## Odluka Ustavnog suda Republike Hrvatske broj U-IIIA-1335/2003 od 8. prosinca 2004.

### NN 187/2004 (29.12.2004.), Odluka Ustavnog suda Republike Hrvatske broj U-IIIA-1335/2003 od 8. prosinca 2004.

# USTAVNI SUD REPUBLIKE HRVATSKE

3227

Ustavni
sud Republike Hrvatske, u Drugom vijeću za odlučivanje o ustavnim tužbama, u
sastavu sudac Jasna Omejec, predsjednik Vijeća, te suci Marijan Hranjski, Mario
Kos, Ivan Mrkonjić, Emilija Rajić i Vice Vukojević, članovi Vijeća, odlučujući
o ustavnoj tužbi R. R. iz R., na sjednici održanoj 8. prosinca 2004. godine,
jednoglasno je donio

## ODLUKU

I.
Ustavna tužba se usvaja.

II. Općinski
sud u Rijeci dužan je donijeti odluku u predmetu koji se vodi pred tim sudom,
pod brojem: O-852/93 u najkraćem mogućem roku, ali ne duljem od šest (6)
mjeseci, računajući od prvog idućeg dana nakon objave ove odluke u »Narodnim
novinama«.

III. Na temelju članka 63. stavka 3. Ustavnog zakona
o Us­tav­nom sudu Republike Hrvatske (»Narodne novine«, broj 49/02. – pročišćeni
tekst) podnositelju ustavne tužbe R. R. iz R., određuje se primjerena naknada
zbog povrede ustavnog prava iz članka 29. stavka 1. Ustava Republike Hrvatske
(»Narodne novine«, broj 41/01. – pročišćeni tekst) u iznosu od 6.600,00 kuna.

IV. Naknada iz točke III. izreke ove odluke bit će
isplaćena iz državnog proračuna u roku tri mjeseca od dana podnošenja zahtjeva
podnositelja Ministarstvu financija Republike Hrvatske za njezinu isplatu.

V. Ova odluka objavit će se u »Narodnim novinama«.

```
Obrazloženje
```

1.
Ustavna tužba podnesena je 8. prosinca 2003. godine, temeljem članka 63.
Ustavnog zakona o Ustavnom sudu Republike Hrvatske (»Narodne novine«, broj
49/02. – pročišćeni tekst, u daljnjem tekstu: Ustavni zakon) zbog nedonošenja
odluke suda u razumnom roku u predmetu koji se vodi pred Općinskim sudom u
Rijeci, pod brojem: O-852/93.

ČINJENICE
VAŽNE ZA USTAVNOSUDSKI POSTUPAK

2.
Ustavni sud je, u postupku pokrenutom ustavnom tužbom primjenom članka 63.
Ustavnog zakona, na temelju očitovanja Općinskog suda u Rijeci od 27. rujna
2004. i uvida u spis Općinskog suda u Rijeci, broj: O-852/93 utvrdio sljedeće činjenice
koje su pravno relevantne za odlučivanje o povredi ustavnog prava podnositelja
zajamčenog člankom 29. stavkom 1. Ustava:

–
ostavinski postupak iza pokojnog F. R. pokrenut je 21. lip­nja 1993. godine;

– dana
9. srpnja 1993. održana je rasprava na kojoj je pro­čitana i proglašena oporuka
ostavitelja prema kojoj pokretnu i nepokretnu imovinu nasljeđuju podnositelj
(sin ostavitelja) i R. R. A. (kći ostavitelja), na istom ročištu podnositelj je
priznao oporuku kao istinitu i pravno valjanu, sud je donio rješenje kojim se
ročište odlaže, a novo će se zakazati pošto se od R. R. pribavi priznanje oporuke
ostavitelja kao istinite i pravno valjane;

– nakon
pribavljene nasljedničke izjave R. R., sud je dopisom od 10. listopada 1994. od
Ministarstva pravosuđa zatražio podatak, budući da je ta oporučna nasljednica
državljanka Hašemitske Kraljevine Jordan, postoji li između Republike Hr­vat­­ske
i Hašemitske Kraljevine Jordan reciprocitet u naslje­đi­vanju;

– nakon
požurnice Općinskog suda od 25. siječnja 1995. godine, Ministarstvo pravosuđa
dostavilo je 31. listopada 1995. presliku dopisa Ministarstva vanjskih poslova
i zakonske odredbe koje se odnose na nasljeđivanje stranih državljana u Hašemitskoj
Kraljevini Jordan na arapskom pismu;

– budući
da navedeni dopis nije sadržavao odgovor na pitanje o postojanju reciprociteta,
dopisima od 6. prosinca 1995., 8. lipnja 1999. i 12. svibnja 2000. sud je
ponovo zatražio odgovor od Ministarstva pravosuđa;

– ročište
24. studenoga 2003. godine je odgođeno na prijed­log podnositelja.

PRAVO
VAŽNO ZA USTAVNOSUDSKI POSTUPAK

3.
Mjerodavno pravo sadržano je u odredbi članka 29. stavka 1. Ustava Republike
Hrvatske i odredbama članka 63. Ustavnog zakona.

*Ustavna
tužba je osnovana.*

4.
Povredu ustavnog prava na donošenje sudske odluke u razumnom roku, Ustavni sud
razmatra u svjetlu osobitih okolnosti svakog pojedinog slučaja.

Razmatranjem
razloga ustavne tužbe podnositelja i dostav­ljenog očitovanja Općinskog suda u
Rijeci, te uvida u spis Općinskog suda u Rijeci, Ustavni sud je utvrdio da su
se u ovom slučaju ostvarile pretpostavke za njegovo postupanje u smislu odredbe
članka 63. Ustavnog zakona.

Svoju
odluku Ustavni sud obrazlaže sljedećim utvrđenjima:

4.1.
DULJINA SUDSKOG POSTUPKA

Ostavinski
postupak započeo je 21. lipnja 1993. godine zaprimanjem u Općinskom sudu u
Rijeci, smrtovnice iza pokojnog F. R. Ustavna tužba podnesena je 8. prosinca
2003. godine, a do tog dana sudski postupak u prvom stupnju nije bio okončan.
Ustavni sud utvrđuje da je do dana podnošenja ustavne tužbe prvostupanjski
postupak pred Općinskim sudom u Rijeci trajao ukupno deset (10) godina, pet (5)
mjeseci i šesnaest (16) dana.

Ustavni
sud je ocijenio da se pravno relevantnim razdobljem, s aspekta povrede prava na
razumnu duljinu trajanja sudskog postupka, u konkretnom slučaju, smatra
razdoblje od 5. studenoga 1997., to jest od dana stupanja na snagu Zakona o
potvrđivanju Konvencije za zaštitu ljudskih prava i temeljnih sloboda i
protokola broj 1, 4, 6, 7 i 11 uz Konvenciju za zaštitu ljudskih prava i
temeljnih sloboda (»Narodne novine – Međunarodni ugovori«, broj 18/97., 6/99. –
pročišćeni tekst i 8/99. – ispravak, u daljnjem tekstu: Zakon o potvrđivanju
Konvencije) do 8. prosinca 2003., to jest do dana podnošenja ustavne tužbe
podnositelja, što ukupno iznosi šest (6) godina, jedan (1) mjesec i tri (3)
dana.

4.2.
POSTUPANJE NADLEŽNOG SUDA

Ustavni
sud je utvrdio da je u pravno relevantnom razdoblju Općinski sud u Rijeci, od
radnji koje su relevantne za meritorno odlučivanje o pravima i obvezama
stranaka u tom sudskom postupku, požurnicama od 8. lipnja 1999. i 12. svibnja
2000. zatražio od nadležnog tijela dostavljenje podatka traženog dopisom od 10.
listopada 1994. o postojanju reciprociteta između Repub­like Hrvatske i Hašemitske
Kraljevine Jordan. Prije tog razdoblja održao je jedno ročište za glavnu
raspravu (9. srpnja 1993.), te od nadležnog tijela zatražio potreban podatak uz
povremene požurnice.

Razmatrajući
postupanje suda u pravno relevantnom raz­dobl­ju, Ustavni sud je utvrdio sljedeće
razdoblje potpune neaktivnosti suda:

– od 5.
studenoga 1997. do 8. lipnja 1999. godine, dakle jedna (1) godina, sedam (7)
mjeseci i tri (3) dana.

4.3. PONAŠANJE
PODNOSITELJA USTAVNE TUŽBE (NASLJEDNIKA U OSTAVINSKOM POSTUPKU)

Podnositelj
ustavne tužbe, kao jedan od oporučnih nasljednika u ostavinskom postupku, prema
utvrđenju Ustavnog suda, nije pridonio duljini sudskog postupka.

4.4. SLOŽENOST
SUDSKOG PREDMETA

Imajući
u vidu postupanje nadležnog suda u razmatranom, pravno relevantnom razdoblju,
Ustavni sud nije našao okolnosti koje bi u dosadašnjem tijeku postupka
ukazivale na složenost sudskog predmeta, a koje bi opravdale dugotrajnost
postupanja u tom predmetu.

OCJENA
USTAVNOG SUDA

5.
Ostavinski postupak ukupno traje dulje od deset godina i čitavo vrijeme se vodi
pred sudom prvog stupnja. Imajući u vidu te okolnosti, kao i postupanje suda u
razmatranom pravno relevantnom razdoblju te veliku važnost postupka za
podnositelja, Ustavni sud utvrđuje da je u konkretnom slučaju podnositelju
povrijeđeno ustavno pravo da zakonom ustanovljeni neovisni i nepristrani sud u
razumnom roku odluči o njegovim pravima ili obvezama, koje je zajamčeno člankom
29. stavkom 1. Ustava Republike Hrvatske.

Iako je
prema ocjeni Ustavnog suda nerazumno dugo trajanje ostavinskog postupka većim
dijelom posljedica neudovoljavanja tijela izvršne vlasti zahtjevima suda,
Ustavni sud napominje da je Europski sud za ljudska prava u više svojih presuda
izrijekom utvrdio da su države-ugovornice obvezne organizirati svoje pravne
poretke na način koji omogućava sudovima da ispune zahtjeve propisane člankom
6. stavkom 1. Europske konvencije, opetovano ističući naročitu važnost tog
zahtjeva za pravilno i uredno vođenje sudskih postupaka (v., primjerice,
presude Europskog suda u predmetima Bucholoz protiv Njemačke od 6. svibnja
1981., Guincho protiv Portugala od 10. srpnja 1984., Union Alimentaria Sanders
SA od 7. srpnja 1989., Brigandi protiv Italije od 19. veljače 1991. i dr.).
Sukladno tako izraženom stajalištu, a s obzirom na okolnosti predmetnog
ostavinskog postupka, Ustavni sud nalazi da je država dužna organizirati svoj
pravni sustav na način da se osigura suđenje u razumnom roku i u predmetima u
kojima postoje poteškoće pri utvrđivanju postojanja reciprociteta u svezi s
nasljednim pravom stranaca.

6. Iz
tih razloga je, na temelju odredbi članka 63. stavaka 1. i 2. Ustavnog zakona,
donesena odluka kao pod točkama I. i II. izreke ove odluke.

7.
Sukladno odredbi članka 63. stavka 3. Ustavnog zakona, odlučeno je kao u točkama
III. i IV. izreke ove odluke.

Pri
utvrđivanju visine naknade, temeljem članka 63. stavka 3. Ustavnog zakona,
Ustavni sud uzima u obzir sve okolnosti slučaja, uz istodobno uvažavanje
ukupnih gospodarskih i socijalnih prilika u Republici Hrvatskoj.

8.
Odluka o objavi (točka V. izreke) temelji se na odredbi članka 29. Ustavnog
zakona.

Broj:
U-IIIA-1335/2004

Zagreb,
8. prosinca 2004.

USTAVNI SUD REPUBLIKE HRVATSKE

Predsjednik Vijeća
**dr. sc.** **Jasna Omejec,** v. r.

Odluka, NN 187/2004-3227