## Presuda Upravnog suda Republike Hrvatske broj: Us-11455/2010-4 od 23. ožujka 2011.

### NN 76/2011 (6.7.2011.), Presuda Upravnog suda Republike Hrvatske broj: Us-11455/2010-4 od 23. ožujka 2011.

UPRAVNI SUD REPUBLIKE HRVATSKE

1629

PRESUDA

Upravni sud Republike Hrvatske u vijeću sastavljenom od sudaca Marine Kosović Marković kao predsjednice vijeća, mr. sc. Inge Vezmar Barlek i Sanje Štefan kao članica vijeća, te sudske savjetnice Ivane Mamić kao zapisničarke, u upravnom sporu tužitelja VIPnet d.o.o. iz Zagreba, kojeg zastupa opunomoćenik Nikola Klisović, protiv rješenja tužene Hrvatske agencije za poštu i elektroničke komunikacije, klasa: UP/I-344-01/10-01/2431, urbroj: 376-04-10-01 od 23. rujna 2010., radi izvršenja rješenja, u nejavnoj sjednici vijeća održanoj 23. ožujka 2011.,

presudio je

Tužba se odbija.

Ova presuda objavit će se u »Narodnim novinama«.

Obrazloženje

Osporenim rješenjem utvrđeno je da tužitelj nije postupio po rješenju nadzornika, klasa: UP/I-344-08/10-01/95, urbroj: 376-10-09-06 od 10. rujna 2010. jer do 15. rujna 2010. nije izmijenio uvjete korištenja tarife »Na tuđi račun« na način da je onemogućio korisnicima te tarife korištenje pribavljenog bonusa za pozive prema brojevima usluga s dodanom vrijednošću 06X. Odgovornim osobama tužitelja: Mladenu Pejkoviću, Berond Schmuttereru i Reinhardu Zuba izrečena je upravna mjera u ukupnom iznosu od 76.770, 00 kn, a tužitelju je naređeno da u roku od pet dana od dana primitka rješenja onemogući korisnicima tarife »Na tuđi račun« korištenje pribavljenog bonusa za pozive prema brojevima usluga s dodanom vrijednosti 06X te odmah po učinjenom obavijesti nadzornika o načinu provedbe obveze. Ukoliko tužitelj ne postupi prema toj obvezi, svaka slijedeća upravna mjera izreći će se u dvostrukom iznosu u odnosu na upravnu mjeru izrečenu ovim rješenjem.

Tužitelj u tužbi prigovara zakonitosti osporenog rješenja. Ističe kako nije mogao u ostavljenom roku od pet dana udovoljiti naloženoj obvezi. Naime, u tom roku nije mogao tehnički implementirati zabranu, o čemu je u više navrata pisanim putem, kao i na stručnom nadzoru 15. rujna 2010., upozorio tuženika. Očitovao se da izvršenje navedene mjere ima za posljedicu i osjetno šire izmjene karaktera tarife, što je također moralo biti obuhvaćeno izmjenama uvjeta korištenja, a za što je realno potreban rok duži od pet dana. Dana 17. rujna 2010. promijenio je uvjete korištenja tarife, jer je tek tada znao na koji način će se u stvarnosti na tehničkoj platformi implementirati zabrana. Tuženik na temelju dopisa tužitelja i telefonskog razgovora s njegovim predstavnikom zaključuje kako tužitelj nije postupio po rješenju od 10. rujna 2010. Međutim, nije stvarno provjerio izvršenje. Time je povrijeđena odredba članka 113. stavka 9. Zakona o elektroničkim komunikacijama. Tužitelj ni u jednom trenutku nije isticao potrebu za nabavkom opreme radi mogućnosti realizacije rješenja već je isključivo naglašavao mogućnost izmjene parametara i konfiguracije postojeće tehničke platforme radi udovoljavanja zahtjevu. Tuženik tumači da je umjesto implementacije zabrane korištenja bonusa za pozive prema 06X brojevima tužitelj mogao zabraniti pozive korisnika na 06X brojeve. Sve da je to tužitelj i učinio time ne bi ispunio obvezu iz rješenja. Tuženik je dopisom od 24. kolovoza 2010. predložio tužitelju da razmotri mogućnost zabrane odlaznih poziva prema brojevima s dodanom vrijednosti 06X, na što se tužitelj očitovao dopisom od 3. rujna 2010. i upozorio tuženika da je takva zabrana nezakonita. To bi bilo suprotno Zakonu o elektroničkim komunikacijama i odredbama Ugovora o među povezivanju s operatorima. Predlaže Sudu da poništi osporeno rješenje.

Tuženo tijelo u odgovoru na tužbu ostaje u svemu kod razloga osporenog rješenja. Navodi kako je tužitelj rješenjem koje mu se naređuje obveza primio 10. rujna 2010. te je bio obvezan do 15. rujna 2010. izmijeniti uvjete korištenja tarife »Na tuđi račun« kako je određeno rješenjem. Razvidno je da tužitelj nije postupio po rješenju što je vidljivo i iz dopisa od 17. rujna 2010., a rok za izvršenje rješenja je bio 15. rujna 2010. Tuženik smatra da je obveza koju je tužitelj trebao izvršiti izražena jasno i precizno. Točkom 12. izmijenjenih uvjeta određeno je da stupaju na snagu 17. rujna 2010. pri čemu se točka 9. uvjeta, koja propisuje nemogućnost korištenja ostvarenog bonusa za pozive prema brojevima 06X, primjenjuje odmah po implementaciji tehničkog rješenja, a najkasnije do 15. listopada 2010. Stoga sve odredbe izmijenjenih uvjeta korištenja sporne tarife stupanju na snagu 17. rujna 2010., a ne 15. rujna 2010. Navedeno uključuje i odredbe točke 9. izmijenjenih uvjeta pri čemu tuženik naglašava da je tužitelj izmijenjenim uvjetima dodatno odredio 15. listopada 2010. kao krajnji rok do kojeg je moguće poduzimanje radnje iz točke 9. izmijenjenih uvjeta. Telefonski razgovor s predstavnikom tužitelja, o čemu je sačinjena službena zabilješka u spisu, dodatno je potvrdio nepostupanje tužitelja po rješenju. U odnosu na primjenu članka 113. stavka 9. Zakona o elektroničkim komunikacijama ističe da ta odredba propisuje ovlasti i nadležnosti nadzornika u postupku stručnog nadzora, koji je okončan donošenjem rješenja. U vezi prijedloga tužitelja za odgodu izvršenja rješenja, nadzornik je proveo postupak provjere izvršenja rješenja o čemu je sastavljen zapisnik, a tužitelj nije dokazao postojanje uvjeta za usvajanje zahtjeva za odgodu izvršenja. Na valjanost osporenog rješenja nije odlučno može li se promjena funkcionalnosti smatrati nabavkom opreme. Osporenim rješenjem utvrđeno je neizvršenje rješenja, pa predlaže Sudu da tužbu kao neosnovanu odbije.

Tužba nije osnovana.

Odredbom članka 133. stavka 4. Zakona o općem upravnom postupku (»Narodne novine«, broj 47/09), koji se u ovoj upravnoj stvari primjenjuje na temelju odredbe članka 18. stavka 8. Zakona o elektroničkim komunikacijama (»Narodne novine«, broj 73/08), propisano je da kad je u rješenju određeno da se radnja koja je predmet izvršenja može izvršiti u ostavljenom roku, rješenje postaje izvršno istekom tog roka.

Na temelju odredbe članka 139. stavka 1. citiranog Zakona o općem upravnom postupku, ako izvršenik ne postupi po izvršnom rješenju donosi se rješenje o izvršenju u pisanom obliku.

Žalba protiv rješenja o izvršenju može se uložiti samo na vrijeme, mjesto i način izvršenja i nema odgodni učinak (članak 139. stavak 4. Zakona o općem upravnom postupku).

Iz podataka spisa predmeta proizlazi da je rješenjem tuženika klasa: UP/I-344-08/10-01/95, urbroj: 376-10-09-06 od 10. rujna 2010. tužitelju naređeno da u roku od pet dana od primitka tog rješenja izmijeni uvjete korištenja tarife »Na tuđi račun« na način da onemogući korisnicima te tarife korištenje pribavljenog bonusa za pozive prema brojevima usluga s dodanom vrijednosti 06X, te da u navedenom roku o načinu provedbe ove obveze obavijesti nadzornika elektroničkih komunikacija. Nadalje je riješeno kako će u slučaju nepostupanja po tom rješenju, nadzornik izreći odgovornoj osobi u trgovačkom društvu VIPnet d.o.o. upravnu mjeru izraženo u novčanom iznosu u visini do dvadesetostruke prosječne plaće u Republici Hrvatskoj u proteklom tromjesečju. Svaka sljedeća upravna mjera izriče se u dvostrukom iznosu.

U postupku koji je prethodio donošenju osporenog rješenja utvrđeno je da je rješenje kojim se tužitelju naređuje obveza postalo izvršno, te da ga tužitelj u roku koji mu je određen za izvršenje nije izvršio. Imajući u vidu navedeno, Sud osporeno rješenje nije mogao ocijeniti nezakonitim.

Prigovori iz tužbe usmjereni su na zakonitost rješenja od 10. rujna 2010. kojim se tužitelju naređuje obveza, a takvi prigovori se imajući u vidu naprijed citiranu odredbu članka 139. stavka 4. Zakona o općem upravnom postupku ne mogu s uspjehom isticati u postupku izvršenja rješenja. Stoga ni u upravnom sporu koji se vodi o zakonitosti izvršenja rješenja.

Tužitelju je osporenim rješenjem određen i dodatni rok za ispunjenje obveze, što je u skladu s odredbom članka 139. stavka 2. Zakona o općem upravnom postupku.

Pritom Sud napominje da se u skladu s odredbom članka 18. stavka 6. Zakona o elektroničkim komunikacijama postupak izvršenja provodi osim u slučaju kad je na zahtjev stranke, donesena odluka o privremenoj odgodi izvršenja. Odgoda izvršenja nadalje propisana je odredbom članka 140. Zakona o općem upravnom postupku te je stavkom 3. istoga članka Zakona određeno kako se o odgodi izvršenju donosi rješenje.

S obzirom da je tužitelj podneskom od 13. rujna 2010., koji prileži spisu predmeta, predložio odgodu izvršenja rješenja, o takvom prijedlogu je, u smislu navedenih zakonski odredbi trebalo odlučiti rješenjem. No međutim ovaj postupovni nedostatak, imajući u vidu činjenicu da tužitelj nesporno nije postupio po naredbi iz izvršenog rješenja u roku koji mu je određen tim rješenjem, Sud osporeno rješenje nije mogao ocijeniti nezakonitim.

Neosnovan je prigovor tužitelja o pogrešnoj primjeni članka 113. stavka 9. Zakona o elektroničkim komunikacijama, jer se ta odredba odnosi na provedbu stručnog nadzora koji postupak je okončan donošenjem rješenja koje se u ovom postupku izvršava.

Trebalo je stoga na temelju članka 42. stavka 2. Zakona o upravnim sporovima (»Narodne novine«, broj 53/91, 9/92 i 77/92) tužbu kao neosnovanu odbiti.

Objava presude u »Narodnim novinama« temelji se na odredbi članka 14. stavka 7. Zakona o elektroničkim komunikacijama.

Broj: Us-11455/2010-4
Zagreb, 23. ožujka 2011.

Predsjednica vijeća
Marina Kosović Marković, v. r.

Presuda, NN 76/2011-1629