## Rješenje Ustavnog suda Republike Hrvatske broj: U-IIIA-2909/2002. od 13. lipnja 2003.

### NN 113/2003 (18.7.2003.), Rješenje Ustavnog suda Republike Hrvatske broj: U-IIIA-2909/2002. od 13. lipnja 2003.

# USTAVNI SUD REPUBLIKE HRVATSKE

1573

Ustavni sud Republike Hrvatske, u Vijeću trojice
za odlučivanje o ustavnim tužbama, u sastavu sudac Milan Vuković, predsjednik
Vijeća, te suci Ivan Matija i Jasna Omejec, članovi Vijeća, u postupku
pokrenutom ustavnom tužbom B. C. iz Z., na sjednici Vijeća održanoj dana 13.
lipnja 2003. godine, jednoglasno je donio

## RJEŠENJE

I. Ustavna tužba se odbacuje.

II. Ovo rješenje objavit će se u »Narodnim
novinama«.

Obrazloženje

1. Ustavnu tužbu
podnositelj je podnio, pozivom na odredbu članka 63. Ustavnog zakona o Ustavnom
sudu Republike Hrvat­ske (»Narodne novine«, broj 49/02 - pročišćeni tekst,
nastavno: Ustavni zakon), zbog nedonošenja odluke prvostupanjskog suda u
razumnom roku.

 Ističe da je 9. listopada 1988. godine, kod
Općinskog suda u Osijeku tužbom radi povrata novca, pokrenuo postupak protiv Z.
T. i S. P. Budući da je postupak u povodu njegove tužbe trajao petnaest godina,
smatra da je povrijeđen razumni rok, predlaže usvojiti ustavnu tužbu i
određivanje primjerene naknade, zbog povrede ustavnog prava iz članka 29.
stavka 1. Ustava Republike Hrvatske.

2. Prema odredbi članka
63. stavka 1. Ustavnog zakona, Ustavni sud će pokrenuti postupak po ustavnoj
tužbi i prije no što je iscrpljen pravni put u slučaju kad o pravima i obvezama
stranke ili o sumnji ili optužbi zbog kažnjivog djela nije u razumnom roku
odlučio sud ili u slučaju kad se osporenim poje­dinačnim aktom grubo vrijeđaju
ustavna prava, a potpuno je razvidno da bi nepokretanjem ustavnosudskog
postupka za podnositelja ustavne tužbe mogle nastati teške i nepopravljive
posljedice.

*Ne postoje pretpostavke za postupanje
Ustavnog suda u smis­lu odredbe članka 63. Ustavnog zakona o Ustavnom sudu
Republike Hrvatske.*

3. Tijekom
ustavnosudskog postupka, u skladu s odredbom članka 69. podstavka 2. Ustavnog
zakona, ustavna tužba je do­stav­ljena na očitovanje Općinskom sudu u Osijeku.

Iz dostavljenog
očitovanja Općinskog suda u Osijeku razvidno je da je o osnovanosti navoda iz
tužbe podnositelja u predmetnom parničnom postupku, sud prvog stupnja odlučio
svojom presudom, broj: P-293/97 od 12. lipnja 1997. godine. Protiv na­ved­ene
presude podnositelj i prvotuženi uložili su žalbe. Njihove žalbe odbijene su
presudom Županijskog suda u Osijeku, broj: Gž-1494/97-2 od 30. listopada 1997.
godine. Protiv drugostupanjske presude reviziju su također izjavili podnositelj
i prvotuženi, koje je Vrhovni sud Republike Hrvatske svojom presudom, broj:
Rev-754/1998-2 od 16. listopada 2001. godine, odbio kao neosnovane.

4. Prema odredbi članka
32. Ustavnog zakona, Ustavni sud će rješenjem odbaciti zahtjev, prijedlog i
ustavnu tužbu ako nije nadležan za odlučivanje, ako su nepravodobni i u drugim
slu­čajevima kad ne postoje pretpostavke za odlučivanje o biti stvari.

Budući da je, u
konkretnom slučaju, parnični postupak pravomoćno okončan prije podnošenja
ustavne tužbe, to temeljem odredbe članka 63. stavka 1. Ustavnog zakona ne
postoje pretpostavke za odlučivanje o biti stvari u ovom ustavnosudskom
postupku.

5. Slijedom navedenog,
temeljem odredbe članka 32. Ustavnog zakona riješeno je kao u točki I. izreke,
a temeljem odredbe članka 29. Ustavnog zakona kao u točki II. izreke.

Broj: U-IIIA-2909/2002
Zagreb, 13. lipnja 2003.

USTAVNI SUD REPUBLIKE HRVATSKE

Predsjednik Vijeća  **Milan Vuković,** v. r

if !supportEmptyParas endif

Rješenje, NN 113/2003-1573