## Uredba o stručnom osposobljavanju i usavršavanju državnih službenika

### NN 78/2003 (14.5.2003.), Uredba o stručnom osposobljavanju i usavršavanju državnih službenika

# VLADA REPUBLIKE HRVATSKE

947

Na
temelju članka 79. stavka 3. i članka 88. stavka 2. Zakona o državnim
službenicima i namještenicima (»Narodne novine«, broj 27/2001), Vlada Republike
Hrvatske je na sjednici održanoj 8. svibnja 2003. godine donijela

## UREDBU

### o struČnom osposobljavanju i usavrŠavanju drŽavnih sluŽbenika

I.
OPĆE ODREDBE

Članak
1.

Ovom Uredbom se uređuje stručno osposobljavanje i usa­vršavanje
državnih službenika (u nastavku teksta: službenik) za državnu službu.

Odredbe ove Uredbe ne primjenjuju se na stručno
osposobljavanje i usavršavanje službenika koji obavljaju stručne i
administrativne poslove u pravosudnim tijelima.

II.
STRUČNO OSPOSOBLJAVANJE

Članak
2.

Pod
stručnim osposobljavanjem službenika u državnim tijelima podrazumijeva se
stručna izobrazba vježbenika i polaganje državnoga stručnog ispita u državnim
tijelima.

III.
STRUČNA IZOBRAZBA VJEŽBENIKA

1.
Vježbenički staž

Članak 3.

Osoba koja se prima u državnu službu u svojstvu
vježbenika, dužna je obaviti vježbenički staž.

Članak 4.

Vježbenički staž za vježbenike koji se osposobljavaju
za obavljanje poslova I. vrste traje sukladno Zakonu.

Vježbenik može pristupiti polaganju državnoga
stručnog ispita najranije dva mjeseca prije isteka propisanog vježbeničkog
staža, a dužan ga je položiti najkasnije do isteka vježbeničkog staža.

Članak 5.

Vježbenički staž za vježbenike koji se osposobljavaju
za obavljanje poslova II. vrste traje sukladno Zakonu.

Vježbenik može pristupiti polaganju državnoga
stručnog ispita najranije dva mjeseca prije isteka propisanog vježbeničkog
staža, a dužan ga je položiti najkasnije do isteka vježbeničkog staža.

Članak 6.

Vježbenički staž za vježbenike koji se osposobljavaju
za obavljanje poslova III. vrste traje sukladno Zakonu.

Vježbenik može pristupiti polaganju državnoga
stručnog ispita najranije dva mjeseca prije isteka propisanoga vježbeničkog
staža, a dužan ga je položiti najkasnije do isteka vježbeničkog staža.

Članak
7.

Za
vrijeme vježbeničkog staža vježbenik se nalazi na stručnoj i praktičnoj
izobrazbi, u okviru koje se, po utvrđenom programu i pod nadzorom, kroz
praktični rad i učenje, osposobljava za samostalno obavljanje poslova određene
struke, odnosno službe (vježbenička praksa).

Stručna i praktična izobrazba vježbenika obavlja se
po programu koji utvrđuje ministar ili drugi čelnik državnoga tijela, sukladno
djelokrugu državnoga tijela.

Članak 8.

Programom iz članka 7. ove Uredbe utvrđuju se:

– način praćenja rada vježbenika za vrijeme trajanja
vjež­be­ničke prakse;

– poslovi što ih je vježbenik u tijeku vježbeničke
prakse dužan obavljati;

– obrazovanje i stručno osposobljavanje vježbenika za
vrijeme trajanja vježbeničke prakse;

– prava i obveze stručnog voditelja u provođenju i
nadzoru vježbeničke prakse.

Članak 9.

Za stručnog voditelja pod čijim će se nadzorom
obavljati vježbenička praksa može biti određena osoba koja ima najmanje istu
stručnu spremu u struci, za određene poslove za koje se vježbenik osposobljava
i pet godina radnog staža na poslovima za koje se vježbenik priprema.

Stručni voditelj iz stavka 1. ovoga članka pomaže
vježbeniku u pripremama za polaganje državnoga stručnog ispita.

Članak 10.

Vježbenik u ministarstvu i državnoj upravnoj
organizaciji može obavljati dio vježbeničke prakse u drugom državnom tijelu.

O upućivanju vježbenika na praksu u drugo državno
tijelo odlučuje ministar odnosno ravnatelj državne upravne organizacije suglasno
s čelnikom tijela u koje se vježbenik upućuje na praksu.

Članak 11.

Troškove koji nastanu u svezi s upućivanjem
vježbenika na praksu u drugo državno tijelo (troškovi prijevoza, materijalni
troškovi i slično), snosi državno tijelo u kojem je vježbenik primljen u
državnu službu.

Članak 12.

Ministar odnosno drugi čelnik državnoga tijela dužan
je odrediti stručnog voditelja za praćenje rada vježbenika te osigurati
vježbeniku uvjete za uspješno obavljanje vježbeničke prakse i pripremu za
polaganje državnoga stručnog ispita.

Pripreme za polaganje državnogaa stručnog ispita
podrazumijevaju stručnu izobrazbu vježbenika i obavljanje određenih zadaća i
poslova pod nadzorom i uz pomoć stručnog voditelja.

Članak 13.

U okviru priprema za polaganje državnoga stručnog
ispita vježbenika odnosno službenika, ministarstvo ili državna upravna
organizacija može samostalno ili u suradnji s drugim ministarstvom ili
prosvjetnom ili znanstvenom ustanovom organizirati posebne oblike stručne
pomoći (predavanja, seminare i sl.).

Članak
14.

Vježbeniku
se mogu, sukladno s programom vježbeničke prakse, davati u rad određene zadaće
i poslovi za koje se priprema.

Takav
se rad obavlja pod nadzorom i smatra se dijelom vježbeničke prakse.

2.
Državni stručni ispit

Članak
15.

Državni
stručni ispit dužan je položiti vježbenik i osoba koja u vrijeme prijama u
državnu službu ima u odgovarajućoj struci radni staž duži od vremena određenog
za vježbenički staž, ali nema položen državni stručni ispit.

Službenici u jedinicama lokalne odnosno područne
(regionalne) samouprave i u pravnim osobama s javnim ovlastima koji obavljaju
prenijete poslove državne uprave dužni su položiti državni stručni ispit.

Državni stručni ispit mogu polagati i osobe koje nisu
zaposlene u državnim tijelima, ukoliko imaju dvostruko više radnog staža u
struci od vremena trajanja vježbeničkog staža pojedine vrste propisane Zakonom
o državnim službenicima i namješte­nicima.

Odredbe ove Uredbe kojima su uređena pitanja vezana
za polaganje državnoga stručnog ispita vježbenika, odnose se i na službenike iz
stavka 2. i 3. ovog članka.

3.
Polaganje državnoga stručnog ispita

Članak 16.

Državni stručni ispit polaže se pred Državnom
ispitnom komisijom.

Sjedište Državne ispitne komisije je pri ministarstvu
nadležnom za poslove opće uprave.

Članak 17.

Polaganje državnoga stručnog ispita, u pravilu,
obavlja se u sjedištu Državne ispitne komisije, a izuzetno se može obavljati i
izvan sjedišta o čemu odlučuje čelnik središnjeg tijela državne uprave nadležan
za poslove opće uprave.

Polaganje državnoga stručnog ispita može se
organizirati i izvan sjedišta Državne ispitne komisije, ako državni stručni
ispit polaže veći broj osoba sa zajedničkim posebnim dijelom državnoga stručnog
ispita.

Ako se državni stručni ispit organizira izvan
sjedišta Državne ispitne komisije, troškove organizacije ispita snosi tijelo
koje traži polaganje državnoga stručnog ispita izvan sjedišta Državne ispitne
komisije.

Članak 18.

Državni stručni ispit polaže se po utvrđenom programu
za samostalno obavljanje zadaća i poslova sukladnih pojedinoj struci odnosno
službi za koju se osposobljava.

Članak 19.

Osoba koja polaže državni stručni ispit dužna je
podnijeti prijavu za polaganje državnoga stručnog ispita najkasnije dva mjeseca
prije isteka vježbeničkog staža odnosno utvrđenog roka u kojem je dužna položiti
državni stručni ispit.

Prijava iz stavka 1. ovog članka se podnosi čelniku
državnoga tijela u kojem vježbenik obavlja vježbeničku praksu.

Čelnik tijela odnosno osoba koju on za to ovlasti
ovjerava podatke unesene u prijavu i prijavu bez odlaganja dostavlja
ministarstvu nadležnom za poslove opće uprave.

Uz obrazac prijave prilažu se sljedeći dokazi:

– rješenje o prijamu u državnu službu odnosno o
rasporedu na radno mjesto,

– opis poslova tog radnog mjesta,

– preslika svjedodžbe ili diplome o završenom
školovanju,

– preslika radne knjižice,

– dokaz o promjeni osobnog imena, ako je ono
mijenjano u odnosu na predočene isprave.

Osobe koje nisu zaposlene u državnim tijelima podnose
prijavu neposredno ministarstvu nadležnom za poslove opće uprave, uz dokaze
navedene u stavku 4. ovog članka, osim dokaza o radnopravnom statusu.

Članak 20.

Ministarstvo nadležno za poslove opće uprave dužno je
osigurati polaganje državnoga stručnog ispita do isteka utvrđenog roka za
polaganje, ako je prijava podnesena u roku utvrđenom u članku 19. ove Uredbe.

Članak 21.

Kad ministarstvo nadležno za poslove opće uprave
primi prijavu, utvrđuje da li osoba ispunjava uvjete za polaganje državnoga
stručnog ispita i o tome donosi rješenje.

Obavijest o mjestu i danu polaganja državnoga
stručnog ispita mora biti dostavljena osobi koja je podnijela prijavu
najkasnije petnaest dana prije dana određenog za polaganje.

Članak 22.

Osoba koja je podnijela prijavu može odgoditi
polaganje državnoga stručnog ispita u roku koji joj je određen, ali je o tome
dužna izvijestiti ministarstvo nadležno za poslove opće uprave i to najkasnije
tri dana prije dana određenog za polaganje.

Ako osoba koja je podnijela prijavu za polaganje državnoga
stručnog ispita ne može pristupiti polaganju državnoga stručnog ispita zbog
nepredviđenih razloga nastalih unutar roka iz stavka 1. ovog članka, može
odgoditi polaganje državnoga stručnog ispita uz navođenje opravdanih razloga.

U slučajevima iz stavka 1. i 2. ovog članka smatra se
da je ispit odgođen.

Osoba koja nije pristupila polaganju državnoga
stručnog ispita niti je ispit odgodila, kao i osoba koja je pristupila
polaganju državnogaa stručnog ispita i tijekom njegovog trajanja odustala bez
opravdanih razloga, smatrat će se da ispit nije položila.

Ukoliko osoba iz zdravstvenih ili drugih opravdanih
razloga odustane od započetog polaganja državnoga stručnog ispita, Državna
ispitna komisija donosi odluku o odgađanju ispita.

Članak 23.

O odgađanju odnosno odustanku od polaganja državnoga
stručnog ispita osoba je dužna izvijestiti i državno tijelo koje je upućuje na
polaganje državnoga stručnog ispita.

Članak 24.

Troškove prvog polaganja državnoga stručnog ispita
službenika snosi državno tijelo koje ga upućuje na polaganje ispita.

Pod prvim polaganjem državnoga stručnog ispita smatra
se i popravni ispit koji se polaže prvi puta.

Osoba
koja nije zaposlena u državnom tijelu troškove polaganja državnoga stručnog
ispita snosi sama.

Osobi
koja je prijavila državni stručni ispit i odgodila njegovo polaganje, uplaćeni
iznos troškova polaganja se priznaje za naknadno polaganje državnoga stručnog
ispita.

4.
Organizacija državnoga stručnog ispita

Članak 25.

Državni stručni ispit se sastoji od općeg i posebnog
dijela. Opći dio državnoga stručnog ispita polaže se usmeno.

Posebni dio državnoga stručnog ispita sastoji se iz
predmeta koje utvrđuje čelnik tijela nadležan za pojedino upravno područje.

Posebni dio državnoga stručnog ispita polaže se
pisano i usmeno.

Posebni dio državnoga stručnog ispita koji se polaže
pisano sastoji se od izrade pisane zadaće u okviru odgovarajućih poslova za
koje se osposobljava, odnosno koje obavlja osoba koja polaže državni stručni
ispit.

Članak 26.

Pisanu zadaću iz članka 25. ove Uredbe, sukladno
programu posebnog dijela državnoga stručnog ispita i podacima o obavljenoj
praksi odnosno poslovima koje obavlja osoba koja polaže državni stručni ispit
određuje Državna ispitna komisija neposredno prije početka ispita, na prijedlog
člana Državne ispitne komisije koji ispituje posebni dio.

Izrada pisane zadaće traje četiri sata.

Članak 27.

Usmeni dio općeg dijela državnoga stručnog ispita
sastoji se iz provjere znanja iz predmeta sukladno odredbi članka 29. ove
Uredbe.

Usmeni dio posebnog dijela državnoga stručnog ispita
sastoji se od provjere znanja iz pisane zadaće i provjere znanja o poslovima na
kojima osoba radi odnosno za koje se priprema.

Članak 28.

O provođenju ispita sastavlja se zapisnik.

U zapisnik se unose podaci u svezi sa sadržajem i
načinom provođenja ispita, kao i zapažanja od značenja za ocjenu pokazanog
znanja osobe koja polaže državni stručni ispit.

Članak 29.

Opći dio državnoga stručnog ispita čine predmeti:

1. Ustavno uređenje

2. Sustav državne uprave

3. Upravni postupak i upravni sporovi

4. Uredsko poslovanje

5. Službenički odnosi

6. Sustav lokalne i područne (regionalne) samouprave

7. Osnove sustava Europske unije.

Članak 30.

Osobe koje polažu državni stručni ispit trebaju
pokazati sljedeće poznavanje ispitne građe i to:

1. za I. vrstu, detaljno poznavanje općeg i posebnog
dijela državnoga stručnog ispita;

2. za II. vrstu, dobro poznavanje općeg i posebnog
dijela državnoga stručnog ispita;

3. za
III. vrstu, osnovno poznavanje općeg i dobro poznavanje posebnog dijela državnoga
stručnog ispita.

Članak
31.

Uspjeh
osobe koja polaže državni stručni ispit ocjenjuje se ocjenom »položio« ili
»nije položio«.

Ocjenu
»položio« dobiva osoba koja polaže državni stručni ispit, ako je državna
ispitna komisija na temelju rezultata pisane zadaće i usmenih odgovora iz svih
predmeta stekla uvjerenje da osoba ima zadovoljavajuće poznavanje ispitne
materije.

Državna
ispitna komisija o pokazanom znanju kandidata do­nosi odluku nakon provedenog
ispita.

Članak
32.

Osoba
koja polaže državni stručni ispit, a ne položi najviše dva predmeta, upućuje se
na popravak iz tih predmeta u roku mjesec dana od dana polaganja ispita.

Osoba
koja ne položi tri ili više predmeta smatra se da nije položila državni stručni
ispit.

Članak
33.

Odredbe
ove Uredbe koje se odnose na odgađanje i odustanak od polaganja državnoga
stručnog ispita odnose se i na popravak.

Članak
34.

Osoba
koja ne položi državni stručni ispit, može pristupiti ponovnom polaganju državnoga
stručnog ispita najkasnije u roku od dva mjeseca od dana polaganja ispita.

Za
ponovno polaganje državnoga stručnog ispita podnosi se nova prijava, bez
podnošenja dokaza iz članka 19. stavka 4. ove Uredbe.

Članak
35.

Osoba
koja je započela s polaganjem državnoga stručnog ispita može nastaviti
polaganje državnoga stručnog ispita najkasnije u roku 30 dana računajući od
dana kada je donesena odluka o odgađanju državnoga stručnog ispita.

U
opravdanom slučaju Državna ispitna komisija može taj rok produljiti najduže do
tri mjeseca.

Ako
osoba koja je započela polaganje državnoga stručnog ispita ne pristupi
polaganju odnosno ne nastavi s polaganjem državnoga stručnog ispita u rokovima
iz stavka 1. i 2. ovog članka, smatrat će se da državni stručni ispit nije položila.

Članak
36.

Ministarstvo
nadležno za poslove opće uprave izdaje osobi koja je položila državni stručni
ispit svjedodžbu o položenom državnom stručnom ispitu.

Svjedodžbu
potpisuje predsjednik Državne ispitne komisije.

Primjerak
svjedodžbe iz stavka 1. ovog članka dostavlja se i državnom tijelu odnosno
pravnoj osobi koja je osobu uputila na polaganje ispita.

Članak 37.

Državna
ispitna komisija sastoji se od predsjednika i članova.

Članove
Državne ispitne komisije koji ispituju opći dio državnoga stručnog ispita
imenuje ministar nadležan za poslove opće uprave, a članove ispitne komisije
koji ispituju posebni dio imenuje ministar ili drugi čelnik državnoga tijela
nadležan za pojedino upravno područje.

Ministar
nadležan za poslove opće uprave odnosno osoba koju on ovlasti određuje
predsjednika i članove Državne ispitne komisije sukladno listi imenovanih
članova za opći i posebni dio državnoga stručnog ispita.

Članak
38.

Predsjednik
Državne ispitne komisije odgovoran je za zakonito provođenje državnoga stručnog
ispita.

Članak
39.

Predsjednik
i članovi Državne ispitne komisije mogu se imenovati samo iz reda osoba koje
imaju visoku stručnu spremu s odgovarajućim radnim iskustvom na poslovima koji
su u vezi sa predmetom koji ispituju.

Predsjednik
i članovi Državne ispitne komisije moraju imati položen državni stručni ispit.

Članak
40.

Državna
ispitna komisija, u pravilu, obavlja državni stručni ispit u sastavu od
predsjednika i tri člana, od kojih jedan ispituje posebni dio.

Državna
ispitna komisija može obavljati državni stručni ispit i s više članova koji
ispituju posebni dio.

Članak
41.

Administrativne
poslove za Državnu ispitnu komisiju obav­lja ministarstvo nadležno za poslove
opće uprave.

Tajnike
Državne ispitne komisije imenuje ministar nadležan za poslove opće uprave.

Članak
42.

Tajnik
Državne ispitne komisije ima dužnost za svaku osobu koja polaže državni stručni
ispit:

–
utvrditi identitet,

–
upoznati osobu koja je pristupila polaganju državnoga stručnog ispita s njenim
pravima i obvezama (vrijeme trajanja pisanog dijela ispita, način ponašanja za
vrijeme pisanog dijela ispita, mogućnost korištenja priručnih sredstava,
ostvarivanje kontakta s ispitivačem koji je pripremio zadaću i sl.),

–
uručiti temu pisane zadaće i potrebna tehnička i stručna pomagala i drugi
materijal za obradu zadaće,

–
utvrditi da li su plaćeni troškovi,

–
voditi brigu o osobama koje polažu državni stručni ispit za vrijeme pauze,

–
prisustvovati usmenom dijelu državnoga stručnog ispita i voditi zapisnik o
tijeku ispita,

–
administrativno-tehnički obraditi predmet prije dostav­ljanja svjedodžbe osobi
koja je položila državni stručni ispit,

–
dostaviti svjedodžbu osobi koja je položila državni stručni ispit.

Članak
43.

Predsjednik,
članovi i tajnik Državne ispitne komisije za obavljanje poslova u vezi s državnim
stručnim ispitima odnosno za rad u Državnoj ispitnoj komisiji imaju pravo na
naknadu.

Visinu
naknade određuje ministar nadležan za poslove opće uprave posebnim rješenjem.

Članak
44.

Ministarstvo
nadležno za poslove opće uprave vodi oče­vidnik o državnim stručnim ispitima.

Obrazac
prijave za polaganje državnoga stručnog ispita, očevidnika o državnim stručnim
ispitima, zapisnika o tijeku državnoga stručnog ispita, kao i svjedodžbe o položenom
državnom stručnom ispitu pravilnikom propisuje ministar nadležan za poslove
opće uprave.

IV.
STRUČNO USAVRŠAVANJE

Članak
45.

Stručno
usavršavanje obavlja se radi kontinuiranog unapre­đenja stručnosti službenika u
toku rada.

Članak 46.

Ministar odnosno drugi čelnik državnoga tijela dužan
je omo­gućiti stručno usavršavanje službenika.

Članak 47.

Stručno usavršavanje obavlja se sukladno godišnjem
programu kojeg utvrđuje Vlada Republike Hrvatske (u daljnjem tekstu: Vlada).

Članak 48.

Stručno usavršavanje službenika državna tijela za
vlastite potrebe provode samostalno u pitanjima koja nisu obuhvaćena pro­­gra­mom
stručnog usavršavanja.

Članak 49.

Državna tijela surađuju s prosvjetnim, znanstvenim i
drugim odgovarajućim ustanovama u organiziranju i provođenju stručnog
usavršavanja službenika i mogu im povjeriti obavljanje određenog dijela
programa ili programa stručnog usavršavanja u cjelini.

Članak 50.

U obavljanju stručnog usavršavanja, državna tijela
održavaju redovite i povremene seminare i savjetovanja.

Seminari i savjetovanja organiziraju se radi
upoznavanja držav­nih službenika s propisima, načinom njihovog provođenja i
ujednačavanja njihove primjene u praksi.

Članak 51.

Ovisno o potrebama državnoga tijela službenici se
mogu stručno usavršavati u odgovarajućim službama institucija Europske unije,
tijelima uprave država članica Europske unije i tijelima uprave država
kandidata za članstvo u trajanju najviše do šest mjeseci.

Ugovor o stručnom usavršavanju sklapaju ministar ili
drugi čelnik tijela državne uprave i službenik prije odlaska na stručno
usavršavanje.

Za vrijeme trajanja stručnog usavršavanja službenik
ostvaruje pravo na mirovinsko osiguranje i zdravstveno osiguranje, sukladno
propisima u tom području.

Po
povratku sa stručnog usavršavanja na teret državnoga proračuna koje je trajalo
do četiri mjeseca, službenik je dužan ostati u službi u tijelu koje ga je
uputilo na stručno usavršavanje najmanje godinu dana.

Ukoliko
je službenik bio na stručnom usavršavanju na teret državnoga proračuna duže od
četiri mjeseca, dužan je ostati u službi u tijelu koje ga je uputilo na stručno
usavršavanje dvije godine neprekidno od dana povratka sa stručnog usavršavanja.

Službenik
koji je bio na stručnom usavršavanju na teret sred­stava državnoga proračuna a
ne želi ostati u državnoj službi, dužan je vratiti cjelokupni iznos troškova
usavršavanja u jednokratnom iznosu.

Članak 52.

Ovisno o potrebama državnoga tijela službenici se mogu
stručno usavršavati na poslijediplomskim studijima u zemlji i inozemstvu.

Za vrijeme trajanja poslijediplomskog studija u
inozemstvu prava iz radnog odnosa miruju.

Članak 53.

Službenici koji se upućuju na poslijediplomski
studij, pored ispunjavanja ostalih uvjeta, ne smiju biti pravomoćno osuđivani i
moraju imati reguliranu vojnu obvezu (za muškarce).

Službenici koji se upućuju na poslijediplomski studij
u inozemstvo, pored uvjeta iz stavka 1. ovoga članka, moraju imati znanje
stranog jezika, koje udovoljava kriterijima i zahtjevima visokog učilišta na
koje se upućuju.

Članak 54.

Natječaj za dodjelu stipendija raspisuje nadležno državno
tijelo i obavezno se objavljuje u dnevnom tisku. Prema potrebi natječaj može
biti objavljen i u drugim sredstvima javnog priopćavanja.

U natječaju se objavljuju rokovi i uvjeti za njegovo
provo­đenje.

Članak 55.

Postupak po raspisanom natječaju provodi povjerenstvo
koje imenuje čelnik tijela državne vlasti koje je raspisalo natječaj.

Povjerenstvo za izbor kandidata otvara prispjele
prijave i utvrđuje kandidate koji su dostavili prijave s potpunom
dokumentacijom na natječaj.

Kandidatima koji nisu dostavili potpunu dokumentaciju
uz prijavu šalje se obavijest o neispunjavanju formalnih uvjeta i njihova se
prijava neće uzeti u razmatranje.

Povjerenstvo može odlučiti da se sa svim ili
pojedinim kandidatima obave razgovori.

Članak 56.

Ako je poznavanje određenog stranog jezika jedan od
uvjeta navedenih u natječaju, povjerenstvo može uputiti pojedinog kandidata na
provjeru znanja iz poznavanja tog stranog jezika, pri jednoj od ovlaštenih
institucija u Republici Hrvatskoj, čije su potvrde priznate na visokim
učilištima u inozemstvu.

Ukoliko kandidat ne ispuni obvezu iz stavka 1. ovoga
članka, smatrat će se da je odustao od svoje prijave na natječaju.

Članak 57.

Na temelju provedenog natječaja povjerenstvo predlaže
konačnu listu kandidata izabranih po natječaju. Na temelju te liste čelnik državnoga
tijela donosi odluku o kandidatima s kojima će biti sklopljen ugovor o
stipendiji za poslijediplomski studij.

Ako se natječaj provodi za poslijediplomske studije u
inozemstvu povjerenstvo svoju konačnu listu kandidata dostavlja inozemnom
sveučilištu na kojem će se provoditi poslijediplomski studij.

Čelnik državnoga tijela donosi odluku o kandidatima s
kojima će biti sklopljen ugovor nakon što inozemno sveučilište potvrdi
kandidate navedene na konačnoj listi povjerenstva. Za tu svrhu inozemno
sveučilište može provesti i izlučni test za predložene kandidate.

Članak 58.

Prije početka poslijediplomskog studija izabrani
kandidat i čelnik državnoga tijela sklapaju ugovor o međusobnim pravima i
obvezama koje proizlaze iz stručnog usavršavanja.

Pored uobičajenih odredbi ovaj ugovor mora sadržavati
osobito:

– obveze davatelja stipendije i stipendista,

– iznos stipendije i način isplate,

– vrijeme koje je službenik nakon završenog
školovanja dužan ostati u državnoj službi, a koje može iznositi najmanje pet
godina neprekidno od dana povratka sa stručnog usavršavanja,

– odredbe o vraćanju stipendije u slučajevima nepridržavanja
ugovornih obveza,

– odredbe o razmjernom vraćanju stipendije u
slučajevima prestanka državne službe prije isteka ugovorenog roka.

Prema potrebi pojedinog slučaja ugovor može sadržavati
i druge odredbe.

V.
PRIJELAZNE I ZAVRŠNE ODREDBE

Članak 59.

Nadzor nad provođenjem ove Uredbe obavlja
ministarstvo nadležno za poslove opće uprave.

Članak 60.

Ministar nadležan za poslove opće uprave dužan je u
roku od tri mjeseca od dana stupanja na snagu ove Uredbe donijeti Program općeg
dijela državnoga stručnog ispita.

Članak 61.

Ministar odnosno drugi čelnik državnoga tijela dužan
je u roku od tri mjeseca od dana stupanja na snagu ove Uredbe donijeti program
posebnog dijela državnoga stručnog ispita.

Članak 62.

Danom stupanja na snagu ove Uredbe prestaje se
primjenjivati Uredba o stručnom osposobljavanju i usavršavanju državnih službenika
(»Narodne novine«, broj 45/95).

Do donošenja programa općeg dijela državnoga stručnog
ispita i programa posebnog dijela državnoga stručnog ispita, sukladno odredbama
ove Uredbe na odgovarajući način se primjenjuju dosadašnji programi.

Članak 63.

Ova Uredba stupa na snagu osmog dana od dana objave u
»Narodnim novinama«.

Klasa: 131-01/03-02/03

Urbroj: 5030109-03-1

Zagreb, 8. svibnja 2003.

Predsjednik
**Ivica Račan,** v. r.

Uredba, NN 78/2003-947