## Presuda Upravnog suda Republike Hrvatske broj: Us-11138/2010-4 od 18. svibnja 2011.

### NN 100/2011 (5.9.2011.), Presuda Upravnog suda Republike Hrvatske broj: Us-11138/2010-4 od 18. svibnja 2011.

UPRAVNI SUD REPUBLIKE HRVATSKE

2067

PRESUDA

Upravni sud Republike Hrvatske u vijeću sastavljenom od sudaca toga suda mr. sc. Inge Vezmar Barlek kao predsjednice vijeća, Sanje Štefan i Marine Kosović Marković kao članica vijeća, te sudske savjetnice Ivane Mamić kao zapisničarke, u upravnom sporu tužitelja Hrvatski telekom d.d. iz Zagreba, Savska cesta 32, protiv Odluke Hrvatske agencije za poštu i elektroničke komunikacije, klasa: 344-03/09-01/487, urbroj: 376-05-09-19DB/GK, od 9. rujna 2010., radi rješavanja spora između korisnika i operatora javnih komunikacijskih usluga, u nejavnoj sjednici vijeća održanoj 18. svibnja 2011.,

presudio je

Tužba se odbija.

Ova presuda objavit će se u »Narodnim novinama« i na internetskim stranicama Agencije.

Obrazloženje

Osporenom Odlukom tuženog tijela, u točki 1. izreke, usvaja se prigovor korisnika Gordane Ban iz Zagreba na račun za HALO usluge za pretplatnički broj: 5007136694-113-2 za 1. mjesec 2009. izdan od trgovačkog društva HT – Hrvatski telekom d.d., Zagreb, Savska cesta 32. Točkom 2. izreke te Odluke nalaže se trgovačkom društvu HT – Hrvatski telekom d.d. da u roku od 15 dana od dana primitka ove Odluke, korisniku Gordani Ban izda novi račun za obavljene javne komunikacijske usluge ispostavljene u računu za Halo usluge za 1. mjesec 2009., umanjen za iznos od 1.626,00 kn + PDV koji se odnosi na obračun usluge s dodanom vrijednosti, a ako je račun već plaćen u cijelosti da imenovanoj korisnici usluge vrati više zaračunati iznos.

U tužbi kojom prigovara zakonitosti osporene Odluke tužitelj u bitnom ističe svoje razloge iz članka 10. Zakona o upravnim sporovima zbog kojih smatra da ta Odluka nije na Zakonu utemeljena.

Nastavno u tužbi ističe pobliže kronologiju događaja koji počinju, navodi tužitelj, zaprimanjem dopisa tuženog tijela od 12. kolovoza 2009., kojim se traži očitovanje tužitelja na prigovor korisnice Gordane Ban na dio računa ispostavljenog za telekomunikacijske usluge koji se odnosi na usluge s dodanom vrijednosti. Međutim, u vezi tužitelj nastavno u tužbi pojašnjava da u pružanju usluga s dodanom vrijednosti u pravilu sudjeluju tri različita operatora, i to tzv. pristupni operator, tzv. mrežni operator i operator usluga s dodanom vrijednosti tzv. VAS operator te da je u konkretnom slučaju tužitelj pristupni operator dok je Optima Telekom d.d. mrežni operator, a MAG-D.R.I.V.E. d.o.o. je VAS operator.

Nadalje, tužitelj navodi da je nakon izvršene administrativno-tehničke provjere navedeni prigovor proslijedio mrežnom operatoru Optima Telekomu d.d., koji je nakon svoje administrativno-tehničke provjere isti proslijedio operatoru MAG-D.R.I.V.E. d.o.o. koji je s tim prigovorom trebao postupiti sukladno odredbama iz članka 49. stavka 6. Zakona o elektroničkim komunikacijama i članka 30. stavka 6. Dodatka 5. Pravilnika o načinu i uvjetima obavljanja djelatnosti elektroničkih komunikacijskih mreža i usluga. Tužitelj smatra da je MAG-D.R.I.V.E. d.o.o. jedini mogao usvojiti prigovor korisnika, te da tuženo tijelo nije bilo ovlašteno naložiti tužitelju da umanji iznos koji se odnosi na obračun usluge s dodanom vrijednosti u računu korisnika. Stoga, tužitelj smatra pogrešnim stav tuženog tijela da je pravna osnova za određivanje obveze tužitelju članak 22. stavak 10. Pravilnika, u čemu nalazi povredu materijalnog prava. Iako potvrđuje točnim da međusobni odnosi među operatorima nisu predmet konkretnog upravnog postupka, već je predmet postupka obračun usluga s dodanom vrijednosti u čijem pružanju sudjeluju sva tri operatora, tužitelj ističe da je na provedenoj usmenoj raspravi izričito tražio od tuženog tijela da kao stranku pozove i operatora
MAG-D.R.I.V.E. d.o.o. jer da je svakim pozivom korisnika prema telefonskom broju 060, na kojem je taj operator pružao usluge s dodanom vrijednosti, nastao poseban ugovorni odnos između korisnika i tog operatora. Takvim postupanjem je, smatra tužitelj, tuženo tijelo omogućilo navedenom operatoru da izbjegne odgovornost koju ima prema krajnjem korisniku, pri čemu nije obrazložilo navedeno postupanje valjanim razlozima, a koji propust je, prema mišljenju tužitelja, doveo i do povrede temeljnog načela materijalne istine. Tužitelj dodaje i druge razloge zbog kojih smatra da je tuženo tijelo pobliže opisanim postupanjem povrijedilo pravila postupka.

Konačno tvrdi da u predmetnom slučaju niti na koji način nije mogao biti sudionik u pružanju protuzakonite usluge od strane navedenog operatora, jer je kao pristupni operator u cijelosti ispunio svoje zakonske i ugovorne obveze prema pretplatniku i drugim operatorima, te je omogućio pozivanje brojeva na kojima se pružaju usluge s dodanom vrijednosti. Osim povrede načela materijalne istine propisanog člankom 7. Zakona o općem upravnom postupku, tužitelj dodaje da je tuženo tijelo povrijedilo i druge odredbe tog Zakona, konkretno odredbu članka 135. stavka 1. i odredbu članka 136. stavka 1. istog Zakona zbog kojih razloga predlaže Sudu da tužbu tužitelja uvaži i osporenu odluku poništi.

Tuženo tijelo u odgovoru na tužbu prigovara svim navodima iz tužbe, te ističe da tužitelj ima sklopljen pretplatnički ugovor o pružanju javno dostupnih elektroničkih komunikacijskih usluga s korisnikom, te korisnik putem mreže tužitelja ostvaruje pristup javno dostupnim komunikacijskim uslugama za koje mu onda tužitelj izdaje račun. S druge strane, da bi pružalo usluge s dodanom vrijednosti trgovačko društvo MAG-D.R.I.V.E. d.o.o. iz Zagreba se, kao operator usluga s dodanom vrijednosti, putem mreže OT Optima Telekom d.d., svog pristupnog operatora, spaja na javnu komunikacijsku mrežu.

Nadalje navodi da ne pronalazi ništa sporno u činjenici da mu se korisnik obratio sa zahtjevom za rješavanje spora, jer je zakonodavac korisniku omogućio dodatnu zaštitu putem Hrvatske agencije za elektroničke komunikacije kao nacionalne neovisne regulatorne agencije nadležne, između ostalog, za rješavanje sporova između korisnika operatora na način propisan člankom 51. Zakona o elektroničkim komunikacijama i odredbama Pravilnika. Tuženo tijelo navodi da je korisniku, nakon što je iskoristio svoje pravo pred operatorima u svezi prigovora na iznos kojim je zadužen za pruženu uslugu u skladu s odredbama članka 50. Zakona o elektroničkim komunikacijama, ostala mogućnost da se obrati Agenciji, a koja je postupala u skladu s odredbama mjerodavnih zakona i propisa donesenih na temelju istih, te je poštujući pravila postupka zatraženo očitovanje svih operatora uključenih u proces pružanja i korištenja usluge, dakle, očitovanja tužitelja, Optima Telekoma d.d. i MAG-D.R.I.V.E. d.o.o.

Nadalje navodi da je na temelju svih činjenica iznesenih u postupku utvrđeno da se radi o nezakonitoj usluzi, samim time i obračunu i naplati nezakonite usluge. Uzimajući u obzir da u konkretnom slučaju nitko ne osporava da je došlo do utvrđenih nezakonitosti, te uzimajući u obzir činjenicu da je tužitelj ovlašteni operator s kojim korisnik ima sklopljen pretplatnički ugovor o pružanju javno dostupnih komunikacijskih usluga, te da tužitelj izdaje račun korisniku za obavljene usluge, to je i obvezan tužitelj korisniku otpisati navedeni sporni iznos računa, odnosno, ako je račun već podmiren obvezan je izvršiti povrat novca korisniku. Tuženo tijelo ističe da je tužitelj jedini operator koji u nastaloj situaciji može u skladu s člankom 22. stavkom 10. Pravilnika ispraviti račun na kojem je došlo do obračuna i naplate nezakonite usluge, te da je tužitelj taj koji će ako korisnik ne podmiri račun, jedini izvršavati prisilnu naplatu.

Također ističe da su odredbom članka 22. Pravilnika propisane obveze operatora u slučajevima prigovora i traženja naknade, obveza operatora na administrativnu provjeru zaduženog iznosa, detaljna provjera tehničke ispravnosti mreže i opreme, te provjera dostupnosti pretplatničke linije po prigovoru korisnika. Smatra u odnosu na prigovor tužitelja za uključivanje MAG-D.R.I.V.E. d.o.o. u postupak, da za isto nije bilo osnove, s obzirom na to da je nesporno utvrđeno postojanje nepravilnosti koja se može ispraviti jedino na način da izdavatelj računa, dakle tužitelj, kao sudionik u pružanju protuzakonite usluge isti ispravi, a da tužitelj ima pravo sva potraživanja, koja ne ostvaruje zbog nezakonitog postupanja druge ugovorene strane, u ovom slučaju MAG-D.R.I.V.E. d.o.o. zahtijevati u posebnom postupku pred nadležnim tijelima, jer pravni odnos između tužitelja i drugih operatora uređenih njihovim međusobnim ugovorom nije predmet ovog postupka. Tuženo tijelo ističe da nije isključeno pravo tužitelja da pokrene regulatorni spor pred Agencijom u smislu odredbe članka 20. Zakona o elektroničkoj komunikaciji. Nadalje, osporava prigovor tužitelja o dugotrajnosti vođenja postupka ističući da su navedene tvrdnje paušalne i neutemeljene jer su poduzete sve radnje koje se odnose na utvrđivanje činjenica i okolnosti koje su bile važne za rješavanje upravne stvari. Osporava i navode tužitelja da je činjenično stanje nepotpuno i nepravilno utvrđeno.

Predlaže Sudu da tužbu tužitelja odbije kao neosnovanu.

Zainteresirana Gordana Ban iz Zagreba Sudu nije dostavila odgovor na tužbu.

Tužba nije osnovana.

Prema odredbi članka 49. stavka 4. Zakona o elektroničkim komunikacijama (»Narodne novine«, broj: 73/08) ako pretplatnik podnese prigovor operatoru javno dostupnih telefonskih usluga na iznos kojim je zadužen za pruženu uslugu s dodanom vrijednosti, ili prigovor na kakvoću pružene usluge u skladu s člankom 50. ovog Zakona, operator javno dostupnih telefonskih usluga će prigovor pretplatnika, nakon provjere, proslijediti operatoru usluga s dodanom vrijednosti, u roku od petnaest dana od dana zaprimanja tog prigovora. Stavkom 5. navedenog članka Zakona propisano je da u slučaju iz stavka 4. ovog članka operator javno dostupnih telefonskih usluga mora dostaviti operatoru usluga s dodanom vrijednosti ime i prezime i adresu, naziv i sjedište pretplatnika, te provjerene podatke o spornom računu ili usluzi, a stavkom 6. istoga članka Zakona, propisano je da operator usluga s dodanom vrijednosti mora prigovor iz stavka 4. ovog članka riješiti u skladu s člankom 50. ovog Zakona. Prema stavku 7. navedenog članka Zakona primjena obveze iz stavaka 4. i 5. ovog članka pobliže se uređuje međusobnim ugovorom koji sklapaju operatori javno dostupnih telefonskih usluga i operator usluga s dodanom vrijednošću. Osnovne odredbe tog ugovora sastavni su dio općih uvjeta poslovanja operatora javno dostupnih telefonskih usluga.

Odredbom članka 22. Pravilnika o načinu i uvjetima obavljanja djelatnosti elektroničkih komunikacijskih mreža i usluga (»Narodne novine«, broj: 154/08) propisane su obveze operatora javnih komunikacijskih usluga u svezi s prigovorom i traženjem naknade.

Stavkom 7. članka 22. Pravilnika, propisano je da u slučaju podnošenja prigovora iz stavka 1. ovoga članka, a kada se prigovor odnosi na usluge čiji davatelj je operator različit od operatora koji je izdao račun, operator izdavatelj računa je dužan postupiti u skladu sa stavcima 3. i 4. ovoga članka, te ako utvrdi da ne postoji administrativna ili tehnička pogreška na njegovoj strani, prigovor pretplatnika s potpunom dokumentacijom proslijediti operatoru koji je pružao uslugu na koju se navedeni prigovor odnosi. Nakon zaprimljenog prigovora operator koji je pružio spornu uslugu dužan je postupiti u skladu s ovim Pravilnikom, te o provedenom postupku obavijestiti podnositelja prigovora i operatora koji je izdao račun. Prema stavku 10. navedenog članka Pravilnika, pretplatniku koji je podnio prigovor iz stavka 1. ovog članka, operator izdaje novi račun za obavljene usluge ako se provjerom utvrdi da je u razdoblju, na koje se odnosi prigovor, postojala tehnička ili koja druga neispravnost, prijevara ili zlouporaba za koju je utvrđeno da je uzrokovala povećano zaduženje. Ako je račun već plaćen u cijelosti, pretplatniku se vraća više zaračunati iznos, ili se za taj iznos umanjuje račun za prvo sljedeće razdoblje.

Iz podataka spisa predmeta proizlazi da je pretplatnica, odnosno korisnica usluge, navela da je prilikom pozivanja broja 060 808703 došlo do zlouporabe, s obzirom na to da je prilikom pozivanja spornog broja dobivala signal »zauzeća linije«, te iako da nije ostvarila poziv da joj je isti naplaćen. U prilog tome je korisnica priložila sporni račun za navedenu uslugu i ispis poziva za mjesec siječanj 2009. te je tuženo tijelo uvidom u priloženu dokumentaciju uključujući i sporni račun utvrdilo da je obračunato 542 poziva prema rečenom broju, odnosno usluga s dodanom vrijednosti.

Radi navedenog je tuženo tijelo tražilo očitovanje od operatora HT-a, MAG-D.R.I.V.E.-a, i Optime telekoma, radi utvrđenja da li su navedeni operatori postupili sukladno članku 49. stavku 3. Zakona o elektroničkim komunikacijama, te članku 7. stavku 1. i 2. Dodatka 5. Pravilnika o načinu i uvjetima obavljanja djelatnosti elektroničkih komunikacijskih mreža i usluga. Sukladno traženom navedeni su operatori dostavili svoja očitovanja na prigovor korisnice kao i traženu dokumentaciju, uključujući i dostavu ispisa za broj 060 808703 na temelju koje je tuženo tijelo utvrdilo da u odnosu na naprijed navedeni broj poziva prema rečenom broju nije dana najavna poruka o cijeni poziva i početku naplate niti je korisnici omogućen prekid poziva u roku od najmanje 2 sekunde nakon najavne poruke, a prije početka naplate poziva u kojem slučaju bi mogla na vrijeme odustati od uporabe usluge. Stoga da se na taj način registrirani pozivi ne smatraju ostvarenim pozivima, te se nisu smjeli naplatiti pretplatnici.

Tuženo je tijelo nakon provedene usmene rasprave ispitalo sve činjenice u postupku odlučne za pravilno rješenje ove upravne stvari, te ocijenilo da su međusobni odnosi tužitelja, Optima Telekoma d.d. i MAG-D.R.I.V.E. d.o.o. u vezi s plaćanjem naknade za korištenje javne komunikacijske mreže uređeni njihovim međusobnim ugovorima, što nije predmet ovog postupka te iako se u konkretnom slučaju za pružanje i korištenje usluge s dodanom vrijednosti radi o sudjelovanju više operatora koji svoje međusobne odnose reguliraju međusobnim ugovorima s obzirom na to da je utvrđeno da je usluga s dodanom vrijednosti pružena suprotno pozitivnim propisima, da je svaki sudionik u pružanju protuzakonite usluge dužan snositi svoj dio odgovornosti.

Stoga je tuženo tijelo zaključilo da tužitelj svoja potraživanja, koja ne ostvaruje zbog nezakonitog postupanja druge ugovorne strane u konkretnom slučaju MAG-D.R.I.V.E. d.o.o. može ostvariti u posebnom postupku pred nadležnim tijelima, međutim, da je tužitelj jedini operator koji sukladno s člankom 22. stavkom 10. Pravilnika može ispraviti račun na kojem je došlo do obračuna i naplate nezakonite usluge jer je taj račun upravo i izdao.

Slijedom navedenog, proizlazi da je na temelju činjeničnog stanja utvrđenog u postupku te pravilnom primjenom citiranih zakonskih odredaba tuženo tijelo osnovano zaključilo da operator usluga s dodanom vrijednosti nije postupio sukladno članku 7. Dodatka 5. Pravilnika o načinu i uvjetima obavljanja djelatnosti elektroničkih komunikacijskih mreža i usluga, jer nije osigurao da se na početku svakog poziva, a prije početka pružanja usluge najavi cijena poziva i početak naplate, nije omogućio prekid poziva nakon najave iz prethodnog stavka, u roku od najmanje dvije sekunde, a prije početka naplate poziva, kako bi korisnik mogao pravovremeno odustati od uporabe usluge, te je za navedeni broj poziva, koji su trajali duže od 3 sekunde dao tonsku signalizaciju »zauzeća linije« čime su na nezakonit način registrirani pozivi i naplaćeni.

Nakon takvog utvrđenja zlouporabe, koja je nadalje uzrokovala i povećano zaduženje pretplatnice, tuženo tijelo je pravilno naložilo da je tužitelj dužan sukladno odredbi članka 22. stavka 10. Pravilnika izdati novi račun za obavljanje javne komunikacijske usluge umanjen za navedene pozive koji su nastali na temelju zlouporabe, odnosno zbog postupanja suprotnog članku 7. Dodatka 5. Pravilnika.

Slijedom navedenog, Sud je ocijenio da je tuženo tijelo prilikom donošenja Odluke pravilnom primjenom zakona i propisa utemeljenih na zakonu, pravilno i potpuno utvrdilo činjenično stanje zbog čega donošenjem osporene Odluke nije povrijedilo zakon na štetu tužitelja.

Trebalo je stoga, na temelju članka 42. stavka 2. Zakona o upravnim sporovima (»Narodne novine«, broj 53/91, 9/92 i 77/92), tužbu odbiti kao neosnovanu.

Objava presude u »Narodnim novinama« i na internetskim stranicama Agencije temelji se na odredbi članka 17. stavka 7. Zakona o elektroničkim komunikacijama.

Broj: Us-11138/2010-4
Zagreb, 18. svibnja 2011.

Predsjednica vijeća
mr. sc. Inga Vezmar Barlek, v. r.

Presuda, NN 100/2011-2067