## Rješenje Ustavnog suda Republike Hrvatske broj U-I-20/1992. od 13. travnja 1994.

### NN 34/1994 (29.4.1994.), Rješenje Ustavnog suda Republike Hrvatske broj U-I-20/1992. od 13. travnja 1994.

# USTAVNI SUD REPUBLIKE HRVATSKE

Ustavni sud Republike Hrvatske, na sjednici održanoj 13. travnja 1994.
godine, donio je

## RJEŠENJE

1. Ne prihvaća se prijedlog Odbora antiratne kampanje Hrvatska iz Zagreba
za ocjenu ustavnosti odredaba Zakona o obrani (pročišćeni tekst "Narodne
novine", broj 74/1993). i to članka 82. te članka 86. stavak 1. u
dijelu koji propisuje da je novak dužan u zahtjevu učiniti uvjerljivim
vjerske ili moralne razloge zbog kojih traži civilnu službu.

2. Pokreće se postupak za ocjenu ustavnosti odredaba članka 84, 86.
(stavak 1, 2. i 4.), 88. (stavak 1. i 3.), 91, 92. (stavak 3. i 4.) te
članka 206. Zakona u dijelu koji glasi: ". . . u roku od 12 mjeseci
od dana stupanja na snagu Zakona o izmjenama i dopunama Zakona o obrani
("Narodne novine", br. 49/93)."

3. Poziva se Sabor Republike Hrvatske da se u roku od 30 dana izjasni
o pokretanju postupka za ocjenu ustavnosti navedenih odredaba.

4. Ovo će se rješenje objaviti u "Narodnim novinama".

Obrazloženje

1. Podnositelj prijedloga za pokretanje postupka za ocjenu ustavnosti
osporava odredbu članka 82. prema kojoj se civilna služba u pravilu obavlja
u Hrvatskoj vojsci i to na dužnostima bez nošenja i uporabe oružja. Stajalište
je podnositelja prijedloga da, uz navedenu regulaciju, pravu na prigovor
savjesti uopće ne mora biti uddvoljeno, budući da velik broj vojnih djelatnosti,
koje ne uključuju neposredno nošenje i uporabu oružja, može biti u izravnoj
funkciji takve uporabe. Stoga, smatra predlagač, dosljedna provedba Ustava
kroz predmetni zakon zahtijeva da se izrijekom iskljući svaka mogućnost
obavljanja civilne službe u funkciji uporabe oružja, te da se unese ravnopravna
mogućnost obavljanja civilne službe u nevojnim organizacijama i ustanovam,
kao što su civilna zaštita, oblici radne obveze, te humanitarne i druge
društveno korisne djelatnosti. Ustavni sud nije prihvatio prijedlog za
pokretanje postupka za ocjenu ustavnosti odredbe članka 82. Zakona polazeći
od odredbe članka 47. stavak 2. Ustava Republike Hrvatske prema kojoj je
dopušten prigovor savjesti onima koji poradi svojih vjerskih ili moralnih
razloga nisu pripravni sudjelovati u obavljanju vojničkih dužnosti u oružanim
snagama. Te su osobe obvezane ispunjavati druge dužnosti odredene zakonom.
Zakon o obrani, razrađujući citiranu ustavnu odredbu, propisuje da se civilna
služba u pravilu obavlja u Hrvatskoj vojsci, uz izrijekom isključeno nošenja
i uporabe oružja, s tim da odredba članka 83. Zakona predviđa da se civilna
služba može obavljati i u pravnim osobama, koje svoju poslovnu upravu ili
sjedište, imaju u Republici Hrvatskoj, a određene su propisom ministra
obrane. Prema ocjeni Ustavnog suda izraz "u pravilu" iz odredbe
članka 82, tumačen u svezi sa člankom 83, sadržajno odgovara ustavnim dimenzijama
prigovora savjesti, i stoga prijedlog za pokretanje postupka za ocjenu
ustavnosti osporene odredbe nije prihvaćen. Sud također nije prihvatio
prijedlog za pokretanje postupka za ocjenu odredbe članka 86. stavak 1.
Zakona u dijelu koji propisuje da je novak dužan učiniti uvjerljivim vjerske
ili moralne razloge zbog kojih traži civilnu službu, ocijenivši da se time
ustavno pravo na prigovor savjesti ne ograničava.

2. Prijedlogom se dalje prigovara Zakonu da prigovor savjesti izrijekom
povezuje samo s novacima, tj. osobama (koje su, u pravilu, navršile 17
godina) i koje još nisu stupile na služenje vojnog roka. Tijekom ovog ustavnosudskog
postupka izmjenama i dopunama Zakona. objavljenim u "Narodnim novinama",
broj 49/93, u Zakon je unesena odredba članka 50. (u pročišćenom tekstu
članka 206.) prema kojoj osoba u pričuvnom sastavu, koja smatra da ispunjava
uvjete za civilnu službu, može podnijeti zahtjev za priznavanje svojstva
obveznika civilne službe - Komisiji za civilnu službu u roku od 12 mjeseci
od dana stupanja na snagu ovoga Zakona. Nakon ove izmjene Zakona nedvojbeno
je da su Zakonom obuhvaćeni novaci i osobe u pričuvnom sastavu. Zakon o
obrani, medutim u članku 67. govori o tri kategorije vojnih obveznika -
novacima, vojnicima i osobama u pričuvnom sastavu. Donoseći rješenje o
pokretanju postupka Sud smatra da u nastavku postupka treba razjasniti
na koji način pravo na prigovor savjesti može ostvariti i treća kategorija
vojnih obveznika, tj. na koji ga način mogu ostvariti vojnici. 3. Posebno
se u daljem postupku postavlja pitanje ustavnosti odredbe članka 84. stavak
2. Zakona, te u izreci citiranog dijela odredbe članka 206. Zakona. Prema
odredbi čl. 84. stavak 2. Zakona zahtjev za civilnu službu podnosi se komisiji
"najkasnije u roku 90 dana od dana uvođenja u vojnu evidenciju",
a prema citiranom dijelu odredbe članka 206. Zakona "u roku od 12
mjeseci od dana stupanja na snagu Zakona. . ." Ustavnost navedenih
odredaba valja ocijeniti sa stajališta: da li se Ustavom zajamčena osobna
i politička sloboda i pravo mogu ograničiti na način da se ostvarenje tog
prava veže uz rok poslije kojeg se ono više ne može zahtijevati; može li
se ono određivati na način koji isključuje mogućnost da se - upravo zbog
slobode savjesti - vjerski i moralni nazori tijekom života i promijene;
odnosno, može li se ono ograničiti na način da se zahtjev za njegovo ostvarenje
faktično može podnijeti samo jednom u životu. Točka 4. izreke ovog rješenja
temelji se na odredbi članka 20. stavak 1. Ustavnog zakona o Ustavnom sudu
Republike Hrvatske ("Narodne novine", broj 13/91).

Broj: U-I-20/1992.

Zagreb, 13. travnja 1994.

USTAVNI SUD REPUBLIKE HRVATSKE

Predsjednik

**Jadranko Crnić, v. r.**

Rješenje, NN 34/1994-610