Zakona.
Iznimno, silom završne odredbe stavka 1. članka 52. ZNS, i dalje će biti
na snazi i vrijediti za postupke koji su do stupanja na snagu novog Zakona
pokrenuti po odredbama ZSO.

Po članku 125. Ustava Republike Hrvatske, Ustavni sud, među ostalim,
odlučuje o suglasnosti zakona s Ustavom.

Ustavni sud će ukinuti zakon ili pojedine njegove odredbe ako utvrdi
da su nesuglasni s Ustavom (stavak 1. članka 21. Ustavnog zakona). Po stajalištima
zauzetim u ustaljenoj praksi Ustavnog suda, on može ukinuti i dio odredbe
zakona ili drugog propisa ako je to, s obzirom na sadržaj i smisao propisa,
potrebno i moguće.

Ako tijekom postupka osporeni akti (u ovom slučaju članak 70. ZSO) budu
ukinuti ili usklađeni s Ustavom ili zakonom, Ustavni sud će obustaviti
postupak (stavak 1. članka 27. Ustavnog zakona).

Iz svega izloženog treba zaključiti: nema više ustavnih i zakonskih
pretpostavki za provođenje postupka ocjene ustavnosti članka 70. ZSO u
cijelosti, tj. u pogledu punog opsega njegove (ranije) primjene jer je
on prestao vrijediti za postupke pokrenute nakon stupanja na snagu Zakona
o najmu stanova *(pro futuro)*. No nema zapreke za ocjenu ustavnosti
članka 70. ZSO u dijelu njegove primjene koji se tiče postupaka pokrenutih
do tog vremena *(pro praeterito)*, jer je, u granicama određenim završnim
odredbama novog Zakona, taj članak važeći pravni propis ukupnog pravnog
poretka Republike Hrvatske.

Člankom 70. ZSO određuje se nadležnost upravnih (stambenih) tijela u
predmetima iseljenja osoba koje su u stan uselile na osnovu ugovora o simuliranoj
zamjeni stanova, dakle bez valjane pravne osnove, te se propisuju neke
posebnosti postupka sa ciljem njegovog ubrzanja i povećanja učinkovitosti.
Nadležnost upravnog tijela je isključiva (stavak 2.).

Po izloženim značajkama, upravni postupak iz članka 70. ZSO predstavlja
sumarni do krajnjih granica ubrzani postupak kojemu je cilj hitna uspostava
prijašnjeg stanja, tj. iseljenje iz stana osobe koja je u njega bespravno
uselila. Iz ovih odredbi proizlazi da postojanje temeljne procesne pretpostavke
za provođenje upravnog postupka - od koje ovisi apsolutna nadležnost upravnih
organa - ovisi od prethodnog rješenja jednog izrazitog građanskopravnog
pitanja, tj. je li ugovor o zamjeni stana prividan (simuliran) ili nije
(članak 66. Zakona o obveznim odnosima). Stoga o pitanjima valjanosti ugovora
pa i specifičnog ugovora o zamjeni stanova trebaju odlučivati sudovi, a
ne upravna tijela. Članak 70. ZSO predstavlja zakonodavnu tvorevinu, naslijeđenu
iz prošlih vremena, u kojoj se, zbog prenaglašene želje da se postupak
učini učinkovitim i bez osjećaja za razlikovanje različitih pravnih situacija,
zanemarilo sva ostala procesna načela, kao što su načelo zakonitosti, traženja
istine i dr.

Zbog toga odredbe članka 70. ZSO povređuju slijedeće odredbe Ustava
Republike Hrvatske:

a) Načelo vladavine prava

Odredbama članka 70. ZSO ne zajamčuju se u dovoljnoj mjeri zakonitost
i istinitost u odlučivanju o pravima i dužnostima stranaka te njima nisu
dosegnute standardne civilizacijske tekovine pravne zaštite svojstvene
pravnoj državi i vladavini prava (članak 3. Ustava).

b) Načelo diobe vlasti na zakonodavnu, izvršnu i sudbenu

Člankom 70. ZSO pravni predmeti u kojima sudjeluju dvije stranke koje
su u sporu, a u suštini su građanskopravne (stambene) prirode - pa bi zbog
toga trebali biti u jurisdikciji sudova - stavljaju se pod sudbenost upravnih
tijela i rješavaju po pravilima upravnog postupka.

Po članku 4. Ustava, državna je vlast u Republici Hrvatskoj ustrojena
na načelu diobe vlasti na zakonodavnu, izvršnu i sudbenu. Načelo diobe
vlasti ne znači samo da je svaka grana državne vlasti samostalna i neovisna
o drugoj, već i da svaka od njih načelno, makar u okvirno određenim granicama,
ima autohtono područje svog djelovanja (sudbenost, jurisdikciju).

Stoga i Zakon o sudovima ("Narodne novine", br. 3/94), razrađujući ustavna
načela o autonomnom području djelovanja sudbene vlasti, određuje jurisdikciju
sudova u građanskopravnim sporovima (stavak 2. članka 3.) i nadležnost
općinskih sudova u sporovima iz stambenih odnosa (točka 2g. stavka 1. članka
16.), a u skladu s opće prihvaćenim načelima o sudbenoj jurisdikciji sadržanim
i u međunarodnim konvencijama.

Treba napomenuti da ZSO nije usklađen s Ustavom i njegovim temeljnim
odredbama te se osnovni pravni instituti tog Zakona još zasnivaju na pravnim
kategorijama koje više ne postoje u ustavnom poretku Republike Hrvatske
(npr. društveno vlasništvo, davanje stana na korištenje). Svoju dosadašnju
praksu, po kojoj su predmet ocjene ustavnosti bile i pojedine odredbe zakona
koji još nisu usklađeni s Ustavom, ovaj Sud je izrazio u svojim odlukama
broj: U-I-231/1990 i U-I-272/1992 ("Narodne novine", br. 25/94).

Upravni postupak po odredbama članka 70. ZSO uvodi, osim toga, specifičnu
udvojenost pravnih puteva radi ostvarivanja iste (ili vrlo slične) pravne
zaštite. Taj postupak - čiji je cilj uspostava stanja koje je postojalo
prije protupravnog useljenja u stan - stoji u konkurentnom odnosu prema
sudskom postupku zbog smetanja posjeda, u kojem se također ostvaruje slična
pravna zaštita, ali s time da ustrojstvo postupka zbog smetanja posjeda
pruža bolja jamstva za zakonito rješenje spora. Osim toga, provođenje postupka
zbog smetanja posjeda - koji je sumaran i hitan - ne isključuje naknadno
provođenje redovnog sudskog postupka radi rješavanja pitanja prava na stan
pa i zbog ovih razloga prednost treba dati sudskim postupcima. Udvojenost
upravnog i sudskog postupka ne samo da je nepotrebna, nego može biti i
štetna jer slabi pravnu sigurnost i čini neodređenim granice jurisdikcije
upravnih i sudskih tijela.

Stoga odredbe članka 70. ZSO nisu u skladu s odredbom članka 4. Ustava
Republike Hrvatske o diobi vlasti.

c) Načelo jednakosti svih pred zakonom i pred sudovima i drugim državnim
i inim tijelima koja imaju javne ovlasti (stavak 2. članka 14. i članak
26. Ustava)

Odredbama članka 70. ZSO stranke se, samo zbog toga što je spor pravno
kvalificiran kao simulirana zamjena, upućuju na provođenje upravnog postupka
koji je sumaran i koji ne odgovara razini pravnih standarda za zaštitu
spornih građanskih prava, dok se u srodnim stambenim sporovima strankama
omogućuje vođenje sudskog parničnog postupka koji daje veće garancije za
obranu prava stranaka i zakonito rješenje spora.

Zbog razloga koji su izloženi, odlučeno je kao u izreci odluke.

Odluka o objavi temelji se na odredbi stavka 1. članka 20. Ustavnog
zakona o Ustavnom sudu Republike Hrvatske ("Narodne novine", br. 13/91).

Broj: U-I-130/1995
Zagreb, 20. studenoga 1996.

USTAVNI SUD REPUBLIKE HRVATSKE

Predsjednik
**Jadranko Crnić,** v. r.

Odluka, NN 99/1996-1957