## Odluka o Planu deinstitucionalizacije i transformacije domova socijalne skrbi i drugih pravnih osoba koje obavljaju djelatnost socijalne skrbi u Republici Hrvatskoj 2011.-2016.(2018.)

### NN 36/2011 (28.3.2011.), Odluka o Planu deinstitucionalizacije i transformacije domova socijalne skrbi i drugih pravnih osoba koje obavljaju djelatnost socijalne skrbi u Republici Hrvatskoj 2011.-2016.(2018.)

MINISTARSTVO ZDRAVSTVA I SOCIJALNE SKRBI

829

Na temelju članka 39. Zakona o sustavu državne (»Narodne novine«, broj 75/93, 92/96, 48/99, 15/00, 127/00, 59/01, 199/03 i 79/07) i Zajedničkog memoranduma o socijalnom uključivanju od 5. ožujka 2007. godine ministar zdravstva i socijalne skrbi donosi

ODLUKU

O PLANU DEINSTITUCIONALIZACIJE I TRANSFORMACIJE DOMOVA SOCIJALNE SKRBI I DRUGIH PRAVNIH OSOBA KOJE OBAVLJAJU DJELATNOST SOCIJALNE SKRBI U REPUBLICI HRVATSKOJ 2011. – 2016. (2018.)

I.

Donosi se Plan deinstitucionalizacije i transformacije domova socijalne skrbi i drugih pravnih osoba u Republici Hrvatskoj 2011. – 2016. (2018.) radi intenziviranja reformskih procesa transformacije i deinstitucionalizacije pružatelja usluga socijalne skrbi i stvaranja temelja za planiranje mreže domova i djelatnosti socijalne skrbi.

Provođenje Plana ima za cilj smanjenje ulaska korisnika u institucije, povećanje njihovog izlaska iz institucija i poticanje novih oblika izvaninstitucijskih usluga, posebno obiteljske reintegracije.

Plan deinstitucionalizacije i transformacije domova socijalne skrbi i drugih pravnih osoba u Republici Hrvatskoj 2011. – 2016. (2018.) odnosi se na domove socijalne skrbi i druge pravne osobe koje obavljaju djelatnost socijalne skrbi za djecu i mladež bez odgovarajuće roditeljske skrbi, djecu i mladež s poremećajima u ponašanju, djecu s teškoćama u razvoju i odrasle osobe s invaliditetom, te psihički bolesne odrasle osobe.

III.

Plan deinstitucionalizacije i transformacije domova socijalne skrbi i drugih pravnih osoba Republici Hrvatskoj 2011. – 2016. (2018.) nalazi se u Prilogu I. ove Odluke, te je njezin sastavni dio.

IV.

Ova Odluka stupa na snagu danom objave u »Narodnim novinama«.

Klasa: 011-02/11-01/05
Urbroj: 534-09-1-5/1-11-1
Zagreb, 24. siječnja 2011.

Potpredsjednik Vlade i
ministar zdravstva i socijalne skrbi
mr. Darko Milinović, dr. med., v. r.

PLAN DEINSTITUCIONALIZACIJE I TRANSFORMACIJE DOMOVA SOCIJALNE SKRBI I DRUGIH PRAVNIH OSOBA KOJE OBAVLJAJU DJELATNOST SOCIJALNE SKRBI U REPUBLICI HRVATSKOJ 2011. – 2016. (2018.)

1. Uvod

Plan deinstitucionalizacije i transformacije domova socijalne skrbi i drugih pravnih osoba koje obavljaju djelatnost socijalne skrbi u Republici Hrvatskoj za razdoblje od 2011. do 2018. godine (u daljnjem tekstu: Plan) strateški je dokument Ministarstva zdravstva i socijalne skrbi namijenjen intenziviranju reformskih procesa transformacije i deinstitucionalizacije, te predstavlja temelj za planiranje mreže domova i djelatnosti socijalne skrbi.

Svrha je Plana smanjiti ulazak u institucije i povećati izlazak iz institucija u nove oblike skrbi, posebno stimulirajući obiteljsku reintegraciju (uz garanciju jedne ili više usluga podrške obitelji u lokalnoj zajednici), što bi trebalo biti usklađeno s prioritetima razvoja mreže usluga na lokalnoj razini vodeći pritom računa o regionalnoj ravnomjernosti.

Plan polazi od međunarodnih i nacionalnih strateških dokumenata, te smjernica zacrtanih u Zajedničkom memorandumu o socijalnom uključivanju i nacionalnim provedbenima planovima za socijalno uključivanje za razdoblja 2007. – 2008. i 2008. – 2009., Konvencije Ujedinjenih naroda o pravima djeteta, Nacionalnog plana aktivnosti za prava i interese djece od 2006. do 2012., Konvencije Ujedinjenih naroda o pravima osoba s invaliditetom, Nacionalne strategije izjednačavanja mogućnosti za osobe s invaliditetom od 2007. do 2015. godine, Načela zaštite osoba s mentalnim oboljenjima i unapređenja zaštite mentalnog zdravlja Ujedinjenih naroda, Standardnih minimalnih pravila Ujedinjenih naroda za alternativne kaznene mjere (Tokijska pravila iz 1990. godine), Nacionalne strategije za prevenciju poremećaja u ponašanju od 2009. do 2012., kao i godišnjih nacionalnih planova za pristupanje Europskoj uniji (NPPEU) i drugih strateških dokumenata.

Plan ujedno predstavlja dokument na temelju kojeg će se definirati prioritetna financijska ulaganja u razvoj mreže socijalnih usluga u županijama, a sredstva se mogu osigurati iz državnog proračuna i proračuna jedinica lokalne i regionalne (područne) samouprave, s posebnim naglaskom na mogućnost osiguranja sredstava iz pretpristupnih fondova Europske unije (Instrument pretpristupne pomoći – IPA), kao i sredstava iz strukturnih fondova Europske unije (Europski socijalni fond – ESF, te Europski fond za regionalni razvoj – ERDF), odnosno drugih instrumenata financiranja.

Plan uključuje okvirne kvantitativne i vremenske projekcije potrebnog smanjenja kapaciteta institucijske skrbi (stalni ili tjedni smještaj u domovima i drugim pravnim osobama), u odnosu na korisničke skupine, te planirane projekcije povećanja kapaciteta u izvaninstitucijskim oblicima smještaja, uz osiguranje što je moguće ravnomjernije dostupnosti usluga u svim regijama, odnosno županijama.

Predviđeno je razdoblje provedbe od 2011. do 2016. godine za domove za djecu i mladež bez odgovarajuće roditeljske skrbi, domove za djecu i mladež s poremećajima u ponašanju i domove za djecu s teškoćama u razvoju i odrasle osobe s invaliditetom. Zbog očekivano dužeg trajanja procesa deinstitucionalizacije i transformacije za domove za psihički bolesne odrasle osobe, za ovu su korisničku skupinu ciljevi i projekcije definirani do 2018. godine

Vodeći računa o ciljevima deinstitucionalizacije i transformacije za sve korisničke skupine, svaki će dom i druga pravna osoba izraditi pojedinačni plan deinstitucionalizacije i transformacije do kraja 2010. godine, prema smjernicama koje su priložene uz Plan (Prilog 1). Pojedinačni plan uključuje prikaz općih podataka o domu i drugoj pravnoj osobi, uslugama, korisnicima i zaposlenicima, podataka o prioritetima usluga na županijskoj razini i raspoloživosti relevantnih usluga za ciljanu skupinu korisnika, te koncept moguće transformacije prema smjernicama Plana. Pojedinačni plan sadrži i detaljnu analizu korisnika koji su na stalnom ili tjednom smještaju prema stupnju potrebne podrške, okolnostima i uvjetima za povratak u obitelj, inicijalnu procjenu broja korisnika koje se planira deinstitucionalizirati i broja korisnika stalnog ili tjednog smještaja za koje se planira premještaj u neki drugi dom ili drugu pravnu osobu, procjenu potrebnih promjena u programu rada i radu zaposlenih s obzirom na smanjenje broja korisnika na stalnom ili tjednom smještaju, te procjenu moguće preraspodjele troškova u ukupnoj strukturi troškova proračuna za potrebe deinstitucionalizacije i transformacije.

Ciljevi deinstitucionalizacije i transformacije su sljedeći:

• Do 2016. godine promijeniti omjer institucijske i izvaninstitucijske skrbi na 20% korisnika u institucijskim oblicima skrbi i 80% korisnika u izvaninstitucijskim oblicima smještaja za djecu i mladež bez odgovarajuće roditeljske skrbi, u skladu s nacionalnim strateškim ciljevima skrbi o djeci i mladima.

• Deinstitucionalizirati 40% djece i mladeži s poremećajima u ponašanju smještenih u domovima na temelju Zakona o socijalnoj skrbi u izvaninstitucijske oblike smještaja, uz odgovarajuću edukaciju i superviziju tih pružatelja usluga; procjenu dostupnosti potrebnih usluga u zajednici, te osiguranje odgovarajućih izvaninstitucijskih usluga.

• Smanjiti ukupni broj djece s teškoćama u razvoju na stalnom ili tjednom smještaju za 40% do 2016. godine, prvenstveno djece koja pohađaju osnovnu školu, u suradnji s ministarstvom nadležnim za obrazovanje.

• Smanjiti ukupni broj odraslih osoba s invaliditetom na stalnom ili tjednom smještaju u domovima i drugim pravnim osobama koje obavljaju djelatnost socijalne skrbi za 30% do 2016. godine, iz skupina lakših oštećenja koji ne zahtijevaju intenzivnu skrb u instituciji.

• Smanjiti broj korisnika stalnog smještaja u domovima za psihički bolesne odrasle osobe za 20% do 2018. godine, prvenstveno onih koji ne zahtijevaju intenzivnu skrb u instituciji.

• Razviti izvaninstitucijske oblike smještaja i izvaninstitucijske usluge razmjerno smanjenju ukupnog broja korisnika na stalnom ili tjednom smještaju za sve korisničke skupine.

Nakon analize pojedinačnih planova Ministarstvo zdravstva i socijalne skrbi izradit će Operativni plan provedbe procesa deinstitucionalizacije i transformacije domova socijalne skrbi za razdoblje 2011. i 2012. godine, kojim će se utvrditi opseg i dinamika provođenja ovih procesa u odnosu na korisnike, te broj i struktura radnika potrebnih za pružanje programa podrške korisnicima u instituciji i izvan nje. Ujedno će se izraditi prijedlozi u odnosu na imovinu, odnosno definirati dalja namjena, tj. prenamjena postojećih objekata uz prijedloge osiguranja prostora za organizirano stanovanje (primjerice mogućnost prodaje ili davanja u zakup objekata i dr.). Operativnim planom definirat će se potrebna financijska sredstva za provođenje deinstitucionalizacije i transformacije, što uključuje edukacije i superviziju posebice udomiteljskih obitelji i obiteljskih domova. Pritom će se voditi računa o tome da su svi procesi usklađeni i koordinirani, te će se odrediti pokazatelji u svrhu praćenja stanja iz godine u godinu.

Izvještavanje o napretku, u skladu s Operativnim planom provedbe procesa deinstitucionalizacije i transformacije domova socijalne skrbi za razdoblje 2011. i 2012. godine, koji će se izrađivati za dvogodišnja razdoblja do 2016., odnosno do 2018. godine, postat će obveza domova socijalne skrbi, koju će izvršavati u suradnji sa centrima za socijalnu skrb.

Provođenje ovih procesa, u skladu s gore navedenim ciljevima, razumijeva aktivni pristup svih sudionika koji prvenstveno uključuje povratak korisnika u primarnu obitelj ili skrb u izvaninstitucijskim oblicima smještaja. Budući da ovi procesi ovise o nizu okolnosti (razvoju usluga u zajednici, dostupnosti zdravstvenih usluga i usluga školovanja, mogućnostima zapošljavanja, promjeni stavova stručne i opće javnosti, međusobnoj suradnji državnih tijela, tijela jedinica lokalne i područne (regionalne) samouprave, stručnih i znanstvenih institucija, organizacija civilnog društva i dr.), broj deinstitucionaliziranih korisnika može odstupati od planiranog.

Ključni pojmovi:

Institucijska skrb u domovima i drugim pravnim osobama razumijeva pružanje usluga stalnog i tjednog smještaja u sklopu kojeg se korisnicima osigurava stanovanje, prehrana, njega i briga o zdravlju, odgoj i obrazovanje, psihosocijalna rehabilitacija, organizirano provođenje slobodnog vremena i drugo.

Usluge privremenog smještaja, koje traju kraće vremensko razdoblje, pružaju se uglavnom zbog trenutačnih nepovoljnih prilika, kraćih odgojnih ili rehabilitacijskih programa, usluga opservacijsko-dijagnostičke obrade i sl., pa se stoga ne mogu smatrati institucijskom skrbi u klasičnom smislu te riječi.

Izvaninstitucijski oblici smještaja uključuju skrb u udomiteljskim obiteljima i obiteljskim domovima, te stambenim zajednicama, odnosno organiziranom stanovanju u zajednici koje provode državni i nedržavni domovi, kao i druge pravne osobe registrirane za obavljanje djelatnosti socijalne skrbi.

Izvaninstitucijske usluge obuhvaćaju usluge poludnevnog, cjelodnevnog ili povremenog boravka, pomoći pri uključivanju djeteta u programe redovnih predškolskih i školskih ustanova (integracija), pomoći i njege u kući, te usluge stručne pomoći u obitelji (patronaža). U okviru cjelodnevnog ili poludnevnog boravka korisnicima se tijekom dana osiguravaju sadržaji (odgoj, pomoć u učenju, psihosocijalna rehabilitacija, usluge opservacijsko-dijagnostičke obrade i drugo) s ciljem njihova uključivanja u društvenu sredinu i život zajednice. Povremenim se boravkom daje mogućnost provođenja individualne rehabilitacije i pojedinačnog ili skupnog rada u savjetovalištu za mlade u opsegu usklađenom s potrebama korisnika. Pomoć pri uključivanju djeteta u programe redovnih predškolskih i školskih ustanova omogućuje odgajateljima, učiteljima i nastavnicima u vrtićima i školama da prilagode odgojne i nastavne sadržaje kako bi ih na najbolji mogući način približili djeci radi stjecanja potrebnih znanja i vještina. Stručna pomoć u obitelji (patronaža) obuhvaća pružanje usluga psihosocijalne rehabilitacije i pomoći obitelji radi razvijanja sposobnosti korisnika i njihova socijalnog uključivanja.

2. Opće smjernice za deinstitucionalizaciju i transformaciju domova socijalne skrbi i drugih pravnih osoba koje obavljaju djelatnost socijalne skrbi

U sustavu socijalne skrbi prema važećem zakonu o socijalnoj skrbi domovi već sada imaju mogućnost širenja djelatnosti i pružanja usluga izvaninstitucijskih oblika skrbi u obitelji i lokalnoj zajednici, što je omogućeno i drugim pravnim osobama poput vjerskih zajednica i udruga, te se na taj način kontinuirano širi spektar usluga u zajednici.

Trenutačno u Hrvatskoj postoji 114 državnih i nedržavnih domova i drugih pravnih osoba koje obavljaju djelatnost socijalne skrbi za djecu i mladež bez odgovarajuće roditeljske skrbi, djecu i mladež s poremećajima u ponašanju, djecu s teškoćama u razvoju i odrasle osobe s invaliditetom, te psihički bolesne odrasle osobe, u kojima je svim oblicima skrbi zbrinuto ukupno 12813 korisnika, od kojih je 8545 na stalnom ili tjednom smještaju. Od tog je broja 71 državni dom (14 za djecu i mladež bez odgovarajuće roditeljske skrbi sa 782 korisnika, 11 za djecu i mladež s poremećajima u ponašanju s 1477 korisnika, 28 za djecu s teškoćama u razvoju i odrasle osobe s invaliditetom sa 4207 korisnika i 18 za psihički bolesne odrasle osobe s 3205 korisnika), te 24 nedržavna doma (2 za djecu i mladež bez odgovarajuće roditeljske skrbi sa 188 korisnika, 12 za djecu s teškoćama u razvoju i odrasle osobe s invaliditetom s 1259 korisnika i 10 za psihički bolesne odrasle osobe s 901 korisnika. Od ukupno 19 drugih pravnih osoba 6 je za djecu i mladež bez odgovarajuće roditeljske skrbi sa 164 korisnika, 11 za djecu s teškoćama u razvoju i odrasle osobe s invaliditetom sa 600 korisnika i 2 za psihički bolesne odrasle osobe s 30 korisnika.

Kada je riječ o izvaninstitucijskim oblicima smještaja (udomiteljstvo i obiteljski domovi) ukupni broj udomiteljskih obitelji za djecu i mladež je 1332 u kojima je smješteno 1955 korisnika (1675 djece i mladeži bez odgovarajuće roditeljske skrbi, 250 djece s teškoćama u razvoju i 30 djece i mladeži s poremećajima u ponašanju). Ukupni broj udomiteljskih obitelji za odrasle osobe je 1303 u kojima je smješteno 1394 korisnika (668 odraslih osoba s invaliditetom i 726 psihički bolesnih odraslih osoba). Ovdje valja napomenuti da je u broj udomiteljskih obitelji uračunat i broj udomitelja za starije i nemoćne osobe, pa taj podatak valja uzeti s oprezom. U Hrvatskoj djeluje 27 obiteljskih domova (2 za djecu i mladež bez odgovarajuće roditeljske skrbi, 4 za djecu s teškoćama u razvoju i odrasle osobe s invaliditetom i 21 za psihički bolesne odrasle osobe) u kojima je smješteno ukupno 282 korisnika (20 za djecu i mladež bez odgovarajuće roditeljske skrbi, 24 za djecu s teškoćama u razvoju i odrasle osobe s invaliditetom i 238 za psihički bolesne odrasle osobe).

![](dodatni/414432.jpg)

![](dodatni/414433.jpg)

![](dodatni/414434.jpg)

Usklađeno planiranje

Proces planiranja deinstitucionalizacije i transformacije mora biti međusobno usklađen na svim razinama (nacionalnoj i lokalnoj razini, te razini svakog pojedinog doma socijalne skrbi i druge pravne osobe), što je pretpostavka uspješne deinstitucionalizacije. To uključuje usklađenost komponenti koje se odnose na projekcije i očekivane ishode deinstitucionalizacije za svaku korisničku skupinu definirane Planom, te prioritete i projekcije razvoja mreže socijalnih usluga na lokalnoj razini, kao rezultat planirane deinstitucionalizacije i transformacije određene pojedinačnim planovima domova socijalne skrbi i drugih pravnih osoba.

U procesu deinstitucionalizacije i transformacije centri za socijalnu skrb trebali bi aktivno sudjelovati u pripremi korisnika i pripremi njihovih obitelji za povratak ili za upućivanje u izvaninstitucijske oblike smještaja. Isto bi tako centri za socijalnu skrb trebali preuzeti aktivnu ulogu u prevenciji upućivanja novih korisnika na smještaj u instituciju. Pravodobna procjena trenutačnih potreba, planiranje i poticanje za prihvaćanje potrebnih usluga, te praćenje korisnika, trebali bi postati ključni zadaci socijalnih radnika koji upravljaju radom u ostvarivanju individualnih planova koji se izrađuju u centrima za socijalnu skrb u uskoj suradnji s korisnicima, njihovim obiteljima i drugim pružateljima usluga. Na taj bi način socijalni radnici u centrima preuzeli ulogu voditelja plana (‘case manager’) odgovornog za oblikovanje i dogovaranje najbolje kombinacije usluga i naknada na koje korisnik ima pravo, te praćenje ostvarivanja individualnog plana koji bi se trebao revidirati, u skladu s promjenama specifičnih potreba i okolnosti korisnika. Planove i prioritete vezane uz deinstitucionalizaciju nužno prati i jačanje usluga u lokalnim zajednicama kojima se osigurava prevencija institucionalizacije.

Planiranje transformacije domova i drugih pravnih osoba na lokalnoj razini trebalo bi vezati uz proces lokalnog socijalnog planiranja kako bi se prioritet dao razvoju usluga koje nedostaju u zajednici, a bez kojih deinstitucionalizacija korisnika nije održiva. Primjerice, u planiranju transformacije, naglasak treba staviti na razvoj izvaninstitucijskih usluga i oblika smještaja u onim županijama u kojima su ti oblici skrbi slabo ili nedovoljno razvijeni, radi postizanja ravnomjernijeg regionalnog razvoja mreže usluga i zaustavljanja trendova institucionalizacije u županijama u kojima se najveći broj korisnika smještava u institucije. Do sada su izrađeni planovi razvoja mreže socijalnih usluga za Zadarsku, Splitsko-dalmatinsku, Vukovarsko-srijemsku, Virovitičko-podravsku, Koprivničko-križevačku i Zagrebačku županiju, a do kraja 2010. godine predviđa se izrada županijskih socijalnih planova u još četiri županije; Sisačko-moslavačkoj, Karlovačkoj, Ličko-senjskoj i Šibensko-kninskoj. Izrada svih županijskih planova očekuje se do kraja 2011. godine.

Deinstitucionalizacija i transformacija povezani su i složeni procesi koji uključuju:

a. redefiniranje funkcije pružatelja usluga, u skladu sa ciljevima deinstitucionalizacije i transformacije,

b. razvoj mreže izvaninstitucijskih usluga u zajednici dostupnih korisnicima i

c. razvoj izvaninstitucijskih oblika smještaja kao što su udomiteljske obitelji, obiteljski domovi i stambene zajednice, odnosno organizirano stanovanje uz podršku.

Radi razvoja udomiteljstva i obiteljskih domova, te obuke i stručnog praćenja, potrebno je izraditi:

■ procjenu dosadašnje kvalitete skrbi s obzirom na nadzor udomiteljskih obitelji putem centara za socijalnu skrb i inspekcijskog nadzora Ministarstva zdravstva i socijalne skrbi, te analizu razloga zbog kojih neki udomitelji ili obiteljski domovi ne zbrinjavaju niti jednog korisnika ili imaju manji broj korisnika od utvrđenog kapaciteta

■ analizu kapaciteta udomiteljskih obitelji i obiteljskih domova, te mogućnosti pružanja skrbi u odnosu na dostupnost usluga u zajednici (usluge rehabilitacije, pomoć pri integraciji i druge usluge stručne podrške)

■ analizu broja udomitelja prema županijama s obzirom na broj korisnika u odnosu na pojedine korisničke skupine

■ procjenu mogućnosti aktivnih udomitelja za specijalizaciju za skrb o pojedinim korisničkim skupinama

Zbog razvoja inkluzivnog odgoja i obrazovanja i povećane dostupnosti prava na obrazovanje, domovi koji obavljaju djelatnost odgoja i obrazovanja, trebaju pri izradi plana transformacije prvenstveno voditi računa o tome da se korisnici, sukladno važećim propisima iz tog područja, integriraju u redovni sustav odgoja i obrazovanja (redovni program, prilagođeni program ili posebni program). Proces transformacije ovih domova razradit će se u suradnji s ministarstvom nadležnim za obrazovanje.

Oblici transformacije domova socijalne skrbi i drugih pravnih osoba

Mogući oblici transformacije su sljedeći:

A. Centri za pružanje usluga u zajednici – domovi i druge pravne osobe koje imaju stručne kadrove, lokaciju i infrastrukturne uvjete usklađene s propisanim standardima (smješteni su u naseljenim područjima s dostupnim i razvijenim redovnim javnim uslugama) trebali bi biti prvi koji mijenjaju svoju ulogu pružatelja institucijskog smještaja u novu ulogu kao centri za pružanje spektra izvaninstitucijskih usluga ili specifičnih usluga u zajednici – podrška pružateljima izvaninstitucijskih oblika smještaja, usluge cjelodnevnog, poludnevnog i povremenog boravka, usluge patronaže, pomoć i njega u kući, usluge pomoći pri integraciji u redovne odgojno-obrazovne ustanove, različite rehabilitacijske aktivnosti, uz mogućnosti razvoja usko specijaliziranih usluga koje su u toj teritorijalnoj jedinici nedostupne ili za kojima postoji velika potražnja. Ovi centri mogu pružati i usluge privremenog smještaja za manji broj korisnika, isključivo ukoliko je to nužno, i to u onim županijama u kojima postoji potreba za takvim oblikom skrbi.

B. Domovi za intenzivnu i dugotrajnu socijalnu skrb – domovi i druge pravne osobe koje imaju stručne kadrove i infrastrukturne uvjete usklađene s propisanim standardima, smanjuju ukupne kapacitete stalnog ili tjednog smještaja, ali dugoročno zadržavaju i/ili primaju na smještaj (stalni, tjedni ili privremeni smještaj) korisnike za koje niti jedan od izvaninstitucijskih oblika smještaja nije moguć, a kojima je potrebna intenzivna podrška ili dugotrajna skrb. Domovi koji za te usluge imaju obučen kadar istodobno trebaju povećati kvalitetu usluge u skladu s individualnim potrebama korisnika, te definirati reorganizaciju i poboljšanje uvjeta smještaja korisnika, gdje god je to moguće, u manje stambene jedinice. Ukoliko je to moguće i za time postoji potreba na određenom području, ovi će domovi razvijati i izvaninstitucijske usluge.

C. Zatvaranje – domove koji imaju iznimno loše infrastrukturne uvjete, izoliranu lokaciju, manjak stručnog kadra ili na drugi način nisu usklađeni s propisanim standardima, te koji se niti u višegodišnjem razdoblju neće moći uskladiti i za koje su potrebna značajna kapitalna ulaganja, dugoročno bi trebalo zatvoriti.

Proces transformacije i deinstitucionalizacije u odnosu na radnike

Prema podacima iz 2009. ukupno u državnim i nedržavnim domovima za četiri korisničke skupine na koje se odnosi Plan zaposleno je ukupno 4980 radnika, od čega 3175,5 stručnih radnika i radnika za njegu, te 1688,5 računovodstveno-administrativnih i pomoćno-tehničkih radnika. Preostali broj čine radnici na poslovima upravljanja. Od ukupnog je broja u 16 domova za djecu i mladež bez odgovarajuće roditeljske skrbi 2009. bilo zaposleno 610 radnika (uključujući 385 stručnih i 198 računovodstveno-administrativnih i pomoćno-tehničkih radnika); u 40 domova za djecu i odrasle osobe s invaliditetom 2464,5 radnika (uključujući 1.660 stručnih i 757 računovodstveno-administrativnih i pomoćno-tehničkih radnika); u 28 domova za psihički bolesne odrasle osobe njih 1443 (uključujući 804,5 stručnih i 609 računovodstveno-administrativnih i pomoćno-tehničkih radnika), dok je u 11 domova za djecu i mladež s poremećajima u ponašanju bilo zaposleno njih 462,5 (uključujući 326 stručnih i 124,5 računovodstveno-administrativnih i pomoćno-tehničkih radnika).

Tablica 1 – Broj zaposlenih u domovima socijalne skrbi u Republici Hrvatskoj po skupinama zanimanja u 2009. godini (stanje na dan 31.12.2009.)

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| VRSTA DOMA | Ravnatelj ili predstojnik podružnice | Stručni radnici | Računovod-stveno-administra-tivni radnici | Pomoćno-tehnički radnici | U K U P N O Z A P O  S L E N I H | Broj korisnika | Broj korisnika po zaposlenom | Broj korisnika po stručnom radniku | Broj korisnika po pomoćno-tehničkom radniku |
| Domovi za djecu i mladež bez odgovarajuće roditeljske skrbi | 27 | 385 | 41 | 157 | 610 | 970 | 1,6 | 2,5 | 6,2 |
| državni | 20 | 303 | 35 | 143 | 501 | 782 | 1,6 | 2,6 | 5,5 |
| nedržavni | 7 | 82 | 6 | 14 | 109 | 188 | 1,7 | 2,3 | 13,4 |
| Domovi za djecu s teškoćama u razvoju i odrasle osobe s invaliditetom | 47,5 | 1660 | 118 | 639 | 2464,5 | 5466 | 2,2 | 3,3 | 8,6 |
| državni | 34 | 1350,5 | 98 | 493 | 1975,5 | 4207 | 2,1 | 3,1 | 8,5 |
| nedržavni | 13,5 | 309,5 | 20 | 146 | 489 | 1259 | 2,6 | 4,1 | 8,6 |
| Domovi za psihički bolesne odrasle osobe | 29,5 | 804,5 | 81 | 528 | 1443 | 4106 | 2,8 | 5,1 | 7,8 |
| državni | 20 | 661 | 77 | 450 | 1208 | 3205 | 2,7 | 4,8 | 7,1 |
| nedržavni | 9,5 | 143,5 | 4 | 78 | 235 | 901 | 3,8 | 6,3 | 11,6 |
| Domovi za djecu i mladež s poremećajima u ponašanju | 12 | 326 | 39 | 85,5 | 462,5 | 1011 | 2,2 | 3,1 | 11,8 |
| državni | 12 | 326 | 39 | 85,5 | 462,5 | 1.011 | 2,2 | 3,1 | 11,8 |
| nedržavni | - | - | - | - | - | - | - | - | - |
| Ukupno | 116 | 3175,5 | 279 | 1409,5 | 4.980 | 11553 | 2,3 | 3,6 | 8,2 |

Primjedba:

Nisu iskazani zaposleni na određeno vrijeme koji su bili zamjena za zaposlenike na bolovanju i slično, radi izbjegavanja dvostrukog iskazivanja podataka (broja zaposlenih) za isto

radno mjesto. Vježbenici su uračunati.

Izvor: Podaci Ministarstva zdravstva i socijalne skrb

Ovisno o planovima transformacije i usklađenosti s uvjetima i mjerilima za stručne i druge radnike, kao i očekivanog postotka radnika koji će biti umirovljeni u narednom razdoblju, bit će potrebno napraviti finalnu projekciju kao osnovu za plan preraspodjele dijela radnika.

U skladu s projekcijama smanjenja broja korisnika na stalnom ili tjednom smještaju i povećanja izvaninstitucijskih usluga i oblika smještaja (organizirano stanovanje), može se samo okvirno pretpostaviti da će doći do preraspodjele zaposlenih u domovima i drugim pravnim osobama. Tijekom izrade pojedinačnih planova transformacije svaki će dom utvrditi broj i strukturu postojećih zaposlenika, broj i strukturu zaposlenika potrebnih za pružanje programa podrške korisnicima izvan institucije (na osnovi procjene sposobnosti korisnika za život izvan institucije odrediti dnevno trajanje podrške), te utvrditi potrebni broj i strukturu zaposlenika s mogućnošću premještaja bez ili s potrebom dokvalifikacije ili prekvalifikacije. Naime, zaposleni u domovima će u sklopu procesa transformacije mijenjati dosadašnje načine rada, a neki i vrstu posla, i to će u nekim slučajevima zahtijevati dodatnu obuku ili prekvalifikaciju za pripremu dijela zaposlenika za rad u izvaninstitucijskim oblicima skrbi. Opseg i dinamika provođenja procesa transformacije i deinstitucionalizacije u odnosu na radnike utvrdit će se nakon analize izrađenih pojedinačnih planova. Te promjene pretpostavljaju aktivan doprinos samih pružatelja usluga kako bi se ta transformacija uspješno realizirala.

Financiranje

Državni domovi socijalne skrbi, koji se financiraju isključivo iz državnog proračuna, uključuju veliku količinu resursa – proračune, zgrade i opremu, pa je u slučajevima u kojima je to moguće dio tih resursa potrebno prenamijeniti za stambene zajednice, odnosno organizirano stanovanje uz podršku, domove manjeg kapaciteta ili za pružanje izvaninstitucijskih usluga u zajednici.

Ukupni proračun za 71 državni dom socijalne skrbi za djecu i mladež bez odgovarajuće roditeljske skrbi, djecu i mladež s poremećajima u ponašanju, djecu s teškoćama u razvoju i odrasle osobe s invaliditetom i psihički bolesne odrasle osobe u 2009. iznosio je 645.285.816,00 kuna.

Tablica 2 – Izdaci za domove i druge pravne osobe socijalne skrbi u razdoblju od 2008. do 2009. godine – u kn

![](dodatni/414435.jpg)

U strukturi troškova državnih domova najveći je udio troškova za plaće i naknade za radnike, prosječno 73% ukupnih troškova. Prosječni udio izravnih troškova za korisnike (materijal, hrana, zdravstvene usluge, drugi oblici pomoći korisnicima) čini 14%, dok je isti udio (14%) i za troškove poslovanja i infrastrukture (energija, usluge, održavanje, administrativni trošak i nespecificirani troškovi poslovanja). U odnosu na prosjek državni domovi za psihički bolesne odrasle osobe imaju najveći udio izravnih troškova korisnika (17%) i troškova poslovanja i infrastrukture (18%), a najmanji za radnike (65%). Najveće troškove za radnike (77%) u odnosu na prosjek imaju državni domovi za djecu s teškoćama u razvoju i odrasle osobe s invaliditetom.

S obzirom na ukupni broj državnih domova i ukupni broj korisnika u tim domovima, prosječni mjesečni iznos po korisniku iznosi 6.357,00 kuna, pri čemu najviši prosječni iznos po korisniku doma za djecu i mladež bez odgovarajuće roditeljske skrbi iznosi 9.555,00 kuna, a najmanji po korisniku doma za psihički bolesne odrasle osobe iznosi 4.253,00 kuna.

Prema financijskim pokazateljima Ministarstva zdravstva i socijalne skrbi za promatrano trogodišnje razdoblje, ulaganja u kapitalne projekte (obnovu infrastrukture domova socijalne skrbi) za državne domove socijalne skrbi za sve korisničke skupine čine oko 10% ukupnog proračuna tih domova.

S nedržavnim domovima i drugim pravnim osobama Ministarstvo zdravstva i socijalne skrbi sklapa ugovore o međusobnim odnosima kojima se definira broj korisnika, vrsta usluge i cijena usluge po korisniku mjesečno. Ukupni prosječni mjesečni troškovi po korisniku niži su nego u državnim domovima, pri čemu najviši prosječni trošak po korisniku doma i druge pravne osobe za djecu i mladež bez odgovarajuće roditeljske skrbi iznosi 4.976,00 kuna, a najmanji po korisniku doma i druge pravne osobe za psihički bolesne odrasle osobe iznosi 3.230,00 kuna.

Tablica 3 – Prosječni mjesečni troškovi po korisniku – u kn

![](dodatni/414436.jpg)

Radi realizacije ciljeva potrebno je izvršiti preraspodjelu u strukturi dijela troškova postojećeg sustava institucijske skrbi za financiranje razvoja izvaninstitucijskih usluga i oblika smještaja, što se može postići oslobađanjem dijela sredstava u procesu smanjivanja broja osoba na stalnom ili tjednom smještaju. Preraspodjela troškova treba biti temeljena na kvantitativnim projekcijama koje obvezuju donositelje odluka pri raspodjeli financijskih sredstava.

U skladu sa ciljevima deinstitucionalizacije[[1]](#footnote-29081-1) i transformacije, prioritet za kapitalna ulaganja treba biti uspostava mreže stambenih zajednica za organizirano stanovanje za djecu i mladež bez odgovarajuće roditeljske skrbi, djecu i mladež s poremećajima u ponašanju, djecu s teškoćama u razvoju i odrasle osobe s invaliditetom i psihički bolesne odrasle osobe. To uključuje revidiranje planova investicija za domove koji se koriste nekretninama koje je Republika Hrvatska obvezna vratiti vlasnicima, te usklađivanje ulaganja s planovima transformacije svakog pojedinog doma.

Izvor financiranja također mogu biti strukturni fondovi Europske unije, posebno Europski socijalni fond (ESF) i Europski fond za regionalni razvoj (ERDF) sa ciljem financiranja obuke pružatelja usluga za rad u transformiranom sustavu, unapređivanja kvalitete pružanja socijalnih usluga, razvoja novih socijalnih usluga, kao i razvoja socijalne infrastrukture (malih stambenih zajednica, centara potpore, savjetovališta).

3. Ciljevi i prioriteti deinstitucionalizacije i transformacije domova za djecu i mladež bez odgovarajuće roditeljske skrbi

U Hrvatskoj je zaštita i dobrobit djece, a posebice djece i mladeži bez odgovarajuće roditeljske skrbi jedan od prioriteta sustava socijalne skrbi, na što ukazuje i donošenje opsežnog Nacionalnog plana aktivnosti za prava i interese djece od 2006. do 2012. temeljenog na preporukama Odbora Ujedinjenih naroda za prava djeteta iz 2004. vezanog uz Drugo periodično izvješće RH o ispunjavanju obveza iz Konvencije UN-a o pravima djeteta.

Prilikom planiranja socijalnih usluga za djecu bez ili pod rizikom gubitka odgovarajuće roditeljske skrbi potrebno je uzeti u obzir Preporuke Odbora UN-a za prava djeteta s Opće rasprave o djeci bez roditeljske skrbi iz 2005., te Preporuke Odbora UN-a za prava djeteta Republici Hrvatskoj iz 2004. koje su pretočene u mjere aktualnog Nacionalnog plana aktivnosti za prava i interese djece:

■ Skrb za djecu bez odgovarajuće roditeljske skrbi potrebno je osigurati u izvaninstitucijskim oblicima smještaja za 80% djece (udomiteljstvo, obiteljski domovi, organizirano stanovanje), od čega najviše u udomiteljskim obiteljima

■ Djeci bez odgovarajuće roditeljske skrbi do tri godine života skrb izvan vlastite obitelji osigurava se u pravilu u udomiteljskim obiteljima

■ Djeca smještena u dom imaju pravo na najvišu razinu zadovoljenja svojih emocionalnih potreba i fizičke dobrobiti, kao i na posebnu zaštitu i pomoć, a takvi domovi moraju osigurati uvjete za promicanje svih oblika djetetova odrastanja

■ Smještajne jedinice u domovima za skrb o djeci trebaju organizacijom prostora i rada, unutarnjim uređenjem, te ograničenim kapacitetom (najviše 10 djece), nalikovati životu u obitelji

■ Treba spriječiti izdvajanja djece iz lokalne zajednice u svrhu zadržavanja kontakata sa širom rodbinom i drugim stečenim kontaktima

■ U Republici Hrvatskoj savjetovanje i praćenje ranjivih obitelji nije dobro strukturirano i definirano, te Odbor preporučuje mjere za unapređenje djelovanja centara za socijalnu skrb i prioritetno pružanje pomoći obiteljima kako bi se spriječilo izdvajanje djece iz obitelji

■ U Republici Hrvatskoj kvaliteta skrbi u institucijama i izvaninstitucijskim oblicima smještaja procjenjuje se nedostatnom uz manjkavi nadzor, zbog čega je potrebno razviti standarde kvalitete usluga svih pružatelja usluga uz pojačani nadzor provođenja istih.

a. Skrb za djecu i mladež bez odgovarajuće roditeljske skrbi u domovima i drugim pravnim osobama koje obavljaju djelatnost socijalne skrbi

Na temelju kombiniranih službenih podataka za 2009. o broju korisnika domova, udomiteljskih obitelji i obiteljskih domova[[2]](#footnote-29081-2), možemo procijeniti da je u Hrvatskoj aktualni omjer institucijske skrbi i izvaninstitucijskih oblika smještaja 39,6% prema 60,4% u korist izvaninstitucijskih oblika smještaja (prvenstveno u obiteljima udomitelja). Trenutačno je 2.688 korisnika na stalnom ili tjednom smještaju u sustavu socijalne skrbi, uključujući 827 u domovima, 238 korisnika za koje skrbe druge pravne osobe koje pružaju usluge bez osnivanja doma (članak 105. Zakona o socijalnoj skrbi), te 1.623 u udomiteljskim obiteljima i obiteljskim domovima. Taj je omjer još daleko od poželjnog odnosa 20% prema 80% kapaciteta u korist izvaninstitucijskih oblika smještaja, koji je postavljen kao jedan od prioriteta Nacionalnog plana aktivnosti za prava i interese djece 2006. do 2012.

Ipak, u promatranom trogodišnjem razdoblju uočeni su pozitivni trendovi smanjenja broja djece i mladeži bez odgovarajuće roditeljske skrbi u institucijskim oblicima skrbi, te ukupnog smanjenja broja djece u sustavu socijalne skrbi.

Na temelju službenih podataka Ministarstva zdravstva i socijalne skrbi o domovima socijalne skrbi, u prethodnom trogodišnjem razdoblju od 2007. do 2009. godine vidljivi su trendovi smanjenja broja korisnika, te broja zahtjeva za smještaj djece bez odgovarajuće roditeljske skrbi u državne i nedržavne domove. Broj korisnika ukupno se smanjio za 15%, pri čemu je u državnim domovima smanjen za 17%, a u nedržavnim za 7%. Broj djece u dobi do 3. godine života smještene u domovima smanjio se za 19%. Posebno je važno što se broj zahtjeva za smještaj djece u domove smanjio skoro za trećinu (31%).

Tablica 4 – Broj korisnika i zahtjeva za smještaj u domove socijalne skrbi za djecu bez odgovarajuće roditeljske skrbi 2007. – 2009.

|  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| Domovi za djecu bez odgovarajuće roditeljske skrbi | 2007. | 2008. | 2009. | Promjena  2009. – 2007. |
| korisnici državni domovi | 942 | 827 | 782 | -17% |
| djeca do 3. god državni domovi | 93 | 87 | 74 | -20% |
| korisnici nedržavni domovi | 203 | 199 | 188 | -7% |
| djeca do 3. god nedržavni domovi | 5 | 5 | 5 | 0% |
| ukupno korisnici državni i nedržavni domovi | 1145 | 1026 | 970 | -15% |
| ukupno djeca do 3. god državni i nedržavni domovi | 98 | 92 | 79 | -19% |
| zahtjevi državni domovi | 491 | 423 | 344 | -30% |
| zahtjevi nedržavni domovi | 38 | 38 | 20 | -47% |
| ukupno zahtjevi državni i nedržavni domovi | 529 | 461 | 364 | -31% |

Izvor: Godišnje statističko izvješće o domovima i korisnicima socijalne skrbi u Republici Hrvatskoj za izvještajne godine. Primjedba: podaci ne uključuju podatke o korisnicima o kojima skrbe pravne osobe na temelju članka 105. Zakona o socijalnoj skrbi), a koji su dostupni samo za 2009. godinu.

Za 2009. godinu dostupni su potpuniji podaci budući da su uz državne i nedržavne domove prvi puta obrađeni podaci o pravnim osobama koje pružaju skrb bez osnivanja doma na temelju članka 105. Zakona o socijalnoj skrbi (radi se o 4 vjerske zajednice i 2 udruge).

Tablica 5 –Broj djece bez odgovarajuće roditeljske skrbi u državnim i nedržavnim domovima, te drugim pravnim osobama u 2009.godini

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| Djeca bez odgovarajuće roditeljske skrbi | Ukupno korisnika na dan 31. 12. 2009. | Korisnici stalni i tjedni smještaj na dan 31. 12. 2009. |
| državni domovi | 782 | 653 |
| nedržavni domovi | 188 | 174 |
| pravne osobe | 164 | 164 |
| Ukupno | 1134 | 991 |

Izvor: Godišnje statističko izvješće o primijenjenim pravima socijalne skrbi, pravnoj zaštiti djece, mladeži, braka, obitelji i osoba lišenih poslovne sposobnosti, te zaštiti tjelesno ili mentalno oštećenih osoba u Republici Hrvatskoj u 2009. godini; Godišnje statističko izvješće o domovima i korisnicima socijalne skrbi u Republici Hrvatskoj u 2009. godini, te podaci o broju korisnika za koje skrbe druge pravne osobe na temelju članka 105 Zakona o socijalnoj skrbi.

Dodatni izvor informacija o domovima i korisnicima institucijskog smještaja za djecu bez odgovarajuće roditeljske skrbi predstavljaju nalazi istraživanja »Iskustva i stavovi pružatelja, korisnika i ostalih dionika sustava socijalne skrbi o reformi socijalnog sustava te zadovoljstvo korisnika socijalnog sustava« koje je za potrebe Ministarstva zdravstva i socijalne skrbi proveo UNDP Hrvatska u suradnji s agencijom IPSOS PULS u razdoblju prosinac 2009. – siječanj 2010. Istraživanje je obuhvatilo čak 12 od ukupno 16 domova za djecu bez odgovarajuće roditeljske skrbi, te se stoga nalazi mogu smatrati reprezentativnima. Prema ovim nalazima za domove za djecu bez odgovarajuće roditeljske skrbi, u razdoblju od 2007 do 2009., stopa ulaska je 24%, dok je stopa izlaska 30%, čime je omjer ulaska i izlaska 1:1,2. Skoro dvije trećine svih korisnika (64%) koji izlaze iz domova vratilo se u primarnu obitelj ili je smješteno u udomiteljskim obiteljima ili obiteljskim domovima. Također se navodi da se kod oko 8% sve djece radi i o drugim poteškoćama (poremećaji u ponašanju, teškoće u razvoju, psihičke bolesti ili obiteljsko nasilje).

Trenutačno u Hrvatskoj postoje 22 doma socijalne skrbi i druge pravne osobe koje pružaju usluge stalnog ili tjednog smještaja za djecu bez odgovarajuće roditeljske skrbi uključujući 14 državnih domova, 2 nedržavna doma i 6 drugih pravnih osoba (vjerske zajednice i udruge) koje pružaju ove usluge na temelju članka 105. Zakona o socijalnoj skrbi. Dok je prosječni kapacitet po domu 49 korisnika (u nekim slučajevima i manje kada je riječ o domovima koji djeluju na više lokacija), vidljiva je neravnomjernost veličine kapaciteta među domovima.

U Hrvatskoj postoji preko 30 stambenih zajednica za organizirano stanovanje uz podršku s ukupno 95 mjesta za djecu i mladež bez odgovarajuće roditeljske skrbi. Nalaze se u lokalnoj zajednici, a kako ih uglavnom osnivaju sami domovi (državni domovi i domovi drugih osnivača) navode se u ovom poglavlju. Takvi oblici stanovanja naročito se razvijaju od 2005. godine, te tako 2009. godine 12 od ukupno 22 doma i drugih pravnih osoba koje skrbe o djeci i mladeži bez odgovarajuće roditeljske skrbi pruža tu uslugu.

Kapaciteti stambenih zajednica nisu popunjeni u cijelosti, što se vidi iz podataka iz izvješća o domovima Ministarstva zdravstva i socijalne skrbi za 2008. kada je u 28 stambenih zajednica s ukupnim kapacitetom 78 mjesta bilo smješteno 40 korisnika, dok je 2009. godine u 31 stambenoj zajednici s ukupnim kapacitetom 95 mjesta bilo smješteno 36 korisnika.

Usluge boravka pruža ukupno 12 domova za djecu i mladež bez odgovarajuće roditeljske skrbi, što je važno za prevenciju institucionalizacije djece koja su u riziku od zanemarivanja.

Vidljiva je regionalna nejednakost kapaciteta za institucijsku skrb o djeci i mladima bez odgovarajuće roditeljske skrbi, a regije bez kapaciteta ili s malim udjelom kapaciteta su sjeverna Dalmacija i Lika, sjeverna Hrvatska i zapadna Slavonija. Polovica svih korisnika koncentrirana je u središnjoj Hrvatskoj, ponajviše u gradu Zagrebu.

![](dodatni/414437.jpg)

Tablica 6 – Broj korisnika stalnog i tjednog smještaja u državnim i nedržavnim domovima i drugim pravnim osobama za djecu i mladež bez odgovarajuće roditeljske skrbi u 2009. prema županijama

|  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- |
| Županija | Kapacitet za stalni ili tjedni smještaj | Korisnici stalnog ili tjednog smještaja 2009. | Broj domova |
| KOPRIVNIČKO-KRIŽEVAČKA | 40 | 30 | 2 |
| MEĐIMURSKA | 0 | 0 | 0 |
| VARAŽDINSKA | 0 | 0 | 0 |
| KRAPINSKO-ZAGORSKA | 0 | 0 | 0 |
| Sjeverna Hrvatska | 40 | 30 | 2 |
| GRAD ZAGREB | 363 | 311 | 4 |
| ZAGREBAČKA | 0 | 0 | 0 |
| KARLOVAČKA | 44 | 36 | 1 |
| SISAČKO-MOSLAVAČKA | 165 | 124 | 2 |
| Središnja Hrvatska | 572 | 471 | 7 |
| BJELOVARSKO-BILOGORSKA | 0 | 0 | 0 |
| POŽEŠKO-SLAVONSKA | 40 | 24 | 1 |
| VIROVITIČKO-PODRAVSKA | 0 | 0 | 0 |
| Zapadna Slavonija | 40 | 24 | 1 |
| BRODSKO-POSAVSKA | 42 | 35 | 1 |
| OSJEČKO-BARANJSKA | 176 | 138 | 3 |
| VUKOVARSKO-SRIJEMSKA | 50 | 31 | 1 |
| Istočna Slavonija | 268 | 204 | 5 |
| ISTARSKA | 50 | 47 | 2 |
| PRIMORSKO-GORANSKA | 107 | 91 | 3 |
| Sjeverno primorje i Gorski kotar | 157 | 138 | 5 |
| LIČKO-SENJSKA | 0 | 0 | 0 |
| ŠIBENSKO-KNINSKA | 0 | 0 | 0 |
| ZADARSKA | 0 | 0 | 0 |
| Sjeverna Dalmacija i Lika | 0 | 0 | 0 |
| SPLITSKO-DALMATINSKA | 100 | 93 | 1 |
| DUBROVAČKO-NERETVANSKA | 42 | 31 | 1 |
| Južna Dalmacija | 142 | 124 | 2 |
| UKUPNO | 1219 | 991 | 22 |

Izvor: Godišnje statističko izvješće o domovima i korisnicima socijalne skrbi u Republici Hrvatskoj u 2009. godini

b. Izvaninstitucijski oblici smještaja za djecu i mladež bez odgovarajuće roditeljske skrbi (udomiteljstvo i obiteljski domovi)

U posljednje tri godine, broj udomitelja je konstantan, kao i broj obiteljskih domova, no udjel korisnika u tim domovima je zanemariv. Ukupno se smanjuje broj korisnika izvaninstitucijskih oblika smještaja za djecu i mladež bez odgovarajuće roditeljske skrbi, i to za oko 5%, što je u skladu s ukupnim trendom smanjenja broja djece i mladih bez odgovarajuće roditeljske skrbi u sustavu socijalne skrbi. Ova se procjena temelji na sljedećim podacima.

Tablica 7 – Udomitelji i obiteljski domovi za djecu i mladež bez odgovarajuće roditeljske skrbi 2007. – 2009.

|  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| Izvaninstitucijski oblici smještaja za djecu i mladež bez odgovarajuće roditeljske skrbi | 2007. | 2008. | 2009. | Promjena 2009. – 2007. |
| UDOMITELJI |  |  |  |  |
| Broj smještene djece i mladeži | 2080 | 1940 | 1955 | -6% |
| Broj smještene djece i mladeži bez odgovarajuće roditeljske skrbi | 1445 | 1397 | 1378 | -5% |
| Broj smještene djece i mladeži o kojima roditelji ne mogu privremeno skrbiti | 249 | 126 | 206 | -17% |
| Ukupno smještene djece bez trajne ili privremene roditeljske skrbi | 1694 | 1523 | 1584 | -6% |
| Broj udomiteljskih obitelji koje skrbe o djeci i mladima | 1334 | 1354 | 1332 | -0,1% |
| OBITELJSKI DOM |  |  |  |  |
| Broj smještene djece i mladeži u obiteljski dom | 16 | 33 | 33 | 106% |
| Broj smještene djece bez odgovarajuće roditeljske skrbi | 10 | 20 | 20 | 100% |
| Broj obiteljskih domova za djecu i mladež | 1 | 2 | 2 | 100% |
| UKUPNO – udomitelji i obiteljski domovi |  |  |  |  |
| Ukupno smještene djece i mladeži | 2096 | 1973 | 1988 | -5% |
| Ukupno smještene djece bez trajne ili privremene roditeljske skrbi | 1704 | 1543 | 1604 | -6% |

Izvor: Godišnje statističko izvješće o primijenjenim pravima socijalne skrbi, pravnoj zaštiti djece, mladeži, braka, obitelji i osoba lišenih poslovne sposobnosti, te zaštiti tjelesno ili mentalno oštećenih osoba u Republici Hrvatskoj za izvještajnu godinu

Tablica 8 – Odabrane značajke udomitelja

|  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- |
|  | 2007. | 2008. | 2009. |
| Udomitelji nesrodnici – za djecu i mladež | - | 851 | 835 |
| Udomitelji srodnici – za djecu i mladež | - | 503 | 497 |
| Ukupno udomitelji – za djecu i mladež | 1334 | 1354 | 1332 |
| Udomitelji nesrodnici – za odrasle osobe | - | 977 | 987 |
| Udomitelji srodnici – za odrasle osobe | - | 290 | 316. |
| Ukupno udomitelji – za odrasle osobe | 1241 | 1267 | 1303 |
| Ukupno udomitelji | 2575 | 2621 | 2635 |
| Udomitelji bez ijednog korisnika | 169 (6,6 %) | 198 (7,6%) | 189 (7,2%) |
| Udomitelji stariji od 60 god – za sve korisnike | 450 (17,5%) | 488 (18,6%) | 486 (18,4%) |

Izvor: Godišnje statističko izvješće o primijenjenim pravima socijalne skrbi, pravnoj zaštiti djece, mladeži, braka, obitelji i osoba lišenih poslovne sposobnosti, te zaštiti tjelesno ili mentalno oštećenih osoba u Republici Hrvatskoj za izvještajnu godinu

Oko 7% svih udomitelja nema niti jednog korisnika, što predstavlja neiskorišteni resurs, te je potrebno provjeriti o kojim se razlozima radi (dislociranost, manjak korisnika iz neposredne regije ili pak manjak podataka). U 2009. godini 49% udomitelja ima samo jednog korisnika, a omjer broja korisnika po udomitelju za djecu i mladež je 1,5 korisnika na 1 udomitelja.

Udio nesrodničkih udomitelja je 63% za djecu i mladež, te 76% za odrasle i starije osobe, u odnosu na ukupni broj udomitelja za te korisničke skupine, a konstantan je posljednje dvije godine. Oko 18% udomitelja starije je od 60 godina, što ukazuje na potrebu za pronalaženjem novih udomitelja iz mlađih dobnih skupina radi održavanja aktualnog broja udomitelja u narednih deset godina.

Na temelju podataka iz Godišnjeg statističkog izvješća o primijenjenim pravima socijalne skrbi, pravnoj zaštiti djece, mladeži, braka, obitelji i osoba lišenih poslovne sposobnosti, te zaštiti tjelesno ili mentalno oštećenih osoba u Republici Hrvatskoj za izvještajne godine – Obiteljsko pravna zaštita u Republici Hrvatskoj, u 2007. godini iz udomiteljskih obitelji prekinut je smještaj za 251 dijete – od toga se u primarnu obitelj vratilo 87 djece, a 38 djece je dano na posvojenje, što je 50% od ukupno prekinutog smještaja. U 2008. godini prekinut je smještaj za 275 djece – od toga se u obitelj vratilo 110 djece, a 64 je dano na posvojenje, što je 63% od ukupno prekinutog smještaja. U slučajevima kada se ne radi o povratku u primarnu obitelj ili posvojenju, najčešće je riječ o prijelazu u institucijski oblik skrbi (uglavnom zbog toga što se udomitelji ne mogu »nositi« s teškoćama koje se kod djece javljaju u adolescentnoj dobi). Prema podacima Ministarstva zdravstva i socijalne skrbi za 2008. godinu broj djece koja su iz udomiteljskih obitelji prešla u instituciju jest 107, a 2009. godine taj je broj bio 110. U 2009. godini prekinut je smještaj za 210 djece – od toga se u obitelj vratilo 92 djece, a 17 je dano na posvojenje, što je 52% od ukupno prekinutog smještaja. Može se uočiti određeni problem s prekidom smještaja u slučajevima kada se ne radi o posvojenju ili povratku u primarnu obitelj koji čine oko polovice svih prekinutih smještaja. To otvara pitanje razvijenosti sustava stručne podrške udomiteljima (obuka, supervizija, nadzor).

c. Prioriteti deinstitucionalizacije i transformacije domova i drugih pravnih osoba koje obavljaju djelatnost socijalne skrbi za djecu i mladež bez odgovarajuće roditeljske skrbi

Na temelju podataka o kretanju korisnika u protekle tri godine, s naglaskom na 2009. godinu, kao osnova za projekcije deinstitucionalizacije i transformacije domova za djecu i mladež bez odgovarajuće roditeljske skrbi upotrijebit će se okvirni broj od 990 djece na stalnom ili tjednom smještaju smještene u sva tri oblika institucijske skrbi (državni, nedržavni domovi i domovi drugih osnivača prema članku 105. Zakona o socijalnoj skrbi). Kao početni podatak za projekciju povećanja kapaciteta za izvaninstitucijsku skrb uzet će se okvirni broj od 1600 djece u udomiteljstvu i obiteljskim domovima. To znači da je početni okvirni omjer institucijske i izvaninstitucijske skrbi 38:62.

U projekcijama se ne uzima u obzir broj korisnika drugih usluga domova (boravak, stambene zajednice, privremeni smještaj) koje se mogu i trebaju dalje razvijati paralelno ili umjesto usluga stalnog i tjednog smještaja, u sklopu djelokruga transformiranih ustanova. Za oko dvije trećine korisnika usluge se pružaju u državnim domovima, a za jednu trećinu u nedržavnim domovima i drugim pravnim osobama (vjerske zajednice i udruge).

Tablica 9 – Okvirna projekcija broja korisnika – djece i mladeži bez odgovarajuće roditeljske skrbi u razdoblju od 2011. do 2016. godine

|  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| Djeca i mladež bez odgovarajuće roditeljske skrbi | korisnici – domovi i druge pravne osobe (stalni i tjedni smještaj) | korisnici – izvaninstitucijski oblici smještaja | udio domovi i druge pravne osobe (stalni i tjedni smještaj) | udio izvaninstitucijski oblici smještaja |
| početno stanje 2010. | 990 | 1600 | 38% | 62% |
| 2011. | 940 | 1650 | 36% | 64% |
| 2012. | 880 | 1710 | 34% | 66% |
| stanje 2013. | 810 | 1780 | 31% | 69% |
| 2014. | 720 | 1870 | 28% | 72% |
| 2015. | 620 | 1970 | 24% | 76% |
| stanje 2016. | 518 | 2072 | 20% | 80% |
| Ukupna promjena (smanjenje/povećanje) | -472 | 472 | -18% | 18% |

Cilj je do 2016. godine promijeniti omjer institucijske i izvaninstitucijske skrbi na 20% korisnika u institucijskim oblicima skrbi i 80% korisnika u izvaninstitucijskim oblicima smještaja, u skladu s nacionalnim strateškim ciljevima skrbi o djeci i mladima. Očekivani kapacitet 2016. za stalni ili tjedni smještaj o djeci i mladeži bez odgovarajuće roditeljske skrbi je 2590 korisnika – 518 korisnika institucijskih oblika skrbi (državni i nedržavni domovi, te druge pravne osobe) i 2072 korisnika izvaninstitucijskih oblika smještaja (udomiteljske obitelji, obiteljski domovi, organizirano stanovanje), uz razvoj odgovarajućih izvaninstitucijskih usluga.

U svrhu ostvarenja ovog cilja potrebno je do 2016. godine provesti sljedeće aktivnosti:

1. Značajno povećati opseg, kvalitetu i raznovrsnost usluga izvaninstitucijske skrbi, koja bi uz udomiteljstvo optimalno trebala uključiti i organizirano stanovanje djece uz podršku, posebice u regijama gdje se uz uložene napore ne uspijeva razviti udomiteljstvo (do 5 djece po stambenoj zajednici).

2. Provesti transformaciju domova koji skrbe o djeci bez odgovarajuće roditeljske skrbi, uz preusmjeravanje resursa dosadašnjih pružatelja usluga stalnog i tjednog smještaja na pružanje usluga izvaninstitucijskih oblika smještaja (udomiteljske obitelji, organizirano stanovanje uz podršku za djecu i obiteljski domovi) i drugih izvaninstitucijskih usluga, kao i edukaciju, stručnu podršku i superviziju udomitelja.

3. Smanjiti broj pružatelja usluga stalnog i tjednog smještaja (državnih i nedržavnih domova, te drugih pravnih osoba).

4. Osigurati regionalnu ravnomjernost očekivanog omjera institucijskih i izvaninstitucijskih oblika skrbi.

5. Ograničiti kapacitet doma i druge pravne osobe za djecu i mladež bez odgovarajuće roditeljske skrbi, kako bi do kraja provedbe transformacije i deinstitucionalizacije oni domovi koji će i nadalje pružati usluge stalnog i tjednog smještaja imali kapacitet najviše do 30 korisnika.

6. Donijeti novu odluku o mreži za trogodišnje razdoblje, počevši od 2011. godine, koja treba obuhvatiti manji smještajni kapacitet u instituciji i veći smještajni kapacitet izvan institucije, te izvaninstitucijske usluge, u skladu sa smjernicama i rokovima koje definira Plan.

7. Uvesti obustavu daljeg prijema djece do 7. godine života u domove (2011.), a do kraja 2012., u suradnji sa centrima za socijalnu skrb, prvenstveno deinstitucionalizirati djecu u dobi do 3. godine života koja su trenutačno smještena u domovima (prema podacima za 2009. njih 79) u udomiteljske obitelji i gdje je to moguće posvojenje. Iznimka mogu biti samo hitne situacije privremenog smještaja u najduljem trajanju do 6 mjeseci s ciljem žurne, ali temeljite identifikacije odgovarajuće skrbi obiteljskog tipa.

8. Potrebno je započeti s pružanjem usluga stručne pomoći u obitelji (patronaža) za djecu smještenu u udomiteljskim obiteljima (2011.).

9. Potrebno je odmah započeti s deinstitucionalizacijom djece i mladeži u postojeće stambene zajednice (organizirano stanovanje uz podršku), a treba ih popuniti najkasnije do kraja 2011. godine.

10. Do kraja 2010. svi domovi trebaju izraditi pojedinačne planove deinstitucionalizacije i transformacije kako bi Ministarstvo zdravstva i socijalne skrbi moglo izraditi Operativni plan provedbe deinstitucionalizacije i transformacije domova socijalne skrbi za razdoblje 2011. i 2012. godine.

11. Za djecu s teškoćama u razvoju smještenu u domovima za djecu bez odgovarajuće roditeljske skrbi potrebno je izraditi specifične individualne planove s prioritetnom opcijom osiguranja izvaninstitucijske skrbi ili primjerenih uvjeta u institucijskoj skrbi, ako povratak u primarnu obitelj nije moguć (2011.).

12. Do kraja 2010. godine Ministarstvo zdravstva i socijalne skrbi izradit će analizu kapaciteta udomitelja za djecu i mladež bez odgovarajuće roditeljske skrbi, uključujući i obiteljske domove, u svrhu unapređenja izvaninstitucijske skrbi prema regijama, obuke i stručnog praćenja udomitelja i obiteljskih domova za djecu i mladež bez odgovarajuće roditeljske skrbi.

13. U proračunskom planiranju za 2011. – 2013., radi širenja mreže socijalnih usluga u zajednici, osigurati potrebna sredstva za izvaninstitucijske usluge za djecu i mladež bez odgovarajuće roditeljske skrbi (boravak, stručna pomoć u obitelji i dr.)

4. Ciljevi i prioriteti deinstitucionalizacije i transformacije domova za djecu i mladež s poremećajima u ponašanju

Prihvaćanjem Konvencije o pravima djeteta, Republika Hrvatska je preuzela obvezu i odgovornost osiguranja zajamčenih prava za svu djecu, pa tako i za djecu s poremećajima u ponašanju. U Konvenciji se navodi pravo svakog djeteta, koje je osumnjičeno ili optuženo ili za koje je utvrđeno da je prekršilo kazneni zakon, da se s njime postupa na način usklađen s promicanjem djetetova osjećaja dostojanstva i vrijednosti, čime se jača poštivanje njegovih ljudskih prava i temeljnih sloboda drugih. Pritom se uzima u obzir dob djeteta i poželjnost promicanja njegova ponovnog uključivanja u zajednicu, kao i preuzimanja aktivne uloge u zajednici.

Standardna minimalna pravila Ujedinjenih naroda za alternativne kaznene mjere, Tokijska pravila iz 1990. godine, koja se pozivaju na preusmjeravanje formalnog sudskog postupka i zalažu za veće sudjelovanje zajednice kod izvršenja kaznenih sankcija (u tretmanu maloljetnika), u općem smislu promoviraju jačanje osjećaja odgovornosti maloljetnika prema društvu.

Niz aktivnosti i mjera svih nadležnih tijela u području prevencije objedinjen je u Nacionalnoj strategiji za prevenciju poremećaja u ponašanju od 2009. do 2012. kojom se »poremećaji u ponašanju“ definiraju kao pojam koji dolazi iz područja medicine, odnosno psihijatrije i obuhvaća niz vrlo različitih odstupanja u svim područjima funkcioniranja djece i mladih; od odnosa s bližnjima, socijalnom okolinom i autoritetima, teškoća u pogledu prehrane, spavanja i nevoljnih radnji, laganja, krađa, uporabe i preprodaje ilegalnih psihoaktivnih sredstava, bježanja od kuće i skitnje, do agresivnosti, nasilja, provala, paljenja, silovanja i drugih oblika asocijalnog, antisocijalnog i kriminalnog ponašanja.

a. Skrb za djecu i mladež s poremećajima u ponašanju u domovima socijalne skrbi

Zaštita djece i mladeži s poremećajima u ponašanju u sustavu socijalne skrbi obuhvaća postupanje prema korisnicima u skladu s odredbama Zakona o sudovima za mladež, Zakona o izvršavanju sankcija izrečenih maloljetnicima za kaznena djela i prekršaje, Obiteljskog zakona i Zakona o socijalnoj skrbi.

Prema Zakonu o sudovima za mladež izriču se sljedeće odgojne mjere koje provode domovi socijalne skrbi: upućivanje u centar za odgoj na određeni broj sati tijekom dana (najdulje četiri sata dnevno u vremenu između osam i dvadeset sati) u trajanju od 14 do 30 dana ili na neprekidni boravak, odnosno smještaj u trajanju od 15 dana do tri mjeseca; pojačana briga i nadzor uz dnevni boravak u odgojnoj ustanovi u trajanju od šest mjeseci do dvije godine, upućivanje u odgojnu ustanovu na smještaj u trajanju od šest mjeseci do dvije godine i upućivanje u posebnu odgojnu ustanovu na smještaj najdulje do tri godine, te posebne obveze koje u pravilu obuhvaćaju uključivanje u pojedinačni ili skupni rad u savjetovalištu za mlade najdulje do godine dana. Pojačana briga i nadzor uz dnevni boravak u odgojnoj ustanovi, upućivanje u centar za odgoj na određeni broj sati tijekom dana, te posebna obveza uključivanja u savjetovalište izriče se kada je pedagoškim mjerama upozorenja, usmjeravanja ili drugim primjerenim metodama rada, uz odgovarajući stručni nadzor i pomoć, potrebno utjecati na razvoj, odgoj i ponašanje maloljetnika, pri čemu njegovo odvajanje od dotadašnje sredine nije nužno. Mjere upućivanja u centar za odgoj na neprekidni boravak i posebnu odgojnu ustanovu izriču se kada se odvajanje maloljetnika od dotadašnje sredine ocjenjuje potrebnim radi poduzimanja trajnijih i intenzivnijih odgojnih mjera, koje pak smiju trajati samo onoliko koliko treba da bi se ostvarila njihova svrha. Odgojne se mjere mogu izvršavati u manjim stambenim cjelinama uz osiguranje odgojno-obrazovnih, radnih, zabavnih, športskih i drugih sadržaja, odnosno u malim skupinama prema dobi maloljetnika.

Zakon o izvršavanju sankcija izrečenih maloljetnicima za kaznena djela i prekršaje uređuje izvršavanje sankcija izrečenih maloljetnicima i mlađim punoljetnicima u kaznenom i prekršajnom postupku.

Na temelju Obiteljskog zakona za djecu s poremećajima u ponašanju do 18. godine života izriče se mjera povjeravanja na čuvanje i odgoj domu socijalne skrbi, što uključuje smještaj u sklopu kojeg se korisnicima osigurava stalna briga i nadzor, pružanje usluga stanovanja, prehrane, brige o zdravlju i stručne pomoći putem odgojnih sadržaja. Za djecu od 14. do 18. godine života može se izreći mjera obiteljsko-pravne zaštite ili odgojna mjera prema Zakonu o sudovima za mladež, dok se za mlađe punoljetnike može izreći samo odgojna mjera na temelju Zakona o sudovima za mladež.

Zakonom o socijalnoj skrbi djeca i mladež s poremećajima u ponašanju u domove socijalne skrbi upućuju se radi provođenja posebnog sociopedagoškog postupka u okviru poludnevnog boravka, opservacije i kratkotrajnog prihvata, te radi smještaja, i to u onim slučajevima u kojima roditelj daje svoj pristanak za smještaj u dom socijalne skrbi. Praksa je pokazala da se smještaj na temelju Zakona o socijalnoj skrbi primjenjuje samo onda kada centar za socijalnu skrb ocijeni da je dijete zbog poremećaja u ponašanju potrebno izdvojiti iz obitelji.

Navedene mjere zaštite prava i interesa djece i mladeži s poremećajima u ponašanju provode se u domu za odgoj (dom za odgoj djece i dom za odgoj djece i mladeži), odgojnom domu, posebnoj odgojnoj ustanovi ili u posebnom odjelu centra za socijalnu skrb namijenjenom za tu svrhu. Ministarstvo nadležno za poslove socijalne skrbi može izvršavanje pojedinih odgojnih mjera povjeriti udrugama građana, te pravnim osobama koje su registrirane i ispunjavaju propisane uvjete za obavljanje djelatnosti socijalne skrbi u području odgoja i rada s mladima.

Prema podacima Ministarstva zdravstva i socijalne skrbi u promatrane tri godine, s naglaskom na dan 31. prosinca 2009., omjer smještenih korisnika bio je 15% na temelju Zakona o sudovima za mladež, 38% na temelju Obiteljskog zakona, dok je 47% korisnika bilo smješteno na temelju Zakona o socijalnoj skrbi. Slična je situacija bila i s brojem korisnika tijekom godine (20% prema Zakonu o sudovima za mladež, 29% prema Obiteljskom zakonu, 51% prema Zakonu o socijalnoj skrbi), što ukazuje na to da je oko polovice svih korisnika smješteno na temelju Zakona o socijalnoj skrbi.

Tablica 10 – Broj korisnika smještenih tijekom 2007., 2008. i 2009. godine

|  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| Vrsta smještaja | Domski smještaj | | | Stambena zajednica | | |
| Pravni temelj smještaja | Zakon o sudovima za mladež | Obiteljski zakon | Zakon o socijalnoj skrbi | Zakon o sudovima za mladež | Obiteljski zakon | Zakon o socijalnoj skrbi |
| tijekom 2007. godine | | | | | | |
| Broj korisnika | 178 | 114 | 481 | 0 | 3 | 33 |
| Ukupno | 773 | | | 36 | | |
| Udio/ukupno | 23% | 15% | 62% | 0% | 8% | 92% |
| tijekom 2008. godine | | | | | | |
| Broj korisnika | 150 | 231 | 336 | 2 | 21 | 11 |
| Ukupno | 717 | | | 34 | | |
| Udio/ukupno | 21% | 32% | 47% | 6% | 62% | 32% |
| tijekom 2009. godine | | | | | | |
| Broj korisnika | 145 | 210 | 367 | 5 | 28 | 14 |
| Ukupno | 722 | | | 47 | | |
| Udio/ukupno | 20% | 29% | 51% | 10% | 60% | 30% |

Tablica 11 – Broj korisnika smještenih na dan 31. prosinca 2007., 2008. i 2009. godine

|  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| Vrsta smještaja | Domski smještaj | | | Stambena zajednica | | |
| Pravni temelj smještaja | Zakon o sudovima za mladež | Obiteljski zakon | Zakon o socijalnoj skrbi | Zakon o sudovima za mladež | Obiteljski zakon | Zakon o socijalnoj skrbi |
| na dan 31. 12. 2007. godine | | | | | | |
| Broj korisnika | 70 | 73 | 258 | 0 | 3 | 24 |
| Ukupno | 401 | | | 27 | | |
| Udio/ukupno | 17% | 18% | 65% | 0% | 11% | 89% |
| na dan 31. 12. 2008. godine | | | | | | |
| Broj korisnika | 64 | 168 | 171 | 2 | 19 | 8 |
| Ukupno | 403 | | | 29 | | |
| Udio/ukupno | 16% | 42% | 42% | 7% | 65% | 28% |
| na dan 31. 12. 2009. godine | | | | | | |
| Broj korisnika | 59 | 155 | 188 | 4 | 19 | 6 |
| Ukupno | 402 | | | 29 | | |
| Udio/ukupno | 15% | 38% | 47% | 14% | 65% | 21% |

![](dodatni/414438.jpg)

Trenutačno u Hrvatskoj 11 domova zbrinjava djecu i mladež s poremećajima u ponašanju u dobi od 10. do 21. godine života, pružajući različite oblike institucijske skrbi, te izvaninstitucijske usluge. Uz ove se domove u jednom domu za djecu i mladež s teškoćama u razvoju provodi odgojna mjera upućivanja u posebnu odgojnu ustanovu (Zagrebačka županija); u jednom je domu za djecu i mladež bez odgovarajuće roditeljske skrbi ustrojena posebna organizacijska cjelina za djecu s poremećajima u ponašanju do 14. godine života (Grad Zagreb), dok je pri centru za socijalnu skrb u Varaždinskoj županiji ustrojen posebni odjel namijenjen prihvatu djece i mladeži s poremećajima u ponašanju. Od ukupno 11 domova, u dva se doma obavlja i djelatnost odgoja i obrazovanja, kao i u domu za djecu i mladež s teškoćama u razvoju u kojem se provodi odgojna mjera upućivanja u posebnu odgojnu ustanovu.

U Hrvatskoj postoji šest stambenih zajednica za organizirano stanovanje uz podršku za djecu i mladež s poremećajima u ponašanju, koje se nalaze u lokalnoj zajednici (tri u Gradu Zagrebu, jedna u Primorsko-goranskoj, jedna u Karlovačkoj i jedna u Zadarskoj županiji), a osnivaju ih sami domovi. Ukupni broj korisnika u stambenim zajednicama na dan 31. prosinca 2009. godine bio je 29, dok ih je tijekom godine bilo 47.

Domovi za djecu i mladež s poremećajima u ponašanju osiguravaju diferencirane tretmanske programe prilagođene individualnim odgojnim i obrazovnim ciljevima za svakog korisnika. To znači da se za pojedine skupine djece i maloljetnika osiguravaju programi stupnjevitog intenziteta nadzora, skrbi i zaštite, ovisno o odgojnim ciljevima koji se planiraju postići. Tako se primjerice mjera pojačane brige i nadzora uz dnevni boravak u odgojnoj ustanovi, kao i upućivanje u centar za odgoj na nekoliko sati tijekom dana provodi u izdvojenoj cjelini u domu u sklopu poludnevnog boravka, dok se upućivanje u centar za odgoj na neprekidni boravak, odnosno smještaj, te upućivanje u odgojnu ustanovu i posebnu odgojnu ustanovu provodi u okviru tzv. domskog smještaja i stambenih zajednica za organizirano stanovanje. Posebne obveze provode neki od domova, a uključuju uglavnom usluge savjetodavnog rada. Prihvat, kojim je tijekom godine obuhvaćen najveći broj korisnika, osigurava se djeci i mlađim punoljetnim osobama s poremećajima u ponašanju koje se zateknu u skitnji bez nadzora roditelja ili drugih odraslih osoba. Prihvat se osigurava do povratka u vlastitu ili udomiteljsku obitelj, dom socijalne skrbi ili dok im se smještaj ne osigura na drugi način, najduže 48 sati. Prihvat se osigurava i djeci i mladeži koji su, u tijeku pripremnog postupka, rješenjem suca za mladež upućeni na privremeni smještaj u ustanovu, do okončanja pripremnog postupka pred sudom. Domovi pružaju i usluge opservacijsko-dijagnostičke obrade djece i mladeži s poremećajima u ponašanju, u najduljem trajanju od 30 dana u okviru smještaja ili boravka. Usluge posebnog sociopedagoškog postupka, koje se pružaju djeci koja su u riziku od nastanka poremećaja u ponašanju, a uključuju pomoć u svladavanju odgojno-obrazovnih sadržaja, mogu se smatrati preventivnom aktivnosti sprečavanja nastanka težih poremećaja u ponašanju. Ova usluga, koja se ostvaruje s udjelom od 20% u ukupnom broju korisnika tijekom 2009. godine, pruža se u sklopu poludnevnog boravka u domovima ili ju pružaju stručni radnici domova u redovnim odgojno-obrazovnim institucijama.

Svi domovi ne provode iste vrste programa, pa se tako primjerice usluge prihvata i provođenja odgojne mjere upućivanja u centar za odgoj pružaju u domovima u Osječko-baranjskoj, Primorsko-goranskoj, Splitsko-dalmatinskoj županiji i Gradu Zagrebu, dok se odgojna mjera upućivanja u odgojnu ustanovu za djevojke provodi samo u Krapinsko-zagorskoj županiji.

![](dodatni/414439.jpg)

Na temelju podataka Ministarstva zdravstva i socijalne skrbi za 2009. godinu o broju djece i mladeži s poremećajima u ponašanju u domovima socijalne skrbi, omjer institucijske skrbi (domski smještaj) i izvaninstitucijskih usluga i izvaninstitucijskih oblika smještaja (poludnevni boravak – pojačana briga i nadzor uz dnevni boravak u odgojnoj ustanovi, upućivanje u centar za odgoj na određeni broj sati tijekom dana; posebne obveze, posebni sociopedagoški postupak i dr., prihvat i opservacija, stambene zajednice) je 27% prema 73% u korist izvaninstitucijskih usluga i izvaninstitucijskih oblika smještaja. U 2009. godini institucijskom je skrbi bilo obuhvaćeno 402 korisnika, a izvaninstitucijskim uslugama njih 1075. Napominje se da je broj korisnika institucijske skrbi (domski smještaj) na dan 31. prosinca 2009. godine bio znatno manji no tijekom godine, budući da smještaj ovih korisnika u pravilu traje kraće, u skladu s propisanim rokovima.

![](dodatni/414440.jpg)

Iz podataka o broju korisnika institucijske skrbi i izvaninstitucijskih usluga u 2009. godini vidljiva je neravnomjerna zastupljenost svih oblika skrbi po regijama. Najveći je udio korisnika (64,9%) u središnjoj Hrvatskoj, iznimno mala zastupljenost vidljiva je u sjevernoj Hrvatskoj, sjevernoj Dalmaciji i Lici, te južnoj Dalmaciji, dok je zapadna Slavonija bez kapaciteta.

Prosječni broj korisnika po domu tijekom godine jest 66 korisnika, odnosno 33 na dan 31. prosinca 2009. (isključivo domski smještaj), a oko polovice korisnika institucijske skrbi smješteno je u sjevernom Primorju i Gorskom kotaru, te središnjoj Hrvatskoj, dok je najmanji broj korisnika smješten u sjevernoj Dalmaciji i Lici, te južnoj Dalmaciji.

![](dodatni/414441.jpg)

![](dodatni/414442.jpg)

Tablica 12 – Broj korisnika institucijske skrbi u domovima za djecu i mladež s poremećajima u ponašanju u 2009. prema županijama

|  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- |
| Županija | Broj smještenih korisnika | | Broj domova |
| Na dan 31.12.2009. | Tijekom 2009. |
| KOPRIVNIČKO-KRIŽEVAČKA | 0 | 0 | 0 |
| MEĐIMURSKA | 0 | 0 | 0 |
| VARAŽDINSKA | 41 | 72 | 1 |
| KRAPINSKO-ZAGORSKA | 41 | 41 | 1 |
| Sjeverna Hrvatska | 82 | 113 | 2 |
| GRAD ZAGREB | 40 | 54 | 1 |
| ZAGREBAČKA | 0 | 0 | 0 |
| KARLOVAČKA | 32 | 57 | 1 |
| SISAČKO-MOSLAVAČKA | 0 | 0 | 0 |
| Središnja Hrvatska | 72 | 111 | 2 |
| BJELOVARSKO-BILOGORSKA | 0 | 0 | 0 |
| POŽEŠKO-SLAVONSKA | 0 | 0 | 0 |
| VIROVITIČKO-PODRAVSKA | 0 | 0 | 0 |
| Zapadna Slavonija | 0 | 0 | 0 |
| BRODSKO-POSAVSKA | 0 | 0 | 0 |
| OSJEČKO-BARANJSKA | 75 | 224 | 1 |
| VUKOVARSKO-SRIJEMSKA | 0 | 0 | 0 |
| Istočna Slavonija | 75 | 224 | 1 |
| ISTARSKA | 30 | 51 | 1 |
| PRIMORSKO-GORANSKA | 108 | 174 | 3 |
| Sjeverno primorje i Gorski kotar | 138 | 225 | 4 |
| LIČKO-SENJSKA | 0 | 0 | 0 |
| ŠIBENSKO-KNINSKA | 0 | 0 | 0 |
| ZADARSKA | 17 | 20 | 1 |
| Sjeverna Dalmacija i Lika | 17 | 20 | 1 |
| SPLITSKO-DALMATINSKA | 18 | 29 | 1 |
| DUBROVAČKO-NERETVANSKA | 0 | 0 | 0 |
| Južna Dalmacija | 18 | 29 | 1 |
| UKUPNO | 402 | 722 | 11 |

Iako se udomiteljstvo u Hrvatskoj može smatrati tradicionalnim oblikom skrbi u okviru kojeg se zbrinjavaju gotovo sve kategorije korisnika, udomiteljska skrb za djecu i mladež s poremećajima u ponašanju noviji je pristup zbrinjavanju, pa je stoga još uvijek vrlo rijetka. Prema podacima Ministarstva zdravstva i socijalne skrbi u udomiteljskim je obiteljima u 2009. godini smješteno tek 30 djece i mladeži s poremećajima u ponašanju, a taj je broj konstantan u promatrane tri godine (2007.-2009.). Uzrok tome mogu biti zakonske prepreke (temeljem Obiteljskog zakona dijete s poremećajima u ponašanju povjerava se na čuvanje i odgoj isključivo domu) ili poremećaji u ponašanju teže naravi koji se manifestiraju kod djece koja imaju složene i kombinirane socijalne, emocionalne i obrazovne teškoće, što uz nedostatno razvijene usluge u zajednici (strukturirani programi) i nedostatnu edukaciju, te nisku naknadu udomiteljima, znatno otežava mogućnost pronalaženja udomiteljskih obitelji za ovu djecu i mladež. Obiteljskih domova za ovu korisničku skupinu nema.

b. Prioriteti deinstitucionalizacije i transformacije domova za djecu i mladež s poremećajima u ponašanju

Budući da se radi o specifičnoj kategoriji korisnika kod koje u pravilu smještaj traje kraće, prilikom provođenja odgojnih mjera najdulje do 3 godine, može se govoriti prvenstveno o transformaciji domova, s naglaskom na osiguranje odgovarajućeg tretmana, uz uvažavanje interesa i prava djece i mladeži s poremećajima u ponašanju. Naime, kako se kod ove djece radi o raznovrsnim poremećajima koji se manifestiraju na različite načine, od neadekvatnih odnosa s članovima obitelji i socijalnom okolinom, do različitih oblika društveno neprihvatljivog ponašanja, te nedovoljne podrške vlastitih obitelji, to zahtijeva posebnu odgovornost društva uz osiguranje fleksibilnijih i bolje ciljanih programa, čime bi se postigla i bolja efikasnost tretmana i socijalna integracija.

Osnivanjem manjih stambenih zajednica (organizirano stanovanje), djeci i mladeži s poremećajima u ponašanju dana je mogućnost osnaživanja za samostalni život, što ukazuje na to da je aktivnosti sustava socijalne skrbi potrebno usmjeriti upravo u transformaciju domova za pružanje usluga organiziranog stanovanja u lokalnoj zajednici.

Kod utvrđivanja ciljeva i prioriteta za ovu korisničku skupinu uzimaju se u obzir podaci o kretanju broja korisnika u protekle tri godine, s naglaskom na 2009. godinu, i to 38% djece i mladeži s poremećajima u ponašanju smještenih na temelju Obiteljskog zakona, te 47% korisnika na temelju Zakona o socijalnoj skrbi. Budući da se prema Obiteljskom zakonu djeca s poremećajima u ponašanju mogu smjestiti isključivo u domove (smještaj ove djece u stambene zajednice, odnosno organizirano stanovanje moguć je jedino ukoliko stambena zajednica pravno djeluje u okviru doma), za deinstitucionalizaciju je potrebna izmjena zakonske odredbe, kojom bi se dala mogućnost povjeravanja te djece na čuvanje i odgoj udomiteljskoj obitelji, obiteljskom domu ili drugoj pravnoj osobi koja obavlja djelatnost organiziranog stanovanja. Kao polazište za deinstitucionalizaciju, može se uzeti podatak o broju djece smještene na temelju Zakona o socijalnoj skrbi, budući da nema zakonske zapreke da se ta djeca upute u izvaninstitucijske oblike smještaja. Uzme li se u obzir da je jedan dio te djece na ovaj način smješten dok se ne donese odluka suda o povjeravanju na čuvanje i odgoj domu socijalne skrbi, procjenjuje se da bi taj broj mogao biti nešto manji, odnosno oko 40% ukupno smještenih korisnika. Pri projekcijama se ne uzima u obzir broj korisnika drugih usluga domova (prihvat, opservacija, poludnevni boravak, posebni sociopedagoški postupak, posebne obveze) koje se mogu i trebaju dalje razvijati na onim područjima na kojima trenutačno uopće nisu dostupne ili pak nisu razvijene u dovoljnoj mjeri.

Tablica 13 – Okvirna projekcija broja korisnika – djece i mladeži s poremećajima u ponašanju u razdoblju od 2011. do 2016. godine

|  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| Djeca i mladež s poremećajima u ponašanju | korisnici – institucijska skrb | korisnici – izvaninstitucijski oblici smještaja | udio – institucijska skrb | udio izvaninstitucijski oblici smještaja |
| početno stanje 2010. | 400 | 30 | 93% | 7% |
| 2011. | 390 | 40 | 91% | 9% |
| 2012. | 370 | 60 | 86% | 14% |
| stanje 2013. | 340 | 90 | 79% | 21% |
| 2014. | 310 | 120 | 72% | 28% |
| 2015. | 280 | 150 | 65% | 35% |
| stanje 2016. | 240 | 190 | 56% | 44% |

Ciljevi deinstitucionalizacije i transformacije domova za djecu i mladež s poremećajima u ponašanju u razdoblju od 2011. do 2016. godine su sljedeći:

1. Deinstitucionalizacija 40% djece i mladeži s poremećajima u ponašanju smještenih u domovima na temelju Zakona o socijalnoj skrbi, uz ravnomjerno povećanje izvaninstitucijskih oblika smještaja (udomiteljske obitelji, obiteljski domovi, stambene zajednice, odnosno organizirano stanovanje).

2. Stvaranje pretpostavki za deinstitucionalizaciju djece i mladeži s poremećajima u ponašanju smještenih u domovima na temelju Obiteljskog zakona, u suradnji s ministarstvom nadležnim za obitelj.

3. Povećanje obuhvata djece i mladeži s poremećajima u ponašanju u stambenim zajednicama, odnosno organiziranom stanovanju za onu djecu i mladež kojima je izrečena odgojna mjera, u slučajevima u kojima je to moguće.

U svrhu ostvarenja ovih ciljeva potrebno je do 2016. godine provesti sljedeće aktivnosti:

1. Deinstitucionalizirati 40% djece i mladeži s poremećajima u ponašanju smještenih u domovima na temelju Zakona o socijalnoj skrbi u izvaninstitucijske oblike smještaja, uz odgovarajuću edukaciju, što razumijeva stjecanje specifičnih znanja i vještina, te superviziju tih pružatelja usluga; procjenu dostupnosti potrebnih usluga u zajednici i osiguranje odgovarajućih izvaninstitucijskih usluga.

2. Stvoriti pretpostavke za deinstitucionalizaciju djece i mladeži kojima je izrečena mjera obiteljsko-pravne zaštite, u suradnji s ministarstvom nadležnim za obitelj. Budući da se radi o mjeri koja se izriče zbog toga jer roditelj ili udomitelj djeteta kod kojeg je došlo do poremećaja u ponašanju nije u mogućnosti dalje valjano odgajati dijete, ono se, u skladu s odredbom Obiteljskog zakona, povjerava na čuvanje i odgoj isključivo domu socijalne skrbi. Kako bi takva djeca trebala imati mogućnost zbrinjavanja u izvaninstitucijskim oblicima smještaja (udomiteljske obitelji, obiteljski domovi i organizirano stanovanje), to zahtijeva izmjenu Obiteljskog zakona kojim bi se omogućilo povjeravanje djeteta na čuvanje i odgoj udomiteljskoj obitelji, obiteljskom domu ili drugoj pravnoj osobi koja obavlja djelatnost organiziranog stanovanja.

3. Povećati obuhvat korisnika u stambenim zajednicama, odnosno u organiziranom stanovanju za djecu i mladež s poremećajima u ponašanju kojima je izrečena odgojna mjera, u onim slučajevima u kojima je to moguće. Naime, kako je Zakonom o sudovima za mladež propisano da ministarstvo nadležno za poslove socijalne skrbi može izvršavanje pojedinih odgojnih mjera povjeriti udrugama građana, te pravnim osobama koje su registrirane i ispunjavaju propisane uvjete za obavljanje djelatnosti socijalne skrbi u području odgoja i rada s mladima, potrebno je poticati i razvijati ovaj oblik izvaninstitucijskog smještaja.

4. Donijeti novu odluku o mreži za trogodišnje razdoblje, počevši od 2011. godine, koja treba obuhvatiti kapacitet za sve usluge koje se pružaju u području zaštite djece i mladeži s poremećajima u ponašanju u sustavu socijalne skrbi.

5. Osigurati regionalnu ravnomjernost kapaciteta za prihvat, kapaciteta za provođenje odgojne mjere upućivanja u centar za odgoj na neprekidni boravak, odnosno smještaj, te kapaciteta za upućivanje u odgojnu i posebnu odgojnu ustanovu.

6. Do kraja 2010. svi domovi trebaju izraditi pojedinačne planove deinstitucionalizacije i transformacije kako bi Ministarstvo zdravstva i socijalne skrbi moglo izraditi Operativni plan provedbe deinstitucionalizacije i transformacije domova socijalne skrbi za razdoblje 2011. i 2012. godine.

7. U proračunskom planiranju za 2011. – 2013. godinu osigurati potrebna sredstva za ravnomjerno provođenje svih vrsta tretmana za djecu i mladež s poremećajima u ponašanju.

5. Ciljevi i prioriteti deinstitucionalizacije i transformacije domova i drugih pravnih osoba za djecu s teškoćama u razvoju i odrasle osobe s invaliditetom

Vodeća načela Konvencije o pravima osoba s invaliditetom Ujedinjenih naroda (čija je potpisnica Republika Hrvatska) obuhvaćaju dostojanstvo, autonomiju, nediskriminaciju, sudjelovanje, socijalno uključivanje, poštovanje i prihvaćanje, jednakost mogućnosti i pristupačnost za osobe s invaliditetom. Navedeni dokument naglašava kako se invaliditet više ne promatra kao medicinsko stanje od kojega nekoga treba »izliječiti«. Umjesto toga, konvencijom se naglašava da invaliditet zahtijeva prilagođavanje samog društva. Osnovna je poruka konvencije potpuno i ravnopravno sudjelovanje osoba s invaliditetom u društvu.

I Deklaracija o pravima osoba s invaliditetom, koju je Republika Hrvatska donijela 2005. godine, potvrđuje pravo svih građana na ravnopravno sudjelovanje u svim segmentima društva i nesmetano raspolaganje ustavnim pravima. Praksa uvođenja međunarodnih standarda u nacionalne dokumente nastavlja se i Nacionalnom strategijom izjednačavanja mogućnosti osoba s invaliditetom od 2007. – 2015. godine koja se zasniva na Konvenciji o pravima osoba s invaliditetom Ujedinjenih naroda i Akcijskom planu Vijeća Europe. Stoga se ova strategija nadovezuje na već uspostavljene okvire, uz traženje novih rješenja za osiguravanje sveobuhvatnog pristupa u svim područjima od interesa za osobe s invaliditetom.

a. Skrb za djecu s teškoćama u razvoju i odrasle osobe s invaliditetom u domovima i drugim pravnim osobama koje obavljaju djelatnost socijalne skrbi

Trenutačno u Hrvatskoj postoji 51 pružatelj usluga za djecu s teškoćama u razvoju i odrasle osobe s invaliditetom, i to 28 državnih i 12 nedržavnih domova, te 11 pravnih osoba koje obavljaju djelatnost socijalne skrbi. Od tog je broja 3 za osobe s oštećenjem vida, 3 za osobe s oštećenjem sluha, 4 za osobe s tjelesnim oštećenjem, 1 za osobe s mentalnim oštećenjem i psihičkim poremećajima, te 40 za osobe s mentalnim oštećenjem. U njima je različitim oblicima skrbi obuhvaćeno ukupno 6.066 osoba, od toga 2324 djece s teškoćama u razvoju i 3742 odrasle osobe s invaliditetom.

Iako su neki domovi i druge pravne osobe registrirani isključivo za djecu ili pak isključivo za odrasle osobe, dio domova obavlja djelatnost za obje korisničke skupine, u pravilu u odvojenim objektima ili odvojenim stambenim cjelinama unutar doma.

Od ukupnog broja djece njih 1012 na stalnom je ili tjednom smještaju, a 1312 djece obuhvaćeno je izvaninstitucijskim uslugama.

Razlozi za smještaj ove djece su različiti, a jedan od značajnijih jest nemogućnost da se dijete obuhvati školovanjem, odnosno rehabilitacijom na području na kojem živi.

Programi osnovnoškolskog i srednjoškolskog obrazovanja provode se u 12 državnih domova uz koje djeluju i 2 doma gdje su djeca smještena isključivo radi školovanja, ali pohađaju nastavu u okviru ustanova u nadležnosti obrazovanja. Od 12 domova koji obavljaju djelatnost obrazovanja, njih 4 obavlja djelatnost osnovnoškolskog obrazovanja, 2 djelatnost srednjoškolskog obrazovanja, a njih 6 i osnovnoškolskog i srednjoškolskog obrazovanja. U ovim je domovima otvorena mogućnost smještaja za vrijeme školovanja, a smještaj traje isključivo dok traje školovanje. Činjenica da se u posljednje vrijeme sve više provodi obrazovanje u redovnim školama utjecala je na smanjenje broja djece u tim domovima, pa je u nekima od njih u proteklih nekoliko godina broj djece na smještaju i znatno smanjen. Neki od tih domovi razvili su niz izvaninstitucijskih usluga, dok su neki i nadalje zadržali samo uslugu stalnog i tjednog smještaja. Kod ovih posljednjih potrebno je uložiti veće napore kako bi se deinstitucionalizacija i transformacija provela u skladu sa ciljevima zacrtanim Planom.

Od 1012 djece na stalnom ili tjednom smještaju njih 715 smješteno je radi školovanja, a kod njih 297 radi se o djeci s teškim oštećenjima koja u pravilu nemaju odgovarajuću roditeljsku skrb. To znači da je omjer smještene djece zbog školovanja u odnosu na djecu smještenu iz drugih razloga 71% prema 29%. Od 715 djece na školovanju, njih 434 (43% u odnosu na ukupni broj djece) pohađa osnovnu, a 281 (28% u odnosu na ukupni broj djece) srednju školu. Kako se sve veća važnost pridaje razvoju inkluzivnog obrazovanja, tako se i osnovnoškolsko obrazovanje za djecu s teškoćama u razvoju sve više provodi u lokalnoj zajednici. Što se pak srednjoškolskog obrazovanja tiče, ono nije dostupno u svakoj lokalnoj zajednici, već pojedine škole pokrivaju šira područja, pa tako neka djeca za vrijeme trajanja srednjoškolskog obrazovanja moraju biti smještena u učeničkim domovima. Stoga je cilj prvenstveno smanjenje broja djece s teškoćama u razvoju obuhvaćene osnovnoškolskim obrazovanjem.

Kada je riječ o odraslim osobama s invaliditetom, od ukupno 3742 odrasle osobe u državnim i nedržavnim domovima, te drugim pravnim osobama, njih 2004 na stalnom je ili tjednom smještaju, dok je njih 1738 obuhvaćeno izvaninstitucijskim uslugama i organiziranim stanovanjem uz podršku. Dio osoba s invaliditetom zahtijeva cjelodnevnu ili intenzivnu skrb, što valja uzeti u obzir prilikom planiranja specijalizacije određenih domova, kao i izvaninstitucijskih oblika smještaja.

Ovoj skupini domova pripada i nedržavni dom koji skrbi o odraslim korisnicima kod kojih je istodobno prisutno mentalno oštećenje i psihički poremećaj. Riječ je o jedinoj ustanovi registriranoj za pružanje usluga skrbi izvan vlastite obitelji za osobe s takvom vrstom i stupnjem oštećenja. Ovaj dom zbrinjava korisnike iz cijele Hrvatske zbog specifične kombinacije dijagnoza, i to onih koje se manifestiraju kao poremećaji teže naravi. Naime, kod ovih se korisnika često radi o promjenama raspoloženja i uznemirenosti, te impulzivnom reagiranju koje se očituje u sniženoj toleranciji na frustracije, emocionalnoj nestabilnosti, kao i sklonosti naglim agresivnim ispadima kojima se izravno ugrožava imovina, vlastita sigurnost i sigurnost drugih osoba. Dom također skrbi o korisnicima koji su uz kombinaciju poremećaja skloni počinjenu kaznenih djela, zbog čega su neki od njih bili i na izdržavanju kazne zatvora, te ih se nakon toga nije moglo zbrinuti u okviru obitelji ili na neki drugi način. Stoga bi na ove korisnike valjalo primijeniti opseg i trajanje provedbe deinstitucionalizacije i transformacije kao što je opisano u poglavlju koje se odnosi na psihički bolesne odrasle osobe.

Kao polazište za procjenu planiranja deinstitucionalizacije odraslih osoba s invaliditetom uzet je podatak koji obuhvaća 6 domova za odrasle osobe s invaliditetom koji zbrinjavaju ukupno 988 korisnika. Prema tim podacima okvirno se može procijeniti da je oko trećine korisnika (288) samostalno u samozbrinjavanju ili im je u tome potrebna djelomična pomoć, što je pretpostavka za lakšu deinstitucionalizaciju.

Kapaciteti domova su različiti, od najmanje 22 korisnika do više od 400 korisnika (kada je riječ o kapacitetu većih razmjera, usluge se pružaju u odvojenim objektima, u pravilu na udaljenim lokacijama). Trajanje boravka djece s teškoćama u razvoju razlikuje se ovisno o djelatnosti, odnosno vrsti usluga koje pružaju pojedini domovi i druge pravne osobe. Tako, primjerice, djeca osnovnoškolske dobi koja su smještena u dom radi školovanja, u domu u prosjeku borave osam godina, odnosno dok traje osnovnoškolsko obrazovanje. Ukoliko su djeca na srednjoškolskom obrazovanju, tada borave u domu u pravilu četiri godine. Ako se radi o djeci bez odgovarajuće roditeljske skrbi ili odraslim osobama s invaliditetom, tada smještaj može trajati i duže. Kada je riječ o uključivanju korisnika u različite rehabilitacijske programe, duljina boravka ovisi o vrsti, odnosno duljini trajanja programa.

U prethodnom trogodišnjem razdoblju od 2007. do 2009. godine vidljiv je trend rasta ukupnog broja korisnika u državnim i nedržavnim domovima i drugim pravnim osobama koje obavljaju djelatnost socijalne skrbi.

■ Ukupni broj korisnika u razdoblju od 2007. do 2009. povećao se za ukupno 10%, pri čemu je u državnim domovima povećan za 11%, dok je u nedržavnim domovima i drugim pravnim osobama smanjen čak za 18%.

■ U tri promatrane godine došlo je do pada od 1% u broju korisnika institucijske skrbi (u državnim domovima stalni i tjedni smještaj smanjen je 2%, a u nedržavnim je domovima i drugim pravnim osobama povećan za 1%), dok je broj korisnika izvaninstitucijskih usluga (poludnevni, cjelodnevni i povremeni boravak, patronaža, pomoć pri integraciji, pomoć i njega u kući) i izvaninstitucijskih oblika smještaja (organizirano stanovanje i privremeni smještaj) koje pružaju državni i nedržavni domovi i druge pravne osobe porastao za 21%.

■ Pad broja korisnika odnosi se na usluge stalnog smještaja (-0,1%), tjednog smještaja (-5%) i cjelodnevnog boravka (-27%), dok je porastao broj korisnika povremenog boravka (105%) i poludnevnog boravka (19%). Što se tiče pada broja korisnika cjelodnevnog boravka, može se pretpostaviti da je riječ o preraspodjeli korisnika u korist poludnevnog i povremenog boravka.

■ Omjer broja korisnika institucijskih i izvaninstitucijskih usluga u promatranom je razdoblju stabilan i u 2009. godini iznosi 50% korisnika institucijske skrbi prema 50% korisnika izvaninstitucijskih usluga i oblika smještaja (organizirano stanovanje). Može se uočiti razlika u broju korisnika institucijske skrbi u državnim domovima (46% korisnika stalnog i tjednog smještaja) i nedržavnim domovima i drugim pravnim osobama (58% korisnika stalnog i tjednog smještaja). Oko dvije trećine korisnika zbrinuto je u državnim domovima, dok za trećinu korisnika usluge pružaju nedržavni domovi i druge pravne osobe (vjerske zajednice i udruge).

Tablica 14 – Pregled korisnika državnih i nedržavnih domova i drugih pravnih osoba za djecu s teškoćama u razvoju i odrasle osobe s invaliditetom prema obliku skrbi 2007.-2009.

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| Oblik skrbi | 2007. | | | | 2008. | | | | 2009. | | | | stopa promjene |
| državni domovi | nedržavni domovi | druge pravne osobe | ukupno | državni domovi | nedržavni domovi | druge pravne osobe | ukupno | državni domovi | nedržavni domovi | druge pravne osobe | ukupno |
| stalni smještaj | 1619 | 984 | 22 | 2625 | 1599 | 859 | 153 | 2611 | 1583 | 884 | 156 | 2623 | -0,1% |
| tjedni smještaj | 373 | 2 | 39 | 414 | 376 | 0 | 40 | 416 | 362 | 0 | 31 | 393 | -5% |
| ukupno stalni i tjedni smještaj | 1992 | 986 | 61 | 3039 | 1975 | 859 | 193 | 3027 | 1945 | 884 | 187 | 3016 | -0,1% |
| privremeni smještaj | 24 | 0 | 0 | 24 | 5 | 0 | 2 | 7 | 70 | 0 | 0 | 70 | 192% |
| organizirano stanovanje | 10 | 134 | 15 | 159 | 10 | 0 | 169 | 179 | 12 | 0 | 191 | 203 | 28% |
| cjelodnevni boravak | 483 | 92 | 0 | 575 | 438 | 22 | 18 | 478 | 357 | 39 | 21 | 417 | -27% |
| poludnevni boravak | 918 | 203 | 131 | 1252 | 970 | 182 | 199 | 1351 | 1055 | 231 | 201 | 1487 | 19% |
| povremeni boravak | 120 | 79 | 0 | 199 | 192 | 82 | 0 | 274 | 332 | 76 | 0 | 408 | 105% |
| patronaža/stručna pomoć u obitelji | 72 | 41 | 1 | 114 | 72 | 35 | 0 | 107 | 204 | 20 | 0 | 224 | 96% |
| pomoć i njega u kući | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 | 36 | 0 | 0 | 36 | 36% |
| integracija/pomoć pri uključivanju | 156 | 0 | 0 | 156 | 166 | 0 | 0 | 166 | 196 | 9 | 0 | 205 | 31% |
| ukupno korisnici | 3775 | 1535 | 208 | 5518 | 3828 | 1180 | 581 | 5589 | 4207 | 1259 | 600 | 6066 | 10% |

Izvor: Podaci Ministarstva zdravstva i socijalne skrbi

Može se uočiti regionalna nejednakost kapaciteta, kao i broja korisnika institucijske skrbi za osobe s invaliditetom, a županije bez kapaciteta su Koprivničko-križevačka, Međimurska, Sisačko-moslavačka, Požeško-slavonska, Virovitičko-podravska, Osječko-baranjska i Ličko-senjska. Polovica svih korisnika koncentrirana je u središnjoj Hrvatskoj (Grad Zagreb, Zagrebačka i Karlovačka županija).

![](dodatni/414443.jpg)

Tablica 15 – Broj korisnika stalnog i tjednog smještaja u državnim i nedržavnim domovima i drugim pravnim osobama koje obavljaju djelatnost socijalne skrbi za djecu s teškoćama u razvoju i odrasle osobe s invaliditetom u 2009. prema županijama

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| Županija | Broj korisnika stalnog ili tjednog smještaja | Broj domova i drugih pravnih osoba |
| KOPRIVNIČKO-KRIŽEVAČKA | 0 | 0 |
| MEĐIMURSKA | 0 | 2 |
| VARAŽDINSKA | 121 | 3 |
| KRAPINSKO-ZAGORSKA | 319 | 1 |
| Sjeverna Hrvatska | 440 | 6 |
| GRAD ZAGREB | 521 | 12 |
| ZAGREBAČKA | 576 | 3 |
| KARLOVAČKA | 499 | 2 |
| SISAČKO-MOSLAVAČKA | 0 | 1 |
| Središnja Hrvatska | 1596 | 18 |
| BJELOVARSKO-BILOGORSKA | 75 | 2 |
| POŽEŠKO-SLAVONSKA | 0 | 0 |
| VIROVITIČKO-PODRAVSKA | 0 | 1 |
| Zapadna Slavonija | 75 | 3 |
| BRODSKO-POSAVSKA | 17 | 1 |
| OSJEČKO-BARANJSKA | 0 | 1 |
| VUKOVARSKO-SRIJEMSKA | 75 | 1 |
| Istočna Slavonija | 92 | 3 |
| ISTARSKA | 42 | 4 |
| PRIMORSKO-GORANSKA | 131 | 4 |
| Sjeverno primorje i Gorski kotar | 173 | 8 |
| LIČKO-SENJSKA | 0 | 0 |
| ŠIBENSKO-KNINSKA | 180 | 3 |
| ZADARSKA | 97 | 2 |
| Sjeverna Dalmacija i Lika | 277 | 5 |
| SPLITSKO-DALMATINSKA | 315 | 7 |
| DUBROVAČKO-NERETVANSKA | 48 | 2 |
| Južna Dalmacija | 363 | 9 |
| UKUPNO | 3016 | 52 |

Izvor: Podaci Ministarstva zdravstva i socijalne skrbi, 2009.

b. Izvaninstitucijski oblici smještaja za djecu s teškoćama u razvoju i odrasle osobe s invaliditetom (udomiteljstvo i obiteljski domovi)

Za planiranje razvoja županijskih mreža usluga za osobe s invaliditetom ključne su projekcije udjela različitih oblika skrbi, utvrđene Mrežom domova socijalne skrbi i djelatnosti socijalne skrbi iz 2006. godine. Planirana raspodjela kapaciteta ista je za sve četiri vrste oštećenja (mentalna retardacija, tjelesna oštećenja, oštećenja vida i oštećenja sluha) i sve dobne skupine, te iznosi 50% u domovima (smještaj i boravak), 15% u obiteljskim domovima, 15% u organiziranom stanovanju uz podršku i 20% u udomiteljskim obiteljima.

Postoje tradicionalno velike regionalne razlike u razvijenosti udomiteljstva za osobe s invaliditetom. Udomiteljstvo je dobro razvijeno u Varaždinskoj, Bjelovarsko-bilogorskoj, Virovitičko-podravskoj, Osječko-baranjskoj, Zagrebačkoj i Zadarskoj županiji. Iznimno niski udjel udomiteljstva zamjetan je u Brodsko-posavskoj, Dubrovačko-neretvanskoj, Ličko-senjskoj, Požeško-slavonskoj i Primorsko-goranskoj županiji. Općenito se može reći da je broj udomiteljskih obitelji, kao i obiteljskih domova nedostatan u većini županija. Podaci o organiziranom stanovanju kao izvaninstitucijskom obliku smještaja, koji je kod odraslih osoba s invaliditetom u proteklom razdoblju u porastu, navedeni su u prethodnom poglavlju.

U protekle tri godine došlo je do pada ukupnog obuhvata osoba s invaliditetom u udomiteljstvu i obiteljskim domovima, i to za 3% (s 968 na 942 – pad za 26 korisnika).

Djeca s teškoćama u razvoju čine 13% sve udomljene djece, dok je udio odraslih osoba s invaliditetom 21% svih udomljenih odraslih osoba. Nizak udio udomitelja za djecu s teškoćama u razvoju ukazuje na to da bi trebalo poduzeti aktivnosti za poticanje udomitelja koji bi skrbili o ovoj korisničkoj skupini, te pojačati kompetencije tih obitelji putem odgovarajućih edukacija. To bi se trebalo reflektirati i u visini naknada, dostupnosti kontinuirane stručne pomoći u obitelji, superviziji, kao i dostupnosti rehabilitacijskih programa koje ova djeca zahtijevaju zbog naravi svog oštećenja, što bi svakako utjecalo na povećanje broja djece s teškoćama u razvoju u udomiteljskim obiteljima i obiteljskim domovima.

Tablica 16 – Izvaninstitucijski oblici smještaja za osobe s invaliditetom

|  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| Izvaninstitucijski oblici smještaja za djecu s teškoćama u razvoju i odrasle osobe s invaliditetom | 2007. | 2008. | 2009. | Promjena broja korisnika 2009. – 2007. |
| UDOMITELJI |  |  |  |  |
| Broj smještene djece s teškoćama u razvoju | 350 | 293 | 250 | -100 |
| Broj odraslih osoba s invaliditetom | 607 | 610 | 668 | 61 |
| Ukupno smještene djece | 2080 | 1940 | 1955 | -125 |
| Ukupno smještenih odraslih osoba | 3439 | 3213 | 3150 | -289 |
| Ukupni broj udomiteljskih obitelji koja skrbe o djeci | 1334 | 1345 | 1332 | -2 |
| Ukupni broj udomiteljskih obitelji za odrasle osobe | 1241 | 1276 | 1303 | 62 |
| OBITELJSKI DOM |  |  |  |  |
| Broj djece i odraslih osoba s invaliditetom smještenih u obiteljskim domovima | 11 | 18 | 24 | 13 |
| Broj obiteljskih domova za djecu s teškoćama u razvoju | 1 | 2 | 2 | 1 |
| Broj obiteljskih domova za odrasle osobe s invaliditetom | 1 | 1 | 2 | 1 |
| UKUPNO – udomitelji i obiteljski domovi – djeca i odrasli | 968 | 921 | 942 | -26 |
| UKUPNO – udomitelji i obiteljski domovi za sve korisnike | 5530 | 5171 | 5129 | -401 |

c. Prioriteti deinstitucionalizacije i transformacije domova i drugih pravnih osoba koje obavljaju djelatnost socijalne skrbi za djecu s teškoćama u razvoju i odrasle osobe s invaliditetom

Domovi i druge pravne osobe za djecu s teškoćama u razvoju i odrasle osobe s invaliditetom već sada pružaju izvaninstitucijske usluge, uključujući organizirano stanovanje, za 50% svih korisnika, te u planiranju transformacije treba predvidjeti nastavak i širenje opsega ovih aktivnosti. Može se očekivati da će povećani opseg usluga privremenog smještaja, stručne pomoći u obitelji (patronaža), pomoći pri uključivanju u programe redovnih predškolskih i školskih ustanova (integracija), kao i usluga boravka, usmjerenih na korisnike koji žive u vlastitim obiteljima ili su obuhvaćeni izvaninstitucijskim oblicima smještaja, utjecati na to da se dio kadrovskih kapaciteta domova koji rade s korisnicima stalnog i tjednog smještaja preusmjeri na pružanje izvaninstitucijskih usluga.

Organizirano stanovanje uz podršku odnosi se isključivo na stanovanje u lokalnoj zajednici, u stanovima ili kućama, a ne na formiranje stambenih jedinica u prostoru doma. To bi značilo osiguranje većeg broja stanova ili kuća na području cijele Hrvatske. Također se može razmotriti i opcija zajedničkog stanovanja 8 osoba, kao što to prakticiraju neke zemlje poput Austrije.

Kao osnova za projekcije deinstitucionalizacije i transformacije domova i drugih pravnih osoba za osobe s invaliditetom u razdoblju od 2011. do 2016. godine upotrijebit će se podatak za 2009. godinu o ukupnom broju korisnika stalnog ili tjednog smještaja u domovima i drugim pravnim osobama koje obavljaju djelatnost socijalne skrbi (3016), zaokružen na 3000, kao i okvirni broj korisnika izvaninstitucijskih oblika smještaja (udomiteljstvo, obiteljski domovi i organizirano stanovanje) za 2009. godinu (1142), zaokružen na 1100.

U projekcijama se ne uzima u obzir broj korisnika drugih usluga domova i pravnih osoba (cjelodnevni, poludnevni i povremeni boravak, patronaža, integracija, privremeni smještaj) koje se i nadalje trebaju razvijati paralelno ili umjesto usluga stalnog ili tjednog smještaja, u sklopu djelokruga transformiranih institucija.

Tablica 17 – Okvirna projekcija broja korisnika stalnog i tjednog smještaja za djecu s teškoćama u razvoju i odrasle osobe s invaliditetom u razdoblju od 2011. do 2016. godine

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| Stalni i tjedni smještaj za djecu s teškoćama u razvoju i odrasle osobe s invaliditetom | Ukupno domovi i druge pravne osobe | Djeca s teškoćama u razvoju | Odrasle osobe s invaliditetom | Ukupno izvaninstitucijskih oblika smještaja | Izvaninstitucijski oblici smještaja – djeca | Izvaninstitucijski oblici smještaja – odrasli | Udio domova i drugih pravnih osoba | Udio izvaninstitucijskih oblika smještaja |
| početno stanje 2010. | 3.000 | 1.000 | 2000 | 1100 | 250 | 850 | 73% | 27% |
| 2011. | 2900 | 950 | 1950 | 1200 | 300 | 900 | 71% | 29% |
| 2012. | 2750 | 900 | 1850 | 1350 | 350 | 1000 | 67% | 33% |
| stanje 2013. | 2600 | 850 | 1750 | 1500 | 400 | 1100 | 63% | 37% |
| 2014. | 2450 | 800 | 1650 | 1650 | 450 | 1200 | 60% | 40% |
| 2015. | 2250 | 700 | 1550 | 1850 | 550 | 1300 | 55% | 45% |
| stanje 2016. | 2000 | 600 | 1400 | 2100 | 650 | 1450 | 49% | 51% |
| ukupna promjena (smanjenje/povećanje) | -1000 | -400 | -600 | 1000 | 400 | 600 | -24% | 24% |

Ciljevi deinstitucionalizacije i transformacije domova i drugih pravnih osoba za djecu s teškoćama u razvoju i odrasle osobe s invaliditetom u razdoblju od 2011. do 2016. su sljedeći:

1. Smanjenje ukupnog broja djece s teškoćama u razvoju na stalnom ili tjednom smještaju za 40% do 2016. godine, prvenstveno djece koja pohađaju osnovnu školu, u suradnji s ministarstvom nadležnim za obrazovanje.

2. Smanjenje ukupnog broja odraslih osoba s invaliditetom na stalnom ili tjednom smještaju u domovima i drugim pravnim osobama koje obavljaju djelatnost socijalne skrbi za 30% do 2016. godine, iz skupina lakših oštećenja koja ne zahtijevaju intenzivnu skrb u instituciji.

3. Razvijanje izvaninstitucijskih oblika smještaja i izvaninstitucijskih usluga razmjerno smanjenju ukupnog broja korisnika na stalnom ili tjednom smještaju.

U svrhu ostvarenja ovih ciljeva potrebno je do 2016. godine provesti sljedeće aktivnosti:

1. Provesti deinstitucionalizaciju 40% djece s teškoćama u razvoju u primarnu obitelj ili izvaninstitucijske oblike smještaja. Individualno planiranje deinstitucionalizacije pojedinih korisnika treba obuhvatiti sve skupine prema vrsti oštećenja, uz procjenu dostupnosti potrebnih usluga u obitelji i zajednici. To prvenstveno zahtijeva prikupljanje točnih podataka o broju djece u nižim razrednim odjelima (od 1. do 4. razreda), višim razrednim odjelima (od 5. do 8. razreda), te broju djece u odgojno-obrazovnim skupinama, kao i podatke o mjestu prebivališta i dr. Radi realizacije ove aktivnosti nužna je suradnja s ministarstvom nadležnim za obrazovanje. Nakon izrade individualnih planova valja predvidjeti organizacijsko, odnosno pravno odvajanje domova koji skrbe o djeci od domova koji skrbe o odraslim osobama. To je posebice važno u onim domovima gdje su smještajni kapaciteti za djecu i odrasle osobe spojeni ili povezani prostorijama u kojima se obavljaju zajedničke aktivnosti.

2. Provesti deinstitucionalizaciju 30% odraslih osoba. Planiranje deinstitucionalizacije treba obuhvatiti sve skupine prema vrsti oštećenja, uz procjenu dostupnosti potrebnih usluga u obitelji i zajednici. To razumijeva povratak u primarnu obitelj ili skrb u udomiteljskoj obitelji, uz osiguranje odgovarajućih izvaninstitucijskih usluga, te organizirano stanovanje uz podršku ili obiteljski dom.

3. Osigurati regionalnu ravnomjernost očekivanog omjera institucijskih i izvaninstitucijskih oblika skrbi.

4. Smanjiti broj pružatelja usluga stalnog i tjednog smještaja (državnih i nedržavnih domova, te drugih pravnih osoba).

5. Ograničiti kapacitet doma i druge pravne osobe za djecu s teškoćama u razvoju, kako bi do kraja provedbe transformacije i deinstitucionalizacije oni domovi koji će i nadalje pružati usluge stalnog i tjednog smještaja imali kapacitet najviše do 30 korisnika. Ograničiti veličinu doma i druge pravne osobe za odrasle osobe s invaliditetom s konačnim ciljem postizanja kapaciteta za najviše 70 korisnika stalnog ili tjednog smještaja, uz povećanje kvalitete usluge. U okviru ovih kapaciteta zbrinjavat će se isključivo korisnici kojima je potrebna intenzivna i dugotrajna skrb.

6. Donijeti novu odluku o mreži za trogodišnje razdoblje, počevši od 2011. godine, u skladu sa ciljevima deinstitucionalizacije, uz specifikaciju regionalnih kapaciteta institucijskih i izvaninstitucijskih oblika skrbi. Pritom valja precizno odvojiti podatke o kapacitetima koji se odnose na djecu i podatke koji se odnose na odrasle osobe.

7. Uvesti obustavu prijema djece do 7. godine života na stalni ili tjedni smještaj, a iznimka mogu biti samo hitne situacije privremenog smještaja u najduljem trajanju od 6 mjeseci s ciljem žurne, ali temeljite identifikacije adekvatne trajne skrbi obiteljskog tipa. Pritom je potrebno osigurati sve uvjete podrške primarnoj obitelji ili udomitelju (ostvarivanje novčanih pomoći i izvaninstitucijskih usluga, primjerice stručna pomoć u obitelji, povremeni boravak i dr.), te edukaciju i superviziju udomitelja (u regiji podrijetla djeteta).

8. Domovi trebaju do kraja 2010. izraditi pojedinačne planove deinstitucionalizacije i transformacije kako bi Ministarstvo zdravstva i socijalne skrbi moglo izraditi Operativni plan provedbe deinstitucionalizacije i transformacije domova socijalne skrbi za razdoblje 2011. i 2012. godine.

9. Do kraja 2010. izraditi analizu kapaciteta udomitelja i obiteljskih domova, te organiziranog stanovanja u svrhu unapređenja izvaninstitucijske skrbi prema županijama, obuke i stručnog praćenja.

10. Poticati razvoj udomiteljstva, obiteljskih domova i organiziranog stanovanja uz podršku za djecu s teškoćama u razvoju i odrasle osobe s invaliditetom, u svrhu povećanja kapaciteta.

11. U proračunskom planiranju za 2011. – 2013., radi širenja mreže socijalnih usluga u zajednici, osigurati potrebna sredstva za izvaninstitucijske usluge za osobe s invaliditetom (boravak, stručna pomoć u obitelji, pomoć i njega u kući i dr.)

6. Ciljevi i prioriteti deinstitucionalizacije i transformacije domova i drugih pravnih osoba za psihički bolesne odrasle osobe

U dokumentu Ujedinjenih naroda »Načela zaštite osoba s mentalnim oboljenjima i unapređenja zaštite mentalnog zdravlja« (1991.) u okviru navedenih 25 načela prema kojima je potrebno postupati kako bi se zaštitile osobe s mentalnim oboljenjima, istaknuta su dva načela prema kojima sve osobe s mentalnim oboljenjem imaju pravo živjeti i raditi, do mogućeg opsega, u zajednici (načelo 3. – Život u zajednici). Ističući ulogu zajednice i kulture (načelo 7.), u dokumentu se navodi kako svaki pacijent ima pravo biti liječen i zbrinut, do najveće moguće mjere u zajednici u kojoj živi, te kada god je to moguće, ima pravo liječiti se u ustanovi za mentalno zdravlje, blizu svoje kuće ili kuće srodnika ili prijatelja, i ima se pravo vratiti u zajednicu čim to bude moguće.

a. Skrb za psihički bolesne odrasle osobe u domovima i drugim pravnim osobama koje obavljaju djelatnost socijalne skrbi

Analiza trendova institucijske skrbi u Hrvatskoj u razdoblju od 2003. do 2009. godine, na temelju godišnjih statističkih izvješća o domovima i korisnicima socijalne skrbi u Republici Hrvatskoj, ukazuje na porast kapaciteta državnih domova za psihički bolesne odrasle osobe s godišnjom stopom rasta od 7%, te na porast broja korisnika za 3%. Izraženiji porast broja korisnika i kapaciteta zamjetan je u privatnim domovima, koji su u promatranom razdoblju za čak 25% povećali obuhvat korisnika.

U 2009. godini ukupno je 4.106 psihički bolesnih odraslih osoba bilo smješteno u 28 domova, uključujući 18 državnih, te 10 privatnih domova u kojima je smješteno 22% svih korisnika. Osnovni oblik skrbi u ovim domovima je stalni smještaj. U prosjeku, jedan dom skrbi o 147 korisnika. Od ukupnog broja korisnika, njih 42% (1679 od 4106) smješteno je u jedinicama za pojačanu njegu, što ukazuje na skupinu kod koje će deinstitucionalizacija biti dugotrajniji i teži proces. U prosjeku za razdoblje 2007.-2009 godine, udio korisnika kojima se pružaju usluge pojačane njege ipak je smanjen, no neznatno (s 1713 korisnika 2007. na 1679 korisnika 2009. godine).

Ovom broju treba pridodati 30 korisnika smještenih kod drugih pravnih osoba (2 pravne osobe) koje pružaju usluge skrbi za psihički bolesne odrasle osobe, s ukupnim kapacitetom od 40 mjesta.

Tablica 18 – Domovi socijalne skrbi za psihički bolesne odrasle osobe 2007. – 2009.

|  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| Domovi za psihički bolesne odrasle osobe | 2007. | 2008. | 2009. | Prosjek | Promjena 2009/07 |
| Kapacitet državni domovi | 2970 | 2950 | 3070 | 2997 | 103% |
| Kapacitet nedržavni domovi | 676 | 770 | 815 | 754 | 121% |
| Kapacitet ukupno | 3646 | 3720 | 3885 | 3750 | 107% |
| Korisnici državni domovi | 3260 | 3168 | 3205 | 3211 | 98% |
| Korisnici nedržavni domovi | 643 | 714 | 901 | 753 | 140% |
| Korisnici ukupno | 3903 | 3882 | 4106 | 3964 | 105% |

Izvor: Godišnja statistička izvješća o domovima i korisnicima socijalne skrbi u Republici Hrvatskoj u 2007., 2008. i 2009.

Prema istraživanju koje je za potrebe Ministarstva zdravstva i socijalne skrbi i UNDP Hrvatska proveo IPSOS PULS, a koje je obuhvatilo čak 21 od 27 domova za psihički bolesne odrasle osobe, na temelju prosjeka za razdoblje od 2007. do 2009. godine omjer izlazaka i ulazaka je 1:2,3 korisnika, na osnovi udjela od 10% korisnika koji su u tekućoj godini izašli iz domova, te 24% koji su smješteni u domove. Na temelju istog istraživanja, ali i statističkih podataka MZSS za 2009., ukupni udjel izlazaka je nizak i iznosi 11%. Naime, za čak 78% korisnika prestao je smještaj uslijed smrti, u 11% slučajeva radi se o povratku u primarnu obitelj, a u 7% slučajeva radi se o premještaju u drugi dom tako da se samo 3% izlazaka eventualno odnosi na premještaj u izvaninstitucijske oblike smještaja.

Postojećih 28 domova socijalne skrbi za psihički bolesne odrasle osobe raspoređeno je u 18 županija, dok domova nema na području Brodsko-posavske i Karlovačke županije. Na području Ličko-senjske županije\* nalazi se podružnica jednog doma čije je sjedište u Varaždinskoj županiji. Najveći udio korisnika smješten je u domovima na području Krapinsko-zagorske, Varaždinske, Požeško-slavonske, Istarske i Osječko-baranjske županije. Županije sa zanemarivim udjelom svih korisnika domova za psihički bolesne odrasle osobe su Dubrovačko-neretvanska i Šibensko-kninska županija. Najveća je koncentracija kapaciteta stalnog smještaja u sjevernoj Hrvatskoj, s naglaskom na Krapinsko-zagorsku i Varaždinsku županiju, gdje je smješteno čak 36% svih korisnika ovog oblika skrbi u Hrvatskoj.

![](dodatni/414444.jpg)

Tablica 19 – Broj korisnika stalnog smještaja u državnim i nedržavnim domovima socijalne skrbi za psihički bolesne odrasle osobe u 2009. prema županijama

|  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- |
| Županija | Kapacitet za stalni smještaj | Broj korisnika stalnog smještaja | Broj domova |
| KOPRIVNIČKO-KRIŽEVAČKA | 183 | 178 | 3 |
| MEĐIMURSKA | 278 | 276 | 2 |
| VARAŽDINSKA | 353 | 344 | 2 |
| KRAPINSKO-ZAGORSKA | 640 | 695 | 2 |
| Sjeverna Hrvatska | 1454 | 1493 | 9 |
| GRAD ZAGREB | 92 | 118 | 1 |
| ZAGREBAČKA | 78 | 74 | 2 |
| KARLOVAČKA | 0 | 0 | 0 |
| SISAČKO-MOSLAVAČKA | 96 | 96 | 1 |
| Središnja Hrvatska | 266 | 288 | 4 |
| BJELOVARSKO-BILOGORSKA | 170 | 186 | 1 |
| POŽEŠKO-SLAVONSKA | 328 | 356 | 1 |
| VIROVITIČKO-PODRAVSKA | 162 | 175 | 1 |
| Zapadna Slavonija | 660 | 717 | 3 |
| BRODSKO-POSAVSKA | 0 | 0 | 0 |
| OSJEČKO-BARANJSKA | 299 | 297 | 2 |
| VUKOVARSKO-SRIJEMSKA | 280 | 273 | 1 |
| Istočna Slavonija | 579 | 570 | 3 |
| ISTARSKA | 355 | 366 | 3 |
| PRIMORSKO-GORANSKA | 112 | 119 | 1 |
| Sjeverno primorje i Gorski kotar | 467 | 485 | 4 |
| LIČKO-SENJSKA | 123 | 123 | 0\* |
| ŠIBENSKO-KNINSKA | 50 | 50 | 1 |
| ZADARSKA | 207 | 205 | 2 |
| Sjeverna Dalmacija i Lika | 380 | 378 | 3 |
| SPLITSKO-DALMATINSKA | 113 | 113 | 1 |
| DUBROVAČKO-NERETVANSKA | 62 | 62 | 1 |
| Južna Dalmacija | 175 | 175 | 2 |
| UKUPNO | 3981 | 4106 | 28 |

Izvor: Godišnje statističko izvješće o domovima i korisnicima socijalne skrbi u Republici Hrvatskoj u 2009. godini

Svi domovi za psihički bolesne odrasle osobe pretežno pružaju usluge dugotrajne intenzivne skrbi u okviru stalnog smještaja (42% svih korisnika u 2009. godini bilo je smješteno u jedinicama za pojačanu njegu), pri čemu su ove usluge znatno manje zastupljene u privatnim domovima (28% svih korisnika privatnih domova u odnosu na 45% svih korisnika državnih domova). Od ukupnog kapaciteta na državne se domove odnosi 79%, a u njima je 80% svih korisnika, što ukazuje na to da u skrbi o psihički bolesnim odraslim osobama i nadalje prevladava smještaj u okviru državnih domova.

Iako je prosječni broj korisnika po domu 147, čak 11 domova skrbi o više od 150 korisnika. Kako se očito radi o prevelikom broju korisnika u pojedinim domovima, to zahtijeva temeljitu reorganizaciju smještaja i smanjenje ukupnog broja korisnika.

Gotovo svi privatni domovi imaju manji broj korisnika od prosjeka (do 100), a samo četiri doma imaju do 50 korisnika, što već samim kapacitetom pretpostavlja kvalitetniju skrb.

Na temelju dostupnih podataka domovi za psihički bolesne odrasle osobe pružaju iznimno mali opseg izvaninstitucijskih usluga, što je još izraženije kod nedržavnih domova. Tako su se u 2009. godini, prema godišnjem izvješću Ministarstva zdravstva i socijalne skrbi o domovima socijalne skrbi, u državnim domovima u skromnom opsegu pružale usluge privremenog smještaja, cjelodnevnog i poludnevnog boravka, te pomoći i njege u kući. Naime, samo 5 od 28 domova pružaju i druge vrste usluga (osim stalnog smještaja) u jako malom opsegu. Usluge stručne podrške u obitelji (patronaža) uopće nisu dostupne, dok je s organiziranim stanovanjem uz podršku započeo jedan državni dom u 2008. godini.

b. Izvaninstitucijski oblici smještaja za psihički bolesne odrasle osobe (udomiteljstvo, obiteljski domovi, organizirano stanovanje)

Uslijed nedostatnih podataka moguće je samo okvirno procijeniti razvijenost izvaninstitucijskih oblika smještaja za psihički bolesne odrasle osobe, pri čemu se nameće zaključak o značajnom manjku usluga u zajednici i obitelji koje preveniraju institucionalizaciju i unapređuju kvalitetu života i socijalnu integraciju tih osoba prema kojima je tradicionalno jače izražena socijalna distanca.

Tablica 20 – Izvaninstitucijski oblici smještaja za psihički bolesne odrasle osobe, 2007. – 2009.

|  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| Izvaninstitucijski oblici smještaja | 2007. | 2008. | 2009. | Prosjek 2007.-2009. |
| psihički bolesne odrasle osobe |  |  |  |  |
| udomiteljstvo | 948 | 909 | 726 | 861 |
| obiteljski domovi | 44 | 221 | 238 | 168 |
| ukupno psihički bolesne odrasle osobe | 992 | 1130 | 964 | 1029 |

Izvor:Godišnja statistička izvješća o domovima i korisnicima socijalne skrbi u Republici Hrvatskoj u 2007., 2008. i 2009.

Razvoj udomiteljstva s uspostavljenim standardima kvalitete i redovitom supervizijom, kao i razvoj organiziranog stanovanja uz podršku, i to u samostalnim stambenim jedinicama u lokalnim zajednicama, a ne u prostorima domova, pretpostavke su očekivano postupne deinstitucionalizacije i transformacije domova socijalne skrbi za psihički bolesne odrasle osobe.

Dodatni je izazov manjak podataka o tome koliko su psihički bolesne odrasle osobe u mogućnosti koristiti se postojećim dnevnim boravcima i drugim uslugama u zajednici (klupske aktivnosti, savjetovanja itd.) primarno usmjerenim prema drugim skupinama odraslih osoba (starije i nemoćne osobe, osobe s invaliditetom, ovisnici). Eventualne prilagodbe programa i dodatno usavršavanje radnika zaposlenih kod postojećih pružatelja usluga za odrasle korisnike u zajednici omogućile bi relativno brzo širenje trenutačno iznimno deficitarnih usluga za ovu korisničku skupinu.

c. Prioriteti deinstitucionalizacije i transformacije domova i drugih pravnih osoba koje obavljaju djelatnost socijalne skrbi za psihički bolesne odrasle osobe

Prilikom planiranja transformacije domova treba uzeti u obzir sljedeća ograničenja deinstitucionalizacije vezana uz specifične potrebe korisnika, neravnomjerno razvijenu mrežu pružatelja usluga, te nedostatno zastupljene izvaninstitucijske usluge:

■ Veći se dio svih korisnika domova koristi uslugom pojačane njege, što je vjerojatno rezultat značajnog udjela starijih osoba, te onih koji su teško pokretni ili nepokretni. Prema podacima za 2009. godinu, 38% svih korisnika domova za psihički bolesne osobe starije je od 65 godina, njih 36% teško je pokretno ili nepokretno, a njih 22% je i starije od 65 godina i teže pokretno ili nepokretno. U državnim domovima u odnosu na nedržavne značajno su veći udjeli teško pokretnih i nepokretnih korisnika svih dobnih skupina (40% u državnim domovima u odnosu na 24% u nedržavnim domovima), te onih koji su uz to i stariji od 65 godina (19% u državnim u odnosu na 13% takvih korisnika u nedržavnim domovima).

■ Iz podataka o aktualnim kapacitetima za institucijsku skrb vidljivo je da se pretežno radi o domovima s velikim brojem korisnika u kojima nisu dostatno razvijene usluge kojima se omogućuje rehabilitacija i socijalno uključivanje (uglavnom posljedica nedostatka stručnog kadra), te da domovi ne pružaju izvaninstitucijske usluge i usluge koje podupiru ostanak korisnika u obitelji (privremeni smještaj, usluge boravka, patronaža). Isto je tako rijetko zastupljen tjedni smještaj, koji u pravilu tijekom vikenda omogućuje redoviti kontakt s obitelji.

■ Više je domova na izoliranim lokacijama, te su koncentrirani u sjeverozapadnoj Hrvatskoj, što znači da se korisnici u većini slučajeva izdvajaju iz sredine iz koje potječu. To ukazuje na potrebu razvoja izvaninstitucijskih usluga i izvaninstitucijskih oblika smještaja u lokalnoj zajednici radi reintegracije korisnika u život zajednice..

Iz tih razloga, deinstitucionalizacija i transformacija domova za psihički bolesne odrasle osobe provest će se postupno, i to u duljem vremenskom razdoblju, s rokom definiranim za 2018. godinu.

Na temelju prosječnog broja korisnika u trogodišnjem razdoblju od 2007. – 2009., kao polazište za razvoj izvaninstitucijskih oblika smještaja uzet će se okvirni broj od 4.100 korisnika u domovima socijalne skrbi i 960 korisnika u izvaninstitucijskim oblicima smještaja, odnosno ukupno 5.060 psihički bolesnih odraslih osoba na smještaju u sustavu socijalne skrbi.

Početni je omjer 81% korisnika institucijske skrbi prema 19% korisnika izvaninstitucijskih oblika smještaja.

Tablica 21 – Okvirna projekcija broja korisnika institucijske i izvaninstitucijske skrbi za psihički bolesne odrasle osobe 2011. – 2018. godine

|  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| Psihički bolesne odrasle osobe | Institucijska skrb – domovi (stalni smještaj) | Izvaninstitucijski oblici smještaja | Udio domovi (stalni smještaj) | Udio izvaninstitucijski oblici smještaja |
| početno stanje 2010. | 4100 | 960 | 81% | 19% |
| 2011. | 4090 | 970 | 81% | 19% |
| 2012. | 4040 | 1020 | 80% | 20% |
| stanje 2013. | 3980 | 1080 | 79% | 21% |
| 2014. | 3870 | 1190 | 76% | 24% |
| 2015. | 3730 | 1330 | 74% | 26% |
| stanje 2016. | 3580 | 1480 | 71% | 29% |
| 2017. | 3430 | 1630 | 68% | 32% |
| stanje 2018. | 3280 | 1780 | 65% | 35% |
| Ukupna promjena (smanjenje/povećanje) | -820 | 820 | -16% | 16% |

Glavni je cilj deinstitucionalizacije i transformacije domova do 2018. godine smanjenje broja korisnika stalnog smještaja u domovima za 20%, s aktualnih 81% na 65%, uz povećanje obuhvata korisnika u izvaninstitucijskim oblicima smještaja, s aktualnih 19% na 35%. Razvoj izvaninstitucijskih oblika smještaja i izvaninstitucijskih usluga treba usmjeriti na korisnike koji ne zahtijevaju intenzivnu skrb u instituciji.

U svrhu ostvarenja ovog cilja potrebno je do 2018. godine provesti sljedeće aktivnosti:

1. Postupno smanjenje broja korisnika institucijske skrbi za 20% korisnika stalnog smještaja. Iako se radi samo o okvirnim projekcijama, najveće se smanjenje broja korisnika može očekivati u posljednje tri godine razdoblja predviđenog za deinstitucionalizaciju i transformaciju, nakon što će se smanjenjem broja djece i odraslih osoba drugih korisničkih skupina osloboditi resursi koji će se moći preusmjeriti za skrb o psihički bolesnim odraslim osobama.

2. Povećanje broja korisnika izvaninstitucijskih oblika smještaja razmjerno smanjenju ukupnog broja korisnika smještenih u institucijama (povećati kapacitete udomiteljskih obitelji i obiteljskih domova, te razviti uslugu organiziranog stanovanja za psihički bolesne odrasle osobe, budući da je postotak korisnika koji se vraćaju u primarnu obitelj vrlo nizak).

3. Razvoj izvaninstitucijskih usluga (boravak, stručna pomoć u obitelji, pomoć i njega u kući i dr.) za psihički bolesne odrasle osobe koje žive u vlastitim ili udomiteljskim obiteljima, a mogu ih osigurati različiti pružatelji usluga, uključujući i domove.

4. Osigurati regionalnu ravnomjernost očekivanog omjera institucijskih i izvaninstitucijskih oblika skrbi.

5. Potrebno je ograničiti veličinu domova i drugih pravnih osoba s konačnim ciljem postizanja kapaciteta za najviše 70 korisnika stalnog ili tjednog smještaja, uz povećanje kvalitete usluge.

6. Donijeti novu odluku o mreži za trogodišnje razdoblje, počevši od 2011. godine, u skladu sa ciljevima deinstitucionalizacije, uz specifikaciju regionalnih kapaciteta institucijskih i izvaninstitucijskih oblika skrbi. Poseban naglasak treba staviti na usluge organiziranog stanovanja uz podršku za psihički bolesne odrasle osobe, vodeći pritom računa o regionalnoj ravnomjernosti.

7. Domovi trebaju do kraja 2010. izraditi pojedinačne planove deinstitucionalizacije i transformacije, kako bi Ministarstvo zdravstva i socijalne skrbi moglo izraditi Operativni plan provedbe deinstitucionalizacije i transformacije domova socijalne skrbi za razdoblje 2011. i 2012. godine.

8. Do kraja 2010. izraditi analizu kapaciteta udomitelja i obiteljskih domova za psihički bolesne odrasle osobe u svrhu unapređenja izvaninstitucijske skrbi prema regijama, obuke i stručnog praćenja.

9. U proračunskom planiranju za 2011. – 2013., radi širenja mreže socijalnih usluga u zajednici, osigurati potrebna sredstva za izvaninstitucijske usluge za psihički bolesne odrasle osobe (boravak, stručna pomoć u obitelji, pomoć i njega u kući i dr.), te za organizaciju smještaja u što je moguće manjim skupinama korisnika (4-5) po stambenoj jedinici unutar doma.

7. Umjesto zaključka

Zadaci Ministarstva zdravstva i socijalne skrbi

Koordinacija i praćenje provedbe procesa deinstitucionalizacije i transformacije radi osiguranja usklađenog međusobnog djelovanja svih sudionika. To posebice uključuje suradnju s Ministarstvom znanosti, obrazovanja i športa u dijelu koji se odnosi na djecu uključenu u programe obrazovanja u domovima socijalne skrbi, suradnju s Ministarstvom pravosuđa u odnosu na djecu i mladež bez odgovarajuće roditeljske skrbi i djecu s poremećajima u ponašanju (povjeravanje djeteta bez odgovarajuće roditeljske skrbi na čuvanje i odgoj pružateljima izvaninstitucijskih oblika smještaja), Ministarstvom obitelji, branitelja i međugeneracijske solidarnosti u odnosu na djecu i mladež kojima je izrečena mjera obiteljsko-pravne zaštite, suradnju sa Središnjim državnim uredom za razvojnu strategiju i koordinaciju fondova Europske Unije i drugim nadležnim tijelima državne uprave u odnosu na korištenje sredstava Europske Unije za potrebe podupiranja procesa deinstitucionalizacije i transformacije, te suradnju sa Središnjim državnim uredom za upravljanje državnom imovinom, u odnosu na prodaju, zamjenu ili kupnju objekata u državnom vlasništvu.

Analiza pojedinačnih planova deinstitucionalizacije i transformacije domova i drugih pravnih osoba (početak 2011.).

Osnivanje radnih skupina za definiranje i razradu aktivnosti u Operativnom planu provedbe procesa deinstitucionalizacije i transformacije domova socijalne skrbi za razdoblje 2011. i 2012. godine za svaku korisničku skupinu.

Izrada Operativnog plana provedbe procesa deinstitucionalizacije i transformacije domova socijalne skrbi za razdoblje 2011. i 2012. godine, te procjena rezultata provedbe Plana nakon dvogodišnjeg razdoblja.

Usklađivanje normativnog okvira s ciljem otklanjanja prepreka za deinstitucionalizaciju i prevenciju institucionalizacije. To razumijeva ograničavanje kapaciteta doma i druge pravne osobe kako bi do kraja provedbe transformacije i deinstitucionalizacije oni domovi, koji će i nadalje pružati usluge stalnog ili tjednog smještaja djeci i mladeži, imali kapacitet najviše do 30 korisnika. Za odrasle osobe to razumijeva ograničavanje veličine doma i druge pravne osobe s konačnim ciljem postizanja kapaciteta za najviše 70 korisnika stalnog ili tjednog smještaja. Za stvaranje pretpostavke za deinstitucionalizaciju skrbi za djecu i mladež kojima je izrečena mjera obiteljsko-pravne zaštite, to podrazumijeva izmjenu Obiteljskog zakona kojim bi se omogućilo povjeravanje djeteta na čuvanje i odgoj udomiteljskoj obitelji, obiteljskom domu ili drugoj pravnoj osobi koja obavlja djelatnost organiziranog stanovanja.

Donošenje Odluke o mreži domova i djelatnosti socijalne skrbi za trogodišnja razdoblja, počevši od 2011. godine, koja treba obuhvatiti manji smještajni kapacitet u instituciji i veći smještajni kapacitet izvan institucije, te izvaninstitucijske usluge, uz osiguranje regionalne ravnomjernosti za sve korisničke skupine.

Obustava prijema djece do 7. godine života na stalni ili tjedni smještaj, a iznimka mogu biti samo hitne situacije privremenog smještaja u najduljem trajanju do 6 mjeseci s ciljem žurne, ali temeljite identifikacije adekvatne trajne skrbi obiteljskog tipa, uz osiguranje podrške primarnoj obitelji ili udomitelju (2011.).

Analiza kapaciteta udomiteljskih obitelji, obiteljskih domova i organiziranog stanovanja za sve korisničke skupine, u svrhu unapređenja izvaninstitucijskih oblika smještaja prema županijama, te obuke i stručnog praćenja tih pružatelja usluga (2010.).

Izrada procjene kvalitete skrbi u udomiteljskim obiteljima i obiteljskim domovima; analiza razloga zbog kojih neki od tih pružatelja usluga ne zbrinjavaju niti jednog korisnika ili imaju manji broj korisnika od utvrđenog kapaciteta, te analiza mogućnosti pružanja skrbi u odnosu na dostupnost usluga u zajednici i specijalizaciju za skrb o pojedinim korisničkim skupinama.

U proračunskom planiranju, radi širenja mreže socijalnih usluga u zajednici, osigurati preraspodjelu sredstava u korist izvaninstitucijskih oblika smještaja i izvaninstitucijskih usluga za sve korisničke skupine. To razumijeva preusmjeravanje resursa sadašnjih pružatelja usluga stalnog ili tjednog smještaja na pružanje izvaninstitucijskih usluga i izvaninstitucijskih oblika smještaja (udomiteljske obitelji, organizirano stanovanje uz podršku i obiteljski domovi), uz edukaciju i superviziju, odnosno stručnu podršku tim pružateljima usluga.

Zadaci domova i drugih pravnih osoba

Izrada pojedinačnih planova deinstitucionalizacije i transformacije domova socijalne skrbi i drugih pravnih osoba do kraja 2010. godine, u skladu sa Smjernicama priloženih uz Plan, čime će se dobiti detaljni ulazni podaci za izradu Operativnog plana.

Provođenje deinstitucionalizacije djece i mladeži bez odgovarajuće roditeljske skrbi s ciljem postizanja omjera od 20% korisnika u institucijskim oblicima skrbi i 80% korisnika u izvaninstitucijskim oblicima smještaja do kraja 2016. godine.

Izrada specifičnih individualnih planova s prioritetnom opcijom osiguranja izvaninstitucijskih oblika smještaja ili primjerenih uvjeta u institucijskoj skrbi za djecu s teškoćama u razvoju smještenu u domovima za djecu bez odgovarajuće roditeljske skrbi, ako povratak u primarnu obitelj nije moguć (2011.).

Deinstitucionalizacija djece i mladeži bez odgovarajuće roditeljske skrbi u postojeće stambene zajednice (organizirano stanovanje uz podršku) najkasnije do kraja 2011. godine, te pružanje usluga stručne pomoći u obitelji (patronaža) za djecu smještenu u udomiteljskim obiteljima (2011.)

Deinstitucionalizacija sve djece u dobi do 3. godine života koja su trenutačno smještena u domovima (prema podacima za 2009. njih 79) u udomiteljske obitelji i gdje je to moguće posvojenje, do kraja 2012., u suradnji sa centrima za socijalnu skrb. Iznimka mogu biti samo hitne situacije privremenog smještaja u najduljem trajanju do 3 mjeseca s ciljem žurne, ali temeljite identifikacije odgovarajuće skrbi obiteljskog tipa.

Provođenje deinstitucionalizacije 40% djece i mladeži s poremećajima u ponašanju smještenih u domovima na temelju Zakona o socijalnoj skrbi u izvaninstitucijske oblike smještaja.

Provođenje deinstitucionalizacije 40% djece s teškoćama u razvoju u primarnu obitelj ili izvaninstitucijske oblike smještaja do 2016. godine. Individualno planiranje deinstitucionalizacije pojedinih korisnika treba obuhvatiti sve skupine prema vrsti oštećenja, uz procjenu dostupnosti potrebnih usluga u obitelji i zajednici. To prvenstveno zahtijeva prikupljanje točnih podataka o broju djece na školovanju u nižim razrednim odjelima (od 1. do 4. razreda), višim razrednim odjelima (od 5. do 8. razreda), te broju djece u odgojno-obrazovnim skupinama, kao i podatke o mjestu prebivališta i dr.

Provođenje deinstitucionalizacije 30% odraslih osoba s invaliditetom do 2016. godine. Deinstitucionalizacija treba obuhvatiti sve skupine prema vrsti oštećenja, uz procjenu dostupnosti potrebnih usluga u obitelji i zajednici. To razumijeva povratak u primarnu obitelj ili skrb u udomiteljskoj obitelji, uz osiguranje odgovarajućih izvaninstitucijskih usluga, te organizirano stanovanje uz podršku ili obiteljski dom.

Postupno smanjenje broja korisnika institucijske skrbi za 20% psihički bolesnih odraslih osoba do 2018. godine. Najveće se smanjenje broja korisnika može očekivati u posljednje tri godine razdoblja predviđenog za deinstitucionalizaciju i transformaciju, nakon što će se smanjenjem broja djece i odraslih osoba drugih korisničkih skupina osloboditi resursi koji će se moći preusmjeriti za skrb o psihički bolesnim odraslim osobama.

Zadaci centara za socijalnu skrb

Aktivno sudjelovanje u pripremi korisnika i pripremi njihovih obitelji za povratak ili za upućivanje u izvaninstitucijske oblike smještaja (2011.).

Preuzimanje aktivne uloge u prevenciji upućivanja novih korisnika na smještaj u instituciju (2010.).

Pravodobna procjena trenutačnih potreba, planiranje i poticanje za prihvaćanje potrebnih usluga, te praćenje korisnika, trebali bi postati ključni zadaci socijalnih radnika koji upravljaju radom u ostvarivanju individualnih planova koji se izrađuju u centrima za socijalnu skrb u uskoj suradnji s korisnicima, njihovim obiteljima i drugim pružateljima usluga.

Praćenje ostvarivanja individualnog plana koji bi se trebao revidirati, u skladu s promjenama specifičnih potreba i okolnosti korisnika.

**[SMJERNICE ZA IZRADU POJEDINAČNOG PLANA DEINSTITUCIONALIZACIJE I TRANSFORMACIJE DOMA SOCIJALNE SKRBI ILI DRUGE PRAVNE OSOBE](dodatni/414445.pdf)**

[[1](#footnote-29081-1-backlink)] Praksa u drugim zemljama u tranziciji je pokazala da povećanje izvaninstitucijske zaštite bez istovremenog smanjenja institucijskog smještaja zapravo povećava ukupni broj korisnika socijalne skrbi, ali ne utječe na smanjenje smještavanja u institucije. To također znači da se povećavaju troškovi države za usluge koje nisu tako skupe kao institucijski smještaj, a da se istovremeno ne smanjuju troškovi za usluge koje apsorbiraju najveći dio sredstava iz proračuna (institucijski smještaj).

[[2](#footnote-29081-2-backlink)] Izvor: Godišnje statističko izvješće o primijenjenim pravima socijalne skrbi, pravnoj zaštiti djece, mladeži, braka, obitelji i osoba lišenih poslovne sposobnosti, te zaštiti tjelesno ili mentalno oštećenih osoba u Republici Hrvatskoj u 2009. godini, Godišnje statističko izvješće o domovima i korisnicima socijalne skrbi u Republici Hrvatskoj u 2009. godini te podaci o broju korisnika za koje skrbe druge pravne osobe temeljem članka 105. Zakona o socijalnoj skrbi.

Odluka, NN 36/2011-829
Opći uvjeti korištenjaZaštita privatnosti[Pristup podatcima](/data_access_hr.aspx)[ELI](/about_eli_hr.aspx)

©2026. g. Narodne novine d.d.

, izrada [Novena d.o.o.](http://novena.hr/)