## Odluka Ustavnog suda Republike Hrvatske broj: U-III-5085/2012 i U-III-5128/2012 od 28. veljače 2013.

### NN 35/2013 (25.3.2013.), Odluka Ustavnog suda Republike Hrvatske broj: U-III-5085/2012 i U-III-5128/2012 od 28. veljače 2013.

USTAVNI SUD REPUBLIKE HRVATSKE

653

Ustavni sud Republike Hrvatske, u Drugom vijeću za odlučivanje o ustavnim tužbama, u sastavu sutkinja Snježana Bagić, predsjednica Vijeća, te suci Mato Arlović, Marko Babić, Ivan Matija, Duška Šarin i Miroslav Šeparović, članovi Vijeća, u postupku koji su ustavnom tužbom pokrenuli društvo Z.-T. d.d. V. i A. L. iz S., koje zastupa M. H., odvjetnik u V., na sjednici održanoj 28. veljače 2013. jednoglasno je donio

ODLUKU

I. Ustavne tužbe se usvajaju.

II. Ukida se rješenje Visokog prekršajnog suda Republike Hrvatske broj: Gž-1468/2011 od 3. srpnja 2012. i predmet se vraća Visokom prekršajnom sudu Republike Hrvatske na ponovno suđenje.

III. Ova odluka objavit će se u »Narodnim novinama«.

Obrazloženje

I. POSTUPAK PRED USTAVNIM SUDOM

1. Ustavnu tužbu s prijedlogom za odgodu ovrhe podnijelo je društvo Z.-T. d.d. V., koje pred Ustavnim sudom zastupa M. H., odvjetnik u V. (u daljnjem tekstu: prvopodnositelj). Ustavna tužba je pravodobna i dopuštena.

Ustavna tužba prvopodnositelja zavedena je pod ustavnosudski broj: U-III-5085/2012.

1.1. Ustavnu tužbu s prijedlogom za odgodu ovrhe podnio je i A. L. iz S., kojeg pred Ustavnim sudom zastupa M. H., odvjetnik u V. (u daljnjem tekstu: drugopodnositelj). Ustavna tužba je pravodobna i dopuštena.

Ustavna tužba drugopodnositelja zavedena je pod ustavnosudski broj: U-III-5128/20012.

1.2. Podnositelji u ustavnoj tužbi tvrde da su im sudskom odlukom povrijeđena ustavna prava zajamčena Ustavom Republike Hrvatske (»Narodne novine« broj 56/90., 135/97., 113/00., 28/01. i 76/10.).

Ustavnu tužbu podnose protiv rješenja Visokog prekršajnog suda Republike Hrvatske (u daljnjem tekstu: drugostupanjski sud) broj: Gž-1468/2011 od 3. srpnja 2012. (u daljnjem tekstu: osporeno rješenje).

Osporenim rješenjem odbačena je kao nepravodobna žalba podnositelja izjavljena protiv presude Prekršajnog suda u Varaždinu, Stalne službe u Ivancu broj: Pp 06 G-10230/10 od 28. siječnja 2011. (u daljnjem tekstu: prvostupanjska presuda).

1.3. Za potrebe ustavnosudskog postupka, a na temelju članka 69. alineje 3. Ustavnog zakona o Ustavnom sudu Republike Hrvatske (»Narodne novine« broj 99/99., 29/02. i 49/02. – pročišćeni tekst, u daljnjem tekstu: Ustavni zakon) zatražena je dostava spisa Prekršajnog suda u Varaždinu, Stalne službe u Ivancu broj: Pp 06 G-10230/10.

II. ČINJENICE I OKOLNOSTI PREDMETA

2. Prekršajni postupak pokrenut je na temelju optužnog prijedloga Državnog inspektorata, Područne jedinice Varaždin, Odjela za nadzor u području radnih odnosa i zaštite na radu, Odsjeka za nadzor u području zaštite na radu, klasa: 115-02/10-01-51, ur.broj: 556-15-02-02/21-10-7 od 23. veljače 2010., zbog povrede članka 72. stavka 1. i članka 34. stavka 2. Zakona o zaštiti na radu (»Narodne novine« broj 59/96., 94/96., 114/03., 100/04., 86/08., 116/08. i 75/09.).

2.1. Prvostupanjskom presudom podnositelji su proglašeni krivima za prekršaje koji su im stavljeni na teret te su kažnjeni novčanom kaznom.

2.2. Protiv prvostupanjske presude podnositelji su izjavili žalbu, koju je drugostupanjski sud odbacio kao nepravodobnu.

Mjerodavni dio osporenog rješenja glasi:

»Uvidom u prvostupanjski spis, ovaj Sud je utvrdio da je I-okr. primio presudu dana 2. veljače 2011. godine, II.-okr. dana 3. veljače 2011. godine, a branitelj okrivljenika je primio pobijanu presudu dana 7. veljače 2011., dok je žalba okrivljenika podnesena preporučenom pošiljkom dana 18. veljače 2011. godine, dakle, nakon propisanog roka od osam dana od dana primitka presude od strane branitelja, kojem je kasnije izvršena dostava, pa rok za podnošenje pravnog lijeka teče od iste, u smislu odredbe članka 146. stavka 6. Prekršajnog zakona.

Kako su okrivljenici propustili rok od osam dana za podnošenje žalbe jer je zadnji dan roka bio dana 15. veljače 2011. godine, ovaj Sud je primjenjujući odredbu članka 204. stavka 1. Prekršajnog zakona žalbu okrivljenika odbacio kao nepravodobnu.«

2.3. Nakon što su uredno zaprimili osporeno rješenje podnositelji su, na temelju članka 62. Ustavnog zakona, Ustavnom sudu podnijeli tužbu sa zahtjevom da Ustavni sud usvoji ustavne tužbe i ukine osporeno rješenje.

III. PRIGOVORI PODNOSITELJA

3. Podnositelji smatraju da im je osporenim rješenjem povrijeđeno ustavno pravo na žalbu, zajamčeno člankom 18. stavkom 1. Ustava.

Povredu navedenog ustavnog prava obrazlažu istovjetnim razlozima koji se u bitnom svode na tvrdnju da je žalba, suprotno utvrđenju drugostupanjskog suda, predana »direktno u prijemnom kancelu Prekršajnog suda u Varaždinu dana 15. veljače 2011.,. dakle unutar zakonskog roka od 8 dana ...«

IV. MJERODAVNO PRAVO

4. Članak 191. stavak 1., zatim članak 199. stavak 1. i članak 204. stavak 1. Prekršajnog zakona (»Narodne novine« broj 107/07.) glase:

»1. ŽALBA PROTIV PRESUDE PRVOSTUPANJSKOG SUDA

Opće odredbe

Članak 191.

(1) Ako ovim Zakonom nije određeno drukčije, protiv presude prvostupanjskog suda ovlaštene osobe mogu podnijeti žalbu u roku od osam dana od dana dostave prijepisa presude.

(...)«

Postupak po žalbi

Članak 199.

(1) Žalba se podnosi sudu koji je izrekao prvostupanjsku presudu u dovoljnom broju primjeraka za prvostupanjski i drugostupanjski sud.

(...)«

Odbacivanje žalbe

Članak 204.

(1) Žalba će se odbaciti rješenjem kao nepravodobna ako se utvrdi da je podnesena nakon zakonskog roka.

(...)«

V. OCJENA USTAVNOG SUDA

5. Ustavna je obveza Ustavnog suda zaštita ustavnih prava podnositelja ustavnih tužbi u slučajevima kad su ta prava povrijeđena presudom suda ili drugim pojedinačnim aktom nadležnog tijela državne ili javne vlasti. Ustaljeno je stajalište Ustavnog suda da je zadaća u prvom redu nadležnih tijela državne i javne vlasti da tumače i primjenjuju pravo. Uloga Ustavnog suda ograničena je na ispitivanje jesu li učinci takvog tumačenja odnosno primjene prava suglasni s Ustavom i jesu li u konkretnom slučaju doveli do povrede ustavnih prava podnositelja ustavne tužbe. U postupcima pokrenutim ustavnom tužbom, Ustavni sud se u pravilu ne upušta u ispitivanje činjenica, jer njegova zadaća nije bavljenje pogreškama o činjenicama ili o pravu, osim ako i u mjeri u kojoj te pogreške mogu povrijediti ljudska prava i temeljene slobode zajamčene Ustavom. Ustavni sud u tom smislu svoje odluke zasniva na činjenicama utvrđenim u sudskom postupku, osim ako podnositelj ustavne tužbe ne iznese ozbiljnije, relevantne i dostatne razloge zbog kojih je od tog pravila potrebno odstupiti.

6. Polazeći od prigovora podnositelja, Ustavni sud primjećuje da su prigovori podnositelja usmjereni prema pogrešnoj ocjeni drugostupanjskog suda o (ne)pravodobnosti žalbe izjavljene protiv prvostupanjske presude, zbog čega je prema ocjeni Ustavnog suda, za prosudbu osnovanosti ustavne tužbe podnositelja mjerodavan članak 29. stavak 1. Ustava.

6.1. Mjerodavni dio članka 29. stavka 1. Ustava glasi:

»Članak 29.

Svatko ima pravo da zakonom ustanovljeni neovisni i nepristrani sud pravično i u razumnom roku odluči o njegovim pravima i obvezama (...)

(...)«

6.2. Sadržaj ustavnog prava zajamčenog člankom 29. stavkom 1. Ustava ograničen je na jamstva pravičnog suđenja. Sukladno tome, ocjenjujući navode ustavne tužbe sa stajališta tog ustavnog prava, Ustavni sud ispituje eventualno postojanje povreda u postupcima pred sudovima i na temelju toga ocjenjuje je li postupak – razmatran kao jedinstvena cjelina – bio vođen na način koji je podnositelju osigurao pravično suđenje. Ustavni sud napominje da članak 29. stavak 1. Ustava osigurava svakome pravo da od suda zatraži i dobije djelotvornu sudsku zaštitu u vezi sa svojim pravima ili obvezama. Riječ je o »pravu na sud«, kojemu je važan aspekt i pravo na pristup sudu.

Nesporno je da pravo na pristup sudu nije i ne može biti apsolutno. Ono je podvrgnuto ograničenjima (osobito kad je riječ o pretpostavkama koje se tiču dopuštenosti ulaganja pravnih sredstava), budući da po samoj svojoj naravi zahtijeva regulaciju države, koja u tom pitanju ima izvjesnu slobodu procjene. Ta ograničenja, međutim, ne smiju umanjiti pristup sudu na takav način ili do takve mjere da time bude narušena sama bit »prava na sud«.

7. U konkretnom slučaju, drugostupanjski sud je žalbu podnositelja odbacio kao nepravodobnu utvrdivši da je žalba podnesena preporučenom pošiljkom 18. veljače 2011., nakon isteka zakonom propisanog roka za podnošenje žalbe.

7.1. Uvidom u osporeno rješenje Ustavni sud primjećuje da je prema utvrđenju drugostupanjskog suda prvopodnositelj prvostupanjsku presudu zaprimio 2. veljače 2011., zatim drugopodnositelj 3. veljače 2011., a njihov branitelj 7. veljače 2011. Nadalje, drugostupanjski sud je utvrdio da je žalba podnositelja podnesena preporučenom pošiljkom 18. veljače 2011. dok je zadnji dan roka za izjavljivanje žalbe bio 15. veljače 2011.

7.2. Uvidom u pribavljeni spis, Ustavni sud je utvrdio da su podnositelji žalbu protiv prvostupanjske presude izjavili putem branitelja na način da su žalbu, naslovljenu na »Prekršajni sud u Varaždinu, Stalna služba u Ivancu«, predali neposredno Prekršajnom sudu u Varaždinu (15. veljače 2011.), a koji je žalbu zatim preporučenom pošiljkom 18. veljače 2011. uputio Stalnoj službi u Ivancu. Stoga je pogrešno utvrđenje drugostupanjskog suda da je žalba podnesena preporučenom pošiljkom (vidi točku 2.2. obrazloženja ove odluke).

Slijedom navedenog, Ustavni sud prihvaća navode podnositelja da žalbu protiv prvostupanjskog rješenja nisu uputili preporučenom pošiljkom već da su je neposredno predali putem nadležnog suda. Uvidom u pribavljeni spis, a posebno u uputu o pravnom lijeku u prvostupanjskoj presudi, Ustavni sud primjećuje da žalba podnositelja nije podnesena sukladno uputi o pravnom lijeku.

8. Međutim, iako podnositelji nisu postupili u skladu s uputom o pravnom lijeku i žalbu podnijeli putem Stalne službe u Ivancu (kao ustrojstvene jedinice Prekršajnog suda u Varaždinu), Ustavni sud ocjenjuje da je drugostupanjski sud, odlučujući o žalbi podnositelja, propustio uzeti u obzir činjenicu da je žalba pravodobno podnesena neposredno Prekršajnom sudu u Varaždinu, kao sudu prvog stupnja nadležnom za odlučivanje u ovoj pravnoj stvari.

Navedenim propustom drugostupanjski sud onemogućio je podnositeljima pristup sudu pa je ocjena Ustavnog suda da je u konkretnom slučaju došlo do povrede prava podnositelja na pravično suđenje, zajamčeno člankom 29. stavkom 1. Ustavom.

Slijedom navedenog, a na temelju članaka 73. i 76. stavka 1. Ustavnog zakona, odlučeno je kao u izreci.

9. Budući da je Ustavni sud o ustavnoj tužbi donio meritornu odluku, o prijedlogu podnositelja za odgodu ovrhe nije odlučivao.

10. Objava ove odluke temelji se na članku 29. Ustavnog zakona.

Broj: U-III-5085/2012

U-III-5128/2012

Zagreb, 28. veljače 2013.

USTAVNI SUD REPUBLIKE HRVATSKE

Predsjednica Vijeća

Snježana Bagić, v. r.

Odluka, NN 35/2013-653