## Odluka Ustavnog suda Republike Hrvatske broj: U-III-1813/2001 od 23. listopada 2003.

### NN 191/2003 (5.12.2003.), Odluka Ustavnog suda Republike Hrvatske broj: U-III-1813/2001 od 23. listopada 2003.

# USTAVNI SUD REPUBLIKE HRVATSKE

3022

Ustavni
sud Republike Hrvatske, u Vijeću šestorice za odlučivanje o ustavnim tužbama, u
sastavu sudac Petar Klarić, predsjednik Vijeća, te suci Ivan Matija, Željko
Potočnjak, Agata Račan, Nevenka Šernhorst i Milan Vuković, članovi Vijeća, u
postupku pokrenutom ustavnom tužbom T. Č. iz K., kojeg zastupa E. T., odvjetnik
iz S., na sjednici održanoj dana 23. listopada 2003. godine, jednoglasno je
donio

## ODLUKU

I.
Ustavna tužba se odbija.

II.  Ova odluka objavit će se u »Narodnim
novinama«.

```
Obrazloženje
```

1.
Ustavna tužba podnijeta je protiv presude Upravnog suda Republike Hrvatske,
broj: Us-10715/1999-4 od 15. ožujka 2001. godine.

Osporenom
presudom odbijena je tužba podnositelja, podnijeta protiv konačnog rješenja
Ministarstva unutarnjih poslova, broj: 511-01-62-65548/1-99 od 1. listopada
1999. godine, kojim je određeno da podnositelju, službeniku Ministarstva
unutarnjih poslova, Policijske uprave Šibensko-kninske, IV. policijske postaje
Knin, prestaje služba s danom 7. listopada 1999. godine.

Tim
rješenjem utvrđeno je podnositeljevo nesavjesno obav­ljanje službe i povreda
propisa kojima se uređuje rad službe, na način da je podnositelj prisvojio dio
predmeta, nakon što je u kaznenom predmetu, uz potvrdu o privremenom oduzimanju
pred­meta, privremeno oduzeo veću
količinu raznih predmeta. Također je utvrđeno da je podnositelj ustavne tužbe
odbio pravo na branitelja i priznao radnju koja mu je kaznenom prijavom stav­ljena
na teret.

2.
Podnositelj ponavlja razloge iznijete u postupku pred Upravnim sudom Republike
Hrvatske. Smatra da su mu, zbog pogrešne primjene članka 75. Zakona o
unutarnjim poslovima (»Narodne novine«, broj 29/91, 73/91, 19/92, 33/92, 76/94
i 161/98), povrijeđena ustavna prava propisana člancima 28. i 29. Ustava.
Navodi da se samo pravomoćnom sudskom presudom može utvrditi krivnja za
počinjenje određenoga kaznenog djela i da je Ministarstvo unutarnjih poslova
Policijske uprave Šibensko-kninske, rješavajući povodom žalbe podnositelja,
ukinulo uslijed nastupanja zastare rješenje istog Ministarstva, o udaljenju
podnositelja od obavljanja dotadašnjih dužnosti.

Predlaže
usvojiti ustavnu tužbu, ukinuti presudu Upravnog suda Republike Hrvatske te
predmet vratiti tom sudu na ponovni postupak.

3. Za
potrebe ovosudnog postupka pribavljen je spis Ministarstva unutarnjih poslova,
broj: 511-01-62-65548/1-99.

*Ustavna
tužba nije osnovana.*

4.
Prema odredbama članka 62. stavka 1. Ustavnog zakona o Ustavnom sudu Republike
Hrvatske (»Narodne novine«, broj 49/02 – pročišćeni tekst, u daljenjem tekstu:
Ustavni zakon), svatko može podnijeti Ustavnom sudu Republike Hrvatske ustavnu
tužbu ako smatra da mu je pojedinačnim aktom tijela državne vlasti, tijela
jedinice lokalne i područne (regionalne) samouprave ili pravne osobe s javnim
ovlastima, kojima je odlučeno o njegovim pravima i obvezama ili o sumnji ili
optužbi zbog kažnjivog djela, povrijeđeno ljudsko pravo ili temeljna sloboda
zajamčena Ustavom, odnosno Ustavom zajamčeno pravo na lokalnu i područnu
(regionalnu) samoupravu.

Ustavna tužba nije pravno sredstvo u sustavu redovnih
ili izvanrednih pravnih lijekova nego poseban institut za ocjenu pojedinačnih
akata tijela državne vlasti i pravnih osoba s javnim ovlastima radi zaštite
ljudskih prava i temeljnih sloboda, zajamče­nih Ustavom.

Iz navedenog slijedi da Ustavni sud Republike
Hrvatske tijekom postupka pružanja ustavnosudske zaštite, unutar zahtjeva
istaknutog u ustavnoj tužbi, utvrđuje je li u postupku odlučivanja o pravima i
obvezama podnositelja došlo do ustavno nedo­puštenog posizanja u ljudska prava
i temeljne slobode.

5. Upravni sud Republike Hrvatske suglasio se sa
činjenič­nim stanjem utvrđenim tijekom upravnog postupka, jer je, među ostalim,
utvrđeno temeljem podataka iz kaznene prijave podnijete protiv podnositelja,
potvrde o privremenom oduzimanju predmeta, naloga za pretragu stana, zapisnika
o pretrazi stana i drugih prostorija te zapisnika o ispitivanju podnositelja
ustavne tužbe.

Upravni sud Republike Hrvatske je ocijenio da
primjenom članka 75.a. Zakona o unutarnjim poslovima na tako utvrđeno
činjenično stanje, Ministarstvo unutarnjih poslova osporenim aktom nije
povrijedilo zakon na štetu podnositelja. Ovo zbog toga što, prema stajalištu
tog suda, dovršenje kaznenog postupka nije uvjet za primjenu toga zakonskog
članka.

Odredbom članka 75.a. Zakona o unutarnjim poslovima
propisano je da prestaje radni odnos radniku za koga neposredni rukovoditelj
utvrdi da je nesavjesnim obavljanjem službe ili povredom propisa kojima se
uređuje rad službe onemogućavao obav­ljanje poslova iz djelokruga Ministarstva.

6. Prema odredbi članka 28. Ustava, svatko je nedužan
i nitko ga ne može smatrati krivim za kazneno djelo dok mu se pravomoćnom
sudskom presudom ne utvrdi krivnja.

Odredbama članka 29. Ustava uređeno je pravo na
pravično suđenje.

Ocjenjujući razloge ustavne tužbe sa stajališta
članaka 28. i 29. Ustava, Ustavni sud je utvrdio da je Zakon o unutarnjim
poslovima mjerodavan za slučaj podnositelja ustavne tužbe i, ujedno, poseban
zakon *(lex specialis)*, primjenom kojega podnositelju nisu povrijeđena
ustavna prava zajamčena člancima 28. i 29. Ustava.

7. Slijedom navedenog, temeljem odredbi članaka 73. i
75. Ustavnog zakona odlučeno je kao u točki I. izreke odluke.

8. Temeljem odredbe članka 29. Ustavnog zakona
odlučeno je kao u točki II. izreke odluke.

Broj: U-III-1813/2001
Zagreb, 23. listopada 2003.

USTAVNI SUD REPUBLIKE HRVATSKE

Predsjednik Vijeća
**dr. sc. Petar Klarić,** v. r.

Odluka, NN 191/2003-3022