## Odluka Ustavnog suda Republike Hrvatske broj U-II-1289/1997, U-II-467/1998, U-II-530/1998, U-II-980/1999 od 26. siječnja 2000.

### NN 12/2000 (1.2.2000.), Odluka Ustavnog suda Republike Hrvatske broj U-II-1289/1997, U-II-467/1998, U-II-530/1998, U-II-980/1999 od 26. siječnja 2000.

# USTAVNI SUD REPUBLIKE HRVATSKE

Ustavni sud Republike Hrvatske, u sastavu dr. sc. Smiljko Sokol,
predsjednik Suda te suci dr. sc. Velimir Belajec, Marijan Hranjski
dr. iur., dr. sc. Petar Klarić, Jurica Malčić,
mr. sc. Ivan Matija, Ivan Mrkonjić dr. iur., dr. sc. Jasna
Omejec, Emilija Rajić, Vice Vukojević dr. iur. i Milan
Vuković dr. iur., odlučujući o prijedlozima
za pokretanje postupka ocjene suglasnosti propisa s Ustavom i
zakonom, na sjednici održanoj 26. siječnja 2000. godine,
donio je sljedeću

## ODLUKU

I. Ukida se Zaključak o utvrđivanju rente za gradnju
na zemljištu u vlasništvu investitora (»Službeni
glasnik Grada Zagreba«, br. 4/98, 12/98 i 17/98).

II. Ova odluka objavit će se u »Narodnim novinama«
i »Službenom glasniku Grada Zagreba«.

Obrazloženje

Stambena zadruga »Stanograd« iz Zagreba, Pero Radman
i Ivica Zovko, obojica iz Sesveta, te Nenad Hojski iz Zagreba,
predložili su ovom Sudu pokretanje postupka ocjene suglasnosti
s Ustavom i zakonom Zaključka Gradskog poglavarstva Grada
Zagreba, navedenog u točki I. izreke ove odluke.

U prijedlogu Stambene zadruge »Stanograd« navodi se
da je osporeni Zaključak u nesuglasju s odredbama članka
48. Ustava, kojima se jamči pravo vlasništva, s odredbama
članka 49. stavaka 2. i 3. Ustava, kojima se jamči
poduzetnicima jednaki pravni položaj na tržištu
i onemogućava umanjivanje prava stečenih ulaganjem
kapitala.

Osporednim Zaključkom da se ograničava vlasništvo,
što je po odredbama članka 50. Ustava Republike Hrvatske
moguće izvršiti samo zakonom.

Uz navedeno da je osporeni Zaključak u nesuglasju sa Zakonom
o vlasništvu i drugim stvarnim pravima (»Narodne novine«,
br. 91/96), Zakonom o prostornom uređenju (»Narodne novine«,
br. 36/94), Zakonom o građenju (»Narodne novine«,
br. 77/92, 82/92, 33/95 i 91/96), kao i Zakonom o komunalnom gospodarstvu
(»Narodne novine«, br. 36/95 i 70/97).

Podnositelji prijedloga, Pero Radman i Ivica Zovko, u svojim prijedlozima
osporavaju suglasnost Zaključka iz točke I. izreke
sa Zakonom o prostornom uređenju. Ističu, naime, da
se osporeni Zaključak temelji na odredbi članka
11. Zakona o prostornom uređenju (»Narodne novine«,
br. 30/94), koja odredba ne dopušta obračun i naplatu
rente za gradnju na vlastitom zemljištu.

U svom prijedlogu Nenad Hojski navodi da je rentu propisivao ukinuti
Zakon o građevinskom zemljištu i to u sistemu korištenja
nacionaliziranog društvenog zemljišta. Taj Zakon da
je propisivao i plaćanje pripreme građevinskog zemljišta.
Ističe, dalje, da je dana 1. siječnja 1997. godine,
tj. stupanjem na snagu Zakona o vlasništvu i drugim stvarnim
pravima, stavljen izvan snage Zakon o građevinskom zemljištu
u Republici Hrvatskoj te da rentu ne poznaje niti Zakon o prostornom
uređenju, a niti ona kao pojam više postoji. Posebno
napominje da se pravo vlasništva može ograničiti
samo zakonom, čime zapravo predmetni Zaključak drži
nesuglasnim odredbi članka 50. stavka 1. Ustava Republike
Hrvatske.

Na sjednici održanoj 14. srpnja 1999. godine, Ustavni sud
Republike Hrvatske, između ostalog, donio je rješenje
o pokretanju postupka za ocjenu suglasnosti s Ustavom i zakonom
predmetnog Zaključka (točka I. izreke). To rješenje
objavljeno je u »Narodnim novinama«, br. 79/99 i u »Službenom
glasniku Grada Zagreba«, br. 14/99.

Tijekom ustavnosudskog postupka, Sud je dostavio prijedloge na
odgovor donositelju osporenog akta Gradskom poglavarstvu Grada
Zagreba, a na mišljenje Ministarstvu prostornog uređenja,
graditeljstva i stanovanja.

U svom odgovoru Gradsko poglavarstvo Grada Zagreba osporava navode
svih prijedloga tvrdnjom da se Zaključak iz točke
I. izreke rješenja zasniva na odredbama članka 11.
stavka 3. Zakona o prostornom uređenju i Programu mjera za
unapređenje stanja u gradskom prostoru (»Službeni
glasnik Grada Zagreba«, br. 3/98). Ovo iz razloga jer da
je navedenom odredbom spomenutog Zakona utvrđen način
utvrđivanja potreba uređenja zemljišta, razina tog
uređenja s rokovima te izvori financiranja uređenja građevinskog
zemljišta. Prema ovom odgovoru, Grad Zagreb, iako više
nije nositelj prava korištenja pretežitog dijela građevinskog
zemljišta u Gradu Zagrebu, odnosno nije vlasnik istog, da
je u ranijim vremenima svojim ulaganjem u komunalnu i ostalu infrastrukturu
povećao vrijednost građevinskog zemljišta na svom
području pa da je time sadašnjim vlasnicima omogućio
ostvarenje dobiti te, stoga, stekao pravo zahvatiti u dio te dobiti.

Suprotno navedenom odgovoru, Ministarstvo prostornog uređenja,
graditeljstva i stanovanja (dalje: Ministarstvo) dalo je mišljenje
da predmetnom Zaključku Zakon o prostornom uređenju,
budući da ne određuje izvore financiranja, ne može
ni biti temelj za njegovo donošenje.

Naime, da ubiranje rente ne propisuju zakoni, posebice ne zakoni
koji uređuju odnose u komunalnom gospodarstvu (Zakon o komunalnom
gospodarstvu), jer da isti utvrđuju druge izvore financiranja
komunalne infrastrukture (porezi, prihod od imovine, boravišne
pristojbe i dr.). Uz navedeno, Ministarstvo dovodi u sumnju i
ovlast Gradskog poglavarstva Grada Zagreba za donošenje Zaključka
iz točke I. izreke budući da se radi o općem
aktu, koje akte po odredbama članka 74. Zakona o lokalnoj
samoupravi i upravi (»Narodne novine«, br. 90/92, 94/93
i 117/93) donosi predstavničko tijelo jedinice lokalne
samouprave, dok ih poglavarstvo samo izvršava, odnosno osigurava
njihovo izvršavanje.

Prijedlozi su osnovani.

Renta po svojoj pravnoj prirodi je prihod vlasnika neke stvari
ili ovlaštenika prava da od osobe koja stvar ili pravo koristi,
posebno ako se to ugovori, dobiva određenu novčanu
naknadu ili naknadu u naravi.

Osporeni Zaključak Gradsko poglavarstvo Grada Zagreba donijelo
je temeljem odredbe članka 11. stavka 3. Zakona o prostornom
uređenju i Programa mjera za unapređenje stanja u prostoru.

Ustavni sud je, međutim, utvrdio da odredbe članka
11. stavka 3. Zakona o prostornom uređenju ne predstavljaju
valjani pravni temelj za donošenje osporenog Zaključka.
Ovo tim više jer odredbe stavaka 1. i 3. članka 11.
Zakona o prostornom uređenju utvrđuju nadležnost
predstavničkih tijela za donošenje programa mjera
za unapređenje stanja u prostoru, kojim se, uz ostalo, utvrđuju
potrebe uređenja zemljišta, razina uređenja, rokovi
uređenja te izvori financiranja.

Kako Zakon o prostornom uređenju ne određuje izvore financiranja,
to se odredbe članka 11. stavka 3. cit. Zakona, u dijelu
koji se tiče izvora financiranja, odnose samo na one izvore
koji su već određeni odredbama posebnih zakona. Tako
i Zakon o komunalnom gospodarstvu (»Narodne novine«,
br. 36/95, 70/97 i 128/99) određuje izvore financiranja za
građenje objekata i uređaja komunalne infrastrukture,
a to su: komunalni doprinos, cijena komunalne usluge, proračun
jedinica lokalne samouprave i drugi izvori utvrđeni posebnim
propisima. Ali ni taj Zakon, kao ni drugi zakoni, ne predviđa
određivanje, zahvaćanje i ubiranje rente kao izvora
prihoda proračuna.

I Zakon o financiranju jedinica lokalne samouprave i uprave (»Narodne
novine«, br. 117/93) predviđa mogućnost financiranja
određenih namjena, ali samo iz sredstava predviđenih tim
Zakonom, a to su: porezi, prihod od imovine, novčane kazne,
boravišne pristojbe (čl. 4. i 29. Zakona).

Osim toga, osporeni Zaključak donijet je i od strane nenadležnog
tijela. Naime, prema odredbi članka 74. Zakona o lokalnoj
samoupravi i upravi, opće akte jedinice lokalne uprave i
samouprave donosi njeno predstavničko tijelo, dok ih poglavarstvo
samo izvršava, odnosno osigurava njihovo izvršenje.

Slijedom svega navedenog, Ustavni sud je utvrdio da osporeni zaključak
nije u suglasnosti sa zakonom, čime je povrijeđeno
i načelo iz članka 5. Ustava, prema kojemu svi propisi
moraju biti u suglasnosti s Ustavom i zakonom pa ga je, temeljem
odredbe članka 54. stavaka 1. i 2. Ustavnog zakona o Ustavnom
sudu Republike Hrvatske, valjalo ukinuti.

Broj: U-II-1289/1997
U-II-467/1998
U-II-530/1998
U-II-980/1999
Zagreb, 26. siječnja 2000.

USTAVNI SUD REPUBLIKE HRVATSKE

Predsjednik
**dr. sc. Smiljko Sokol,** v. r.

Odluka, NN 12/2000-156