### NN 98/2020 (2.9.2020.), Odluka i Rješenje Ustavnog suda Republike Hrvatske broj: U-IIIA-2760/2017 od 16. srpnja 2020.

USTAVNI SUD REPUBLIKE HRVATSKE

1868

Ustavni sud Republike Hrvatske, u Drugom vijeću za odlučivanje o ustavnim tužbama, u sastavu sutkinja Ingrid Antičević Marinović, predsjednica Vijeća, te suci Mato Arlović, Snježana Bagić, Davorin Mlakar, Rajko Mlinarić i Miroslav Šumanović, članovi Vijeća, u postupku koji su ustavnom tužbom pokrenuli maloljetni A. B. C. iz Z., zastupan po majci i zakonskoj zastupnici D. E. F., i D. E. F. iz Z., oboje zastupani po Štefaniji Čukman, odvjetnici u Zagrebu, na sjednici održanoj 16. srpnja 2020. jednoglasno je donio

ODLUKU

I. Ustavna tužba se usvaja u odnosu na podnositelja, maloljetnog A. B. C.

II. Općinski građanski sud u Zagrebu dužan je odlučiti o nastavljanju postupka, a Vrhovni sud Republike Hrvatske okončati postupak u povodu revizije, u najkraćem mogućem roku, ali ne duljem od šest (6) mjeseci, računajući od prvog idućeg radnog dana nakon objave ove odluke u »Narodnim novinama«.

III. Na temelju članka 63. stavka 3. Ustavnog zakona o Ustavnom sudu Republike Hrvatske (»Narodne novine« broj 99/99., 29/02. i 49/02. – pročišćeni tekst), podnositelju, maloljetnom A. B. C. iz Z., …, određuje se primjerena naknada zbog povrede ustavnog prava iz članka 29. stavka 1. Ustava Republike Hrvatske (»Narodne novine« broj 56/90., 135/97., 113/00., 28/01., 76/10. i 5/14.) u iznosu od 15.400,00 kuna.

IV. Naknada iz točke III. izreke ove odluke bit će isplaćena iz državnog proračuna u roku od tri (3) mjeseca od dana podnošenja zahtjeva podnositelja Ministarstvu pravosuđa Republike Hrvatske za njezinu isplatu.

V. Ova odluka objavit će se u »Narodnim novinama«.

i

RJEŠENJE

I. Ustavna tužba odbacuje se u odnosu na podnositeljicu D. E. F.

II. Ovo rješenje objavit će se u »Narodnim novinama«.

Obrazloženje odluke

I. POSTUPAK PRED USTAVNIM SUDOM

1. Maloljetni A. B. C. iz Z., zastupan po majci i zakonskoj zastupnici D. E. F. (u daljnjem tekstu: podnositelj) i D. E. F. iz Z. (u daljnjem tekstu: podnositeljica), oboje zastupani po Štefaniji Čukman, odvjetnici u Zagrebu, podnijeli su 16. lipnja 2017. ustavnu tužbu na temelju članaka 62. i 63. Ustavnog zakona o Ustavnom sudu Republike Hrvatske (»Narodne novine« broj 99/99., 29/02. i 49/02. – pročišćeni tekst; u daljnjem tekstu: Ustavni zakon) u povodu rješenja Općinskog građanskog suda u Zagrebu broj: Su-Gzp I-64/17 od 12. svibnja 2017., smatrajući da im je trajanjem postupka koji se vodi pred Općinskim građanskim sudom u Zagrebu pod brojem P Ob-804/16 (ranije broj: P2-2406/2012) povrijeđeno ustavno pravo na donošenje odluke u razumnom roku zajamčeno člankom 29. stavkom 1. Ustava.

1.2. Podnositelj i podnositeljica predlažu da se njihova ustavna tužba usvoji i da se svakom ponaosob dosudi primjerena novčana naknada zbog povrede prava na pravično suđenje u razumnom roku.

2. Za potrebe ustavnosudskog postupka pribavljen je prijepis spisa Općinskog građanskog suda u Zagrebu broj: P Ob-804/16 (ranije broj: P2-2406/2012).

II. PREGLED RADNJI U POSTUPKU

3. Podnositelj, zastupan po majci D. E. F. kao zakonskoj zastupnici, podnio je 24. prosinca 2012. (preporučeno poštom) tužbu protiv bake i djeda kao roditelja preminulog oca, a kojom je zahtijevao od suda odlučiti da će maloljetni podnositelj živjeti s majkom, dok će tuženi kao roditelji preminulog obveznika uzdržavanja plaćati uzdržavanje u iznosu od 2.000,00 kuna.

Dopisom od 18. siječnja 2013. pozvan je podnositelj na ispravak tužbe, a ispravljena tužba zaprimljena je kod suda 7. ožujka 2013.

Podnositelj je 29. travnja 2013. podnio požurnicu sudu.

Rješenjem od 24. svibnja 2013. pozvani su tuženi dati odgovor na tužbu te Centar za socijalnu skrb dati mišljenje.

Kod suda je 21. lipnja 2013. zaprimljen izvještaj Centra za socijalnu skrb o socioekonomskim prilikama majke.

Odgovor na tužbu tuženika je zaprimljen 24. lipnja 2013.

Naredbom od 29. listopada 2013. zakazano je raspravno ročište za 10. prosinca 2013. Za tužene je pristupila punomoćnica predajući pisano očitovanje i dokumentaciju (s obzirom na to da su osobe s invaliditetom koje nisu mogle pristupiti ročištu), a podnositelj je naveo da će se na navode tuženika očitovati pisanim putem. Raspravnim rješenjem određeno je da će se zatražiti izvještaj o socioekonomskim prilikama i za tužene, a novo ročište radi saslušanja majke podnositelja zakazano je za 28. siječnja 2014.

Zaprimljen je kod suda 25. studenoga 2013. dopis Centra za socijalnu skrb u Z. kojim je sud upućen da izvještaj o socioekonomskim prilikama tuženika zatraži od nadležnog Centra za socijalnu skrb u N.

Dopisom od 13. prosinca 2013. zatraženi su od banke podatci o isplati mirovina tuženima, a koji su dostavljeni sudu 2. siječnja 2014.

Na raspravnom ročištu od 28. siječnja 2014. odlučeno je da će se od banke tražiti dodatni podatci o primanjima tuženih te izvještaj o socioekonomskim prilikama tuženih od Centra za socijalnu skrb u N., kao i da će se tuženi saslušati zamolbenim putem pred Općinskim sudom u N. Strankama je također naloženo da izravno izmjenjuju podneske, a tuženima da dostave u spis dokaze o drugim obvezama uzdržavanja, te je novo ročište zakazano za 29. travnja 2014.

Zaprimljen je kod suda 23. siječnja 2014. izvještaj Centra za socijalnu skrb u N. o socioekonomskim prilikama tuženih, ali očito nije bio uložen u spis prije raspravnog ročišta od 28. siječnja 2014.

Zaprimljeni su 3. veljače 2014. novi podatci banke o isplati mirovina tuženima, a 11. veljače 2014. dokazi tuženih o sklopljenom ugovoru o doživotnom uzdržavanju.

U N. je 4. travnja 2014. održano ročište radi saslušanja tuženih zamolbenim putem.

Na raspravnom ročištu od 29. travnja 2014. saslušana je podnositeljeva majka te je prihvaćen prijedlog podnositelja da se, s obzirom na nedosljednost navoda tuženih, pribave od Financijske agencije podatci o njihovim računima, a novo ročište zakazano za 17. rujna 2014. Isti dan sud je donio rješenje kojim je Financijskoj agenciji naložena dostava podataka.

Zaprimljena je kod suda 27. kolovoza 2014. požurnica podnositelja radi dostave podataka od Financijske agencije.

Novo ročište održano je 17. rujna 2014. te su stranke iskazivale kao i ranije tijekom postupka, a raspravnim rješenjem ponovno je određeno da će se zatražiti podatci o računima tuženih od Financijske agencije te po dostavi tih podataka i dodatno podatci o prometu po tim računima. Sljedeće raspravno ročište zakazano je za 25. studenoga 2014.

Zaprimljeni su kod suda 29. rujna 2014. podatci Financijske agencije.

Podnositelj je podnio 20. studenoga 2014. uređeni tužbeni zahtjev s prijedlogom za donošenje privremene mjere kojom se tuženima nalaže da doprinose za uzdržavanje tijekom trajanja postupka.

Na raspravnom ročištu od 25. studenoga 2014. podnositelj je predložio, s obzirom na to da je iz podataka Financijske agencije razvidno da je određeni račun tuženih zatvoren u vrijeme podnošenja tužbe, da se od Porezne uprave zatraže podatci o cjelokupnoj imovini tuženih. Taj prijedlog je raspravnim rješenjem prihvaćen kao i prijedlog o traženju dodatnih podataka o računima tuženih kod banke. Također je prihvaćen prijedlog tuženih da se sasluša svjedokinja davateljica uzdržavanja tuženima i predstavnik Centra za socijalnu skrb te je odlučeno da će se o privremenoj mjeri i eventualnom medicinskom vještačenju tuženih odlučiti naknadno. Novo ročište zakazano je za 28. siječnja 2015.

Podatci o računima tuženih kod banke zaprimljeni su kod suda 8. prosinca 2014.

Zaprimljen je 16. prosinca 2014. prijedlog tuženih da se svjedokinja sasluša zamolbenim putem jer je teže pokretna.

Na raspravno ročište od 28. siječnja 2015. nisu pristupili uredno pozvana svjedokinja i predstavnik Centra za socijalnu skrb. Stoga se odustalo od izvođenja dokaza saslušanjem svjedokinje. Na prijedlog tužitelja ponovno je određeno da se pribave podatci od banke, ovaj put o prometu po zatvorenim računima tuženih. Određeno je da će se ponovno zatražiti podatci od Financijske agencije o ukupnoj imovini tuženih. Novo ročište zakazano je za 10. ožujka 2015.

Porezna uprava dostavila je 29. siječnja 2015. zatražene podatke, a 19. veljače 2015. i banka.

Zaprimljena je kod suda 24. veljače 2015. požurnica podnositelja radi donošenja privremene mjere te prijedlog za pribavom daljnjih podataka od banke.

Službenom bilješkom od 10. ožujka 2015. utvrđeno je da su stranke telefonskim putem obaviještene o odgodi raspravnog ročišta zakazanog za 10. ožujka 2015.

Podneskom od 10. travnja 2015. tuženi su također zatražili odgodu ročišta.

Novom požurnicom od 16. travnja 2015. podnositelj je požurio donošenje privremene mjere.

Dopisom od 27. travnja 2015. sud je zatražio od banke dostavu daljnjih podataka, a koji su zaprimljeni 11. svibnja 2015.

Službenom bilješkom od 12. svibnja 2015. utvrđeno je da su stranke obaviještene o odgodi novog ročišta zakazanog za 14. svibnja 2015., a zbog spriječenosti raspravnog suca.

Kod suda je zaprimljena 19. svibnja 2015. nova požurnica podnositelja uz molbu da se, uslijed učestalih odgoda ročišta, zakaže novo ročište i donese privremena mjera.

Rješenje o privremenoj mjeri doneseno je 21. svibnja 2015.

Kod suda je 18. lipnja 2015. zaprimljena žalba tuženih protiv rješenja o privremenoj mjeri, a 23. lipnja 2015. i prijedlog podnositelja za ispravkom rješenja o privremenoj mjeri.

Rješenje o ispravljanju rješenja o privremenoj mjeri od 21. svibnja 2015. doneseno je 9. srpnja 2015.

Naredbom suca od 15. listopada 2015. dostavljen je prijepis spisa nadležnom županijskom sudu radi odlučivanja o žalbi tuženih protiv rješenja o privremenoj mjeri.

Podneskom od 27. listopada 2015. tuženi su zatražili odgodu ročišta zakazanog za 12. studenoga 2015. zbog bolesti punomoćnika.

Na novo raspravno ročište od 12. studenoga 2015. nisu pristupili tuženi, njihov punomoćnik ni pozvani svjedok, zbog neuredne dostave poziva. Podnositelj je na ovom ročištu ponovo podnio novi prijedlog za dostavu podataka o računima tuženih od banke, ovaj put za razdoblje od 1. siječnja 2012. do izdavanja potvrde, a koji je raspravnim rješenjem prihvaćen. Novo ročište zakazano je za 21. prosinca 2015.

Zaprimljen je kod suda 25. studenoga 2015. novi izvještaj banke.

Kod prvostupanjskog suda zaprimljeno je 1. prosinca 2015. rješenje Županijskog suda u Zagrebu broj: Gž Ob-370/15-2 od 17. studenoga 2015. kojim je odbijena žalba tuženih protiv rješenja o privremenoj mjeri.

Zaprimljen je 15. prosinca 2015. podnesak podnositelja kojim se predlaže zaključenje glavne rasprave.

Zaprimljen je 16. prosinca 2015. podnesak svjedokinje kojim obavještava sud da nije u mogućnosti pristupiti ročištu od 21. prosinca 2015. zbog udaljenosti mjesta stanovanja i zdravstvenog stanja.

Na ročištu od 21. prosinca 2015. sud je odustao od izvođenja dokaza saslušanjem predložene svjedokinje i zaključio glavnu raspravu te zakazao ročište za objavu presude za 19. siječnja 2016.

Prema uređenom tužbenom zahtjevu od 21. prosinca 2015., presudom Općinskog građanskog suda u Zagrebu broj: P2-2406/12-73 od 19. siječnja 2016. odlučeno je da će podnositelj živjeti s majkom, dok je podnositeljevoj baki naloženo plaćanje uzdržavanja u iznosu od 300,00 kuna te djedu u iznosu od 1.500,00 kuna. U odnosu na podnositeljevu baku zahtjev je djelomično odbijen za iznos od 200,00 kuna.

Zaprimljen je kod suda 3. veljače 2016. prijedlog podnositelja za donošenje dopunske presude ili ispravkom presude te žalba.

Rješenje o ispravljanju presude doneseno je 9. veljače 2016. i određeno da se žalba dostavi tuženima i Centru za socijalnu skrb na očitovanje.

Žalba tuženih zaprimljena je 4. veljače 2016. te je 11. veljače 2016. određeno da se dostavi podnositelju i Centru za socijalnu skrb na očitovanje.

Zaprimljena je 29. veljače 2016. i žalba tuženih protiv rješenja o ispravljanju presude od 9. veljače 2016.

Odgovor na žalbu zaprimljen je 10. ožujka 2016. i dostavljen tuženima te je 3. lipnja 2016. sačinjeno popratno izvješće za dostavu predmeta nadležnom županijskom sudu.

Rješenjem Županijskog suda u Splitu broj: Gž Ob-398/16 od 5. srpnja 2016., zaprimljenim kod prvostupanjskog suda 22. kolovoza 2016., ukinuta je presuda Općinskog građanskog suda u Zagrebu broj: P2-2406/12-73 od 19. siječnja 2016. u dijelu u kojem je odlučeno o uzdržavanju podnositelja, u bitnom stoga što nije obrazloženo u čemu se sastoje potrebe podnositelja koje zahtijevaju uzdržavanje u dosuđenim iznosima, a nisu razmotrene ni mogućnosti tuženih da doprinose za uzdržavanje unuka niti su u tom smislu izvedeni predloženi dokazi tuženih.

Požurnica podnositelja radi zakazivanja raspravnog ročišta u ponovljenom postupku uz ponovni prijedlog za pribavljanjem podataka o računima tuženih od banke i Financijske agencije zaprimljena je 6. listopada 2016.

Nova požurnica podnositelja zaprimljena je 10. studenoga 2016.

Službenom bilješkom od 7. prosinca 2016. utvrđeno je da su stranke telefonom obaviještene da se ročište zakazano za isti dan neće održati zbog spriječenosti suca. Nakon toga pristupile su na sud punomoćnica tuženih i pozvana svjedokinja koje su s navedenim i osobno upoznate.

Podneskom od 8. prosinca 2016. podnositelj je ponovno zatražio pribavu podataka o računima tuženih, ali postavio i nove dokazne prijedloge poput pribave podataka od njemačke poštanske službe, podataka o vozilima registriranim na tužene pri Ministarstvu unutarnjih poslova te ispisa posjedovnih listova od Državne geodetske uprave.

Zaprimljena je 28. prosinca 2016. nova požurnica podnositelja, a 1. veljače 2017. požurnica s ponovljenim dokaznim prijedlozima kao u podnesku od 8. prosinca 2016.

Na raspravnom ročištu od 9. veljače 2017. saslušana je pozvana svjedokinja, određeno da će se pribaviti podatci prema prijedlogu podnositelja iz podneska od 8. prosinca 2016. te je novo ročište, na koje se ima pozvati i Centar za socijalnu skrb, zakazano za 26. travnja 2017.

Zatraženi podatci od Ministarstva unutarnjih poslova, Državne geodetske uprave i Financijske agencije zaprimljeni su u spis 28. veljače 2017., 17. ožujka 2017. i 20. ožujka 2017.

Zaprimljena je 24. ožujka 2017. nova požurnica i podnesak podnositelja.

Dopisom od 3. travnja 2017. sud je zatražio dostavu novih podataka od banke tuženih.

Podneskom od 24. travnja 2017. tuženi su predložili da se provede medicinsko vještačenje te ukine privremena mjera.

Kod suda su 24. travnja 2017. zaprimljeni novi podatci od banke.

Na ročištu od 26. travnja 2017. tuženima je odobren daljnji rok od osam dana za očitovanje na podatke iznesene na raspravi te je novo ročište zakazano za 10. svibnja 2017.

Na ročištu od 10. svibnja 2017. odbijeni su dokazni prijedlozi tuženika, glavna rasprava zaključena te je ročište za objavu presude zakazano za 7. lipnja 2017.

Međutim, na ročištu za objavu presude glavna rasprava je preotvorena radi saslušanja podnositeljeve majke te je novo ročište zakazano za 12. lipnja 2017.

Na ročištu od 12. lipnja 2017. saslušana je podnositeljeva majka, glavna rasprava zaključena te je ročište za objavu presude zakazano i održano 11. srpnja 2017.

Presudom Općinskog građanskog suda u Zagrebu broj: P Ob-804/16-38 od 13. srpnja 2017. naloženo je podnositeljevoj baki da za uzdržavanje podnositelja doprinosi 500,00 kuna mjesečno, a djedu 1.500,00 kuna mjesečno.

Protiv te presude zaprimljena je kod suda 27. srpnja 2017. žalba tuženih.

Kod prvostupanjskog suda je 6. prosinca 2017. zaprimljen dopis Županijskog suda u Splitu broj: Gž Ob-598/2017 od 22. studenoga 2017. kojim je naloženo prvostupanjskom sudu da, radi odlučivanja o bitnim povredama parničnog postupka, provede izvide i pribavi očitovanja stranaka, osobito o tome postupaju li tuženi po privremenoj mjeri.

Očitovanja su zatražena dopisom prvostupanjskog suda od 11. prosinca 2017.

Podnositeljev odgovor na žalbu zaprimljen je 14. prosinca 2017., a 21. prosinca 2017. i 2. siječnja 2018. očitovanja stranaka.

Naredbom od 19. veljače 2018. određena je dostava odgovora na žalbu podnositelju te dostava spisa Županijskom sudu u Splitu radi odlučivanja o žalbi.

Presudom Županijskog suda u Splitu broj: Gž Ob-598/2017-4 od 28. veljače 2018. žalba tuženih je djelomično odbijena, ali i djelomično preinačena presuda Općinskog građanskog suda u Zagrebu broj: P Ob-804/16-38 od 13. srpnja 2017., u dijelu u kojem su dosuđeni iznosi uzdržavanja umanjeni za već plaćene iznose po privremenoj mjeri.

Naredbom prvostupanjskog suda od 3. travnja 2018. određena je dostava drugostupanjske presude strankama.

Podnositelj je 7. svibnja 2018. podnio izvanrednu i redovnu reviziju protiv presude Županijskog suda u Splitu broj: Gž Ob-598/2017-4 od 28. veljače 2018.

Naredbom od 9. svibnja 2018. određena je dostava revizije na odgovor tuženima, a 29. svibnja 2018. određena dostava spisa Vrhovnom sudu Republike Hrvatske.

Međutim, uslijed smrti podnositeljeva djeda kao prvotuženika, spis je na temelju dopisa Vrhovnog suda od 27. travnja 2020. vraćen Općinskom građanskom sudu u Zagrebu te je 13. svibnja 2020. doneseno rješenje o prekidu postupka i pozvani nasljednici prvotuženika da preuzmu postupak.

Slijedom navedenog, u času odlučivanja o ustavnoj tužbi podnositelja, predmet se nalazi na Općinskom građanskom sudu u Zagrebu.

III. MJERODAVNO PRAVO

4. U rješenju broj: U-IIIVs-3669/2006 i dr. od 2. ožujka 2010. (»Narodne novine« broj 34/10.) Ustavni sud opisao je razvoj pravne zaštite ustavnog prava na suđenje u razumnom roku od trenutka njegovog uvođenja u hrvatski pravni sustav, stupanjem na snagu Promjene Ustava Republike Hrvatske 9. studenoga 2000. (»Narodne novine« broj 113/00.), do stupanja na snagu Zakona o izmjenama i dopunama Zakona o sudovima (»Narodne novine« broj 153/09.).

U rješenju broj: U-IIIA-322/2014 od 23. prosinca 2014. (»Narodne novine« broj 8/15.) Ustavni sud opisao je i daljnji razvoj tog mehanizma pravne zaštite sve do 14. ožujka 2013. kada je stupio na snagu Zakon o sudovima (»Narodne novine« broj 28/13.; u daljnjem tekstu: ZoSud/13). U glavi VI. tog zakona pod nazivom »Zaštita prava na suđenje u razumnom roku« propisan je novi, drugačiji model zaštite prava na suđenje u razumnom roku u odnosu na onaj koji je bio na snazi u ranijem zakonodavnom razdoblju.

ZoSud/13 do danas izmijenjen je nekoliko puta:

– Zakonom o izmjenama i dopunama Zakona o sudovima (»Narodne novine« broj 33/15.)

– Zakonom o izmjenama i dopunama Zakona o sudovima (»Narodne novine« broj 82/15.)

– Uredbom o dopuni Zakona o sudovima (»Narodne novine« broj 82/16.) i

– Zakonom o izmjenama i dopunama Zakona o sudovima (»Narodne novine« broj 67/18.).

Odredbe koje se odnose na zaštitu prava na suđenje u razumnom roku (članci 63. – 70.) nisu mijenjane.

5. Pregled pravnih sredstava za zaštitu prava na suđenje u razumnom roku od 2002. do 2013. godine (stupanja na snagu ZoSud-a/13) Ustavni sud dao je u odluci broj: U-IIIA-1031/2014 od 27. travnja 2016. (»Narodne novine« broj 50/16.).

IV. DOPUŠTENOST USTAVNE TUŽBE

6. Sukladno stajalištu Ustavnog suda iz rješenja broj: U-IIIA-322/2014 od 23. prosinca 2014., jedna od pretpostavki za dopuštenost ustavne tužbe podnesene na temelju članka 63. Ustavnog zakona zbog povrede prava na suđenje u razumnom roku jest ta da je podnositelj prethodno koristio dopušteno pravno sredstvo protiv nerazumne duljine postupka.

6.1. U konkretnom slučaju podnositelj je 24. ožujka 2017. nadležnom Općinskom građanskom sudu u Zagrebu podnio zahtjev za zaštitu prava na suđenje u razumnom roku na temelju članka 65. ZoSud-a/13. Predsjednica suda je rješenjem broj: Su-Gzp I-64/17 od 12. svibnja 2017. odredila rok od 12 mjeseci u kojem je sudac zadužen za predmet podnositelja dužan donijeti odluku.

7. Budući da je podnositelj koristio pravna sredstva koja su mu bila na raspolaganju, Ustavni sud utvrđuje da je ustavna tužba u odnosu na podnositelja dopuštena te će razmotriti njezinu osnovanost.

V. OSNOVANOST USTAVNE TUŽBE

8. Ustavni sud ponavlja da se razumnost duljine postupka uvijek mora procjenjivati u svjetlu okolnosti konkretnog slučaja prema sljedećim kriterijima: složenost predmeta, ponašanje podnositelja i mjerodavnih tijela, te važnost predmeta postupka za podnositelje.

Ustavni sud će razmotriti postupanje nadležnih sudova i podnositelja u razdoblju od pokretanja parničnog postupka, konkretno od 24. prosinca 2012. kad je podnositelj predao tužbu preporučeno poštom (razmatrano razdoblje).

1) Duljina sudskog postupka

9. U trenutku odlučivanja o ovoj ustavnoj tužbi predmet se vodi pred Općinskim građanskim sudom u Zagrebu pod brojem P Ob-804/2016 (ranije broj: P2-2406/12). Ustavni sud utvrđuje da postupak u razmatranom razdoblju – od pokretanja parničnog postupka (24. prosinca 2012.) do dana donošenja ove odluke (16. srpnja 2020.), traje sedam (7) godina, šest (6) mjeseci i dvadeset i dva (22) dana.

2) Složenost sudskog predmeta

10. U konkretnom slučaju radi se o parničnom postupku radi donošenja odluke o povjeravanju djeteta na odgoj i čuvanje roditelju i uzdržavanju, a u kojem je bilo potrebno utvrditi potrebe djeteta za uzdržavanjem, te mogućnosti njegove majke i tuženih bake i djeda da doprinose za uzdržavanje unuka.

10.1. Iz dosadašnjeg tijeka postupka i ukupnih okolnosti slučaja ne proizlazi da bi se radilo o složenom predmetu.

3) Postupanje nadležnih sudova

11. Ustavni sud primjećuje da su sudovi tijekom postupka redovito poduzimali postupovne radnje. Međutim, način na koji je postupak vođen i radnje koje su poduzimane nisu bile učinkovite, a tijekom postupka je dolazilo i do neopravdanih zastoja u postupanju.

Tako je prvo ročište za glavnu raspravu sa strankama održano tek 10. prosinca 2013., gotovo godinu dana nakon pokretanja parničnog postupka.

Tijekom 2014. godine održano je pet raspravnih ročišta u predmetu, pretežno stoga što je podnositelj sukcesivno postavljao dodatne dokazne prijedloge, kao i stoga što je svjedoka valjalo saslušati zamolbenim putem.

Tijekom 2015. održana su svega dva ročišta, i to stoga što je sud u dva navrata otkazao zakazana ročišta zbog spriječenosti suca ili nemogućnosti tuženih i pozvanog svjedoka da pristupe ročištu.

Tijekom 2016. godine sud je poduzimao radnje radi dostave predmeta drugostupanjskom sudu na odlučivanje o žalbi i taj je žalbeni postupak trajao kratko, manje od mjesec dana.

Međutim, nakon primitka ukidnog rješenja drugostupanjskog suda 22. kolovoza 2016., prvo ročište za glavnu raspravu zakazano je tek za 7. prosinca 2016., da bi isti dan ročište bilo odgođeno zbog spriječenosti suca.

Stoga u 2016. godini nije održano nijedno ročište, ali su u prvoj polovici 2017. godine održana četiri ročišta i prvostupanjski postupak konačno zaključen.

U drugoj polovici 2017. godine spis se nalazio na drugostupanjskom sudu radi odlučivanja o žalbi, ali je vraćen radi obavljanja izvida o bitnim povredama parničnog postupka. Ti izvidi obavljani su od 6. prosinca 2017. do 19. veljače 2018., dulje od dva mjeseca, a bilo je potrebno pribaviti očitovanje stranaka plaćaju li tuženi uzdržavanje po privremenoj mjeri. S obzirom na to da stranke nisu odugovlačile s dostavom podataka, Ustavni sud nalazi da postupak izvida po uputi drugostupanjskog suda nije bio primjerenog trajanja.

Nakon što je spis dostavljen drugostupanjskom sudu, drugi žalbeni postupak je trajao kraće od 15 dana.

Nakon dostave spisa Vrhovnom sudu u lipnju 2018., predmet se nalazio na Vrhovnom sudu sve dok dopisom od 27. travnja 2020. nije vraćen prvostupanjskom sudu radi donošenja rješenja o prekidu postupka, a u cijelom tom razdoblju, duljem od 22 mjeseca, Vrhovni sud nije poduzimao radnje u postupku.

Slijedom navedenog, Ustavni sud utvrđuje da su u ovom predmetu drugostupanjski sudovi postupali marno i učinkovito.

Međutim, u prvostupanjskom postupku postojali su razdoblja neaktivnosti suda i neopravdanih zastoja, dok u revizijskom postupku kroz dulje razdoblje nisu poduzimane nikakve radnje, niti je izvjesno kad će biti odlučeno o reviziji.

4) Ponašanje podnositelja ustavne tužbe

12. Ustavni sud primjećuje da je prvostupanjski sud morao održati niz raspravnih ročišta samo stoga što je podnositelj tijekom prvostupanjskog postupka sukcesivno postavljao dodatne dokazne prijedloge radi dokazivanja imovinskog stanja tuženih, premda se čini da je te dokazne prijedloge, primjerice zahtjeve za pribavom potvrda Financijske agencije, Porezne uprave, Državne geodetske uprave i Ministarstva unutarnjih poslova mogao postaviti već u tužbi. Pored navedenog, postojala je mogućnost da te dokaze i sam pribavi, posebno imajući u vidu da je podnositelj tijekom cijelog postupka bio zastupan po kvalificiranom punomoćniku odvjetniku.

12.1. Međutim, Ustavni sud također ističe da je na sudu dužnost učinkovito upravljati postupkom dokazivanja i procijeniti, te posljedično tome i odlučiti, koje je dokaze potrebno izvesti radi donošenja odluke o biti stvari.

12.2. Također, tijekom postupka su postojala razdoblja dulje neaktivnosti sudova i neopravdanih zastoja koja se ne mogu ni na koji način pripisati podnositelju.

12.3 Slijedom navedenog, Ustavni sud ocjenjuje da u konkretnom slučaju ponašanje podnositelja nije doprinijelo ukupnom trajanju ovog postupka niti se istim mogu opravdati neopravdani zastoji u postupku.

VI. OCJENA USTAVNOG SUDA

13. Imajući u vidu da se predmet nalazi pred prvostupanjskim sudom i da postupak još uvijek nije okončan nakon više od sedam godina, Ustavni sud ocjenjuje da je podnositelju povrijeđeno pravo da sud u razumnom roku odluči o njegovim pravima i obvezama, koje je zajamčeno člankom 29. stavkom 1. Ustava.

Izreka odluke i nalog predsjedniku nadležnog suda

14. Utvrdivši da je ustavna tužba osnovana, u smislu članka 63. stavaka 1. i 2. Ustavnog zakona donesena je odluka kao u točkama I., II. i III. izreke odluke.

Na temelju članka 31. stavaka 4. i 5. Ustavnog zakona određuje se da su predsjednik Općinskog građanskog suda u Zagrebu i predsjednik Vrhovnog suda dužni dostaviti Ustavnom sudu pisanu obavijest o datumima donošenja i otpreme odluka u roku od osam (8) dana od dana njihove otpreme, a najkasnije osam (8) dana od isteka roka određenog u točkama II. i III. izreke ove odluke.

15. Sukladno članku 63. stavku 3. Ustavnog zakona, donesena je odluka kao u točki IV. izreke odluke.

Ustavni sud utvrđuje visinu naknade zbog povrede ustavnog prava na suđenje u razumnom roku uzimajući u obzir okolnosti svakog pojedinog predmeta, uz istodobno uvažavanje ukupnih gospodarskih i socijalnih prilika u Republici Hrvatskoj.

16. Odluka o objavi temelji se na članku 29. Ustavnog zakona (točka V. izreke odluke).

Obrazloženje rješenja

17. Podnositeljica D. E. F. je u konkretnom slučaju podnijela ustavnu tužbu kojom predlaže da joj se dosudi primjerena novčana naknada zbog povrede prava na suđenje u razumnom roku.

Međutim, kako proizlazi iz presuda i drugih pojedinačnih akata donesenih u ovom obiteljskom sporu, podnositeljica nije bila stranka postupka, već je aktivno legitimirani tužitelj bio njezin sin, maloljetni A. B. C., zbog čega se podnositeljica, majka maloljetnog tužitelja, u predmetnom postupku pojavila kao njegova zakonska zastupnica.

Članak 72. Ustavnog zakona propisuje:

»Članak 72.

Ustavni sud će rješenjem odbaciti ustavnu tužbu: … ako je ustavna tužba … nedopuštena. Tužba je nedopuštena: … ako je tužbu podnijela osoba koja nije ovlaštena za njezino podnošenje …«

Budući da podnositeljica nije stranka u postupku na koji se odnosi ustavna tužba nije ovlaštena za podnošenje ustavne tužbe.

18. Stoga je na temelju članka 72. Ustavnog zakona riješeno kao u točki I. izreke rješenja.

19. Odluka o objavi temelji se na članku 29. Ustavnog zakona (točka II. izreke rješenja).

Broj: U-IIIA-2760/2017
 Zagreb, 16. srpnja 2020.

USTAVNI SUD REPUBLIKE HRVATSKE

Predsjednica Vijeća
 Ingrid Antičević Marinović, v. r.