## Odluka Ustavnog suda Republike Hrvatske broj

### NN 88/2008 (28.7.2008.), Odluka Ustavnog suda Republike Hrvatske broj

# USTAVNI SUD REPUBLIKE HRVATSKE

2833

Ustavni sud Republike Hrvatske, u Prvom vijeću za odlučivanje o ustavnim
tužbama, u sastavu sudac Aldo Radolović, predsjednik Vijeća, te suci Marko
Babić, Mario Kos, Davor Krapac, Duška Šarin i Nevenka Šernhorst, članovi Vijeća,
u postupku koji je ustavnom tužbom pokrenuo Đ. J. M., kojeg zastupa M. T.,
odvjetnica u S. B., na sjednici održanoj 2. srpnja 2008. godine, jednoglasno je
donio

## ODLUKU

I. Ustavna tužba se odbija.
II. Ova odluka objavit će se u »Narodnim novinama«.
Obrazloženje
1. Ustavna tužba podnesena je protiv presude Upravnog suda Republike Hrvatske
broj: Us-5269/2002-7 od 24. kolovoza 2005. godine, kojom je odbijena
podnositeljeva tužba protiv rješenja Ministarstva za javne radove, obnovu i
graditeljstvo, Uprave za obnovu klasa: UP/II-361-01/00-01/345, ur. broj:
516-04/01-02-5 od 21. svibnja 2002. godine. Tim je rješenjem odbijena žalba
podnositelja izjavljena protiv rješenja Ureda za prostorno uređenje,
stambeno-komunalne poslove, graditeljstvo i zaštitu okoliša Odsjeka za obnovu i
razvitak Brodsko-posavske županije klasa: UP/I-361-01/99-01/59, ur. broj:
2178-05-10-00-2 od 28. rujna 2000. godine.
Prvostupanjskim rješenjem odbijen je podnositeljev zahtjev za obnovu u ratu
oštećene obiteljske kuće na adresi M., o. D.
2. Podnositelj smatra da mu je osporenim aktima, zbog pogrešne primjene Zakona o
obnovi (»Narodne novine«, broj 24/96., 54/96., 87/96. i 57/00.), povrijeđeno
ustavno pravo vlasništva zajamčeno člankom 48. stavkom 1. Ustava Republike
Hrvatske. Pored toga ističe i povredu članka 5. stavka 1. Ustava.
Obrazlažući povrede, podnositelj u ustavnoj tužbi ponavlja navode iznijete
tijekom postupaka koji su prethodili ustavnosudskom postupku. Ističe da je točno
da do početka ratnih operacija nije stanovao u kući za koju je podnio zahtjev za
obnovu već u zajedničkom domaćinstvu s roditeljima na drugoj adresi, dok je
spornu kuću gradio s namjerom da se u nju preseli. Navodi da je uslijed ratnih
okolnosti bio spriječen prijaviti svoje prebivalište na novoj adresi. Smatra da
su nadležna upravna tijela i Upravni sud propustili primijeniti Zakon o
odgovornosti za štetu nastalu uslijed terorističkih akata i javnih demonstracija
(»Narodne novine«, broj 117/03.) kojim »se jamči svim vlasnicima uništenih
materijalnih dobara adekvatno – pravično obeštećenje za njihovu imovinu, sve
sukladno propisima Zakona o obnovi«.
Ustavna tužba nije osnovana.
3. Prema članku 62. stavku 1. Ustavnog zakona o Ustavnom sudu Republike Hrvatske
(»Narodne novine«, broj 99/99., 29/02. i 49/02. – pročišćeni tekst, u daljnjem
tekstu: Ustavni zakon), svatko može podnijeti Ustavnom sudu ustavnu tužbu ako
smatra da mu je pojedinačnim aktom tijela državne vlasti, tijela jedinice
lokalne i područne (regionalne) samouprave ili pravne osobe s javnim ovlastima,
kojim je odlučeno o pravima i obvezama podnositelja ili o sumnji ili optužbi
zbog kažnjivog djela, povrijeđeno ljudsko pravo ili temeljna sloboda zajamčena
Ustavom, odnosno Ustavom zajamčeno pravo na lokalnu i područnu (regionalnu)
samoupravu.
Ustavni sud, u postupku u povodu ustavne tužbe, u granicama zahtjeva istaknutog
u ustavnoj tužbi, utvrđuje je li u postupku odlučivanja o pravima i obvezama
podnositelja povrijeđeno njegovo ustavno pravo. Za Ustavni sud relevantne su
samo one činjenice od čijeg postojanja ovisi ocjena o povredi ustavnog prava.
4. Iz spisa predmeta razvidno je da je 27. rujna 1999. godine podnositelj podnio
zahtjev za obnovu ratom oštećene kuće na adresi M., o. D., za koju je utvrđen V.
stupanj oštećenja.
U upravnom postupku utvrđeno je da je podnositelj do početka ratnih operacija,
zajedno s roditeljima živio u mjestu M., na adresi M., na kojoj je imao
prijavljeno prebivalište te da je na susjednoj čestici sagradio objekt čiju je
obnovu tražio. Međutim, u tom objektu podnositelj nikada nije stanovao niti je
na toj adresi imao prijavljeno prebivalište.
5. Članak 4. stavak 1. Zakona o obnovi glasi:
(1) Pravo na obnovu pod uvjetima iz ovoga Zakona imaju vlasnici, odnosno
suvlasnici u ratu uništenih ili oštećenih stambenih zgrada te zaštićeni
najmoprimci u stanovima u tim zgradama kao i vlasnici drugih uništenih ili
oštećenih materijalnih dobara, koji su državljani Republike Hrvatske te osobe
koje su 1991. godine imale prebivalište u Republici Hrvatskoj.
Članak 5. stavak 1. točka 3. Zakona o obnovi glasi:
(1). Pravo iz članka 4. stavka 1. ovoga Zakona može se ostvariti:
3. ako je korisnik prava na obnovu s obitelji prebivao u stambenoj zgradi,
odnosno koristio drugo uništeno ili oštećeno dobro, do početka ratnih operacija
na tom području i ako zahtjevu priloži pisanu izjavu da će se nakon obnove s
obitelji vratiti, odnosno koristiti obnovljeno dobro.
Pretpostavke za stjecanje prava na obnovu ratom uništenih objekata propisane
člancima 4. stavkom 1. i 5. stavkom 1. točkom 3. Zakona o obnovi moraju biti
ispunjene kumulativno.
6. Podnositelj ukazuje na povredu ustavnog prava vlasništva zajamčenog člankom
48. stavkom 1. Ustava.
Nakon analize osporenih odluka, Ustavni sud je utvrdio da su u konkretnom
slučaju nadležna tijela o podnositeljevom zahtjevu za obnovu odlučila sukladno
mjerodavnim odredbama Zakona o obnovi. Polazeći od navedenog, kao i činjenice da
se u postupcima koji su prethodili ustavnosudskom postupku nije odlučivalo o
podnositeljevom pravu vlasništva na spornoj nekretnini, Sud utvrđuje da
osporenim aktima podnositelju nije povrijeđeno pravo vlasništva.
7. Osvrćući se na podnositeljevu tvrdnju da prema Zakonu o odgovornosti za štetu
nastalu uslijed terorističkih akata i javnih demonstracija pravo na obnovu
pripada svim vlasnicima ratom uništenih objekata neovisno o tome gdje je vlasnik
objekta čija se obnova traži do početka ratnih operacija prebivao, Sud ističe da
prema odredbama Zakona o odgovornosti za štetu nastalu uslijed terorističkih
akata i javnih demonstracija oštećenik ima pravo samo na naknadu one štete koja
je posljedica smrti, tjelesne povrede ili oštećenja zdravlja (članak 7. stavak
1.) te da se materijalna šteta nadoknađuje u obliku obnove oštećenih ili
uništenih materijalnih dobara sukladno Zakonu o obnovi (članak 8.).
Polazeći od navedenog, a imajući u vidu sadržaj podnositeljevog zahtjeva u
postupku koji je prethodio ustavnosudskom postupku, podnositeljevu tvrdnju da
osnovanost njegovog zahtjeva za obnovu kuće proizlazi iz odredaba Zakona o
odgovornosti za štetu nastalu uslijed terorističkih akata i javnih
demonstracija, Sud ocjenjuje neutemeljenom.
8. Odredba članka 5. stavka 1. Ustava, čiju povredu podnositelj također ističe,
ne sadrži ljudska prava i temeljne slobode i na njoj se ne može temeljiti
ustavna tužba.
9. Slijedom navedenog, na temelju članaka 73. i 75. Ustavnog zakona, odlučeno je
kao u točki I. izreke.
Točka II. izreke utemeljena je na odredbi članka 29. stavka 1. Ustavnog zakona.
Broj: U-III-4887/2005
Zagreb, 2. srpnja 2008.

USTAVNI SUD REPUBLIKE HRVATSKE
Predsjednik Vijeća
**dr. sc. Aldo Radolović, v. r.**

Odluka, NN 88/2008-2833
Opći uvjeti korištenjaZaštita privatnosti[Pristup podatcima](/data_access_hr.aspx)[ELI](/about_eli_hr.aspx)

©2026. g. Narodne novine d.d.

, izrada [Novena d.o.o.](http://novena.hr/)