## Rješenje Ustavnog suda Republike Hrvatske broj: U-I-402/2003 i U-I-2812/2007 od 30. travnja 2008.

### NN 70/2008 (18.6.2008.), Rješenje Ustavnog suda Republike Hrvatske broj: U-I-402/2003 i U-I-2812/2007 od 30. travnja 2008.

# USTAVNI SUD REPUBLIKE HRVATSKE

**2357**

Ustavni sud Republike Hrvatske, u sastavu Željko Potočnjak, predsjedavajući
sudac, te suci Snježana Bagić, Mario Kos, Davor Krapac, Ivan Matija, Jasna
Omejec, Agata Račan, Aldo Radolović i Nevenka Šernhorst, rješavajući o
prijedlogu za ocjenu suglasnosti zakona s Ustavom, na sjednici održanoj 30.
travnja 2008. godine, donio je

## RJEŠENJE

I. Ne prihvaćaju se prijedlozi za pokretanje postupka za ocjenu suglasnosti s
Ustavom članka 22. stavaka 2., 3. i 4. Ustavnog zakona o pravima nacionalnih
manjina (»Narodne novine«, broj 155/02.).
II. Ovo rješenje objavit će se u »Narodnim novinama«.

```
Obrazloženje
```

1. Kruno Sladoljev iz Vodica i Maja Vidović iz Šišljavića podnijeli su
prijedloge za pokretanje postupka za ocjenu suglasnosti s Ustavom članka 22.
stavaka 2., 3. i 4. Ustavnog zakona o pravima nacionalnih manjina (»Narodne
novine«, broj 155/02., u daljnjem tekstu: Ustavni zakon).
2. Predlagatelj Kruno Sladoljev u prijedlogu navodi da je stavak 4. članka 22.
Ustavnog zakona u nesuglasnosti s člankom 14. Ustava. Smatra da diskriminacija
nije dozvoljena pa niti tzv. »pozitivna« diskriminacija te da, polazeći od
osporene odredbe Ustavnog zakona, *»u neravnopravni položaj mogu doći ostali
građani, u odnosu na pripadnike nacionalnih manjina«.*
Podnositeljica Maja Vidović u prijedlogu navodi da je osporena odredba u
nesuglasnosti s člankom 3. i člankom 14. stavkom 2. Ustava. Smatra da su Hrvati
ravnopravni građani Republike Hrvatske, kao i pripadnici nacionalnih manjina u
Hrvatskoj, ali da se osporenom odredbom pripadnici nacionalnih manjina stavljaju
u povoljniji položaj. Ističe da se u konkretnom slučaju radi *»o tzv. pozitivnoj
diskriminaciji koja je ipak po svojoj definiciji diskriminacija«.*
3. Na temelju članka 25. Ustavnog zakona o Ustavnom sudu Republike Hrvatske
(»Narodne novine«, broj 99/99., 29/02. i 49/02. – pročišćeni tekst), zatraženo
je i dobiveno očitovanje Ministarstva pravosuđa.
 *Prijedlozi nisu osnovani.*

4. Razmatrajući predlagateljeve razloge, Ustavni sud je polazio od odredbi
Ustava i međunarodnih ugovora koje su mjerodavne za ocjenu ustavnosti osporenih
odredbi članka 22. Ustavnog zakona.
4.1. Članak 3. Ustava, koji propisuje da su jednakost, poštivanje prava čovjeka
i vladavina prava najviše vrednote ustavnog poretka Republike Hrvatske i temelj
za tumačenje Ustava.
4.2. Članak 14. Ustava, koji propisuje zabranu diskriminacije po bilo kojoj
osnovi, odnosno određuje da svatko u Republici Hrvatskoj ima prava i slobode,
neovisno o socijalnom podrijetlu, imovini, naobrazbi i drugim osobinama, te
jamči jednakost svih pred zakonom;
4.3. Članak 15. stavci 1. i 2. Ustava, kojima se jamči ravnopravnost
pripadnicima svih nacionalnih manjina, te propisuje da se ravnopravnost i
zaštita prava nacionalnih manjina uređuje ustavnim zakonom koji se donosi po
postupku za donošenje organskih zakona;
4.4. Na temelju članka 140. Ustava, međunarodni ugovori, koji su valjano
sklopljeni, potvrđeni, objavljeni i koji su na snazi, čine dio unutarnjeg
pravnog poretka Republike Hrvatske, a po pravnoj su snazi iznad zakona. Među
međunarodnim ugovorima, koji su dio unutarnjeg pravnog poretka Republike
Hrvatske, je Okvirna konvencija za zaštitu nacionalnih manjina (Zakon o
ratifikaciji, »Narodne novine – Međunarodni ugovori«, broj 14/97., stupio na
snagu 17. listopada 1997., nastavno: Okvirna konvencija).
Prema članku 1. Okvirne konvencije, zaštita nacionalnih manjina te zaštita prava
i sloboda pripadnika manjina čini sastavni dio međunarodne zaštite ljudskih
prava i kao takva spada u područje međunarodne suradnje. U članku 4. stavcima 2.
i 3. Okvirne konvencije za zaštitu nacionalnih manjina propisano je:
*2. Stranke se obvezuju da će po potrebi usvojiti odgovarajuće mjere s ciljem
promicanja pune i učinkovite jednakosti između pripadnika nacionalne manjine i
pripadnika većinskog pučanstva u svim područjima gospodarskog, društvenog,
političkog i kulturnog života. U svezi s tim stranke će na odgovarajući način
uzeti u obzir specifične uvjete pripadnika nacionalnih manjina.
3. Mjere usvojene u skladu sa stavkom 2. ne smatraju se činom diskriminacije.*
Člankom 15. Okvirne konvencije propisano je da će stranke stvoriti uvjete za
učinkovito sudjelovanje osoba, koje pripadaju nacionalnim manjinama, i u javnim
poslovima, posebice onima koji se tiču njih samih.
5. Člankom 1. Ustavnog zakona, kao temeljnog zakona o pravima nacionalnih
manjina u Republici Hrvatskoj, Republika Hrvatska se obvezala na poštivanje i
zaštitu prava nacionalnih manjina i drugih temeljnih prava i sloboda čovjeka i
građanina, vladavine prava i svih ostalih najviših vrednota njezinog ustavnog i
međunarodnog pravnog poretka svim svojim građanima, a u skladu s Ustavom
Republike Hrvatske i međunarodnim aktima, taksativno navedenim u tom članku.
Prema članku 3. stavku 1. Ustavnog zakona, prava i slobode osoba koje pripadaju
nacionalnim manjinama, kao temeljna ljudska prava i slobode, nedjeljiv su dio
demokratskog sustava Republike Hrvatske i uživaju potrebnu potporu i zaštitu,
uključujući pozitivne mjere u korist nacionalnih manjina.
Prema članku 4. Ustavnog zakona, svaki državljanin Republike Hrvatske ima pravo
slobodno se izjasniti da je pripadnik nacionalne manjine u Republici Hrvatskoj
te ima pravo ostvarivati sam ili zajedno s drugim pripadnicima te nacionalne
manjine ili zajedno s pripadnicima drugih nacionalnih manjina prava i slobode
propisane Ustavnim zakonom i druga manjinska prava i slobode propisana posebnim
zakonima, na način i pod uvjetima propisanim Ustavnim zakonom i posebnim
zakonima.
Stavkom 6. članka 4. Ustavnog zakona propisano je da je Ustavnim zakonom ili
posebnim zakonom moguće ostvarivanje određenih prava i sloboda utvrditi ovisno o
brojčanoj zastupljenosti pripadnika nacionalnih manjina u Republici Hrvatskoj
ili na nekom njenom području, stečenim pravima i međunarodnim ugovorima koji,
sukladno Ustavu Republike Hrvatske, čine dio unutarnjeg pravnog poretka
Republike Hrvatske.
Nacionalna manjina, u smislu Ustavnog zakona, je skupina hrvatskih državljana
čiji pripadnici su tradicionalno nastanjeni na teritoriju Republike Hrvatske, a
njeni članovi imaju etnička, jezična, kulturna i/ili vjerska obilježja različita
od drugih građana i vodi ih želja za očuvanjem tih obilježja (članak 5. Ustavnog
zakona).
6. Osporeni članak 22. Ustavnog zakona glasi:
*(1) U jedinici lokalne samouprave i jedinici područne (regionalne) samouprave (u
daljnjem tekstu: jedinica samouprave) u kojoj se prema odredbama ovog Ustavnog
zakona treba osigurati srazmjerna zastupljenost članova njenog predstavničkog
tijela iz reda pripadnika nacionalnih manjina osigurava se zastupljenost
predstavnika nacionalne manjine u njenom izvršnom tijelu.
(2) Pripadnicima nacionalnih manjina osigurava se zastupljenost u tijelima
državne uprave i pravosudnim tijelima sukladno odredbama posebnog zakona, vodeći
računa o sudjelovanju pripadnika nacionalnih manjina u ukupnom stanovništvu na
razini na kojoj je ustrojeno tijelo državne uprave ili pravosudno tijelo i
stečenim pravima.
(3) Pripadnicima nacionalnih manjina osigurava se zastupljenost u tijelima
uprave jedinica samouprave sukladno odredbama posebnog zakona kojim se uređuje
lokalna i područna (regionalna) samouprava i sukladno stečenim pravima.
(4) U popunjavanju mjesta iz stavka 2. i 3. ovoga članka, prednost pod istim
uvjetima imaju predstavnici nacionalnih manjina.*
7. Pripadnicima nacionalnih manjina, pored odredaba Ustavnog zakona, osigurava
se zastupljenost u tijelima državne uprave i pravosudnim tijelima i posebnim
zakonima.
7.1. Zakonom o izmjenama i dopunama Zakona o sustavu državne uprave (»Narodne
novine«, broj 79/07.), članak 8. stavak 1. izmijenjen je i glasi:
*Pripadnici nacionalnih manjina imaju pravo na zastupljenost u središnjim
tijelima državne uprave razmjerno njihovom udjelu u ukupnom stanovništvu
Republike Hrvatske, a u uredima državne uprave u jedinicama područne
(regionalne) samouprave, razmjerno njihovom udjelu u ukupnom stanovništvu
jedinice područne (regionalne) samouprave.
Kada pripadnici nacionalnih manjina iz stavka 1. ovoga članka podnose prijavu na
natječaj za prijam u službu, imaju se pravo pozvati na ostvarivanje prava koja
im pripadaju sukladno odredbama Ustavnog zakona o pravima nacionalnih manjina.*
7.2. Članak 74. Zakona o sudovima (»Narodne novine«, broj 150/05.) glasi:
*(7) Prilikom imenovanja sudaca mora se voditi računa o zastupljenosti sudaca
pripadnika nacionalnih manjina, sukladno odredbama članka 22. stavka 2. Ustavnog
zakona o pravima nacionalnih manjina (»Narodne novine«, br. 155/02.).
(8) Kada pripadnici nacionalnih manjina podnose prijavu na objavljeno slobodno
sudačko mjesto, imaju se pravo pozivati na ostvarivanje prava koja im pripadaju
sukladno odredbama Ustavnog zakona o pravima nacionalnih manjina.*
7.3. Člankom 42. stavkom 2. Zakona o državnim službenicima (»Narodne novine«,
broj 92/05. i 142/06.), propisano je da se planom prijama u državnu službu
utvrđuje i popunjenost radnih mjesta u državnom tijelu pripadnicima nacionalnih
manjina i planira zapošljavanje potrebnog broja državnih službenika pripadnika
nacionalnih manjina radi ostvarivanja zastupljenosti sukladno Ustavnom zakonu o
pravima nacionalnih manjina i zakonu kojim se uređuje sustav državne uprave.
7.4. Zakonom o Izmjenama i dopunama Zakona o državnom odvjetništvu (»Narodne
novine«, broj 16/07.) u članku 63. dodani su stavci 4. i 5., koji glase:
*(4) Prilikom imenovanja zamjenika državnih odvjetnika mora se voditi računa o
zastupljenosti pripadnika nacionalnih manjina sukladno odredbama članka 22.
stavka 2. Ustavnog zakona o pravima nacionalnih manjina (»Narodne novine«, br.
155/02.).
(5) Kada pripadnici nacionalnih manjina podnose prijavu na objavljeno slobodno
mjesto zamjenika državnog odvjetnika, mogu se pozvati na ostvarivanje prava koja
im pripadaju sukladno odredbama Ustavnog zakona o pravima nacionalnih manjina.*
8. Prema članku 45. stavku 3. Zakona o državnim službenicima, radna mjesta u
državnim tijelima popunjavaju se putem javnog natječaja.Da bi pripadnici
nacionalnih manjina mogli ostvariti prednost pri zapošljavanju, propisanu
člankom 22. stavkom 4. Ustavnog zakona, potrebno je da se jave na raspisani
natječaj, da ispunjavaju natječajem propisane uvjete i da se pozovu na to pravo.
Pri tome će se voditi računa o sudjelovanju pripadnika nacionalnih manjina u
ukupnom stanovništvu na razini na kojoj je ustrojeno tijelo državne uprave ili
pravosudno tijelo.
9. U ovom ustavnosudskom postupku bilo je potrebno odgovoriti na sljedeće
pitanje:
– je li u suglasnosti s ustavnim načelom zabrane diskriminacije propisivanje
osporene pozitivne mjere u korist pripadnika nacionalnih manjina?
Polazeći od navedenih odredaba Ustava i Okvirne konvencije, a na temelju ovlasti
propisane člankom 2. stavkom 4. alinejom 1. Ustava, zakonodavac je, razrađujući
svoju ustavnu ovlast za uređenje gospodarskih, pravnih i političkih odnosa u
Republici Hrvatskoj, bio ovlašten propisati pravo pripadnicima nacionalnih
manjina na njihovu zastupljenost u tijelima državne uprave i pravosudnim
tijelima te je člankom 22. Ustavnog zakona postavio pravni okvir za ostvarivanje
tih manjinskih prava.
Naime, provodeći ustavno opredjeljenje i preuzete međunarodne obveze, navedene u
članku 1. Ustavnog zakona, osporenim odredbama članka 22. Ustavnog zakona
pripadnicima nacionalnih manjina osigurava se zastupljenost u tijelima državna
uprave i pravosudnim tijelima, sukladno odredbama posebnih zakona, vodeći računa
o sudjelovanju pripadnika nacionalnih manjina u ukupnom stanovništvu na razini
na kojoj je ustrojeno tijelo državna uprave ili pravosudno tijelo i stečenim
pravima, a prednost pod istim uvjetima u popunjavanju mjesta u navedenim
tijelima imaju predstavnici nacionalnih manjina.
Navedena prednost predstavlja posebnu pozitivnu mjeru, koja podrazumijeva
namjerno davanje prednosti određenoj skupini ili skupinama (etnička, spolna,
socijalna, politička, dobna i dr.), s ciljem otklanjanja stvarne nejednakosti i
razlikovanja osoba po navedenim i drugim osobinama, te se na taj način
sprječavaju različiti oblici otvorene (direktne) ili prikrivene (indirektne)
diskriminacije ako zakonodavac utvrdi da je ona prisutna u odnosu na njih.
Propisana prednost pri zapošljavanju pripadnika nacionalnih manjina, međutim,
nije automatska i bezuvjetna i primjenjuje se samo uz ispunjavanje propisanih
uvjeta, a njezinom primjenom osigurava se ravnomjernost u zastupljenosti
pripadnika nacionalnih manjina u upravnim i pravosudnim tijelima, na način kojim
se osigurava njihov ravnopravan položaj s ostalim građanima Republike Hrvatske.
Stoga, propisanu prednost pri zapošljavanju (članak 22. stavak 4. Ustavnog
zakona) treba promatrati kao posebnu pozitivnu mjeru u korist pripadnika
nacionalnih manjina, s ciljem da se pripadnicima nacionalnih manjina (manjinske
skupine) omogući učinkovito sudjelovanje u javnim poslovima, kroz zapošljavanje
u tijelima državne uprave i pravosudnim tijelima, u smislu članka 4. stavaka 2.
i 3. i članka 15. Okvirne konvencije.
Propisivanje navedene pozitivne mjere pri zapošljavanju pripadnika nacionalnih
manjina ulazi u područje slobodne prosudbe zakonodavca i ima se smatrati
opravdanom i dopuštenom sve dok traju razlozi zbog kojih je uvedena, o čemu u
prvom redu odlučuje zakonodavac, odnosno sve dok se njome ne vrijeđa načelo
razmjernosti, propisano člankom 16. Ustava, što je u prvom redu predmet
ustavnosudske kontrole.
Stoga, sve dok se pozitivna mjera, propisana člankom 22. Ustavnog zakona, može
ocijeniti opravdanom, dopuštenom i razmjernom, ona se neće smatrati
diskriminacijom zabranjenom člankom 14. stavkom 1. Ustava.
10. Slijedom navedenog, promatrano s aspekta mjerodavnih ustavnih odredbi i
odredbi mjerodavnih međunarodnih ugovora, nisu osnovani predlagateljevi navodi
kojima se obrazlažu tvrdnje o neustavnosti osporenih odredbi članka 22. Ustavnog
zakona niti je Ustavni sud našao razloge ili okolnosti koji bi, neovisno o
razlozima predlagatelja, upućivali na nesuglasnost osporenih odredbi Ustavnog
zakona s Ustavom.
11. Na temelju članka 43. stavaka 1. i 2. Ustavnog zakona o Ustavnom sudu
Republike Hrvatske, riješeno je kao u točki I. izreke ovog rješenja.
12. Rješenje o objavi u »Narodnim novinama«, točka II. izreke, temelji se na
odredbi članka 29. stavka 1. Ustavnog zakona o Ustavnom sudu Republike Hrvatske.

Broj: U-I-402/2003
U-I-2812/2007
Zagreb, 30. travnja 2008.

USTAVNI SUD REPUBLIKE HRVATSKE
Predsjedavajući sudac
**dr. sc. Željko Potočnjak**, v. r.

Rješenje, NN 70/2008-2357
Opći uvjeti korištenjaZaštita privatnosti[Pristup podatcima](/data_access_hr.aspx)[ELI](/about_eli_hr.aspx)

©2026. g. Narodne novine d.d.

, izrada [Novena d.o.o.](http://novena.hr/)