## Odluka Ustavnog suda Republike Hrvatske broj U-III-3063/2003 od 5. veljače 2004.

### NN 21/2004 (18.2.2004.), Odluka Ustavnog suda Republike Hrvatske broj U-III-3063/2003 od 5. veljače 2004.

# USTAVNI SUD REPUBLIKE HRVATSKE

583

Ustavni
sud Republike Hrvatske, u Prvom vijeću za odluči­vanje o ustavnim tužbama, u
sastavu sudac Željko Potočnjak, predsjednik Vijeća, te suci Ivan Matija, Agata
Račan, Smiljko Sokol, Nevenka Šernhorst i Milan Vuković, članovi Vijeća, u
postupku pokrenutom ustavnom tužbom I. V. iz M., Nj., kojeg zastupa P. S.,
odvjetnik iz Đ., na sjednici održanoj dana 5. veljače 2004. godine, jednoglasno
je donio

## ODLUKU

I.
Ustavna tužba se odbija.

II.Ova
odluka objavit će se u »Narodnim novinama«.

```
Obrazloženje
```

1.Ustavna
tužba podnijeta je protiv presude Vrhovnog suda Republike Hrvatske, broj:
Rev-774/02-2 od 8. svibnja 2003. godine, presude Županijskog suda u Bjelovaru,
broj: Gž-1880/01-2 od 4. listopada 2001. godine i presude Općinskog suda u
Bjelovaru, broj: P-355/00-78 od 25. svibnja 2001. godine, donijetih u parnič­nom
postupku radi plaćanja uzdržavanja.

2.Podnositelj
smatra da su osporenim presudama povrije­đene odredbe članaka 3, 14. stavka 2.,
117. stavka 3. Ustava Republike Hrvatske, te članak 13. Konvencije za zaštitu
ljudskih prava i temeljnih sloboda (»Narodne novine – Međunarodni ugovori«,
broj 6/99 – pročišćeni tekst i 8/99 – ispravak, u daljnjem tekstu: Europska
konvencija).

Povrede
obrazlaže razlozima koje je iznosio tijekom par­ničnog postupka, a koji se
odnose na pogrešno i nepotpuno utvr­đeno činjenično stanje, bitne povrede
odredaba parničnog postupka te pogrešnu primjenu materijalnog prava.
Podnositelj u ustavnoj tužbi daje svoju ocjenu izvedenih dokaza, te ističe da
osporene presude ne sadrže razloge o odlučnim činjenicama.

Predlaže
ustavnu tužbu usvojiti, ukinuti osporene akte i vratiti predmet nadležnom sudu
na ponovni postupak.

Na temelju
odredbe članka 67. stavka 2. Ustavnog zakona o Ustavnom sudu Republike Hrvatske
(»Narodne novine«, broj 49/02 – pročišćeni tekst, u daljnjem tekstu: Ustavni
zakon), podnositelj predlaže odgodu ovrhe osporene presude, tvrdeći da bi mu
ovrha prouzročila štetu koja bi se teško mogla popraviti, a odgoda ovrhe, po mišljenju
podnositelja, ne bi bila suprotna javnom interesu, niti bi se nekome nanijela
veća šteta.

3.Uvidom u spis Općinskog suda u Bjelovaru,
broj: P-355/00 utvrđeno je da su D. i J. V. iz V. T. (podnositeljevi roditelji)
pokrenuli parnični postupak protiv podnositelja ustavne tužbe radi plaćanja
uzdržavanja.

U parničnom postupku utvrđene su potrebe tužitelja
kao i njihovi prihodi (koji su ocijenjeni nedovoljnim za život), imovinsko
stanje, sposobnost za rad, mogućnost zaposlenja i zdravstveno stanje. Uzimajući
u obzir podnositeljeva primanja, njegove vlastite potrebe i zakonske obveze
uzdržavanja, prvostupanjskom presudom podnositelju je naloženo plaćanje iznosa
od 650,00 kn mjesečno za uzdržavanje tužiteljice, te iznosa od 500,00 kn mjesečno
za uzdržavanje tužitelja s kamatama od dana dospijeća svakog pojedinog obroka
do isplate, dok je preko dosuđenog iznosa tužbeni zahtjev odbijen. Istom
presudom odbijen je i podnositeljev protutužbeni zahtjev za utvrđenje da su
ugovorom od 29. ožujka 1999. godine stranke riješile predmet spora u predmetu
Općinskog suda u Bjelovaru, broj: P-355/00, a odbijen je i prigovor prijeboja
tuženika.

Prihvativši
činjenična utvrđenja i pravna stajališta prvostupanjskog suda, Županijski sud
je odbio podnositeljevu žalbu kao neosnovanu i potvrdio prvostupanjsku presudu,
a Vrhovni sud Republike Hrvatske je odbio podnositeljevu reviziju kao
neosnovanu.

*Ustavna
tužba nije osnovana.*

4.Prema
odredbama članka 62. stavka 1. i stavka 2. Ustavnog zakona, svatko može po
iscrpljivanju dopuštenog pravnog puta podnijeti Ustavnom sudu ustavnu tužbu ako
smatra da mu je pojedinačnim aktom tijela državne vlasti, tijela jedinice
lokalne i područne (regionalne) samouprave ili pravne osobe s javnim ovlastima,
kojim je odlučeno o njegovim pravima i obvezama ili o sumnji ili optužbi zbog
kažnjivog djela, povrijeđeno ljudsko pravo ili temeljna sloboda zajamčena
Ustavom, odnosno Ustavom zajamčeno pravo na lokalnu i područnu (regionalnu)
samoupravu. Ustavna tužba nije pravno sredstvo u sustavu redovnih ili
izvanrednih pravnih lijekova nego poseban institut za ocjenu pojedi­načnih
akata tijela državne vlasti, tijela jedinice lokalne i pod­ručne (regionalne)
samouprave i pravnih osoba s javnim ovlastima radi zaštite ljudskih prava i
temeljnih sloboda, zajamčenih Ustavom.

Slijedom
navedenog, Ustavni sud tijekom postupka pružanja ustavnosudske zaštite, na
temelju činjeničnog stanja utvrđenog u pravomoćno dovršenom postupku i unutar
zahtjeva istaknutog u ustavnoj tužbi, utvrđuje je li u postupku odlučivanja o
pravima i obvezama podnositelja došlo do ustavno nedopuštenog posizanja u
njegova ustavna prava.

5.Uzdržavanje
roditelja od strane djece zasniva se na ustavnoj obvezi djece da se brinu za
stare i nemoćne roditelje (članak 63. stavak 4. Ustava). Prema izričitoj
odredbi članka 89. Obiteljskog zakona (»Narodne novine«, broj 162/98)
mjerodavnog za konkretan slučaj, dijete je dužno poštovati svoje roditelje i
pomagati im. Ostvarenje te dužnosti je u obiteljskopravnoj obvezi uzdržavanja.

Odredbom
članka 217. stavka 1. Obiteljskog zakona propisano je da je punoljetno dijete
dužno uzdržavati roditelja koji nije sposoban za rad, a nema dovoljno sredstava
za život ili ih ne može ostvariti iz svoje imovine.

Pretpostavke
za ostvarenje uzdržavanja roditelja od strane djeteta su da:

–
roditelj nije sposoban za rad, a nema dovoljno sredstava za život ili ih ne može
ostvariti iz svoje imovine,

–
roditelj ne može od bračnog ili izvanbračnog druga ostvariti uzdržavanje
odnosno da nisu ispunjene pretpostavke za ostvarenje uzdržavanja od drugih
osoba,

– da je
dijete punoljetno, te da ima mogućnosti plaćati uz­državanje.

Ako
roditelj ima više djece, obveza uzdržavanja dijeli se pre­ma mogućnostima
svakog pojedinog djeteta (članak 232. Obitelj­skog zakona).

Polazeći
od činjeničnog stanja utvrđenog u parničnom postupku, a imajući u vidu
mjerodavne propise, Ustavni sud je utvrdio da su osporene presude donijete
sukladno mjerodavnim propisima, te da podnositelju nisu povrijeđena ustavna
prava na koja ukazuje.

6.Ustavno
jamstvo jednakosti svih pred zakonom (članak 14. stavak 2. Ustava) koje
podnositelj smatra povrijeđenim, bilo bi povrijeđeno, u postupovnom smislu, ako
stranci u postupku nije dana mogućnost da (u okviru zakona) sudjeluje u
postupku, da iznosi činjenice i predlaže dokaze, odnosno ako se nadležni sud
nije izjasnio o njenim navodima važnim za odlučivanje, te ako pojedinačni akt
(protivno zakonu), nije obrazložen.

U
materijalnopravnom smislu ovo ustavno jamstvo bilo bi povrijeđeno ako sud ne bi
uzeo u obzir propis koji je očigledno mjerodavan ili je mjerodavan propis na
grubi način pogrešno shvaćen, ako je sud bez ikakvih ili bez valjanih razloga
odstupio od ustaljene prakse, a što bi moglo izazvati sumnju da je osporena
odluka donijeta samovoljno.

Iz
spisa Općinskog suda u Bjelovaru, broj: P-355/00 razvidno je da je u parničnom
postupku koji je prethodio ustavnosud­skom postupku podnositelj aktivno
sudjelovao i imao ravnopravan položaj s drugom stranom, da mu je omogućeno korištenje
svih zakonom dopuštenih pravnih sredstava za zaštitu njegovih prava, te da su
osporene odluke donijete sukladno mjerodavnim propisima i valjano obrazložene.

Stoga
je Ustavni sud utvrdio da podnositelju nije povrijeđeno ustavno pravo zajamčeno
odredbom članka 14. stavka 2. Ustava.

7.U
članku 13. Europske konvencije, na čiju povredu podnositelj ukazuje, zajamčeno
je pravo na djelotvoran pravni lijek pred domaćim državnim tijelom.

S
obzirom na činjenicu da je protiv prvostupanjske presude podnositelj imao pravo
na žalbu te da je žalbu podnio kao i na činjenicu da su u odluci kojom je o žalbi
odlučeno navedeni razlozi za njezino odbijanje, Ustavni sud je utvrdio da
podnositelju nije povrijeđeno pravo zajamčeno člankom 13. Europske konvencije.

8.Odredbe članaka 3. i 117. stavka 3. Ustava,
koje podnositelj također smatra povrijeđenim, ne sadrže ljudska prava i
temeljne slobode zajamčene Ustavom koja se štite u ustavnosud­skom postupku pokrenutom
ustavnom tužbom temeljem odredbe članka 62. stavka 1. Ustavnog zakona.

9.Slijedom iznijetog, na temelju odredaba članaka
73. i 75. Ustavnog zakona, odlučeno je kao pod točkom I. izreke.

10.Budući da je o ustavnoj tužbi donesena
odluka, o prijed­logu za odgodu ovrhe, primjenom odredbe članka 67. stav­ka 2.
Ustavnog zakona, nije rješavano.

11.Odluka
o objavi (točka II. izreke) temelji se na odredbi članka 29. stavka 1. Ustavnog
zakona.

Broj:
U-III-3063/2003
Zagreb, 5. veljače 2004.

USTAVNI SUD REPUBLIKE HRVATSKE

Predsjednik Vijeća
**dr. sc.** **Željko Potočnjak,** v. r.

Odluka, NN 21/2004-583