## Odluka Ustavnog suda Republike Hrvatske broj: U-IIIA-248/2003 od 14. veljače

### NN 44/2005 (5.4.2005.), Odluka Ustavnog suda Republike Hrvatske broj: U-IIIA-248/2003 od 14. veljače

# USTAVNI SUD REPUBLIKE HRVATSKE

**860**

Ustavni sud Republike Hrvatske, u Drugom vijeću
za odlučivanje o ustavnim tužbama, u sastavu sudac Jasna Omejec,
predsjednik Vijeća, te suci Marijan Hranjski, Mario
Kos, Ivan Mrkonjić, Emilija Rajić
i Vice Vukojević, članovi
Vijeća, odlučujući o ustavnoj tužbi B. L. i J. L., obojice iz Z., na sjednici
održanoj 14. veljače 2005. godine, jednoglasno je donio

## ODLUKU

I. Ustavna tužba se usvaja.

II. Županijski sud u Splitu dužan je donijeti
meritornu odluku u predmetu koji se vodi pred tim sudom pod brojem: Gž-3303/04 u najkraćem mogućem roku, ali ne duljem od šest
mjeseci, računajući od prvog idućeg dana nakon dana objave ove odluke u
»Narodnim novinama«.

III. Na temelju članka 63. stavka 3. Ustavnog
zakona o Ustavnom sudu Republike Hrvatske (»Narodne novine« broj 99/99., 29/02.
i 49/02. – pročišćeni tekst), određuje se podnositeljima ustavne tužbe primjerena
naknada zbog povrede ustavnog prava iz članka 29. stavka 1. Ustava Republike
Hrvatske (»Narodne novine«, broj 41/01. – pročišćeni tekst), i to:

– B. L. iz Z., R. g. 21.c, u iznosu od 10.600,00
kuna, i

– J. L. iz Z., P. 54, u iznosu od 10.600,00
kuna.

IV. Naknada iz točke III. izreke ove odluke bit
će isplaćena iz državnog proračuna, u roku od tri mjeseca od dana podnošenja
zahtjeva podnositelja Ministarstvu financija Republike Hrvatske za njezinu
isplatu.

V. Ova odluka objavit će se u »Narodnim novinama«.

```
Obrazloženje
```

```

```

1. Podnositelji ustavne tužbe, temeljem odredbe
članka 63. stavka 1. Ustavnog zakona o Ustavnom sudu Republike Hrvatske
(»Narodne novine« broj 99/99., 29/02. i 49/02. – pročišćeni tekst, u daljnjem
tekstu: Ustavni zakon), podnijeli su 23. siječnja 2004. godine ustavnu tužbu
radi duljine ostavinskog postupka koji je 1974. godine započeo pred Općinskim
sudom u Splitu.

ČINJENICE VAŽNE ZA
USTAVNOSUDSKI POSTUPAK

2. Iz pribavljene preslike spisa predmeta
Općinskog suda u Splitu, Ustavni sud je utvrdio sljedeće:

– 29. siječnja 1974., Općinski sud u Splitu
zaprimio je smrtovnicu za M. K. O. T. (A.) rođ. L.;

– na ročištu 28. veljače 1974. proglašena je
sudska oporuka ostaviteljice, od 22. travnja 1969., ali je na prijedlog stranke
O. M. ročište odgođeno radi saslušanja svjedoka o postojanju kasnije usmene
oporuke;

– 2. ožujka 1974., Općinski sud u Splitu zamolio
je Općinski sud u Sinju da sasluša svjedoka usmene oporuke, što je učinjeno 15.
ožujka 1974.;

– na ročištu 28. siječnja 1975., pred Općinskim
sudom u Splitu, dva pozvana sunasljednika nisu pristupili (L. J. i M. M.), a
troje su dali nasljedničku izjavu (L. M., L. A. i O.
M.);

– na ročište 23. listopada 1975. nije pristupio
L. J., za kojeg dostava nije uredno iskazana, a riješeno je da se pozove L. B.
te je rasprava odgođena za 6. studenoga 1975.;

– rješenjem od 8. siječnja 1976. ostavinski
postupak je prekinut te je M. O. upućena na pokretanje parnice protiv L. M., L.
J., L. B. i M. M., protiv kojega je M. O. izjavila žalbu;

– pred Općinskim sudom u Sisku, M. M. dala je
26. veljače 1981. nasljedničku izjavu;

– na ročište 3. ožujka 1981. pred Općinskim
sudom u Splitu nisu pristupili uredno pozvani L. A., L. M., M. M. i L. J., a M.
O. izjavila je da ne priznaje ni jednu od dvije proglašene oporuke te da ostaje
kod nasljedničke izjave od 28. siječnja 1975.;

– rješenjem od 10. travnja 1981., Općinski sud u
Splitu ponovno je prekinuo postupak i uputio M. O. i L. M. na pokretanje
parnice protiv L. J., L. B. i M. M., radi utvrđivanja neistinitosti i nepravovaljanosti
usmene oporuke proglašene 31. prosinca 1974., a protiv tog rješenja izjavila je
M. O. žalbu;

– Okružni sud u Splitu, rješenjem od 28.
listopada 1983. ukinuo je rješenje o prekidu postupka od 10. travnja 1981. i
predmet vratio na ponovni postupak;

– pred Općinskim sudom u Zagrebu, L. B. dao je
8. travnja 1984. nasljedničku izjavu, koja je u
Općinskom sudu u Splitu zaprimljena 16. travnja 1984.;

– na ročište 16. travnja u Splitu nisu
pristupile tri stranke i dva svjedoka te je ročište odgođeno za 9. svibnja
1984;

– ročište od 9. svibnja 1984. odgođeno je zbog
nedolaska L. J. i L. B.;

– na ročište 30. svibnja 1984. nisu pristupile
četiri stranke;

– pred Općinskim sudom u Splitu, 22. studenoga
1984., nasljednica L. R. daje izjavu kojom priznaje oporuku ostaviteljice od
22. travnja 1969.;

– pred Općinskim sudom u Zagrebu, 21. veljače
1985. L. B. daje nasljedničku izjavu;

– pred Općinskim sudom u Sisku, 7. ožujka 1985.
M. M. daje nasljedničku izjavu;

– pred Općinskim sudom u Splitu, na ročištu 14.
ožujka 1985., utvrđeno je da M. O. nije postupila prema rješenju o prekidu
postupka od 10. travnja 1981.;

– na ročištu 20. travnja 1988. utvrđena je
ostavinska masa;

– rješenje o nasljeđivanju doneseno je 25.
svibnja 1990., a na njega se je žalio L. B.;

– Okružni sud u Splitu uvažio je žalbu L. B.
protiv rješenja o nasljeđivanju od 25. svibnja 1990. i predmet vratio na
ponovni postupak;

– pred Općinskim sudom u Splitu, na ročište 30.
listopada 1991., pristupila je samo jedna sunasljednica od pet pozvanih te je
riješeno da se L. B. sasluša zamolbenim putem pred
Općinskim sudom u Zagrebu, nakon čega će biti zakazano sljedeće ročište;

– na ročištu 3. listopada 1994. (podatak iz
izjašnjenja Općinskog suda u Splitu) punomoćnici stranaka predložili su odgodu
radi eventualnog sporazuma, koji nije postignut;

– na ročište 23. svibnja 1995. nisu pristupili
uredno pozvani M. O. i L. J.;

– ročište 3. listopada 1995. odgođeno je radi
mogućnosti sporazuma među strankama;

– na ročište 22. travnja 2003., pristupio je
samo jedan od pozvanih sunasljednika te je sljedeće zakazano za 15. svibnja
2003.;

– na ročištu 15. svibnja 2003., saslušani su
sunasljednici;

– Općinski sud u Splitu, donio je 21. svibnja
2003. rješenje kojim prekida ostavinski postupak te upućuje na parnicu L. B.,
M. O., M. M. i L. J. protiv L. M. ili njegovih nasljednika, a prvospomenuti su protiv toga rješenja izjavili žalbu 4.
lipnja 2003.;

– na ročištu 20. kolovoza 2003., pred Općinskim
sudom u Splitu riješeno je da se zamolbenim putem
pred Općinskim sudom u Zagrebu sasluša odvjetnica M. M., na okolnost da je
1974. godine kod nje sastavljena druga oporuka; dopis o tome, dostavljen je
Općinskom sudu u Zagrebu, 22. ožujka 2004., saslušanje je obavljeno 11. svibnja
2004., a spis sa žalbom protiv rješenja o prekidu postupka od 21. svibnja 2003.
zaprimljen je u Županijskom sudu u Splitu 13. srpnja 2004.

OČITOVANJE OPĆINSKOG
SUDA U SPLITU

3. Na temelju članka 69. stavka 1. alineje 2.
Ustavnog zakona, Ustavni sud je zatražio od Općinskog suda u Splitu da se
izjasni o navodima ustavne tužbe.

Općinski sud u Splitu dostavio je ovom Sudu
presliku spisa, broj O-2294/90 (prvi broj: O-137/74) i očitovanje o navodima
ustavne tužbe u kojemu iznosi kronologiju postupanja kako je navedeno u točki
2. ovog obrazloženja te ističe da se na spisu radi i da ustavna tužba nije
osnovana.

PRAVO VAŽNO ZA
USTAVNOSUDSKI POSTUPAK

4. Odredbom članka 29. stavka 1. Ustava
Republike Hrvatske, propisano je:

Svatko ima pravo da zakonom ustanovljeni
neovisni i nepristrani sud (...) u razumnom roku odluči o njegovim pravima i
obvezama (...).

Odredbom članka 63. Ustavnog zakona propisano
je:

(1) Ustavni sud će pokrenuti postupak po
ustavnoj tužbi i prije no što je iscrpljen pravni put, u slučaju kad o pravima
i obvezama stranke (...) nije u razumnom roku odlučio sud (...).

(2) U odluci kojom usvaja ustavnu tužbu zbog nedonošenja akta u razumnom roku iz stavka 1. ovoga članka,
Ustavni sud će nadležnom sudu odrediti rok za donošenje akta kojim će taj sud
meritorno odlučiti o pravima i obvezama (...) podnositelja. Rok za donošenje
akta počinje teći idućeg dana od dana objave odluke Ustavnog suda u »Narodnim
novinama«.

(3) U odluci iz stavka 2. ovoga članka Ustavni
sud će odrediti primjerenu naknadu koja pripada podnositelju zbog povrede
njegova ustavnog prava koju je sud učinio kada o pravima i obvezama
podnositelja (...) nije odlučio u razumnom roku. Naknada se isplaćuje iz
državnog proračuna u roku od tri mjeseca od dana podnošenja zahtjeva stranke za
njezinu isplatu.

Ustavna tužba je osnovana.

5. Povredu ustavnog prava na donošenje sudske
odluke u razumnom roku Ustavni sud razmatra u svjetlu osobitih okolnosti svakog
pojedinog slučaja.

Razmatranjem razloga ustavne tužbe podnositelja
i uvida u spis Općinskog suda u Splitu, broj O-2294/90, Ustavni sud je utvrdio
da su se u ovom slučaju ostvarile pretpostavke za njegovo postupanje u smislu
odredbe članka 63. Ustavnog zakona.

Svoju odluku Ustavni sud obrazlaže sljedećim
utvrđenjima:

5.1. DULJINA SUDSKOG
POSTUPKA

Ostavinski postupak iza smrti M. K. O. A. (T.) rođ. L., započeo je 28. veljače 1974. pred Općinskim sudom
u Splitu.

Ustavna tužba podnijeta je 23. siječnja 2004., a
do tog dana sudski postupak nije okončan, pa Ustavni sud utvrđuje da do
podnošenja ustavne tužbe postupak u ovom predmetu traje ukupno dvadeset devet
(29) godina, deset (10) mjeseci i dvadeset tri (23) dana.

Tijekom tog razdoblja Općinski sud u Splitu je
održao dvadeset ročišta za ostavinsku raspravu, donio tri rješenja o prekidu
postupka, od kojih su dva ukinuta, i jedno rješenje o nasljeđivanju koje je
također ukinuto.

Zakon o potvrđivanju Konvencije za zaštitu
ljudskih prava i temeljnih sloboda i Protokola br. 1,
4, 6, 7 i 11 uz Konvenciju za zaštitu ljudskih prava i temeljnih sloboda
(»Narodne novine« – Međunarodni ugovori, broj 18/97., 6/99. – pročišćeni tekst,
8/99. – ispravak i 14/02., u daljnjem tekstu: Zakon o potvrđivanju Konvencije)
stupio je na snagu 5. studenoga 1997. godine.

Od dana stupanja na snagu Zakona o potvrđivanju
Konvencije, odredbe Konvencije za zaštitu ljudskih prava i temeljnih sloboda
Vijeća Europe (u daljnjem tekstu: Europska konvencija) čine, temeljem članka
140. Ustava Republike Hrvatske, dio unutarnjeg pravnog poretka Republike
Hrvatske. Dio unutarnjeg pravnog poretka Republike Hrvatske od tog dana čini i
odredba članka 6. stavka 1. Europske konvencije pod nazivom »Pravo na pošteno
suđenje« koja, između ostaloga, propisuje:

Radi utvrđivanja svojih prava i obveza građanske
naravi (...) svatko ima pravo da zakonom ustanovljeni neovisni i nepristrani
sud (...) u razumnom roku ispita njegov slučaj.

Pravo na donošenje sudske odluke u razumnom roku
čini dio unutarnjeg pravnog poretka Republike Hrvatske od dana stupanja na
snagu Zakona o potvrđivanju Konvencije (5. studenoga 1997. godine). Pravo na
donošenje sudske odluke u razumnom roku je ustavno pravo u Republici Hrvatskoj
od 9. studenoga 2000. godine (dana proglašenja Promjena Ustava). Ispitivanje
razumnosti trajanja sudskih postupaka prije 5. studenoga 1997. godine, u
pravilu, ne bi moglo biti predmetom ustavnosudskih postupaka temeljenih na
članku 63. Ustavnog zakona, jer u dotadašnjem pravnom poretku Republike
Hrvatske takvo pravo nije postojalo.

Ustavni sud je u konkretnom slučaju ocijenio da
se pravno relevantnim razdobljem s aspekta povrede prava na razumnu duljinu
trajanja sudskog postupka smatra razdoblje od 5. studenoga 1997. godine (to
jest, od dana stupanja na snagu Zakona o potvrđivanju Konvencije) do 23.
siječnja 2004. godine (to jest, do dana podnošenja ustavne tužbe), što ukupno iznosi
šest (6) godina, dva (2) mjeseca i osamnaest (18) dana.

5.2. POSTUPANJE
NADLEŽNIH SUDOVA

Ustavni sud je utvrdio da je u razmatranom,
pravno relevantnom razdoblju, Općinski sud u Splitu, od radnji koje su
relevantne za meritorno odlučivanje o pravima i obvezama stranaka u tom sudskom
postupku, unatoč održanih dvadeset ročišta za ostavinsku raspravu, bio potpuno
neaktivan od 5. studenoga 1997. do 22. travnja 2003., tj.
pet (5) godina, pet (5) mjeseci i sedamnaest (17) dana.

Žalba protiv rješenja Općinskog suda u Splitu,
broj O-2294/90 od 21. svibnja 2003., kojim je ostavinski postupak prekinut radi
upućivanja na parnicu, zaprimljena je sa spisom predmeta u Županijskom sudu u
Splitu, 13. srpnja 2004.

Jedno od osnovnih načela ostavinskog postupka,
načelo ekonomičnosti izraženo je odredbom članka 175. stavka 1. Zakona o
nasljeđivanju (»Narodne novine« broj 52/71. i 47/78.). Prema toj odredbi sud će
u tijeku cijelog postupka paziti da prava stranaka budu što prije utvrđena i
osigurana.

Polazeći od navedene zakonske odredbe, sud prvog
stupnja je u svom postupanju morao voditi računa o obvezi hitnog postupanja u
predmetu.

Međutim, iz spisa predmeta razvidno je da sud
nije postupao sukladno zakonskoj obvezi propisanoj odredbom članka 175. stavka
1. Zakona o nasljeđivanju. Takav zaključak proizlazi iz činjenice da je
ostavinski postupak pokrenut gotovo trideset (30) godina prije podnošenja
ustavne tužbe.

5.3. PONAŠANJE SUDIONIKA
U OSTAVINSKOM POSTUPKU

Iz spisa predmeta proizlazi da su podnositelji
ustavne tužbe u određenoj mjeri pridonijeli trajanju postupka, posebno
neodazivanjem na ročišta i žalbama protiv rješenja kojima su upućivani na
parnicu, što se odnosi i na podnositelje. Međutim, prema ocjeni Ustavnog suda,
unatoč takvom ponašanju podnositelja, ostavinski sudski postupak traje preko
razumnog roka iz odredbe članka 29. stavka 1. Ustava.

5.4. SLOŽENOST SUDSKOG
PREDMETA

Ostavinski postupak po svojoj je pravnoj prirodi
izvanparnični postupak. Pretpostavka za vođenje ostavinskog postupka je
nespornost činjenica na kojima se temelje prava sudionika u postupku. Ako te
činjenice postanu sporne, sud prekida ostavinsku raspravu i stranke upućuje u
parnicu. Stoga Ustavni sud ocjenjuje da predmetni postupak nema obilježja
složenosti koja bi mogla opravdati dugotrajnost postupka.

6. Imajući u vidu sve navedene činjenice i
okolnosti, Ustavni sud je utvrdio da je trajanjem ostavinskog postupka preko
trideset godina, povrijeđeno ustavno pravo podnositelja da zakonom ustanovljeni
neovisni i nepristrani sud u razumnom roku odluči o njihovim pravima ili
obvezama, zajamčeno člankom 29. stavkom 1. Ustava. Stoga je, na temelju odredbe
članka 63. stavka 2. Ustavnog zakona, odlučeno kao pod točkama I. i II. izreke
ove odluke.

7. Sukladno odredbi članka 63. stavka 3.
Ustavnog zakona, odlučeno je kao u točkama III. i IV. izreke ove odluke.

Visinu naknade zbog povrede ustavnog prava na
donošenje sudske odluke u razumnom roku Ustavni sud u pravilu određuje za
razmatrano, pravno relevantno razdoblje, uz iznimnu mogućnost uvažavanja
nerazumno dugog razdoblja potpune neaktivnosti suda i prije 5. studenoga 1997.
godine, što ovisi o osobitim okolnostima svakog pojedinog slučaja.

Pri utvrđivanju visine naknade podnositeljima,
Ustavni sud je uzeo u obzir sve okolnosti slučaja, imajući pritom u vidu i
vrstu postupka o kojem se radi, ali i njihov doprinos trajanju postupka.

8. Predsjednik Županijskog suda u Splitu dužan
je dostaviti Ustavnom sudu pisanu obavijest o datumu donošenja i otpreme odluke
u roku osam (8) dana od dana njezine otpreme, a najkasnije osam (8) dana od
isteka roka određenog u točki II. izreke ove odluke. Ovaj nalog temelji se na
članku 31. stavcima 4. i 5. Ustavnog zakona.

9. Odluka o objavi (točka V. izreke) temelji se
na odredbi članka 29. stavka 1. Ustavnog zakona.

Broj: U-IIIA-248/2004

Zagreb, 14. veljače 2005.

USTAVNI SUD REPUBLIKE
HRVATSKE

Predsjednik Vijeća

**dr****. sc. Jasna Omejec**, v.r.

Odluka, NN 44/2005-860