## Odluka Ustavnog suda Republike Hrvatske broj: U-IIIA-4936/2012 od 4. travnja 2013.

### NN 50/2013 (29.4.2013.), Odluka Ustavnog suda Republike Hrvatske broj: U-IIIA-4936/2012 od 4. travnja 2013.

50 29.04.2013 Odluka Ustavnog suda Republike Hrvatske broj: U-IIIA-4936/2012 od 4. travnja 2013.

USTAVNI SUD REPUBLIKE HRVATSKE

1014

Ustavni sud Republike Hrvatske, u Prvom vijeću za odlučivanje o ustavnim tužbama, u sastavu sudac Marko Babić, predsjednik Vijeća, te suci Mato Arlović, Slavica Banić, Mario Jelušić, Davor Krapac i Aldo Radolović, članovi Vijeća, u postupku koji je ustavnom tužbom pokrenula G. B. d.d., u stečaju, O., koju zastupa stečajni upravitelj V. R., dipl. oec., na sjednici održanoj 4. travnja 2013. jednoglasno je donio

ODLUKU

I. Ustavna tužba se usvaja.

II. Vrhovni sud Republike Hrvatske dužan je donijeti odluku u predmetu koji se vodi pred tim sudom pod poslovnim brojem: Revt-73/08 u najkraćem mogućem roku, ali ne duljem od šest (6) mjeseci, računajući od prvog idućeg dana nakon objave ove odluke u »Narodnim novinama«.

III. Na temelju članka 63. stavka 3. Ustavnog zakona o Ustavnom sudu Republike Hrvatske (»Narodne novine« broj 99/99., 29/02. i 49/02. – pročišćeni tekst), podnositeljici ustavne tužbe, G. B. d.d., u stečaju, O., T. A. S. 7, određuje se primjerena naknada zbog povrede ustavnog prava iz članka 29. stavka 1. Ustava Republike Hrvatske (»Narodne novine« broj 56/90., 135/97., 113/00., 28/01. i 76/10.) u iznosu od 26.600,00 kuna.

IV. Naknada iz točke III. izreke ove odluke bit će isplaćena iz državnog proračuna u roku od tri (3) mjeseca od dana podnošenja zahtjeva podnositeljice Ministarstvu pravosuđa Republike Hrvatske za njezinu isplatu.

V. Ova odluka objavit će se u »Narodnim novinama«.

Obrazloženje

1. Na temelju članka 63. Ustavnog zakona o Ustavnom sudu Republike Hrvatske (»Narodne novine« broj 99/99., 29/02. i 49/02. – pročišćeni tekst; u daljnjem tekstu: Ustavni zakon) podnositeljica je 26. rujna 2012. podnijela ustavnu tužbu smatrajući da u parničnom postupku, koji se vodi u povodu revizije pred Vrhovnim sudom Republike Hrvatske (u daljnjem tekstu: Vrhovni sud) pod brojem: Revt-73/08 nije donesena odluka u razumnom roku čime joj je povrijeđeno njezino pravo na suđenje u razumnom roku, zajamčeno člankom 29. stavkom 1. Ustava Republike Hrvatske (»Narodne novine« broj 56/90., 135/97., 113/00., 28/01. i 76/10.).

I. ČINJENICE VAŽNE ZA USTAVNOSUDSKI POSTUPAK

2. Ustavni sud je u postupku pokrenutom ustavnom tužbom, primjenom članka 63. Ustavnog zakona, na temelju navoda ustavne tužbe i uvida u spis Trgovačkog suda u Zagrebu broj: P-6659/2000, utvrdio sljedeće pravno relevantne činjenice za odlučivanje o povredi ustavnog prava podnositeljice zajamčenog člankom 29. stavkom 1. Ustava.

Parnični postupak pokrenut je 26. svibnja 1998. pred Općinskim sudom u Samoboru tužbom tužitelja D. V., I. P., M. P. protiv podnositeljice kao I. tuženika i II. tuženika E. B.&B d.d. Z., koji se vodio pod brojem P-421/98, radi poništenja ugovora sa prijedlogom za izdavanje privremene mjere.

Podneskom od 17. rujna 1998. tužitelji su preinačili tužbu i proširili tužbeni zahtjev i dostavili punomoć za zastupanje.

Ročište zakazano za 28. listopada 2008. odgođeno je zbog bolesti suca.

Iduće ročište održano je 1. prosinca 1998. na kojem su podnositeljica i II. tuženik predali u spis pisani odgovor na tužbu koji je pročitan na ročištu.

Podneskom od 10. prosinca 1998. tužitelji su se očitovali na odgovor na tužbu podnositeljice i II. tuženika.

Podneskom od 9. veljače 1999. tužitelji požuruju postupanje suda.

Općinski sud u Samoboru rješenjem broj: P-421/98 od 16. veljače 1999. proglasio se mjesno nenadležnim i ustupio predmet nadležnom Općinskom sudu u Osijeku sukladno dopisu suda od 17. ožujka 1999.

Nakon toga ročište za glavnu raspravu održano je 12. studenoga 1999. pred Općinskim sudom u Osijeku pod brojem P-455/99, a na kojem se sud rješenjem oglasio stvarno nenadležnim i ustupio spis stvarno i mjesno nadležnom Trgovačkom sudu u Zagrebu sukladno dopisu od 6. prosinca 1999.

Dopisom Trgovačkog suda u Zagrebu od 11. veljače 2000. spis broj: P-455/99 vraćen je Općinskom sudu u Osijeku sukladno uputi Vrhovnog suda danoj u predmetima broj: Gr-201/99 i Gr-245/99 iz razloga što se nakon otvaranja stečajnog postupka ne mogu poduzimati nikakve radnje u postupku.

Općinski sud u Osijeku je rješenjem broj: P-263/00-2 od 15. ožujka 2000. odredio prekid postupka i naložio tužiteljima da u roku 15 dana prijave svoju tražbinu stečajnom upravitelju podnositeljice u stečajnom predmetu broj: St-19/99, te da u daljnjem roku od 60 dana obavijeste sud je li tražbina priznata i predlažu li nastavak postupka.

Općinski sud u Osijeku je rješenjem broj: P-263/00-3 od 19. srpnja 2000. odbacio tužbu tužitelja protiv podnositeljice i II. tuženika radi poništenja ugovora.

Podneskom od 27. srpnja 2000. tužitelji su obavijestili sud da su prijavili tražbinu sukladno rješenju od 15. ožujka 2000. i predložili su nastavak postupka.

Podneskom od 13. runja 2000. tužitelji su podnijeli prijedlog za povrat u prijašnje stanje podredno žalbu na rješenje od 19. srpnja 2000.

Općinski sud u Osijeku je rješenjem broj: P-263/00-13 od 28. rujna 2000. u točki I. izreke prihvatio prijedlog tužitelja za povrat u prijašnje stanje u točki II. izreke smatra se da je podnesak tužitelja od 28. srpnja 2000. za nastavak postupka predan u roku te je u točki III. izreke ukinuto rješenje broj: P-263/00-3 od 19. srpnja 2000.

Općinski sud u Osijeku je dopisom broj: P-1973/00 od 28 studenoga 2000. nakon rješenja suda broj: P-263/00-14 od 25. listopada 2000. i P-1973/00-15 od 27. listopada 2000. kojima se oglasio stvarno nenadležnim te je nakon pravomoćnosti, 22. studenoga 2000., ustupio predmet Trgovačkom sudu u Zagrebu na daljnji postupak.

Podnescima od 17. siječnja 2002. i 28. svibnja 2002. tužitelji su predložili nastavak postupka i požurili zakazivanje rasprave.

Nakon toga je ročište za glavnu raspravu pred Trgovačkim sudom u Zagrebu pod brojem: P-6659/00 održano 18. lipnja 2002.

Na ročištu održanom 9. srpnja 2002. zaključena je glavna rasprava.

Trgovački sud u Zagrebu donio je 9. srpnja 2002. djelomičnu presudu i rješenje broj: P-6659/00.

Podnositeljica je 22. siječnja 2003. podnijela žalbu protiv prvostupanjske presude i rješenja, a tužitelji su podneskom od 26. veljače 2003. dali odgovor na žalbu.

Podneskom od 10. srpnja 2003. tužitelji su uskladili preostali dio tužbenog zahtjeva u odnosu na naknadu štete.

Visoki trgovački sud Republike Hrvatske (u daljnjem tekstu: Visoki trgovački sud) je presudom i rješenjem broj: Pž-3892/03-2 od 10. veljače 2004., odbio žalbu podnositeljice i potvrdio prvostupanjsku djelomičnu presudu i rješenje od 9. srpnja 2002.

Podnositeljica je 1. travnja 2004. izjavila reviziju protiv drugostupanjske presude broj: Pž-3892/03-2 od 10. veljače 2004. kojom je potvrđena djelomična prvostupanjska presuda od 9. srpnja 2002.

Podneskom od 7. travnja 2004. tužitelji su tražili nastavak postupka, uskladili preostali dio tužbenog zahtjeva u odnosu na naknadu štete.

Podneskom od 20. svibnja 2004. tužitelji su dali odgovor na reviziju.

Nakon toga ročište za glavnu raspravu održano je 25. svibnja 2004. u odnosu na preostali dio tužbenog zahtjeva za naknadu štete na kojem su zatraženi od S. banke d.d. podaci o dugu tužitelja po kreditu.

Iduće ročište održano je 6. srpnja 2004.

Podneskom od 19. srpnja 2004. S. banka d.d. dostavila je zatražene podatke.

Trgovački sud je dopisom od 16. rujna 2004. dostavio reviziju i spis predmeta Visokom trgovačkom sudu za Vrhovni sud.

Nakon toga ročište je održano 16. prosinca 2004.

Podneskom od 1. veljače 2005. tužitelji su povukli tužbu protiv II. tuženika.

Na ročištu održanom 8. veljače 2005. zaključena je glavna rasprava.

Trgovački sud je rješenjem broj: P-6659/200-38 od 23. veljače 2005. preotvorio glavnu raspravu, naloženo je tužiteljima da dostave povijesni z.k izvadak za nekretnine iz tužbe i određeno je provođenje knjigovodstvenog – financijskog vještačenja na okolnost visine zakonskih zateznih kamata na glavnicu, te je naloženo tužiteljima plaćanje predujma troškova vještačenja, a koje su isti uplatili sukladno podnesku od 25. veljače 2005.

Vrhovni sud je dopisom broj: Revt-90/04 od 15. prosinca 2004. vratio spis broj: P-6659/00 Trgovačkom sudu u Zagrebu radi utvrđenja vrijednosti predmeta spora.

Nalaz i mišljenje financijski vještak dostavio je sudu 2. svibnja 2005.

Sud je rješenjem broj: P-6659/2000-46 od 4. svibnja 2005. pozvao tužitelje i podnositeljicu da u roku 8 dana naznače vrijednost predmeta spora po djelomičnoj presudi Trgovačkog suda u Zagrebu od 9. srpnja 2002.

Vrijednost predmeta spora naznačili su tužitelji podneskom od 24. svibnja 2005., a podnositeljica podneskom od 16. svibnja 2005.

Na ročištu održanom 23. lipnja 2005. tužitelj je specificirao tužbeni zahtjev u odnosu na nalaz i mišljenje financijskog vještaka i zaključena je glavna rasprava.

Trgovački sud u Zagrebu je 8. srpnja 2005. donio presudu i rješenje broj: P-6659/2000-51 u postupku radi utvrđenja i naknade štete.

Podnositeljica je 7. rujna 2005. podnijela žalbu protiv prvostupanjske presude od 8. srpnja 2005., a tužitelji sudu 3. listopada 2005. dali odgovor na žalbu.

Trgovački sud u Zagrebu je rješenjem broj: P-6659/200-58 od 16. lipnja 2005. utvrdio vrijednost premeta spora po djelomičnoj prvostupanjskoj presudi od 9. srpnja 2002.

Trgovački sud je 2. prosinca 2005. spis predmeta s rješenjem o vrijednosti predmeta spora dostavio Vrhovnom sudu na broj: Revt-90/04.

Vrhovni sud je rješenjem broj: Revt 146/05-2 od 21. prosinca 2005. odbacio reviziju podnositeljice kao nedopuštenu.

Podnositeljica je 12. travnja 2006. podnijela žalbu protiv rješenja Trgovačkog suda u Zagrebu broj: P-6659/2000 od 16. lipnja 2005.

Trgovački sud je rješenjem broj: P-6659/2000-42 od 10. svibnja 2006. odbacio žalbu podnositeljice protiv prvostupanjskog rješenja od 16. lipnja 2005., protiv kojeg je podnositeljica podnijela žalbu 24. svibnja 2006.

Visoki trgovački sud je presudom broj: Pž-7506/05-3 od 29. svibnja 2007. odbio kao neosnovanu žalbu i potvrdio prvostupanjsku presudu od 8. srpnja 2005.

Podnositeljica je 20. prosinca 2007. izjavila reviziju i dopunu revizije od 27. prosinca 2007. protiv presude Visokog trgovačkog suda broj: Pž-7506/05 od 29. svibnja 2007.

Visoki trgovački sud je rješenjem broj: Pž-3847/06-3 od 15. siječnja 2008. odbio žalbu podnositeljice i potvrdio prvostupanjsko rješenje od 10. svibnja 2006.

Trgovački sud u Zagrebu je 24. travnja 2008. dostavio reviziju, dopunu revizije i odgovor na reviziju protiv presude Visokog trgovačkog suda broj: Pž-7506/05 sa spisom Vrhovnom sudu.

Podnositelj je 19. ožujka 2009. podnio prijedlog za ponavljanje pravomoćno okončanog postupka broj: P-6659/00, koji je prijedlog, sukladno dopisu Trgovačkog suda u Zagrebu od 17. veljače 2010., dostavljen Vrhovnom sudu 18. veljače 2010., radi donošenja rješenja iz članka 429. Zakona o parničnom postupku (»Narodne novine« 53/91., 91/92., 112/99., 88/01., 117/03., 88/05., 2/07., 84/08., 96/08., 123/08.)

Predmet se povodom revizije nalazi na Vrhovnom sudu gdje se vodi pod brojem: Revt-73/08 te još uvijek nije okončan.

II. PRAVO VAŽNO ZA USTAVNOSUDSKI POSTUPAK

3. Mjerodavno pravo sadržano je u članku 29. stavku 1. Ustava.

Ustavna tužba je osnovana.

4. Svoju odluku Ustavni sud obrazlaže sljedeće navedenim utvrđenjima.

4.1. DULJINA SUDSKOG POSTUPKA

Postupak je pokrenut 26. svibnja 1998. pred Općinskim sudom u Samoboru tužbom tužitelja D. V., I. P. i M. P.

Postupak je u odnosu na podnositeljicu započeo 1. prosinca 1998., kada je podnositeljica predala u spis pisani odgovor na tužbu.

Do dana donošenja odluke Ustavnog suda postupak nije okončan pa Ustavni sud utvrđuje da je do dana donošenja odluke Ustavnog suda postupak trajao četrnaest (14) godina, četiri (4) mjeseca i tri (3) dana.

4.2. POSTUPANJE NADLEŽNOG SUDA

Postupak se u razmatranom razdoblju vodio pred sudovima sva tri stupnja, međutim ocjena je Ustavnog suda da postupak nije vođen učinkovito i sukladno načelu ekonomičnosti postupka.

4.3. PONAŠANJE PODNOSITELJICE USTAVNE TUŽBE
(PRVOTUŽENICE U PARNIČNOM POSTUPKU)

Ustavni sud ocjenjuje da podnositeljica nije pridonijela duljini trajanja postupka.

4.4. SLOŽENOST SUDSKOG PREDMETA

Ustavni sud ocjenjuje da se radi o relativno složenom predmetu.

III. OCJENA USTAVNOG SUDA

5. Ustavni sud utvrđuje da se postupak u pravno relevantnom razdoblju vodio u trajanju od preko četrnaest godina te da do donošenja odluke Ustavnog suda još uvijek nije dovršen.

Imajući u vidu ukupno trajanje postupka, neučinkovito postupanje sudova, te okolnost da postupak još uvijek nije okončan, Ustavni sud ocjenjuje da je povrijeđeno pravo podnositeljice da neovisni i nepristrani sud u razumnom roku odluči o njezinim pravima i obvezama, koje je zajamčeno člankom 29. stavkom 1. Ustava.

Stoga je na temelju članka 63. stavka 2. Ustavnog zakona donesena odluka kao u točkama I. i II. izreke ove odluke.

6. Sukladno članku 63. stavku 3. Ustavnog zakona odlučeno je kao u točkama III. i IV. izreke ove odluke.

Visinu naknade, zbog povrede ustavnog prava na donošenje odluke u razumnom roku, Ustavni sud utvrđuje uzimajući u obzir okolnosti svakog pojedinog predmeta, uz istodobno uvažavanje ukupnih gospodarskih i socijalnih prilika u Republici Hrvatskoj.

7. Predsjednik Vrhovnog suda dužan je dostaviti Ustavnom sudu pisanu obavijest o datumima donošenja i otpreme odluke u roku od osam (8) dana od dana njene otpreme, a najkasnije osam (8) dana od isteka roka određenog u točki II. izreke ove odluke. Ovaj nalog temelji se na članku 31. stavcima 4. i 5. Ustavnog zakona.

8. Odluka o objavi (točka V. izreke ove odluke) temelji se na članku 29. Ustavnog zakona.

Broj: U-IIIA-4936/2012

Zagreb, 4. travnja 2013.

USTAVNI SUD REPUBLIKE HRVATSKE

Predsjednik Vijeća
dr. sc. Marko Babić, v. r.

Odluka, NN 50/2013-1014