### NN 109/2019 (13.11.2019.), Rješenje Ustavnog suda Republike Hrvatske broj: U-III-3459/2018 od 9. rujna 2019.

Ustavni sud Republike Hrvatske

2208

Ustavni sud Republike Hrvatske, u Trećem vijeću za rješavanje pretpostavki za odlučivanje o ustavnim tužbama, u sastavu sudac Mario Jelušić, predsjednik Vijeća, te suci Andrej Abramović i Snježana Bagić, članovi Vijeća, u postupku koji je ustavnom tužbom pokrenuo Ivan Kobaš iz Zagreba, kojeg zastupa Verica Šuster, odvjetnica u Odvjetničkom društvu Šuster, Kobaš, Buntić d.o.o. u Zagrebu, na sjednici održanoj 9. rujna 2019. jednoglasno je donio

RJEŠENJE

I. Ustavna tužba se odbacuje.

II. Ovo rješenje objavit će se u »Narodnim novinama«.

Obrazloženje

1. Ustavna tužba podnesena je u povodu presude i rješenja Visokog upravnog suda Republike Hrvatske broj: Usž-3728/17-2 od 25. travnja 2018.

2. U ustavnoj tužbi navodi se da su osporenim pojedinačnim aktom podnositelju povrijeđena ustavna prava zajamčena člancima 18. stavkom 1., 19. stavkom 2., 26., 29. stavkom 1. i 48. stavkom 1. Ustava Republike Hrvatske (»Narodne novine« broj 56/90., 135/97., 113/00., 28/01., 76/10. i 5/14.).

Ne postoje pretpostavke za odlučivanje o biti stvari.

3. Člankom 71. stavcima 1. i 2. Ustavnog zakona o Ustavnom sudu Republike Hrvatske (»Narodne novine« broj 99/99., 29/02. i 49/02. – pročišćeni tekst; u daljnjem tekstu: Ustavni zakon) propisano je:

»Članak 71.

(1) Vijeće, odnosno sjednica Ustavnog suda ispituje samo one povrede ustavnih prava koje su istaknute u ustavnoj tužbi.

(2) Ustavna tužba neće se uzeti u razmatranje u slučaju kad se ne radi o povredi ustavnog prava.

(...)«

Člankom 32. Ustavnog zakona propisano je:

»Članak 32.

Ustavni sud će rješenjem odbaciti ... ustavnu tužbu … kad ne postoje pretpostavke za odlučivanje o biti stvari.«

Pod »odlučivanjem o biti stvari«, u smislu članka 32. Ustavnog zakona, razumijeva se odlučivanje o ustavnopravnoj biti stvari.

4. Sukladno Ustavu i Ustavnom zakonu, Ustavni sud nije tijelo sudbene vlasti, ne provodi sudski postupak i ne odlučuje meritorno o sudskim stvarima. Ustavni sud posebno je tijelo utemeljeno Ustavom radi zaštite pojedinačnih ljudskih prava i temeljnih sloboda (ustavnih prava) u postupku pokrenutom ustavnom tužbom.

5. Ustavna tužba nije redovni ili izvanredni pravni lijek u sustavu domaćih pravnih lijekova. Ona je posebno ustavnopravno sredstvo zaštite ustavnih prava u pojedinačnim slučajevima. Stoga nije dostatno pozvati se u ustavnoj tužbi na povrede koje su rezultat navodnih nezakonitosti što ih je počinilo nadležno tijelo ili sud u sudskom postupku. Protiv takvih nezakonitosti pravnu zaštitu pružaju redovni i specijalizirani sudovi u postupcima ustrojenim u više stupnjeva sudske zaštite. One, iznimno, mogu biti i predmet ispitivanja pred Ustavnim sudom, ali samo ako i u mjeri u kojoj mogu povrijediti ljudska prava i temeljne slobode zaštićene Ustavom.

U ustavnoj tužbi, također, nije dostatno ponoviti razloge koji su već istaknuti u žalbenim ili revizijskim postupcima pred sudom niti je dostatno samo navesti ustavna prava koja se smatraju povrijeđenima. Ustavna tužba mora sadržavati konkretne i obrazložene razloge eventualne povrede određenog ustavnog prava.

6. U konkretnom slučaju osporenom drugostupanjskom presudom poništena je prvostupanjska presuda Upravnog suda u Zagrebu broj: Usl-4025/15-9 od 21. rujna 2017. kojom je odbijen kao neosnovan tužbeni zahtjev podnositelja (tužitelja) za poništenje Liste prvenstva za najam stana iz programa poticajne stanogradnje Agencije za pravni promet i posredovanje nekretninama i odluke Agencije o prigovoru podnositelja protiv te Liste prvenstva, te je nadalje osporenim rješenjem odbačena tužba podnositelja.

Tako je odlučeno jer je ocijenjeno da osporena Lista prvenstva za najam stana kao i odluka tužene Agencije za pravni promet i posredovanje nekretninama kojom je odbijen prigovor podnositelja protiv Liste prvenstva, nisu upravni akti u smislu članka 2. stavka 2. i 3. stavka 1. točke 1. Zakona o upravnim sporovima (»Narodne novine« broj 20/10., 143/12., 152/14., 54/16. i 29/17.), odnosno da se ne radi o stvari koja može biti predmet upravnog spora.

Ograničavajući se na ispitivanje navodne povrede ustavnog prava na pošteno suđenje i pravičnost postupka u cjelini, Ustavni sud primjećuje da je sud za donošenje osporene odluke dao dostatne i relevantne razloge, te nema nikakvih naznaka da bi u tom smislu odluke sudova bile arbitrarne ili očito nepravilne.

Podnositelj u ustavnoj tužbi nije pokazao da Visoki upravni sud u postupanju ili pri donošenju odluke nije poštovao odredbe Ustava o ljudskim pravima i temeljnim slobodama, odnosno da je proizvoljno protumačio mjerodavne odredbe zakona ili drugih propisa.

Ustavni sud ocjenjuje da su prigovori podnositelja očito neosnovani te da konkretan slučaj ne otvara pitanje ostvarenja ustavnih prava podnositelja. Ustavni sud stoga utvrđuje da ne postoji ustavnopravna bit stvari o kojoj bi Ustavni sud odlučivao.

7. Slijedom navedenog, na temelju članka 32. Ustavnog zakona riješeno je kao u točki I. izreke.

8. Objava ovog rješenja (točka II. izreke) temelji se na članku 29. Ustavnog zakona.

Broj: U-III-3459/2018

Zagreb, 9. rujna 2019.

USTAVNI SUD REPUBLIKE HRVATSKE

Predsjednik Vijeća
 dr. sc. Mario Jelušić, v. r.