## Odluka Ustavnog suda Republike Hrvatske broj U-III-700/1999 od 22. rujna 1999.

### NN 103/1999 (8.10.1999.), Odluka Ustavnog suda Republike Hrvatske broj U-III-700/1999 od 22. rujna 1999.

# USTAVNI SUD REPUBLIKE HRVATSKE

Ustavni sud Republike Hrvatske, u sastavu Jurica Malčić, dopredsjednik
Suda te suci Zdravko Bartovčak, dr. Velimir Belajec, dr. Nikola Filipović,
Ante Jelavić Mitrović, mr. Vojislav Kučeković, mr. Hrvoje Momčinović, Ivan
Marijan Severinac, Milan Vuković i Mladen Žuvela, odlučujući u povodu ustavne
tužbe M. K. iz I., zastupanog po punomoćniku M. B., odvjetniku iz I., na
sjednici održanoj dana 22. rujna 1999. godine, donio je

## ODLUKU

1. Ustavna tužba se odbija.

2. Ova odluka objavit će se u "Narodnim novinama".

Obrazloženje

M. K. podnio je ustavnu tužbu u povodu rješenja Vrhovnog suda Republike
Hrvatske, broj: Kž-477/1999-3 od 29. srpnja 1999. godine. Navedenim rješenjem
prihvaćena je žalba županijskog državnog odvjetnika u S., preinačeno je
rješenje Županijskog suda u S., broj: K-28/99 od 9. srpnja 1999. godine,
kojim je ukinut pritvor protiv podnositelja te je protiv podnositelja određeno
produljenje pritvora, temeljem odredbe članka 102. stavka 2. točke 3. Zakona
o kaznenom postupku ("Narodne novine", broj 110/97 i 27/98, dalje ZKP).

Podnositelj smatra da su mu zbog povrede postupovnog prava, osporavanim
rješenjem Vrhovnog suda Republike Hrvatske povrijeđena ustavna prava određena
člancima 22., 23. i 24. Ustava Republike Hrvatske. Ovo zbog toga što smatra
da u ovoj pravnoj stvari nisu postojali relevantni razlozi za primjenu
te odredbe ZKP-a.

Za potrebe ovosudskog postupka pribavljeni su presuda i rješenje Županijskog
suda u S., broj: K-28/99, kojom presudom je podnositelj oglašen krivim
zbog kaznenog djela iz članka 173. stavka 2. i 335. stavka 2. Kaznenog
zakonika ("Narodne novine", broj 110/97 i 27/98), a ujedno je rješenjem
podnositelju ukinut pritvor, temeljem odredbe članka 101. stavka 2. ZKP-a.

Vrhovni sud Republike Hrvatske prihvatio je žalbu županijskog državnog
odvjetnika i osporavanim rješenjem preinačio prvostupanjsko rješenje te
je podnositelju produljio pritvor, temeljem primjene odredbe članka 102.
stavka 2. točke 3. ZKP-a.

Ustavna tužba nije osnovana.

Podnositelj je prvostupanjskom presudom oglašen krivim za neovlašteno
kupovanje opojne droge, indijske konoplje (tzv. marihuane), radi njezine
prodaje, posredovanja u prodaji te same prodaje. Drugo kazneno djelo zbog
kojega je podnositelj oglašen krivim odnosi se na neovlašteno nabavljanje
i posjedovanje veće količine vatrenog oružja i eksplozivnih tvari čije
nabavljanje i držanje građanima nije dozvoljeno. Za oba kaznena djela utvrđena
je jedinstvena kazna zatvora u trajanju od dvije godine.

Vrhovni sud Republike Hrvatske iznosi stajalište prema kojemu postoje
zakonski osnovi za primjenu mjere pritvora protiv podnositelja, temeljem
odredbe članka 102. stavka 2. točke 3. ZKP-a. Naime, iz utvrđenja prvostupanjskog
postupka slijedi da je podnositelj radi daljnje prodaje kupio najmanje
5 kg indijske konoplje, koju je u više navrata prodavao, a da je također
pribavljao i heroin te da je posjedovao vagu za precizno mjerenje droge.
Prema ocjeni tog suda, navedeno upućuje na podnositeljevu iznimnu upornost
i volju za vršenjem kriminalne djelatnosti te stoga ujedno predstavlja
i one osobite okolnosti iz odredbe točke 3. stavka 2. članka 102. ZKP-a,
prema kojoj se odredbi pritvor može odrediti ako osobite okolnosti opravdavaju
bojazan da će osoba ponoviti kazneno djelo (sadržaj osporavanog rješenja
o produljenju pritvora odnosi se samo na takvu bojazan u odnosu na moguću
zlouporabu opojnih droga). Navedeno stajalište prihvaća i ovaj Sud.

Sud je utvrdio da je osporavano rješenje donijeto u postupku provedenom
po mjesno i stvarno nadležnom drugostupanjskom sudu, Vrhovnom sudu Republike
Hrvatske te da je donijeto na temelju i u skladu sa odgovarajućim odredbama
ZKP-a.

Podnositelju, nadalje, nije povrijeđeno ustavno pravo određeno člankom
22. Ustava Republike Hrvatske, prema kojemu su čovjekova sloboda i osobnost
nepovredivi te kojim je propisano da se nikomu ne smije oduzeti ili ograničiti
sloboda, osim kada je to određeno zakonom.

Podnositelju nije povrijeđeno niti ustavno pravo određeno stavkom 1.
člankom 23. Ustava Republike Hrvatske, kojim se utvrđuje da nitko ne smije
biti podvrgnut bilo kakvu obliku zlostavljanja. Stavak 2. tog članka Ustava
odnosi se na zabranu prisilnog i obvezatnog rada, međutim, iz sadržaja
predmetne ustavne tužbe nije vidljiv mogući način povrede tog osobnog prava.

Naposlijetku, Sud je utvrdio da osporavanim rješenjem nije povrijeđeno
ustavno pravo određeno odredbama članka 24. Ustava Republike Hrvatske,
koje se odnose, između ostalog, na prava pritvorenika.

Slijedom navedenog, utvrdivši da podnositelju nisu povrijeđena ustavna
prava, temeljem odredaba članaka 59. i 61. Poslovnika Ustavnog suda Republike
Hrvatske ("Narodne novine", broj 29/94) odlučeno je kao u izreci.

Objava ove odluke se temelji na članku 20. Ustavnog zakona o Ustavnom
sudu Republike Hrvatske ("Narodne novine", broj 13/91).

Broj: U-III-700/1999
Zagreb, 22. rujna 1999.

USTAVNI SUD REPUBLIKE HRVATSKE

Dopredsjednik
**Jurica Malčić,** v. r.

Odluka, NN 103/1999-1695