## Odluka Ustavnog suda Republike Hrvatske broj: U-IIIA-3342/2012 od 6. veljače 2013.

### NN 19/2013 (18.2.2013.), Odluka Ustavnog suda Republike Hrvatske broj: U-IIIA-3342/2012 od 6. veljače 2013.

USTAVNI SUD REPUBLIKE HRVATSKE

330

Ustavni sud Republike Hrvatske, u Prvom vijeću za odlučivanje o ustavnim tužbama, u sastavu sudac Antun Palarić, predsjednik Vijeća, te suci Marko Babić, Slavica Banić, Mario Jelušić, Ivan Matija i Duška Šarin, članovi Vijeća, odlučujući o ustavnoj tužbi koju je podnio D. Š., R., kojeg zastupa I. D., odvjetnik iz R., na sjednici održanoj 6. veljače 2013. jednoglasno je donio

ODLUKU

I. Ustavna tužba se usvaja.

II. Ured državne uprave u Primorsko-goranskoj županiji, Služba za prostorno uređenje, zaštitu okoliša, graditeljstvo i imovinsko-

-pravne poslove, Ispostava Rab dužan je donijeti odluku u predmetu koji se pred tim tijelom vodi, klasa: UP/I-943-04/03-04/02, urbroj: 2170-86-02-04-25 u najkraćem mogućem roku, ali ne duljem od šest (6) mjeseci, računajući od prvog idućeg dana nakon objave ove odluke u »Narodnim novinama«.

III. Na temelju članka 63. stavka 3. Ustavnog zakona o Ustavnom sudu Republike Hrvatske (»Narodne novine« broj 99/99., 29/02. i 49/02. – pročišćeni tekst), zbog povrede prava zajamčenog člankom 29. stavkom 1. Ustava Republike Hrvatske (»Narodne novine« broj 56/90., 135/97., 113/00., 28/01. i 76/10.), podnositelju ustavne tužbe, D. Š., R., određuje se primjerena naknada, i to u iznosu od 9.500,00 kn.

IV. Naknada iz točke III. izreke ove odluke bit će isplaćena iz državnog proračuna u roku od tri (3) mjeseca od dana podnošenja zahtjeva podnositelja Ministarstvu pravosuđa Republike Hrvatske za njezinu isplatu.

V. Ova odluka objavit će se u »Narodnim novinama«.

Obrazloženje

1. Na temelju članka 63. Ustavnog zakona o Ustavnom sudu Republike Hrvatske (»Narodne novine« broj 99/99., 29/02. i 49/02. – pročišćeni tekst, u daljnjem tekstu: Ustavni zakon), podnositelj D. Š. je 5. lipnja 2012. podnio ustavnu tužbu i 8. prosinca 2012. dopunu ustavne tužbe, radi duljine upravnog postupka i upravnog spora, vođenih radi djelomičnog poništenja rješenja o eksproprijaciji, smatrajući da mu je povrijeđeno ustavno pravo na donošenje sudske odluke u razumnom roku zajamčeno člankom 29. stavkom 1. Ustava Republike Hrvatske (»Narodne novine« broj 56/90., 135/97., 113/00., 28/01. i 76/10.).

I. ČINJENICE VAŽNE ZA USTAVNOSUDSKI POSTUPAK

2. Ustavni sud u postupku pokrenutom primjenom članka 63. Ustavnog zakona, na temelju navoda ustavne tužbe te uvida u spis Ureda državne uprave, u Primorsko-goranskoj županiji, Službe za prostorno uređenje, zaštitu okoliša, graditeljstvo i imovinsko-pravne poslove, Ispostava Rab (u daljnjem tekstu: prvostupanjsko upravno tijelo) utvrdio je pravno relevantne činjenice za odlučivanje o povredi prava zajamčenog člankom 29. stavkom 1. Ustava.

2.1. Rješenjem Vrhovnog suda Republike Hrvatske (u daljnjem tekstu: Vrhovni sud) broj: Gzp 646/09 od 27. studenoga 2009. (potvrđeno rješenjem Vrhovnog suda broj: Gžzp 7/10 od 20. rujna 2010.) na temelju članaka 27. i 28. Zakona o sudovima (»Narodne novine« broj 105/05. i 16/07.) odbijen je zahtjev u odnosu na podnositelja kao neosnovan utvrdivši da s obzirom na duljinu tad razmatranog pravno relevantnog razdoblja nije došlo do prekoračenja razumnog roka.

2.2. Od radnji koje su relevantne za odlučivanje o povredi prava podnositelja na suđenje u razumnom roku, Ustavni sud je utvrdio sljedeće:

– N. Š. i Z. F., oboje s R., 11. lipnja 2003. su prvostupanjskom upravnom tijelu podnijeli zahtjev za djelomično poništenje rješenja o eksproprijaciji Općine R., Sekretarijata za opću upravu broj: UP/I-02/2-303/1-84 od 16. travnja 1984., a koje se odnosi na čestice kč.br. 993/2 i 993/1, K.O. L.;

– podneskom od 10. srpnja 2003. predlagatelji su požurili postupanje u ovoj pravnoj stvari;

– dana 3. rujna 2003. održana je usmena rasprava na kojoj je određeno provođenje dokaza očevidom na licu mjesta;

– zaključkom od 10. rujna 2003. prvostupanjsko upravno tijelo odredilo je provođenje dokaza očevidom na licu mjesta te je imenovalo vještaka;

– očevid na licu mjesta održan je 2. listopada 2003.;

– podneskom od 18. studenoga 2003. predlagatelji su predložili donošenje rješenja o zahtjevu;

– iduća rasprava održana je 11. prosinca 2003. na kojoj je određeno saslušanje svjedoka;

– na raspravi održanoj 8. siječnja 2004. saslušan je svjedok;

– na raspravi održanoj 21. siječnja 2004. saslušan je svjedok;

– podnescima od 17. veljače 2004. i 26. ožujka 2004. podnositelji zahtjeva predložili su okončanje postupka;

– rješenjem klasa: UP/I-943-04/03-04/02, urbroj: 2170-86-02-04-25 od 5. svibnja 2004. prvostupanjsko upravno tijelo poništilo je rješenje o eksproprijaciji od 16. travnja 1984.;

– protiv odluke o troškovima (točke 2. i 3. izreke prvostupanjskog rješenja) podnositelji zahtjeva su 17. lipnja 2004. izjavili žalbu dok je društvo I. d.d. R., kao zainteresirana osoba, žalbu protiv prvostupanjskog rješenja izjavio 21. svibnja 2004. te dopunu žalbe od 24. svibnja 2004. i 14. lipnja 2004.;

– rješenjem klasa: UP/II-943-04/04-01/121, urbroj: 514-03-07/1-07-11 od 8. kolovoza 2007. Ministarstvo pravosuđa Republike Hrvatske, Uprava za građansko pravo (u daljnjem tekstu: drugostupanjsko upravno tijelo) poništilo je prvostupanjsko rješenje i predmet vratilo prvostupanjskom upravnom tijelu na ponovni postupak;

– protiv drugostupanjskog rješenja od 8. kolovoza 2007. kao i rješenja drugostupanjskog upravnog tijela od 9. kolovoza 2007. (doneseno u postupku u povodu zahtjeva J. Š. za djelomično poništenje rješenja o eksproprijaciji od 16. travnja 1984.) podnositelji D. Š. (sin N. Š. te novi vlasnik sporne čestice) i J. Š. pokrenuli su tužbom od 3. prosinca 2007. upravni spor pred Županijskim sudom u Rijeci;

– presudom broj: P-24/07 od 20. studenoga 2009. Županijski sud u Rijeci odbio je tužbu podnositelja te potvrdio drugostupanjsko rješenje;

– protiv navedene presude podnositelji su podnijeli reviziju koju je Vrhovni sud presudom broj: Rev 1266/10 od 21. veljače 2012. odbio kao neosnovanu;

– u trenutku odlučivanja o ustavnoj tužbi, prvostupanjsko upravno tijelo nije poduzelo niti jednu radnju u postupku.

II. PRAVO VAŽNO ZA USTAVNOSUDSKI POSTUPAK

3. Mjerodavno pravo sadržano je u članku 29. stavku 1. Ustava.

Ustavna tužba je osnovana.

4. Svoju odluku Ustavni sud obrazlaže sljedećim utvrđenjima:

4.1. DULJINA POSTUPKA (UPRAVNOG I SUDSKOG)

Imajući u vidu činjenicu da se podnositelj D. Š. kao stranka u postupku javlja tek u tužbi Županijskom sudu u Rijeci (kako je to utvrdio i Vrhovni sud odlučujući o zahtjevu podnositelja za suđenje u razumnom roku), Ustavni sud utvrđuje da je spor, u smislu članka 29. stavka 1. Ustava u odnosu na predlagatelja D. Š. nastao 3. prosinca 2007., podnošenjem tužbe Županijskom sudu u Rijeci, budući da podnositelj nije kao stranka ili zainteresirana osoba sudjelovao u postupku koji je prethodio upravnom sporu.

Ustavna tužba podnesena je 5. lipnja 2012. te pravno relevantno razdoblje nije završilo obzirom da je postupak (spor) u ovoj upravnoj stvari i dalje u tijeku. Slijedom navedenog, Ustavni sud utvrđuje da je do dana odlučivanja o ustavnoj tužbi podnositelja postupak (upravni postupak i upravni spor) trajao pet (5) godina, jedan (1) mjesec i dvanaest (12) dana.

4.2. POSTUPANJE UPRAVNOG TIJELA I SUDA

Tijekom pravno relevantnog razdoblja najprije se vodi spor pred Županijskim sudom u Rijeci koji je odlučio o tužbi podnositelja podnesenoj protiv drugostupanjskog rješenja.

U povodu revizije, spor se zatim vodio pred Vrhovnim sudom koji je reviziju odbio kao neosnovanu.

U trenutku odlučivanja o ustavnoj tužbi podnositelja, prvostupanjsko upravno tijelo, u ponovnom postupku, nije odlučilo o zahtjevu podnositelja.

4.3. PONAŠANJE PODNOSITELJA USTAVNE TUŽBE

(TUŽITELJA ODNOSNO PREDLAGATELJA U UPRAVNOM SPORU I POSTUPKU)

Ocjena je Ustavnog suda da podnositelj svojim ponašanjem nije doprinio duljini upravnog spora i postupka.

4.4. SLOŽENOST SUDSKOG PREDMETA

Ocjena je Ustavnog suda da se u konkretnom slučaju ne radi o složenoj pravnoj stvari.

III. OCJENA USTAVNOG SUDA

5. Ustavni sud utvrđuje da je postupak (upravni i sudski) u pravno relevantnom razdoblju trajao preko pet (5) godina, te da još nije okončan. Imajući u vidu duljinu trajanja postupka kao i okolnost da ova pravna stvar još uvijek nije dovršena, Ustavni sud ocjenjuje da je podnositelju povrijeđeno ustavno pravo na pravično suđenje u dijelu koji se odnosi na razumnu duljinu postupka, a koje je zajamčeno člankom 29. stavkom 1. Ustava.

Stoga je u smislu odredbe članka 63. stavka 2. Ustavnog zakona donijeta odluka kao pod točkama I. i II. izreke ove odluke.

6. Sukladno članku 63. stavku 3. Ustavnog zakona, odlučeno je kao u točkama III. i IV. izreke ove odluke.

Visinu naknade zbog povrede ustavnog prava na donošenje odluke u razumnom roku, Ustavni sud utvrđuje uzimajući u obzir okolnosti svakog pojedinog predmeta uz istodobno uvažavanje ukupnih gospodarskih i socijalnih prilika u Republici Hrvatskoj.

7. Odluka o objavi (točka V. izreke) temelji se na članku 29. Ustavnog zakona.

8. Predstojnica odnosno voditelj ispostave dužni su dostaviti Ustavnom sudu pisanu obavijest o datumima donošenja i otpreme odluke u roku od osam (8) dana od dana njene otpreme, a najkasnije osam (8) dana od isteka roka određenog u točki II. izreke ove odluke. Ovaj nalog temelji se na članku 31. stavcima 4. i 5. Ustavnog zakona.

Broj: U-IIIA-3342/2012

Zagreb, 6. veljače 2013.

USTAVNI SUD REPUBLIKE HRVATSKE

Predsjednik Vijeća

Antun Palarić, v. r.

Odluka, NN 19/2013-330