## Rješenje Ustavnog suda Republike Hrvatske broj U-IIIA-575/2004 od 12. studenoga 2004.

### NN 166/2004 (29.11.2004.), Rješenje Ustavnog suda Republike Hrvatske broj U-IIIA-575/2004 od 12. studenoga 2004.

# USTAVNI SUD REPUBLIKE HRVATSKE

2924

Ustavni sud Republike Hrvatske, u Vijeću za rješavanje
postupovnih pretpostavki za odlučivanje o ustavnim tužbama, u sastavu sudac
Milan Vuković, predsjednik Vijeća, te suci Ivan Matija i Jasna Omejec, članovi
Vijeća, odlučujući o ustavnoj tužbi K. B. d.d. Z., zastupane po punomoćnicima Ž.
M. i T. Š., odvjetnicima u S., na sjednici održanoj dana 12. studenoga 2004.
godine, jednoglasno je donio

## RJEŠENJE

I.
Ustavna tužba se odbacuje.

II. Ova
odluka objavit će se u »Narodnim novinama«

```
Obrazloženje
```

1. B. podnositeljica je podnijela ustavnu tužbu na
temelju odredbi članka 63. Ustavnog zakona o Ustavnom sudu Republike Hrvatske
(»Narodne novine«, broj 49/02. – pročišćeni tekst, u dalj­njem tekstu: Ustavni
zakon), u dijelu koji se odnosi na nedonošenje odluke suda u razumnom roku.

U ustavnoj tužbi banka podnositeljica ističe da je
kod Zemljišno­knjižnog odjela Općinskog suda u Makarskoj zatražila uknjižbu
zemljišnoknjižnog zaloga (hipoteke) radi osiguranja kredita. Uknjižba još nije
provedena.

Predlaže da Ustavni sud donese odluku kojom će Općinskom
sudu u Makarskoj odrediti rok za donošenje rješenja.

*Ne postoje pretpostavke za postupanje Ustavnog
suda u smislu odredbe članka 63. Ustavnog zakona.*

2. Odredbom članka 29. stavka 1. Ustava Republike
Hrvat­ske (»Narodne novine«, broj 41/01 – pročišćeni tekst), propisano je:

Svatko ima pravo da zakonom ustanovljeni neovisni i
nepristrani sud pravično i u razumnom roku odluči o njegovim pravima i obvezama
ili o sumnji ili optužbi zbog  kažnjivog
djela.

Citiranim ustavnim jamstvom u ustavnopravni poredak
Republike Hrvatske uvedena je odredba članka 6. stavka 1. Europske konvencije
za zaštitu ljudskih prava i temeljnih sloboda (»Narodne novine«, Međunarodni
ugovori, broj 18/97, 6/99-pročišćeni tekst, 8/99-ispravak), kojom se, između
ostaloga, određuje da radi utvrđivanja svojih prava i obveza građanske naravi
ili u slučaju podizanja optužnice za kazneno djelo, svatko ima pravo da zakonom
ustanovljeni i nepristrani sud pravično, javno i u razumnom roku ispita njegov
slučaj.

3. Odredba članka 62. stavka 1. Ustavnog zakona,
propisuje:

Svatko može podnijeti Ustavnom sudu ustavnu tužbu ako
smatra da mu je pojedinačnim aktom tijela državne vlasti ... kojim je odlučeno
o njegovim pravima i obvezama ili o sumnji ili optužbi zbog kažnjivog djela,
povrijeđeno ljudsko pravo ili temeljna sloboda zajamčena Ustavom (...).

Sukladno tome, samo ona odluka kojom je nadležni sud
meritorno odlučio o biti stvari, odnosno o pravu ili obvezi ili o sumnji ili
optužbi zbog kažnjivog djela podnositelja, jest pojedinačni akt u smislu članka
62. stavka 1. Ustavnog zakona u povodu kojeg je Ustavni sud Republike Hrvatske,
u postupku pokrenutom ustavnom tužbom, nadležan štititi ljudska prava i
temeljne slobode podnositelja, zajamčene Ustavom Republike Hrvatske.

4. Odredbom članka 63. stavka 1. Ustavnog zakona
propisano je:

Ustavni sud će pokrenuti postupak po ustavnoj tužbi i
prije no što je iscrpljen pravni put, u slučaju kad o pravima i obvezama
stranke ili o sumnji ili optužbi zbog kažnjivog djela nije u razumnom roku odlučio
sud ili u slučaju kad se osporenim pojedi­načnim aktom grubo vrijeđaju ustavna
prava, a potpuno je razvidno da bi nepokretanjem ustavnosudskog postupka za
podnositelja ustavne tužbe mogle nastati teške i nepopravljive posljedice.

Iz navedenog slijedi da će Ustavni sud pokrenuti
postupak po ustavnoj tužbi podnijetoj na temelju odredbi članka 63. Ustavnog
zakona – zbog dugotrajnosti postupka, samo u slučaju kada sud nije u razumnom
roku meritorno odlučio o pravima i obvezama podnositelja, dakle kada nije u
razumnom roku donio akt kojim se meritorno odlučilo o biti stvari.

5. U predmetu podnositeljice, ustavna tužba podnijeta
je zbog neprovođenja upisa prava vlasništva u zemljišnim knjigama, te radi
promjene naziva ulice i kućnog broja nekretnine koja je predmet upisa.

Točno je
da bez uknjižbe hipoteke, banka podnositeljica nije u mogućnosti ishoditi rješenje
o ovrsi na nekretnini dužnika, a u odnosu na postupak radi donošenja rješenja o
ovrsi moguće je izjaviti ustavnu tužbu. Međutim, uknjižba hipoteke je preduvjet
njenog stjecanja, te stoga ugovor o zemljišnoknjižnom zalogu nije niti podoban
za ovrhu ukoliko taj zalog nije uknjižen. Stoga, ne radi se o duljini ovršnog
postupka već o neispunjenju preduvjeta za pokretanje ovrhe.

Tijekom ustavnosudskog postupka utvrđeno je da rješenje
o uknjižbi zemljišnoknjižnog zaloga ne predstavlja pojedinačni akt u smislu članka
62. stavka 1. Ustavnog zakona protiv kojeg bi Ustavni sud bio nadležan pružiti
ustavnosudsku zaštitu.

Imajući u vidu navedene odredbe Ustavnog zakona,
ocjena je Ustavnog suda da povodom predmetne ustavne tužbe ne postoje
pretpostavke za postupanje Ustavnog suda u smislu odredbe članka 63. Ustavnog
zakona.

6. Slijedom iznijetog, na temelju odredbe članka 32.,
u svezi s odredbama članaka 62. i 63. Ustavnog zakona, riješeno je kao u
izreci.

7. Oduka o
objavi temelji se na odredbi članka 29. Ustavnog zakona.

Broj:
U-IIIA-575/2004
Zagreb, 12. studenoga 2004.

USTAVNI SUD REPUBLIKE HRVATSKE

Predsjednik Vijeća
**Milan Vuković,** v. r.

if !supportEmptyParas endif

if !supportEmptyParas endif

Rješenje, NN 166/2004-2924