### NN 87/2023 (28.7.2023.), Presuda Upravnog suda u Zagrebu poslovni broj: UsI-3024/21-13 od 1. ožujka 2023.

Upravni sud u Zagrebu

1369

PRESUDA

Upravni sud u Zagrebu, po sucu toga suda Manueli Ostoić Čačinović, te zapisničarki Mariji Brcko, u upravnom sporu tužitelja A. H. d.o.o., Z., kojeg zastupa opunomoćenik I. B., odvjetnik u Z., protiv tuženika Hrvatske regulatorne agencije za mrežne djelatnosti, Z., uz sudjelovanje zainteresirane osobe N. P. iz D., radi rješavanja spora između korisnika i operatora, nakon objave presude, 1. ožujka 2023.,

presudio je

I. Odbija se tužbeni zahtjev za poništenje rješenja Hrvatske regulatorne agencije za mrežne djelatnosti, klasa: UP/I-344-08/21-01/713, urbroj: 376-05-2-21-4 od 31. kolovoza 2021.

II. Odbija se zahtjev tužitelja za naknadu troškova upravnog spora, kao neosnovan, u cijelosti.

Obrazloženje

1. Osporenim rješenjem tuženika usvaja se zahtjev za rješavanje spora korisnika N. P. sa operatorom javnih komunikacijskih usluga A. H. d.o.o., te je naloženo tužitelju da korisniku N. P., D., u roku od 15 dana od zaprimanja ove odluke otpiše dugovanje po računima od veljače do travnja 2021. te da korisniku omogući nastavak korištenja … usluge, sukladno sklopljenom pretplatničkom odnosu.

2. U tužbi i tijekom spora tužitelj osporava zakonitost rješenja tuženika, te u bitnome navodi kako je u osporavanoj odluci počinjena procesna povreda prekoračivanja ovlasti time što je protuzakonito naređeno tužitelju da otpiše dugovanje po računima od veljače do travnja 2021., što je rezultiralo nezakonitošću osporavane odluke budući da nije točno navedeno koji to propis ovlašćuje tuženika da nalaže otpis dugovanja. Na taj način, smatra tužitelj, tužitelju se nalaže da otpiše potraživanje, a da tužitelj ni ne zna sukladno kojim to točno propisima je dužan potraživanje otpisati. S tim u vezi skreće pažnju na presudu ovog suda poslovni broj UsI-2437/19 od 16. travnja 2020. Dodatno, pozivanje tuženika na članak 29. stavak 11. Pravilnika o načinu i uvjetima obavljanja djelatnosti elektroničkih komunikacijskih mreža i usluga nije primjenjivo, jer ni taj stavak ne ovlašćuje tuženika da operatorima nalaže da u svojim poslovnim knjigama otpisuju potraživanja. Smatra da je navedeno i zadiranje u gospodarska prava poslovnih subjekata koje štiti Ustav Republike Hrvatske. Shodno navedenom, smatra kako tuženik zadire u tužiteljevo pravo vlasništva kada nalaže otpis potraživanja, a takvom odlukom zanemarene su i odredbe Zakona o računovodstvu koji za tužitelja propisuje obvezu čuvanja i urednog vođenja poslovnih knjiga i to najmanje 11 godina za što su Zakonom o računovodstvu propisane i prekršajne odredbe za tužitelja.

2.1. Stoga predlaže da Sud tužbeni zahtjev usvoji, poništi osporavanu odluku, te naloži tuženiku da naknadi tužitelju trošak ovog spora u ukupnom iznosu od 1,244,28 eura ili 9.375,00 kuna.

3. Tuženik u odgovoru na tužbu u bitnome navodi kako je u postupku u potpunosti poštivano načelo zakonitosti te točkom II. izreke osporavane odluke tuženik nije prekoračio svoje ovlasti, jer je pravni temelj odredba članka 51. stavka 1. Zakona o elektroničkim komunikacijama te odredba članka 29. stavka 11. Pravilnika koje ovlašćuju tuženika na rješavanje spora oko iznosa zaduženja, odnosno daju tuženiku mogućnost da odlukom operatoru naloži najučinkovitije mjere za uklanjanje utvrđenih povreda. Kako tužitelj nije dokazao da je jednostrani raskid ugovora za … uslugu proveo u skladu s čl. 48. st. 2. Zakona o elektroničkim komunikacijama, tuženik je primijenio odredbu čl. 29. st. 11. Pravilnika. Stoga nije u pravu tužitelj, smatra tuženik, kada tvrdi da ta odredba tek procesno ovlašćuje tužitelja na postupanje. Ako je iznos zaduženja neopravdan, onda on mora biti otpisan. Tuženik ističe kako je takva izreka standardna u korisničkim predmetima od kojih su mnogi potvrđeni u presudama naslovnog suda, pri čemu otpisivanje dugovanja nema nikakvog učinka na poštivanje računovodstvenih propisa u smislu brisanja zapisa nastalom u poslovnom događaju. Tako je Sud u presudi, poslovni broj UsI-2261/20 od 14. svibnja 2021. u točki 9. obrazloženja, a u odnosu na ovo pravno pitanje zauzeo stajalište kako Sud prihvaća mišljenje tuženika da odredba članka 51. stavka 1. Zakona o elektroničkim komunikacijama, a koja ovlašćuje tuženika na rješavanja spora oko iznosa zaduženja, istovremeno ovlašćuje tuženika na otpisivanje dugovanja, ako su iznosi zaduženja neopravdani. Tuženik se pozvao na presudu Visokog upravnog suda Republike Hrvatske, posl.br.: Usž-590/22 od 20. travnja 2022.

3.1. Stoga predlaže da Sud tužbeni zahtjev odbije kao neosnovan.

4. Ocjenjujući zakonitost osporavanog rješenja Sud je izvršio uvid u spis, kao i spis tuženika koji sadrži podatke o činjeničnom stanju utvrđenom u upravnom postupku, te je, održao raspravu u prisutnosti opunomoćenika tužitelja i tuženika te u odsutnosti uredno pozvane zainteresirane osobe na temelju ovlaštenja iz odredbe članka 39. stavka 2. Zakona o upravnim sporovima (»Narodne novine«, broj: 20/10, 143/12, 152/14, 29/17, 110/21 – dalje: ZUS), o čemu su stranke bile upozorene u pozivu za raspravu.

5. Na temelju razmatranja svih činjeničnih i pravnih pitanja, Sud ocjenjuje da tužbeni zahtjev nije osnovan.

6. Iz podataka spisa predmeta, dostavljenih Sudu uz odgovor na tužbu, proizlazi da je osporavanom odlukom utvrđeno pravo tužitelja na otpis dugovanja po računima od veljače do isključenja … usluge u travnju 2021., nastalo zbog njegova dugovanja po računima od kolovoza do listopada 2020., odnosno tuženik u ovom postupku utvrđuje je li tužitelj na zakonom propisan način izvršio aktivaciju, a potom trajno isključenje predmetne usluge zbog dugovanja tužitelja, a za vrijeme privremenog mirovanja iste na zahtjev tužitelja. Navedeno tužitelj niti ne dovodi u sumnju svojim tužbenim navodima.

7. Nesporno je, a kako proizlazi iz dokumentacije koja prileži spisu, što tužitelj niti ne osporava, da je imao dugovanje po računima od kolovoza do 12. listopada 2020.

8. Iz spisa predmeta razvidno je kako je tužitelj 30. rujna 2020. podnio zahtjev za privremenim mirovanjem ugovorene usluge u razdoblju od 6 (šest) mjeseci, koji je realiziran 12. listopada 2020. i što nije sporno među strankama.

9. Člankom 51. stavkom 1. Zakona o elektroničkim komunikacijama (»Narodne novine«, broj: 73/08., 90/11., 133/12., 80/13., 71/14. i 72/17. – dalje: ZEK) propisano je da u slučaju spora između krajnjeg korisnika usluga i operatora javnih komunikacijskih usluga u vezi s pružanjem usluga, iznosom kojim je zadužen za pruženu uslugu, kakvoćom pružene usluge, prigovorom zbog povrede odredaba pretplatničkog ugovora ili prigovorom zbog povrede prava u vezi sa zaštitom pristupa otvorenom Internetu krajnji korisnik usluga može podnijeti zahtjev za rješavanje spora Agenciji u roku od 30 dana od dana dostavljanja pisanog odgovora Povjerenstva za pritužbe potrošača iz članka 50. stavka 13. ovog Zakona. Zastara osporene tražbine ne teče za vrijeme rješavanja spora pred Agencijom, a operator javnih komunikacijskih usluga za to vrijeme ne smije pokrenuti postupak prisilne naplate, niti ustupiti osporenu tražbinu.

10. Člankom 29. stavkom 11. Pravilnika o načinu i uvjetima obavljanja djelatnosti elektroničkih komunikacijskih mreža i usluga (»Narodne novine«, broj 154/11., 149/13., 82/14., 24/15., 42/16. i 68/19. – dalje: Pravilnik) propisano je da u slučajevima kada se u postupku pred Agencijom utvrdi da je operator postupio suprotno odredbama Zakona i podzakonskih propisa, Agencija će operatoru odlukom naložiti najučinkovitije mjere za uklanjanje utvrđenih povreda.

11. Zahtjev zainteresirane osobe usvojen je jer je na temelju priložene dokumentacije razvidno kako tužitelj nije dostavio dokaz da je zainteresiranoj osobi dostavio pisanu opomenu, s naznakom privremenog isključenja u slučaju nepodmirenja dugovanja. Iz računa od rujna 2020. do listopada 2020. te veljače do travnja 2021. proizlazi da je na istima naznačeno dugovanje zainteresirane osobe po prethodnim računima, ali nije naznačeno da će u slučaju nepodmirenja dugovanja doći do privremenog, a potom i do trajnog isključenja ugovorene usluge, već je navedeno kako je zainteresirana osoba u obvezi osigurati dostatna sredstava na računu jer se u protivnom može zatražiti određivanje ovrhe na temelju vjerodostojne izjave. U konkretnom slučaju tužitelj nije dokazao da je jednostrani raskid ugovora za … uslugu proveo u skladu s čl. 48. st. 2. ZEK-a. Po ocjeni ovog Suda nalaganjem najučinkovitije mjere za uklanjanje utvrđenih povreda, odnosno nalaganjem otpisa dugovanja po svim izdanim računa, odnosno da se izvrši povrat ako su navedeni račun plaćeni, tuženik je u cijelosti postupio u skladu sa ovlaštenjem iz članka 51. stavka 1. ZEK-a u vezi s člankom 29. stavkom 11. Pravilnika, te, ovaj sud smatra kako predmetne odredbe ZEK-a i Pravilnika ovlašćuju tuženika na rješavanje spora oko iznosa zaduženja, te istovremeno ovlašćuje tuženika na nalaganje otpisivanja dugovanja, ako su iznosi zaduženja neopravdani, a što je u konkretnom predmetu slučaj. Navedeno proizlazi i iz presude Visokog upravnog suda broj Usž: 590/22.

12. Kraj takvog stanja stvari, budući da ostali prigovori tužitelja nisu od drugačijeg utjecaja na rješenje ove upravne stvari, valjalo je, na temelju odredbe članka 57. stavka 1. ZUS-a, odlučiti kao u izreci, pri čemu se odluka o trošku temelji na odredbi članka 79. stavak 4. ZUS-a.

UPUTA O PRAVNOM LIJEKU

Protiv ove presude dopuštena je žalba Visokom upravnom sudu Republike Hrvatske. Žalba se podnosi putem ovog suda, u dovoljnom broju primjeraka za sud i sve stranke u sporu (četiri primjerka), u roku od 15 dana od dana dostave ove presude.

Poslovni broj: UsI-3024/21-13

Zagreb, 1. ožujka 2023.

Sutkinja
 Manuela Ostoić Čačinović, v. r.