## Odluka Ustavnog suda Republike Hrvatske broj U-IIIA-2934/2002 od 17. lipnja 2004.

### NN 100/2004 (20.7.2004.), Odluka Ustavnog suda Republike Hrvatske broj U-IIIA-2934/2002 od 17. lipnja 2004.

# USTAVNI SUD REPUBLIKE HRVATSKE

if !supportEmptyParas endif

1909

Ustavni
sud Republike Hrvatske, u Prvom vijeću za odlu­čivanje o ustavnim tužbama, u
sastavu sudac Željko Potočnjak, predsjednik Vijeća, te suci Ivan Matija, Agata
Račan, Smiljko Sokol, Nevenka Šernhorst i Milan Vuković, članovi Vijeća,
odlučujući o ustavnoj tužbi D. V. iz Z., kojeg zastupa B. S., odvjetnik iz Z.,
na sjednici održanoj 17. lipnja 2004. godine, jednoglasno je donio

## ODLUKU

I. Ustavna tužba se usvaja.

II. Općinski sud u
Zagrebu dužan je donijeti presudu u predmetu koji se vodi pred tim sudom, pod
brojem: Pn-78/94, u najkraćem mogućem roku, ali ne duljem od šest mjeseci,
računajući od prvog idućeg dana nakon dana objave ove odluke u »Narodnim
novinama«.

III. Na temelju članka
63. stavka 3. Ustavnog zakona o Ustav­nom sudu Republike Hrvatske (»Narodne
novine«, broj 49/02 – pročišćeni tekst), podnositelju ustavne tužbe D. V. iz
Z., određuje se primjerena naknada zbog povrede ustavnog prava iz članka 29.
stavka 1. Ustava Republike Hrvatske (»Narodne novine«, broj 41/01 – pročišćeni
tekst) u iznosu od 5.000,00 kuna.

IV. Naknada iz točke
III. izreke ove odluke bit će isplaćena iz državnog proračuna u roku od tri
mjeseca od dana podnošenja zahtjeva podnositelja Ministarstvu financija
Republike Hrvatske za njezinu isplatu.

V. Ova odluka objavit će se u »Narodnim
novinama«.

Obrazloženje

1. Ustavna tužba, podnijeta 4. prosinca 2002.
godine, temelji se na odredbama članka 63. stavka 1. Ustavnog zakona o Ustavnom
sudu Republike Hrvatske (»Narodne novine«, broj 49/02 – pročišćeni tekst, u
daljnjem tekstu: Ustavni zakon).

Podnositelj navodi da se kod Općinskog suda u Zagrebu
vodi postupak radi naknade štete pod brojem: Pn-78/94. Navodi da još nije
donesena presuda suda prvog stupnja i da zbog toga trpi materijalnu štetu te da
mu je uskraćeno ustavno pravo na brzo i pošteno suđenje.

Predlaže
da Ustavni sud poduzme radnje u okviru svojih nadležnosti.

ČINJENICE VAŽNE ZA USTAVNOSUDSKI POSTUPAK

2. Ustavni sud je u postupku pokrenutom ustavnom
tužbom, primjenom članka 63. Ustavnog zakona, na temelju očitovanja
predsjednika Općinskog suda u Zagrebu, broj: 23-Su-490/03 od 14. travnja 2003.
godine, u predmetu tog suda, broj: Pn-78/94 utvrdio sljedeće činjenice, koje su
pravno relevantne za odlučivanje o povredi ustavnog prava podnositelja,
zajamčenog člankom 29. stavkom 1. Ustava:

– podnositelj je 5. siječnja 1994. godine podnio
tužbu protiv »C.« osiguranja, d.d., Zagreb, radi naknade nematerijalne štete
nastale u prometnoj nezgodi dana 16. studenoga 1993. godine;

–
19. svibnja 1994. godine održano je pripremno ročište na kojem je punomoćnik
tuženika dao odgovor na tužbu, te je određeno provođenje medicinskog
vještačenja i naloženo je podnositelju da uplati predujam za troškove
vještačenja;

–
uz podnesak od 6. rujna punomoćnik podnositelja dostavio je dokaz o uplati
predujma i liječničku dokumentaciju;

–
19. prosinca 1994. godine dostavljen je nalaz i mišljenje vještaka medicinske
struke;

–
podneskom od 3. siječnja 1995. godine punomoćnik podnositelja moli zakazivanje
ročišta;

–
podneskom od 31. siječnja 1995. godine punomoćnik podnositelja obavještava sud
da ima primjedbe na nalaz sudskog vještaka i predlaže da se ovlašteni sudski
vještaci pozovu na ročište za glavnu raspravu;

–
ročište zakazano za 10. ožujka 1995. godine odgođeno je zbog neuredne dostave
za podnositelja;

–
24. ožujka 1995. godine dostavljen je na uvid spis predmeta Županijskog suda u
Zagrebu, broj: Kio-291/94;

–
na ročištu od 31. svibnja 1995. godine izveden je dokaz saslušanjem
podnositelja, kao tužitelja u parničnom postupku;

–
podneskom od 5. lipnja 1995. godine podnositelj je dostavio dodatnu medicinsku
dokumentaciju i predložio provođenje dodatnog vještačenja;

–
na ročištu od 28. srpnja 1995. godine određeno je provođenje vještačenja i
naloženo je podnositelju da uplati predujam za troškove vještačenja;

–
podneskom od 15. studenoga 1995. godine podnositelj je dostavio dokaz o uplati
predujma za troškove vještačenja;

–
5. siječnja 1996. godine ovlašteni sudski vještak dostavio je nalaz i
mišljenje;

–
na ročištu održanom 26. ožujka 1997. godine na prijedlog stranaka sud je
odredio provođenje dodatnog medicinskog vještačenja i prometno vještačenje;

–
na ročištu 16. rujna 1997. godine saslušan je vještak medicinske struke;

–
podneskom od 29. rujna 1998. godine podnositelj je dostavio dokaz o uplati
predujma za troškove vještačenja;

–
podneskom od 4. listopada 1999. godine podnositelj moli zakazivanje ročišta i
povlači dio tužbenog zahtjeva;

–
ročište zakazano za 16. ožujka 2000. godine odgođeno je zbog neuredne dostave
poziva za svjedoke, te je naloženo podnositelju da dostavi točne adrese za
predložene svjedoke i da uplati predujam za troškove vještačenja;

–
podneskom od 30. ožujka 2000. godine podnositelj je dostavio adrese za svjedoke
i obavijestio je sud da je dokaz o uplati predujma za troškove vještačenja
dostavio uz podnesak od 29. rujna 1998. godine;

–
na ročištu od 25. siječnja 2001. godine proveden je dokaz saslušanjem svjedoka
i naloženo je podnositelju da uplati predujam za troškove prometnog
vještačenja;

–
podneskom od 7. ožujka 2001. godine podnositelj je dostavio dokaz o uplati
predujma za troškove vještačenja;

– 8. svibnja 2001. godine izvršen je očevid uz
prisutnost stranaka i sudskog vještaka prometne struke;

– rješenjem od 19. svibnja 2001. godine pozvan
je sudski vještak prometne struke da preuzme spis predmeta radi izrade nalaza i
mišljenja;

– 27. srpnja 2001. godine sudski vještak
prometne struke dostavio je nalaz i mišljenje;

– podneskom od 18. rujna 2001. godine
podnositelj specificira tužbeni zahtjev;

– na ročištu od 5. ožujka 2002. godine izveden
je dokaz saslušanjem podnositelja, kao tužitelja u parničnom postupku i
zaključena je glavna rasprava;

– na ročištu od 22. svibnja 2002. godine
preotvorena je glavna rasprava zbog utvrđenih razlika u nalazu i mišljenu
vještaka prometne struke izrađenog u ovom postupku i onog izrađenog u kaznenom
postupku koji se vodi u svezi istog događaja, te je strankama određen rok od
mjesec dana da pokušaju sporazumno utvrditi doprinos podnositelja nastaloj
šteti, a sljedeće ročište zakazano je za 22. siječnja 2003. godine.

Ustavnu tužbu podnositelj je podnio 4. prosinca 2002.
godine.

Naknadnom provjerom (dana 18. svibnja 2004.
godine) Ustavni sud je utvrdio da u ovom predmetu Općinski sud u Zagrebu još
nije donio odluku, već je sljedeće ročište zakazano za dan 22. rujna 2004.
godine.

OČITOVANJE OPĆINSKOG SUDA U ZAGREBU

3. Na temelju članka 69. stavka 1. alineje 2.
Ustavnog zakona, Ustavni sud je dana 13. ožujka 2003. godine od Općinskog suda
u Zagrebu zatražio da dostavi presliku spisa i da se izjasni o navodima ustavne
tužbe.

U očitovanju tog suda, broj: 23-Su-490/03 od 14.
travnja 2002. godine istaknuto je da je podnositelj tijekom postupka prilagao
liječničku dokumentaciju i time doprinio trajanju postupka. Uz očitovanje suda
dostavljena je preslika spisa predmeta tog suda, broj: Pn-78/94.

PRAVO VAŽNO ZA USTAVNOSUDSKI POSTUPAK

4. Odredbom članka 29. stavka 1. Ustava
Republike Hrvat­ske, propisano je:

»Svatko ima pravo da
zakonom ustanovljeni neovisni i nepristrani sud (...) u razumnom roku odluči o
njegovim pravima i obvezama (...).«.

Odredbom članka 63.
Ustavnog zakona, propisano je:

»(1) Ustavni sud će
pokrenuti postupak po ustavnoj tužbi i prije no što je iscrpljen pravni put, u
slučaju kad o pravima i obvezama stranke (...) nije u razumnom roku odlučio sud
(...).

(2) U odluci kojom
usvaja ustavnu tužbu zbog nedonošenja akta u razumnom roku iz stavka 1. ovoga
članka, Ustavni sud će nadležnom sudu odrediti rok za donošenje akta kojim će
taj sud meritorno odlučiti o pravima i obvezama (...) podnositelja. Rok za
donošenje akta počinje teći idućeg dana od dana objave odluke Ustavnog suda u
»Narodnim novinama«.

(3) U odluci iz stavka
2. ovoga članka Ustavni sud će odrediti primjerenu naknadu koja pripada
podnositelju zbog povrede njegova ustavnog prava koju je sud učinio kada o
pravima i obvezama podnositelja (...) nije odlučio u razumnom roku. Naknada se
isplaćuje iz državnog proračuna u roku od tri mjeseca od dana podnošenja
zahtjeva stranke za njezinu isplatu.«.

*Ustavna tužba je
osnovana.*

5. Povredu ustavnog
prava na donošenje sudske odluke u razumnom roku, Ustavni sud razmatra u
svjetlu osobitih okolnosti svakog pojedinog slučaja.

Razmatranjem razloga ustavne tužbe i očitovanja
Općinskog suda u Zagrebu u svezi s postupanjem u predmetu, broj: Pn-78/94,
Ustavni sud je utvrdio da su se u ovom slučaju ostvarile pretpostavke za postupanje
temeljem odredbe članka 63. Ustavnog zakona.

Svoju odluku Ustavni
sud obrazlaže sljedećim utvrđenjima:

5.1. DULJINA SUDSKOG POSTUPKA

Prvostupanjski parnični
postupak započeo je tužbom podnositelja koja je podnesena 5. siječnja 1994.
godine Općinskom sudu u Zagrebu. Postupak je još u tijeku pred sudom prvog
stupnja. Od dana podnošenja tužbe nadležnom sudu do podnošenja ustavne tužbe,
postupak traje osam (8) godina, deset (10) mjeseci i dvadeset devet (29) dana.

Zakon o potvrđivanju
Konvencije za zaštitu ljudskih prava i temeljnih sloboda i Protokola br. 1, 4,
6, 7 i 11 uz Konvenciju za zaštitu ljudskih prava i temeljnih sloboda (»Narodne
novine – Međunarodni ugovori«, broj 18/97 i 6/99 – pročišćeni tekst, u daljnjem
tekstu: Zakon o potvrđivanju Konvencije) stupio je na snagu 5. studenoga 1997.
godine.

Od dana stupanja na
snagu Zakona o potvrđivanju Konvencije, odredbe Konvencije za zaštitu ljudskih
prava i temeljnih sloboda Vijeća Europe (u daljnjem tekstu: Europska
konvencija) čine, temeljem članka 140. Ustava Republike Hrvatske, dio
unutarnjeg pravnog poretka Republike Hrvatske. Dio unutarnjeg pravnog poretka
Republike Hrvatske od tog dana čini i odredba članka 6. stavka 1. Europske
konvencije pod nazivom »Pravo na pošteno suđenje«, koja, između ostaloga,
propisuje:

»Radi utvrđivanja
svojih prava i obveza građanske naravi (...) svatko ima pravo da zakonom
ustanovljeni neovisni i nepristrani sud (...) u razumnom roku ispita njegov
slučaj.«.

Pravo na donošenje
sudske odluke u razumnom roku čini dio unutarnjeg pravnog poretka Republike
Hrvatske od dana stupanja na snagu Zakona o potvrđivanju Konvencije (5.
studenoga 1997.). Pravo na donošenje sudske odluke u razumnom roku je ustavno
pravo u Republici Hrvatskoj od 9. studenoga 2000. godine (dana proglašenja
Promjena Ustava).

Ustavni sud je, u
konkretnom slučaju, ocijenio da se pravno relevantnim razdobljem, s aspekta
povrede prava na razumnu duljinu trajanja sudskog postupka, smatra razdoblje od
5. studenoga 1997. godine (to jest od dana stupanja na snagu Zakona o
potvrđivanju Konvencije) do 4. prosinca 2002. godine (to jest do dana
podnošenja ustavne tužbe), što ukupno iznosi pet (5) godina i dvadeset devet
(29) dana.

5.2. POSTUPANJE NADLEŽNIH SUDOVA

U postupku je, od dana
podnošenja tužbe do dana podnošenja ustavne tužbe, održano osam ročišta za
glavnu raspravu, izvršen je očevid na licu mjesta i pribavljeni su nalazi i
mišljenja ovlaštenih vještaka medicinske i prometne struke.

Analizirajući
postupanje nadležnog suda, u razmatranom razdoblju, Ustavni sud je utvrdio da
se razdoblje potpune neaktivnosti Općinskog suda u Zagrebu proteže od 5.
studenoga 1997. godine do 16. ožujka 2000. godine, što ukupno iznosi dvije (2)
godine, četiri (4) mjeseca i jedanaest (11) dana.

Nadležni sud je, kako u
razmatranom razdoblju, tako i u razdoblju prije 5. studenoga 1997. godine,
postupao neučinkovito i svojom neaktivnošću je pridonio nerazumnom trajanju
postupka.

5.3.
PONAŠANJE PODNOSITELJA USTAVNE TUŽBE (TUŽITELJA U SUDSKOM POSTUPKU)

Podnositelj ustavne
tužbe, kao tužitelj u sudskom postupku, prema utvrđenju Ustavnog suda,
naknadnim izmjenama tužbenog zahtjeva i u tu svrhu predlaganjem izvođenja novih
dokaza, također je doprinio dugotrajnosti postupka.

5.4. SLOŽENOST SUDSKOG PREDMETA

Iz dosadašnjeg tijeka
postupka Sud ocijenjuje da se u slučaju podnositelja ne radi o posebno složenom
sudskom postupku.

6.Imajući u vidu sve
navedene činjenice i okolnosti, Ustavni sud je utvrdio da je dugim trajanjem
parničnog postupka, u kojem još uvijek nije donesena niti prvostupanjska presuda,
podnositelju povrijeđeno ustavno pravo da zakonom ustanovljeni neovisni i
nepristrani sud u razumnom roku odluči o njegovim pravima ili obvezama, koje je
zajamčeno člankom 29. stavkom 1. Ustava Republike Hrvatske.

Stoga je, u smislu
odredbe članka 63. stavka 2. Ustavnog zakona, odlučeno kao pod točkama I. i II.
izreke odluke.

7. Sukladno odredbi
članka 63. stavka 3. Ustavnog zakona, odlučeno je kao u točkama III. i IV.
izreke ove odluke.

Pri utvrđivanju visine
naknade, temeljem članka 63. stavka 3. Ustavnog zakona, Ustavni sud uzima u
obzir sve okolnosti slučaja, imajući pritom u vidu i vrstu postupka o kojem se
radi.

8. Odluka o objavi
(točka V. izreke) temelji se na odredbi članka 29. Ustavnog zakona.

Broj: U-IIIA-2934/2002
Zagreb, 17. lipnja 2004.

USTAVNI
SUD REPUBLIKE HRVATSKE

Predsjednik
Vijeća
**dr. sc.** **Željko Potočnjak, v. r.**

Odluka, NN 100/2004-1909