## Odluka Ustavnog suda Republike Hrvatske, broj: U-III-942/2000 od 18. prosinca 2000.

### NN 132/2000 (29.12.2000.), Odluka Ustavnog suda Republike Hrvatske, broj: U-III-942/2000 od 18. prosinca 2000.

# USTAVNI SUD REPUBLIKE HRVATSKE

2479

Ustavni sud Republike
Hrvatske u Vijeću petorice za odlučiva­­­­nje o ustavnim tužbama, u sastavu
dopredsjednik Suda Petar Klarić, kao predsjednik Vijeća te suci Jurica Malčić,
Ivan Matija, Emilija Rajić i Milan Vuković, kao članovi Vijeća, odlučujući o ustavnoj
tužbi K. P., I. I. i F. B., svi zastupani od Zajedničkog odvjetničkog ureda
»P., M. i M.«, na sjednici Vijeća održanoj dana 18. prosinca 2000. godine,
jednoglasno je donio

## ODLUKU

Ustavna tužba se
usvaja te se ukida:

– presuda Županijskog suda u V., broj: Gž-445/00-2 od
3. svib­­­­nja 2000. godine, i predmet se vraća Županijskom sudu u V. na
ponovni postupak.

```
Obrazlože­­­­nje
```

1. Pravodobnu i
dopuštenu ustavnu tužbu podnosite­­­­lji su putem svojih punomoćnika podnijeli
u svezi s presudom Županijskog suda u V., broj: Gž-445/00-2 od 3. svib­­­­nja
2000. godine, kojom je usvojena žalba Republike Hrvatske, Ministarstva obrane
(nastavno: Ministarstvo) i preinačena je presuda Općinskog suda u V., broj:
P-1203/97-19 od 6. ožujka 2000. godine.

Osporenom presudom odbijeni su podnosite­­­­lji s
tužbenim zahtjevom za utvrđe­­­­nje djelomične ništavosti (u pogledu ukupne
cijene i iznosa mjesečnih rata otplate) više ugovora o kupoprodaji stana, zak­­­­ljučenih
između svakog podnosite­­­­lja kao kupca i Ministarstva kao prodavaoca stanova
na kojima su podnosite­­­­lji bili nosioci stanarskih prava.

2. Podnosite­­­­lji navode da su kao kupci s
Ministarstvom kao prodavaocem dana 28. 11. 1995. (K. P.), 25. 6. 1996. (I. I.)
i 9. 2. 1996. (F. B.) zak­­­­ljučili ugovore o kupoprodaji stanova na kojima su
bili nosioci stanarskih prava. Navedene ugovore, a u pogledu utvrđiva­­­­nja
cijene stanova, podnosite­­­­lji su s Ministarstvom zak­­­­ljučili u smislu
tada važeće odredbe članka 20a. Zakona o izmjenama i dopunama Zakona o prodaji
stanova na kojima postoji stanarsko pravo (»Narodne novine«, br. 43/92, 69/92,
25/93, 26/93, 48/93, 44/94, 47/94 i 58/95, nastavno: Zakon). Obzirom da je
odlukom Ustavnog suda, broj: U-I-697/1995 od 29. siječ­­­­nja 1997. godine
(»Narodne novine«, br. 11/97), između ostalih odredbi, kao protuustavna ukinuta
i odredba članka 9. koja se odnosila na odredbu članka 20a. Zakona, podnosite­­­­lji
smatraju da su cijene ­­­­njihovih stanova utvrđene u iznosu većem ne­go što bi
iznosilo u smislu spomenute odluke ovog Suda.

Slijedom toga su podnosite­­­­lji u parničnom
postupku, tužbom zatražili da se cijene ­­­­njihovih stanova korigiraju, uma­­­­nje
mjesečne otplate i isplati višak do sada uplaćenog iznosa.

Općinski sud u V. usvojio je tužbene zahtjeve podnosite­­­­lja
i navedene ugovore o kupoprodaji stanova, u smislu odredbe članka 103. Zakona o
obveznim odnosima (»Narodne novine«, br. 53/91, 73/91 i 111/93), utvrdio
djelomično ništavim (u dijelu koji se odnosi na ukupnu cijenu stana i iznose
mjesečnih rata otplate).

Međutim, u postupku povodom žalbe, Županijski sud u
V., uz obrazlože­­­­nje da navedena odluka Ustavnog suda nema retroaktivni
učinak na ugovore koji su sklop­­­­ljeni prije ­­­­njena donoše­­­­nja,
preinačava presudu suda u prvom stup­­­­nju i odbija tužbene zahtjeve podnosite­­­­lja.
Uporište za takvo svoje stajalište Županijski sud u V. nalazi u odredbi članka
21. stavka 2. Ustavnog zakona o Ustavnom sudu Republike Hrvatske (»Narodne
novine«, br. 99/99, nastavno: Ustavni zakon), kojom je propisano da zakon,
odnosno pojedine ­­­­nje­gove odredbe, koje je Ustavni sud ukinuo zbog ­­­­njihove
nesuglasnosti s Ustavom, prestaju važiti danom objave odluke Ustavnog suda u
»Narodnim novinama« ako taj Sud ne odredi drugi rok.

Podnosite­­­­lji smatraju da je navedena odluka ovog
Suda, kojom je između ostalih ukinuta odredba članka 20a. Zakona (upravo iz
razloga nesuglasnosti ukinute odredbe s Ustavom već od početka ­­­­njezina
donoše­­­­nja i primjene), imala za ci­­­­lj izjed­načava­­­­nje svih nosite­­­­lja
stanarskih prava prilikom kupovine stana, dakle retroaktivni učinak i na one
ugovore koji su zak­­­­ljučeni prije ­­­­njena donoše­­­­nja.

Osnovanost svojih tvrd­­­­nji podnosite­­­­lji nalaze
i u odredbi članka 56. stavka 2. Ustavnog zakona.

Osporenu presudu Županijskog suda u V., podnosite­­­­lji
drže donesenom teme­­­­ljem pogrešne primjene materijalnog prava, a što je
dovelo do povrede članka 3., prava iz članka 14. stavka 2. i članka 115. stavka
3. Ustava Republike Hrvatske.

*Ustavna tužba je osnovana.*

3. Svojom odlukom, broj: U-I-697/1995 od 29. siječ­­­­nja
1997. godine, Ustavni sud je, kao neustavne, ukinuo pojedine odredbe Zakona o
izmjenama i dopunama Zakona o prodaji stanova na kojima postoji stanarsko pravo
(»Narodne novine«, br. 58/95). Među ukinutim odredbama nalazila se i odredba
članka 9. koja se odnosi na članak 20a. tog Zakona. Tom je odredbom bilo
određeno da se iza članka 20. dodaje novi članak 20a. prema kojem, ako je
državni stan veći od odgovarajuće­g stana iz članka 8. stavka 4. Zakona, višak
u površini soba otkup­­­­ljuje se prema cijeni koja odgovara građevinskoj
vrijednosti etalonskog objekta uvećanoj za vrijednost koja proizlazi iz
položajne pogodnosti stana.

Jedno od polazišnih stajališta Suda u tom predmetu
bilo je to da propisi o prodaji stanova na kojima postoji stanarsko pravo
predstav­­­­ljaju tranzicijske propise putem kojih država jer je dužna
uskladiti zakonodavstvo s Ustavom, koji ne poznaje društveno vlasništvo, a niti
stanarsko pravo, provodi privatizaciju tog vlasništva. Ta se privatizacija
provodi prodajom pod povo­­­­ljnijim uvjetima jer kup­­­­nju stanova, u kojima
stanuju, po tržišnim cijenama većina stanara ne bi mogla ostvariti. Propisujući
povo­­­­ljnije uvjete za kup­­­­nju stana ne­go što su tržišni, država ne smije
propisivati u položaju stanara razlike koje neke od ­­­­njih dovode do toga da
im kup­­­­nju stana u stvari onemogućuju ili bitno otežavaju. Osim toga, nema
ni ustavnog teme­­­­lja za to da zakonodavac državu, kao osobu javnog prava
koja prodaje jednaku stvar koju prodaju i drugi prodavate­­­­lji, tj. stanove
opterećene stanarskim pravom, stavlja u položaj bitno različit od položaja
drugih prodavate­­­­lja stanova, ovisno o tome teme­­­­ljem če­ga su stanovi o
kojima je riječ stečeni, a također nema ustavnog teme­­­­lja za stav­­­­lja­­­­nje
kupaca stanova u bitno različit položaj ovisno od toga tko im stan prodaje.

4. U rješe­­­­nju broj: U-VIII-1057/1997 od 22.
prosinca 1997. Ustavni sud je izrazio stajalište da ugovor o prodaji stana,
koji je sklop­­­­ljen teme­­­­ljem odredaba citiranog Zakona nije pojedinačni
akt iz članka 23. tada važeće­g Ustavnog zakona o Ustavnom sudu (odnosno iz
članka 56. važeće­g Ustavnog zakona o Ustavnom sudu Republike Hrvatske –
»Narodne novine«, br. 99/99). Radi se o ugovoru građanskog prava na koji se,
pored odredaba citiranog Zakona, trebaju primje­­­­njivati i odredbe Zakona o
obveznim odnosima (»Narodne novine«, br. 53/91, 73/91, 111/93, 4/94, 107/95 i
91/96) te se zbog toga svaka ugovorna stranka, koja smatra da su povrijeđena ­­­­njena
prava, može tužbom obratiti nadležnom općinskom sudu.

5. Teme­­­­ljno pita­­­­nje u ovoj pravnoj stvari
jeste: ima li okolnost što je zakonska odredba ukinuta odlukom Ustavnog suda
pravni utjecaj na va­­­­ljanost ugovora o prodaji stana koji su zak­­­­ljučeni
prije ­­­­njenog ukida­­­­nja.

Načelno va­­­­lja istaknuti da ukinuti zakon, odnosno
ukinute zakonske odredbe prestaju važiti danom objave odluke Ustavnog suda u
»Narodnim novinama« ako Ustavni sud ne odredi drugi rok (stavak 2. članka 53.
Ustavnog zakona o Ustavnom sudu). Ovom odredbom određuje se samo učinak ukida­­­­nja
zakona, ali ne i pravne pos­­­­ljedice koje je zakon izazvao za vrijeme prije
ukida­­­­nja.

No, ukinuti zakon, odnosno ukinute zakonske odredbe
bile su, nesum­­­­njivo, protivne Ustavu i prije ­­­­njihovog ukida­­­­nja, tj.
prije objave odluke o ukida­­­­nju u »Narodnim novinama«. Takvo pravno
stajalište Ustavni sud je zauzeo u nekoliko navrata, i to u odlukama broj:
U-I-206/1992, U-III-379/1993, U-I-52/1995 i U-III-731/1994. Odluka Ustavnog
suda o ukida­­­­nju zakona je konstitutivne naravi; no, kao i svaka
konstitutivna odluka, ona ima i svoj (prešućeni, neizrečeni) deklaratorni
preambul koji je i logična pretpostavka za ukida­­­­nje. Zakon se ukida zato
jer je protivan Ustavu, ali on je bio protuustavan i prije ukida­­­­nja.

6. Zak­­­­ljučak da je zakon, odnosno pojedina
zakonska odredba bila protivna Ustavu i prije ­­­­njenog ukida­­­­nja,
proizlazi ne samo iz prirode stvari ne­go i iz određenih ustavnopravnih odredaba.
Ustavni zakon o Ustavnom sudu razrađuje u članku 56. sredstva i uvjete pravne
zaštite za osobe čija su prava povrijeđena pravomoćnim pojedinačnim aktom, koji
je donijet teme­­­­ljem zakona (ili drugog propisa) ukinutog odlukom Ustavnog
suda. Radi se o zaštiti od učinaka pojedinačnog akta koji je donesen prije
ukida­­­­nja zakona, a zaštita se pruža zato što je kasnije ukinut zakon na
kojem se teme­­­­lji pojedinačni akt. U tom slučaju pojedinačni akt nije
nepostojeći, odnosno ništavi akt, ne­go je pobojan: osoba čija su prava
povrijeđena može, u zakonom određenim uvjetima, od nadležnog tijela tražiti
izmjenu akta odgovarajućom primjenom odredaba o ponav­­­­lja­­­­nju postupka.

Ovakva zaštita teme­­­­lji se na izloženom zak­­­­ljučku:
ukinuti zakon protivan je Ustavu i prije ­­­­nje­govog ukida­­­­nja pa je -
radi pravednosti i zbog načela ustavnosti i zakonitosti bilo neophodno
predvidjeti pravnu zaštitu osoba koje trpe štetne pos­­­­ljedice učinaka
neustavnog zakona i prije ­­­­nje­govog ukida­­­­nja.

Ustavni zakon nema odredaba o pravnim pos­­­­ljedicama
ukida­­­­nja zakona na ugovorne odnose koji se teme­­­­lje na ukinutom zakonu.
No, takvih odredaba niti ne treba jer se pos­­­­ljedice ukida­­­­nja zakona na
ugovorne odnose mogu izvesti iz drugih zakonskih odredaba, posebno iz onih o
obveznopravnim odnosima.

7. U ovom predmetu, ugovor o kupoprodaji stana (u
dijelu koji se tiče kupovne cijene) zak­­­­ljučen je na teme­­­­lju odredaba
Zakona o prodaji stanova na kojima postoji stanarsko pravo, koje su naknadno
ukinute odlukom Ustavnog suda. Odredbe o cijeni stana iz tog Zakona su prisilne
naravi jer obvezuju stranke da stan prodaju, odnosno kupe po cijeni koja se
određuje po kriterijima propisanim zakonom. S obzirom da je cijena određena po
propisima koji su ukinuti, a protivno sada važećim prisilnim propisima Zakona o
prodaji stanova, ugovor o kupoprodaji je ništav u smislu odredaba članka 103.
Zakona o obveznim odnosima.

8. Ništavost ugovora nastaje kad nastanu zakonski
razlozi ništavosti (ex tunc). U ovom slučaju razlog ništavosti je protivnost
ugovora prisilnim propisima Zakona o prodaji stanova, a ona je nastala u času
zak­­­­ljuče­­­­nja ugovora. Pri tome nije od važnosti što su protuustavne odredbe
zakona (na kojima je zasnovan ugovor) ukinute nakon zak­­­­ljuče­­­­nja ugovora
jer su one, u smislu izloženog shvaća­­­­nja, bile protivne Ustavu i prije
ukida­­­­nja.

Ništavost ugovora je djelomična jer se odnosi samo na
cijenu iz kupoprodajnog ugovora, a ona se određuje na teme­­­­lju zakonskih
odredaba. Dakle, predmetni ugovor može opstati i bez odredaba o cijeni, a ona
nije bila ni uvjet ugovora ni odlučujuća pobuda zbog koje je ugovor sklop­­­­ljen
(stavak 1. članka 105. Zakona o obveznim odnosima).

9. Teme­­­­ljem takvog sta­­­­nja stvari potrebno je
reći da prema odredbi članka 463. ZOO-a, kada je ugovorena cijena veća od
propisane, kupac duguje samo iznos propisane cijene, a ukoliko je isplatio
ugovorenu cijenu, ima pravo zahtijevati da mu se razlika vrati.

Očito je, dakle, da je Županijski sud u V., usvajajući
žalbu Ministarstva i preinačivši prvostupa­­­­njsku presudu Općinskog suda u
V., postupio protivno odredbi članka 30. Ustavnog zakona o Ustavnom sudu, koja
odredba jasno upućuje na obvezatnost i poštiva­­­­nje odluka i rješe­­­­nja
Ustavnog suda Republike Hrvatske.

Stoga, Ustavni sud
ocje­­­­njuje da je osporenom presudom povrijeđena zajamčena jednakost sviju
pred zakonom, propisana odredbom članka 14. stavka 2. Ustava Republike
Hrvatske.

10. Slijedom
navedenog, pozivom na odredbe članaka 69. i 72. Ustavnog zakona, odlučeno je
kao u izreci.

Broj: U-III-942/2000
Zagreb, 18. prosinca 2000.

USTAVNI SUD REPUBLIKE HRVATSKE

Predsjednik Vijeća
**dr. sc. Petar Klarić,** v. r.

if !supportEmptyParas endif

Odluka, NN 132/2000-2479