## Rješenje Ustavnog suda Republike Hrvatske broj U-I-222/1995 od 15. srpnja 1998.

### NN 98/1998 (20.7.1998.), Rješenje Ustavnog suda Republike Hrvatske broj U-I-222/1995 od 15. srpnja 1998.

# USTAVNI SUD REPUBLIKE HRVATSKE

Ustavni sud Republike Hrvatske, u sastavu predsjednik Jadranko Crnić
te suci Zdravko Bartovčak, dr. Velimir Belajec, dr. Nikola Filipović, Ante
Jelavić Mitrović, mr. Vojislav Kučeković, Jurica Malčić, mr. Hrvoje Momčinović,
Ivan Marijan Severinac i Mladen Žuvela, odlučujući o prijedlogu Saveza
samostalnih sindikata Hrvatske za pokretanje postupka ocjene ustavnosti
odredaba članka 59. stavak 2. i 3. Zakona o zdravstvenom osiguranju, na
sjednici održanoj dana 15. srpnja 1998. godine, donio je slijedeće

## **RJEŠENJE**

1. Pokreće se postupak za ocjenu suglasnosti odredaba članka 59. stavak
2. i 3. Zakona o zdravstvenom osiguranju ("Narodne novine", broj 75/93,
1/97 - pročišćeni tekst, 109/97, 13/98 i 88/98) s Ustavom Republike Hrvatske.

2. Ovo rješenje objavit će se u "Narodnim novinama".

Obrazloženje

Savez samostalnih sindikata Hrvatske, zastupan po tadašnjem predsjedniku
Dragutinu Lesaru, podnio je prijedlog za pokretanje postupka ocjene ustavnosti
članka 59. stavak 2. i 3. Zakona o zdravstvenom osiguranju, u kojem je
propisano:

"Obvezniku plaćanja doprinosa kojeg se zatekne da nije uplatio doprinos,
sužava se korištenje zdravstvene zaštite na teret sredstava Zavoda na pravo
korištenja hitne medicinske pomoći.

Pravo korištenja zdravstvene zaštite u cijelosti, uspostavlja se danom
podmirenja svih dospjelih a neuplaćenih sredstava Zavodu, sukladno odredbama
Zakona o obveznim odnosima.".

Predlagatelj smatra da su predmetne odredbe u nesuglasju s člankom 58.
Ustava Republike Hrvatske, čija odredba glasi:

"Svakomu se građaninu jamči pravo na zdravstvenu zaštitu.".

Razlozi osporavanja predlagatelja u bitnome se mogu sažeti na slijedeće
tvrdnje:

Članak 18. Zakona o zdravstvenoj zaštiti ("Narodne novine", broj 75/93)
regulira pitanja zdravstvene zaštite kao jedinstveni sustav zdravstvene
djelatnosti primjenom mjera primarne, specijalističko-konzilijarne i bolničke
zdravstvene zaštite. U članku 19. istoga Zakona taksativno je navedeno
pod točkama 1 - 13 što obuhvaća primarnu zdravstvenu zaštitu te je samo
u jednoj od 13 točaka navedena hitna medicinska pomoć.

U članku 16. Zakona o zdravstvenom osiguranju navodi se da pravo osiguranih
osoba na zdravstvenu zaštitu obuhvaća primarnu zdravstvenu zaštitu, specijalističko-konzilijarnu
zdravstvenu zaštitu i bolničku zdravstvenu zaštitu.

Kako se Ustavom jamči svakom građaninu zdravstvena zaštita to prema
mišljenju predlagatelja sužavanje zdravstvene zaštite samo na hitnu medicinsku
pomoć, kao jednu od mjera primarne zdravstvene zaštite, te potpuna uskrata
ostalih vidova zaštite predstavlja povredu ustavnog prava iz članka 58.
Ustava.

Prijedlogom se također ističe da budući obveznik uplate doprinosa nije
osiguranik - pojedinac, već fizička ili pravna osoba kod koje je uposlen
(članak 42. stavak 1. Zakona o zdravstvenom osiguranju), stoga osiguranik
- radnik zaposlen kod pravne ili fizičke osobe koja ne vrši uplatu doprinosa,
nema nikakve zakonske mogućnosti osobno uplatiti taj iznos doprinosa i
ostvariti zdravstvenu zaštitu. Navode da Hrvatski zavod za zdravstveno
osiguranje prema odredbi članka 57. istog Zakona, ima ovlast putem organizacije
ovlaštene za obavljanje platnog prometa, temeljem izvršnog platnog naloga,
odnosno na temelju izvršne sudske odluke izvršiti naplatu iznosa neuplaćenih
doprinosa s kamatama, prijenosom s računa obveznika na račun Zavoda, po
postupku za prisilnu naplatu dospjelih doprinosa i poreza građana u zastarnom
roku od pet godina.

Predlagatelj također navodi da za koncept obveznog osiguranja, gdje
je obveznik uplate doprinosa poslodavac, nije prihvatljiva odredba prema
kojoj osiguranik snosi štetnu posljedicu ukoliko obveznik uplate ne izvrši
uplatu, a osiguranik istovremeno nema nikakve ovlasti da utječe na ispunjenje
obveze odnosno uplate. Ukazuju i na odgovarajuće norme međunarodnog prava
koje je Republika Hrvatska ratificirala, a kojima da su osporene odredbe
suprotne.

Stoga predlagatelj predlaže pokretanje ustavnosudskog postupka i ukidanje
osporenih zakonskih odredbi.

U skladu s člankom 39. stavak 1. Poslovnika Ustavnog suda Republike
Hrvatske ("Narodne novine", broj 29/94), a u svezi s člankom 16. Ustavnog
zakona o Ustavnom sudu Republike Hrvatske ("Narodne novine", broj 13/91),
prijedlog je dostavljen radi odgovora Hrvatskom državnom saboru, Hrvatskom
zavodu za zdravstveno osiguranje i Ministarstvu zdravstva. Odlučeno je
da se odmah izradi rješenje o pokretanju postupka i prije primitka odgovora
od nadležnih tijela.

Nakon razmatranja navoda predlagatelja, te analize odredbi Zakona o
zdravstvenom osiguranju, posebice osporenih, Ustavni sud je ocijenio kako
se osnovano dovodi u pitanje ustavnost odredbe članka 59. stavak 2. i 3.
Zakona o zdravstvenom osiguranju.

Pravo osiguranih osoba na zdravstvenu zaštitu obuhvaća primarnu zdravstvenu
zaštitu, specijalističko-konzilijarnu i bolničku zdravstvenu zaštitu u
jedinstvenom sustavu zdravstvene zaštite.

Sužavanje zdravstvene zaštite u smislu osporavanog članka 59. stavak
2. na pravo korištenja hitne medicinske pomoći, te u cijelosti uskraćivanje
ostalih vidova zdravstvene zaštite izaziva sumnju u usuglašenost te odredbe,
jer je u suprotnosti s ustavnom odredbom kojom se svakom građaninu jamči
pravo na zdravstvenu zaštitu.

Utvrđenu obvezu uplate doprinosa za obvezno zdravstveno osiguranje kontrolira
Hrvatski zavod za zdravstveno osiguranje, a doprinos u smislu odredbe članka
42. stavak 1. Zakona o zdravstvenom osiguranju uplaćuje pravna ili fizička
osoba kod koje je osiguranik zaposlen kao i za članove njegove obitelji.
Zavod ima mogućnosti u slučaju da doprinos nije uplaćen putem organizacije
ovlaštene za obavljanje platnog prometa zatražiti temeljem pravomoćne sudske
odluke naplatu neuplaćenih doprinosa i prijenos sredstava s računa obveznika
na račun Zavoda.

Također postoji osnovana sumnja da osporena odredba članka 59. stavak
2. i 3. Zakona o zdravstvenom osiguranju nije u skladu ni sa Konvencijom
broj 102 o minimalnoj visini socijalnog osiguranja, te Konvencijom broj
155 o zaštiti na radu, zdravstvenoj zaštiti i radnoj okolini (a koje su
navedene u Odluci o objavljivanju konvencija Međunarodne organizacije rada
kojih je Republika Hrvatska stranka na temelju notifikacije u sukcesiji
- "Narodne novine" - Međunarodni ugovori, broj 2/1994), a posebno članku
21. kojim se utvrđuje da mjere zaštite na radu i zdravstvene zaštite neće
uključivati nikakve izdatke za radnike. Nazočne konvencije su dio unutarnjeg
pravnog poretka Republike Hrvatske i po svojoj su pravnoj snazi iznad zakona
u smislu odredbe članka 134. Ustava.

Nesuglasnost odredbe članka 59. stavak 2. i 3. Zakona o zdravstvenom
osiguranju s navedenim odredbama međunarodnog prava, predstavljala bi i
povredu načela vladavine prava iz članka 3. Ustava, kao temeljne vrednote
ustavnog poretka Republike Hrvatske.

Kako osigurane osobe nemaju ovlasti da utječu na obveznika uplate doprinosa,
a snose štetne posljedice ukoliko obveznik ne vrši uplatu doprinosa, stoga
sužavanje zdravstvene zaštite osporenim člankom, izaziva sumnju u ustavnost
te odredbe u odnosu na odredbu članka 58. Ustava.

Stoga je, temeljem odredbe članka 45. stavak 1. Poslovnika Ustavnog
suda Republike Hrvatske ("Narodne novine", broj 29/94), odlučeno kao u
točki 1. izreke.

Odluka o objavi ovog rješenja temelji se na članku 20. Ustavnog zakona
o Ustavnom sudu Republike Hrvatske.

Broj: U-I-222/1995
Zagreb, 15. srpnja 1998.

USTAVNI SUD REPUBLIKE HRVATSKE

Predsjednik
**Jadranko Crnić,** v. r.

Rješenje, NN 98/1998-1364