## Rješenje Hrvatske agencije za poštu i elektroničke komunikacije, klasa: UP/I-344-01/09-01/2303 od 2. prosinca 2009. godine

### NN 7/2010 (13.1.2010.), Rješenje Hrvatske agencije za poštu i elektroničke komunikacije, klasa: UP/I-344-01/09-01/2303 od 2. prosinca 2009. godine

7 13.01.2010 Rješenje Hrvatske agencije za poštu i elektroničke komunikacije, klasa: UP/I-344-01/09-01/2303 od 2. prosinca 2009. godine

HRVATSKA AGENCIJA ZA POŠTU I ELEKTRONIČKE KOMUNIKACIJE

157

Hrvatska agencija za poštu i elektroničke komunikacije na temelju članka 12. stavka 1. točke 2. i 5., članka 18., te članka 20. i 66. stavka 6. Zakona o elektroničkim komunikacijama (»Narodne novine« 73/08), u postupku pokrenutom na zahtjev trgovačkog društva AMIS TELEKOM d.o.o. iz Zagreba, Bani 75, zastupanog po Odvjetničkom društvu Žurić i partneri iz Zagreba, protiv trgovačkog društva HT – Hrvatske telekomunikacije d.d., iz Zagreba, Savska cesta 32, radi rješavanja spora u svezi ugovora o međusobnom povezivanju, na temelju odluke Vijeća Hrvatske agencije za poštu i elektroničke komunikacije je sa sjednice održane 2. prosinca 2009. g. donosi

RJEŠENJE

I. Usvaja se zahtjev društva Amis Telekom d.o.o. i nalaže se društvu HT – Hrvatske telekomunikacije d.d. da ugovorne odnose o međusobnom povezivanju sa društvom Amis Telekom d.o.o. uredi na način da iznosi naknada za usluge u mreži Amis Telekoma d.o.o. za terminiranje prometa, za pristup uslugama s dodanom vrijednosti (060) i za pristup 0800 usluzi moraju u razdoblju od 1. ožujka 2009. do 31. prosinca 2009. ostati na razini cijena koje su HT – Hrvatske telekomunikacije d.d. i Amis Telekom d.o.o. primjenjivali do 1. ožujka 2009. godine.

II. Nalaže se društvu HT – Hrvatske telekomunikacije d.d. da u roku od 15 dana od dana primitka ovog rješenja izda odobrenje društvu Amis Telekom d.o.o. za razliku u naknadi za usluge iz točke I. ovog rješenja.

III. Ovo rješenje objavit će se u »Narodnim novinama« te na internetskim stranicama Hrvatske agencije za poštu i elektroničke komunikacije.

Obrazloženje

Društvo Amis Telekom d.o.o. (dalje: podnositelj) podnijelo je dana 2. rujna 2009., na temelju članka 20. Zakona o elektroničkim komunikacijama (dalje: ZEK), Hrvatskoj agenciji za poštu i elektroničke komunikacije (dalje: HAKOM) zahtjev za rješavanje spora o primjeni ugovora o međusobnom povezivanju sa društvom HT-Hrvatske telekomunikacije d.d. (dalje: HT).

HT je 25. rujna 2009. dostavio odgovor na zahtjev podnositelja.

Dana 5. listopada održana je usmena rasprava na kojoj je podnositelj zatražio rok za očitovanje na odgovor HT-a i predložio održavanje još jedne rasprave.

Dana 13. listopada 2009. podnositelj je dostavio svoje pismeno očitovanje.

Dana 22. listopada 2009. održana je druga usmena rasprava na kojoj je HT zatražio rok za očitovanje na podnesak podnositelja. Obje stranke suglasile su se da održavanje još jedne usmene rasprave nije potrebno, zadržavajući pravo pismenog komentara na navode druge strane. Podnositelj je na raspravi u spis dostavio presliku važećeg ugovora o međupovezivanju sa svim izmjenama i dopunama. Stranke nisu imale daljnjih dokaznih prijedloga.

Dana 26. listopada 2009. HT je dostavio dodatno pismeno očitovanje. Podnositelj je dana 12. studenog 2009. dostavio svoje komentare i specificirao svoj zahtjev. Podnositeljev podnesak dostavljen je HT-u na znanje.

Na temelju provedenog postupka HAKOM je ocijenio da je činjenično stanje u dovoljnoj mjeri utvrđeno da se može donijeti zakonita i pravilna odluka, te da nije potrebno daljnje prikupljanje činjenica i održavanje nove usmene rasprave.

a) Utvrđene činjenice

Mjerodavne činjenice predmeta, o kojima postoji suglasnost stranaka, mogu se sažeti kako slijedi.

Stranke su 22. prosinca 2005. sklopile Ugovor o međusobnom povezivanju koji u odredbi članka 1. stavak 3. predviđa: »U slučaju da se izmjena Standardne ponude HT-a odnosi na cijene međusobnog povezivanja (…) primjenom načela reciprociteta (jednakih dogovora o pristupu) ovaj Ugovor će se automatski izmijeniti i u pogledu cijena Operatora (…).« Navedena odredba ostala je nepromijenjena u svim izmjenama i dopunama ugovora koje su stranke naknadno sklopile.

Dana 26. siječnja 2009. HAKOM je donio djelomično rješenje (klasa: UP/I-344-01/08-01/03309, urbroj: 376-11-09-08) (dalje: djelomično rješenje od 26. siječnja 2009.) kojim je, između ostalog, HT-u naložio da u svoju Standardnu ponudu za usluge međusobnog povezivanja za telekomunikacijske operatore i davatelje usluga s dozvolom za pružanje javne govorne usluge u nepokretnoj mreži u Republici Hrvatskoj (dalje: Standardna ponuda) ugradi niže cijene međusobnog povezivanja za usluge koje pruža drugim operatorima, a koje se odnose na terminiranje, na polazni promet, pristup uslugama s dodanom vrijednosti (060) u mreži operatora i pristup 0800 usluzi operatora. HT je bio obvezan primjenjivati niže cijene počevši od 1. ožujka 2009.

Postupajući po navedenom rješenju HT je nove cijene ugradio u Standardnu ponudu na koju je HAKOM svojom odlukom (klasa: UP/I-344-01/08-01/03311, urbroj: 376-11-09-11) od 16. veljače 2009. izdao prethodnu suglasnost. Navedena Standardna ponuda ostala je na snazi do okončanja postupka analize mjerodavnih tržišta i određivanja regulatornih obveza, u skladu sa novim ZEK-om koji je u međuvremenu stupio na snagu.

Dana 12. svibnja 2009. podnositelj je dostavio HT-u dopis u kojem je osporio primjenu ugovorene odredbe o reciprocitetu, te predložio HT-u sklapanje Izmjena i dopuna Ugovora o međusobnom povezivanju koje će isključiti navedenu odredbu. HT nije pristao na podnositeljev zahtjev.

Dana 17. srpnja 2009. HAKOM je dovršio postupak analize tržišta završavanja (terminacije) poziva u određenu javnu komunikacijsku mrežu koje se pruža na fiksnoj lokaciji te svojom odlukom (klasa: 344-01/09-01/1070, urbroj: 376-11-09-1) odredio regulatorne obveze HT-u, između kojih i primjenu načela asimetrije pri određivanju cijena završavanja (terminacije) poziva. Primjenom načela asimetrije podnositelj će moći naplaćivati HT-u do 42% više cijene završavanja (terminacije) poziva u vlastitu mrežu nego što ih on plaća HT-u. Navedena asimetrija primjenjuje se od 1. siječnja 2010.

Na temelju mjerodavnih činjenica stranke su u postupku na slijedeći način argumentirale svoje viđenje nastale pravne situacije:

b) Argumenti podnositelja

U svojem zahtjevu podnositelj je naveo da svoj prijedlog izmjene ugovorne odredbe o reciprocitetu temelji na tekstu analize tržišta završavanja (terminacije) poziva, u kojoj je HAKOM naveo da postoji velika razlika između HT-a i ostalih operatora na tržištu, te da bi u slučaju određivanja cijena ostali operatori trebali biti tretirani različito od HT-a. Budući je HAKOM u analizi tržišta završavanja (terminacije) utvrdio potrebu asimetrije između cijena koju drugi operatori plaćaju HT-u za uslugu završavanja poziva, i cijena koje HT plaća drugim operatorima za istu uslugu, time je prema mišljenju podnositelja isključena primjena ugovorenog načela reciprociteta.

U svom daljnjem pismenom očitovanju podnositelj je pojasnio kako je nesporno da se asimetrija koja je određena odlukom HAKOM-a od 17. srpnja 2009., a koja se odnosi na određivanje cijena završavanja (terminacije) poziva, primjenjuje od 1. siječnja 2010. Međutim, asimetrija koju podnositelj traži nije identična onoj koja će nastupiti 1. siječnja 2010. Asimetrija koju podnositelj traži je manja (26% umjesto 42%). Također, tražena asimetrija odnosi se na razdoblje od zadnjih izmjena Standardne ponude, a to je 1. ožujka 2009., pa do 1. siječnja 2010.

Podnositelj nadalje ističe da je nepravična primjena načela reciprociteta, koje je podnositelju nametnuta spornom odredbom iz članka 1. stavka 3. Ugovora o međusobnom povezivanju. Ta odredba unesena je u Ugovor isključivo iz razloga nejednakih pregovaračkih pozicija prilikom sklapanja Ugovora. Iako podnositelj tu odredbu nije osporavao, on se nikada nije odrekao tog prava.

Nakon što je HAKOM 26. siječnja 2009. naložio HT-u izmjenu Standardne ponude radi usklađivanja HT-ovih cijena s njegovim troškovima, primjena ugovorenog načela reciprociteta dovela je do toga da su podnositeljeve cijene daleko ispod njegovih stvarnih troškova, čime je njegova situacija samo pogoršana u odnosu na prethodno razdoblje. Na taj način intervencija HAKOM-a u cijene HT-a ostala je posve lišena željenog učinka.

Podnositelj je također istaknuo da je ugovorna odredba o reciprocitetu ništava u smislu članka 322. Zakona o obveznim odnosima, jer je izraz samovolje tržišno neusporedivo jače strane, pa je kao takva protivna prisilnim propisima.

Završno, podnositelj ističe da primjena načela reciprociteta nema ekonomsku opravdanost.

b) Argumenti HT-a

U svom odgovoru na zahtjev podnositelja, HT ističe da je svoju Standardnu ponudu uskladio sa djelomičnim rješenjem HAKOM-a od 26. siječnja 2009., te počevši od 1. ožujka 2009. počeo naplaćivati nove niže cijene međupovezivanja. Međutim, na temelju ugovorenog načela reciprociteta HT je od 1. ožujka 2009. počeo plaćati drugim operatorima isto takve niže cijene za njihove usluge međupovezivanja.

HT nadalje ističe da je sa podnositeljem i drugim operatorima primjenjivao načelo reciprociteta i u slučaju prethodnih intervencija HAKOM-a u njegove cijene.

U odnosu na asimetriju cijena koja je određena u odluci HAKOM-a od 17. srpnja 2009., a koja se temelji na Analizi tržišta terminacije poziva u određenu javnu komunikacijsku mrežu koje se pruža na fiksnoj lokaciji, HT ističe da se navedena asimetrija primjenjuje tek od 1. siječnja 2010. godine. Stoga ne postoji osnova na temelju koje bi bila moguća prijevremena primjena načela asimetrije.

HT nadalje navodi da podnositelj nije dokazao da ugovorna odredba o reciprocitetu predstavlja teret za podnositelja, te osporava da se za njega situacija pogoršala nakon zadnjih izmjena Standardne ponude. Podnositelj također nije dokazao, niti dostavio bilo kakve izračune, na temelju kojih bi se moglo utvrditi da postoji uzročna veza između primjene načela reciprociteta i podnositeljevih gubitaka.

U odnosu na cijene koje su određene djelomičnim rješenjem HAKOM-a od 26. siječnja 2009. HT navodi da one nisu odraz stvarnih troškova HT-a, već da su utemeljene na izračunu putem metode referentnih vrijednosti cijena međusobnog povezivanja u EU. Stoga usporedba troškova podnositelja i HT-a nije relevantna.

HT osporava da je simetrija u primjeni cijene terminacije nametnuta podnositelju. Ističe da je ta simetrija (reciprocitet) bila predmet dogovora, i da je bila u interesu podnositelja prilikom njegovog ulaska na tržište. U suprotnom, to je moglo imati za posljedicu destimuliranje korisnika da ostvaruju pozive prema podnositeljevoj mreži. U svakom slučaju, pitanje eventualne ništavosti odredbe o reciprocitetu treba se rješavati pred nadležnim sudom.

Zaključno, HT tvrdi da bi se usvajanjem podnositeljevog zahtjeva izravno prekršila odluka HAKOM-a koja uvodi primjenu načela asimetrije tek od 1. siječnja 2010.

U odnosu na utvrđene činjenice i iznesene argumente stranaka HAKOM iznosi

c) Ocjena HAKOM-a

HAKOM najprije smatra potrebnim utvrditi da njegova nadležnost za odlučivanje o ovom sporu proizlazi iz članka 20. ZEK-a koji u stavku 1. propisuje da u slučaju spora između dva ili više operatora elektroničkih komunikacijskih mreža u vezi s obvezama iz ovoga Zakona, HAKOM mora na zahtjev bilo koje od stranaka donijeti konačnu odluku o rješenju spora. Također, člankom 66. stavkom 6. ZEK-a propisana je obveza Agencije po službenoj dužnosti ili na zahtjev bilo koje od stranaka u sporu u svezi s pristupom i međupovezivanjem, u skladu s odredbama članka 20. i 21. ZEK-a, donijeti odluku o određivanju obveza operatorima koji nadziru pristup svojim krajnjim korisnicima usluga.

Stupanjem na snagu ZEK-a, a na temelju članka 128. stavka 2. ZEK-a, do završetka postupaka iz članka 52. stavka 1., i određivanja, zadržavanja, izmjene ili ukidanja regulatornih obveza operatorima sa značajnom tržišnom snagom, ostaju na snazi i primjenjuju se sve regulatorne obveze koje su određene ili propisane tim operatorima na temelju propisa koji su važili do stupanja na snagu ZEK-a. Jedna od tih obveza je obveza izrade (članak 56. stavci 3. -5. ZOT-a), i primjene standardne ponude za usluge pristupa mreži i međusobnog povezivanja HT-a, na čiji tekst HAKOM izdaje suglasnost te ga je ovlašten i izmijeniti na način propisan člankom 56. stavcima 17. i 19. ZOT-a. HT je obvezan postupati po odredbama standardne ponude i sklapati ugovore o međusobnom povezivanju s drugim operatorima na način da isti ne smiju biti u suprotnosti sa standardnom ponudom.

HAKOM je stoga u okviru svojih ovlasti donio djelomično rješenje od 26. siječnja 2009., kojim je naredio izmjene Standardne ponude HT-a u dijelu cijena terminacije prometa za nacionalni i međunarodni promet, cijena pristupa uslugama s dodanom vrijednosti (060,061) te cijena pristupa 0800 usluzi.

Nastavno na obvezu HT-a kao operatora sa znatnijom tržišnom snagom (SMP), propisanu člankom 56. stavkom 16. ZOT-a, Vijeće HAKOM-a je uzimajući u obzir stanje na domaćem tržištu elektroničkih komunikacija, gospodarske interese operatora i postojeće cijene usluga međusobnog povezivanja te uvažavajući prijelazno razdoblje (u trenutku donošenja djelomičnog rješenja HAKOM je provodio postupak analize mjerodavnih tržišta), naredilo HT-u smanjenje cijena za usluge međusobnog povezivanja na 0,048 kn/min za vrijeme jakog prometa te 0,024 kn/min za vrijeme slabog prometa za lokalno međusobno povezivanje, odnosno, 0,075 kn/min za vrijeme jakog prometa, 0,0375 kn/min za vrijeme slabog prometa za regionalno međusobno povezivanje.

HAKOM je potom odlukom od 16. veljače 2009. izdao suglasnost HT-u na standardnu ponudu i odredilo da se ista primjenjuje od 1. ožujka 2009. te ostaje na snazi do okončanja postupka analize mjerodavnih tržišta odnosno do određivanja regulatornih obveza. Time je dakle, HAKOM odredio da cijene međusobnog povezivanja koje HT naplaćuje, utvrđene djelomičnim rješenjem od 26. siječnja 2009. ostaju na snazi do završetka postupaka analize mjerodavnih tržišta određenih u skladu sa ZEK-om.

HAKOM je u obrazloženju djelomičnog rješenja od 26. siječnja 2009. posebice istaknuo da sukladno članku 133. stavku 2. ZEK-a te članku 7. stavku 1. Pravilnika o pristupu mreži i međusobnom povezivanju (»Narodne novine« 185/03, dalje u tekstu: Pravilnik) cijene međusobnog povezivanja SMP operatora moraju biti u skladu s načelima transparentnosti i troškovne usmjerenosti te se moraju temeljiti na stvarnim troškovima usluge koja se pruža, uključujući i razumnu stopu povrata na ulaganja.

Dana 13. svibnja 2009. HAKOM je donio stručno mišljenje klasa: 344-01/09-01/880 ur.broj: 376-11-09-02 koje je, između ostalog, dostavljeno i HT-u, u kojem je pojašnjeno da se djelomično rješenje od 26. siječnja 2009. odnosi samo i isključivo na HT, jer je izrada standardne ponude njegova zakonska obveza kao SMP operatora te u tom smjeru treba biti i nužna izmjena postojećih ugovora o međusobnom povezivanju.

U istom stručnom mišljenju HAKOM je naveo da je u postupku analize mjerodavnih tržišta na temelju provedenih analiza na tržištu završavanja (terminacije) poziva u određenu javnu komunikacijsku mrežu koje se pruža na fiksnoj lokaciji, odredio devet operatora nepokretnih elektroničkih komunikacijskih mreža kao operatore sa značajnom tržišnom snagom i to na način da se svaki smatra operatorom sa značajnom tržišnom snagom na tržištu završavanja (terminacije) poziva u vlastitu mrežu. Međutim, bez obzira što svi operatori imaju status značajne tržišne snage za uslugu završavanja (terminacije) poziva u vlastitu mrežu, u stručnom mišljenju je istaknuto kako postoji neravnoteža u mogućnosti iskorištavanja navedenog položaja između HT-a i ostalih operatora, i to zbog ogromne razlike u bazi korisnika HT-a i drugih operatora. Stoga, radi postizanja održivog i ravnopravnog tržišnog natjecanja u određenom vremenskom razdoblju, u slučaju određivanja cijena završavanja (terminacije) poziva, ostali operatori trebaju biti tretirani različito od HT-a.

Nadalje, HAKOM je u stručnom mišljenju zaključio da cijena završavanja (terminacije) poziva između HT-a s jedne strane i ostalih operatora s druge strane ne treba biti simetrična, već da ostali operatori imaju mogućnost naplaćivati višu cijenu za uslugu završavanja (terminacije) poziva u vlastitu mrežu.

Dakle, HAKOM je djelomičnim rješenjem od 26. siječnja 2009. promijenio cijene međusobnog povezivanja samo HT-a, odnosno operatora sa značajnom tržišnom snagom, dok su cijene ostalih operatora, uključujući i podnositelja trebale ostati nepromijenjene. Da je HAKOM htio promijeniti cijene međusobnog povezivanja ostalim operatorima, navedeno bi učinio.

Za ocjenu osnovanosti podnositeljevog zahtjeva u ovom predmetu, ključno je bilo utvrditi je li svrha djelomičnog rješenja od 26. siječnja 2009. ispunjena te je li ugovorna odredba o primjeni načela reciprociteta koja postoji između stranaka, i koju je podnositelj pokušao izmijeniti suprotna ciljevima radi kojih je HAKOM donio djelomično rješenje od 26. siječnja 2009.

HAKOM ističe da je djelomičnim rješenjem od 26. siječnja 2009. regulirao isključivo troškovno orijentiranu cijenu HT-a (kroz izmjenu HT-ove Standardne ponude), a nikako drugih operatora koji nisu operatori sa značajnom tržišnom snagom.

Naime, djelomično rješenje od 26. siječnja 2009. se temeljilo na izračunu troškovno usmjerenih cijena, kako je propisano člankom 5. stavkom 7. Pravilnika kojim je određeno da će, u svrhu osiguravanja prikladnog međusobnog povezivanja, Vijeće HAKOM-a osobito voditi računa o poticanju tržišnog natjecanja te osiguranju pravednog i prikladnog razvoja telekomunikacijskog tržišta.

Rezultat analize koju je proveo HAKOM u postupku bio je da troškovi HT-a ne opravdavaju visinu cijena. Naime, HAKOM je utvrdio kako postojeće cijene usluga međusobnog povezivanja HT-a, osobito lokalna i regionalna terminacija te originacija poziva, u značajnoj mjeri odudaraju od prosjeka zemalja članica Europske unije, a koje je HAKOM smatrao usporednim, referentnim vrijednostima.

Nesporno je da HAKOM u navedenom postupku nije ispitivao troškovnu usmjerenost cijena drugih operatora prema HT-u, jer drugi operatori u trenutku provođenja upravnog postupka izmjene standardne ponude nisu imali značajnu tržišnu snagu.

Zaključno, svrha djelomičnog rješenja od 26. siječnja 2009. bila je smanjenje cijena HT-a, a ne cijena ostalih operatora, što jasno proizlazi iz izreke tog rješenja: HT-u se nalažu izmjene pojedinih odredaba Standardne ponude (članka 16.3.1. »Terminiranje prometa (pozivi usmjereni na T-Com-ove zemljopisne brojeve)«, članka 16.3.2. »Polazni promet (promet generiran od krajnjih korisnika T-Com-a prema mreži Operatora za nacionalne pozive i međunarodne pozive)«, članka 16.3.6. »Pristup uslugama s dodanom vrijednosti (060) u mreži Operatora«, članka 16.3.7. »Pristup 0800 usluzi Operatora«; što jasno proizlazi iz obrazloženja tog rješenja, kao i iz stručnog mišljenja HAKOMA-a od 13. svibnja 2009.

Prema ZEK-u, kao i prema općim načelima obveznog prava, ugovorne strane mogu autonomno urediti vlastite odnose, pri čemu su ograničene obvezom poštivanja prisilnih propisa i odluka tijela nadležnih za primjenu tih propisa. Ujedno, opća načela obveznog prava nalažu ravnopravnost stranaka i zabranjuju sklapanje ugovora kojima se jednoj strani nameću prekomjerne obveze.

U postupku rješavanja spora između operatora, HAKOM na temelju članka 20. stavak 3. ZEK-a donosi odluke kojima se ostvaruju regulatorna načela i ciljevi iz članka 5. ZEK-a. Prema odredbi članka 5. ZEK-a HAKOM je dužan promicati tržišno natjecanje te sprječavati narušavanja ili ograničavanja tržišnog natjecanja u području elektroničkih komunikacija.

Djelomično rješenje doneseno je u cilju realizacije regulatorne obveze HT-a koja se temelji na obvezi određivanja troškovno usmjerenih cijena međusobnog povezivanja, a koja obveza je na temelju članka 128. ZEK-a ostala na snazi do završetka postupka analize mjerodavnog tržišta. Navedena obveza propisana je upravo radi promicanja tržišnog natjecanja i sprječavanja narušavanja ili ograničavanja tržišnog natjecanja, stoga HAKOM ne smije dopustiti provedbu djelomičnog rješenja na način da se primjenom jednakih cijena međusobnog povezivanja (kroz načelo reciprociteta koje je od ranije bilo ugovoreno, ali koju odredbu je podnositelj pokušao izmijeniti), izjednače troškovno orijentirane cijene HT-a sa cijenama drugih operatora, jer bi navedeno bilo u potpunosti suprotno svrsi koju je djelomično rješenje od 26. siječnja 2009. trebalo postići.

Nesporno je da su stranke 12. travnja 2005. godine sklopile ugovor kojim su ugovorile primjenu načela reciprociteta pri određivanju cijena međupovezivanja. Međutim, također je nesporno da je podnositelj mirnim putem pokušao izmijeniti navedenu odredbu ugovora, te je pokrenuo spor pred HAKOM-om, kada to nije uspio. Stoga je neosnovan prigovor HT-a o besprigovornom primjenjivanju te ugovorne odredbe.

Također, HT neosnovano osporava nadležnost HAKOM-a za ispitivanje opravdanost postojanje te odredbe, jer prema izričitoj odredbi članka 20. ZEK-a, stranka u svakom trenutku ima pravo pokrenuti postupak u svrhu zaštite svojih prava i interesa, a što je podnositelj i učinio, procijenivši ugovornu odredbu o reciprocitetu nepravičnom i protupravnom.

Navode stranaka o ekonomskoj opravdanosti primjene načela reciprociteta i mogućim posljedicama koje bi odredba o jednakim cijenama imala na trenutnu tržišnu i ekonomsku poziciju podnositelja, krajnje korisnike i tržište, HAKOM je razmotrio imajući prije svega u vidu svrhu djelomičnog rješenja od 26. siječnja 2009., te imajući u vidu zaključke i stavove do kojih je HAKOM došao u provedenoj analizi tržišta završavanja (terminacije) poziva u određenu javnu komunikacijsku mrežu koje se pruža na fiksnoj lokaciji.

HAKOM nije mogao prihvatiti argumente HT-a o tome da je načelo reciprociteta bilo ugovoreno u interesu podnositelja. Prije svega, iz spisa predmeta vidljivo je da je podnositelj pokušao izmijeniti odredbu ugovora o reciprocitetu, što HT nije prihvatio. S druge strane krajnji korisnici HT-a unutar odabranog paketa imaju jedinstvenu maloprodajnu cijenu za pozive prema svim fiksnim mrežama, neovisno radi li se o mreži podnositelja ili HT-ovoj mreži, tako da smanjenjem cijene podnositelja koristi ima jedino HT, jer podnositelju plaća manju cijenu, dok na maloprodajnoj razini od svojih krajnjih korisnika naplaćuje jednako. Stoga primjena načela reciprociteta u slučaju u kojem su konačnom odlukom HAKOM-a smanjene cijene HT-a u konačnici jača samo ekonomsku, pa time i tržišnu poziciju HT-a, a nikako podnositelja i drugih operatora.

U rješavanju ovog predmeta HAKOM je uzeo u obzir i činjenice utvrđene u njegovoj odluci od 17. srpnja 2009. koja je donesena na temelju provedene analize tržišta završavanja (terminacije) poziva u određenu javnu komunikacijsku mrežu koje se pruža na fiksnoj lokaciji, a koji su mjerodavni i za ovaj predmet.

U toj odluci HAKOM je utvrdio potrebu primjene načela asimetrije između cijena koju alternativni operatori plaćaju HT-u za uslugu završavanja poziva, i cijena koje HT plaća alternativnim operatorima za istu uslugu. U dokumentu »Analiza tržišta završavanja (terminacije) poziva u određenu javnu komunikacijsku mrežu koje se pruža na fiksnoj lokaciji« koji je sastavni dio te odluke, HAKOM je naveo zajedničko stajalište europskih zemalja okupljenih u ERG-u, a to je da simetrija u cijenama usluga završavanja (terminacije) poziva u mrežama bivšeg monopolista i ostalih operatora na tržištu doprinosi poboljšanju statičke ekonomske efikasnosti, odnosno limitiranju alokativne i proizvodne neefikasnosti, ulaganja i inovacija te u konačnici doprinosi gospodarstvu u cijelosti, ali u isto vrijeme povećava rizik izlaska s tržišta manje efikasnog operatora (»ERG’s Common Position on symmetry of fixed call termination rates«). Na str. 76. dokumenta analize HAKOM pojašnjava, cit: »Asimetrične cijene usluge završavanja (terminacije) poziva, osim što podržavaju ulazak novih operatora na tržište, potencijalno doprinose dinamičkoj efikasnosti operatora i pogoduju razvoju konkurencije, ovisno o dosadašnjoj konkurentnosti na tržištu. Međutim, budući da je asimetričnim cijenama usluga završavanja (terminacije) poziva neefikasnost prenijeta na vertikalno povezana maloprodajna tržišta, i ako je asimetrija zadržana kroz dugo vremensko razdoblje, može potaknuti proizvodnu ili alokativnu neefikasnost (unakrsno subvencioniranje), a koji mogu biti štetni za gospodarstvo u cijelosti. Agencija smatra da postoji velika razlika između HT-a i ostalih operatora na tržištu te radi dugoročnog cilja postizanja održivog i ravnopravnog tržišnog natjecanja, u bližem vremenskom razdoblju, u slučaju određivanja cijena ostali operatori trebaju biti tretirani različito od HT-a, a kako bi se dugoročno postigla korist za krajnje korisnike. Važno je napomenuti kako, zbog činjenice da prema ZOT-u ostali operatori nisu imali status značajne tržišne snage na tržištu međusobnog povezivanja, Agencija nije mogla utjecati na cijene završavanja (terminacije) poziva u mreže ostalih operatora te su oni, od početka liberalizacije u 2005. godini, imali cijene usluge završavanja (terminacije) poziva u vlastitu mrežu na razini cijene usluge završavanja (terminacije) poziva u mreži HT-a, a iz razloga što nisu imali protutežnu kupovnu moć kojom su mogli postići više cijene usluge završavanja (terminacije) poziva u vlastitu mrežu. Iz navedenog proizlazi da su cijene usluge završavanja (terminacije) poziva između HT-a i ostalih operatora od početka liberalizacije bile postavljene na istim razinama, odnosno uglavnom su bile simetrične. Navedena činjenica ostalim operatorima nije nikako bila od pomoći prilikom ulaska na tržište, a što je dokazano velikom neravnotežom u broju minuta poziva završenih (terminiranih) u mreži HT-a i mrežama ostalih operatora nepokretnih mreža (...)«.

Citirano utvrđenje mjerodavno je za ovaj predmet jer ukazuje da je primjena načela reciprociteta bila nepovoljna za podnositelja i za ostale alternativne operatore. Obzirom su te činjenice objektivno utvrđene u odluci od 17. srpnja 2009., HAKOM nije smatrao da ih podnositelj mora posebno dokazivati u ovom postupku. Iz tih razloga nije opravdan prigovor HT-a da podnositelj nije dokazao svoje navode.

HAKOM smatra bitnim naglasiti i to da uzimanje u obzir utvrđenih činjenica, načela i stavova izraženih u odluci od 17. srpnja 2009., ne znači istovremeno i preuranjenu primjenu te odluke, kako to HT neosnovano tvrdi.

Naime, nesporno je da asimetrija određena odlukom HAKOM-a od 17. srpnja 2009. proizvodi pravne učinke tek od 1. siječnja 2010. te da će tek od tog dana HT biti dužan primjenjivati novu cijenu terminacije poziva u svojoj mreži u još manjim iznosima od onih koji su određeni djelomičnim rješenjem od 26. siječnja 2009. Jednako tako nesporno je da do tog datuma ostaju na snazi cijene kako su određene djelomičnim rješenjem od 26. siječnja 2009. Posljedično asimetrija utvrđena odlukom od 17. srpnja 2009. nije predmet ovog postupka.

Stoga, uzimajući u obzir činjenice utvrđene u postupku analize tržišta terminacije, te posebice imajući u vidu svrhu djelomičnog rješenja od 26. siječnja 2009., te opća načela obveznog prava koja zabranjuju sklapanje ugovora kojima se jednoj strani nameću prekomjerne obveze, HAKOM je utvrdio da HT nema pravo na temelju postojeće ugovorne odredbe o reciprocitetu, u razdoblju od 1. ožujka do 31. prosinca 2009. određivati cijene međusobnog povezivanja sa podnositeljem, kako za terminiranje prometa tako i za sve ostale usluge međusobnog povezivanja koje su određene djelomičnim rješenjem od 26. siječnja 2009. na razini vlastitih troškovno orijentiranih cijena međusobnog povezivanja koje mu je odredio HAKOM, te da cijene međusobnog povezivanja podnositelja moraju ostati na razini cijena koje je podnositelj ugovorio i naplaćivao prije donošenja djelomičnog rješenja od 26. siječnja 2009.

Stoga je HAKOM na temelju članka 20. stavka 3., a u svezi s člankom 66. stavkom 6. ZEK-a odredio HT-u obvezu da ugovorni odnos o međusobnom povezivanju s podnositeljem za razdoblje od 1. ožujka 2009. do 31. prosinca 2009. uredi na način da iznosi naknade za terminiranje prometa, naknade za pristup uslugama s dodanom vrijednosti u mreži operatora i naknade za pristup 0800 usluzi u mreži operatora koje je podnositelj naplaćivao HT-u ostaju na razini cijena koje su HT- i podnositelj primjenjivali do 1. ožujka 2009., odnosno prije stupanja na snagu djelomičnog rješenja od 26. siječnja 2009., kako je navedeno u točki I. izreke.

Obzirom na posljedice koje je protupravna primjena načela reciprociteta proizvela, HAKOM je naložio HT-u da u roku od 15 dana od primitka rješenja izda podnositelju odobrenje za iznos sredstava koji odgovara dugovanju koje HT ima na temelju razlike između iznosa koji je plaćan i iznosa koje je trebao plaćati za usluge u mreži podnositelja u razdoblju od 1. ožujka 2009. do 31. prosinca 2009., kako je odlučeno u točki II. Izreke.

Prema članku 14. stavku 4. ZEK-a ovo rješenje objavit će se u »Narodnim novinama« te na internetskim stranicama HAKOM-a kako je odlučeno u točki III. izreke.

UPUTA O PRAVNOM LIJEKU

Protiv ovog rješenja žalba nije dopuštena, ali se može pokrenuti upravni spor pred Upravnim sudom Republike Hrvatske u roku od 30 dana od dana primitka.

Klasa: UP/I- 344-01/09-01/2303

Urbroj: 376-04-09-08

Zagreb, 2. prosinca 2009.

Predsjednik Vijeća
Miljenko Krvišek, dipl. ing. el., v. r.

Rješenje, NN 7/2010-157