### NN 85/2020 (22.7.2020.), Odluka Ustavnog suda Republike Hrvatske broj: U-III-3053/2018 i dr. od 24. lipnja 2020.

Ustavni sud Republike Hrvatske

1594

Ustavni sud Republike Hrvatske, u sastavu Miroslav Šeparović, predsjednik, te suci Andrej Abramović, Ingrid Antičević Marinović, Mato Arlović, Snježana Bagić, Branko Brkić, Mario Jelušić, Lovorka Kušan, Josip Leko, Davorin Mlakar, Rajko Mlinarić i Goran Selanec, u postupku koji su ustavnim tužbama pokrenule Jasna Gažić Ferenčina iz Zagreba, Jadranka Kos iz Zagreba, Katarina Petrović iz Virovitice, koju zastupa Kosta Lacmanović, odvjetnik u Virovitici i Silvija Sunčana Stubičar iz Zagreba, na sjednici održanoj 24. lipnja 2020. donio je

ODLUKU

I. Ustavne tužbe Jasne Gažić Ferenčina, Jadranke Kos i Katarine Petrović se usvajaju.

II. Utvrđuje se da je odlukom Državnog sudbenog vijeća broj: IS-6/16-50 od 5. srpnja 2018.:

– Jasni Gažić Ferenčina iz Zagreba, Bijenička cesta 162a, povrijeđeno pravo na dostupnost pod jednakim uvjetima svakog radnog mjesta i dužnosti zajamčeno člankom 54. stavkom 2. Ustava Republike Hrvatske (»Narodne novine« broj 56/90., 135/97., 113/00., 28/01., 76/10. i 5/14.);

– Jadranki Kos iz Zagreba, Tijardovićeva 22, povrijeđeno pravo na dostupnost pod jednakim uvjetima svakog radnog mjesta i dužnosti zajamčeno člankom 54. stavkom 2. Ustava Republike Hrvatske i

– Katarini Petrović iz Virovitice, Ivana Mažuranića 24, povrijeđeno pravo na dostupnost pod jednakim uvjetima svakog radnog mjesta i dužnosti zajamčeno člankom 54. stavkom 2. Ustava Repub­like Hrvatske.

III. Zbog povrede prava zajamčenog Ustavom Republike Hrvatske, navedenog u točki II. izreke, svakoj podnositeljici navedenoj u točki II. izreke određuje se primjerena naknada u iznosu od 40.000,00 kn.

IV. Naknada iz točke II. izreke ove odluke bit će svakoj podnositeljici navedenoj u točki II. izreke isplaćena iz državnog proračuna u roku od tri (3) mjeseca od dana podnošenja pojedinačnog zahtjeva svake od njih Ministarstvu pravosuđa Republike Hrvatske za njezinu isplatu.

V. Ustavna tužba Silvije Sunčane Stubičar se odbija.

VI. Ova odluka objavit će se u »Narodnim novinama«.

Obrazloženje

I. POSTUPAK PRED USTAVNIM SUDOM

a) Ustavne tužbe i odluka u povodu koje su podnesene

1. Ustavnom sudu podnesene su četiri dopuštene i pravodobne ustavne tužbe u povodu odluke Državnog sudbenog vijeća (u daljnjem tekstu: DSV) broj: IS-6/16-50 od 5. srpnja 2018. (u daljnjem tekstu: osporena odluka DSV-a) i to:

– ustavna tužba Jasne Gažić Ferenčina iz Zagreba, 14. kolovoza 2018. (zavedena kod Ustavnog suda pod brojem U-III-3053/2018);

– ustavna tužba Jadranke Kos iz Zagreba, 22. kolovoza 2018. (zavedena kod Ustavnog suda pod brojem U-III-3101/2018);

– ustavna tužba Katarine Petrović iz Virovitice, koju u postupku pred Ustavnim sudom zastupa Kosta Lacmanović, odvjetnik u Virovitici, 29. kolovoza 2018. (zavedena kod Ustavnog suda pod brojem U-III-3151/2018) i

– ustavna tužba Silvije Sunčane Stubičar iz Zagreba, 30. kolovoza 2018. (zavedena kod Ustavnog suda pod brojem U-III-3152/2018).

2. Osporena odluka DSV-a donesena je u postupku ponovljenom nakon odluka Ustavnog suda broj: U-III-5074/2017 od 22. svibnja 2018. (»Narodne novine« broj 55/18.) i broj: U-III-281/2018 od 22. svibnja 2018. (»Narodne novine« broj 56/18.), kojima je ukinuta odluka DSV-a broj: IS-6/16-37 od 20. listopada 2017., u dijelu u kojem su za sutkinje Županijskog suda u Zagrebu bile imenovane Ana Jeleč Pecirep, Ines Kovačević, Renata Đaković Vranković i Tihana Marija Miladin.

Osporenom odlukom DSV-a točkom I/ izreke za sutkinje Županijskog suda u Zagrebu ponovno su imenovane Renata Đaković Vranković, Ines Kovačević, Tihana Marija Miladin, sutkinje Općinskog građanskog suda u Zagrebu, i pod točkom IV/ izreke imenovan je za suca Županijskog suda u Zagrebu Vjeran Blažeković, sudac Općinskog kaznenog suda u Zagrebu.

Osporena odluka DSV-a uručena je: Jasni Gažić Ferenčini 26. srpnja 2018., Jadranki Kos 16. kolovoza 2018., Katarini Petrović 31. srpnja 2018. i Silviji Sunčani Stubičar 1. kolovoza 2018. – što je razvidno iz dostavnica priloženih spisu predmeta DSV-a broj: IS-6/16.

b) U ustavnim tužbama istaknute povrede prava zajamčenih Ustavom i Konvencijom

3. Jasna Gažić Ferenčina u ustavnoj tužbi navodi da su joj osporenom odlukom DSV-a povrijeđena sljedeća prava zajamčena Ustavom:

– opća zabrana diskriminacije i pravo na jednakost pred zakonom (članak 14. Ustava),

– pravo na žalbu (članak 18. stavak 1. Ustava),

– pravo na pravično suđenje (članak 29. stavak 1. Ustava),

– jamstvo štovanja i pravne zaštite osobnog i obiteljskog života, dostojanstva, ugleda i časti (članak 35. Ustava),

– pravo sudjelovati, pod jednakim uvjetima, u obavljanju javnih poslova i biti primljen u javne službe (članak 44. Ustava) i

– pravo na dostupnost pod jednakim uvjetima svakog radnog mjesta i dužnosti (članak 54. stavak 2. Ustava).

U ustavnoj tužbi podnositeljica predlaže da Ustavni sud usvoji ustavnu tužbu i ukine osporenu odluku DSV-a.

4. Jadranka Kos u ustavnoj tužbi navodi da su joj osporenom odlukom DSV-a povrijeđena sljedeća prava zajamčena Ustavom:

– opća zabrana diskriminacije i pravo na jednakost pred zakonom (članak 14. Ustava),

– pravo na pravično suđenje (članak 29. stavak 1. Ustava) i

– pravo na dostupnost, pod jednakim uvjetima, svakog radnog mjesta i dužnosti (članak 54. stavak 2. Ustava).

Također navodi da je osporenom odlukom DSV-a povrijeđen članak 6. Konvencije za zaštitu ljudskih prava i temeljnih sloboda (»Narodne novine – Međunarodni ugovori« broj 18/97., 6/99. – pročišćeni tekst, 8/99. – ispravak, 14/02. i 1/06.; u daljnjem tekstu: Konvencija).

U ustavnoj tužbi podnositeljica predlaže da Ustavni sud usvoji ustavnu tužbu, ukine osporenu odluku DSV-a u dijelu u kojem je za suca Županijskog suda u Zagrebu imenovan Vjeran Blažeković, sudac Općinskog građanskog suda u Zagrebu.

Na temelju članka 67. stavka 2. Ustavnog zakona o Ustavnom sudu Republike Hrvatske (»Narodne novine« broj 99/99., 29/02. i 49/02. – počišćeni tekst; u daljnjem tekstu: Ustavni zakon), u ustavnoj tužbi istaknula je i prijedlog da Ustavni sud privremeno odgodi izvršenje (pravne učinke) osporene odluke DSV-a.

5. Katarina Petrović u ustavnoj tužbi navodi da su joj osporenom odlukom DSV-a povrijeđena sljedeća prava zajamčena Ustavom:

– opća zabrana diskriminacije i pravo na jednakost pred zakonom (članak 14. Ustava),

– pravo na žalbu (članak 18. stavak 1. Ustava),

– jamstvo sudske kontrole zakonitosti pojedinačnih akata upravnih vlasti i tijela koja imaju javne ovlasti (članak 19. stavak 2. Ustava),

– pravo na pravično suđenje (članak 29. stavak 1. Ustava),

– jamstvo štovanja i pravne zaštite osobnog i obiteljskog života, dostojanstva, ugleda i časti (članak 35. Ustava),

– pravo sudjelovati, pod jednakim uvjetima, u obavljanju javnih poslova i biti primljen u javne službe (članak 44. Ustava) i

– pravo na dostupnost pod jednakim uvjetima svakog radnog mjesta i dužnosti (članak 54. stavak 2. Ustava).

Osim toga ističe i povrede članka 18. stavka 2., članka 19. stavka 1. i članka 121. stavaka 3. i 9. Ustava.

Također navodi da su osporenom odlukom DSV-a povrijeđeni članci 6., 13. i 14. Konvencije.

U ustavnoj tužbi podnositeljica predlaže da Ustavni sud usvoji ustavnu tužbu, ukine osporenu odluku DSV-a u dijelu u kojem su za sutkinje Županijskog suda u Zagrebu ponovno imenovane sutkinje Općinskog građanskog suda u Zagrebu Renata Đaković Vranković, Ines Kovačević i Tihana Marija Miladin i u ukinutom dijelu vrati predmet DSV-u na ponovno odlučivanje.

6. Silvija Sunčana Stubičar u ustavnoj tužbi navodi da su joj osporenom odlukom DSV-a povrijeđena sljedeća prava zajamčena Ustavom:

– opća zabrana diskriminacije i pravo na jednakost pred zakonom (članak 14. Ustava),

– pravo na žalbu (članak 18. stavak 1. Ustava),

– jamstvo sudske kontrole zakonitosti pojedinačnih akata upravnih vlasti i tijela koja imaju javne ovlasti (članak 19. stavak 2. Ustava),

– presumpcija nedužnosti (članak 28. Ustava),

– pravo na pravično suđenje (članak 29. stavak 1. Ustava),

– jamstvo štovanja i pravne zaštite osobnog i obiteljskog života, dostojanstva, ugleda i časti (članak 35. Ustava),

– pravo sudjelovati, pod jednakim uvjetima, u obavljanju javnih poslova i biti primljen u javne službe (članak 44. Ustava) i

– pravo na dostupnost pod jednakim uvjetima svakog radnog mjesta i dužnosti (članak 54. stavak 2. Ustava).

Osim toga ističe i povrede članka 18. stavka 2., članka 19. stavka 1. i članka 121. Ustava.

Također navodi da su osporenom odlukom DSV-a povrijeđeni članci 6. i 13. Konvencije.

Predlaže da Ustavni sud usvoji ustavnu tužbu, ukine osporenu odluku DSV-a i odluke Posebnog vijeća Vrhovnog suda Republike Hrvatske i Sudačkog vijeća Županijskog suda u Zagrebu pobliže navedene u ustavnoj tužbi i da predmet vrati DSV-u na ponovno odlučivanje.

Na temelju članka 67. stavka 2. Ustavnog zakona u ustavnoj tužbi istaknula je i prijedlog da Ustavni sud privremeno odgodi izvršenje (pravne učinke) osporene odluke DSV-a.

c) Zatražena i dobivena očitovanja DSV-a na ustavne tužbe i odgovori podnositeljica na očitovanja DSV-a

7. U odnosu na prigovore istaknute u ustavnoj tužbi Jasne Gažić Ferenčina Ustavni sud je od DSV-a zatražio i dobio očitovanje broj: OU-66/18 od 20. rujna 2018.

Očitovanje DSV-a uručeno je 3. listopada 2018. Jasni Gažić Ferenčina, uz poziv da na njega u roku od osam (8) dana dostavi Ustavnom sudu svoj odgovor.

Međutim, podnositeljica u ostavljenom roku nije Ustavnom sudu dostavila odgovor na očitovanje DSV-a.

8. U odnosu na prigovore istaknute u ustavnoj tužbi Jadranke Kos, Ustavni sud je od DSV-a zatražio i dobio očitovanje broj: OU-92/17-8 od 24. rujna 2018.

Očitovanje DSV-a uručeno je 2. listopada 2018. Jadranki Kos, uz poziv da na njega u roku od osam (8) dana dostavi Ustavnom sudu svoj odgovor.

Odgovor na očitovanje DSV-a Jadranka Kos je dostavila Ustavnom sudu 10. listopada 2018.

9. U odnosu na prigovore istaknute u ustavnoj tužbi Katarine Petrović, Ustavni sud je od DSV-a zatražio i dobio očitovanje broj: OU-9/18 od 20. rujna 2018.

Očitovanje DSV-a uručeno je 1. listopada 2018. Katarini Petrović putem njezina punomoćnika, uz poziv da na njega u roku od osam (8) dana dostavi Ustavnom sudu svoj odgovor.

Odgovor na očitovanje DSV-a Katarina Petrović je po svom punomoćniku dostavila Ustavnom sudu 6. listopada 2018.

10. U odnosu na prigovore istaknute u ustavnoj tužbi Silvije Sunčane Stubičar, Ustavni sud je od DSV-a zatražio i dobio očitovanje broj: OU-8/18-6 od 21. rujna 2018.

Očitovanje DSV-a uručeno je 6. listopada 2018. Silviji Sunčani Stubičar, uz poziv da na njega u roku od osam (8) dana dostavi Ustavnom sudu svoj odgovor.

Podnositeljica u ostavljenom roku nije Ustavnom sudu dostavila odgovor na očitovanje DSV-a.

d) Pribava spisa DSV-a

11. Za potrebe ustavnosudskog postupka pribavljen je spis DSV-a broj: IS-6/16.

e) Spajanje ustavnosudskih postupaka

12. Ustavni sud spojio je radi zajedničkog raspravljanja i odlučivanja ustavnosudske postupke pokrenute ustavnim tužbama navedenim u točki 1. ove odluke, jer su one podnesene u povodu iste osporene odluke DSV-a.

II. ČINJENICE I OKOLNOSTI SLUČAJA

1) Postupak imenovanja sudaca Županijskog suda u Zagrebu

a) Objava oglasa o slobodnim sudačkim mjestima u Županijskom sudu u Zagrebu

13. Postupak imenovanja sudaca Županijskog suda u Zagrebu započeo je objavom oglasa broj: OU-69/16 od 15. rujna 2016. u »Narodnim novinama« broj 87 od 28. rujna 2016., sljedećeg sadržaja:

»Broj OU 69/16 od 15. IX. 2016 (4028)

Državno sudbeno vijeće, na temelju članka 53. Zakona o Državnom sudbenom Vijeću (Narodne novine br. 116/10., 57/11., 130/11., 13/13., 28/13. i 82/15.) objavljuje

OGLAS

za imenovanje

4 suca Županijskog suda u Zagrebu – građanski odjel

4 suca Županijskog suda u Zagrebu – kazneni odjel

(...)

Kandidati za suca županijskog suda moraju ispunjavati uvjete iz čl. 51. st. 3. Zakona o Državnom sudbenom vijeću.

Pozivaju se kandidati koji ispunjavaju propisane uvjete da u roku od 15 dana od objave oglasa u Narodnim novinama, podnesu prijavu Državnom sudbenom vijeću, Zagreb, Ulica grada Vukovara 49, s naznakom ‘Za natječaj’.

Prijavi je potrebno priložiti:

1. životopis

2. dokaz o državljanstvu Republike Hrvatske

3. potvrdu nadležnog tijela da radi kao pravosudni dužnosnik najmanje 8 godina

4. uvjerenje da se ne vodi kazneni postupak, ne starije od 6 mjeseci.

Isprave koje je kandidat dužan priložiti potrebno je dostaviti u izvorniku ili ovjerenom presliku.

Nepravovremene, nepotpune prijave te prijave kod kojih natječajna dokumentacija nije priložena u izvorniku ili ovjerenom presliku neće se razmatrati.

Kandidati koji ostvare pravo pristupa na razgovor bit će pozvani najmanje 8 dana prije održavanja razgovora, objavom na internetskoj stranici Državnog sudbenog vijeća.«

b) Prijave kandidata na oglas DSV-a

14. U povodu oglasa DSV-a od 15. rujna 2016., za imenovanje sudaca Županijskog suda u Zagrebu, prijavilo se 110 kandidata (108 sudaca raznih općinskih sudova, 1 sutkinja Županijskog suda u Velikoj Gorici i 1 sudac Upravnog suda u Zagrebu).

c) Pribava ocjena obnašanja sudačke dužnosti za kandidate i obavljanje strukturiranog razgovora s kandidatima

15. DSV je pribavio ocjene obnašanja sudačke dužnosti za sve kandidate osim za njih šestero, jer dvoje od njih nisu ispunjavali propisane uvjete i četvero od njih povukli su svoje prijave.

Ustavni sud u točkama 15. i 16. ove odluke navodi samo činjenice relevantne s obzirom na, u ustavnim tužbama, istaknute razloge osporavanja osporene odluke DSV-a.

Za kandidate imenovane osporenom odlukom DSV-a za suce i za podnositeljice pribavljene su sljedeće odluke o ocjeni obnašanja sudačke dužnosti odnosno ocjene obnašanja sudačke dužnosti:

– za Katarinu Petrović, ocjena Sudačkog vijeća Županijskog suda u Bjelovaru broj: 45 Su-SV-9/2016 od 3. siječnja 2017. (u kojoj je navedeno da je ocijenjeno razdoblje od 2011. do 2015., utvrđeno je da je ostvarila ukupno 146 bodova – za rezultate rada 90 bodova, za poštovanje rokova 3 boda, za kvalitetu rada 45 bodova, za druge aktivnosti, tj. sudački staž, sudjelovanje 12 puta, bez navođenja datuma, u oblicima stručnog usavršavanja kao predavač na radionicama Pravosudne akademije 8 bodova – i shodno tome ocjenu »izvrsno obnaša sudačku dužnost«);

– za Jadranku Kos, odluka Sudačkog vijeća Županijskog suda u Velikoj Gorici broj: 45 Su-279/16-30 od 6. srpnja 2016. (u kojoj je navedeno da je ocijenjeno razdoblje od 2011. do 2015., utvrđeno je da je ostvarila ukupno 145 bodova – za rezultate rada 90 bodova, za poštovanje rokova 3 boda, za kvalitetu rada 45 bodova, za druge aktivnosti, tj. sudački staž, članstvo u sudačkom vijeću, bez navođenja razdoblja sudjelovanja u vijeću, i suautorstvo triju knjiga iz područja pravih znanosti, bez navođenja datuma izdanja tih knjiga 7 bodova – i shodno tome ocjenu »izvrsno obnaša sudačku dužnost«);

– za Ines Kovačević, odluka Sudačkog vijeća Županijskog suda u Zagrebu broj: SV-9/16-15 od 24. svibnja 2016. (u kojoj je navedeno da je ocijenjeno razdoblje od 2011. do 2015., utvrđeno je da je ostvarila ukupno 138 bodova – za rezultate rada 90 bodova, za poštovanje rokova 3 boda, za kvalitetu rada 39 bodova, za druge aktivnosti, tj. sudački staž, te suradnju u nastavi pravnih predmeta na sveučilišnom diplomskom studiju u školskim godinama 2010/11 – 2015/16 6 bodova – i shodno tome ocjenu »izvrsno obnaša sudačku dužnost«);

– za Vjerana Blažekovića, odluka Sudačkog vijeća Županijskog suda u Zagrebu broj: SV-5/17-4 od 14. veljače 2017. (u kojoj je navedeno da je ocijenjeno razdoblje od 2007. do 2009. te 2014. i 2015., te da nije uzeto u obzir razdoblje u kojem nije obnašao sudačku dužnost od 1. siječnja 2010. do 1. siječnja 2014. jer je bio na radu u Ministarstvu pravosuđa, utvrđeno je da je ostvario ukupno 135 bodova – za rezultate rada 90 bodova, za poštovanje rokova 3 boda, za kvalitetu rada 37 bodova, za druge aktivnosti, tj. sudački staž, članstvo u sudačkom vijeću, bez navođenja razdoblja sudjelovanja u vijeću, i rad u Ministarstvu pravosuđa 5 bodova – i shodno tome ocjenu »izvrsno obnaša sudačku dužnost«);

– za Jasnu Gažić Ferenčina, odluka Sudačkog vijeća Županijskog suda u Zagrebu broj: SV-5/17-25 od 28. veljače 2017. (u kojoj je navedeno da je ocijenjeno razdoblje od 2011. do 2015., utvrđeno je da je ostvarila ukupno 135 bodova – za rezultate rada 90 bodova, za poštovanje rokova 3 boda, za kvalitetu rada 39 bodova, za druge aktivnosti, tj. sudački staž 3 boda – i shodno tome ocjenu »izvrsno obnaša sudačku dužnost«);

– za Tihanu Mariju Miladin, odluka Sudačkog vijeća Županijskog suda u Zagrebu broj: SV-5/17-51 od 28. veljače 2017. (u kojoj je navedeno da je ocijenjeno razdoblje od 2008. do 2012. u kojem je, prije korištenja prava na rodiljni dopust, obnašala sudačku dužnost, utvrđeno je da je ostvarila ukupno 128,5 bodova – za rezultate rada 79,5 bodova, za poštovanje rokova 3 boda, za kvalitetu rada 43 boda, za druge aktivnosti, tj. članstvo u sudačkom vijeću od 16. lipnja 2011. i šest održanih predavanja: na Pravnom fakultetu u Splitu 4. ožujka 2016., na Pravnom fakultetu u Zagrebu 12. i 18. listopada 2016. te 23. studenoga 2016. 3 boda – i shodno tome ocjenu »vrlo uspješno obnaša sudačku dužnost«);

– za Renatu Đaković Vranković, odluka Sudačkog vijeća Županijskog suda u Zagrebu broj: SV-9/16-7 od 24. svibnja 2016. (u kojoj je navedeno da je ocijenjeno razdoblje od 2005. do 2009. u kojem je, prije upućivanja na rad u viši sud, obnašala sudačku dužnost, utvrđeno je da je ostvarila ukupno 128 bodova – za rezultate rada 84 bodova, za poštovanje rokova 3 boda, za kvalitetu rada 36 bodova, za druge aktivnosti, tj. sudački staž i rad na Vrhovnom sudu Republike Hrvatske od 11. siječnja 2010. 5 bodova – i shodno tome ocjenu »vrlo uspješno obnaša sudačku dužnost«) i

– za Silviju Sunčanu Stubičar, odluka Sudačkog vijeća Županijskog suda u Zagrebu broj: SV-9/16-29 od 24. svibnja 2016. (u kojoj je navedeno da je ocijenjeno razdoblje od 2011. do 2015., utvrđeno je da je ostvarila ukupno 103,5 bodova – za rezultate rada 80,5 bodova, za poštovanje rokova 3 boda, za kvalitetu rada 20 bodova, dok druge aktivnosti nisu bodovane jer po ostalim mjerilima nije ostvarila najmanje 115 bodova – i shodno tome ocjenu »uspješno obnaša sudačku dužnost«).

S kandidatima za koje je pribavio ocjene obnašanja sudačke dužnosti, DSV obavio je strukturirani razgovor.

U zapisniku s 97. sjednice DSV-a održane 18., 19. i 20. listopada 2017., priloženog spisu predmeta, navedeno je:

»Tijekom razgovora kandidati su se osvrnuli na svoj dosadašnji rad i podatke iz životopisa, na svoje aktivnosti u pravosuđu i na iskazane sklonosti. Članovi DSV postavljali su im pitanja o profesionalnoj motivaciji za rad u županijskom sudu, situacijska pitanja iz pravnog područja koja nisu tretirana kao pitanja znanja te pitanja iz kojih se je mogla iščitati njihova sposobnost rješavanja određenih situacija, zatim spremnost na kolegijalnu suradnju, osjećaj za pravdu, sposobnost pregovaranja i donošenja odluka (o učinkovitosti kaznenopravnog sustava u RH, kvaliteti odluka, sudjelovanju Financijske agencije u ovrsi, o problemu odgode ovrhe, o uvjetnom kažnjavanju i alternativnim kaznama, susret prava ESLJP s domaćim pravom, o izuzimanju naloga za pretres, o trošku objave odluka, ugovoru o dosmrtnom uzdržavanju, prisilnom zasnivanju založnog prava na jedinoj nekretnini, ulozi javnih bilježnika u ostavinskim postupcima, noveli ZPP-a iz 2013. i dr.).«

Razgovor s 36 kandidata, među kojima su bili Vjeran Blažeković, Renata Đaković Vranković i Jasna Gažić Ferenčina, obavljen je 18. listopada 2017.

U zapisniku je zabilježen sljedeći sadržaj razgovora obavljenog s navedenim kandidatima:

»Vjeran Blažeković sudac je Općinskog kaznenog suda u Zagrebu te sudačku dužnost obnaša od 1999. godine. Prijavu je podnio za Kazneni odjel. U razgovoru se osvrnuo na svoj dosadašnji rad te je odgovarao na pitanja članova Vijeća.

(...)

Renata Đaković Vranković kao sutkinja Općinskog građanskog suda u Zagrebu privremeno je upućena na rad u Vrhovni sud RH 2010., gdje je raspoređena u Odjel za praćenje i proučavanje sudske prakse sudova pri Vijeću Europe i Europske unije za Građanski odjel. Sudačku dužnost obnaša od 1. siječnja 1999. U radu se je konstantno usavršavala sudjelujući na brojnim inozemnim i domaćim seminarima. U nastavku razgovora pojasnila je bodove iz ocjene o obnašanju sudačke dužnosti te je odgovarala na pitanja članova Vijeća.

(...)

Jasna Gažić Ferenčina u razgovoru je istakla da dužnost sutkinje Općinskog građanskog suda u Zagrebu obnaša od 1998., od kada je rješavala sve vrste predmeta. Od 2016. dužnost obnaša u Izvanpamičnom odjelu.«

Razgovor s drugih 36 kandidata među kojima su bile Jadranka Kos, Ines Kovačević i Tihana Marija Miladin obavljen je 19. listopada 2017.

U zapisniku je zabilježen sljedeći sadržaj razgovora obavljenih s navedenim kandidatkinjama:

»Jadranka Kos u razgovoru je istakla da je prijavu na oglas dostavila za Kazneni odjel suda. S obzirom da od 2010. obnaša dužnost sutkinje Županijskog suda u Velikoj Gorici, prijavu za Zagreb podnijela je iz razloga što voli izazove, a sud u Zagrebu to nudi jer ima puno širi opseg posla i teže predmete.

(...)

Ines Kovačević sutkinja je Općinskog građanskog suda u Zagrebu, gdje rješava obiteljske predmete, a imenovana je 1993. Upisana je i u Registar izmiritelja te je bila i vanjski suradnik za izvođenje nastave na Pravnom fakultetu u Zagrebu iz nastavnog predmeta Građansko procesno pravo.

(...)

Tihana Marija Miladin za sutkinju Prekršajnog suda u Zagrebu imenovana je 2005., koju dužnost je obnašala dvije godine do imenovanja za sutkinju Općinskog građanskog suda u Zagrebu. Od stupanja na dužnost, sutkinja je Parničnog odjela, u grupi Opći civil. Bila je sudionica brojnih međunarodnih i domaćih seminara i radionica te je u nastavku odgovarala na pitanja članova Vijeća.«

Razgovor s preostalim 31 kandidatom, među kojima su bile Katarina Petrović i Silvija Sunčana Stubičar, obavljen je 20. listopada 2017.

U zapisniku je zabilježen sljedeći sadržaj razgovora obavljenog s podnositeljicama:

»Katarina Petrović u razgovoru je istakla da je sutkinja Općinskog suda u Virovitici od 1991. do danas te da je tijekom rada rješavala sve vrste predmeta. Sada rješava sve predmete osim ovrha i kaznenih predmeta. U jednom mandatu bila je i predsjednica toga suda i tada je, ističe, smanjen broj neriješenih ovršnih predmeta, a što je bilo zapaženo i pohvaljeno. Sudjelovala je u radnim skupinama za izradu zakona, vodila je brojne seminare i radionice, na listi je miritelja Gospodarsko-socijalnog vijeća za kolektivne radne sporove Virovitičko-požeške županije te je godinu dana bila privremeno raspoređivana na rad u Ministarstvo pravosuđa za obavljanje poslova nadzora zemljišnoknjižnih odjela.

(...)

Silvija Sunčana Stubičar za sutkinju Općinskog suda u Zagrebu imenovana je 2003., a od 2007., reorganizacijom pravosudnog sustava, prelazi u Općinski građanski sud u Zagrebu gdje sada rješava zemljišno-knjižne predmete. Upitana, odgovarala je na pitanja članova Vijeća o slabostima hrvatskog pravosuđa (netransparentan izbor sudaca – trebalo bi promijeniti Zakon) i iskustvenoj granici za dostavljanje prijava na oglas za viši sud (za županijski sud 15 godina sudačkog staža, a za Vrhovni sud RH 20 godina), o ovrsi na jedinoj nekretnini, o uvođenju team buildinga i motivaciji sudaca i dr.«

Ustavni sud primjećuje da u zapisniku nije naveden sadržaj pitanja i odgovora u pogledu stručnih karakteristika (tj. sposobnosti za donošenje odluka, osjećaja za pravdu, primjerenog i odgovornog obnašanja dužnosti, motiviranosti kandidata za rad u sudstvu te dosadašnjeg rada i aktivnosti važnih za uspješno obnašanje sudačke dužnosti na sudačkom mjestu za koje se kandidat javlja), koje se u skladu člankom 8. stavkom 1. Pravilnika o vrednovanju kandidata u postupku imenovanja sudaca (»Narodne novine« broj 93/13. i 109/17.; u daljnjem tekstu: Pravilnik:93/13-109/17) razmatraju i vrednuju na strukturiranom razgovoru.

Nakon obavljenog strukturiranog razgovora na zajedničkom vrednovanju Vjeran Blažeković, Renata Đaković Vranković, Jasna Gažić Ferenčina, Jadranka Kos, Ines Kovačević, Tihana Marija Miladin i Katarina Petrović ostvarili su svaki po 10 bodova, dok je Silvija Sunčana Stubičar ostvarila 5 bodova.

Potom je obavljeno pojedinačno vrednovanje kandidata na kojem su navedeni kandidati ostvarili sljedeći prosječan broj bodova:

– Renata Đaković Vranković – 8,8 bodova

– Vjeran Blažeković – 8,4 boda

– Tihana Marija Miladin – 7,9 bodova

– Ines Kovačević – 6,3 boda

– Jasna Gažić Ferenčina – 6 bodova

– Katarina Petrović – 5,7 boda

– Silvija Sunčana Stubičar – 5,6 boda

– Jadranka Kos – 5,1 bod.

d) Utvrđivanje liste reda prvenstva kandidata

16. Na temelju pribavljenih ocjena o obnašanju sudačke dužnosti i obavljenih razgovora s kandidatima, DSV sastavio je listu prvenstva kandidata za suce Županijskog suda u Zagrebu na kojoj je njihov redoslijed utvrđen s obzirom na ukupan broj ostvarenih bodova.

Podnositeljice i navedeni kandidati na listi prvenstva poredani su sljedećim redoslijedom:

– Katarina Petrović, 1. na listi s ukupno ostvarenih 161,7 bodova (146 bodova ostvarenih na temelju ocjene + 15,7 bodova ostvarenih na razgovoru),

– Jadranka Kos, 3. na listi prvenstva s ukupno ostvarenih 160,1 bod (145 bodova ostvarenih na temelju ocjene + 15,1 bod ostvarenih na razgovoru)

– Ines Kovačević, 22. na listi s ukupno ostvarenih 154,3 boda (135 bodova ostvarenih na temelju ocjene + 16,3 boda ostvarenih na razgovoru),

– Vjeran Blažeković, 28. na listi s ukupno ostvarenih 153,4 boda (138 bodova ostvarenih na temelju ocjene + 18,4 boda ostvarenih na razgovoru),

– Jasna Gažić Ferenčina, 42. na listi s ukupno ostvarenih 151 bod (135 bodova ostvarenih na temelju ocjene + 16 bodova ostvarenih na razgovoru),

– Renata Đaković Vranković, 67. na listi s ukupno ostvarenih 146,8 bodova (128 bodova ostvarenih na temelju ocjene + 18,8 bodova ostvarenih na razgovoru),

– Tihana Marija Miladin, 69. na listi s ukupno ostvarenih 146,4 boda (128,5 bodova ostvarenih na temelju ocjene + 17,9 bodova ostvarenih na razgovoru) i

– Silvija Sunčana Stubičar, 99. na listi s ukupno ostvarenih 114,1 bod (103,5 bodova ostvarenih na temelju ocjene + 10,6 bodova ostvarenih na razgovoru).

Ustavni sud napominje da je redni broj na listi prvenstva za navedene kandidate naveden prema podacima razvidnim iz obrazloženja osporene odluke DSV-a.

Iz tih podataka razvidno je da su navedeni redni brojevi različiti od rednih brojeva tih kandidata na listi prvenstva utvrđenoj na 97. sjednici DSV-a održanoj 18., 19. i 20. listopada 2017. Na listi prvenstva utvrđenoj na toj sjednici kandidatkinja Ines Kovačević nalazi se na 26. mjestu na listi, kandidat Vjeran Blažeković nalazi se na 32. mjestu na listi prvenstva, kandidatkinja Jasna Gažić Ferenčina nalazi se na 46. mjestu na listi prvenstva, kandidatkinja Renata Đaković Vranković nalazi se na 71. mjestu na listi prvenstva, kandidatkinja Tihana Marija Miladin nalazi se na 73. mjestu na listi prvenstva, kandidatkinja Silvija Sunčana Stubičar nalazi se na 103. mjestu na listi prvenstva.

e) Odluka DSV-a o imenovanju sudaca Županijskog suda u Zagrebu broj: IS-6/16-37 od 20. listopada 2017.

17. Odluka o imenovanju sudaca Županijskog suda u Zagrebu donesena je na 97. sjednici DSV-a održanoj 18., 19. i 20. listopada 2017. (u daljnjem tekstu: odluka DSV-a od 20. listopada 2017.).

Tom su odlukom za suce navedenog suda imenovani: (za građanski odjel) Robert Jambor – sudac Općinskog suda u Novom Zagrebu, 6. na listi prvenstva s ukupno ostvarenih 158,3 boda; Ines Kovačević – sutkinja Općinskog građanskog suda u Zagrebu, 26. na listi prvenstva s ukupno ostvarenih 154,3 boda, Renata Đaković Vranković – sutkinja Općinskog građanskog suda u Zagrebu, 71. na listi prvenstva s ukupno ostvarenih 146,8 boda i Tihana Marija Miladin – sutkinja Općinskog građanskog suda u Zagrebu, 73. na listi prvenstva s ukupno ostvarenih 146,4 boda, te (za kazneni odjel) Dražen Kevrić – sudac Općinskog kaznenog suda u Zagrebu, 5. na listi prvenstva s ukupno ostvarenih 158,4 boda; Ana Jeleč Pecirep – sutkinja Općinskog suda u Šibeniku, 7. na listi prvenstva s ukupno ostvarenih 158,3 boda, Milenko Djaković – sudac Općinskog kaznenog suda u Zagrebu, 11. na listi prvenstva s ukupno ostvarenih 157 bodova i Željka Skomeršić – sutkinja Općinskog kaznenog suda u Zagrebu, 23. na listi prvenstva s ukupno ostvarenih 154,9 bodova.

Redni broj na listi prvenstva za navedene suce naveden je prema zapisniku s 97. sjednice DSV-a.

Iz zapisnika s te sjednice (priloženog spisu predmeta) razvidno je sljedeće:

»Predsjednik Ž. Šarić, prije glasovanja o kandidatima, iznio je prijedlog dva člana Vijeća kojim predlažu da glasovanje o kandidatima bude tajno te je taj prijedlog i stavio na glasovanje. Nakon rasprave o ovom prijedlogu, Vijeće je većinom glasova (7 1397967985za’, 2 1397967985protiv’), odlučilo da će se postupak glasovanja o kandidatima za Županijski sud u Zagrebu provesti tajno.

(...)

Nakon glasovanja o kandidatima prijavljenim na oglas koji je objavljen u ‘Narodnim novinama’ broj 87/16, predsjednik Vijeća Ž. Šarić objavio je da su, većinom glasova, po tom oglasu, imenovani Renata Đaković Vranković (7 glasova), Ines Kovačević (6 glasova), Tihana Marija Miladin (6 glasova) i Robert Jambor (7 glasova) za Građanski odjel te Dražen Kevrić (6 glasova), Željka Skomeršić (6 glasova), Milenko Djaković (6 glasova) i Ana Jeleč-Pecirep (7 glasova) za Kazneni odjel.«

U izreci pisanog otpravka odluke DSV-a od 20. listopada 2017. navedeno je:

»Za suce Županijskog suda u Zagrebu imenuju se

1. Milenko Djaković, sudac Općinskog kaznenog suda u Zagrebu,

2. Renata Đaković Vranković, sutkinja Općinskog građanskog suda u Zagrebu,

3. Robert Jambor, sudac Općinskog suda u Novom Zagrebu,

4. Ana Jeleč Pecirep, sutkinja Općinskog suda u Šibeniku,

5. Dražen Kevrić, sudac Općinskog kaznenog suda u Zagrebu,

6. Ines Kovačević, sutkinja Općinskog građanskog suda u Zagrebu,

7. Tihana Marija Miladin, sutkinja Općinskog građanskog suda u Zagrebu i

8. Željka Skomeršić, sutkinja Općinskog kaznenog suda u Zagrebu.

Imenovani kandidati stupit će na dužnost 1. siječnja 2018.«

U obrazloženju pisanog otpravka odluke DSV-a od 20. listopada 2017. navedeno je:

»Obzirom da na listi prvenstva imenovani suci zauzimaju niže mjesto, treba napomenuti da je takav položaj kandidata na listi prvenstva posljedica male razlike u ostvarenim bodovima, koja u konkretnom slučaju ne ukazuje na stvarnu razliku u kvaliteti u korist sudaca koji su na listi prvenstva ostvarili više bodova.

Naime, prema odredbi članka 55. stavak 2. i 3. ZDSV-a, Vijeće sastavlja listu prvenstva kandidata na temelju ukupnog broja bodova utvrđenog ocjenom obnašanja sudačke dužnosti i razgovora na kojem se može ostvariti najviše 20 bodova, a odluka Vijeća o imenovanju sudaca mora biti utemeljena na ukupno ostvarenom broju bodova i utvrđenoj listi prvenstva kandidata.

Međutim, prema pravnom shvaćanju ovog Vijeća ove odredbe ne treba shvatiti kao bezuvjetan nalog za imenovanje onih kandidata koji na listi prvenstva zauzimaju najviša mjesta već kao obvezu da se prilikom donošenja odluke o imenovanju, kao bitan čimbenik na kojem treba graditi odluku, uzme u obzir lista prvenstva tj. broj ostvarenih bodova kao osnova, kojoj se dodaju saznanja o prednostima i nedostacima kandidata koji nisu obuhvaćeni ocjenom sudačkog vijeća, niti ih je moguće pouzdano uočiti u razgovoru s članovima Vijeća (primjerice, sposobnost prenošenja znanja i iskustva vježbenicima i savjetnicima, sposobnost kvalitetnog samostalnog rješavanja složenih pravnih problema, uloga koju kandidat ima u svojoj radnoj sredini prilikom zauzimanja pravnih shvaćanja na sjednicama odjela i općim sjednicama itd.)

Odredba članka 55. stavak 3. ZDSV-a propisuje da je Vijeće dužno odluku o imenovanju utemeljiti na listi prvenstva (pri čemu riječ 1397967985temelj’ označava polazište, osnovu na kojoj se nešto gradi, a ne dovršenu cjelinu) što znači da ona predstavlja osnovu za donošenje odluke o imenovanju, ali da tako sastavljena ne isključuje da se u sliku o kandidatima uvedu i ona njihova svojstva koja su važna (pa i odlučna) za obnašanje određene sudačke dužnosti a nisu obuhvaćena sustavom u kojem nastaje lista prvenstva.

Prema tome, lista prvenstva nema snagu kogentnog diktata po kojem bi konačni izbor bio određen redoslijedom kandidata na toj listi.

Ovakvo shvaćanje u skladu je, i sa shvaćanjem Ustavnog suda Republike Hrvatske iznesenim u Odluci u predmetu U-III-4818/2015 od 28. siječnja 2016., te s recentnim odlukama Državnog sudbenog vijeća.

Stoga, a posebno cijeneći ukupno ostvareni broj bodova i utvrđenu listu prvenstva kandidata kao polazišni temelj, odlučujući unutar ovlasti i granica određenih odredbama članka 124. stavak 1., 2. i 3. Ustava Republike Hrvatske (‘Narodne novine’, broj 56/90, 135/97, 8/98, 113/00, 124/00, 28/01, 41/01, 55/01, 76/10, 85/10, 05/14) i članka 55. stavak 3. ZDSV-a, te u skladu s ciljem (svrhom) radi kojeg je ovlaštenje dano odnosno cilju izbora kandidata za koje se u najvećoj mjeri može očekivati da će uspješno, stručno, savjesno, pošteno i nepristrano obnašati sudačku dužnost, te navodeći se interesima i potrebama suda u koji se suci imenuju, odlučeno je kao u izreci ove odluke.«

2) Odluke Ustavnog suda broj: U-III-5074/2017 od 22. svibnja 2018. (»Narodne novine« broj 55 od 15. lipnja 2018.) i broj: U-III-281/2018 od 22. svibnja 2018. (»Narodne novine« broj 56 od 20. lipnja 2018.)

18. U povodu odluke DSV-a od 20. listopada 2017., u dijelu u kojem je za sutkinju Županijskog suda u Zagrebu imenovana sutkinja Općinskog suda u Šibeniku Ana Jeleč Pecirep, ustavnu tužbu podnijela je 14. prosinca 2017. Jadranka Kos.

Ustavni sud je odlukom broj: U-III-5074/2017 od 22. svibnja 2018. usvojio ustavnu tužbu Jadranke Kos, u osporenom dijelu ukinuo odluku DSV-a od 20. listopada 2017. te predmet u tom dijelu vratio DSV-u na ponovno odlučivanje, pri čemu je DSV-u naložio (točka III. izreke) da u roku od trideset (30) dana od objave te odluke u »Narodnim novinama« ponovno odluči o imenovanju jednog suca Županijskog suda u Zagrebu.

U svojoj je odluci, u točkama 25., 26., 27. i 28., Ustavni sud istaknuo:

»25. Ustavni sud utvrdio je da DSV u odlukama o imenovanju sudaca razloge za njihovo donošenje opetovano ograničava na pozivanje na stajališta Ustavnog suda iznesena u odlukama navedenim u točki 24. ove odluke.

Stoga, Ustavni sud smatra potrebnim dodatno obrazložiti ta stajališta.

Ustavni sud ističe da su granice diskrecijskih ovlasti DSV-a određene člankom 121. stavcima 2. i 3. Ustava, kojim je propisano da ono samostalno odlučuje u skladu s Ustavom i zakonom i na temelju kriterija propisanih zakonom.

Iz mjerodavnog prava (vidi točke 15. – 18. ove odluke) proizlazi da se u postupku imenovanja sudaca kandidati suci vrednuju na temelju ocjene obnašanja sudačke dužnosti te kroz razgovor pred DSV-om.

Ocjenu obnašanja sudačke dužnosti daje, na zahtjev DSV-a, za svakog kandidata suca nadležno sudačko vijeće u obliku rješenja. Rješenje o ocjeni mora biti obrazloženo, a sudac ima pravo žalbe na to rješenje. Pravomoćno rješenje o ocjeni dostavlja se DSV-u. Sudačko vijeće ocjenu donosi na temelju mjerila iz članka 97. Zakona o sudovima (broj odluka koje je sudac donio u odnosu na broj odluka koje je trebao donijeti na temelju Okvirnih mjerila za rad sudaca /ta Okvirna mjerila propisuje ministar pravosuđa na prijedlog Opće sjednice Vrhovnog suda Republike Hrvatske/, rezultat rada po vrstama predmeta u apsolutnim brojevima i postotku, poštovanje rokova za donošenje i izradu odluka, kvaliteta odluka u povodu izjavljenih pravnih lijekova i druge aktivnosti suca). Metodologiju izrade ocjene obnašanja sudačke dužnosti donosi DSV uz prethodno mišljenje Vijeća koje čine predsjednici svih sudačkih vijeća u Republici Hrvatskoj i Opće sjednice Vrhovnog suda Republike Hrvatske.

Bodovi na strukturiranom razgovoru pred DSV-om ostvaruju se na temelju kriterija propisanih člankom 8. Pravilnika:93/13. Navedeni Pravilnik donio je DSV. Ti kriteriji su: sposobnost za donošenje odluka, osjećaj za pravdu, primjereno i odgovorno obnašanje sudačke dužnosti, motiviranost kandidata za rad u sudstvu te dosadašnji rad i aktivnosti važne za uspješno obnašanje sudačke dužnosti na sudačkom mjestu za koje se kandidat javlja.

Na temelju ukupnog broja bodova utvrđenog ocjenom obnašanja sudačke dužnosti i razgovora (te eventualno bodova koje donosi pravo prednosti na temelju Ustavnog zakona o pravima nacionalnih manjina), DSV sastavlja listu prvenstva kandidata.

Odluke koje DSV donosi koristeći ovlasti povjerene mu Ustavom i zakonom ne smiju biti nerazumne ili samovoljne, odnosno u nesuglasju s vladavinom prava.

U tom smislu Ustavni sud ističe da se njegove ranije odluke (vidi točku 24. ove odluke) ne smiju tumačiti na način da odluke DSV-a o imenovanju sudaca ne potpadaju pod doseg prava na obrazloženu odluku, kao sastavnog dijela prava na pravično suđenje zajamčenog člankom 29. stavkom 1. Ustava, odnosno da DSV nema obvezu u obrazloženju tih odluka iznijeti kriterije i razloge kojima se rukovodio pri imenovanju sudaca.

Ova se odluka, s druge strane, ne smije tumačiti na način da se njome ograničava samostalnost i neovisnost DSV-a kada, u skladu s kriterijima propisanima zakonom, razmatra i ocjenjuje kvalitete pojedinih kandidata i imenuje za suce onog, odnosno one kandidate za koje je utvrdio da u većoj mjeri od ostalih ispunjavaju uvjete za obnašanje sudačke dužnosti.

Zahtjevi za razvidnost kriterija i razloga ne umanjuju Ustavom propisanu samostalnost i neovisnost DSV-a.

Naime, iz načela samostalnosti i neovisnosti DSV-a, s jedne strane, te načela transparentnosti postupka odnosno važnosti razvidnosti kriterija na kojima temelji svoje odluke i prava na obrazloženu odluku, s druge strane, uz uvažavanje činjenice da je lista prvenstva polazišni temelj za odluku o imenovanju sudaca te da ta lista ne može biti mehanički preslikana u tu odluku (vidi točku 24. ove odluke), proizlazi da potreba iznošenja i obrazlaganja kriterija i razloga koji su bili presudni za izbor određenog kandidata ovisi o stupnju odstupanja od liste prvenstva odnosno od kriterija na temelju kojih je ta lista sastavljena.

26. Ustavni sud primjećuje da su sve ocjene obnašanja sudačke dužnosti propisane člankom 99. stavkom 1. točkama od 1. do 5. Zakona o sudovima:28/13-82/16 utemeljene na bodovima raspon kojih je (najmanji i najveći) također propisan istom odredbom.

Tako na primjer ocjenu »izvrsno obnaša sudačku dužnost« može dobiti sudac koji je sukladno mjerilima propisanim člankom 97. navedenog zakona ostvario ukupno najmanje 130, a najviše 150 bodova, a ti se bodovi dobivaju zbrajanjem bodova utvrđenih primjenom metodologije izrade ocjene sudaca.

U konkretnom postupku ocjene o obnašanju sudačke dužnosti kandidata donesene su primjenom mjerila utvrđenih Metodologijom 2012., koju je DSV donio sukladno članku 81. Zakona o sudovima:150/05-130/11.

S obzirom da Metodologija 2012. nije drugi propis u smislu članka 125. alineje 2. Ustava, nego je provedbeni akt, Ustavni sud ocjenjuje da primjena mjerila utvrđenih Metodologijom 2012. i nakon prestanka važenja Zakona o sudovima:150/05-130/11 ne dovodi sama po sebi do povrede prava zajamčenih Ustavom.

Iz navedene Metodologije 2012. razvidno je da se bodovi za pojedina mjerila propisana člankom 97. Zakona o sudovima:28/13-82/16 (rezultati rada – članak 7., poštovanje rokova – članak 8. i kvaliteta rada – članak 9. Metodologije 2012.) utvrđuju s obzirom na ostvareni postotak (80 bodova za 100% ostvarene norme, s time da se po osnovi količinskog učinka rada ne može ostvariti više od 90 bodova bez obzira na postotak prebacivanja norme iznad 100%), poštovanja rokova za pisanu izradu odluke (3 boda za ostvareni minimum iznad 85% i 1 bod za ostvareni minimum iznad 75%) i kvalitete donesenih odluka, pri čemu je propisan raspon postotaka koji nose isti broj bodova (na primjer 20 bodova za do 10% ukinutih odluka prema stavku 1. točki 1. članka 9., 20 bodova za do 20% ukinutih odluka prema stavku 1. točki 2. članka 9. i 5 bodova za do 35% ukinutih odluka prema stavku 1. točki 3. članka 9. Metodologije 2012.).

Člankom 10. Metodologije 2012. utvrđen je broj bodova koji se može ostvariti na temelju drugih aktivnosti suca: sudjelovanju u oblicima stručnog usavršavanja sudaca kao predavač na seminarima, radionicama Pravosudne akademije, u Državnoj školi za pravosudne dužnosnike i na fakultetima u području pravnih predmeta; 4 boda za najmanje dvanaest sudjelovanja i 2 boda za najmanje šest sudjelovanja; objave najmanje deset stručnih radova 4 boda, objave najmanje pet stručnih radova 2 boda; završeni poslijediplomski specijalistički studij i stečeni adekvatni stupanj specijalista pravne struke 1 bod; stečeni akademski stupanj magistra znanosti iz područja pravnih znanosti 3 boda; stečeni akademski stupanj doktora znanosti iz područja pravnih znanosti 5 bodova; sudac koji je najmanje tri godine tijekom obnašanja sudačke dužnosti bio nastavnik ili suradnik u nastavi pravnih predmeta na sveučilišnom diplomskom ili poslijediplomskom studiju 3 boda; sudac koji je najmanje pet puta bio član radnih skupina za izradu zakona 2 boda, odnosno 1 bod za najmanje tri sudjelovanja u tim skupinama; upućivanje na rad u viši sud 0,5 bodova za svaku godinu provedenu na radu u višem sudu, a najviše 3 boda; upućivanje na rad u Ministarstvo pravosuđa, Pravosudnu akademiju ili Državno sudbeno vijeće 0,5 bodova za svaku godinu provedenu na takvom radu, a najviše 2 boda; predsjednik sudačkog vijeća 2 boda; član sudačkog vijeća 1 bod; sudački staž: 1 bod za tri do pet godina, 2 boda za pet do devet godina, 3 boda za deset do petnaest godina i 4 boda za petnaest godina, iznad staža koji se traži za imenovanje na sud.

Člankom 11. Metodologije 2012. utvrđeno je da je ocjena obnašanja sudačke dužnosti zbroj bodova ostvaren prema člancima od 7. do 10. Metodologije 2012.

Ustavni sud, stoga, zaključuje da zbroj bodova ostvarenih na temelju ocjene obnašanja sudačke dužnosti i na strukturiranom razgovoru (vidi točku 18. ove odluke) ne ukazuje automatski tko je od prijavljenih kandidata najbolji za imenovanje na sudačku dužnost, te da zbog toga lista prvenstva ne može biti mehanički prenesena u odluku DSV-a.

27. Upravo navedeni rasponi na temelju kojih se utvrđuje isti broj bodova po pojedinim mjerilima, a koji se u konačnici zbrajaju radi utvrđivanja ocjene obnašanja sudačke dužnosti, otvara prostor da DSV u postupku imenovanja, s obzirom na zahtjeve pojedinog sudačkog mjesta, u odnosu na svakog kandidata koji je ocijenjen istom ocjenom, pojedinačno vrednuje svako od mjerila propisanih zakonom, na temelju kojih je donesena ocjena obnašanja sudačke dužnosti tog kandidata, te ih usporedi s vrednovanjem istih mjerila na temelju kojih su donesene ocjene drugih kandidata i potom ocijeni koji od kandidata u većoj mjeri od ostalih ispunjava uvjete za imenovanje za suca.

28. Nadalje, Ustavni sud ponavlja kako odluke DSV-a potpadaju pod doseg prava na obrazloženu odluku, koje je sastavni dio prava na pravično suđenje zajamčenog člankom 29. stavkom 1. Ustava.

To u odnosu na DSV ne proizlazi samo iz obveze držati se Ustava i prava te poštovati pravni poredak Republike Hrvatske, propisane člankom 5. Ustava, nego je posebno naglašeno u članku 121. stavku 2. Ustava kojim je propisano da DSV u skladu s Ustavom samostalno odlučuje.

Odlučivanje u skladu s Ustavom pretpostavlja da DSV ovlasti povjerene mu Ustavom za odlučivanje o imenovanju, napredovanju, premještaju, razrješenju i stegovnoj odgovornosti sudaca, izvršava uz poštovanje Ustavom zajamčenih prava i temeljnih sloboda – među kojima i prava na obrazloženu odluku, kao sastavnog dijela prava na pravično suđenje zajamčenog člankom 29. stavkom 1. Ustava.

Obveza obrazlaganja odluka DSV-a dodatno je naglašena člankom 56.a ZoDSV-a:116/10-82/15, kojim je propisana obveza DSV-a da obrazloži odluku o imenovanju sudaca.

Ona također određuje granice diskrecijskih ovlasti DSV-a.

Nadalje, obrazloženost odluka DSV-a omogućuje transparentnost postupka imenovanja sudaca i pridonosi povjerenju javnosti u pravosudni sustav.

Imajući u vidu sve navedeno Ustavni sud ponavlja, kako je to već navedeno u točki 21. ove odluke, da pravo na pravično suđenje jamči svakome pravičnost postupka pred svim tijelima koja odlučuju o njegovim pravima i obvezama. Dakle, ne samo pred sudovima nego i pred svim drugim tijelima ovlaštenim za odlučivanje o pravima i obvezama građana i drugih osoba.«

19. U povodu odluke DSV-a od 20. listopada 2017., u dijelu u kojem su za sutkinje Županijskog suda u Zagrebu imenovane sutkinje Općinskog građanskog suda u Zagrebu: Ines Kovačević, Renata Đaković Vranković i Tihana Marija Miladin, ustavnu tužbu podnijela je 17. siječnja 2018. Katarina Petrović.

Ustavni sud je odlukom broj: U-III-281/2018 od 22. svibnja 2018. usvojio ustavnu tužbu Katarine Petrović, u osporenom dijelu ukinuo odluku DSV-a od 20. listopada 2017. te predmet u tom dijelu vratio DSV-u na ponovno odlučivanje, pri čemu je DSV-u naložio (točka III. izreke) da u roku od trideset (30) dana od objave te odluke u »Narodnim novinama« ponovno odluči o imenovanju tri suca Županijskog suda u Zagrebu.

U navedenoj odluci, u točkama 22., 23. i 24., Ustavni sud ponovio je pravna stajališta iznesena u točkama 25., 26., 27. i 28. odluke broj: U-III-5074/2017 od 22. svibnja 2018.

3) Postupak odlučivanja o imenovanju sudaca Županijskog suda u Zagrebu ponovljen nakon odluke Ustavnog suda broj: U-III-281/2018 od 22. svibnja 2018.

20. Nakon što je Ustavni sud ukinuo odluku DSV-a od 20. listopada 2017., prijavu na oglas za imenovanje sudaca Županijskog suda u Zagrebu povukao je Nikola Raguž, sudac Općinskog građanskog suda u Zagrebu.

U vezi s nalogom sadržanim u točki III. izreke odluke Ustavnog suda broj: U-III-5074/2017 od 22. svibnja 2018. i u točki III. izreke odluke Ustavnog suda broj: U-III-281/2018 od 22. svibnja 2018., DSV je 5. srpnja 2018. održao 128. sjednicu na kojoj je za sutkinje Županijskog suda u Zagrebu ponovno imenovao sutkinje Općinskog građanskog suda u Zagrebu: Ines Kovačević, Renatu Đaković Vranković i Tihanu Mariju Miladin, te je za suca Županijskog suda u Zagrebu imenovao Vjerana Blažekovića, suca Općinskog kaznenog suda u Zagrebu.

Iz zapisnika s te sjednice razvidno je sljedeće:

»Započeto u 9,00 sati

Nazočni: Željko Šarić, predsjednik DSV

Mijo Galiot, zamjenik predsjednika DSV

Nediljko Boban, član DSV

Neven Cambj, član DSV

Sabina Dugonjić, članica DSV

prof.dr.sc. Igor Gliha

Damir Kontrec, član DSV

prof.dr.sc. Eduard Kunštek, član DSV

Željko Lacković, član DSV

Predsjednik Vijeća Ž. Šarić pozdravlja nazočne članove Vijeća, utvrđuje da sjednici nisu pristupili mr.sc. O. Miljenić i I. Veselić, otvara 128. sjednicu DSV te predlaže slijedeći

DNEVNI RED:

1. Odlučivanje o imenovanju sudaca Županijskog suda u Zagrebu i

2. Razno.

Predsjednik Vijeća predlaže nadopunu dnevnog reda točkom ‘Imenovanje sudaca općinskih i trgovačkih sudova’, s obzirom da su od Sigurnosno obavještajne službe dostavljena izvješća o rezultatima sigurnosne provjere za kandidate koji su ostvarili najveći broj bodova nakon razgovora provedenog na 112. sjednici Vijeća i to za imenovanje sudaca Općinskog građanskog suda u Zagrebu, Općinskog suda u Karlovcu, Općinskog suda u Varaždinu, Trgovačkog suda u Zagrebu, Trgovačkog suda u Zadru i Trgovačkog suda u Varaždinu, koji oglas je objavljen u ‘Narodnim novinama’ broj 122/16.

Dnevni red s nadopunom jednoglasno je prihvaćen.

AD. 1.

Prelazi se na 1. točku dnevnog reda – Odlučivanje o imenovanju sudaca Županijskog suda u Zagrebu

Članovima Vijeća dostavljene su odluke Ustavnog suda RH kojima je ukinuta odluka Vijeća o imenovanju sutkinja Županijskog suda u Zagrebu. Jedan postupak pred Ustavnim sudom RH pokrenula je ustavnom tužbom Jadranka Kos iz Zagreba i u tom postupku je Ustavni sud RH ukinuo odluku Vijeća u dijelu u kojem je za sutkinju Županijskog suda u Zagrebu imenovana Ana Jeleč Pecirep. Drugi postupak pred Ustavnim sudom RH pokrenula je Katarina Petrović i u tom postupku je Ustavni sud RH ukinuo odluku Vijeća u dijelu u kojem su za sutkinje Županijskog suda u Zagrebu imenovane Ines Kovačević, Renata Đaković Vranković i Tihana Marija Miladin. U oba postupka Ustavni sud RH naložio je Vijeću da u roku od trideset dana od objave odluke u ‘Narodnim novinama’ ponovno odluči o imenovanju jednog, odnosno tri suca Županijskog suda u Zagrebu.

Uvodno predsjednik Vijeća Ž. Šarić istakao je da su odluke Ustavnog suda RH preopćenite jer nema nikakve orijentacije za daljnji postupak.

D. Kontrec ističe da bi trebalo dati jače razloge (za izabrane tri kandidatkinje Građanskog odjela ili neke druge ako budu izabrani) zašto je Vijeće dalo njima prednost u odnosu na druge kandidate jer se ne vidi mogućnost da se odluka Ustavnog suda RH ispoštuje na neki drugi način. Dodaje da je Ustavni sud RH istakao da ukidanje odluke o imenovanju sutkinja ni na koji način ne utječe na valjanost odluka koje su do donošenja nove odluke DSV sutkinje donijele ili u donošenju kojih su sudjelovale. Što se tiče sutkinje Jeleč Pecirep, Ustavni sud RH smatra da Vijeće nije dalo svim kandidatima mogućnost da izraze svoje preferencije na razgovoru kao što je to dano sutkinji Jeleč Pecirep.

Prof.dr.sc. I. Gliha ističe da bi po Ustavnom sudu RH trebalo obrazložiti za svakog kandidata zašto su to troje kandidata bolji od ostalih, što je nemoguće jer svaki član ima svoje razloge u odnosu na određenog kandidata. Ako Ustavni sud RH, pak, sugerira da se te tri kandidatkinje obrazlože zašto su bolje u odnosu na podnositeljice, to se čini teoretski mogućim, ali opet se otvaraju vrata za svakog drugog da nakon toga podnese tužbu, tako da se i to, na kraju, čini nemogućim. Usporedba se čini, zaista, dugoročno nemogućom, možda je najjednostavnije rješenje da se Vijeće drži očitovanja koje je dalo na ustavnu tužbu.

Ž. Lacković predlaže da se s liste kandidata uklone kandidati koji su već imenovani na druge sudove te da se iskažu odvojeno kandidati za kazneni odnosno za građanski odjel.

Prof.dr.sc. Eduard Kunštek u raspravi je istakao da je jedno konstatacija Ustavnog suda RH da DSV ima diskrecijsku ovlast, a to po prirodi stvari isključuje obrazloženja, a drugo je prekoračenje ovlasti. U odluci Ustavnog suda RH je navedeno da razlika 5, 6, 7 bodova nije mala niti neznatna, pa bi se na taj dio trebalo svakako osvrnuti u novoj odluci DSV-a. Vijeće je na početku rada zauzelo stajalište da će razliku od 10% između kandidata poštivati, znači to je pitanje relativnog odnosa, a ne apsolutnog u čemu se i razlikuje pristup Vijeća u odnosu na Ustavni sud RH jer da li je razlika od 5, 6 bodova mala ili nije mala to ovisi o tome koliki je ukupan broj bodova. Problem je što Ustavni sud RH tu razliku iskazuje u apsolutnom broju, a DSV u postotku. Što se tiče oportuniteta odluke, kod kontrole diskrecijskog prava nekog tijela, ako netko već ima kontrolu, onda može kontrolirat oportunitet odluke, zašto Vijeće smatra da je odluka oportuna su ti razlozi koji moraju biti isticani, ne u odnosu na druge kandidate, nego zašto je Vijeće smatralo da su ti kandidati bolji u odnosu na sve druge.

prof.dr.se. Igor Gliha smatra da se, isčitavanjem odluke Ustavnog suda RH, može zaključiti da najviše zamjeraju što kažu »mala i neznatna razlika«. Trebalo bi navesti u novoj odluci da, prema stavu Vijeća i prema prijašnjim odlukama, Vijeće smatra da je razlika od 10% mala.

Predsjednik Vijeća je, završno u raspravi, dodao da bi glasovanje o kandidatima trebalo biti tajno, jer je tako i odlučeno na sjednici 20. listopada 2017., na kojoj se je prvi put odlučivalo o imenovanju sudaca Županijskog suda u Zagrebu.

Nakon rasprave, prešlo se je na glasovanje o kandidatima, nakon čega je predsjednik Vijeća objavio da je za Renatu Đaković Vranković glasovalo šest članova Vijeća, za Ines Kovačević sedam, za Tihanu Mariju Miladin devet i za Vjerana Blažekovića sedam članova Vijeća te su time, većinom glasova, imenovani sucima Županijskog suda u Zagrebu

Član Vijeća Ž. Lacković opravdano je napustio sjednicu.«

4) Nadzor rada Općinskog suda u Virovitici provedenog od 7. do 9. svibnja 2018. i izvješće o nadzoru dostavljeno predsjedniku Vrhovnog suda Republike Hrvatske, DSV-u, Ministarstvu pravosuđa i predsjednici Općinskog suda u Virovitici

21. Spisu predmeta DSV-a (pomoćni omot) u preslici priloženo je izviješće Županijskog suda u Bjelovaru, broj: 11Su-88/2018 od 18. svibnja 2018, o nadzoru rada Općinskog suda u Virovitici, izvršenom od 7. do 9. svibnja 2018., na koje se poziva DSV u obrazloženju osporene odluke (v. točku 22. ove odluke).

U tom je izvješću navedeno:

»UVODNI DIO

Odlukom predsjednice Županijskog suda u Bjelovaru br. 11 Su-88/2018. od 13. travnja 2018. godine, na temelju ovlasti iz čl. 8. st. 2. i čl. 9. st. 1. Sudskog poslovnika, te čl. 19. i čl. 27. st. 2. Zakona o sudovima izvršen je neposredni nadzor nad radom Općinskog suda u Virovitici.

Neposredni nadzor obavljen je od 7.-9. svibnja 2018. godine.

Ciljevi nadzora: poticanje rješavanja najstarijih neriješenih predmeta, pregled starih predmeta i to prvenstveno onih u kojima je postupao započeo prije više od 3 godine i u kojima postoji mogućnost povrede prava stranka na suđenje u razumnom roku, te pregled predmeta u kojima postoji obveza hitnog postupanja, istražno – zatvorskih predmeta, maloljetničkih predmeta i dr.

(…)

GRAĐANSKO SUDOVANJE

Nadzorom nad radom Općinskog suda u Virovitici, a koji je obavljen od 7. do 9. svibnja 2018., bili su obuhvaćeni predmeti iz područja građanske grane sudovanja, a u kojima je postupak započeo do 31. prosinca 2015., dakle svi predmeti u kojima postupak traje 3 godine i dulje, a takvih predmeta bilo je ukupno 161 i to parničnih, ovršnih, ostavinskih i izvanparničnih.

Prema godišnjem rasporedu poslova Općinskog suda u Virovitici, na području građanske grane sudovanja rad je organiziran u dvije ustrojstvene jedinice i to u sjedištu Općinskog suda u Virovitici i u Stalnoj službi u Slatini, time da su zemljišnoknjižni odjeli osnovani u Pitomači i Orahovici. Sve vrste predmeta rješavaju se u obje ustrojstvene jedinice, osim radnih sporova koji se rješavaju u sjedištu suda u Virovitici.

Na rješavanju građanskih predmeta radi ukupno 11 sudaca uključujući i predsjednicu suda i 4 sudska savjetnika i to u sjedištu suda u Virovitici radi 6 sudaca (D. Barišić, A. Janeš-Mihoković, M. Jelavić, Z. Mandić, K. Petrović i predsjednica suda Ž. Jurić) te viši sudski savjetnici (A. Vanek, I. Hečimović i Lj. Kovač-Katalinić), dok u Stalnoj službi u Slatini radi 5 sudaca (M. Bićanić, T. Kuči, Z. Šljivac, J. Jirsak i K. Gernhard) te sudska savjetnica D. Javorović. Svi suci i savjetnici rade na građanskim predmetima, time da suci D. Barišić, Z. Mandić, M. Jelavić rade radne sporove.

Na dan 5. svibnja 2018. u Općinskom sudu u Virovitici, uključujući i Stalnu službu u Slatini ukupno je neriješeno 1124 predmeta, a od toga 161 je neriješeni predmet u kojima je postupak započeo do 31. prosinca 2015.

Prije analize neriješenih predmeta po sucima potrebno je u ovom izvješću navesti da je 10. listopada 2016. sudac J. Bočkaji iz građanskog odjela premješten u kazneni odjel, a predmeti koji su bili kod njega u radu, a ukupno se radilo o 78 predmeta, raspoređeni su sucima iz građanskog odjela, a 29. ožujka 2017. sutkinja D. Mihelčić udaljena je od obavljanja sudačke dužnosti, jer je razriješena sudačke dužnosti odlukom DSV-a od 24. ožujka 2017. Od ukupno 246 spisa koji su ostali neriješeni nakon njezina udaljenja od obavljanja sudačke dužnosti, a kojima je ona bila zadužena, 28 predmeta nije pronađeno, a koji su u postupku obnove na temelju rješenja Predsjednice suda broj Su-402/17 od 11. prosinca 2017.

Predmeti za koje je bila zadužena sutkinja D. Mihelčić podijeljeni su sucima u građanskom odjelu tako da je sudac Z. Mandić primio 36 predmeta, M. Jelavić 28 predmeta, K. Petrović 21 predmet, D. Barišić 35 predmeta, J. Jirsak 59 predmeta i K. Gernhard 33 predmeta.

Osim nadzora nad obavljanjem poslova sudaca, obavljen je nadzor i nad obavljanjem poslova službenika zemljišnoknjižnih odjela i to zemljišnoknjižnog odjela u sjedištu suda u kojem je voditeljica V. Lovrić, rade još 3 ovlaštena zemljišnoknjižnareferenta, 2 zemljišnoknjižna referenta, zatim u ustrojstvenoj jedinici u Pitomači gdje je voditeljica tog odjela S. Tišljar, a radi još 1 zemljišnoknjižni referent, zatim zemljišnoknjižnog odjela u Stalnoj službi u Slatini u kojem je voditelj T. Fišli, a rade 3 zemljišnoknjižna referenta i zemljišnoknjižnog odjela u Orahovici u kojem je voditeljica Z. Ličina, a rade 3 zemljišnoknjižna referenta.

Nadzor je obavljen na način da je vršen pregled neriješenih predmeta u kojima je postupak započeo do 31. prosinca 2015. na način da je pregled vršen po rješavateljima, dakle sucima i sudskim savjetnicima, te i ovaj izvještaj u nastavku sadrži analizu rada svakog pojedinog rješavatelja.

(…)

Sutkinja Katarina Petrović

Na dan pregleda u referadi sutkinje Katarine Petrović nalazi se u radu ukupno 39 parničnih predmeta u kojima je postupak započeo do 31. prosinca 2015. godine.

Od tih predmeta 5 ih je u kojima postupak traje dulje od 10 godina – i to 1 predmet iz 2000. godine, 2 predmeta iz 2002. godine i 2 predmeta iz 2007. godine. Osim tih predmeta 4 su u kojima je postupak započeo 2008. godine, 2 u kojima je postupak započeo 2010. godine, 2 u kojima je postupak započeo 2011. godine, 11 predmeta u kojima je postupak započeo 2012. godine, a ostali neriješeni predmeti koji su bili u pregledu su iz 2013., 2014. i 2015. godine.

Razlozi dugotrajnosti postupaka u onim najstarijim predmetima – u kojima su postupci započeli 2000. godine (P-580/10) i 2002. godine (P-522/13 i P-286/10) nalaze se, prije svega u njihovoj složenosti, u tome da je sud u više navrata donosio presude (P-580/10, P-522/13) koje su po drugostupanjskom sudu ukidane ili preinačavane, ali i u tome što se je u radu na tim predmetima izmijenilo nekoliko sudaca, kao na primjer u predmetu P-286/10 u kojem je postupak započela sutkinja Janačevski Natalija, 2006. godine ga je nastavila sutkinja Dubravka Mihelčić, a sutkinja Katarina Petrović sa predmetom je zadužena tek u mjesecu siječnju 2018. godine, s tim da je u tijeku postupak obnavljanja spisa jer je zagubljen dok se je nalazio u radu kod sutkinje Mihelčić.

Sa predmetom P-580/10 sutkinja Katarina Petrović zadužena je u lipnju 2010. godine a sa predmetom P-522/13 u rujnu 2006. godine. Iako se dakle radi o predmetima koje je sutkinja Katarina Petrović dobila u rad iz drugih referada, ne može se preći preko činjenice da je riječ o vrlo starim predmetima u kojima postupak traje dulje od 15 godina, što znači da se na premetima mora intenzivnije i pojačano raditi na što je ukazano i prilikom posljednjeg pregleda suda, o čemu se ne može govoriti ako u razdoblju od pune tri (P-522/13) odnosno četiri godine (P-580/10) nema radnji u postupku za što ne postoje nikakvi opravdani razlozi, ili ako budu održana samo dva ročišta na kojima sud ne izvodi nikakve dokaze niti raspravlja o predmetu spora.

Utvrđeno je da je u više predmeta razlog duljem trajanju postupka i nepravilna primjena instituta prekida postupka iz odredbe čl. 213. st. 1. t. 1. Zakona o parničnom postupku – tj. u slučajevima kada sud odluči da sam ne rješava o prethodnom pitanju. U nekima od tih predmeta sud određuje prekid a da je potpuno nejasno zbog kojih razloga ili da za to uopće nisu postojali razlozi u smislu navedene odredbe, nakon čega se u spisu ne postupa i po nekoliko godina, ili da se u spisu ne postupa po nekoliko godina i nakon što su otpali razlozi zbog kojih je prekid bio određen.

Tako na primjer, u spisu P-510/16 (postupak započeo 2007. godine) prekid postupka je bio određen do pravomoćnog okončanja postupka u predmetu Trgovačkog suda u Osijeku, i postupak je bio u prekidu od rujna 2009. godine pa do veljače 2017. godine – dakle, punih sedam godina i pet mjeseci (?), iako nije jasno o kojem se je to pitanju odlučivalo u navedenom premetu Trgovačkog suda u Osijeku a koje bi predstavljalo prethodno pitanje za predmetnu parnicu. Naime, iz stanja spisa ne proizlazi da bi tužitelj glede utužene novčane tražbine bio u bilo kakvom obvezno pravnom odnosu spram tuženika već tužitelj traži isplatu za isporučenu robu (šećerna repa) legitimirajući se kao njen punopravni vlasnik, tj. kao osoba koja je to vlasništvo stekla u postupku osiguranja tražbine prijenosom vlasništva (fiducijarnog osiguranja). Ako je tužitelj doista punopravni vlasnik te robe, za što se legitimira ispravom javnog bilježnika, tada njegovo pravo tražiti isplatu za tu robu od tuženika ne ovisi od toga da li tražbina koja je bila predmet fiducijarnog osiguranja postoji ili ne postoji, tj. da li je namirena te u kojem djelu je namirena, a što je predmet odlučivanja u navedenom postupku koji se vodi pred Trgovačkim sudom u Osijeku, što znači da se u tom postupku uopće ni ne odlučuje o pitanju koje je prethodno pitanje za predmetnu parnicu.

U predmetu P-104/16 (radni statusni spor, započeo 2008. godine), prekid postupka je određen 24. travnja 2009. godine do pravomoćnog okončanja kaznenog postupka protiv tužitelja kao radnika tuženika. Taj kazneni postupak je vođen pred istim sudom (Općinski sud u Virovitici) i pravomoćno je okončan 14. rujna 2009. godine (nepunih pet mjeseci po određivanju prekida) donošenjem oslobađajuće presude čime su se stekli uvjeti za nastavak prekinutog postupka no sud je rješenje o nastavku postupka donio tek 25. studenog 2016. godine – dakle, nakon više od sedam godina od stjecanja uvjeta za nastavak postupka, što znači da se punih sedam godina bez ikakvih opravdanih razloga nije ništa radilo iako je riječ o sporu koji je inače po svojoj prirodi hitan. Istina, ovome su doprinijele i same stranke (tužitelj) time što nije izvijestio sud o okončanju kaznenog postupka, no to ne može opravdati sud da ne provjerava da li je završen predmet do čije pravomoćnosti je određen prekid, to tim više s obzirom da je riječ o hitnom predmetu. Osim toga, i nakon što je stranka (tužitelj) predložila nastavak postupka 18. srpnja 2014. godine, sudu je bilo potrebno više od dvije godine da donese rješenje o nastavku postupka za što nije pronađen nijedan opravdan razlog.

Nadalje, u predmetu P-140/18 (postupak započeo 2008. godine) nakon što je donio rješenje o obustavi postupka u odnosu na jednog od dva tuženika zbog njegova prestanka postojanja, sud dana 14. veljače 2012. godine određuje prekid postupka do pravomoćnosti rješenja o obustavi postupka – i po tom rješenju je postupak bio u prekidu sve do 14. ožujka 2018. godine, dakle punih šest godina u kojem vremenskom razdoblju se na predmetu nije ništa radilo iako za to nisu postojali nikakvi opravdani razlozi. Sud ovdje pogrešno primjenjuje odredbu čl. 215.b ZPP-a kada određuje prekid postupka, a osobito kada prekid određuje i u odnosu na tuženika glede kojeg nisu nastupile zakonom propisane pretpostavke za prekid. U konkretnom slučaju sud je eventualno trebao zastati s postupkom dok rješenje o obustavi ne bude uručeno nadležnom državnom odvjetništvu i protivnoj strani i dok ne postane pravomoćno a ne, određivanjem prekida postupka, obustaviti svaki rad na predmetu punih šest godina.

Konačno, u predmetu broj P-5/17 (postupak započeo 2008. godine) sud određuje prekid postupka do donošenja odluke Vrhovnog suda RH-a o izjavljenoj reviziji protiv pravomoćne odluke u drugom predmetu između drugih stranaka (?), tj. dok se revizijski sud ne izjasni o prigovoru zastare u drugom istovrsnom predmetu. Dakle, u ovom predmetu uopće nije bilo mjesta određivanju prekida postupka na temelju odredbe čl. 213. ZPP-a, a s obzirom na istaknuti prigovor zastare tražbine predmet je odavno trebao biti završen.

Osim navedenog uočene su i još neke druge nepravilnosti u postupanju suca koje također produljuju vođenje postupka, pa tako na primjer, u predmetu P-504/10 (postupak započeo 2010. godine) sud dostavlja cjelokupni spis ustanovi za vještačenja da se očituje o specijalnosti vještaka koji bi proveo vještačenje, umjesto da donese rješenje o vještačenju koje povjerava određenoj ustanovi, da u tom rješenju odredi predmet vještačenja i zadatak vještaka, a na temelju kojeg rješenja će ustanova odrediti osobe vještaka i istovremeno provesti potrebno vještačenje. Na ovakve nepravilnosti u određivanju i provedbi vještačenja ukazano je i prilikom posljednjeg instruktivnog pregleda suda. U predmetu P-514/12 (postupak započeo 2012. godine) nakon što je 30. prosinca 2015. godine dostavljen sudu nalaz i mišljenje vještaka, i iako je sud strankama dodijelio rok od 15 dana za očitovanje na taj nalaz i mišljenje, prvu iduću radnju (ročište za glavnu raspravu) sud poduzima tek 18. svibnja 2017. godine – dakle, nakon više od jedne godine iako za to nisu postojali nikakvi opravdani razlozi, a slične nepravilnosti utvrđene su i u predmetu P-498/13 (postupak započeo 2013. godine) jer je zadnja radnja (ročište) u postupku poduzeta još 23. rujna 2015. godine – što znači da se na predmetu ne radi dulje od dvije i pol godine za što također nema nikakvih opravdanih razloga. I na ovakve propuste u radu suda ukazano je i prilikom posljednjeg instruktivnog pregleda.

(…)

ZAKLJUČAK

Pregledom rada sudaca Općinskog suda u Virovitici i Stalne službe u Slatini utvrđeno je da suci pravilno primjenjuju postupovne propise, uglavnom kontinuirano rade na predmetima pa su razlozi dugotrajnosti postupka objektivne prirode, jer neriješeni predmeti, a koji su bili predmet pregledom su složeni predmeti, osim toga u pojedinim predmetima postoje procesne zapreke za nastavak postupka, jer je postupak prekinut, međutim u pojedinim predmetima mogao bi se ubrzati rad, jer je postupak prekinut iako za to nisu bile ispunjene zakonske pretpostavke, te pravilnom primjenom odredaba Zakona o parničnom postupku treba onemogućiti strankama da zloupotrebljavaju svoja procesna ovlaštenja, kao npr. odgađanje pripremnih ročišta, odgađanje ročišta zbog pokušaja nagodbe i po nekoliko puta, određivanje dopunskih vještačenja i ponovnog vještačenja iz razloga što rješenjem kojim je određeno vještačenje nije konkretno dan zadatak vještaku.

Preporuča se da u radu suci daju prednost predmetima koji su im dodijeljeni iz referade bivše sutkinje D. Mihelčić, te da više pozornosti obrate na rad sudskog ovršitelja, jer neki od ovršnih predmeta nepotrebno stoje kod sudskog ovršitelja.

Što se tiče naplate sudskih pristojbi ponovo se upozorava suce da o tome svakako treba voditi računa, a uočeno je da u pojedinim spisima sudac to nije kontrolirao i neposredno prije pregleda donesena su rješenja o plaćanju sudske pristojbe.«

5) Osporena odluka DSV-a

22. Osporenom odlukom DSV-a imenovani su za suce Županijskog suda u Zagrebu Renata Đaković Vranković, Ines Kovačević, Tihana Marija Miladin (sutkinje Općinskog građanskog suda u Zagrebu) i Vjeran Blažeković (sudac Općinskog kaznenog suda u Zagrebu).

U izreci osporene odluke DSV-a navedeno je:

»I/ Za sutkinje Županijskog suda u Zagrebu imenuju se

1. Renata Đaković Vranković, sutkinja Općinskog građanskog suda u Zagrebu,

2. Ines Kovačević, sutkinja Općinskog građanskog suda u Zagrebu,

3. Tihana Marija Miladin, sutkinja Općinskog građanskog suda u Zagrebu i

II/ Imenovane kandidatkinje stupit će na dužnost 13. srpnja 2018.

III/ Pravni učinci odluke iz stavka I. odgađaju se do slijedećeg dana nakon dana polaganja prisege.

IV/ Za suca Županijskog suda u Zagrebu imenuje se

4. Vjeran Blažeković, sudac Općinskog kaznenog suda u Zagrebu.

V/ Imenovani kandidat stupit će na dužnost 1. rujna 2018.«

U obrazloženju osporene odluke DSV-a navedeno je:

»U ponovljenom postupku Vijeće je uzelo u obzir prijave kandidata … Renate Đaković Vranković, sutkinje Općinskog građanskog suda u Zagrebu, … Jasne Gažić Ferenčina, sutkinje Općinskog građanskog suda u Zagrebu, … Jadranke Kos, sutkinje Županijskog suda u Velikoj Gorici, … Ines Kovačević, sutkinje Općinskog građanskog suda u Zagrebu, … Tihane Marije Miladin, sutkinje Općinskog građanskog suda u Zagrebu, … Katarine Petrović, sutkinje Općinskog suda u Virovitici, … Silvije Sunčane Stubičar, sutkinje Općinskog građanskog suda u Zagrebu, …

(…)

Na temelju članka 55. stavak 1. ZDSV-a Vijeće je uzelo u obzir ocjene obnašanja sudačke dužnosti a koje je u prethodno provedenom postupku dostavilo sudačko vijeće Županijskog suda u Zagrebu, sudačko vijeće Županijskog suda u Velikoj Gorici, sudačko vijeće Županijskog suda u Bjelovaru, sudačko vijeće Županijsko suda u Varaždinu, sudačko vijeće Županijskog suda u Šibeniku, sudačko vijeće Županijskog suda u Karlovcu, sudačko vijeće Županijskog suda u Sisku i sudačko vijeće Visokog upravnog suda Republike Hrvatske, za suce koji su podnijeli prijavu na oglas.

Sudačko vijeće ocijenilo je suce prema sljedećim mjerilima: je li sudac donio broj odluka koje je trebao donijeti na temelju okvirnih mjerila za rad sudaca, je li sudac poštovao rokove za donošenje i izradu odluka, kakve su odluke donesene povodom pravnih lijekova (potvrđene, ukinute ili preinačene) kao i druge aktivnosti, postupke te okolnosti koje omogućuju što potpuniju ocjenu rada sudaca.

Sudačko vijeće Županijskog suda u Zagrebu ocijenilo je … za Vjerana Blažekovića utvrdilo je 135 boda, … za Renatu Đaković Vranković utvrdilo je 128 bodova … za Jasnu Gažić Ferenčina utvrdilo je 135 bodova … za Ines Kovačević utvrdilo je 138 bodova … za Tihanu Mariju Miladin utvrdilo je 128,5 bodova … za Silviju Sunčana Stubičar utvrdilo je 103,5 bodova …

Sudačko vijeće Županijskog suda u Velikoj Gorici ocijenilo je … za Jadranku Kos utvrdilo je 145 bodova …

Sudačko vijeće Županijskog suda u Bjelovaru ocijenilo je Katarinu Petrović i utvrdilo 146 bodova...

(…)

S kandidatima je u prethodno provedenom postupku proveden strukturirani razgovor sukladno članku 5. i 8. Pravilnika o vrednovanju kandidata u postupku imenovanja sudaca (‘Narodne novine’ 93/13 dalje – Pravilnik).

S obzirom da članovi Vijeća, nakon obavljenog razgovora s kandidatima, nisu postigli suglasnost oko konačnog broja bodova za kandidate pristupilo se zajedničkom i pojedinačnom vrednovanju kandidata. Na zajedničkom vrednovanju kandidata, sukladno članku 8. stavak 4. Pravilnika, članovi Vijeća su još jednom raspravljali o kvalitetama kandidata te su većinom glasova prisutnih članova odlučili da su kandidati … Vjeran Blažeković … Renata Đaković Vranković … Jasna Gažić Ferenčina … Jadranka Kos … Ines Kovačević …Tihana Marija Miladin … Katarina Petrović … osobito prikladni da udovolje zahtjevima mjesta za koje su se javili, te su stoga ocijenjeni s 10 bodova svaki, a kandidati … Silvija Sunčana Stubičar … ocjenjeni su s 5 bodova.

Nakon zajedničkog vrednovanja, sukladno članku 8. stavak 5. Pravilnika, svaki član Vijeća ocijenio je kandidate, vrednujući ih suglasno članku 8. stavak 1. Pravilnika, te su kandidati od mogućih 0 do 10 bodova ostvarili slijedeći prosječan broj bodova: … Vjeran Blažeković 8,4 boda … Renata Đaković Vranković 8,8 bodova … Jasna Gažić Ferenčina 6,0 bodova … Jadranka Kos 5,1 bod … Ines Kovačević 6,3 boda … Tihana Marija Miladin 7,9 bodova … Katarina Petrović 5,7 bodova … Silvija Sunčana Stubičar 5,6 bodova …

Broj bodova kandidata ostvaren na razgovoru, sukladno članku 8. stavak 6. Pravilnika, čini zbroj bodova ostvaren na zajedničkom i pojedinačnom vrednovanju kandidata.

Na temelju svih navedenih kriterija broj bodova ostvaren zajedničkim i pojedinačnim vrednovanjem za … Vjerana Blažekovića 18,4 bodova …Renatu Đaković Vranković 18,8 bodova … Jasnu Gažić Ferenčina 16,0 bodova … Jadranku Kos 15,1 bod …, Ines Kovačević 16,3 boda … Tihanu Mariju Miladin 17,9 bodova … Katarinu Petrović 15,7 bodova … Silviju Sunčanu Stubičar 10,6 bodova …

Na temelju članka 55. stavak 2. ZDSV-a i članka 18. stavak 2. Pravilnika Vijeće je sastavilo listu prvenstva kandidata prema redoslijedu ukupno ostvarenih bodova u postupku vrednovanja:

1. Katarina Petrović, sutkinja Općinskog suda u Virovitici, – 161,7

(…)

3. Jadranka Kos, sutkinja Županijskog suda u Velikoj Gorici, – 160,1

(…)

22. Ines Kovačević, sutkinja Općinskog građanskog suda u Zagrebu, – 154,3

(…)

28. Vjeran Blažeković, sudac Općinskog kaznenog suda u Zagrebu, – 153,4

(…)

42. Jasna Gažić Ferenčina, sutkinja Općinskog građanskog suda u Zagrebu, – 151,0

(…)

67. Renata Đaković Vranković, sutkinja Općinskog građanskog suda u Zagrebu, – 146,8

(…)

69. Tihana Marija Miladin, sutkinja Općinskog građanskog suda u Zagrebu, – 146,4

(…)

99. Silvija Sunčana Stubičar, sutkinja Općinskog građanskog suda u Zagrebu. -114,1

(…)

U ponovljenom postupku Vijeće je za suce Županijskog suda u Zagrebu imenovalo Ines Kovačević (s ukupno ostvarenih 154,3 boda), Vjerana Blažekovića (s ukupno ostvarenih 153,4 boda), Renatu Đaković Vranković (s ukupno ostvarenih 146,8 bodova) te Tihanu Mariju Miladin (s ukupno ostvarenih 146,4 boda).

Imenovana sutkinja Ines Kovačević ostvarila je manji broj bodova od sudaca Katarine Petrović, Jadranke Kos... Imenovani sudac Vjeran Blažeković ostvario je manji broj bodova od prethodno navedenih sudaca … Imenovana sutkinja Renata Đaković Vranković ostvarila je manji broj bodova od prethodno navedenih sudaca te sudaca … Jasne Gažić Ferenčina dok je imenovana sutkinja Tihana Marija Miladin ostvarila manji bodova od prethodno navedenih sudaca... Obzirom da na listi prvenstva imenovani suci zauzimaju niže mjesto, treba napomenuti da je takav položaj kandidata na listi prvenstva posljedica male razlike u ostvarenim bodovima, koja u konkretnom slučaju ne ukazuje na stvarnu razliku u kvaliteti u korist sudaca koji su na listi prvenstva ostvarili više bodova.

(...)

Međutim, prema pravnom shvaćanju ovog Vijeća ove odredbe ne treba shvatiti kao bezuvjetan nalog za imenovanje onih kandidata koji na listi prvenstva zauzimaju najviša mjesta već kao obvezu da se prilikom donošenja odluke o imenovanju, kao bitan čimbenik na kojem treba graditi odluku, uzme u obzir lista prvenstva tj. broj ostvarenih bodova kao osnova kojoj se dodaju saznanja o prednostima i nedostacima kandidata koji nisu obuhvaćeni ocjenom sudačkog vijeća, niti ih je moguće pouzdano uočiti u razgovoru s članovima Vijeća (primjerice, sposobnost prenošenja znanja i iskustva vježbenicima i savjetnicima, sposobnost kvalitetnog samostalnog rješavanja složenih pravnih problema, uloga koju kandidat ima u svojoj radnoj sredini prilikom zauzimanja pravnih shvaćanja na sjednicama odjela i općim sjednicama itd.)

(…)

Odredba članka 55. stavak 3. ZDSV-a propisuje da je Vijeće dužno odluku o imenovanju utemeljiti na listi prvenstva (pri čemu riječ 1397967985temelj’ označava polazište, osnovu na kojoj se nešto gradi, a ne dovršenu cjelinu), što znači da ona predstavlja osnovu za donošenje odluke o imenovanju, ali da tako sastavljena ne isključuje da se u sliku o kandidatima uvedu i ona njihova svojstva koja su važna (pa i odlučna) za obnašanje određene sudačke dužnosti a nisu obuhvaćena sustavom u kojem nastaje lista prvenstva.

Prema tome, lista prvenstva nema snagu kogentnog diktata po kojem bi konačna odluka o imenovanju bila određena redoslijedom kandidata na toj listi.

Kao što je već navedeno, odlukom Ustavnog suda od 22. svibnja 2018. ukinuta je odluka Vijeća od 20. listopada 2017. u dijelu kojim su za sutkinje Županijskog suda u Zagrebu imenovane Ines Kovačević, Renata Đaković Vranković i Tihana Marija Miladin. Ustavni sud zaključio je da je ‘u osporenom dijelu odlukom DSV-a podnositeljici povrijeđeno pravo na dostupnost pod jednakim uvjetima svakog radnog mjesta i dužnosti zajamčenog člankom 54. stavkom 2. Ustava u njegovom postupovnom aspektu, u vezi s pravom na pravično suđenje zajamčenim člankom 29. stavkom 1. Ustava’. Ustavni sud očito smatra da je DSV sud u smislu članka 29. stavak 1. Ustava RH, a postupak imenovanja sudaca smatra suđenjem (?!).

Imajući u vidu razliku u postignutim bodovima podnositeljice ustavne tužbe i imenovanih sutkinja (ta razlika iznosi 14,9, 15,3 i 7,4) Ustavni sud ocjenjuje da ta razlika nije ‘ni mala ni neznatna’. S druge strane, DSV se drži samoograničenja da mogu biti izabrani samo oni suci koji su na listi prvenstva unutar 10% najvećeg broja bodova u odnosu na prvog na listi jer smatra da 1397967985razliku’ treba dovesti u relaciju s ukupnim brojem bodova. Na taj način je ‘mala i neznatna razlika’ bitno transparentnije određena od pukog pozivanja na brojeve – naime, razlika koja predstavlja jedan bod je (u postotku, odnosno relativno) velika u sustavu u kojem se može ostvariti ukupno pet bodova dok je neznatna u sustavu u kojem se može ostvariti ukupno 100 bodova.

(…)

DSV primjećuje da svoju ocjenu o značenju razlike u bodovima Ustavni sud ne obrazlaže premda se radi o jednom od ključnih problema za donošenje odluke u ovom postupku, pa odluka Ustavnog suda ima isti nedostatak kojeg pripisuje odlukama Vijeća.

U čemu se u konkretnom slučaju sastoji povreda prava na dostupnost pod jednakim uvjetima svakog radnog mjesta i dužnosti ‘u postupovnom aspektu’ nije potpuno razumljivo u odluci Ustavnog suda, jer nije vidljivo u pogledu kojih uvjeta je podnositeljica ustavne tužbe oštećena ili diskriminirana.

(…)

S obzirom na ocjenu Ustavnog suda o značenju razlike u postignutim bodovima između kandidata, Vijeće mora istaknuti da ocjena značenja kvantitativne vrijednosti (razlika u bodovima) mora biti rezultat poznavanja konteksta. Dakle, treba poznavati predmet numeričkog ocjenjivanja (sudački rad i prikladnost određene osobe za određenu dužnost) i sustav ocjenjivanja u njegovim pozitivnim dometima i nedostacima.

(…)

Vijeće je tijelo koje se sastoji od sedam sudaca, dva sveučilišna profesora i dva zastupnika u Saboru RH, dakle, od osoba od kojih je barem velika većina dobro upućena u to što je sudački rad i koliko su male mogućnosti da se kvaliteta tog rada izrazi u brojevima.

Iz neposrednog iskustva članovima Vijeća je poznato da se razlike od 15 do 20 bodova, pa i više, mogu postići kalkuliranjem u radu, baveći se pretežno radom na jednostavnijim predmetima koje je lakše završiti, a i statistički rezultati koji se odnose na ishod u postupcima povodom pravnih lijekova protiv takvih presuda su povoljniji. Osim toga, suci ne rade na istim vrstama predmeta niti u istim uvjetima, a sustav ocjenjivanja sudaca ne obuhvaća sva mjerila i kriterije koje po prirodi stvari treba imati u vidu.

Poznavajući, dakle, način na koji se suce ocjenjuje i shvaćajući nemogućnost utvrđivanja kvalitete intelektualnog rada isključivo putem kvantitativnih pokazatelja, Vijeće postupa u skladu sa svojim shvaćanjem da razlika u bodovima od 10% nema a priori posebno značenje, odnosno da se može smatrati malom. Pri tomu ima u vidu da bi razlika između ocjene 4 i 5, primjerice tijekom studija, bila dvostruko veća (20%).

(...)

Razmatrajući djelovanje Vijeća u postupku napredovanja sudaca na drugostupanjske sudove i Vrhovni sud Republike Hrvatske treba imati u vidu veliku izjednačenost kandidata (svi imaju odgovarajuće obrazovanje i radno iskustvo), te veći broj relevantnih čimbenika o kojima ovisi izbor. Kandidati u odnosu na propisana mjerila i kriterije međusobno imaju prednost u nekim mjerilima i kriterijima a drugi kandidati u drugim čimbenicima, pa izbor ovisi o tome na koju prednost ili koji nedostatak kandidata određeni član Vijeća stavi akcent. Takve suptilne razlike u kvalitetama kandidata dovode do toga da izbor pojedinog člana Vijeća, u skladu s njegovim diskrecijskim ovlastima, često ovisi o njegovom općem dojmu o kandidatu (kandidatima) s minimalnom mogućnošću racionalno neoborivog obrazlaganja, pa je u takvim situacijama izbor određenih kandidata lako moguće relativizirati pozivajući se na kvalitete drugih kandidata.

U takvim čestim slučajevima, kakav je i konkretni slučaj, pokušaj da se postigne neoboriva racionalna argumentacija nerijetko završava karikaturalnim ishodom.

Treba imati u vidu i to da članovi Vijeća tijekom vijećanja koje prethodi glasovanju nisu dužni iznositi svoje mišljenje o kandidatima i razloge zbog kojih su se odlučili za određene kandidate, dakle, članovi Vijeća često imaju različite razloge za imenovanje određenih sudaca.

S obzirom na mnogobrojnost kandidata i osoba koje o njihovom napredovanju odlučuju, iznošenje jedinstvenog mišljenja o razlozima imenovanja, makar i između onih koji su jednako glasovali; često je nemoguće.

Državno sudbeno vijeće je kolektivno tijelo i nema jedan um, pa je jedinstveno mišljenje na kojem se temelji određena odluka Vijeća često nemoguće postići, a zbog već iznesenih razloga ponekad izostaje i očitovanje određenih članova Vijeća o tome zbog čega su se opredijelili za određenog kandidata.

U kontekstu prethodno navedene nemogućnosti vrednovanja kvalitete sudačkog rada isključivo brojevima Vijeće primjećuje kako je, primjerice Županijski sud u Bjelovaru proveo nadzor nad radom Općinskog suda u Virovitici na temelju odluke predsjednika Županijskog suda u Bjelovaru od 13. travnja 2018. Nadzorom je uočeno više nedostataka u radu sutkinje Katarine Petrović (neosnovano donošenje rješenja o prekidu postupka, izostanak rada na nekim predmetima dulje vrijeme, neodgovarajuća primjena propisa o vještačenju), a ta sutkinja se u ovom postupku nalazi na čelu liste prvenstva koja se sastoji od 99 sudaca, sa 161,7 bodova od mogućih 170 bodova.

Dakako, ovakve nedostatke moguće je pronaći i kod nekih drugih kandidata, moguće i kod onih izabranih, ali ovaj primjer ilustrira površnost i ograničenu vrijednost sustava ocjenjivanja sudaca brojevima, a govori i o tome kamo se stiže ako se pretjeruje s analitikom i pokušajem da se izbor između izjednačenih kandidata opravdava hiperracionalnim pristupom.

Shvaćanje o odlučnom značaju postignutih bodova, zbog čega bi odstupanje od liste prvenstva koja se izrađuje na temelju bodova trebalo posebno obrazlagati, temelji se na nedovoljnom poznavanju sustava ocjenjivanja sudaca i njegovih nedostataka u odnosu na karakter sudačkog rada.

Imajući u vidu sve izneseno, Vijeće ne smatra da bi problem obrazlaganja izbora sudaca u postupcima napredovanja trebalo riješiti eksplicitno usporedbom izabranih kandidata s ostalim kandidatima po svim mogućim relevantnim mjerilima i kriterijima, jer takvi bi pokušaji doveli samo do prividne transparentnosti i stvarne nerazumljivosti i proturječnosti razloga. U ovom konkretnom slučaju većina članova Vijeća smatra za izabrane kandidate, premda je razlika između njih i ostalih kandidata mala, da više udovoljavaju relevantnim kriterijima koji se uzimaju u obzir pri izboru.

Vijeće također ne smatra da bi problem trebalo riješiti nekritičkim pohvalama imenovanih kandidata i pretjeranim pokudama kandidata koji nisu imenovani. Međutim, prilikom donošenja odluke o imenovanjima uzeto je u obzir i to da su, prema saznanjima članova Vijeća kandidatkinje Renata Đaković Vranković, Ines Kovačević i Tihana Marija Miladin, za vrijeme obnašanja dužnosti sudaca Županijskog suda u Zagrebu (nakon odluke o imenovanju koje je ukinuto odlukom Ustavnog suda) postizale vrlo solidan učinak. Za kandidatkinju Renatu Đaković Vranković uzet je u obzir uspješan rad na Vrhovnom sudu Republike Hrvatske, a za kandidatkinju Ines Kovačević njeno djelovanje kao suca specijaliziranog za područje obiteljskog prava.

(...)

Iako je u ponovljenom postupku i imenovani sudac Vjeran Blažeković ostvario manji broj bodova u odnosu na kandidate Jadranku Kos,... koji su također bili kandidati za kazneni odjel Županijskog suda u Zagrebu, Vijeće u odnosu na odluku o imenovanju Vjerana Blažekovića ističe da je razlika u bodovima između imenovanog suca Vjerana Blažekovića (153,4) u odnosu na ostale kandidate, pa čak i kandidatkinju Jadranku Kos, koja se sa 160,1 bodova nalazi na čelu liste prvenstva za kazneni odjel Županijskog suda u Zagrebu, takva da se na temelju tako male razlike u bodovima ne može zaključiti da između imenovanog suca i kandidatkinje Jadranke Kos postoji (i) stvarna razlika u kvaliteti u njezinu korist.

S tim u vezi potrebno je naglasiti da je za razliku od imenovanog kandidata Vjerana Blažekovića kandidatkinja Jadranka Kos već sutkinja županijskog suda (Županijskog suda u Velikoj Gorici), koju činjenicu je Vijeće također uzelo u obzir prilikom donošenja odluke o imenovanju. Naime, navedena okolnost svakako može biti i prednost, jer bi u slučaju imenovanja kandidata koji već obnaša dužnost suca županijskog suda, tom sucu bilo potrebno kraće vrijeme prilagodbe na novoj sudačkoj dužnosti, a iskustvo koje je on već stekao obnašajući dužnost suca tog stupnja svakako bi bila korisna i za sud i za stranke. Međutim, s druge strane, u tom slučaju ostalo bi upražnjeno mjesto suca na Županijskom sudu u Velikoj Gorici, što bi moglo privremeno, do imenovanja novog suca, moglo uzrokovati poremećaj u radu tog suda. Osim što bi navedena odluka mogla uzrokovati konkretne probleme na sudu na kojem kandidatkinja Jadranka Kos već obnaša dužnost županijskog suca, takva bi odluka moguće potaknula i druge suce na isto postupanje, pa bi takva praksa (imenovanja sudaca na drugi sud istog stupnja) mogla u izvjesnoj mjeri imati destabilizirajući učinak. Ovakve slučajeve, po ocijeni Vijeća treba rješavati trajnim premještajem u smislu prethodno citirane odredbe članka 61.a ZDSV-a.«

III. PRIGOVORI PODNOSITELJICA

a) Prigovori istaknuti u ustavnoj tužbi Jasne Gažić Ferenčina

23. U ustavnoj tužbi Jasna Gažić Ferenčina istaknula je (pri citiranju sadržaja izostavljen je poseban način označavanja teksta):

»Podnositeljica ustavne tužbe smatra da osporena odluka ne sadrži jasne, nedvosmislene i logične razloge u svome obrazloženju.

Prvenstveno su izostali razlozi o tome zbog čega su kandidati pod rednim brojevima 22., 67. i 69. liste prvenstva koju je sastavilo DSV prema redoslijedu ukupno ostvarenih bodova u postupku vrednovanja, kvalitetniji od svih drugih kandidata, i koje su to prednosti tih kandidata u usporedbi sa svim drugim kandidatima, koje su za DSV bile odlučujuće i presudne za izbor i imenovanje upravo tih kandidata za suce Županijskog suda u Zagrebu.

Pri tome se prihvaća argumentacija iz osporavane odluke da lista prvenstva nema snagu kogentnog diktata po kojem bi konačna odluka o imenovanju bila određena redoslijedom kandidata na toj listi. Po stavu podnositeljice ustavne tužbe, niti razlika u bodovima nema značaj koji joj se pridaje. No, u postupku napredovanja potrebno je obrazložiti izbor kandidata usporedbom izabranih kandidata s ostalim kandidatima po relevantnim mjerilima i kriterijima koji bi doprinijeli transparentnosti procesa odlučivanja ili barem isticanjem i obrazlaganjem onih kvalitativnih prednosti izabranih kandidata koje su bile odlučne za njihov izbor. U osporavanoj odluci se tek spominje (str.14., odlomak 2.) da je za kandidatkinju Renatu Đaković Vranković uzet u obzir uspješan rad na Vrhovnom sudu (iako se ovaj kriterij vrednuje po čl. 10. Metodologije te se može ostvariti najviše 3 boda s osnova upućivanja na rad u viši sud), a za kandidatkinju Ines Kovačević uzeto je u obzir njezino djelovanje kao suca specijaliziranog za područje obiteljskog prava. To su jedini konkretni razlozi navedeni u odluci a koji se odnose na obrazloženje izbora konkretnih kandidata.

(…)

Nije sporno da su člankom 121. Ustava DSV-u povjerene određene diskrecijske ovlasti u odlučivanju o imenovanju sudaca.

No, granice diskrecijskih ovlasti DSV-a određene su člankom 121. stavcima 2. i 3. Ustava, kojim je propisano da ono samostalno odlučuje u skladu s Ustavom i zakonom i na temelju kriterija propisanih zakonom.

(…)

Prema tome, odluke DSV-a o imenovanju sudaca potpadaju pod doseg prava na obrazloženu odluku, kao sastavnog dijela prava na pravično suđenje zajamčenog člankom 29. stavkom 1. Ustava, odnosno DSV ima obvezu u obrazloženju tih odluka iznijeti kriterije i razloge kojima se rukovodio pri imenovanju sudaca. Time se ne umanjuje Ustavom propisana samostalnost i neovisnost DSV-a.

(…)

Podnositeljica smatra da osporena odluka DSV-a nije obrazložena na način koji zadovoljava standarde prava na pravično suđenje zajamčenog člankom 29. stavkom 1. Ustava odnosno da je njome povrijeđeno pravo podnositeljice na dostupnost pod jednakim uvjetima svakog radnog mjesta i dužnosti zajamčeno člankom 54. stavkom 2. Ustava.

(…)

Ono što je također izostalo su konkretni razlozi zbog kojih su određeni kandidati ocijenjeni kao najbolji izbor.

(…)

Sljedeće što podnositeljica ustavne tužbe ističe kao netransparentno iz osporavane odluke jest da nigdje nije naveden sadržaj pitanja i odgovora u pogledu stručnih karakteristika koje se sukladno čl. 8. st. 1. Pravilnika o vrednovanju kandidata u postupku imenovanja sudaca razmatraju i vrednuju na strukturiranom razgovoru. Pri tome bi se vidjelo da li su pitanja kandidatima postavljena sukladno Pravilniku ili su postavljena izvan tog okvira (hipotetska pitanja itd.) te koje odgovore su kandidati dali.

Za primijetiti je da DSV prilikom objašnjavanja konteksta nemogućnosti vrednovanja kvalitete sudačkog rada isključivim brojevima iznosi kako je proveden nadzor nad radom Općinskog suda u Virovitici na temelju odluke predsjednika Županijskog suda u Bjelovaru od 13. travnja 2018. kojim nadzorom je uočeno više nedostataka u radu sutkinje Katarine Petrović, a sutkinja se u ovom postupku nalazi na čelu liste prvenstva koja se sastoji od 99 sudaca. Za zaključiti je da je DSV uzeo u obzir i rezultate provedenog nadzora prilikom donošenja osporavane odluke, a ne ocjenu sudačkog vijeća i bodove ostvarene na strukturiranom razgovoru, kada je odlučio ne izabrati tu kandidatkinju.

S druge strane, izabranim kandidatkinjama uzeto je u obzir da su za vrijeme obnašanja dužnosti sudaca Županijskog suda u Zagrebu (nakon odluke o imenovanju koje je ukinuto odlukom Ustavnog suda) postizale vrlo solidan učinak.

Drugi kandidati koji nisu izabrani nisu imali priliku pokazati svoje učinke na toj dužnosti, pa se onda ne može izabranim kandidatima kao prednost uzimati rezultati rada na dužnosti na koju drugi kandidati nisu imali mogućnosti pristupiti, u čemu se ogleda diskriminacija obzirom na radnu poziciju.

Ponavlja se da u obrazloženju osporene odluke DSV-a nisu izneseni i obrazloženi razlozi iz kojih bi bilo razvidno koje je kriterije utvrđene zakonom te stručne kvalitete DSV vrednovao i na temelju kojih je utvrdio da, u odnosu na podnositeljicu ustavne tužbe ali i druge neizabrane kandidate, izabrane kandidatkinje u većoj mjeri ispunjavaju uvjete za imenovanje za sutkinje Županijskog suda u Zagrebu. Nije razvidno na temelju kojih kriterija je DSV odlučio da se od imenovanih kandidatkinja ‘u najvećoj mjeri može očekivati da će uspješno, stručno, savjesno, pošteno i nepristrano obnašati sudačku dužnost’ (str. 14., odlomak 3. obrazloženja).«

b) Prigovori istaknuti u ustavnoj tužbi Jadranke Kos

24. Jadranka Kos u svojoj je ustavnoj tužbi istaknula (pri citiranju sadržaja izostavljen je poseban način označavanja teksta):

»Iako Ustavni sud u svojoj Odluci U-III-5074/2017 od 22. svibnja 2018. nalaže DSV-u da svoje Odluke obrazlaže poštujući Ustavom zajamčena prava temeljnih sloboda, među kojima je i pravo na obrazloženu Odluku sa obrazloženjem stručnih kvaliteta koje daju prednost jednom kandidatu pred drugim, DSV ne prihvaćajući ovakav pravni standard istaknut u Odluci Ustavnog suda zaključuje da je DSV kolektivno tijelo i ‘...nema jedan um...’ te da Odluke donosi glasovanjem svojih članova, a prije kojeg glasovanja ‘... članovi vijeća nisu dužni iznijeti svoje mišljenje o kandidatima i razloge zbog kojih su se odlučili za određenog kandidata...’ i pristupa imenovanju sudaca, konkretno Vjerana Blažekovića, ne navodeći u obrazloženju svoje odluke koja se pobija niti jednu njegovu komparativnu prednost za imenovanje pred predlagateljicom. Dapače, za istaći je da je imenovani kandidat /Vjeran Blažeković/ osim što je ostvario manji broj bodova pri ocjeni dosadašnjih rezultata rada radeći kao sudac općinskog suda, dakle na manje složenim predmetima (10 bodova manje), ima i nakon obavljenog strukturiranog razgovora manje ostvareni ukupni broj bodova (6,7 bodova) u odnosu na podnositeljicu i što ga pozicionira na 29. mjesta Liste prvenstva kandidata.

Iako Ustavni sud u svojoj Odluci U-III-281/2018 od 22. svibnja 2018. koja je također bila osnov za ponavljanje postupka imenovanja četiriju sudaca navodi kako razlika od 7,4 boda među sucima na Listi prvenstva kandidata, po ocjeni Ustavnog suda ‘... nije ni mala ni neznatna...’, te ukazuje na potrebu posebnog obrazlaganja u slučaju izbora kandidata sa manjim brojem bodova, DSV u obrazloženju svoje Odluke govoreći o ovoj bodovnoj razlici u listi prvenstva kandidata između imenovanog suca Vjerana Blažekovića i broja bodova koje sam ostvarila ja, a koja razlika iznosi 6,7 bodova, govori da se radi o ‘... maloj bodovnoj razlici....’ na temelju koje se ‘... ne može zaključivati da između imenovanog kandidata i kandidatkinje Jadranke Kos postoji (i) stvarna razlika u kvaliteti.’. Tako izraženim stavom DSV u svojoj odluci zaključuje kako uopće ne postoji stvarna razlika u kvaliteti, a time niti potreba obrazlaganja razlike u kvaliteti između imenovanog kandidata i mene kao podnositeljice ove Ustavne tužbe, što je suprotno izraženom pravnom stavu u Odluci Ustavnog suda U-III-281/2018 od 22. svibnja 2018.

(…)

U pobijanoj odluci DSV nakon utvrđenja za imenovanog kandidata (Vjerana Blažekovića) u odnosu na mene da razlika u bodovima u moju korist ne znači i stvarnu razliku u kvaliteti u nastavku analizira i zaključuje da okolnost što sam ja već sutkinja županijskog suda bi mi objektivno moglo davati prednost u postupku imenovanja (potrebno kraće vrijeme prilagodbe, već postojeće iskustvo u radu na sudu istog stupnja bi bilo od koristi za sud i stranke), ali zaključujući u nastavku da bi mojim imenovanjem na Županijski sud u Zagrebu ‘.... ostalo upražnjeno mjesto Županijskog suca u Velikoj Gorici, što bi moglo privremeno, do imenovanja novog suca, moglo uzrokovati poremećaj u radu tog suda. Osim što bi navedena Odluka mogla uzrokovati konkretne probleme na sudu na kojem kandidatkinja Jadranka Kos već obnaša dužnost županijskog suca, takva Odluka bi moguće potaknula i druge suce na isto postupanje, pa bi takva praksa (imenovanja sudaca na drugi sud istog ranga) moglo u izvjesnoj mjeri imati destabilizirajući učinak. Ovakve slučajeve, po ocjeni Vijeća treba rješavati trajnim premještajem u smislu prethodno citirane odredbe članka 61.a ZDSV’.

Tako izraženim načelnim stavom DSV isključuje mogućnost/pravo sucima sudjelovanja u natječajima za imenovanje na drugi sud istog ranga, označavajući ovakvu promjenu u radu suca samo kroz mogućnost njegovog trajnog premještaja u smislu čl. 61.a ZoDSV, čime otvoreno diskriminira predlagateljicu u postupku imenovanja na drugi sud istog ranga po raspisanom natječaju, uskraćujući joj pravo na jednakost pred zakonom u odnosu na ostale kandidate sudionike natječaja.

(…)

Izloženo jasno ukazuje da u situaciji kada sudac koji se javio za trajni premještaj na drugi sud nema suglasnosti za trajni premještaj u smislu čl. 61.a ZoDSV-u, o kojoj okolnosti u postupku odlučivanja DSV mora voditi računa kao i o funkcioniraju sudova sa kojih dolaze kandidati koji su aplicirali, ima jedinu mogućnost horizontalnog pomijeranja na drugi sud istog ranga u postupku imenovanja sudaca na taj sud. Naime, u Glavi IV ZoDSV-u propisano je da svim kandidatima mora biti omogućen slobodan pristup natječaju za imenovanje na drugi sud pod jednakim uvjetima, neovisno o tome radi li se o sudu istog ranga ili sudu višeg ranga. U protivnom kandidati sa suda istog ranga jasno su diskriminirani, a što DSV u pobijanoj odluci i eksplicite sugerira. Ova diskriminacija jasno je vidljiva i iz dijela obrazloženja pobijane odluke u kojoj se navodi da imenovani kandidat sa preferencijama za kazneni odjel /Vjeran Blažeković/ ‘nije lošiji’ od kandidatkinje Jadranke Kos, dakle u najmanju ruku jednako je dobar kao i Jadranka Kos, s time da Jadranka Kos ima i u Odluci DSV-a o imenovanju istaknute komparativne prednosti (‘... potrebno kraće vrijeme prilagodbe, već postojeće iskustvo u radu na sudu istog stupnja bi bilo od koristi za sud i stranke...’) i to kao sudac suda istog ranga u odnosu na imenovanog suca Vjerana Blažekovića.

Za istaći je da je Ustavni sud Republike Hrvatske u svojoj Odluci U-III – 555/2015 već ranije izrazio svoj načelni stav da postoji pravo sudaca natjecati se za imenovanje na drugi sud istog ranga te da se sucima ne smije onemogućiti tzv. horizontalno pomjeranje imenovanjem na drugi sud istog ranga.

(…)

Pobijanom Odlukom ponovno mi je povrijeđeno pravo na pravično suđenje mutatis mutandis imenovanjem na sud istog ranga u odnosu na poštivanje postupovnih jamstava određenih zakonom kao garanta pravičnog suđenja te pravo na jednakost stranaka u postupku slobodnog odabira zaposlenja podjednakim uvjetima dostupnosti za svako radno mjesto i dužnost.

(…)

Povredu gore citiranih prava vidim u činjenici:

1. Što DSV u ponovljenom postupku imenovanja sudaca Županijskog suda u Zagrebu nije postupio u skladu sa izraženim pravnim stajalištem Ustavnog suda izraženom u odlukama kojom je ukinuta prethodna Odluka DSV-a o imenovanju sudaca Županijskog suda, a kojim aktima je utvrđena povreda mojih ustavnih prava kao podnositeljice ustavne tužbe.

2. Što je DSV u ponovljenom postupku imenovanja sudaca na Županijski sud u Zagrebu bio diskriminirajući prema meni izražavajući načelni stav da prelazak suca na drugi sud istog ranga treba rješavati kroz čl. 61.a ZoDSV-u, za što je propisan poseban postup natječaja i odlučivanja, uz zakonom određenu obvezu da pri donošenju Odluke DSV vodi računa o opterećenju suda sa kojeg kandidat dolazi, čega nema propisanog u postupku imenovanja na temelju natječaja.

3. Što je DSV odlučivši da imenuje kandidata Vjerana Blažekovića sucem Županijskog suda u Zagrebu postupio potpuno arbitrarno obzirom da nije utvrđena niti obrazložena nijedna njegova kvalitativna razlika kao komparativna razlika u odnosu na mene, već nasuprot tome DSV u Odluci utvrđuje moje komparativne prednosti, te unatoč tome, uz objektivno manji broj bodova na listi prvenstva kandidata sastavljenoj prema rezultatima rada i obavljenom strukturiranom razgovoru s članovima DSV-a, sucem Županijskog suda u Zagrebu imenuje kandidata Vjerana Blažekovića.

4. Što DSV u ponovljenom postupku imenovanja sudaca Županijskog suda u Zagrebu s izraženom preferencijom za kazneni odjel nije postupio u skladu sa zakonom – ZoDSV.«

c) Prigovori istaknuti u ustavnoj tužbi Katarine Petrović

25. U ustavnoj tužbi Katarina Petrović istaknula je (pri citiranju sadržaja izostavljen je poseban način označavanja teksta):

»Podnositeljica ustavne tužbe prvenstveno ukazuje da je Odluka DSV koja se osporava ovom ustavnom tužbom u protivnosti sa izraženim pravnim stajalištem Ustavnog suda Republike Hrvatske u Odluci broj U-III-281/2018 od 22. svibnja 2018. godine. Radi se o tome da je DSV po toj odluci postupilo samo formalno, ignorirajući stajališta Ustavnog suda. I ova nova odluka ‘ne zadovoljava standarde na obrazloženu odluku kao sastavnog dijela prava na pravično suđenje zajamčenog člankom 29. stavkom 1. Ustava.’ To pokazuje ne samo podcjenjivanje Ustavnog suda kao institucije koja jamči poštivanje i primjenu Ustava odnosno štiti ustavnost i zakonitost, nego je ujedno i dokaz da DSV nema valjane i dostavne razloge za svoju odluku.

Prema tome, i ova odluka, kao i ona prethodna, ne sadrži valjane i dostatne razloge da bi se mogla pravno ispitati, a i oni razlozi koji su u njoj navedeni međusobno proturječe, u protivnosti su i sa ostvarenim brojem bodova i utvrđenom listom prvenstva, te u konačnosti i sa Zakonom o državnom sudbenom vijeću, Ustavom Republike Hrvatske i Konvencijom za zaštitu ljudskih prava i temeljnih sloboda. Stoga i ovu odluku shvaćamo kao izraz arbitrarnosti a ne samostalnosti i nepristranosti Vijeća na koju se poziva.

(…)

Sve ono što je podnositeljica ustavne tužbe naznačila kao osnovu za povredu njenih ustavnih prava u tužbi protiv ukinute Odluke DSV i na što je ukazao Ustavni sud u svojoj Odluci, jednako se odnosi i na ovu novu Odluku DSV. To znači da DSV ni u ovoj (novoj) odluci nije dao pravno valjane i dostatne razloge koji bi bili osnova za donošenje pobijane Odluke. Posebno kada je riječ o zakonom utvrđenim kriterijima i stručnim kvalitetama koji predstavljaju temelj za donošenje odluke. Na taj način DSV je zapravo potvrdilo da njegova odluka nije zakonita i da su njome povrijeđena naprijed navedena ustavna prava podnositeljice ove ustavne tužbe. Postupajući na taj način DSV je povrijedio odredbu članka 77. st. 2. Ustavnog zakona o Ustavnom sudu da su tijela čiji je akt ukinut ‘Pri donošenju novog akta... u obvezi su poštovati pravna stajališta Ustavnog suda izražena u odluci kojom je ukinut akt kojim je povrijeđeno ustavno pravo podnositelja tužbe’.

Obrazlažući svoju odluku DSV nije počinilo samo povredu pravnih normi, Ustava i zakona, nego i pravila logike. Tako već na početku supstancijalnog dijela obrazloženja navodi: ‘Obzirom da na listi prvenstva imenovani suci zauzimaju niže mjesto treba napomenuti da je takav položaj kandidata na listi prvenstva posljedica male razlike u ostvarenim bodovima, koja u konkretnom slučaju ne ukazuje na stvarnu razliku u kvaliteti u korist sudaca koji su na listi prvenstva ostvarili više bodova.’ Valjda je položaj kandidata na listi prvenstva posljedica vrednovanja, a ne male razlike u ostvarenim bodovima. Takvim obrazloženjem DSV izravno osporava Odluku Ustavnog suda, što je samo po sebi dovoljno da se utvrdi da je i ovom Odlukom povrijeđeno pravo podnositeljice na dostupnost pod jednakim uvjetima svakog radnog mjesta i dužnosti zajamčenog člankom 54. stavkom 2. Ustava u njegovom postupovnom aspektu, u vezi s pravom na pravično suđenje zajamčeno člankom 29. stavkom 1. Ustava.

No, DSV se ne zadovoljava samo ignoriranjem stajališta Ustavnog suda, nego ih čak i omalovažava. Umjesto da 1397967985shvati’ i prihvati suštinu te odluke, ono s njom paušalno polemizira. Zapravo je zabrinjavajuće što DSV ne zna što znači pravo na pravično (ili pošteno ili fair) suđenje iz članka 29. st. 1. Ustava Republike Hrvatske, pa u obrazloženju svoje odluke jasno i određeno kaže da Ustavi sud ‘očito smatra da je DSV sud u smislu članka 29. stavak 1. Ustava RH, a postupak imenovanja sudaca smatra suđenjem?!)’.

(…)

DSV teoretizira, lamentira oko Metodlogije koju je samo donijelo, ali nikako da navede karakteristike koje imaju imenovane kandidatkinje, a nema ih podnositeljica i na temelju čega i kako je to utvrdilo. Dakle, nikako da prikaže i argumentirano obrazloži tu ‘sliku o kandidatima’ u koju treba uvesti ‘i ona njihova svojstva koja su važna (pa i odlučna) za obnašanje određene sudačke dužnosti a nisu obuhvaćena sustavom u kojem nastaje lista prvenstva,’ (str. 11). Ako DSV nije navelo ta svojstva na konkretan način za svaka od tri sporna imenovanja, nego samo frazom da su samo kvalitetnije, onda se radi o odluci koja ne sadrži razloge o odlučnim činjenicama. Ako već tvrdi da se kvaliteta rada kandidata ne može izraziti u brojevima (str. 12) tj. samo kroz vrednovanje i listu prvenstva, onda je postojao razlog više da opisno, konkretno navede sve prednosti i nedostatke jednog kandidata u odnosu na drugog. Jednako tako da navede izvore (dokaze) za takvu ocjenu. Kako od toga u spornoj Odluci ništa nije navedeno, jednostavno je zaključiti da takvi dokazi ni ne postoje, te da je odluka izraz najobičnijeg voluntarizma ili vanjskih utjecaja na rad Vijeća.

Dakle, razglabanja DSV o bodovima, o broju bodova koje daje ono a koje daju sudačka vijeća su neuvjerljiva, nelogična i u konačnosti nezakonita. Ona su u protivnosti i sa vlastitom Metodologijom izrade ocjene sudaca. Stoga je nejasno jadikovanje na njegovoj navodnoj minornoj ulozi kod bodovanja sudaca. S druge strane, DSV prisvaja sebi prava koja nema po zakonu, šireći svoje ovlasti na područje arbitrarnosti i voluntarizma. A ujedno osporavajući prava i ocjene sudačkih vijeća. To nije ni čudo kada si dozvoljava pravo da osporava i obvezujuća pravna stajališta Ustavnog suda. Dakle, ocjene (bodovanje) sudačkih vijeća kao i bodovanje od strane DSV temelje se na Metodologiji koju je samo propisalo. Međutim, ono na čemu DSV temelji svoju odluku, mimo tih ocjena je neprovjerljivo. A na to je ukazao i Ustavni sud kada je u Odluci o ukidanju prijašnje odluke DSV utvrdio da iz njegove odluke nisu razvidni ‘kriteriji utvrđeni zakonom’ i koje je ‘stručne kvalitete’ DSV vrednovao na temelju koje je utvrdio da imenovane kandidatkinje, u odnosu na podnositeljicu, su stručnije odnosno kvalitetnije. I u ovoj novoj odluci DSV obrazlaže na isti način.

U navedenom kontekstu DSV potpuno krivo tumači i značaj svoje ustavne i zakonske neovisnosti. Ono to svodi na vuluntarizam, što se najbolje očituje u onom dijelu obrazloženja (str. 13.) u kojem se navodi ‘da članovi Vijeća tijekom vijećanja koje prethodi glasovanju nisu dužni iznositi svoje mišljenje o kandidatima i razloge zbog kojih su se odlučili za određene kandidate. Dakle, članovi Vijeća imaju različite razloge za imenovanje određenih sudaca’.

Takvo obrazloženje izravno osporava razloge na kojima DSV temelji svoju odluku. Ako njegovi članovi nisu iznijeli razloge zašto su se opredijelili za pojedine kandidate, onda ni DSV ne može iznijeti razloge imenovanja tih kandidata. A ono ih ipak iznosi ma koliko proturječni, neuvjerljivi, nelogični i nezakoniti bili. Ne znamo kako je onda došlo do saznanja o njima. Osim po DUHU SVETOM!

(…)

U samoj biti sudačke dužnosti (jer su članovi DSV suci i sl.) je analiza i ocjena provedenih dokaza radi utvrđivanja relevantnih činjenica, a iz uvjerljivosti svojih odluka svaka pa i sudbena vlast gradi autoritet. No, ovdje osporavana odluka je daleko od bilo kakvog autoriteta. Nažalost, upravo suprotno. To se nije moglo očekivati od tako važnog tijela koje na prvom mjestu treba držati do zakonitosti, nepristranosti, objektivnosti i neovisnosti te na tome graditi svoj autoritet. Indicije govore da DSV nije postupalo na očekivani ili bolje reći na zakonit način. Što više može se reći da je svojim obrazloženjem i djelovanjem nakon podnošenja ustavne tužbe protiv njegove odluke od 20.10.2017. godine postupilo maliciozno u odnosu na podnositeljicu ustavne tužbe. Čak ni naivni ne mogu vjerovati da je u tom vremenu u Općinskom sudu u Virovitici slučajno proveden nadzor. To možemo dokazati hodogramom događanja od podnošenja ustavne tužbe do donošenja odluke Ustavnog suda. Podnositeljica ustavne tužbe načelno nema ništa protiv ozbiljnog i neovisnog nadzora, ali ovdje ne vjerujemo u slučajnost. Kako to da DSV ne spominje nadzor u nijednom drugom sudu? To samo dokazuje da DSV nije imalo valjanih razloga za opstojnost odluke koju je ukinuo Ustavni sud. Da li se eventualno radi i zlouporabi položaja i ovlasti tek treba vidjeti. Navedeno govori da je pošto-poto trebalo doći do nekog podatka koji će makar minorno i post festum moći kompromitirati ovu kandidatkinju. No, tu DSV opet čini početničke pogreške. Nijednim zakonom ili podzakonskim aktom nije propisan nadzor nad kandidatima u postupku imenovanja za suce višeg suda. Zakonom o sudovima je propisano (čl. 96. st. 2.) da se u postupku imenovanja suca za suce viših sudova rad suca ocjenjuje u razdoblju od pet godina u kojem je sudac obnašao sudačku dužnost. Nadalje, u pravnom smislu gledano nova odluka nije mogla biti donijeta, koliko god se DVS naivno trudilo prikriti da to nije tako, na temelju novih činjenica i novih dokaza, neovisno o tome što te činjenice i dokazi ne donose ništa što bi za ovaj postupak bilo odlučujuće. Dakle, svoju odluku DSV je moralo temeljiti na činjenicama i dokazima koji su postojali na dan 20. listopada 2017. godine. Kakao su u njemu sve pravnici, suci, odvjetnici i profesori pravnog fakulteta, jasno je da student ili kandidat na pravosudnom ispitu isti ne bi položili, ako bi novu odluku nakon ukidanja prethodne, makar neizravno, utemeljili na novim činjenicama i novim dokazima (novum). Nažalost, DSV ne preza ni od takvih pogrešaka. Tu njegovo maliciozno i nezakonito postupanje dolazi do punog izražaja. Pri tome ne ulazimo u nerelevantnost navodnih propusta u radu ove kandidatkinje koje DSV, u što ne bi povjerovali ni naivni, kao spominje samo onako usput, tek toliko.

Ako je htjelo biti dosljedno, onda je u navedenom kontekstu DSV trebalo imati u vidu i izmjene Zakona o DSV (NN 67/18). Ako te izmjene nisu mogle biti izravno primijenjene, mogle su mu poslužiti kao orijentir u donošenju odluke, jer je očito i zakonodavac ocijenio da u provedbi Zakona o DSV ima stvari koje se moraju promijeniti, pa su u tu svrhu izvršene izmjene. Za navedeni pristup bilo bi logike i opravdanja. Naime, nakon izmjene u članku 55a st. 7. propisuje: ‘Vijeće će imenovati suce između najviše 10 kandidata koji su ostvarili najveći broj bodova, s tim da razlika između izabranog kandidata i kandidata s najvećim brojem bodova ne smije biti veća od deset bodova.’ Na taj način ne bi pokazalo samo dosljednost nego bi isključilo i zaključak o njegovom pristranom i neobjektivnom postupanju u odnosu na podnositeljicu. Međutim, DSV je kod donošenja odluke očito kalkuliralo odnosno biralo one kriterije i one činjenice i dokaze koji su odgovarali ovakvoj nezakonitoj odluci. Da je postupilo na način kao kada je apostrofiralo nadzor u OS u Virovitici, moglo je zaključiti da kandidatkinja Tihana Marija Miladin ima 15,3 boda manje a Renata Đaković Vranković 14,9 bodova manje od podnositeljice. A to nedvojbeno znači da razlika u bodovima između ove dvije potonje kandidatkinje i podnositeljice ustavne tužbe nije ni mala ni neznatna. Naime, više je nego jasno da je takvim granicama zakonodavac upravo podvukao crtu između male i neznatne razlike i velike i znatne razlike, a što se poklapa i s Odlukom odnosno ocjenom Ustavnog suda o ukidanju prethodne odluke DSV-a. Kada se tome doda da se imenovanje po novom zakonskom rješenju ima obaviti unutar 10 najbolje rangiranih s liste prvenstva, onda je zaključak o diskriminiranju podnositeljice još izraženija. Jer je zakonodavac odredio dva ključna kriterija: 1) 10 najboljih s liste prvenstva, što ovdje nije slučaj ni za jednu od tri imenovane kandidatkinje (26., 71. i 73.) i 2) razlika u bodovima ne može biti veća od 10, što ovdje tkđ. nije slučaj kada je riječ o Renati Đaković Vranković i Tihani Mariji Miladin. Umjesto da mu novo zakonsko rješenje neizravno pomogne u donošenju zakonite i nediskriminirajuće odluke, DSV je izmišljalo neke svoje, nama (a pokazuje se i njemu) nepoznate kriterije i način na koji je utvrdio da su imenovane bolje kandidatkinje od podnositeljice. No, zato nije ispustilo priliku da na neprincipijelan način i kao slučajno, svoju odluku, ma kako to pokušalo zakamuflirati, utemelji ili je bar pokuša opravdati na do tada nepoznatom nedostatku u radu podnositeljice. Kakav je to nedostatak kada sudac (kandidat za viši sud) neosnovano donese rješenje o prekidu postupka ili ne primjeni na odgovarajući način propis o vještačenju, kako se to imputira podnositeljici. Jesu li to odlučna nova saznanja o prednostima i nedostacima kandidata? Kada bi takvo post festum pozivanje DSV i imalo svoju zakonsku osnovu, ono pati od niza drugih nedostataka. Postoji li ijedan sudac i da li je u povijesti sudovanja uopće postojao ijedan sudac na svijetu koji je donio neku odluku a da je viši sud nije izmijenio? Prema tome, ako bi navedeni propusti i bili relevantni za imenovanje, onda je takav postupak trebalo primijeniti na sve kandidate. No, mi ipak držimo da viši sudovi i postoje zato da bi ispravljali pogreške nižih sudova. To znači da su te pogreške ‘normalna stvar’ i da su odraz same naravi sudačkog poziva. U protivnom viši sudovi ne bi trebali postojati. Iz tih razloga 1397967985nedostaci’ na koje se, tobože kao usput, poziva DSV, nisu ni primjereni ni relevantni. A ponajmanje mogu biti prikriveni razlog za opravdanje nove odluke protivne izraženom obvezujućem pravnom stajalištu Ustavnog suda.

Dakle, opet DSV podnositeljicu stavlja u neravnopravan položaj u odnosu na druge kandidate. Ono nije moglo i nije imalo pravo, makar to želi (naivno) prikazati kao usputno, navesti ništa o nekim novim saznanjima za ovu kandidatkinju ako isti postupak nije primijenilo bar u odnosu na one kandidate čije se imenovanje osporava. Da DSV preferira imenovane kandidatkinje pokazuje i činjenica što navodi kako su one na Županijskom sudu u vremenu od imenovanja do donošenja nove odluke ‘postizale vrlo solidan učinak’. Međutim i takva konstatacija pati od više nedostataka. Tko kaže i može dokazati da podnositeljica ustavne tužbe da je imenovana ne bi imala 1397967985odličan’ a ne samo ‘vrlo solidan učinak’? I tako možemo unedogled. To pokazuje da se DSV sve više zakopava u ono što se ne može obraniti, u ono što ne može proći provjeru zdravog razuma. Vrlo neozbiljno i neodgovorno. Žalosno! Zato ova i njoj slične odluke ruši bilo kakvu nadu u bolju budućnost hrvatskog pravosuđa.

(…)

Takvo tumačenje zakonske odredbe je također arbitrarno, jer da je zakonodavac htio, uz utvrđivanje broja bodova na temelju ocjene sudačkih vijeća i ocjene razgovora Vijeća sa kandidatom, uvesti još neke dodatne kriterije radi ‘saznanja o prednostima i nedostacima kandidata koji nisu obuhvaćeni ocjenom sudačkog vijeća’, tada bi zasigurno to i učinio, ali takve odredbe u ZDSV nema. A kriteriji na temelju kojih se imenuju suci prema Ustavu Republike Hrvatske propisuju se (isključivo) zakonom. Zakonom o državnom sudbenom vijeću (članak 55. st. 1.) propisano je da Vijeće ‘od nadležnog sudačkog vijeća traži ocjenu obnašanja sudačke dužnosti’, dok članak 8. stavak 1. Pravilnika o vrednovanju u postupku imenovanja sudaca propisuje: ‘Na strukturiranom razgovoru Vijeće razmatra i vrednuje kandidatovu sposobnost za donošenje odluka, njegov osjećaj za pravdu, primjereno i odgovorno obnašanje dužnosti, motiviranost kandidata za rad u sudstvu te dosadašnji rad i aktivnosti važne za uspješno obnašanje sudačke dužnosti na sudačkom mjestu za koje se kandidat javlja.’ To znači da je osnovna svrha tog razgovora upravo ono što Vijeće u osporavanoj odluci nastoji postići nekim izmišljenim i proizvoljnim ‘dodatnim saznanjima o prednostima i nedostacima kandidata, koji nisu obuhvaćeni ocjenom sudačkog vijeća’. Valjda je osnovna svrha razgovora članova Vijeća sa kandidatima upravo doći do takvih saznanja, pa ako je vijeće, nakon razgovora, utvrdilo ta saznanja, te sukladno odredbi članka 8. stavak 4. Pravilnika na zajedničkom vrednovanju kandidata još jednom raspravljalo o kvalitetama kandidata i većinom glasova prisutnih članova odlučilo je li kandidat osobito prikladan da udovolji zahtjevima mjesta za koje se javlja i kandidate koji su po tom kriteriju smatrani osobito prikladnima ocijenilo s 10 bodova, a ostale kandidate s 5 bodova, postavlja se pitanje što je svrha tog razgovora ako ne dobivanje potpunog uvida u karakteristike kandidata kao nadopuna ocjene sudačkog vijeća. S druge strane, ocjene sudačkih vijeća su ocjene koje impliciraju upravo ono što Vijeće sada nastoji vrednovati kroz ‘dodatna saznanja o prednostima i nedostacima kandidata koji nisu obuhvaćeni ocjenom sudačkog vijeća’. To znači da Vijeće, nekim novim ocjenjivanjem već ocjenjivanih činjenica od strane sudačkog vijeća, ne vrši samo dopunu takve ocjene, već ono na taj način zapravo derogira ocjenu sudačkog vijeća, mada takvo njegovo pravo ne proizlazi iz nijedne odredbe ZDSV. Naime, pretpostavlja se da je sudačko vijeće kod ocjenjivanja kandidata upravo imalo u vidu ona saznanja o kandidatima koja se odnose na ono što Vijeće u obrazloženju sporne odluke stavlja u zagradu: ‘primjerice, sposobnost prenošenja znanja i iskustva vježbenicima i savjetnicima, sposobnost kvalitetnog samostalnog rješavanja složenih pravnih problema, uloga koju kandidat ima u svojoj radnoj sredini prilikom zauzimanja pravnih shvaćanja na sjednicama odjela i općim sjednicama itd.’, a jednako tako se pretpostavlja da ta sudačka vijeća imaju baš neposredna saznanja o kandidatu jer su bila s njim duže vremena u doticaju bilo kroz spise, bilo kroz susrete i savjetovanja, pa i neformalna druženja. A takvih saznanja DSV nema, niti ih može steći u kratkom strukturiranom razgovoru. Na taj način ona su stekla upravo ta ‘dopunska saznanja’. Zato nije niti neživotno, a niti nelogično da je ZDSV sudačkim vijećima i dao takvu ulogu. Prema tome sudačko vijeće je kroz svoje vrednovanje kandidata već obuhvatilo sve te elemente koje kao iznova treba vrednovati DSV. U tom kontekstu ukazujemo da je Zakonom o sudovima propisano da DSV određuje Metodologiju izrade ocjene obnašanja sudačke dužnosti na temelju koje postupaju sudačka vijeća. DSV u osporavanoj odluci nije dovelo u sumnju primjenu te Metodologije. Stoga postavljamo pitanje: Zašto je ocjenu sudačkog vijeća derogiralo i na temelju kojeg propisa, te kojih činjenica i dokaza je Vijeće dovelo u pitanje to vrednovanje, iznova vrednujući ono što je već vrednovano.

No, kada je postupilo na način na koji je postupilo, te kada bi to bilo pravilno i zakonito, onda se postavlja pitanje zašto Vijeće nije navelo razloge zbog kojih drži da su kandidati pod red. br. 26, 71 i 73 liste prvenstva kvalitetniji od podnositeljice ustavne tužbe, pa i od ostalih 25, odnosno 70 bolje 1397967985plasiranih’ kandidata s liste. Konačno, ako bi Vijeće i bilo ovlašteno na to dodatno vrednovanje, onda je imalo obvezu rezultate svog vrednovanja valjano obrazložiti.

(…)

Kako su za suce građanskog odjela Županijskog suda u Zagrebu imenovane 3 znatno slabije 1397967985plasirane’ kandidatkinje iz Zagreba, zatim za građanski odjel Županijskog suda u Bjelovaru također slabije 1397967985plasirana’ kandidatkinja iz Bjelovara, te za suce VTS RH također 2 znatno slabije 1397967985plasirane’ kandidatkinje iz Zagreba, koji su ujedno članovi Udruge sudaca, proizlazi da, uz sve drugo, postoji i diskriminacija podnositeljice ustavne tužbe jer, očigledno, dolazi iz jedne manje sredine i nije član strukovne udruge, a iskustvo pokazuje da se kod imenovanja sudaca preferiraju upravo članovi Udruge sudaca i kandidati iz većih sredina, neovisno o rezultatima postupku ocjenjivanja. O zakonitosti i etičnosti takvog postupanja od strane DSV ne treba posebno raspravljati.«

d) Prigovori istaknuti u ustavnoj tužbi Silvije Sunčane Stubičar

26. Silvija Sunčana Stubičar u svojoj je ustavnoj tužbi istaknula (pri citiranju sadržaja izostavljen je poseban način označavanja teksta):

»III. Podnositeljica ustavne tužbe predlaže na temelju čl. 67. st. 2. Ustavnog zakona o Ustavnom sudu RH da Ustavni sud Republike Hrvatske donese rješenje o odgodi pravnih učinaka Odluke Državnog sudbenog vijeća RH broj IS-6/16-50 od 5. srpnja 2018. godine i odmah izrekne privremenu mjeru zabrane obavljanja dužnosti sudaca Županijskog suda u Zagrebu sucima Tihani Mariji Miladin, Renati Đaković Vranković i Ines Kovačević, koje sada već 10 mjeseci primaju plaću sudaca Županijskog suda u Zagrebu iako nad njihovim radom nije proveden nadzor niti prije imenovanja dok su radile kao sutkinje Općinskog građanskog suda u Zagrebu od strane Županijskog suda u Zagrebu niti je proveden nadzor nad njihovim radom za navedenih 10 mjeseci dok su na Županijskom sudu u Zagrebu od strane Vrhovnog suda RH, iz čega jasno proizlazi da ne samo da su imenovane na temelju neistinitih podataka nego niti navedenih 10 mjeseci nemaju normu sudaca Županijskih sudova. (…) Naime, Odluka Državnog sudbenog vijeća RH broj IS-6/16-50 od 5. srpnja 2018. godine je protivna javnom interesu i to interesu svih građana RH, a također su i teško povrijeđena ustavna i konvencijska prava podnositeljice ustavne tužbe jer će izvršenjem navedene odluke za tužiteljicu nastati i materijalna i nematerijalna šteta imajući u vidu da je Odluka u cijelosti štetna ne samo za podnositeljicu ove ustavne tužbe, nego i za cijeli javni poredak jer imenovani kandidati nisu imenovani po odredbama Zakona o Državnom sudbenom vijeću nego je tzv. krnji sastav DSV u Ustavnom nedopuštenom sastavu od 8 članova muškog spola i 1 člana ženskog spola samovoljno i arbitrarno odlučio da neće primjenjivati odredbe Zakona o Državnom sudbenom vijeću i držati se poretka Liste prvenstva nego da će sam bez zakonskog uporišta, koje DSV-u ne daje ovlast za donošenjem diskrecijske ocjene odlučiti koga će između 130 sudaca koji se nalaze na Listi prvenstva imenovati za suce Županijskog suda u Zagrebu. (…)

Imajući u vidu da nikakvog nadzora nad radom Ines Kovačević, Tihane Marije Miladin i Renate Đaković Vranković koje su ponovno imenovane, a bez ikakvog obrazloženja od strane Državnog sudbenog vijeća RH, to navedena odluka o imenovanju predstavlja grubo kršenje javnog poretka te su ispunjeni uvjeti za donošenje privremene mjere od strane Ustavnog suda RH.

U postupcima Sudačkih Vijeća diljem Republike Hrvatske primjenjivana je nevažeća Metodologija koja kao podzakonski akt nije u skladu sa Zakonom o Državnom sudbenom vijeću koji je na snazi niti je u skladu s Ustavom Republike Hrvatske a nije niti u skladu s Europskom pravnom stečevinom jer je Sud Europske Unije istaknuo vrlo jasan stav da se u postupcima imenovanja sudaca na više sudove ne može kao kriterij uzimati broj ukinutih odluka koji upravo kao kriterij uzima nevažeća Metodologija. Ustavni sud RH u postupcima imenovanja sudaca treba utvrditi može li neobrazložena odluka Ustavnog suda RH predstavljati ili ne predstavljati povredu ljudskih prava podnositeljice ustavne tužbe. U predmetu U-III-248/2018 Ustavni sud RH je izrazio pravni stav da u odnosu na podnositeljicu ustavne tužbe neobrazložena odluka Državnog sudbenog vijeća RH ne predstavlja povredu ustavnih prava podnositeljice ustavne tužbe, kao što nije niti obrazloženo iz kojeg razloga unošenje neistinitih podataka u Odluke o imenovanjima sudaca također ne predstavlja povredu ljudskih prava.

U novoj osporenoj Odluci Državnog sudbenog vijeća RH broj IS-6/16-50 od 5. srpnja 2018. godine ponovno nema obrazloženja u odnosu na imenovane suce Renatu Đaković Vranković, Ines Kovačević i Tihanu Mariju Miladin i ponovno su navedeni neistiniti podaci da Ines Kovačević ima 138 bodova, Renata Đaković Vranković 128 bodova, i Tihana Marija Miladin da ima 128,5 bodova, a u odnosu na suca Silviju Sunčanu Stubičar da ista ima 103,5 bodova i da je sve navedeno ‘utvrdilo Sudačko vijeće Županijskog suda u Zagrebu’. Dakle, u javnoj ispravi su navedeni neistiniti podaci i kraj navedenog navedena javna isprava nema obrazloženja pa takva isprava predstavlja neistinitu javnu ispravu.

(…) Potpuno je nejasan navod u obrazloženju osporene odluke da su imenovane sutkinje nakon imenovanja na Županijski sud ‘postizale vrlo solidan učinak’ jer nije jasno tko je to utvrdio taj ‘solidan učinak’ imajući u vidu da se Županijski sud u Zagrebu očitovao u svojim dopisima da nikakav nadzor nad radom sutkinja Ines Kovačević, Tihane Marije Miladin i Ines Kovačević nije proveden ne samo prije njihovog imenovanja nego niti nakon njihovog imenovanja na Županijski sud u Zagrebu od strane Vrhovnog suda RH. U odnosu na navod da su se pojedini članovi Državnog sudbenog vijeća privatno raspitivali o navedenim kandidatkinjama, jasno je da isto ne može biti temelj nikakve javne isprave, posebno kraj činjenice da navedene sutkinje uopće ne govore ni jedan strani jezik niti su pokazale bilo kakvu volju za svojim znanstvenim i (…)

V. Dakle, podnositeljica ustavne tužbe zaključuje da u osporenoj Odluci od 5. srpnja 2018. godine DSV nije postupio po uputama Ustavnog suda RH iz odluka broj U-III-281/2018 i U-III-5074/17 jer osporena Odluka nije obrazložena, odnosno nije obrazloženo zašto je DSV ‘samostalan i neovisan’ od točnih podataka kao i primjena odredaba Zakona o Državnom sudbenom vijeću RH. Ocjene obnašanja sudačke dužnosti moraju i trebaju biti utemeljene na provedenom nadzoru nad radom sudaca koji se imenuju, a što u ovom predmetu nisu, jer je nadzor proveden samo nad radom jedne pod nositeljice ustavne tužbe i to sutkinje Katarine Petrović, a kako je razvidno iz očitovanja Županijskog suda u Zagrebu od 22. kolovoza 2018. godine nadzora nad radom Ines Kovačević, Tihane Marije Miladin i Renate Đaković Vranković nije bilo, kao niti nadzora nad novo imenovanim sucem Vjeranom Blažekovićem.

(…)

VII. Kako imenovani suci Renata Đaković Vranković i Tihana Marija Miladin ne samo da nisu uopće rješavali sudske predmete Općinskog građanskog suda u Zagrebu to nije niti istinito navedeno u obrazloženju osporene Odluke da ‘se radi o maloj razlici u ostvarenim bodovima’ jer obje kandidatkinje nisu ostvarile nikakve bodove, s obzirom da sudske predmete Općinskog građanskog suda u Zagrebu uopće nisu rješavale.

Glede 1397967985kvalitete’ rada, ista uopće ne postoji jer ne postoji niti 1397967985kvantiteta’ rada.

Također, glede ‘kogentnog diktata Liste prvenstva’ potrebno je istaknuti da je u ovom predmetu ‘kogentni diktat’ Odluka Suda Europske unije prema kojoj se ukinute odluke ne mogu uzimati u obzir kod donošenja odluke o imenovanju sudaca na viši sud, a kako se Državno sudbeno vijeće u donošenju osporene odluke oslonilo na tzv. Metodologiju koja uopće nije na snazi to je jasno da nije postupilo po ‘kogentnom diktatu’ Europske pravne stečevine i to sudske prakse Suda Europske Unije koja je obvezujuća za sve sudove država članica Europske unije, s izuzetkom evidentno Državnog sudbenog vijeća RH i Ustavnog suda RH. Posebno je zanimljivo da se 1397967985utvrđuje’ da su istinite ocjene obnašanja sudačke dužnosti utemeljene na Metodologiji koja nije na snazi u vrijeme tih istih tzv. ‘ocjena obnašanja sudačke dužnosti’.

(…)

U odnosu na navod da bi imenovanjem sutkinje Jadranke Kos nastao problem zbog potrebe za njezinim radom na Županijskom sudu u Velikoj Gorici, isti navod je u kontradikciji s navodom Općinskog suda u Šibeniku iz dopisa od 21. kolovoza 2018. godine broj 26 Su-1338/18-2 iz kojeg je razvidno da se predsjednica navedenog suda očitovala da postoji potreba za radom sutkinje Ane Jeleč Pecirep, a da je unatoč navedenog predsjednik Županijskog suda u Zagrebu koji nije proveo nadzor rad radom sutkinja Miladin, Kovačević i Đaković Vranković, te nije proveo niti nadzor nad radom Sudačkog vijeća navedenog suda koje je u ocjene obnašanja sudačke dužnosti unijelo neistinite podatke, a istodobno je tražio upravo navedenu sutkinju Jeleč Pecirep da iz Knina dođe u Zagreb. Razlozi takvih potreba za radom sutkinje za koju postoji potreba u Kninu nisu razvidni iz očitovanja Županijskog suda u Zagrebu.

(…)

XIII. Nadalje, u svojem normiranju Zakonodavac je vrlo precizan i izričito navodi da se ocjenjuje rad suca u razdoblju od posljednjih pet godina u kojem je sudac obnašao sudačku dužnost, a kako podnositeljica sudačku dužnost obnaša i 2017. godine, to je posljednjih pet godina: 2016., 2015., 2014., 2013. i 2012., pa se dakle nikako u ovom postupku ne može koristiti Odluka o ocjeni obnašanja sudačke dužnosti broj SV-6/16-2 od 17. svibnja 2016. godine. Ovo posebno jer je Ured predsjednika Općinskog građanskog suda u Zagrebu donio 3. ožujka 2017. godine RJEŠENJE poslovni broj 12 Su-551/2017 koje je postalo pravomoćno i kojim je utvrđeno ispunjavanje sudačke dužnosti za kalendarsku godinu 2016. U odnosu na imenovanu sutkinju Tihanu Mariju Miladin uzeti su u obzir podaci za 2016. godinu pa je dakle došlo do povrede prava na jednaku dostupnost svakog radnog mjesta i dužnosti jer se jednom sucu uzimaju u obzir podaci iz 2016. godine a drugom sucu se ne uzimaju u obzir navedeni podaci, na navedenu činjenicu se Ustavni sud RH u prethodnom ustavno sudskom predmetu uopće nije očitovao.

XIV. Povrede ustavnih prava i prava zajamčenih međunarodnim paktovima i Konvencijom

a) Osporena Odluka DSV od 5. srpnja 2018. g. je diskriminatoran akt jer se u neravnopravan položaj stavljaju suci nad čijim radom je proveden nadzor (Katarina Petrović) i suci nad čijim radom nije proveden nadzor (imenovani suci), nadalje, diskriminiraju se suci koji imaju više staža od sudaca koji imaju manje staža, jer se unatoč Međunarodnih paktova, staž prilikom imenovanja uopće ne uzima u obzir, pa se na Županijski sud u Zagrebu imenuju suci koji imaju malo sudačkog staža (bili su na raznim porodnim dopustima, neplaćenim dopustima, nisu radili sudačke predmete i sl.), nadalje se radi i o diskriminaciji po dobi jer se imenuju osobe s manje godina od osoba koje imaju više godina života, tj. imenovani suci Tihana Marija Miladin, Renata Đaković Vranković, Ines Kovačević i Vjeran Blažeković imaju manje godina života od podnositeljice ove ustavne tužbe. Diskriminacija se provodi i na temelju stvarnih rezultata rada, jer se imenuju suci koji imaju manje riješenih predmeta od podnositeljice ove ustavne tužbe, a sve navedene vrste diskriminacije predstavljaju i posrednu i neposrednu diskriminaciju koja je protivna čl. 14. st. 1. i 2. Ustava RH u svezi Zakona o suzbijanju diskriminacije.

b) Osporena Odluka DSV i osporeni akcesorni upravni akti Sudačkog vijeća Županijskog suda u Zagrebu i Posebnog vijeća Vrhovnog suda RH koji akti su sastavni dio osporene Odluke DSV su akti kojima su povrijeđena ustavna prava podnositeljice ustavne tužbe iz čl. 19. Ustava RH koji zajamčuje sudsku kontrolu protiv nezakonitih upravnih akata a što u konkretnom slučaju nije poštovano jer nema upute o pravnom lijeku niti obrazloženja navedenih odluka, pa proizlazi da se jedina sudska kontrola može provesti u sudskom postupku utvrđenjem da se radi o neistinitim javnim ispravama, čime je povrijeđeno ustavno pravo iz čl. 19. Ustava RH.

c) Osporeni akt nije u skladu s čl. 29. Ustava RH koji zajamčuje da će se o građanskim obvezama odlučivati na sudu, a kako se radi o pravima iz radnog odnosa, tj. ocjena obnašanja sudačke dužnosti je dio prava iz radnog odnosa i kao takva mora imati osiguranu sudsku zaštitu i ne može ocjena kao takva biti utemeljena na netočnim podacima i nepravilnoj primjeni Metodologije koja više nije na snazi. Kako, dakle u osporenoj Odluci, nije navedena uputa o pravnom lijeku proizlazi da u ovom predmetu NIJE BILO MOGUĆE ostvariti sudsku zaštitu. Posebno je zanimljiva činjenica da DSV RH u osporenoj odluci polemiku s Ustavnim sudom RH vodi glede činjenice u kojem osporava da se postupak imenovanja ne može smatrati suđenjem u smislu čl. 29. Ustava RH. Iz navedenog je razvidno potpuno nepoznavanje odluka Europskog suda za ljudska prava (ESLJP) koji je vrlo jasno istaknuo da se DSV ima smatrati 1397967985sudom’, pa se dakle ima i primjenjivati i čl. 29. Ustava RH i ustavna prava iz navedenog članka prilikom donošenja odluka o imenovanjima sudaca. Iz navedenog razloga i podnositeljica ove ustavne tužbe ističe da postupak imenovanja nije bio pravičan u smislu čl. 29. Ustava RH, a posebno imajući u vidu činjenicu da se nadzori nad radom provode za one suce koji nisu imenovani umjesto upravo za one suce koji su imenovani.

d) Podnositeljica ove ustavne tužbe ističe da su povrijeđena i provedbena jamstva za pravično suđenje jer su garancije dane u čl. 29. st. 1. Ustava RH i čl. 6. st. 1. Konvencije o temeljnim ljudskim pravima vrijede za postupak u cjelini, uključujući žalbeni postupak kao i postupak po izvanrednom pravnom lijeku, u kojem se viši sudovi ne mogu pozivati na razloge koji su navedeni u prvostupanjskoj presudi nego moraju sami utvrditi činjenično stanje i odgovoriti na žalbene i revizijske navode. (...) pravno sredstvo, da bi bilo učinkovito, mora biti neovisno od bilo kakvog diskrecijskog djelovanja vlasti te mora bit neposredno na raspolaganju onima na koje se odnosi – presuda u predmetu Gurepka protiv Ukrajine art. 59. od 6. rujna 2005. g. Način primjene čl. 6. Konvencije pred žalbenim sudom, prema stavu ESLJP ovisi o posebnim okolnostima postupka o kojem je riječ, pri čemu valja imati u vidu cjelinu postupka i njegovo mjesto u domaćem pravnom sustavu kao i ulogu žalbenog suda u tom sustavu, pri čemu će voditi računa i o važnosti tog postupka za žaliteljeve interese (predmet Boltten protiv Norveške – presuda od 12. lipnja 1996. g.). Pobijanim odlukama sudbene vlasti na način da nije provedeno niti jedno dokazno sredstvo i nije odgovoreno na žalbene navode podnositeljice ustavne tužbe, povrijeđeno je njezino pravo na pravično suđenje u odnosu na pravo na pristup sudu i pravo na žalbu, pravo na akuzatorski postupak i jednakost oružja, pravo na obrazloženu sudsku odluku, kao i pravo na pravično suđenje jer nije imala nepristrani i neovisni sud, odnosno Sudačko vijeće Županijskog suda u Zagrebu nije donijelo ocjene obnašanja sudačke dužnosti na temelju istinitih podataka pa je jasno da svaka odluka koja je utemeljena na neistinitim podacima ne može biti niti pravična niti zakonita a što je kao ustavno jamstvo propisano čl. 29. Ustava RH. Podnositeljica ustavne tužbe ovdje neće ulaziti u neistinite podatke o riješenim predmetima Općinskog građanskog suda u Zagrebu i pokušaj jedne od, sada sutkinja Županijskog sud u Zagrebu, da navedene ovršne predmete (koji nisu riješeni) 1397967985ubaci’ u podrum Općinskog suda u Novom Zagrebu, jer je isto predmet utvrđenja neistinitosti javne isprave.«

IV. OČITOVANJA DSV-a NA PRIGOVORE ISTAKNUTE U USTAVNIM TUŽBAMA PODNOSITELJICA

a) Očitovanje DSV-a na ustavnu tužbu Jasne Gažić Ferenčina

27. U očitovanju na ustavnu tužbu Jasne Gažić Ferenčina DSV naveo je:

»Vijeće je prilikom donošenja odluke o imenovanju, kao bitan čimbenik uzelo u obzir listu prvenstva tj. broj ostvarenih bodova kao osnovu, kojoj su onda dodana saznanja o prednostima i nedostacima pojedinih kandidata koji nisu obuhvaćeni ocjenom sudačkog vijeća, niti ih je moguće pouzdano uočiti u razgovoru s članovima Vijeća. Vijeće je u osporenoj odluci primjerice naznačilo o kakvim je prednostima riječ; sposobnost prenošenja znanja i iskustva vježbenicima i savjetnicima, uloga koju kandidat ima u svojoj radnoj sredini prilikom zauzimanja pravnih shvaćanja na sjednicama odjela i općim sjednicama i sl. Saznanja o osobinama kandidata, pa time i komparativnim prednostima koje nisu uključene u sustav prema kojem se kreira lista prvenstva, članovi Vijeća stječu postupajući povodom pravnih lijekova podnesenih protiv odluka koje su kandidati donijeli u svom sudačkom radu te kroz druge oblike komunikacije unutar i izvan Državnog sudbenog vijeća, primjerice tijekom stručnih savjetovanja i radionica.

Ovakvim postupanjem, odgovorno provedenim, ne proširuje se proizvoljnost i prekomjerna subjektivnost, već se na taj način postiže stvaranje potpunije slike o kandidatima što je od bitnog značaja posebno u ovakvim postupcima (postupcima napredovanja na viši sud). Kao što je prethodno istaknuto, Vijeće u postupanju koje prethodi imenovanju, sa svrhom stjecanja što potpunije slike o sposobnostima kandidata, uvažava kvalitete i zasluge koje je sudac iskazao izvršavanjem svojih dosadašnjih dužnosti koje su izražene kroz ocjenu obnašanja njihove dužnosti, ali i sva saznanja o sposobnostima pojedinih kandidata da na višem sudu na koji se imenuju samostalno rješavaju složen(ij)a pravna pitanja. Na višem sudu, kao što je županijski sud, postupci se u pravilu pravomoćno završavaju, pa pravna shvaćanja koja se na tim sudovima zauzimaju u dominantnoj mjeri diktiraju pravnu praksu na višim i nižim sudovima.

Suprotno tvrdnjama podnositeljice, Vijeće je za svoju odluku navelo valjane razloge, a kao što sama podnositeljica u tužbi pravilno primjećuje na stranici 14. osporene odluke i konkretno su obrazložene neke od prednosti imenovanih kandidatkinja u odnosu na ostale kandidate, pa tako i podnositeljicu tužbe.

Kao što je već u pobijanoj odluci obrazloženo, Vijeće ne smatra da bi problem obrazlaganja izbora sudaca u postupcima napredovanja trebalo riješiti eksplicitnom usporedbom izabranih kandidata s ostalim kandidatima po svim mogućim mjerilima i kriterijima, jer takvi bi pokušaji doveli samo do prividne transparentnosti i nerazumljivosti. U konkretnom slučaju većina članova Vijeća smatrala je da odabrani kandidati u odnosu na ostale kandidate više udovoljavaju relevantnim kriterijima koji se uzimaju u obzir pri izboru, a što bi sve trebalo rezultirati odabirom onih kandidata koji će biti sposobni na višem sudu rješavati složena pravna pitanja, odnosno općenito biti prikladniji za konkretnu dužnost.«

b) Očitovanje DSV-a na ustavnu tužbu Jadranke Kos

28. U očitovanju na ustavnu tužbu Jadranke Kos DSV naveo je:

»Međutim, prema pravnom shvaćanju ovog Vijeća, a koje je navedeno i u obrazloženju pobijane odluke, ove odredbe ne treba shvatiti kao bezuvjetan nalog za imenovanje onih kandidata koji na listi prvenstva zauzimaju najviša mjesta već kao obvezu da se prilikom donošenja odluke o imenovanju, kao bitan čimbenik na kojem treba graditi odluku, uzme u obzir lista prvenstva tj. Broj ostvarenih bodova kao osnova kojoj se dodaju saznanja o prednostima i nedostatcima kandidata koji nisu obuhvaćeni ocjenom sudačkog vijeća, niti ih je moguće pouzdano uočiti u razgovoru s članovima Vijeća.

To shvaćanje se temelji na ulozi Vijeća kao samostalnog i neovisnog tijela ustanovljenog Ustavom Republike Hrvatske s pravom i obvezom da samostalno odlučuje o imenovanju sudaca, a u cilju osiguranja samostalnosti i neovisnosti sudbene vlasti. Drukčije shvaćanje svelo bi odluke Vijeća na 1397967985prepisivanje’ liste prvenstva u kreiranju koje Vijeće sudjeluje s 10%.

Prilikom donošenja odluke o imenovanju ovo Vijeće se drži samoograničenja da mogu biti izabrani samo oni suci koji su na listi prvenstva unutar 10% najvećeg broja bodova u odnosu na prvog na listi jer smatra da 1397967985razliku’ treba dovesti u relaciju s ukupnim brojem bodova smatrajući da razlika u bodovima od 10% nema a priori posebno značenje, odnosno da se može smatrati malom, poznavajući način na koji se suce ocjenjuje i shvaćajući nemogućnost utvrđivanja kvalitete intelektualnog rada isključivo putem kvantitativnih pokazatelja.

Uzimajući u obzir sve navedeno, imenovanjem kandidata Vjerana Blažekovića koji ima... bodova manje od podnositeljice, te na listi prvenstva zauzima niže mjesto od podnositeljice, Vijeće je postupalo u skladu sa svojim ovlastima i pravnim shvaćanjima.

Vezano uz navode podnositeljice da Vijeće u obrazloženju pobijane odluke ne navodi ‘niti jednu komparativnu prednost za imenovanje Vjerana Blažekovića pred predlagateljicom’ treba imati u vidu da članovi Vijeća tijekom vijećanja koje prethodi glasovanju nisu dužni iznositi svoje mišljenja o kandidatima i razloge zbog kojih su se odlučili određene kandidate, a jedinstveno mišljenje na kojem se temelji odluka često je i nemoguće postići s obzirom na mnogobrojnost kandidata i osoba koje o njegovom napredovanju odlučuju čak i između onih koji su jednako glasovali.

Također, treba imati u vidu i veliku izjednačenost kandidata (svi imaju odgovarajuće obrazovanje i radno iskustvo) u postupcima napredovanja sudaca na drugostupanjske sudove te veći broj relevantnih čimbenika o kojima ovisi izbor. Suptilne razlike u kvalitetama kandidata dovode do toga da izbor pojedinog člana Vijeća, u skladu s njegovim diskrecijskim ovlastima, često ovisi o njegovom općem dojmu o kandidatu s minimalnom mogućnošću racionalno neoborivog obrazlaganja.

S obzirom na prethodno izneseno, Vijeće ne smatra da bi problem obrazlaganja izbora sudaca u postupcima napredovanja trebalo riješiti eksplicitno usporedbom izabranih kandidata s ostalim kandidatima po svim mogućim relevantnim mjerilima i kriterijima, jer takvi bi pokušaji doveli samo do prividne transparentnosti i stvarne nerazumljivosti i proturječnosti. U konkretnom slučaju većina članova Vijeća smatrala je za izabranog kandidata Vjerana Blažekovića, unatoč maloj razlici u odnosu na podnositeljicu i unatoč činjenici da je ista sutkinja županijskog suda, da više udovoljava relevantnim kriterijima koji se uzimaju u obzir pri izboru.

Netočna je tvrdnja podnositeljice da Vijeće isključuje mogućnost/pravo sucima sudjelovanja u natječajima za imenovanje na drugi sud istog ranga čime joj uskraćuje pravo na jednakost pred zakonom u odnosu na druge kandidate. Naime, podnositeljica je, poput svih ostalih kandidata, sudjelovala u postupku imenovanja, a činjenicu da je podnositeljica već sutkinja županijskog suda Vijeće je uzelo u obzir samo kao jedan od parametara usporedbe kandidata, ali svakako ne kao odlučnu činjenicu prilikom donošenja odluke o imenovanju.«

c) Očitovanje DSV-a na ustavnu tužbu Katarine Petrović

29. U očitovanju na ustavnu tužbu Katarine Petrović DSV naveo je:

»Iako je u pravu podnositeljica kada ističe da je odredbom članka 55. stavak 3. ZDSV-a propisano da odluka Vijeća o imenovanju sudaca mora biti utemeljena na ukupno ostvarenom broju bodova i utvrđenoj listi prvenstva kandidata, ovo Vijeća (i dalje) smatra kako ovu odredbu ne treba shvatiti kao bezuvjetni nalog za imenovanje kandidata koji na listi prvenstva zauzimaju najviša mjesta, već samo kao obvezu da Vijeće prilikom donošenja odluke o imenovanju, kao bitan čimbenik na kojem treba graditi odluku, uzme u obzir listu prvenstva tj. broj ostvarenih bodova kao osnovu kojoj se dodaju saznanja o prednostima i nedostacima pojedinih kandidata koji nisu obuhvaćeni ocjenom sudačkog vijeća, niti ih je moguće pouzdano uočiti u razgovoru s članovima Vijeća. Vijeće je u osporenoj odluci naznačilo o kakvim je prednostima riječ; sposobnost prenošenja znanja i iskustva vježbenicima i savjetnicima, uloga koju kandidat ima u svojoj radnoj sredini prilikom zauzimanja pravnih shvaćanja na sjednicama odjela i općim sjednicama i sl.

Naime, ocjena sudačkog vijeća temelji se na broju bodova koje kandidati ostvaruju primjenom Metodologije izrade ocjene sudaca, a njene odredbe ne uvažavaju u potpunosti (jer to niti ne mogu) posebnosti u pozicijama kandidata u pogledu vrste i težinskog faktora predmeta, stupnja opterećenosti i uvjeta rada, dok su mogućnost da se kroz razgovor s kandidatima uoče (sve) njihove prednosti i nedostaci ograničene. Saznanja o spomenutim osobinama kandidata, a koja nisu uključena u sustav prema kojem se kreira lista prvenstva, članovi Vijeća stječu postupajući povodom pravnih lijekova podnesenih protiv odluka koje su kandidati donijeli u svom sudačkom radu te kroz druge oblike komunikacije unutar i izvan Državnog sudbenog vijeća, primjerice tijekom stručnih savjetovanja i radionica.

Ovakvim postupanjem, odgovorno provedenim, ne proširuje se proizvoljnost i prekomjerna subjektivnost, već se na taj način postiže stvaranje potpunije slike o kandidatima što je od bitnog značaja posebno u ovakvim postupcima (postupcima napredovanja na viši sud). Kao što je prethodno istaknuto, Vijeće u postupanju koje prethodi imenovanju, sa svrhom stjecanja što potpunije slike o sposobnostima kandidata, uvažava kvalitete i zasluge koje je sudac iskazao izvršavanjem svojih dosadašnjih dužnosti koje su izražene kroz ocjenu obnašanja njihove dužnosti, ali i sva saznanja o sposobnostima pojedinih kandidata da na višem sudu na koji se imenuju samostalno rješavaju složen(ij)a pravna pitanja. Na višem sudu, kao što je županijski sud, postupci se u pravilu pravomoćno završavaju, pa pravna shvaćanja koja se na tim sudovima zauzimaju u dominantnoj mjeri diktiraju pravnu praksu na višim i nižim sudovima.

Zbog svega navedenoga, Vijeće smatra da je ovlašteno, uvažavajući utvrđenu listu prvenstva kao polazni temelj i unutar granica propisanih Ustavom i zakonom, samostalno odlučiti o imenovanju sudaca. Vijeće bi, kao Ustavom ustanovljeno samostalno tijelo, slobodno, unutar prethodno spomenutih granica, trebalo moći slobodno postupiti u pogledu izbora sudaca, posebno u slučaju imenovanja na viši sud. U suprotnome bi bila dovedena u pitanje Ustavom propisana samostalnost Vijeća u donošenju odluka o imenovanju sudaca.

Suprotno tvrdnjama podnositeljice, Vijeće je za svoju odluku navelo valjane razloge, a pri donošenju svoje odluke podnositeljicu nije diskriminirao zbog činjenice da ista dolazi iz manje sredine, odnosno zbog činjenica što ista nije, kako to sama navodi u svojoj tužbi (Vijeće o tome nema saznanja), član Udruge sudaca.

Donošenjem pobijane odluke kojom su za suce tog suda imenovani Renata Đaković Vranković, Ines Kovačević te Tihana Marija Miladin, ovo Vijeće nije postupilo izvan okvira ovlasti i granica propisanih odredbom članka 124. stavak 1., 2. i 3. Ustava Republike Hrvatske te članka 55. stavak 3. ZDSV-a. Za svoju odluku Vijeće je dalo valjane razloge, naglasivši da je položaj izabranih sudaca, kao kandidata na utvrđenoj listi prvenstva, posljedica male razlike u ostvarenim bodovima u odnosu na podnositeljicu te da ta razlika ne ukazuje na stvarnu razliku u kvaliteti izabranih sudaca u odnosu na podnositeljicu. Vijeće je u obrazloženju pobijane odluke argumentiralo svoje shvaćanje zašto razlika u bodovima od 10% nema a priori posebno značenje, odnosno zašto se ta razlika može smatrati malom i neznatnom.

Kada bi se prihvatilo tumačenje podnositeljice ustavne tužbe, onda bi se uloga Vijeća svela na deklaratomo potvrđivanje odluke sudačkih vijeća, pa bi time sudačka vijeća preuzela faktičnu ulogu imenovanja sudaca, a Vijeće bi, suprotno ulozi dodijeljenoj mu Ustavom RH, izgubilo ovlasti samostalnog i neovisnog tijela koje ima pravo i obvezu imenovanjem sudaca skrbiti o samostalnosti i neovisnosti sudbene vlasti.

Vijeće ovdje može ponoviti, što je posebno obrazloženo u osporenoj odluci, da se shvaćanje o odlučnom značaju postignutih bodova temelji na nedovoljnom poznavanju sustava ocjenjivanja sudaca i njegovih nedostataka u odnosu na karakter sudačkog rada.

U konkretnom slučaju većina članova Vijeća smatrala je da imenovane kandidatkinje više udovoljavaju relevantnim kriterijima koji se uzimaju u obzir pri izboru, zauzevši istovremeno i stajalište da je razlika u njihovima bodovima u odnosu na bodove ostalih kandidata, pa time i podnositeljice ustavne tužbe, mala i neznatna.

U odnosu na prigovore podnositeljice u pogledu načina na koji je provedeno glasovanje u konkretnom postupku, valja reći da Poslovnik Državnog sudbenog vijeća propisuje da je postupak imenovanja sudaca javan (kakav je bio i konkretni postupak). Međutim, suprotno tvrdnjama podnositeljice, niti Zakonom o Državnom sudbenom vijeću, niti Poslovnikom Državnog sudbenog vijeća nije propisan način glasovanja. Stoga Vijeće nije postupilo izvan svojih ovlasti kada je većinom glasova svojih članova odlučilo da će glasovanje o kandidatima biti tajno.«

d) Očitovanje DSV-a na ustavnu tužbu Sunčane Silvije Stubičar

30. U očitovanju na ustavnu tužbu Silvije Sunčane Stubičar DSV naveo je:

»U odnosu na navode podnositeljice da lista prvenstva nije istinita, budući da je ista formirana nakon što je Mirela Mijoč, sutkinja Općinskog građanskog suda u Zagrebu (što ne odgovara istini) izabrana sutkinjom Županijskog suda u Zagrebu valja naglasiti da je odlukom broj IS-4/16 od 20. listopada 2017. Vijeće imenovalo Mirelu Mijoč sutkinjom Županijskog suda u Zagrebu, tako da imenovana sutkinja nije sudjelovala u izboru sudaca Županijskog suda u Zagrebu koji su imenovani pobijanom odlukom.

(…)

Na temelju odredbe članka 49. stavak 1. Zakona o sudovima, nadležna sudačka vijeća daju ocjenu o obnašanju sudačke dužnosti (na zahtjev Vijeća) pa stoga Vijeće u postupku imenovanja i/ili napredovanja sudaca nije ovlašteno preispitivati tako donesenu ocjenu rada sudaca. Mjerila ocjene rada sudaca propisana su odredbom članka 97. Zakona o sudovima, a odluka o ocjeni sadrži i uputu o pravnom lijeku, pa su tako svi kandidati, uključujući i podnositeljicu, imali pravo, na temelju odredbe članka 102. stavak 1. istog Zakona, posebnom vijeću Vrhovnog suda Republike Hrvatske izjaviti žalbu. Upravo se u tom postupku, pred posebnim vijećem Vrhovnog suda RH, preispituje odluka o ocjeni, koju to posebno vijeće, povodom žalbe, ima pravo i ukinuti i izmijeniti. Nakon što se Vijeću dostavi pravomoćna ocjena o obnašanju sudačke dužnosti, Vijeće više istu nije ovlašteno mijenjati niti ima ovlaštenje takvu ocjenu ne prihvatiti, te je zbog navedenog ocjena o obnašanju sudačke dužnosti podnositeljice uzeta kao relevantna u predmetnom postupku.

(…)

Iako je u pravu podnositeljica kada navodi da je nakon donošenja Metodologije iz 2012. Zakon o sudovima mijenjan, pa je tako donošenje Metodologije izrade ocjene obnašanja sudačke dužnosti od strane Vijeća sada propisano odredbom članka 98. Zakona o sudovima iz 2013., važeća Metodologija izrade ocjene sudaca od 6. rujna 2012. nije sama po sebi zbog toga nevaljana, jer odredbom članka 98. Zakona o sudovima iz 2013. nisu propisana nikakva posebna mjerila ocjenjivanja, njihovo bodovanje i način računanja razdoblja ocjenjivanja određenog Zakonom o sudovima. Ponavlja se, tom je odredbom isključivo propisana nadležnost Vijeća kao tijela koje, uz prethodno mišljenje Vijeća koje čine predsjednici svih sudačkih vijeća u Republici Hrvatskoj i Opće sjednice Vrhovnog suda Republike Hrvatske, donosi metodologiju izrade ocjene obnašanja sudačke dužnosti. Stoga, sve do donošenja nove Metodologije izrade ocjene sudaca na snazi je i veže sudačka vijeća prilikom izrade ocjene obnašanja sudačke dužnosti upravo Metodologija koju je Vijeće donijelo 6. rujna 2012.

(…)

Vijeće je, suprotno navodima podnositeljice, polazeći od utvrđene liste prvenstva kao temelja, donijelo osporenu odluku u okviru ovlasti i granica propisanih Ustavom i zakonom, pri čemu je osporena odluka obrazložena i sadrži ozbiljne, relevantne i dostatne razloge zbog kojih su za suce Županijskog suda u Zagrebu imenovani Vjeran Blažeković, Renata Đaković Vranković, Ines Kovačević i Tihana Marija Miladin.

(…)

Navod podnositeljice da je Vijeće osporenu odluku donijelo u krnjem sastavu Vijeće smatra potpuno neosnovanim imajući u vidu da je odredbom članka 44. Zakona o Državnom sudbenom vijeću propisano da Vijeće donosi odluke većinom glasova svih članova Vijeća, ako ovim Zakonom nije drugačije propisano, a odredbe istog Zakona kojim je uređeno imenovanje sudaca ne sadrže posebnu odredbu o sastavu Vijeća. Odredbom članka 7. stavak 1. Poslovnika propisano je da su odluke Vijeća valjane ako u radu sjednice sudjeluje najmanje šest članova.

Suprotno navodima podnositeljice da je Državno sudbeno vijeće prilikom imenovanja sudaca počinilo diskriminaciju po položaju i po dobi te povrijedilo ustavno pravo na dostupnost svima podjednakim uvjetima svakog radnog mjesta, valja naglasiti da je Vijeće u konkretnim slučaju primijenilo mjerodavne odredbe Zakona o državnom sudbenom vijeću i Pravilnika kojima se uređuje postupak za imenovanje sudaca i koje odredbe su primijenjene jednako na sve kandidate a osporena odluka o imenovanju donesena je na temelju liste prvenstva kandidata. Činjenica evidentnog nezadovoljstva podnositeljice tijekom postupka i izborom sudaca za Županijski sud u Zagrebu očiti je razlog podnošenja ustavne tužbe. Zbog navedenog neosnovane su tvrdnje podnositeljice o diskriminaciji a koje podnositeljica vidi kao povredu prava zajamčenih odredbama članka 14. stavak 1. i 2. Ustava RH u vezi s odredbom članka 1. stavak 1. Zakona o suzbijanju diskriminacije odnosno članka 44. i članka 55. stavak 1. i 2. Ustava RH.«

V. ODGOVORI PODNOSITELJICA NA
 OČITOVANJA DSV-a

a) Odgovor Jadranke Kos

31. U odgovoru na očitovanje DSV-a Jadranka Kos navela je (pri citiranju sadržaja izostavljen je poseban način označavanja teksta):

»Iako je Ustavni sud Republike Hrvatske i u svojim ranijim odlukama, a osobito u Odlukama U-III-5074/2017 i U-III-281/2018 jasno i nedvosmisleno izrazio stav da Vijeće pri izboru kandidata za imenovanje na mjesto suca ima pravo izbora, da taj izbor, ako je učinjen u odnosu na kandidata koji ima manji broj bodova mora biti obrazložen, a da razlika od 7,4 bodova ‘... nije ni mala ni neznatna...’ Vijeće ustrajava u svome ‘pravnom shvaćanju’ o pravu Vijeća da potpuno arbitrarno, bez posebnog obrazlaganja izbora između kandidata unutar 10% najvećeg broja ostvarenih bodova u odnosu na prvog sa liste reda prvenstva izvrši izbor/imenovanje.

(…)

Uvažavajući pravo izbora Vijeću, upravo uz ovako prikazane razlike, Vijeće je sukladno izraženom stavu u odlukama Ustavnog suda Republike Hrvatske bilo dužno obrazložiti zašto izabire/imenuje kandidata Vjerana Blažekovića, a ne mene koja sam od sudaca sa izraženom preferencijom za rad u kaznenom odjelu imala najveći broj bodova.

Tvrdnja da su se članovi Vijeća koristili svojim ‘diskrecijskim ovlastima’ opredjeljujući se nakon strukturiranog razgovora za kandidata koji je na njih ostavio ‘bolji dojam’, uz navođenje u obrazloženju pobijane odluke komparativnih prednosti kod mene (sutkinja županijskog suda ‘... kojoj je potrebno kraće vrijeme prilagodbe na novoj sudačkoj dužnosti.... što bi svakako bilo korisno i za rad suda i za stranke’) očigledno ukazuje na potpunu arbitrarnost u donošenju odluke Vijeća. Naime, uz u obrazloženju odluke utvrđene moje prednosti za ‘... sud i stranke...’ Vijeće izabire/imenuje kandidata koji te prednosti nema, ali je ostavio ‘bolji dojam’.

Što znači 1397967985dojam’ o nekomu u postupku izbora i čime se on stječe ili gubi u situaciji kada postoje objektivni kriteriji utvrđivanja kvalitete nečijeg rada, a nastavno se provodi i strukturirani razgovor koji nema za cilj da kandidat ostavi što bolji 1397967985dojam’ na članove Vijeća, već mu je cilj da se članovi Vijeća uvjere koji kandidat će objektivno bolje ostvarivati zadaće koje dolaze pred suca suda na koji se izbor/imenovanje vrši i to bude navedeno u Odluci o izboru/imenovanju.

Da li je od značaja za 1397967985dojam’ kod članova Vijeća spol kandidata, njegova dob ili izgled ili bilo koji drugi kriterij koji izlazi izvan okvira utvrđenja potrebne kvalitete za rad suca????

Nalazim da je Vijeće i ovim Odgovorom na moju ustavnu tužbu ponovilo da ne priznaje pravne standarde istaknute u ranijim odlukama Ustavnog suda Republike Hrvatske nastavljajući inzistirati na svome ‘pravnom shvaćanju’ te da je njihov postupak izbora/imenovanja Vjerana Blažekovića bio rezultat njihovog arbitrarnog postupanja.

Pokušaj obrazlaganja u odluci o imenovanju moga neimenovanja činjenicom da ja već jesam sutkinja županijskog suda da bi moj izbor mogao biti opasan presedan za sudjelovanje drugih sudaca u natječajima za sud istog ranga na kome već obavljaju dužnost suca, kako sam istakla u mojoj tužbi jasno me diskriminira. Pokušaj Vijeća da otkloni ovaj prigovor tvrdnjom da su mi ipak omogućili pravo sudjelovanja u natječaju (nisu moju prijavu odbacili) samo je nastojanje ublažavanja izraženog stava u Odluci o izboru.

(…)

Dakle, iz izloženog dijela obrazloženja odluke vidljiv je jasan stav Vijeća da uz formalno dopuštanje učešća u natječajima za izbor sudaca na sud ‘istog ranga’ radi otklanjanja ‘destabilizirajućeg učinka’ izbora/imenovanja suca na sud istog ranga na cjelokupno pravosuđe, upućuju kako prema mišljenju Vijeća to treba rješavati trajnim premještajem sudaca. Pri tome potpuno se zanemaruje zakonom propisana činjenica da u tom slučaju za premještaj suca mora postojati i suglasnost predsjednika suda na kojem sudac sada obavlja dužnost suca, što je irelevantno u postupku izbora/imenovanja po raspisanom natječaju. Upravo obzirom na mišljenje predsjednika suda Vijeće je poništilo jedan raniji javni poziv za trajni premještaj, na koji poziv sam se i ja javila. Tada mi je bilo rečeno da je u takvoj situaciji jedino natječaj način kako mogu ravnopravno s ostalima ući u utakmicu za prelazak na drugi sud istog ranga, a da me u tome ne može spriječiti predsjednik suda na kome sada obnašam dužnost suca.«

b) Odgovor Katarine Petrović

32. U odgovoru na očitovanje DSV-a Katarina Petrović navela je (pri citiranju sadržaja izostavljen je poseban način označavanja teksta):

»Čak i kad bi Ustavni sud prihvatio navodno argumentirano shvaćanje DSV-a zašto razlika u bodovima od 10% nema a priori posebno značenje, podnositeljica ustavne tužbe ukazuje na činjenicu da se i osnovnoškolskim znanjem iz matematike može utvrditi da imenovane kandidatkinje sa 71. i 73. mjesta, kad bi im se dodalo i tih 10%, a iste istovremeno uzelo prvoplasiranoj kandidatkinji, ne bi imale dovoljan broj bodova da ju preteknu, jer je 146,8+14,68=161,48 dok je 146,4+14,64=161,04. Podnositeljica ustavne tužbe, kao prvoplasirana imala je ukupno 161,7 bodova, a prije razgovora 146 bodova, koliko su imenovane kandidatkinje jedva prikupile nakon ocjenjivanja od strane DSV-a. Kad bi se i prvoplasiranoj dalo tih imaginarnih 10% ona bi imala 177,87 bodova. No, njoj se iz nepoznatih razloga tih 10% ne daje. Osim toga ovdje se ne ocjenjuje kojom je netko brzinom vozio da bi se toleriralo 10%, već je zakonom i pravilnikom točno utvrđena procedura imenovanja sudaca. Konačno, i uz sve navedeno, izračun DSV-a je matematički i logički netočan, jer razlika u bodovima između prvoplasirane i 71. i 73. na rang listi iznosi 11,05% i 11,01%, te one ni tom nategnutom računicom ne ulaze u tih imaginarnih 10% DSV-a. Prema tome te kandidatkinje čak ni po tom kriteriju nisu mogle biti imenovane.

(…)

Radi se o očitoj diskriminaciji prema prvoplasiranim kandidatima za suce Županijskih sudova, a naročito prema prvoplasiranoj koju je ovo Vijeće već 4 (četiri) puta oštetilo, te njoj i njenoj cijeloj obitelji nanijelo nemale duševne boli.

Prema tome DSV ni u svom 1397967985Očitovanju’, kao ni u spornoj Odluci, ne pokazuje ni napor, ni inventivnost, ni kreativnost. Ono samo reinterpretira zdravorazumski neprihvatljivo obrazloženje iz osporavane odluke. Ono nalog i pravna stajališta Ustavnog suda nije shvatilo ozbiljno i odgovorno, čime je još jednom prema toj instituciji pokazalo svoj podcjenjivački odnos. A tomu u prilog ide i zapisnik sa 128. sjednice DSV-a od 5. srpnja 2018. godine na kojoj je donijeta osporavana odluka. Iz izlaganja pojedinih članova, a od ukupno 9 (devet) nazočnih u raspravi su sudjelovala samo 3 (trojica!), više je nego razvidno da se radi o formalističkom pristupu bez jasne namjere i volje da se stvarno preispita osporena odluka u svijetlu stajališta Ustavnog suda. Još više su indikativni navodi članova koji su sudjelovali u raspravi, od čega su dvojica profesori na Pravnom fakultetu, kolege supruga jedne od spornih imenovanih kandidatkinja.«

VI. MJERODAVNE ODREDBE USTAVA I
 MJERODAVNO PRAVO

a) Ustav

33. Članak 3., članak 54. stavak 2. i članak 121. stavci 1., 2. i 3. Ustava glase:

»Članak 3.

... poštivanje prava čovjeka … vladavina prava … najviše su vrednote ustavnog poretka Republike Hrvatske i temelj za tumačenje Ustava.«

»Članak 54.

(...)

Svatko slobodno bira poziv i zaposlenje i svakomu je pod jednakim uvjetima dostupno svako radno mjesto i dužnost.«

»Članak 121.

Državno sudbeno vijeće je samostalno i neovisno tijelo koje osigurava samostalnost i neovisnost sudbene vlasti u Republici Hrvatskoj.

Državno sudbeno vijeće, u skladu s Ustavom i zakonom, samostalno odlučuje o imenovanju, napredovanju, premještaju, razrješenju i stegovnoj odgovornosti sudaca i predsjednika sudova, osim predsjednika Vrhovnog suda Republike Hrvatske.

Odluke iz stavka 2. ovoga članka Državno sudbeno vijeće donosi na nepristran način, a na temelju kriterija propisanih zakonom.

(...)«

b) Zakon o sudovima

34. Člancima 79., 96., 97., 98. i 99. Zakona o sudovima (»Narodne novine« broj 28/13., 33/15., 82/15. i 82/16. – Uredba o dopuni Zakona o sudovima; u daljnjem tekstu: ZoSUD:28/13-82/16) bilo je propisano:

»Članak 79.

(1) Okvirna mjerila za rad sudaca propisuje ministar pravosuđa na prijedlog Opće sjednice Vrhovnog suda Republike Hrvatske.

(2) Ministar pravosuđa upozorit će Opću sjednicu Vrhovnog suda Republike Hrvatske na potrebu donošenja Okvirnih mjerila za rad sudaca te njihovih izmjena ili dopuna kada to nalažu izmjene propisa ili provedba drugih mjera iz ovlasti Ministarstva pravosuđa.

(3) Ako Opća sjednica Vrhovnog suda Republike Hrvatske ne dostavi prijedlog Okvirnih mjerila za rad sudaca u roku od dva mjeseca od dana upozorenja iz stavka 2. ovog članka, ministar pravosuđa donijet će Okvirna mjerila za rad sudaca i bez tog prijedloga.

(4) Okvirna mjerila objavljuju se na internetskoj stranici Ministarstva pravosuđa.«

»4.2. Ocjenjivanje sudaca

Članak 96.

(1) Suci, izuzev sudaca Vrhovnog suda Republike Hrvatske, ocjenjuju se u postupku imenovanja na drugi sud i kada se kandidiraju za predsjednika suda.

(2) U postupku napredovanja suca za suca županijskog suda, Visokog trgovačkog suda Republike Hrvatske, Visokog upravnog suda Republike Hrvatske i Visokog prekršajnog suda Republike Hrvatske ocjenjuje se rad suca u razdoblju od posljednjih pet godina u kojem je sudac obnašao sudačku dužnost, a za suca Vrhovnog suda Republike Hrvatske rad suca u razdoblju od posljednjih deset godina.

Članak 97.

Sudačko vijeće ocjenjuje rad suca prema sljedećim mjerilima:

1. broj odluka koje je sudac donio u odnosu na broj odluka koje je trebao donijeti na temelju Okvirnih mjerila za rad sudaca,

2. rezultat rada po vrstama predmeta u apsolutnim brojevima i postotku,

3. poštivanje rokova za donošenje i izradu odluka,

4. kvaliteta odluka povodom izjavljenih pravnih lijekova (potvrđene, ukinute ili preinačene u apsolutnom broju i postotku u odnosu na ukupan broj donesenih odluka, u odnosu na broj odluka u predmetima u kojima je izjavljen pravni lijek te broj odluka ukinutih zbog bitnih povreda postupka),

5. druge aktivnosti suca.

Članak 98.

Metodologiju izrade ocjene obnašanja sudačke dužnosti donosi Državno sudbeno vijeće, uz prethodno mišljenje Vijeća koje čine predsjednici svih sudačkih vijeća u Republici Hrvatskoj i Opće sjednice Vrhovnog suda Republike Hrvatske.

Članak 99.

(1) Ocjena obnašanja sudačke dužnosti može biti:

1. izvrsno obnaša sudačku dužnost 130 – 150 bodova,

2. vrlo uspješno obnaša sudačku dužnost 110 – 129 bodova,

3. uspješno obnaša sudačku dužnost 90 – 109 bodova,

4. zadovoljavajuće obnaša sudačku dužnost 70 – 89 bodova,

5. nezadovoljavajuće obnaša sudačku dužnost manje od 70 bodova.

(2) Sudačko vijeće utvrđuje ocjenu na temelju zbroja bodova ostvarenih prema mjerilima iz članka 97. ovoga Zakona.«

c) Zakon o Državnom sudbenom vijeću

35. Člankom 2., člankom 43. stavkom 1., člankom 44., člankom 52., člankom 53., člankom 55. i člankom 56.a Zakona o Državnom sudbenom vijeću (»Narodne novine« broj 116/10., 57/11., 130/11., 13/13. – odluka USRH broj: U-I-5991/2012, 28/13. i 82/15.; u daljnjem tekstu: ZoDSV:116/10-82/15) bilo je propisano:

»Članak 2.

Vijeće je samostalno i neovisno tijelo koje osigurava samostalnost i neovisnost sudbene vlasti u Republici Hrvatskoj.«

»Članak 43.

(1) Vijeće odlučuje na sjednici.

(...)

Članak 44.

Vijeće donosi odluke većinom glasova svih članova Vijeća ako ovim Zakonom nije drugačije propisano.«

»Članak 52.

(1) Slobodna sudačka mjesta mogu se popunjavati samo u skladu s planom popunjavanja slobodnih sudačkih mjesta.

(2) Ministarstvo pravosuđa najkasnije do kraja kalendarske godine donosi za sljedeće dvije godine plan popunjavanja slobodnih sudačkih mjesta u svim sudovima i dostavlja ga predsjedniku Vrhovnog suda Republike Hrvatske i predsjedniku Vijeća.

(3) Plan iz stavka 1. ovoga članka izmijenit će se ako se tijekom godine činjenice na temelju kojih je donesen bitno izmijene.

Članak 53.

Oglas o slobodnim sudačkim mjestima objavljuje Vijeće u ‘Narodnim novinama’, a po potrebi i na drugi način, a sadrži poziv kandidatima da u roku, koji ne smije biti kraći od 15 dana, a niti dulji od 30 dana, podnesu prijavu s dokazima o ispunjavanju uvjeta propisanih za imenovanje suca, kao i podatke o svom radu.«

»Članak 55.

(1) Kada sudac podnosi prijavu na oglas o slobodnom mjestu suca, Vijeće će od nadležnog sudačkog vijeća zatražiti ocjenu obnašanja sudačke dužnosti.

(2) Na temelju ukupnog broja bodova utvrđenog ocjenom obnašanja sudačke dužnosti i razgovora na kojem se može ostvariti najviše 20 bodova, Vijeće sastavlja listu prvenstva kandidata.

(3) Odluka Vijeća o imenovanju sudaca mora biti utemeljena na ukupno ostvarenom broju bodova i utvrđenoj listi prvenstva kandidata.

(4) Lista prvenstva objavljuje se na internetskim stranicama Vijeća i uključuje ukupan broj bodova i bodove ostvarene po svakom od mjerila za ocjenjivanje rada sudaca utvrđenim odredbama Zakona o sudovima.«

»Članak 56.a

(1) Odluka o imenovanju sudaca mora biti obrazložena. U obrazloženju odluke Vijeće je dužno za svakog kandidata koji je pristupio razgovoru posebno obrazložiti broj bodova dodijeljenih na razgovoru.

(2) Odluka o imenovanju sudaca objavljuje se u ‘Narodnim novinama’.«

36. Člancima 13. 19. 22. i 25. Zakona o izmjenama i dopunama Zakona o državnom sudbenom vijeću (»Narodne novine« broj 67/18.; u daljnjem tekstu: ZoIDZDSV:67/18), izmijenjeno je i dopunjeno više članaka ZoDSV-a:116/10-82/15, među njima i članak 44. kojem su dodani stavci 2. i 3., članak 52. kojemu je dodan novi stavak 2., članak 55. koji je izmijenjen i članak 56.a kojemu je dodan novi stavak 2.

ZoIDZDSV:67/18 stupio je na snagu 1. rujna 2018. (članak 41. tog zakona).

Nakon navedenih izmjena i dopuna članci 52., 55. i 56.a ZoDSV-a:116/10-82/15 glase:

»Članak 52.

(1) Slobodna sudačka mjesta mogu se popunjavati samo u skladu s planom popunjavanja slobodnih sudačkih mjesta.

(2) Predsjednik suda dužan je izvijestiti Ministarstvo pravosuđa o broju sudaca koji ispunjavaju uvjete za mirovinu u iduće dvije kalendarske godine te o potrebi popunjavanja sudačkih mjesta koja će se uprazniti, vodeći računa o radnoj opterećenosti suda.

(3) Ministarstvo pravosuđa najkasnije do kraja kalendarske godine donosi za sljedeće dvije godine plan popunjavanja slobodnih sudačkih mjesta u svim sudovima i dostavlja ga predsjedniku Vrhovnog suda Republike Hrvatske i predsjedniku Vijeća.

(4) Plan iz stavka 1. ovoga članka izmijenit će se ako se tijekom godine činjenice na temelju kojih je donesen bitno izmijene.«

»Članak 55.

(1) Kada pravosudni dužnosnik podnosi prijavu na oglas o slobodnom mjestu suca u županijskim i visokim sudovima, Vijeće će od nadležnog sudačkog vijeća odnosno državnog odvjetnika zatražiti ocjenu obnašanja dužnosti.

(2) Ocjenom obnašanja dužnosti može se ostvariti najviše 150 bodova.

(3) Na temelju ukupnog broja bodova utvrđenog ocjenom obnašanja dužnosti Vijeće utvrđuje redoslijed kandidata koji se objavljuje na internetskim stranicama Vijeća.

(4) Vijeće će na razgovor pozvati kandidate koji su prema utvrđenom redoslijedu ostvarili više od 130 bodova, a iznimno i manje ako je broj kandidata s najmanje 130 bodova manji od broja sudaca koji se imenuju.

(5) Na razgovoru iz stavka 4. ovoga članka kandidatima se postavljaju pitanja koja se odnose na njihov dosadašnji rad i aktivnosti, a na temelju kojih se može utvrditi njihov osjećaj za pravdu, sposobnost primjerenog i odgovornog obnašanja dužnosti te njihova motiviranost za obnašanje dužnosti. Kandidat na razgovoru može ostvariti najviše 15 bodova. Bodovi se dodjeljuju neposredno nakon razgovora sa svakim pojedinim kandidatom.

(6) Zbrajanjem broja bodova ostvarenog ocjenom obnašanja dužnosti i na razgovoru Vijeće utvrđuje redoslijed kandidata i objavljuje ga na svojim internetskim stranicama. Vijeće će imenovati suce između najviše 10 kandidata koji su ostvarili najveći broj bodova, s tim da razlika između izabranog kandidata i kandidata s najvećim brojem bodova ne smije biti veća od 10 bodova.«

»Članak 56.a

(1) Odluka o imenovanju sudaca mora biti obrazložena. U obrazloženju odluke Vijeće je dužno za svakog kandidata koji je pristupio razgovoru posebno obrazložiti broj bodova dodijeljenih na razgovoru.

(2) Ako je prema utvrđenom redoslijedu iz članka 55. stavka 6., članka 55.a stavka 7. i članka 56. stavka 6. ovoga Zakona više kandidata ostvarilo isti broj bodova te ako je za suca Vijeće imenovalo kandidata koji nije ostvario najveći broj bodova, Vijeće će u odluci o imenovanju posebno obrazložiti razloge zbog kojih je prednost dalo izabranom kandidatu u odnosu na kandidate s istim odnosno većim brojem bodova.

(3) Odluka o imenovanju sudaca objavljuje se u ‘Narodnim novinama’.«

d) Pravilnik o vrednovanju kandidata u postupku imenovanja sudaca

37. Člancima 5., 8. i 18. Pravilnika:93/13-109/17 propisano je:

»Članak 5.

1) Razgovor s kandidatima vodi član Vijeća kojeg odrede prisutni članovi dogovorom ili većinom glasova. Svi članovi Vijeća mogu postavljati pitanja i tražiti dopune.

2) S kandidatima se provodi strukturirani razgovor u primjerenom trajanju.«

»III. VREDNOVANJE KANDIDATA KOJI SU SUCI

Članak 8.

1) Na strukturiranom razgovoru Vijeće razmatra i vrednuje sposobnost kandidata za donošenje odluka, njegov osjećaj za pravdu, primjereno i odgovorno obnašanje dužnosti, motiviranost kandidata za rad u sudstvu te dosadašnji rad i aktivnosti važne za uspješno obnašanje sudačke dužnosti na sudačkom mjestu za koje se kandidat javlja.

2) Nakon toga, predsjednik Vijeća za svakog kandidata predlaže broj bodova koji je isti ostvario na strukturiranom razgovoru.

3) Ako se ne postigne suglasnost svih članova Vijeća o broju bodova koji je kandidat ostvario na strukturiranom razgovoru, pristupa se pojedinačnom vrednovanju kandidata na način da je svaki član Vijeća koji je sudjelovao u provedbi razgovora dužan u zasebnom izvješću o uspjehu posebno vrednovati svakog kandidata ocjenom 0 do 20 bodova, prema mjerilima i kriterijima iz stavka 1. ovog članka.

4) Na razgovoru kandidat može ostvariti najviše 20 bodova.

5) Prosječan broj bodova za svakog kandidata utvrđuje se na način da se ukupno ostvareni broj bodova svakog kandidata dijeli s brojem članova Vijeća koji su sudjelovali u vrednovanju.

6) O provedbi razgovora vodi se poseban zapisnik u koji se unosi vrijeme, mjesto, sastav Vijeća, kandidati s kojima je obavljen razgovor te bodovi ostvareni na temelju vrednovanja usmenog razgovora. Zapisnik potpisuju svi članovi Vijeća koji su sudjelovali u provedbi razgovora.«

»IV. LISTA PRVENSTVA KANDIDATA

Članak 18.

1) Nakon provedenog razgovora Tajništvo dopunjuje dokumentaciju, popunjava zapisnike iz članka 2. Pravilnika za svakog kandidata, sastavlja prijedlog liste prvenstva kandidata te je podnosi Vijeću s cjelokupnom dokumentacijom, nakon čega Vijeće utvrđuje listu prvenstva kandidata te donosi odluku o imenovanju sudaca.

2) Lista prvenstva kandidata sastavlja se za pojedini sud prema redoslijedu ukupno ostvarenih bodova u postupku vrednovanja.

3) Ako se na temelju članka 50. stavak 2. ZDSV-u kandidat u postupku izbora pozvao na prava koja mu pripadaju sukladno odredbama Ustavnog zakona o pravima nacionalnih manjina, Vijeće će ispitati zastupljenost pripadnika nacionalnih manjina u sudu za koji je kandidat podnio prijavu, usporediti tu zastupljenost sa sudjelovanjem pripadnika nacionalnih manjina u ukupnom stanovništvu na području tog suda te prikupiti podatke o drugim relevantnim okolnostima. Na temelju utvrđenih okolnosti, Vijeće može uvećati broj bodova koje je kandidat ostvario za maksimalno deset bodova i to razmjerno stupnju podzastupljenosti i potrebi da se uspostavi jednakost u mogućnostima te samo dok podzastupljenost traje.

4) Ako je kandidat podnio prijavu na mjesto suca za dva ili više sudova te ostvario pravo ulaska na listu prvenstva kandidata za dva ili više sudova, bit će uvršten na listu prema redoslijedu prvenstva naznačenog prilikom prijave na oglas.

5) Lista prvenstva kandidata se objavljuje na internetskoj stranici Vijeća. Za kandidate koji su završili Državnu školu za pravosudne dužnosnike lista prvenstva sadrži: ukupan broj bodova, bodove ostvarene na završnoj ocjeni i bodove ostvarene na razgovoru; za kandidate koji su suci: ukupan broj bodova, bodove ostvarene ocjenom obnašanja sudačke dužnosti i bodove ostvarene na razgovoru; za kandidate iz redova državnih odvjetnika i njihovih zamjenika: ukupan broj bodova, bodove ostvarene na temelju čl. 17. stavak 3 Pravilnika i bodove ostvarene na razgovoru; a za kandidate koji nisu suci i kandidate koji nisu dužnosnici ukupan broj bodova, bodove ostvarene provjerom znanja te bodove ostvarene na razgovoru.«

VII. METODOLOGIJA IZRADE OCJENE SUDACA

38. DSV je 6. rujna 2012., na temelju članka 81. Zakona o sudovima (»Narodne novine« broj 150/05., 16/07., 113/08., 153/09., 116/10., 27/11., 57/11. i 130/11.), donio Metodologiju izrade ocjene sudaca (u daljnjem tekstu: Metodologija:2012.) i objavio je na svojim internetskim stranicama – www.dsv.pravosudje.hr.

Člankom 2., člankom 10. stavkom 3. i člankom 14. Metodologije:2012. bilo je određeno:

»Razdoblje ocjenjivanja

Članak 2.

1) Razdoblje ocjenjivanja je broj kalendarskih godina propisan Zakonom o sudovima ili određen Metodologijom koje prethode godini u kojoj je objavljen oglas, povodom kojeg se ocjenjuje obnašanje sudačke dužnosti iz članka 1. stavka 2. Metodologije.

2) Ako Metodologijom nije drukčije određeno, mjerila za ocjenu obnašanja sudačke dužnosti primjenjuju se samo za propisano razdoblje ocjenjivanja.

3) Ako je sudac obnašao sudačku dužnost u razdoblju kraćem od propisanog razdoblja ocjenjivanja, ocijenit će se to razdoblje njegova obnašanja sudačke dužnosti, a ta će se činjenica posebno naznačiti u ocjeni.

4) Ako je sudac u razdoblju ocjenjivanja bio na radu u višem sudu, Ministarstvu pravosuđa, Pravosudnoj akademiji ili Državnom sudbenom vijeću to vrijeme se ne uzima u razdoblje ocjenjivanja obnašanja sudačke dužnosti. Ako je to vrijeme bilo na kraju razdoblja ocjenjivanja, za razdoblje ocjenjivanja obnašanja sudačke dužnosti tog suca se uzima vrijeme koje je prethodilo upućivanju suca na rad u viši sud, Ministarstvo pravosuđa, Pravosudnu akademiju ili Državno sudbeno vijeće. Ako je to vrijeme bilo u sredini razdoblja ocjenjivanja, za razdoblje ocjenjivanja obnašanja sudačke dužnosti suca se uzima vrijeme koje je prethodilo upućivanju i nakon isteka upućivanja suca na rad u viši sud, Ministarstvo pravosuđa, Pravosudnu akademiju ili Državno sudbeno vijeće. Ove činjenice će se posebno naznačiti u ocjeni.«

»Druge aktivnosti, postupci i okolnosti

Članak 10.

(…)

3) Bodove iz ovog članka sudac ostvaruje samo ako je po ostalim mjerilima Metodologije ostvario najmanje 115 bodova.«

»Ponovno korištenje ocjene

Članak 14.

Ranija pravomoćna ocjena obnašanja sudačke dužnosti donesena na temelju ove Metodologije može se ponovno koristiti u jednom od postupaka ocjenjivanja iz članka 1. stavka 2. Metodologije ako se nije promijenilo razdoblje ocjenjivanja u smislu članka 2. Metodologije.«

U odnosu na pravni karakter Metodologije:2012. Ustavni sud je u rješenju broj: U-II-5248/2017 od 23. travnja 2018., točke 5.1. i 6., www.usud.hr, iznio sljedeću ocjenu:

»5.1. U članku 1. stavku 1. osporene Metodologije navedeno je da se njome određuju mjerila ocjenjivanja obnašanja sudačke dužnosti, njihovo bodovanje i način računanja razdoblja ocjenjivanja određenog Zakonom o sudovima.

Slijedi da je osporena Metodologija skup pravila i mjerila koja su, sukladno ovlasti iz ZoSud-a/05, donijeli članovi DSV-a, a koja služe sudačkim vijećima za objektivno, dosljedno i ujednačeno ocjenjivanje kandidata za sudačke dužnosti odnosno sudaca u postupcima imenovanja, napredovanja, premještaja i razrješenja.

6. Polazeći od definicije drugog propisa navedene u točki 2. obrazloženja ovog rješenja, Ustavni sud utvrđuje da osporena Metodologija nema sadržajna obilježja drugog propisa.

Osporena Metodologija stoga ne podliježe ustavnosudskoj ocjeni u smislu članka 125. alineje 2. Ustava.«

VIII. OCJENA USTAVNOG SUDA

39. Ustavni sud utvrđuje da s obzirom na razloge i navode istaknute u ustavnim tužbama, te činjenica i okolnosti konkretne pravne stvari postoje pretpostavke za odlučivanje o biti stvari.

40. U konkretnom slučaju u ustavnim tužbama istaknuti prigovori podnositeljica otvaraju pitanje povrede prava na pravično suđenje zajamčenog člankom 29. stavkom 1. Ustava i prava na dostupnost pod jednakim uvjetima svakog radnog mjesta i dužnosti zajamčenog člankom 54. stavkom 2. Ustava.

41. U smislu drugog dijela stavka 2. članka 54. Ustava svakome pripada pravo da se pod jednakim uvjetima natječe za svako radno mjesto ili dužnost i da nadležno izborno tijelo u propisanom postupku odluči o njezinoj/njegovoj prijavi (to se jamstvo po naravi stvari ne odnosi na imenovanja isključivo političke naravi).

Ustavna odredba o dostupnosti svakog radnog mjesta i dužnosti »pod jednakim uvjetima« implicira načelo jednakosti odnosno jednakog postupanja prema svim osobama u ostvarivanju njihova prava na zapošljavanje na odgovarajućim radnim mjestima i dužnostima. Težište je jamstva iz drugog dijela članka 54. stavka 2. Ustava na načelu jednakosti prilika odnosno jednakom postupanju koje se osigurava objektivnim i unaprijed znanim kriterijima, dakle, na jednakim uvjetima koji se moraju osigurati svima za određeno radno mjesto ili dužnost, pa to jamstvo u prvom redu treba razmatrati zajedno s odredbama Ustava koje jamče jednakost svih pred zakonom i zabranjuju diskriminaciju po bilo kojoj osnovi (članak 14. Ustava).

Navedeno ustavno jamstvo ima i svoj postupovni aspekt. Ono je povezano i s onim odredbama Ustava koje u svojoj ukupnosti jamče »pravnu zaštitu«. To su u prvom redu ustavne odredbe u kojima je sadržano pravo na žalbu zajamčeno člankom 18. stavkom 1. Ustava, te pravo pristupa sudu i druga ustavna prava koja proizlaze iz temeljnog ljudskog prava na pravično suđenje zajamčeno člankom 29. stavkom 1. Ustava. Takvo svoje stajalište o sadržaju prava iz članka 54. stavka 2. Ustava, Ustavni sud izrazio je već u svojoj odluci broj: U-III-555/2015 od 9. srpnja 2015. (»Narodne novine« broj 111/15.).

Minimalni uvjet ostvarenja načela učinkovite pravne zaštite je iznošenje dostatnih i pravno relevantnih razloga za donesenu odluku. Ono jamči zaštitu od arbitrarnosti u odlučivanju sudova i drugih tijela javne vlasti. Stoga, obrazloženja sudskih odluka odnosno odluka drugih nadležnih tijela koja ne sadrže ozbiljne, relevantne i dostatne razloge za ocjenu kakva je odlukom dana, upućuje na zaključak o arbirarnosti u postupovnom i/ili materijalnopravnom smislu što može dovesti do povrede postupovnog aspekta članka 54. stavka 2. Ustava.

1) Načelna stajališta Ustavnog suda

42. Ustavni sud ponavlja svoja stajališta iznesena u odlukama broj: U-III-5074/2017 od 22. svibnja 2018. i broj: U-III-281/2018 od 22. svibnja 2018. (v. točke 18. i 19. ove odluke).

Ustavni sud naglašava da je u hrvatskom pravnom sustavu DSV Ustavom ustanovljeno samostalno tijelo čija je zadaća, osiguravanje samostalnosti i neovisnosti sudbene vlasti, u sadržaj koje ulazi samostalno odlučivanje o imenovanju, napredovanju, premještaju, razrješenju i stegovnoj odgovornosti sudaca.

Također naglašava da su u tim postupcima granice samostalnosti DSV-a određene člankom 121. stavcima 2. i 3. Ustava, kojima je propisano da DSV samostalno, u skladu s Ustavom i zakonom i na temelju kriterija propisanih zakonom, odlučuje o imenovanju, napredovanju, premještaju, razrješenju i stegovnoj odgovornosti sudaca.

Ustavni sud stoga ponovno ističe da su granice samostalnosti DSV-a relativno uske, kao i da se odluka DSV-a donesena unutar tih granica ne može smatrati samovoljnom ili arbitrarnom.

Nadalje, da odluke koje DSV donosi koristeći ovlasti povjerene mu Ustavom i zakonom ne smiju biti u bitnome nepravične, nerazumne, iracionalne ili samovoljne, tj. u nesuglasju s vladavinom prava.

Ustavni sud ističe da odluke DSV-a o imenovanju sudaca potpadaju pod doseg prava na obrazloženu odluku, kao sastavnog dijela ne samo prava na pravično suđenje, zajamčenog člankom 29. stavkom 1. Ustava, već i postupovnog aspekta prava na dostupnost svakog radnog mjesta i dužnosti »pod jednakim uvjetima« zajamčenog člankom 54. stavkom 2. Ustava. Pravo na obrazloženu odluku Ustav jamči ne samo pred sudovima nego i pred svim drugim tijelima ovlaštenima odlučivati o pravima i obvezama građana i drugih osoba.

Obveza DSV-a da obrazloži svoje odluke proizlazi i iz načela poštovanja prava čovjeka i načela vladavine prava kao dviju, člankom 3. Ustava propisanih najviših vrednota ustavnog poretka Republike Hrvatske.

Stoga DSV ima obvezu u obrazloženju svojih odluka iznijeti kriterije i razloge kojima se rukovodio pri njihovom donošenju.

U pogledu odluka o imenovanju sudaca obveza njihova obrazlaganja dodatno je naglašena člankom 56.a ZoDSV-a:116/10-82/15.

Pri tome Ustavni sud ističe da zahtjevi za razvidnost kriterija i razloga na kojima su utemeljene njegove odluke ne umanjuju Ustavom propisanu samostalnost i neovisnost DSV-a.

43. Nadležna sudačka vijeća ocjene obnašanja sudačke dužnosti donose na temelju ukupno ostvarenog broja bodova, koji su u svojoj biti kvantitativni izraz kvalitativnih mjerila (kriterija) propisanih člankom 97. ZoSUD-a:28/13-82/16.

Konačne ocjene obnašanja sudačke dužnosti kvalitativno su izražene stupnjevima propisanima člankom 99. istog zakona (»izvrsno obnaša sudačku dužnost«, »vrlo uspješno obnaša sudačku dužnost«, »uspješno obnaša sudačku dužnost«, »zadovoljavajuće obnaša sudačku dužnost« i »nezadovoljavajuće obnaša sudačku dužnost«).

Ustavni sud pri tome naglašava, da će imajući u vidu člankom 99. ZoSUD-a:28/13-82/16 propisane raspone bodova, isti (kvalitativni) stupanj ocjene obnašanja sudačke dužnosti dobiti sudac koji ostvari najmanji kao i sudac koji ostvari najviši broj bodova ili sudac koji ostvari neki od broja bodova unutar propisanog raspona za taj stupanj ocjene.

Bodovi ostvareni na strukturiranom razgovoru pred DSV-om su u svojoj biti također kvantitativni izraz kvalitatitvnih mjerila (kriterija) propisanih člankom 8. Pravilnika:93/13-109/17.

Upravo zato što su ti bodovi kvantitativni izraz gore navedenih kvalitativnih mjerila (kriterija) oni nisu puki brojčani izrazi, nego upućuju na kvalitativnu razliku među kandidatima, koja u značajnoj mjeri utječe na njihov poredak na listi prvenstva, te ih je DSV sukladno članku 121. stavku 3. Ustava propisanoj obvezi, dužan razmotriti prilikom odlučivanja o imenovanju pojedinog kandidata za suca.

Međutim, imajući u vidu da se isti stupanj ocjene obnašanja sudačke dužnosti ostvaruje na temelju, člankom 99.
 ZoSUD-a:28/13-82/16, propisanog raspona bodova, Ustavni sud ocjenjuje da se poredak na listi prvenstva ne može mehanički pretočiti u odluku o imenovanju sudaca.

Stoga je poredak kandidata na listi prvenstva temelj za donošenje odluke o imenovanju.

Polazeći od Ustavom i ZoDSV-om:116/10-82/15 propisanih ovlasti i obveza DSV-a, Ustavni sud ponovno ocjenjuje kako činjenica da je (zbog gore navedenih razloga) poredak na listi prvenstva temelj za donošenje odluke o imenovanju otvara prostor DSV-u da u postupku imenovanja sudaca, s obzirom na zahtjeve pojedinog sudačkog mjesta, u odnosu na svakog kandidata koji je ocijenjen istom ocjenom, pojedinačno vrednuje svako od ZoSUD-om:28/13-82/16 propisanih mjerila (kriterija), na temelju kojih je donesena ocjena obnašanja sudačke dužnosti tog kandidata, kao i mjerila (kriterije) propisana Pravilnikom:93/13-109/17, na temelju kojih su ostvareni bodovi na strukturiranom razgovoru, te ih potom usporedi s vrednovanjem istih mjerila na temelju kojih su donesene ocjene i ostvareni bodovi drugih kandidata i zatim ocijeni koji od kandidata u većoj mjeri od ostalih ispunjava uvjete za imenovanje za suca.

44. Ustavni sud također ponavlja da opširnost i detaljnost iznošenja i obrazlaganja kriterija i razloga koji su bili presudni za izbor određenog kandidata ovisi o stupnju odstupanja od poretka na listi prvenstva i razlici u ukupno ostvarenim bodovima.

Pri tome Ustavni sud naglašava da mala razlika u ukupnom broju ostvarenih bodova i poretku na listi prvenstva ne otklanja obvezu DSV-a da u obrazloženju svojih odluka iznese kriterije i razloge koji čine da imenovani kandidat u većoj mjeri od ostalih na listi ispunjava uvjete za obnašanje sudačke dužnosti na sudu za koji je DSV objavio oglas.

2) Primjena načelnih stajališta Ustavnog suda
 na konkretan slučaj

45. Ustavni sud ističe kako sukladno članku 71. stavku 1. Ustavnog zakona vijeće, odnosno sjednica Ustavnog suda ispituje samo one povrede ustavnih prava koje su istaknute u ustavnoj tužbi.

Stoga je u ovom ustavnosudskom postupku prvenstvena zadaća Ustavnog suda ispitati, u okviru navoda, razloga i ustavnim tužbama postavljenih zahtjeva, u ustavnim tužbama istaknute povrede prava zajamčenih Ustavom.

a) Ocjena Ustavnog suda u odnosu na prigovore istaknute u ustavnoj tužbi Jasne Gažić Ferenčina

46. Iako u ustavnoj tužbi Jasna Gažić Ferenčina predlaže da Ustavni sud ukine osporenu odluku DSV-a u cijelosti, iz razloga i navoda ustavne tužbe razvidno je da navedenu odluku osporava u dijelu u kojem su njome za sutkinje Županijskog suda u Zagrebu imenovane Ines Kovačević, Renata Đaković Vranković i Tihana Marija Miladin.

Imajući u vidu prigovore istaknute u ustavnoj tužbi, Ustavni sud smatra potrebnim prvo ispitati je li osporenom odlukom DSV-a podnositeljici Jasni Gažić Ferenčina povrijeđeno pravo na dostupnost pod jednakim uvjetima svakog radnog mjesta i dužnosti zajamčeno člankom 54. stavkom 2. Ustava.

47. Ustavni sud prije svega primjećuje da je Jasna Gažić Ferenčina odlukom sudačkog vijeća ocijenjena ocjenom »izvrsno obnaša sudačku dužnost«.

Ta je ocjena donesena na temelju ukupno ostvarenih 135 bodova (za rezultate rada 90 bodova – 121,1% ostvarene norme, za poštovanje rokova 3 boda – nije utvrđeno nepoštovanje rokova za objavu, pisanu izradu i otpremu odluka, za kvalitetu rada 39 bodova – 5,87% ukinutih odluka u odnosu na ukupan broj donesenih, 15,67% u odnosu na broj vraćenih odluka od neposredno višeg suda i 64,92% u odnosu na broj ukinutih odluka zbog bitnih povreda odredaba postupka, za druge aktivnosti, tj. sudački staž 3 boda).

Na strukturiranom razgovoru ova podnositeljica ostvarila je 10 bodova na zajedničkom vrednovanju i 6 bodova na pojedinačnom vrednovanju, odnosno ukupno 16 bodova.

Na temelju ukupnog broja bodova utvrđenih ocjenom i ostvarenih na strukturiranom razgovoru (151 bod), Jasna Gažić Ferenčina je na listi prvenstva zauzela 42. mjesto (46. mjesto na listi prvenstva utvrđenoj na 97. sjednici DSV-a – v. točku 16. ove odluke).

48. Ines Kovačević je odlukom sudačkog vijeća ocijenjena ocjenom »izvrsno obnaša sudačku dužnost«.

Ta odluka donesena je na temelju ukupno ostvarenih 138 bodova (za rezultate rada 90 bodova – 164,5% ostvarene norme, za poštovanje rokova 3 boda – nije utvrđeno nepoštovanje rokova za objavu, pisanu izradu i otpremu odluka, za kvalitetu rada 39 bodova – 2,75% ukinutih odluka u odnosu na ukupan broj donesenih, 13,98% u odnosu na broj vraćenih odluka od neposredno višeg suda i 82,05% u odnosu na broj ukinutih odluka zbog bitnih povreda odredaba postupka, za druge aktivnosti, tj. sudački staž, te suradnja u nastavi pravnih predmeta na sveučilišnom diplomskom studiju u školskim godinama od 2010/11 do 2015/16, 6 bodova.

Na strukturiranom razgovoru ova kandidatkinja ostvarila je 10 bodova na zajedničkom vrednovanju i 6,3 boda na pojedinačnom vrednovanju, odnosno ukupno 16,3 boda.

Na temelju ukupnog broja bodova utvrđenih ocjenom i ostvarenih na strukturiranom razgovoru (154,3 boda), Ines Kovačević je na listi prvenstva zauzela 22. mjesto (26. mjesto na listi prvenstva utvrđenoj na 97. sjednici DSV-a – v. točku 16. ove odluke).

49. Renata Đaković Vranković je odlukom sudačkog vijeća ocijenjena ocjenom »vrlo uspješno obnaša sudačku dužnost«.

Ta odluka donesena je na temelju ukupno ostvarenih 128 bodova (za rezultate rada 84 bodova – 107% ostvarene norme, za poštovanje rokova 3 boda – nije utvrđeno nepoštovanje rokova za objavu, pisanu izradu i otpremu odluka, za kvalitetu rada 36 bodova – 9,13% ukinutih odluka u odnosu na ukupan broj donesenih, 27,29% u odnosu na broj vraćenih odluka od neposredno višeg suda i 85,28% u odnosu na broj ukinutih odluka zbog bitnih povreda odredaba postupka, za druge aktivnosti, tj. sudački staž i rad na Vrhovnom sudu od 11. siječnja 2010., 5 bodova.

Na strukturiranom razgovoru ova kandidatkinja ostvarila je 10 bodova na zajedničkom vrednovanju i 8,8 bodova na pojedinačnom vrednovanju, odnosno ukupno 18,8 bodova.

Na temelju ukupnog broja bodova utvrđenih ocjenom i ostvarenih na strukturiranom razgovoru (146,8 bodova), Renata Đaković Vranković je na listi prvenstva zauzela 67. mjesto (71. mjesto na listi prvenstva utvrđenoj na 97. sjednici DSV-a – v. točku 16. ove odluke).

50. Tihana Marija Miladin je odlukom sudačkog vijeća ocjenjena ocjenom »vrlo uspješno obnaša sudačku dužnost«.

Ta odluka donesena je na temelju ukupno ostvarenih 128,5 bodova (za rezultate rada 79,5 bodova – 98,5% ostvarene norme, za poštovanje rokova 3 boda – nije utvrđeno nepoštovanje rokova za objavu, pisanu izradu i otpremu odluka, za kvalitetu rada 43 bodova – 2,27% ukinutih odluka u odnosu na ukupan broj donesenih, 13,30% u odnosu na broj vraćenih odluka od neposredno višeg suda i 45,57% u odnosu na broj ukinutih odluka zbog bitnih povreda odredaba postupka, za druge aktivnosti, tj. članstvo u sudačkom vijeću od 16. lipnja 2011. i šest održanih predavanja: na Pravnom fakultetu u Splitu održano 4. ožujka 2016., te na Pravnom fakultetu u Zagrebu održana 12. i 18. listopada 2016. i 23. studenoga 2016., 3 boda.

U odnosu na ocjenu obnašanja sudačke dužnosti za kandidatkinju Tihanu Mariju Miladin, Ustavni sud primjećuje da je nadležno sudačko vijeće kao druge aktivnosti ocijenilo predavanja koje je ta kandidatkinja održala 2016. godine, od kojih se jedno održava prije objave oglasa za imenovanje sudaca Županijskog suda u Zagrebu, a ostala nakon njegove objave, tj. uzelo je u obzir druge aktivnosti izvršene u kalendarskoj godini u kojoj je objavljen oglas, što je protivno članku 2. stavku 1. Metodologije:2012.

Na strukturiranom razgovoru kandidatkinja Tihana Marija Miladin ostvarila je 10 bodova na zajedničkom vrednovanju i 7,9 bodova na pojedinačnom vrednovanju, odnosno ukupno 17,9 bodova.

Na temelju ukupnog broja bodova utvrđenih ocjenom i ostvarenih na strukturiranom razgovoru (146,4 bodova), Tihana Marija Miladin zauzela je na listi prvenstva 69. mjesto (73. mjesto na listi prvenstva utvrđenoj na 97. sjednici DSV-a – v. točku 16. ove odluke).

51. Razlika u ostvarenom ukupnom broju bodova između podnositeljice Jasne Gažić Ferenčina i navedenih kandidatkinja iznosi:

– 3,6 bodova u odnosu na Tihanu Mariju Miladin,

– 3,3 boda u odnosu na Ines Kovačević i

– 3,2 boda u odnosu na Renatu Đaković Vranković.

Imajući u vidu da je zakonodavac člankom 22. ZoIDZDSV-a:67/18 izmijenio članak 55. ZoDSV-a:116/10-82/15 na način da je propisao 10 bodova kao najvišu dopuštenu razliku u bodovima između imenovanog kandidata i kandidata s najvećim brojem bodova, Ustavni sud ne prihvaća stajalište DSV-a prema kojemu:

»S druge strane, DSV se drži samoograničenja da mogu biti izabrani samo oni suci koji su na listi prvenstva unutar 10% najvećeg broja bodova u odnosu na prvog na listi jer smatra da 1397967985razliku’ treba dovesti u relaciju s ukupnim brojem bodova. Na taj način je ‘mala i neznatna razlika’ bitno transparentnije određena od pukog pozivanja na brojeve – naime, razlika koja predstavlja jedan bod je (u postotku, odnosno relativno) velika u sustavu u kojem se može ostvariti ukupno pet bodova dok je neznatna u sustavu u kojem se može ostvariti ukupno 100 bodova.«

Naime, normativni sadržaj (»novog«) propisa koji uređuje postupak imenovanja sudaca potvrdio je stajalište Ustavnog suda, implicitno sadržano u odlukama broj: U-III-5074/2017 od 22. svibnja 2018. i broj: U-III-281/2018 od 22. svibnja 2018., prema kojemu se razlika u bodovima kandidata na listi prvenstva iskazuje u apsolutnom, a ne relativnom iznosu.

Ustavni sud ocjenjuje da su mjerila u pogledu dopuštene apsolutne razlike u bodovima propisane člankom 22. ZoIDZDSV-a:67/18, kojim je izmijenjen članak 55. ZoDSV-a:116/10-82/15 na način da je propisano 10 bodova kao najviša dopuštena razlika u bodovima između imenovanog kandidata i kandidata s najvećim brojem bodova, mutatis mutandis primjenjiva i u konkretnom slučaju.

Stoga, imajući u vidu gore navedene dopuštene apsolutne vrijednosti razlika u bodovima, Ustavni sud prihvaća stajalište DSV-a prema kojemu je ta razlika mala.

Također, Ustavni sud ocjenjuje da se samo na temelju te male razlike ne može donijeti ocjena o stvarnoj kvaliteti gore navedenih kandidatkinja i podnositeljice, tj. tko od njih u većoj mjeri ispunjava uvjete za imenovanje za suca Županijskog suda u Zagrebu.

52. U pogledu razloga za imenovanje Ines Kovačević, Renate Đaković Vranković i Tihane Marije Miladin za sutkinje Županijskog suda u Zagrebu u obrazloženju osporene odluke DSV-a navedeno je:

»Vijeće također ne smatra da bi problem trebalo riješiti nekritičkim pohvalama imenovanih kandidata i pretjeranim pokudama kandidata koji nisu imenovani. Međutim, prilikom donošenja odluke o imenovanjima uzeto je u obzir i to da su, prema saznanjima članova Vijeća kandidatkinje Renata Đaković Vranković, Ines Kovačević i Tihana Marija Miladin, za vrijeme obnašanja dužnosti sudaca Županijskog suda u Zagrebu (nakon odluke o imenovanju koje je ukinuto odlukom Ustavnog suda) postizale vrlo solidan učinak. Za kandidatkinju Renatu Đaković Vranković uzet je u obzir uspješan rad na Vrhovnom sudu Republike Hrvatske, a za kandidatkinju Ines Kovačević njeno djelovanje kao suca specijaliziranog za područje obiteljskog prava.«

53. Ustavni sud prije svega primjećuje da je DSV, u odnosu na navedene sutkinje, iznio tvrdnju o rezultatima njihova rada nakon što su 20. listopada 2017. imenovane sutkinjama Županijskog suda u Zagrebu, i da je (u tom dijelu) osporena odluka DSV-a utemeljena na tvrdnji o ocjeni o radu tih sutkinja u razdoblju nakon objave oglasa za imenovanje sudaca tog suda u »Narodnim novinama« 28. rujna 2016., dok su ocjene o radu ostalih kandidata na listi prvenstva (uključujući i podnositeljice Katarinu Petrović i Jasnu Gažić Ferenčina) utvrđene s obzirom na (petogodišnje i ranije) razdoblje prije objave tog oglasa.

Ustavni sud utvrđuje da utemeljenje osporene odluke DSV-a na tvrdnji o ocjeni o radu kandidatkinja Ines Kovačević, Renate Đaković Vranković i Tihane Marije Miladin nakon njihova imenovanja za sutkinje Županijskog suda u Zagrebu, dakle nakon objave oglasa za imenovanje sudaca tog suda 28. rujna 2016. u »Narodnim novinama«, uzrokuje povredu prava na dostupnost pod jednakim uvjetima svakog radnog mjesta i dužnosti zajamčenog člankom 54. stavkom 2. Ustava.

Naime, člankom 96. stavkom 2. ZoSUD-a:28/13-82/16 propisano je da se rad suca koji se kandidirao za napredovanje na županijski sud, Visoki trgovački sud Republike Hrvatske, Visoki upravni sud Republike Hrvatske i Visoki prekršajni sud Republike Hrvatske ocjenjuje u razdoblju od posljednjih pet godina, dok je člankom 2. stavkom 1. Metodologije:2012. određeno da je razdoblje ocjenjivanja broj kalendarskih godina propisan zakonom o sudovima koje prethode godini objave oglasa, u povodu kojeg se ocjenjuje obnašanje sudačke dužnosti.

Stoga, utemeljenje odluke o imenovanju suca na rezultatima rada nekih kandidata u razdoblju nakon objave oglasa, dovodi ostale kandidate (kojima nisu uzeti u obzir rezultati rada nakon objave oglasa) u položaj da im nisu pod jednakim uvjetima dostupna radna mjesta odnosno dužnosti oglašene oglasom.

Nadalje, Ustavni sud ne može ne zamijetiti da spisu predmeta DSV-a nisu priložena saznanja (na koje se poziva u obrazloženju osporene odluke DSV-a) članova DSV-a o rezultatima rada sutkinja Ines Kovačević, Renate Đaković Vranković i Tihane Marije Miladin nakon njihova imenovanja za sutkinje Županijskog suda u Zagrebu.

Stoga, Ustavnom sudu ne preostaje drugo nego zaključiti kako navedena tvrdnja DSV-a upućuje na arbitrarnost i samovolju u postupanju i odlučivanju.

54. U odnosu na tvrdnju DSV-a o uspješnom radu kandidatkinje Renate Đaković Vranković na Vrhovnom sudu od 11. siječnja 2010. do imenovanja za sutkinju Županijskog suda u Zagrebu, Ustavni sud ističe da, u odnosu na rezultate rada, poštovanje rokova i kvalitetu rada, nadležno sudačko vijeće to razdoblje nije uzelo u obzir pri donošenju odluke o ocjeni obnašanja sudačke dužnosti te kandidatkinje (jer u tom razdoblju ona nije obnašala sudačku dužnost), nego ga je ocijenilo isključivo s osnove obavljanja druge aktivnosti – za što je ostvarila 3 boda i to samo u odnosu na duljinu trajanja razdoblja provedenog na radu na Vrhovnom sudu.

Naime, člankom 103. stavkom 3. Zakona o sudovima (»Narodne novine« broj 150/05., 16/07., 113/08., 153/09., 34/10. – rješenje USRH broj: U-IIIVs-3669/2006 i dr., 116/10., 27/11., 57/11. – članak 51. Zakona o izmjenama i dopunama Zakona o parničnom postupku i 130/11.) bilo je propisano da sudac koji je privremeno upućen na rad u sud višeg stupnja (kao što je to kandidatkinja Renata Đaković Vranković) u postupku i radu na predmetima ima prava i obaveze kao viši sudski savjetnik.

Jednako je propisano i člankom 61. stavkom 4. ZoDSV-a:116/10-82/15.

Stoga, Ustavni sud ocjenjuje da je, utemeljenjem osporene odluke DSV-a na tvrdnji o rezultatima rada Renate Đaković Vranković za vrijeme njezina upućivanja na rad na Vrhovni sud, DSV mimo ocjene nadležnog sudačkog vijeća uzeo u obzir razdoblje u kojem ona nije obnašala sudačku dužnost, što je samo po sebi protivno članku 96. ZoSUD-a:28/13-82/16 i predstavlja davanje Renati Đaković Vranković, protivno zakonu, prednost pred ostalim kandidatima.

Nadalje, Ustavni sud utvrđuje da u spisu predmeta DSV-a nema podataka o rezultatima, poštovanju rokova i kvaliteti (tj. uspješnosti) rada navedene kandidatkinje na Vrhovnom sudu.

Ustavni sud stoga ocjenjuje da tvrdnja DSV-a o uspješnosti rada Renate Đaković Vranković na Vrhovnom sudu također upućuje na arbitrarnost i samovolju u postupanju i odlučivanju.

Također, Ustavni sud utvrđuje da, osim gore navedenih razloga koji uzrokuju povredu Ustavom zajamčenih prava, u obrazloženju osporene odluke DSV-a nisu izneseni i obrazloženi dostatni i pravno relevantni razlozi iz kojih bi bilo razvidno koje stručne kvalitete te kandidatkinje (67. na listi prvenstva) čine to da u većoj mjeri od ostalih ispunjava uvjete za imenovanje za sutkinju Županijskog suda u Zagrebu, a posebno od onih kandidata koji su na listi prvenstva ispred nje (kao što su podnositeljice Katarina Petrović – 1. na listi prvenstva i Jasna Gažić Ferenčina – 42. na listi prvenstva).

55. U odnosu na pozivanje DSV-a na djelovanje kandidatkinje Ines Kovačević kao sutkinje specijalizirane za područje obiteljskog prava, Ustavni sud ističe da u obrazloženju osporene odluke DSV-a, osim paušalne tvrdnje o navedenom djelovanju, nisu izneseni i obrazloženi dostatni i pravno relevantni razlozi iz kojih bi bilo razvidno koje njezine stručne kvalitete odlučno utječu na ocjenu da ona u većoj mjeri od ostalih kandidata (a posebno onih ispred nje na listi prvenstva) ispunjava uvjete za imenovanje za sutkinju Županijskog suda u Zagrebu (s obzirom na zahtjeve obnašanja sudačke dužnosti na tom sudu).

56. U odnosu na Tihanu Mariju Miladin u obrazloženju osporene odluke DSV-a nisu izneseni i obrazloženi nikakvi pravno relevantni razlozi iz kojih bi bilo razvidno koje njezine stručne kvalitete utječu na ocjenu da ona (69. na listi prvenstva) u većoj mjeri od ostalih ispred nje na listi prvenstva (a posebno od podnositeljica Katarine Petrović – 1. na listi prvenstva i Jasne Gažić Ferenčina – 42. na listi prvenstva) ispunjava uvjete za imenovanje za sutkinju Županijskog suda u Zagrebu (s obzirom na zahtjeve obnašanja sudačke dužnosti na tom sudu).

57. Slijedom svega navedenog, Ustavni sud utvrđuje da je osporenom odlukom DSV-a u dijelu u kojem su za sutkinje Županijskog suda u Zagrebu imenovane Ines Kovačević, Renata Đaković Vranković i Tihana Marija Miladin, podnositeljici Jasni Gažić Ferenčina povrijeđeno pravo na dostupnost pod jednakim uvjetima svakog radnog mjesta i dužnosti zajamčeno člankom 54. stavkom 2. Ustava. S obzirom na to utvrđenje, Ustavni sud smatra suvišnim ispitati prigovore podnositeljice koji se odnose na povredu prava na pravično suđenje zajamčeno člankom 29. Ustava.

58. Ustavni sud utvrdio je da prigovori podnositeljice Jasne Gažić Ferenčina vezani uz članke 14., 18. stavak 2., 35. i 44. Ustava, na način kako su postavljeni u ustavnoj tužbi te u mjeri u kojoj bi u okolnostima konkretnog slučaja osporena odluka DSV-a mogla utjecati na ostvarivanje sadržaja tih ustavnih prava, ne upućuju na mogućnost povrede ljudskih prava i temeljnih sloboda zajamčenih Ustavom.

b) Ocjena Ustavnog suda u odnosu na prigovore istaknute u ustavnoj tužbi Jadranke Kos

59. U ustavnoj tužbi Jadranka Kos predlaže da Ustavni sud ukine osporenu odluku DSV-a u dijelu u kojem je njome za suca Županijskog suda u Zagrebu imenovan Vjeran Blažeković.

Imajući u vidu prigovore istaknute u ustavnoj tužbi, Ustavni sud smatra potrebnim prvo ispitati je li osporenom odlukom DSV-a podnositeljici Jadranki Kos povrijeđeno pravo na dostupnost pod jednakim uvjetima svakog radnog mjesta i dužnosti zajamčeno člankom 54. stavkom 2. Ustava.

60. Jadranka Kos je odlukom sudačkog vijeća ocijenjena ocjenom »izvrsno obnaša sudačku dužnost«.

Ta je ocjena donesena na temelju ukupno ostvarenih 145 bodova (za rezultate rada 90 bodova – 120,702% ostvarene norme, za poštovanje rokova 3 boda – jer je u ocjenjivanom razdoblju poštovala zakonom propisane rokove za pisanu izradu odluka u postotku iznad 85%, za kvalitetu rada 45 bodova – nisu navedeni podaci o postotku ukinutih odluka, za druge aktivnosti, tj. sudački staž 7 bodova).

Na strukturiranom razgovoru ova podnositeljica ostvarila je 10 bodova na zajedničkom vrednovanju i 5,1 bod na pojedinačnom vrednovanju, odnosno ukupno 15,1 bod.

Na temelju ukupnog broja bodova utvrđenih ocjenom i ostvarenih na strukturiranom razgovoru (160,1 bod), Jadranka Kos je na listi prvenstva zauzela 3. mjesto (3. mjesto na listi prvenstva utvrđenoj na 97. sjednici DSV-a – v. točku 16. ove odluke).

61. Vjeran Blažeković je odlukom sudačkog vijeća ocijenjen ocjenom »izvrsno obnaša sudačku dužnost«.

Ta je odluka donesena na temelju ukupno ostvarenih 135 bodova (za rezultate rada 90 bodova – 126,88% ostvarene norme, za poštovanje rokova 3 boda – nije utvrđeno nepoštovanje rokova za objavu, pisanu izradu i otpremu odluka, za kvalitetu rada 37 bodova – 7,15% ukinutih odluka u odnosu na ukupan broj donesenih, 23,36% u odnosu na broj vraćenih odluka od neposredno višeg suda i 51,60% u odnosu na broj ukinutih odluka zbog bitnih povreda odredaba postupka, za druge aktivnosti, tj. sudački staž, članstvo u sudačkom vijeću, bez navođenja razdoblja sudjelovanja u vijeću, i rad u Ministarstvu pravosuđa, 5 bodova.

Na strukturiranom razgovoru ostvario je 10 bodova na zajedničkom vrednovanju i 8,4 boda na pojedinačnom vrednovanju, odnosno ukupno 18,4 boda.

Na temelju ukupnog broja bodova utvrđenih ocjenom i ostvarenih na strukturiranom razgovoru (153,4 boda), Vjeran Blažeković je na listi prvenstva zauzeo 28. mjesto (32. mjesto na listi prvenstva utvrđenoj na 97. sjednici DSV-a – v. točku 16. ove odluke).

62. Razlika u ostvarenom ukupnom broju bodova između podnositeljice Jadranke Kos i Vjerana Blažekovića iznosi 6,7 bodova.

Imajući u vidu izmjene članka 55. ZoDSV-a:116/10-82/15 izvršene člankom 22. ZoIDZDSV-a:67/18 i stajalište Ustavnog suda s tim u vezi (v. točke 36. i 51. ove odluke), Ustavni sud utvrđuje da je razlika u ostvarenim bodovima između Jadranke Kos i Vjerana Blažekovića mala i da se samo na temelju te razlike ne može ocijeniti tko od njih u većoj mjeri ispunjava uvjete za imenovanje za suca Županijskog suda u Zagrebu.

63. U obrazloženju osporene odluke DSV-a u pogledu razloga za imenovanje Vjerana Blažekovića sucem Županijskog suda u Zagrebu navedeno je:

»Iako je u ponovljenom postupku i imenovani sudac Vjeran Blažeković ostvario manji broj bodova u odnosu na kandidate Jadranku Kos,... koji su također bili kandidati za kazneni odjel Županijskog suda u Zagrebu, Vijeće u odnosu na odluku o imenovanju Vjerana Blažekovića ističe da je razlika u bodovima između imenovanog suca Vjerana Blažekovića (153,4) u odnosu na ostale kandidate, pa čak i kandidatkinju Jadranku Kos, koja se sa 160,1 bodova nalazi na čelu liste prvenstva za kazneni odjel Županijskog suda u Zagrebu, takva da se na temelju tako male razlike u bodovima ne može zaključiti da između imenovanog suca i kandidatkinje Jadranke Kos postoji (i) stvarna razlika u kvaliteti u njezinu korist.

S tim u vezi potrebno je naglasiti da je za razliku od imenovanog kandidata Vjerana Blažekovića kandidatkinja Jadranka Kos već sutkinja županijskog suda (Županijskog suda u Velikoj Gorici), koju činjenicu je Vijeće također uzelo u obzir prilikom donošenja odluke o imenovanju. Naime, navedena okolnost svakako može biti i prednost, jer bi u slučaju imenovanja kandidata koji već obnaša dužnost suca županijskog suda, tom sucu bilo potrebno kraće vrijeme prilagodbe na novoj sudačkoj dužnosti, a iskustvo koje je on već stekao obnašajući dužnost suca tog stupnja svakako bi bila korisna i za sud i za stranke. Međutim, s druge strane, u tom slučaju ostalo bi upražnjeno mjesto suca na Županijskom sudu u Velikoj Gorici, što bi moglo privremeno, do imenovanja novog suca, moglo uzrokovati poremećaj u radu tog suda. Osim što bi navedena odluka mogla uzrokovati konkretne probleme na sudu na kojem kandidatkinja Jadranka Kos već obnaša dužnost županijskog suca, takva bi odluka moguće potaknula i druge suce na isto postupanje, pa bi takva praksa (imenovanja sudaca na drugi sud istog stupnja) mogla u izvjesnoj mjeri imati destabilizirajući učinak. Ovakve slučajeve, po ocijeni Vijeća treba rješavati trajnim premještajem u smislu prethodno citirane odredbe članka 61.a ZDSV-a.«

64. Ustavni sud ocjenjuje da, u smislu logičkog zaključivanja, predstavlja circulus vitiosus zaključak DSV-a koji proizlazi iz navedenog u obrazloženju osporene odluke DSV-a i prema kojemu Vjeran Blažeković u većoj mjeri od ostalih kandidata, a posebice od Jadranke Kos ispunjava uvjete za imenovanje za suca Županijskog suda u Zagrebu, jer je mala razlika u ostvarenim bodovima između njega i ostalih kandidata (posebice Jadranke Kos), te da se stoga ne može zaključiti da između njega i ostalih kandidata postoji stvarna razlika u kvaliteti u korist tih kandidata, a posebice Jadranke Kos.

Ustavni sud utvrđuje, da osim pozivanja na činjenicu da je podnositeljica Jadranka Kos već sutkinja Županijskog suda u Velikoj Gorici (koju Ustavni sud ocjenjuje u točki 65. ove odluke), u obrazloženju osporene odluke DSV-a nisu izneseni i obrazloženi dostatni i pravno relevantni razlozi iz kojih bi bilo razvidno koje stručne kvalitete Vjerana Blažekovića odlučno utječu na ocjenu da on u većoj mjeri od ostalih kandidata, a posebice Jadranke Kos ispunjava uvjete za imenovanja za suca Županijskog suda u Zagrebu.

65. U ustavnoj tužbi Jadranka Kos upire na to da joj je osporenom odlukom DSV-a povrijeđena opća zabrana diskriminacije i pravo na jednakost pred zakonom propisano odnosno zajamčeno člankom 14. Ustava.

U tom je smislu u ustavnoj tužbi istaknula:

»U pobijanoj odluci DSV nakon utvrđenja za imenovanog kandidata (Vjerana Blažekovića) u odnosu na mene da razlika u bodovima u moju korist ne znači i stvarnu razliku u kvaliteti u nastavku analizira i zaključuje da okolnost što sam ja već sutkinja županijskog suda bi mi objektivno moglo davati prednost u postupku imenovanja (potrebno kraće vrijeme prilagodbe, već postojeće iskustvo u radu na sudu istog stupnja bi bilo od koristi za sud i stranke), ali zaključujući u nastavku da bi mojim imenovanjem na Županijski sud u Zagrebu ‘.... ostalo upražnjeno mjesto Županijskog suca u Velikoj Gorici, što bi moglo privremeno, do imenovanja novog suca, moglo uzrokovati poremećaj u radu tog suda. Osim što bi navedena Odluka mogla uzrokovati konkretne probleme na sudu na kojem kandidatkinja Jadranka Kos već obnaša dužnost županijskog suca, takva Odluka bi moguće potaknula i druge suce na isto postupanje, pa bi takva praksa (imenovanja sudaca na drugi sud istog ranga) moglo u izvjesnoj mjeri imati destabilizirajući učinak. Ovakve slučajeve, po ocjeni Vijeća treba rješavati trajnim premještajem u smislu prethodno citirane odredbe članka 61.a ZDSV’.

Tako izraženim načelnim stavom DSV isključuje mogućnost/pravo sucima sudjelovanja u natječajima za imenovanje na drugi sud istog ranga, označavajući ovakvu promjenu u radu suca samo kroz mogućnost njegovog trajnog premještaja u smislu čl. 61.a ZoDSV, čime otvoreno diskriminira predlagateljicu u postupku imenovanja na drugi sud istog ranga po raspisanom natječaju, uskraćujući joj pravo na jednakost pred zakonom u odnosu na ostale kandidate sudionike natječaja.«

66. Ustavni sud podsjeća da su ZoDSV-om:116/10-82/15 propisani postupci imenovanja suca (članci 50. – 59.) i trajnog premještaja suca (članak 61.a).

Nadalje, da u skladu sa ZoDSV-om:116/10-82/15, obnašanje sudačke dužnosti na sudu istog ranga nije propisano kao prepreka prijavi na oglas objavljen za imenovanje suca i prepreka imenovanju za suca na drugi sud istog ranga, tj. na sud za koji su oglašena slobodna sudačka mjesta.

Ustavni sud stoga ocjenjuje da, u konkretnom slučaju, sa stanovišta prava na dostupnost svakog radnog mjesta i dužnosti pod jednakim uvjetima zajamčenog člankom 54. stavkom 2 Ustava, nije prihvatljivo stajalište DSV-a prema kojemu bi imenovanje Jadranke Kos za sutkinju Županijskog suda u Zagrebu moglo:

»... uzrokovati konkretne probleme na sudu na kojem kandidatkinja Jadranka Kos već obnaša dužnost županijskog suca, takva bi odluka moguće potaknula i druge suce na isto postupanje, pa bi takva praksa (imenovanja sudaca na drugi sud istog stupnja) mogla u izvjesnoj mjeri imati destabilizirajući učinak. Ovakve slučajeve, po ocijeni Vijeća treba rješavati trajnim premještajem u smislu prethodno citirane odredbe članka 61.a ZDSV-a.«

Naime, usprkos činjenici da ZoDSV-om:116/10-82/15 okolnost da je kandidat već sudac suda istog ranga nije propisana kao prepreka kandidatu za prijavu na oglas za imenovanje sudaca ili prepreka za imenovanje za suca drugog suda istog ranga, to stajalište, utemeljeno isključivo na činjenici da Jadranka Kos već obnaša dužnost sutkinje Županijskog suda u Velikoj Gorici, u odlučnoj je mjeri utjecalo na odluku o njezinom neimenovanju za sutkinju Županijskog suda u Zagrebu.

Stoga, Ustavni sud ocjenjuje da je osporenom odlukom DSV-a, u dijelu u kojem je za suca Županijskog suda u Zagrebu imenovan Vjeran Blažeković, podnositeljici Jadranki Kos povrijeđeno pravo na dostupnost pod jednakim uvjetima svakog radnog mjesta i dužnosti zajamčenog člankom 54. stavkom 2. Ustava. S obzirom na to utvrđenje Ustavni sud smatra suvišnim ispitati prigovore podnositeljice koji se odnose na povredu prava na pravično suđenje zajamčeno člankom 29. Ustava, te prava na jednakost zajamčeno člankom 14. Ustava.

67. Ustavni sud nije odlučivao o podnositeljičinom prijedlogu za odgodu izvršenja (pravnih učinaka) osporene odluke DSV-a, jer je ustavnu tužbu usvojio zbog povrede prava na dostupnost pod jednakim uvjetima svakog radnog mjesta i dužnosti zajamčenog člankom 54. stavkom 2. Ustava.

c) Ocjena Ustavnog suda u odnosu na prigovore istaknute u ustavnoj tužbi Katarine Petrović

68. U ustavnoj tužbi Katarina Petrović predlaže da Ustavni sud ukine osporenu odluku DSV-a u dijelu u kojem su njome za sutkinje Županijskog suda u Zagrebu imenovane Ines Kovačević, Renata Đaković Vranković i Tihana Marija Miladin.

Imajući u vidu prigovore istaknute u ustavnoj tužbi Ustavni sud smatra potrebnim prvo ispitati je li osporenom odlukom DSV-a podnositeljici Katarini Petrović povrijeđeno pravo na dostupnost pod jednakim uvjetima svakog radnog mjesta i dužnosti zajamčeno člankom 54. stavkom 2. Ustava.

69. Ustavni sud primjećuje da je Katarina Petrović odlukom sudačkog vijeća ocijenjena ocjenom »izvrsno obnaša sudačku dužnost«.

Ta odluka donesena je na temelju ukupno ostvarenih 146 bodova (za rezultate rada 90 bodova – 134,45% ostvarene norme, za poštivanje rokova 3 boda – poštovala je rokove za donošenje i izradu odluka, za kvalitetu rada 45 bodova – 0,8% ukinutih odluka u odnosu na ukupan broj donesenih, 17% u odnosu na broj vraćenih odluka od neposredno višeg suda i 19% u odnosu na broj ukinutih odluka zbog bitnih povreda odredaba postupka, za druge aktivnosti, tj. sudački staž, sudjelovanje 12 puta, bez navođenja datuma, u oblicima stručnog usavršavanja kao predavač na radionicama Pravosudne akademije 8 bodova.

Na strukturiranom razgovoru ova podnositeljica ostvarila je 10 bodova na zajedničkom vrednovanju i 5,7 bodova na pojedinačnom vrednovanju, odnosno ukupno 15,7 bodova.

Na temelju ukupnog broja bodova utvrđenih ocjenom i ostvarenih na strukturiranom razgovoru (161,7 bodova), Katarina Petrović je na listi prvenstva zauzela 1. mjesto (1. mjesto na listi prvenstva utvrđenoj na 97. sjednici DSV-a – v. točku 16. ove odluke).

70. U odnosu na imenovane sutkinje Ines Kovačević (154,3 boda, 22. mjesto na listi prvenstva navedenoj u osporenoj odluci DSV-a, odnosno 26. mjesto na listi prvenstva utvrđenoj na 97. sjednici DSV-a – v. točku 48. ove odluke), Renatu Đaković Vranković (146,8 bodova, 67. mjesto na listi prvenstva navedenoj u osporenoj odluci DSV-a, odnosno 71. mjesto na listi prvenstva utvrđenoj na 97. sjednici DSV-a – v. točku 49. ove odluke) i Tihanu Mariju Miladin (146,4 boda, 69. mjesto na listi prvenstva navedenoj u osporenoj odluci DSV-a, odnosno 73. mjesto na listi prvenstva utvrđenoj na 97. sjednici DSV-a – v. točku 50. ove odluke), razlika u ukupno ostvarenim bodovima između Katarine Petrović i tih sutkinja iznosi:

– 15,3 boda u odnosu na Tihanu Mariju Miladin,

– 14,9 bodova u odnosu na Renatu Đaković Vranković i

– 7,4 boda u odnosu na Ines Kovačević.

Polazeći od mjerila u pogledu dopuštene apsolutne razlike u bodovima propisanih člankom 22. ZoIDZDSV-a:67/18, kojim je izmijenjen članak 55. ZoDSV-a:116/10-82/15 na način da je propisano 10 bodova kao najviša dopuštena razlika u bodovima između imenovanog kandidata i kandidata s najvećim brojem bodova (v. točku 36. ove odluke) i stajališta Ustavnog suda iskazanog u točki 52. ove odluke, Ustavni sud utvrđuje da je razlika u ukupno ostvarenim bodovima između Katarine Petrović i Ines Kovačević mala i da se samo na temelju te razlike ne može ocijeniti tko od njih dvije u većoj mjeri ispunjava uvjete za imenovanje za suca Županijskog suda u Zagrebu.

Međutim, u odnosu na razliku u ukupno ostvarenim bodovima između Katarine Petrović i Tihane Marije Miladin i Renate Đaković Vranković, Ustavni sud utvrđuje da ta razlika nije mala i neznatna.

S obzirom na to, Ustavni sud podsjeća da opširnost i detaljnost iznošenja i obrazlaganja kriterija i razloga koji su bili presudni za izbor određenog kandidata ovisi o stupnju odstupanja od poretka na listi prvenstva i razlici u ukupnom broju ostvarenih bodova.

71. U pogledu razloga za neimenovanje Katarine Petrović odnosno za imenovanje Ines Kovačević, Renate Đaković Vranković i Tihane Marije Miladin za sutkinje Županijskog suda u Zagrebu u obrazloženju osporene odluke DSV-a navedeno je:

»U kontekstu prethodno navedene nemogućnosti vrednovanja kvalitete sudačkog rada isključivo brojevima Vijeće primjećuje kako je, primjerice Županijski sud u Bjelovaru proveo nadzor nad radom Općinskog suda u Virovitici na temelju odluke predsjednika Županijskog suda u Bjelovaru od 13. travnja 2018. Nadzorom je uočeno više nedostataka u radu sutkinje Katarine Petrović (neosnovano donošenje rješenja o prekidu postupka, izostanak rada na nekim predmetima dulje vrijeme, neodgovarajuća primjena propisa o vještačenju), a ta sutkinja se u ovom postupku nalazi na čelu liste prvenstva koja se sastoji od 99 sudaca, sa 161,7 bodova od mogućih 170 bodova.

Dakako, ovakve nedostatke moguće je pronaći i kod nekih drugih kandidata, moguće i kod onih izabranih, ali ovaj primjer ilustrira površnost i ograničenu vrijednost sustava ocjenjivanja sudaca brojevima, a govori i o tome kamo se stiže ako se pretjeruje s analitikom i pokušajem da se izbor između izjednačenih kandidata opravdava hiperracionalnim pristupom.

(...)

Vijeće također ne smatra da bi problem trebalo riješiti nekritičkim pohvalama imenovanih kandidata i pretjeranim pokudama kandidata koji nisu imenovani. Međutim, prilikom donošenja odluke o imenovanjima uzeto je u obzir i to da su, prema saznanjima članova Vijeća kandidatkinje Renata Đaković Vranković, Ines Kovačević i Tihana Marija Miladin, za vrijeme obnašanja dužnosti sudaca Županijskog suda u Zagrebu (nakon odluke o imenovanju koje je ukinuto odlukom Ustavnog suda) postizale vrlo solidan učinak. Za kandidatkinju Renatu Đaković Vranković uzet je u obzir uspješan rad na Vrhovnom sudu Republike Hrvatske, a za kandidatkinju Ines Kovačević njeno djelovanje kao suca specijaliziranog za područje obiteljskog prava.«

72. Ustavni sud utvrđuje kako iz spisa predmeta DSV-a i obrazloženja osporene odluke DSV-a nije razvidno je li DSV ispitao je li uz gore navedeni nadzor izvršen i nadzor nad radom Općinskog građanskog suda u Zagrebu, te nad obnašanjem sudačke dužnosti za razdoblje u kojem su u navedenom sudu tu dužnost obnašale Ines Kovačević, Renata Đaković Vranković i Tihana Marija Miladin (iako je u obrazloženju navedene odluke istaknuta mogućnost postojanja nedostataka u radu tih sutkinja), te ako jest, je li pribavio izvještaj o tako izvršenom nadzoru.

Ustavni sud stoga, ocjenjuje da je pozivanjem u obrazloženju osporene odluke DSV-a i (u tom dijelu) utemeljenjem te odluke na obavljenom nadzoru i rezultatima nadzora nad radom Općinskog suda u Virovitici i obnašanjem sudačke dužnosti Katarine Petrović, podnositeljici Katarini Petrović povrijeđeno načelo jednakosti u postupku, kao sastavnom dijelu (tj. postupovnog aspekta) prava na dostupnost pod jednakim uvjetima svakog radnog mjesta i dužnosti zajamčenog člankom 54. stavkom 2. Ustava. S obzirom na to utvrđenje Ustavni sud smatra suvišnim ispitati prigovore podnositeljice koji se odnose na povredu prava na pravično suđenje zajamčeno člankom 29. Ustava.

73. Nadalje, iz razloga navedenih u točkama 53., 54., 55. i 56. ove odluke Ustavni sud utvrđuje da je podnositeljici Katarini Petrović osporenom odlukom DSV-a, u dijelu u kojem su njome za sutkinje Županijskog suda u Zagrebu imenovane Ines Kovačević, Renata Đaković Vranković i Tihana Marija Miladin, povrijeđeno pravo na dostupnost pod jednakim uvjetima svakog radnog mjesta i dužnosti zajamčeno člankom 54. stavkom 2. Ustava.

74. Ustavni sud utvrdio je da prigovori podnositeljice Katarine Petrović vezani uz članak 14., članak 18. stavak 2., članak 19., članak 35., članak 44. i članak 121. stavke 3. i 9. Ustava, te članak 14. Konvencije, na način kako su postavljeni u ustavnoj tužbi te u mjeri u kojoj bi u okolnostima konkretnog slučaja osporena odluka DSV-a mogla utjecati na ostvarivanje sadržaja tih ustavnih i konvencijskih normi, ne upućuju na mogućnost povrede ljudskih prava i temeljnih sloboda zajamčenih Ustavom i Konvencijom.

d) Ocjena Ustavnog suda u odnosu na prigovore istaknute u ustavnoj tužbi Silvije Sunčane Stubičar

75. U ustavnoj tužbi Silvija Sunčana Stubičar predlaže da Ustavni sud ukine osporenu odluku DSV-a u cijelosti.

Imajući u vidu prigovore istaknute u ustavnoj tužbi, Ustavni sud je ispitao je li osporenom odlukom DSV-a podnositeljici Silviji Sunčani Stubičar povrijeđeno pravo na pravično suđenje zajamčeno člankom 29. stavkom 1. Ustava, te je li joj tom odlukom povrijeđeno pravo na dostupnost pod jednakim uvjetima svakog radnog mjesta i dužnosti zajamčeno člankom 54. stavkom 2. Ustava.

76. Ustavni sud primjećuje da je Silvija Sunčana Stubičar odlukom sudačkog vijeća ocijenjena ocjenom »uspješno obnaša sudačku dužnost«.

Ta je odluka donesena na temelju ukupno ostvarenih 103,5 bodova (za rezultate rada 80,5 bodova – 91,8% ostvarene norme, za poštovanje rokova 3 boda – nije utvrđeno nepoštovanje rokova za objavu odluka, njihovu pisanu izradu i otpremu, za kvalitetu rada 20 bodova – 14,16% ukinutih odluka u odnosu na ukupan broj donesenih, 40,14% u odnosu na broj vraćenih odluka od neposredno višeg suda i 37,76% u odnosu na broj ukinutih odluka zbog bitnih povreda odredaba postupka.

Na strukturiranom razgovoru ova podnositeljica ostvarila je 5 bodova na zajedničkom vrednovanju i 5,6 bodova na pojedinačnom vrednovanju, odnosno ukupno 10,6 bodova.

Na temelju ukupnog broja bodova utvrđenih ocjenom i ostvarenih na strukturiranom razgovoru (114,1 bod), Silvija Sunčana Stubičar je na listi prvenstva zauzela 99. mjesto (103. mjesto na listi prvenstva utvrđenoj na 97. sjednici DSV-a – v. točku 16. ove odluke).

77. Nadalje, Ustavni sud primjećuje da u ustavnoj tužbi podnesenoj u konkretnom slučaju podnositeljica Silvija Sunčana Stubičar, u svojoj biti, ponavlja razloge iznesene u ustavnoj tužbi podnesenoj 15. siječnja 2018. u povodu odluke DSV-a od 20. listopada 2017.

Tu je ustavnu tužbu Ustavni sud odbio odlukom broj: U-III-248/2018 od 22. svibnja 2018., u obrazloženju koje je iznio i obrazložio razloge za odbijanje prigovora istovrsnih prigovorima iznesenim u ustavnoj tužbi u konkretnom slučaju.

78. U odnosu na ponovljene prigovore iznesene u ustavnoj tužbi podnesenoj u povodu osporene odluke DSV-a, Ustavni sud smatra potrebnim dodatno naglasiti sljedeće navedeno.

U odnosu na povredu prava zajamčenih međunarodnim ugovorima, Ustavni sud napominje da Međunarodnim paktom o građanskim i političkim pravima od 16. prosinca 1966. (»Narodne novine – Međunarodni ugovori« broj 12/93. – točka I. 29. Odluke o objavljivanju mnogostranih međunarodnih ugovora kojih je Republika Hrvatska stranka na temelju notifikacija o sukcesiji, 7/95. – Zakon o potvrđivanju članka 41. Međunarodnog pakta o građanskim i političkim pravima od 16. prosinca 1966. godine i Zakon o potvrđivanju Drugog fakultativnog protokola uz Međunarodni pakt o građanskim i političkim pravima, namijenjen ukinuću smrtne kazne od 15. prosinca 1989. i 11/95. – ispravak), nije propisano pravo na napredovanje u radu kako to podnositeljica upire u ustavnoj tužbi.

U pogledu Međunarodnog pakta o gospodarskim, socijalnim i kulturnim pravima od 16. prosinca 1966. (»Narodne novine – Međunarodni ugovori« broj 12/93. – točka I. 28. Odluke o objavljivanju mnogostranih međunarodnih ugovora kojih je Republika Hrvatska stranka na temelju notifikacija o sukcesiji), Ustavni sud ocjenjuje da članak 7. točka (c) tog pakta ne ograničava države članice da u pogledu napredovanja u višu odgovarajuću kategoriju, s obzirom na zahtjeve pojedinog radnog mjesta, uz navršene godine službe, propišu dodatne posebne uvjete.

Naime, članak 7. točka (c) Međunarodnog pakta o gospodarskim, socijalnim i kulturnim pravima glasi:

»Član 7.

Države članice ovog pakta priznaju pravo koje ima svako lice da se koristi pravičnim i povoljnim uvjetima za rad koji naročito osiguravaju:

(...)

(c) istu mogućnost za sve da napreduju u svom radu u višu odgovarajuću kategoriju, vodeći računa jedino o navršenim godinama službe i o sposobnostima;

(...)«

Iz razloga i navoda navedene ustavne tužbe razvidno je da, ističući prigovor prema kojemu imenovani suci nisu suci, podnositeljica upire na činjenicu kako neki od njih jedno vrijeme nisu obnašali ili neposredno prije imenovanja ne obnašaju sudačku dužnost u sudu u kojem su imenovani za suce.

S obzirom na to, Ustavni sud ističe da u ustavnoj tužbi podnositeljica nije pokazala da je tim sucima prestala sudačka dužnost na zakonom propisani način, niti je to razvidno iz spisa predmeta DSV-a.

Ustavni sud napominje kako sama činjenica da oni nisu obnašali ili neposredno prije imenovanja ne obnašaju sudačku dužnost u sudu u kojem su imenovani za suce, jer su upućeni na viši sud ili Ministarstvo pravosuđa, te jer su koristili pravo na bolovanje, ne dovodi do prestanka sudačke dužnosti, niti predstavlja prepreku za prijavu na oglas i imenovanje za suce Županijskog suda u Zagrebu.

U odnosu na prigovor kojim upire na podzastupljenost osoba ženskog spola u sastavu DSV-a Ustavni sud ponavlja stajališta iznesena u odluci broj: U-III-248/2018 od 22. svibnja 2018., točke 25. i 26., prema kojima:

»... u konkurenciji ravnopravnosti spolova i vladavine prava, inače jednakovrijednih vrednota ustavnog poretka Republike Hrvatske prevagu, kada je riječ o izborima članova DSV-a mora imati vladavina prava.«

»... zbog razloga navedenih u točki 25. ove odluke Ustavni sud ocjenjuje neosnovanim prigovore podnositeljice kojima upire na nevaljanost osporene odluke DSV-a zbog podzastupljenosti osoba ženskog spola u sastavu DSV-a.«

Nadalje, u pogledu neistinitosti podataka na temelju kojih su donesene ocjene o obnašanju sudačke dužnost tih sudaca i samih tih ocjena, Ustavni sud utvrđuje da u ustavnoj tužbi podnositeljica nije pokazala da ti podaci nisu istiniti.

U odnosu na prigovor kojim upire na primjenu (nevažeće) Metodologije:2012 Ustavni sud ponavlja da ona nije drugi propis, te da primjena mjerila utvrđenih Metodologijom 2012. ne dovodi sama po sebi do povrede prava zajamčenih Ustavom.

Stoga Ustavni sud ocjenjuje neosnovanima gore navedene prigovore.

79. U odnosu na prigovore kojima osporava odluku Posebnog vijeća Vrhovnog suda broj: Osž-5/17-2 od 8. lipnja 2017., Ustavni sud ponavlja kako ne postoje pretpostavke da Ustavni sud ponovno ocjenjuje postoje li pretpostavke za odlučivanje o ustavnoj tužbi u tom dijelu, jer je rješenjem broj: U-III-3680/2017 od 8. studenoga 2017. (www.usud.hr) odbacio podnositeljičinu ustavnu tužbu podnesenu u povodu navedene odluke, iz razloga što ona nije pojedinačni akt u smislu članka 62. Ustavnog zakona u povodu kojeg bi Ustavni sud bio nadležan pružiti ustavnosudsku zaštitu.

80. Ustavni sud ocjenjuje kako podnositeljica navodima i razlozima ustavne tužbe kojima upire na nezakonitost ocjene nadležnog sudačkog vijeća o obnašanju sudačke dužnosti Tihane Marije Miladin nije pokazala da su te nepravilnosti, u dijelu u kojem ih je uočio Ustavni sud (v. točku 50. ove odluke), u bitnome utjecale na pravilnost i zakonitost po DSV-u utvrđene liste prvenstva i podnositeljičin položaj na toj listi. Također, u preostalom dijelu, u odnosu na ocjene o obnašanju sudačke dužnosti Renate Đaković Vranković, Ines Kovačević i podnositeljicu, u ustavnoj tužbi nije pokazala da su ocjene o obnašanju sudačke dužnosti koje osporava nepravilne i nezakonite.

Stoga, Ustavni sud navedene prigovore ocjenjuje neosnovanima.

81. Slijedom svega navedenog, Ustavni sud utvrđuje da osporenom odlukom DSV-a podnositeljici Silviji Sunčani Stubičar nije povrijeđeno pravo na dostupnost pod jednakim uvjetima svakog radnog mjesta i dužnosti zajamčenog člankom 54. stavkom 2. Ustava i pravo na pravično suđenje zajamčeno člankom 29. stavkom 1. Ustava.

Iz istih razloga, Ustavni sud utvrđuje da osporenom odlukom DSV-a podnositeljici Silviji Sunčani Stubičar nije povrijeđen članak 6. Konvencije.

82. Ustavni sud utvrdio je da prigovori podnositeljice Silvije Sunčane Stubičar, vezani uz članke 14., 18., 19., 35., 44. i 121. Ustava, te članak 13. Konvencije, na način kako su postavljeni u ustavnoj tužbi te u mjeri u kojoj bi u okolnostima konkretnog slučaja osporena odluka mogla utjecati na ostvarivanje sadržaja tih ustavnih i konvencijskih normi, ne upućuju na mogućnost povrede ljudskih prava i temeljnih sloboda zajamčenih Ustavom i Konvencijom.

83. Ustavni sud nije odlučivao o podnositeljičinom prijedlogu za odgodu izvršenja (pravnih učinaka) osporene odluke DSV-a jer je ustavnu tužbu odbio.

3) Ocjena Ustavnog suda u pogledu postupanja DSV-a u skladu s člankom 77. stavkom 2. Ustavnog zakona i obrazloženje točaka I., II., III. i IV. izreke odluke

84. Slijedom svega navedenog u točkama 46. – 57., 59. – 66. i 68. – 73. ove odluke, Ustavni sud utvrđuje da DSV u postupku ponovljenom nakon odluka Ustavnog suda broj: U-III-5074/2017 od 22. svibnja 2018. i broj: U-III-281/2018 od 22. svibnja 2018. nije poštovao pravna stajališta Ustavnog suda izražena u navedenim odlukama.

Umjesto toga DSV je ustrajao na stajalištu prema kojemu nije obvezan iznijeti i obrazložiti dostatne i pravno relevantne razloge u pogledu stručnih kvaliteta zbog kojih je dao prednost kandidatu na nižem mjestu na listi prvenstva pred ostalim kandidatima koji su na toj listi zauzeli viša mjesta. Iz razloga i navoda obrazloženja osporene odluke DSV-a razvidno je da je DSV odbio provesti odluke Ustavnog suda broj: U-III-5074/2017 od 22. svibnja 2018. i broj: U-III-281/2018 od 22. svibnja 2018.

Ustavni sud naglašava da je njegova zadaća da osigura da zaštita prava zajamčenih Ustavom, u postupku pokrenutom ustavnom tužbom, ne bude teorijska i iluzorna već da ustavna tužba bude efikasno pravno sredstvo, koje je sposobno otkloniti povredu prava zajamčenih Ustavom i spriječiti ponavljanje povrede tih prava ubuduće.

Imajući u vidu gore navedeno stajalište DSV-a te nemogućnost uspostavljanja stanja kakvo je bilo prije donošenja osporene odluke, Ustavni sud zaključio je da ukidanje osporene odluke DSV-a i vraćanje predmeta na ponovni postupak pred tim tijelom neće dovesti do otklanjanja utvrđenih povreda, te je podnositeljicama Jasni Gažić Ferenčina, Jadranki Kos i Katarini Petrović odredio pravičnu novčanu naknadu.

85. Na temelju članaka 73. i 76. Ustavnog zakona odlučeno je kao u točkama I. i II. izreke.

Na temelju članka 31. stavka 5. Ustavnog zakona odlučeno je kao u točkama III. i IV. izreke.

Odluka o objavi u »Narodnim novinama« (točka VI. izreke) temelji se na članku 29. Ustavnog zakona.

Na temelju članaka 73. i 75. Ustavnog zakona odlučeno je kao u točki V. izreke.

Broj:     U-III-3053/2018

U-III-3101/2018

U-III-3151/2018

U-III-3152/2018

Zagreb, 24. lipnja 2020.

USTAVNI SUD REPUBLIKE HRVATSKE

Predsjednik
 dr. sc. Miroslav Šeparović, v. r.