## Odluka o postupku procjenjivanja adekvatnosti internoga kapitala kreditne institucije

### NN 1/2009 (2.1.2009.), Odluka o postupku procjenjivanja adekvatnosti internoga kapitala kreditne institucije

HRVATSKA NARODNA BANKA

23

Na temelju članka 161. stavka 1. točke 2. Zakona o kreditnim institucijama (»Narodne novine«, br. 117/2008.) te članka 43. stavka 2. točke 9. Zakona o Hrvatskoj narodnoj banci (»Narodne novine«, br. 75/2008.) guverner Hrvatske narodne banke donosi

ODLUKU

O POSTUPKU PROCJENJIVANJA ADEKVATNOSTI INTERNOGA KAPITALA KREDITNE INSTITUCIJE

I. OPĆE ODREDBE

Predmet Odluke

Članak 1.

(1) Ovom se Odlukom pobliže propisuju postupci procjenjivanja, način i rokovi izvješćivanja Hrvatske narodne banke o potrebnom internom kapitalu kreditne institucije i izračun internoga kapitala na pojedinačnoj i konsolidiranoj osnovi.

(2) Ova Odluka primjenjuje se na kreditne institucije sa sjedištem u Republici Hrvatskoj koje su od Hrvatske narodne banke dobile odobrenje za rad.

(3) Ova Odluka na odgovarajući način primjenjuje se na podružnicu kreditne institucije iz treće države koja je od Hrvatske narodne banke dobila odobrenje za pružanje usluga.

Pojmovi

Članak 2.

Pojedini pojmovi koji se koriste u ovoj Odluci imaju sljedeće značenje:

(1) Manja kreditna institucija je kreditna institucija koja za potrebe izračuna adekvatnosti jamstvenoga kapitala ne primjenjuje pristupe za koje je u skladu s člankom 128. Zakona o kreditnim institucijama potrebna suglasnost Hrvatske narodne banke i koja ispunjava jedan od sljedećih uvjeta:

1) ima odobrenje za rad kao štedna banka ili stambena štedionica ili

2) njezina ukupna imovina ni u jednom trenutku ne prelazi iznos od 7 milijardi kuna.

(2) Potrebni jamstveni kapital je zbroj svih kapitalnih zahtjeva izračunat prema Odluci o adekvatnosti jamstvenoga kapitala kreditnih institucija.

(3) Potrebni interni kapital je zbroj internih kapitalnih zahtjeva izračunat u skladu s ovom Odlukom.

(4) Profil rizičnosti je mjera odnosno procjena svih rizika kojima je ili kojima bi mogla biti izložena kreditna institucija u svom poslovanju.

(5) Reputacijski rizik je rizik gubitka povjerenja u integritet kreditne institucije do kojeg dolazi zbog nepovoljnog javnog mnijenja o poslovnoj praksi kreditne institucije, neovisno o tome postoji li osnova za takvo javno mnijenje ili ne.

(6) Strateški rizik je rizik gubitka do kojeg dolazi zbog donošenja pogrešnih poslovnih odluka, neprilagodljivosti promjenama u ekonomskom okruženju i sl.

(7) Upravljački rizik je rizik gubitka do kojeg dolazi zato što kreditna institucija zbog svoje veličine ima ograničen kapacitet za uspostavljanje sofisticiranih upravljačkih mehanizama, sustava i kontrola.

(8) Testiranje otpornosti na stres je tehnika upravljanja rizicima koja se koristi za procjenu potencijalnih učinaka specifičnih događaja i/ili promjene više faktora rizika na financijsko stanje kreditne institucije. Testiranje otpornosti na stres može se podijeliti na analizu scenarija i analizu osjetljivosti.

(9) Analiza scenarija je vrsta testiranja otpornosti na stres kojom se procjenjuje utjecaj istodobne promjene više faktora rizika na financijsko stanje kreditne institucije u jasno definiranim stresnim okolnostima.

(10) Analiza osjetljivosti je vrsta testiranja otpornosti na stres kojom se procjenjuje utjecaj određenog faktora rizika na financijsko stanje kreditne institucije pri čemu uzrok stresa nije identificiran.

Obuhvat primjene Odluke

Članak 3.

(1) Kreditna institucija dužna je uskladiti svoje poslovanje s odredbama ove Oduke na pojedinačnoj osnovi.

(2) Iznimno od stavka 1. ovog članka, kreditna institucija koja je uključena u grupu kreditnih institucija u Republici Hrvatskoj, nije dužna na pojedinačnoj osnovi ispunjavati odredbe ove Odluke, ako u Republici Hrvatskoj ima položaj:

1) nadređene kreditne institucije odnosno

2) kreditne institucije koja je podređena nadređenoj kreditnoj instituciji u Republici Hrvatskoj ili nadređenom financijskom holdingu u grupi kreditnih institucija u Republici Hrvatskoj.

(3) Kreditna institucija koja je isključena iz grupe kreditnih institucija u Republici Hrvatskoj na temelju članka 282. stavka 7. Zakona o kreditnim institucijama dužna je primjenjivati odredbe ove Odluke na pojedinačnoj osnovi.

(4) Nadređena kreditna institucija u Republici Hrvatskoj u grupi kreditnih institucija dužna je ispunjavati odredbe ove Odluke na konsolidiranoj osnovi za tu grupu.

(5) Kreditna institucija sa sjedištem u Republici Hrvatskoj koja je podređena nadređenom financijskom holdingu u grupi kreditnih institucija u Republici Hrvatskoj na način iz članka 282. stavka 3., 4. i 5. Zakona o kreditnim institucijama, dužna je ispunjavati odredbe ove Odluke na osnovi konsolidiranoga financijskog položaja toga financijskoga holdinga.

(6) Podređena kreditna institucija sa sjedištem u Republici Hrvatskoj ili nadređeni financijski holding u grupi kreditnih institucija u Republici Hrvatskoj koji imaju nadređeni položaj ili sudjelujući udio u drugoj kreditnoj instituciji, financijskoj instituciji, društvu za upravljanje ili mirovinskom društvu sa sjedištem u trećoj državi, dužni su odredbe ove Odluke ispunjavati na konsolidiranoj osnovi na razini te podgrupe.

Strategije, planovi i postupci za interni kapital

Članak 4.

(1) Kreditna institucija dužna je razviti strategiju planiranja internoga kapitala koja će osigurati održavanje takve razine kapitala koja može podržati činitelje poput očekivanog rasta plasmana, budućih izvora sredstava i korištenja njima, politiku dividenda kao i svaku promjenu minimalnog iznosa jamstvenoga kapitala iz članka 131. Zakona o kreditnim institucijama.

(2) Kreditna institucija dužna je donijeti plan za kapital kojim se jasno definiraju:

1) strateški ciljevi i vremenski horizont za njihovo ostvarenje s obzirom na utjecaj makroekonomskih činitelja i promjenu smjera ekonomskog ciklusa na strateške planove,

2) postupci planiranja kapitala i odgovornosti za taj postupak,

3) način na koji će kreditna institucija udovoljavati kapitalnim zahtjevima u budućnosti,

4) relevantna ograničenja vezana za kapital (npr. učinak izmjene propisa ili donošenja novih propisa),

5) opći plan za postupanje u nepredviđenim okolnostima (npr. način pribavljanja dodatnoga kapitala, ograničavanje poslovne aktivnosti ili primjena tehnika smanjenja rizika).

Uspostavljanje i provođenje postupka procjenjivanja

Članak 5.

(1) Kreditna institucija dužna je uspostaviti odgovarajući postupak za utvrđivanje i osiguranje primjerene visine internoga kapitala uzimajući u obzir profil rizičnosti, sustav upravljanja rizicima i tehnike kojima se koristi za smanjenje rizika. Pri odabiru postupka za utvrđivanje i osiguranje primjerene visine internoga kapitala kreditna institucija može razmotriti i druge činitelje, kao što su ciljani vanjski rejting, tržišna pozicija, ulazak na nova tržišta, dostupnost kapitala, preuzimanja drugih društava, te ostale strateške ciljeve. Utjecaj navedenih činitelja na visinu internoga kapitala kreditna institucija dužna je analizirati i dokumentirati.

(2) Postupak iz stavka 1. ovog članka smatrat će se odgovarajućim:

1) ako je utemeljen na utvrđivanju, mjerenju ili procjeni, agregiranju i praćenju značajnih rizika,

2) ako osigurava adekvatan interni kapital s obzirom na profil rizičnosti kreditne institucije i

3) ako je na odgovarajući način uključen u sustav upravljanja kreditnom institucijom.

(3) Kreditna institucija dužna je propisati, dokumentirati i redovito nadzirati postupak procjenjivanja iz stavka 1. ovog članka, a trebaju ga odobriti uprava i nadzorni odbor kreditne institucije. Unutarnja revizija kreditne institucije dužna je najmanje jednom godišnje provesti procjenu prikladnosti postupka procjenjivanja adekvatnosti internoga kapitala.

(4) Kreditna institucija dužna je osigurati Hrvatskoj narodnoj banci potpune i detaljne informacije o postupku procjenjivanja adekvatnosti internoga kapitala, kao što su:

1) pristupi (metodologije) kojima se koristi za interne kapitalne zahtjeve,

2) vrste i razina rizika uključenih u izračun internih kapitalnih zahtjeva,

3) za kreditni, tržišni i operativni rizik – razlike u pristupima korištenim za izračun kapitalnih zahtjeva u skladu s Odlukom o adekvatnosti jamstvenoga kapitala kreditnih institucija i izračun internih kapitalnih zahtjeva i

4) razlike između potrebnoga jamstvenoga kapitala iz članka 131. Zakona o kreditnim institucijama i potrebnoga internoga kapitala.

II. POSTUPAK PROCJENJIVANJA ADEKVATNOSTI INTERNOGA KAPITALA

Faze postupka

Članak 6.

(1) Kreditna institucija dužna je postupkom procjenjivanja adekvatnosti internoga kapitala obuhvatiti sljedeće faze:

1) utvrđivanje rizika,

2) mjerenje ili procjenu pojedinog rizika i određivanje pripadajućih iznosa internih kapitalnih zahtjeva,

3) određivanje ukupnoga internoga kapitala i

4) uspoređivanje potrebnoga jamstvenoga i potrebnoga internoga kapitala.

(2) Kreditna institucija dužna je postupak iz stavka 1. ovog članka provoditi najmanje jednom godišnje, a u slučaju značajne promjene profila rizičnosti i češće.

1. Utvrđivanje rizika

Značajni rizici

Članak 7.

(1) Kreditna institucija dužna je na temelju svog profila rizičnosti utvrditi značajne rizike kojima je izložena ili bi mogla biti izložena u svom poslovanju, a koje će obuhvatiti postupkom procjenjivanja adekvatnosti internoga kapitala. Pritom uzima u obzir vrstu, opseg i složenost svojih aktivnosti i tržišta na kojima posluje.

(2) Radi utvrđivanja značajnih rizika kreditna institucija dužna je analizirati sljedeće:

1) kreditni, tržišni i operativni rizik, uključujući i druge rizike iz Odluke o adekvatnosti jamstvenoga kapitala kreditnih institucija,

2) rizike koji nisu u potpunosti pokriveni minimalnim kapitalnim zahtjevima iz Odluke o adekvatnosti jamstvenoga kapitala kreditnih institucija (valutno inducirani kreditni rizik, rezidualni rizik i rizike koji proizlaze iz poslova sekuritizacije, moguću podcijenjenost kreditnog rizika zbog korištenja standardiziranim pristupom, moguću podcijenjenost operativnog rizika zbog korištenja jednostavnim ili standardiziranim pristupom),

3) kamatni rizik u knjizi banke, koncentracijski rizik, likvidnosni rizik, reputacijski i strateški rizik,

4) utjecaj vanjskih činitelja (ekonomsko i poslovno okruženje) i

5) ostale rizike koji nisu uključeni u točke 1. do 3. ovog stavka.

(3) Utvrđivanje svih rizika i određivanje njihove značajnosti mora biti zasnovano na sveobuhvatnoj procjeni rizika kojima je kreditna institucija izložena ili bi mogla biti izložena, a koji su svojstveni pojedinim poslovima, proizvodima, aktivnostima, procesima i sustavima kreditne institucije, i to na razini portfelja i na razini pojedinog proizvoda. Postupak utvrđivanja rizika mora uključivati i procjenu financijskog stanja kreditne institucije i vanjskog okruženja u kojem posluje.

(4) Iznimno od stavka 2. ovog članka, manja kreditna institucija može u postupku procjenjivanja adekvatnosti internoga kapitala analizirati najmanje sljedeće:

1) koncentracijski rizik,

2) upravljački rizik,

3) kreditni rizik uključujući valutno inducirani kreditni rizik,

4) kamatni rizik,

5) valutni rizik,

6) likvidnosni rizik uključujući mogućnost prikupljanja dodatnoga kapitala,

7) operativni rizik,

8) strateški rizik i

9) utjecaj vanjskih činitelja.

Definicije rizika

Članak 8.

(1) Kreditna se institucija može koristiti vlastitim definicijama rizika koje obuhvaćaju najmanje definicije propisane Zakonom o kreditnim institucijama i podzakonskim aktima donesenim na temelju tog Zakona s tim da ih je dužna detaljno obrazložiti.

(2) Ako se kreditna institucija koristi različitim definicijama onih rizika za koje je izračun kapitalnih zahtjeva propisan Odlukom o adekvatnosti jamstvenoga kapitala kreditnih institucija, dužna je obrazložiti kakav utjecaj ima primjena tih definicija na visinu kapitalnih zahtjeva kreditne institucije prema navedenoj Odluci.

2. Mjerenje ili procjena pojedinog rizika i određivanje pripadajućeg iznosa internih kapitalnih zahtjeva

Metodologija mjerenja ili procjene rizika

Članak 9.

(1) Kreditna institucija je dužna pri izračunu internih kapitalnih zahtjeva kvantitativnim metodama mjeriti ili, ako je rizike teško kvantificirati, procjenjivati značajne rizike koristeći se metodologijom i pristupima koji su najprikladniji za njezinu organizaciju i poslovne aktivnosti.

(2) Kreditna institucija dužna je utvrditi za koje je rizike, osim kreditnog, tržišnog i operativnog, pri određivanju internih kapitalnih zahtjeva primjereno koristiti se kvantitativnim metodama, a za koje je rizike prikladnije umjesto određivanja internih kapitalnih zahtjeva koristiti se isključivo mjerama smanjenja ili kontrole rizika.

(3) Kreditna se institucija može koristiti različitim pristupima izračuna internih kapitalnih zahtjeva za različite vrste rizika, a pritom je dužna definirati odgovarajuću metodologiju mjerenja ili procjene svakog rizika te dokumentirati i obrazložiti sljedeće:

1) metode/pristupe mjerenja rizika,

2) procjenu nemjerljivih rizika i

3) sve korekcije iznosa rizika kada kreditna institucija utvrdi da metode za mjerenje ili procjenu specifičnog rizika ne pokazuju trenutačnu izloženost kreditne institucije tom riziku.

(4) Kreditna institucija dužna je pri izračunu internih kapitalnih zahtjeva za kreditni, operativni i tržišne rizike primijeniti jedno od sljedećeg:

1) dodatno unaprijediti i prilagoditi jednostavne i standardizirane pristupe, ako takve pristupe koristi za izračun kapitalnih zahtjeva prema Odluci o adekvatnosti jamstvenog kapitala kreditnih institucija,

2) primijeniti i/ili prilagoditi napredne pristupe iz Odluke o adekvatnosti jamstvenoga kapitala kreditnih institucija ili

3) koristiti se drugim modelima.

(5) Iznimno od stavka 4. ovog članka, manja se kreditna institucija može pri izračunu internih kapitalnih zahtjeva za kreditni, operativni i tržišne rizike koristiti metodologijom i jednostavnim odnosno standardiziranim pristupima iz Odluke o adekvatnosti jamstvenog kapitala kreditnih institucija.

(6) Manja kreditna institucija može pri izračunu internih kapitalnih zahtjeva za kamatni rizik u knjizi banke primijeniti metodu pojednostavnjenog izračuna procjene promjene ekonomske vrijednosti knjige banke propisane Odlukom o kamatnom riziku u knjizi banke.

Testiranje otpornosti na stres

Članak 10.

(1) Radi kvalitetnije procjene svoje izloženosti riziku kreditna institucija dužna je redovito, a najmanje jednom godišnje, provoditi analize scenarija i analize osjetljivosti za sve značajne rizike i interni kapital. Dobivene rezultate kreditna institucija dužna je uzeti u obzir u postupku procjene i održavanja internoga kapitala na odgovarajućoj razini.

(2) Testiranje otpornosti na stres mora biti primjereno svakom faktoru rizika značajnom za poslovanje kreditne institucije, a koji je specifičan za poslovno i pravno okruženje u kojem kreditna institucija posluje kao i za dio poslovnog ciklusa u kojem se nalazi. Kreditna institucija dužna je analizirati učinak promjene postojećih ili donošenja novih propisa, aktivnosti konkurencije ili druge činitelje koji imaju utjecaja na njezino poslovanje, kako bi odredila koje promjene u okruženju može podnijeti.

(3) U politikama za upravljanje rizicima kreditna institucija dužna je utvrditi opseg i učestalost testiranja otpornosti na stres, te postupke i radnje koje će poduzeti u slučajevima kad su rezultati testiranja otpornosti na stres nepovoljni.

(4) Iznimno od stavka 1. ovog članka, manja kreditna institucija može provoditi samo analize osjetljivosti, pri čemu procjenjuje utjecaj određenih najznačajnijih faktora rizika kojima je izložena, uključujući barem kreditni rizik, koncentracijski rizik u kreditnom portfelju i kamatni rizik u knjizi banke. Manja kreditna institucija dužna je provoditi analize scenarija i analize osjetljivosti za izloženost likvidnosnom riziku.

(5) Iznimno od stavka 1. ovog članka, kreditna institucija dužna je provoditi testiranje otpornosti na stres za operativni rizik u skladu s Odlukom o adekvatnosti jamstvenog kapitala.

3. Utvrđivanje ukupnoga internoga kapitala

Definiranje raspoloživoga internoga kapitala

Članak 11.

Kreditna institucija dužna je definirati kategorije i sastavne elemente kapitala kojima se koristi za potrebe izračuna raspoloživoga internoga kapitala, vodeći pritom računa da pojedini dijelovi kapitala najbolje pokazuju pravu vrijednost imovine i obveza te sposobnost pokrića gubitka.

Izračun internih kapitalnih zahtjeva

Članak 12.

(1) Kreditna institucija dužna je koristiti se složenijim pristupima za izračun ukupnih internih kapitalnih zahtjeva te dokumentirati i obrazložiti:

1) osnovne metodološke pretpostavke, osim savršenih pozitivnih korelacija između rizika, kao i osigurati njihovu robusnost provođenjem testiranja otpornosti na stres i /ili

2) bilo koju drugu metodologiju/pristup za određivanje ukupno potrebnoga internoga kapitala uključujući i onu koja je zasnovana na simulaciji istodobnih promjena u višestrukim faktorima rizika.

(2) Iznimno od stavka 1. ovog članka, manja kreditna institucija utvrđuje ukupne interne kapitalne zahtjeve zbrajanjem kapitalnih zahtjeva:

1) za rizike za koje je prema Odluci o adekvatnosti jamstvenoga kapitala kreditnih institucija potrebno izračunavati kapitalne zahtjeve i

2) za ostale značajne rizike.

(3) Kreditna institucija dužna je održavati interni kapital najmanje u visini ukupnih internih kapitalnih zahtjeva.

4. Uspoređivanje potrebnoga jamstvenoga i potrebnoga internoga kapitala

Postupak uspoređivanja

Članak 13.

(1) Kreditna institucija dužna je usporediti potrebni interni i jamstveni kapital kao i navesti njihove sličnosti i razlike.

(2) Ako se postupkom procjenjivanja adekvatnosti internoga kapitala utvrdi da je iznos potrebnoga internoga kapitala manji od minimalnog iznosa jamstvenoga kapitala iz članka 131. Zakona o kreditnim institucijama, kreditna institucija dužna je održavati visinu jamstvenoga kapitala na visini propisanoj člankom 131. Zakona o kreditnim institucijama.

(3) Kreditna institucija dužna je na kraju poslovne godine (stanje na dan 31. prosinca) izračunavati:

1) iznos ukupno potrebnoga internoga kapitala i

2) ciljanu razinu raspoloživoga internoga i jamstvenoga kapitala na kraju tekuće financijske godine, usklađenu sa poslovnim planom.

(4) Kreditna institucija dužna je u godišnji poslovni plan unijeti korektivne mjere koje će poduzeti u slučaju pogrešaka ili promjena u procjenama adekvatnosti internoga kapitala.

III. INTEGRIRANJE POSTUPKA PROCJENJIVANJA ADEKVATNOSTI INTERNOGA KAPITALA U
SUSTAV UPRAVLJANJA

Članak 14.

(1) Postupak procjenjivanja adekvatnosti internoga kapitala mora biti sastavni dio sustava upravljanja kreditnom institucijom.

(2) Rezultatima postupka procjenjivanja adekvatnosti internoga kapitala kreditna institucija dužna je koristiti se barem u sljedećim procesima:

1) definiranju i praćenju ostvarenja strategije upravljanja rizicima,

2) alokaciji kapitala na pojedine organizacijske dijelove,

3) donošenju odluka o kreditiranju i budžetiranju i

4) donošenju značajnih strateških odluka (npr. ponuda novog proizvoda, ulazak na nova tržišta itd.).

(3) Postupak procjenjivanja adekvatnosti internoga kapitala mora omogućiti upravi i nadzornom odboru kreditne institucije da u svakom trenutku procijene i/ili ocijene sve značajne rizike kojima je kreditna institucija izložena ili bi mogla biti izložena u svom poslovanju.

Dužnosti uprave i nadzornog odbora

Članak 15.

(1) Uprava kreditne institucije dužna je:

1) donijeti strategiju preuzimanja i upravljanja rizicima kreditne institucije,

2) osigurati provođenje postupka procjenjivanja adekvatnosti internoga kapitala i osigurati njegovu usklađenost sa strateškim politikama,

3) osigurati da se u postupak uključe svi rizici,

4) osigurati upotrebu prikladnih metoda,

5) detaljno propisati postupak procjenjivanja adekvatnosti internoga kapitala (metode koje se primjenjuju, pretpostavke, postupak procjene, način održavanja adekvatne razine internog kapitala) te postupak alokacije internoga kapitala,

6) uspostaviti odgovarajući sustav unutarnjih kontrola u postupku procjenjivanja i održavanja adekvatnosti internoga kapitala,

7) osigurati dokumentiranost postupka procjenjivanja adekvatnosti internoga kapitala,

8) osigurati adekvatne resurse za provođenje postupka procjenjivanja adekvatnosti internoga kapitala i potpuno razumijevanje tog postupka od strane svih zaposlenika uključenih u postupak,

9) propisati ovlasti i odgovornosti dodijeljene pojedinim funkcijama i organizacijskim jedinicama na način da se osiguraju jasna podjela ovlasti i jasne linije odgovornosti,

10) osigurati da postupak procjenjivanja adekvatnosti internoga kapitala bude sastavnim dijelom upravljačkih aktivnosti kreditne institucije i

11) osigurati redovitu procjenu prikladnosti postupka procjenjivanja adekvatnosti internoga kapitala.

(2) Nadzorni odbor kreditne institucije dužan je:

1) dati suglasnost upravi na strategiju preuzimanja i upravljanja rizicima kreditne institucije s definiranim potrebnim internim kapitalom i njegovom alokacijom na pojedine rizike kojima je ili kojima bi mogla biti izložena kreditna institucija,

2) dati suglasnost upravi na strukturu postupka procjenjivanja adekvatnosti internoga kapitala,

3) osigurati prilagodbu postupka procjenjivanja adekvatnosti internog kapitala prema značajnim promjenama u strategijama, politikama, organizaciji i poslovnom okruženju,

4) osigurati da se rezultati postupka procjenjivanja adekvatnosti internoga kapitala koriste za strateške svrhe i u postupku donošenja odluka te

5) analizirati ostvarenje strategije preuzimanja i upravljanja rizicima u odnosu na raspoloživi i potrebni interni kapital.

Uloga funkcije kontrole rizika

Članak 16.

Analizu, praćenje i izvješćivanje o postupku procjenjivanja adekvatnosti internoga kapitala kreditne institucije kreditna institucija dužna je provoditi u sklopu funkcije kontrole rizika.

Eksternalizacija

Članak 17.

(1) Kreditna institucija može eksternalizirati provođenje dijela faze postupka procjenjivanja adekvatnosti internoga kapitala iz članka 6. stavka 1. ove Odluke.

(2) Odluka o eksternalizaciji na odgovarajući se način primjenjuje i na eksternalizaciju dijela faze postupka procjenjivanja adekvatnosti internoga kapitala kreditne institucije.

Postupak procjenjivanja na konsolidiranoj osnovi

Članak 18.

Kreditna institucija koja je u skladu s člankom 3. stavcima 2. i 4. do 6. ove Odluke obvezna primjenjivati odredbe ove Odluke na konsolidiranoj osnovi za grupu kreditnih institucija u RH, dužna je:

1) pri upravljanju rizicima na razini grupe definirati i uskladiti postupke i procedure, zadatke i odgovornosti pojedinih osoba i organizacijskih jedinica kao i linije izvještavanja unutar grupe,

2) osigurati da su metodologije mjerenja i/ili procjene rizika usklađene na razini grupe,

3) procjenjivati značajne rizike svih društava u grupi uključujući vlastite rizike kao i rizike iz poslovanja s osobama izvan grupe koji imaju utjecaj na ukupni profil rizičnosti grupe,

4) izračunavati potrebni interni kapital na konsolidiranoj osnovi te usklađivati potrebni interni i jamstveni kapital na razini grupe,

5) integrirati postupak procjenjivanja adekvatnosti internoga kapitala na konsolidiranoj osnovi u postupak upravljanja i odlučivanja u kreditnoj instituciji i

6) izvještavati Hrvatsku narodnu banku o postupku procjenjivanja adekvatnosti internoga kapitala na konsolidiranoj osnovi.

IV. IZVJEŠTAVANJE HRVATSKE NARODNE BANKE

Izvješće

Članak 19.

(1) Kreditna institucija dužna je dostavljati pismeno izvješće Hrvatskoj narodnoj banci o postupku procjenjivanja adekvatnosti internoga kapitala. Izvješće minimalno treba uključivati sljedeće:

1) organizacijski ustroj, s opisom ovlasti i odgovornosti dodijeljenih različitim funkcijama i organizacijskim jedinicama koje su uključene u postupak procjenjivanja adekvatnosti internoga kapitala,

2) opis metodologija primijenjenih za određivanje potrebnog internoga kapitala,

3) opis sustava mjerenja/procjene rizika,

4) način kontrole i tehnike smanjenja za značajne vrste rizika,

5) opis testiranja otpornosti na stres kojima se kreditna institucija koristi u postupku procjenjivanja adekvatnosti internoga kapitala i njihove rezultate,

6) vlastitu procjenu postupka procjenjivanja adekvatnosti internoga kapitala koja bi trebala identificirati slabosti i nedostatke u samom postupku i pravodobne korektivne mjere koje će se poduzeti radi njihova otklanjanja i

7) ako je kreditnoj instituciji nadređeno društvo sa sjedištem izvan Republike Hrvatske, način usklađivanja postupka procjenjivanja adekvatnosti internoga kapitala kreditne institucije s postupkom koji provodi nadređena kreditna institucija.

(2) Sadržaj izvješća detaljnije je određen u Dodatku ove Odluke koji čini sastavni dio ove Odluke.

(3) Ako je kreditna institucija izradila i dostavila Hrvatskoj narodnoj banci određene dijelove izvješća iz stavka 1. ovog članka u sklopu drugih izvještajnih zahtjeva, može se pozvati na te dokumente i nije ih dužna opet pripremati za potrebe izvješća iz stavka 1. ovog članka.

Rokovi izvještavanja

Članak 20.

Kreditna institucija dužna je sastaviti izvješće o postupku procjenjivanja adekvatnosti internoga kapitala sa stanjem na dan 31. prosinca prethodne godine te ga dostaviti Hrvatskoj narodnoj banci najkasnije do 28. veljače tekuće godine.

V. PRIJELAZNE I ZAVRŠNE ODREDBE

Rok za usklađivanje

Članak 21.

Kreditna institucija dužna je uskladiti svoje poslovanje s odredbama članka 9. stavka 4. i članka 12. stavka 1. ove Odluke najkasnije do 1. siječnja 2011. Do dana usklađenja svaka kreditna institucija dužna je poslovati u skladu s člankom 9. stavkom 5. i člankom 12. stavkom 2. ove Odluke.

Stupanje na snagu

Članak 22.

Ova Odluka objavljuje se u »Narodnim novinama«, a stupa na snagu 1. srpnja 2009.

O. br. 9-020/01-09/ŽR

Zagreb, 2. siječnja 2009.

Guverner
Hrvatske narodne banke
dr. sc. Željko Rohatinski, v. r.

DODATAK

SADRŽAJ IZVJEŠĆA O POSTUPKU PROCJENJIVANJA ADEKVATNOSTI
INTERNOGA KAPITALA

1. OPĆE INFORMACIJE

1. Naziv i sjedište kreditne institucije koja dostavlja informacije i dokumentaciju o postupku procjenjivanja adekvatnosti internoga kapitala.

2. Najznačajnije promjene u strategiji, politikama, postupcima, metodologijama i rezultatima postupka procjenjivanja adekvatnosti internoga kapitala koje su nastale u odnosu na prethodno dostavljene informacije Hrvatskoj narodnoj banci.

2. POSTAVKE POSTUPKA PROCJENJIVANJA INTERNOGA KAPITALA

2.1. Uloga uprave i višeg rukovodstva

1. Organizacijska shema rukovođenja i nadzora kreditne institucije, s opisom ovlasti i odgovornosti dodijeljenih različitim funkcijama i organizacijskim jedinicama koje su uključene u postupak procjenjivanja adekvatnosti internoga kapitala.

2. Pojašnjenje uloge uprave kreditne institucije u postupku procjenjivanja adekvatnosti internoga kapitala, vezano uz njegov opseg, metodologije i ciljeve.

3. Pojašnjenje uloge višeg rukovodstva kreditne institucije u uspostavi pravila i provođenja postupka procjenjivanja adekvatnosti internoga kapitala, vezano uz njegov opseg, metodologije i ciljeve.

2.2. Strategije, politike i interni akti

1. Popis internih akata koji određuju strateški vid provođenja postupka procjenjivanja adekvatnosti internoga kapitala, sa stajališta metodologije, postavka i postupaka.

2. Popis internih akata koji sadržavaju opis metodologije, pretpostavki i ciljeva provođenja postupka procjenjivanja adekvatnosti internoga kapitala.

3. Dostava poslovnih planova za 3 iduće godine i godišnjih budžeta zajedno s usporedbom planiranih i ostvarenih veličina za godinu za koju se dostavlja izvješće.

2.3. Nadzor i praćenje postupka procjenjivanja
adekvatnosti internoga kapitala

1. Opis praćenja postupka procjenjivanja adekvatnosti internoga kapitala od strane uprave i višeg rukovodstva.

2. Opis osiguranja i provođenja redovitih neovisnih nadzora postupka procjenjivanja adekvatnosti internoga kapitala.

3. Popis izvješća koja se izrađuju za upravu i više rukovodstvo, a koja sadrže nalaze posljednjega neovisnog nadzora postupka procjenjivanja adekvatnosti internoga kapitala.

4. Detaljniji opis mjera poduzetih na temelju nalaza posljednjega neovisnog nadzora postupka procjenjivanja adekvatnosti internoga kapitala.

3. PREUZIMANJE RIZIKA I UPRAVLJANJE RIZICIMA

3.1. Utvrđivanje rizika

1. Popis svih rizika koje je kreditna institucija utvrdila u postupku utvrđivanja rizika.

3.2. Preuzimanje rizika

1. Opis pristupa koji kreditna institucija primjenjuje pri preuzimanju rizika i uloga uprave pri definiranju takvog pristupa.

2. Opis uloge višeg rukovodstva u donošenju politika preuzimanja rizika.

3. Popis (i dostava) internih akata koji podrobnije definiraju preuzimanje rizika.

3.3. Značajnost rizika

1. Opis pristupa koji kreditna institucija primjenjuje pri utvrđivanju značajnosti rizika (uključujući definicije značajnosti rizika kojima se koristi kreditna institucija).

2. Opis uloge uprave pri odobravanju definicije značajnosti rizika.

3. Opis pristupa višeg rukovodstva u postupku izrade definicija značajnosti rizika.

4. Opis rizika za koje je kreditna institucija utvrdila da nisu značajni i obrazloženje razloga zašto takvi rizici nisu značajni te procjena njihova utjecaja.

3.4. Profil rizičnosti kreditne institucije

1. Opis pristupa kojim se kreditna institucija koristi pri utvrđivanju vlastitoga profila rizičnosti.

2. Popis (i dostava) internih akata koji sadržavaju kvantitativne i/ili kvalitativne kriterije za ocjenu profila rizičnosti kreditne institucije.

3.5. Upravljanje značajnim rizicima
(pojedinačno za svaki rizik)

1. Opis metodologije/pristupa kreditne institucije za utvrđivanje, mjerenje ili procjenu rizika.

2. Definiranje razine na kojoj kreditna institucija provodi postupke utvrđivanja, mjerenja ili procjene rizika (npr. na razini transakcije, proizvoda, portfelja i sl.).

3. Opis i rezultati testiranja otpornosti na stres koje provodi kreditna institucija pri mjerenju ili procjeni rizika.

4. Popis internih akata koji se odnose na metodologiju utvrđivanja visine odnosno ocjene rizika za potrebe postupka procjenjivanja adekvatnosti internoga kapitala.

5. Opis primijenjene metodologije mjerenja ili procjene rizika.

6. Opis pristupa kojim se kreditna institucija koristi za ovladavanje rizicima i (p)opis najvažnijih unutarnjih kontrola za ograničavanje izloženosti.

7. Opis načina/(popis instrumenata) koje kreditna institucija primjenjuje za smanjenje rizika, uključujući izvješćivanje o rizicima.

8. Opis načina praćenja rizika i uloge uprave pri tome.

9. Opis uloge višeg rukovodstva u postupku upravljanja rizikom.

4. PROCJENA POTREBNOG INTERNOGA KAPITALA

4.1. Ukupna rizična ocjena

1. Popis internih akata za određivanje internih kapitalnih zahtjeva.

4.2. Ciljevi kreditne institucije u postupku procjenjivanja adekvatnosti internoga kapitala

1. Popis ciljeva kreditne institucije koji su uzeti u obzir u postupku procjenjivanja adekvatnosti internoga kapitala.

2. Objašnjenje utjecaja unutarnjih i vanjskih činitelja na ciljeve i strategije postupka procjenjivanja adekvatnosti internoga kapitala.

3. Objašnjenje utjecaja rizičnog profila na strategiju provođenja postupka procjenjivanja adekvatnosti internoga kapitala.

4. Objašnjenje postupaka za postizanje odgovarajućeg razmjera između internoga kapitala i sposobnosti kreditne institucije za preuzimanje rizika.

4.3. Izračun potrebnog internoga kapitala

1. Razbolje za koje je utvrđen potrebni interni kapital.

2. Popis i definicije stavki raspoloživog internoga kapitala.

3. Popis i iznos pojedinih vrsta raspoloživog internoga kapitala kojim kreditna institucija pokriva značajne rizike.

4. Iznos raspoloživog internoga kapitala kojim kreditna institucija pokriva svaki značajni rizik.

5. Opis metodologije/pristupa za određivanje potrebnog internoga kapitala (uključujući korelaciju i diversifikaciju).

6. Najvažnije razlike između potrebnog internoga kapitala i jamstvenoga kapitala.

5. INTEGRIRANJE POSTUPKA PROCJENJIVANJA ADEKVATNOSTI INTERNOGA KAPITALA
SUSTAV UPRAVLJANJA

1. Popis internih izvješća povezanih s postupkom procjenjivanja adekvatnosti internoga kapitala, koja se izrađuju za potrebe uprave i/ili višeg rukovodstva uz dostavu posljednjeg seta tih izvješća.

2. Opis načina uključivanja rezultata postupka procjenjivanja adekvatnosti internoga kapitala u proces donošenja poslovnih odluka.

3. Opis načina uključivanja rezultata postupaka procjenjivanja adekvatnosti internoga kapitala u proces donošenja odluka iz područja upravljanja rizicima.

4. Opis načina uključivanja rezultata postupka procjenjivanja adekvatnosti internoga kapitala u proces donošenja odluka o alokaciji potrebnoga internoga kapitala.

6. OSTALE INFORMACIJE

1. Ostale informacije i rezultati postupka procjenjivanja adekvatnosti internoga kapitala koji nisu obuhvaćeni prethodnim dijelovima izvješća.

2. Vlastita procjena postupka procjenjivanja adekvatnosti internoga kapitala kreditne institucije.

3. Opis planiranih promjena i poboljšanja postupka procjenjivanja adekvatnosti internoga kapitala.

Odluka, NN 1/2009-23