## Rješenje Ustavnog suda Republike Hrvatske broj U-I-1348/2001, U-I-2529/2001 od 4. travnja 2002. godine

### NN 38/2002 (16.4.2002.), Rješenje Ustavnog suda Republike Hrvatske broj U-I-1348/2001, U-I-2529/2001 od 4. travnja 2002. godine

# USTAVNI SUD REPUBLIKE HRVATSKE

856

Ustavni sud Republike Hrvatske, u sastavu Petar Klarić, dopredsjednik
Suda, te suci Marijan Hra­njski, Mario Kos, Jurica Malčić, Ivan Matija, Ivan
Mrko­njić, Jasna Omejec, Že­ljko Potoč­njak, Agata Račan, Emilija Rajić, Vice
Vukojević i Milan Vuković, odlučujući o prijedlogu za ocjenu suglasnosti zakona
s Ustavom, na sjednici održanoj dana 4. trav­nja 2002. godine, donio je s­ljedeće

## RJEŠENJE

I. Ne prihvaćaju se prijedlozi za pokreta­nje postupka ocjene
suglasnosti s Ustavom Zakona o zabrani raspolaga­nja i preuzima­nju sredstava
određenih pravnih osoba na teritoriju Republike Hrvatske (»Narodne novine«, broj
29/94 i 35/94 – ispravak).

II. Ovo rješe­nje objavit će se u »Narodnim novinama«.

Obrazlože­nje

1. Ksenija Mikuličić iz Zagreba, po svojem punomoćniku Milivoju Žugiću,
odvjetniku iz Zagreba i Marko Knežević iz Varaždina, po svojem punomoćniku
Branku Ivanoviću, odvjetniku iz Zagreba, podnijeli su prijedloge za pokreta­nje
postupka suglasnosti s Ustavom Zakona o zabrani raspolaga­nja i preuzima­nju
sredstava određenih pravnih osoba na teritoriju Republike Hrvatske (»Narodne
novine«, broj 29/94 i 35/94 – u nastavku: Zakon).

2. Podnosite­ljica prijedloga Ksenija Mikuličić smatra da su sve odredbe
Zakona, a posebno odredbe članaka 3. i 10. u suprotnosti s odredbama članka 3.,
članka 14. stavka 2., članka 18. i članka 48. Ustava Republike Hrvatske.

U bitnome ističe, da je osporenim odredbama izvršena nacionalizacija
vlasništva na nekretninama pravnih osoba sa sjedištem u Srbiji i Crnoj Gori,
što po shvaća­nju podnosite­ljice znači zakonsko osnaže­nje neče­g
protuustavnog, a što za pos­ljedicu ima oduzima­nje prava na žalbu na akte o
oduzima­nju vlasništva.

Na taj način, navodi da­lje podnosite­ljica, vrijeđaju se odredbe
članaka 3. i 48. Ustava Republike Hrvatske koje propisuju jamstvo vlasništva, ­nje­govu
nepovredivost od svih akata upravne i sudske vlasti, iako se zadira­nje u pravo
vlasništva zakonodavcu dopušta samo u slučaju predviđenom odredbom članka 50.
stavka 2. Ustava.

Predlaže da ovaj Sud pokrene postupak ocjene ustavnosti osporenog zakona
te istoga stavi »van snage s učincima od dana ­nje­gova donoše­nja.«

Sukladno odredbi članka 43. Ustavnog zakona o Ustavnom sudu Republike
Hrvatske (»Narodne novine«, broj 99/99 i 29/02 – u nastavku: Ustavni zakon),
svojim podneskom od 30. siječ­nja 2002. godine, podnosite­ljica prijedloga
predložila je da Sud privremeno obustavi od izvrše­nja prodaju nekretnina
upisanih u zk.ul. 1501 k.o. Dubrovnik.

3. U svojem prijedlogu, koje­g pogrešno naziva ustavnom tužbom,
podnosite­lj Marko Knežević ističe da je dana 26. ožujka 2001. godine s
»Industrijaimport – Industrijaimpeks« a.d. iz Podgorice zak­ljučio kupoprodajni
ugovor kojim je htio kupiti poslovni prostor u Splitu.

Realizacija tog ugovora da mu je onemogućena odredbama osporenog Zakona
koga smatra suprotnim članku 49. stavcima 1. i 5. i članku 50. Ustava.

Predlaže da Ustavi sud pokrene postupak ocjene suglasnosti s navedenim
ustavnim odredbama, odnosno ukine osporeni Zakon u cijelosti.

4. U tijeku ustavnosudskog postupka, sukladno odredbi članka 24.
Ustavnog zakona, zatraženo je očitova­nje Vlade Republike Hrvatske, Ministarstva
pravosuđa, uprave i lokalne samouprave Republike Hrvatske te Ministarstva va­njskih
poslova Republike Hrvatske.

Vlada i Ministarstvo pravosuđa, uprave i lokalne samouprave nisu se
očitovali na podnijete prijedloge.

Svoje očitova­nje, klasa: 018-05/02-01/20 i urbroj:
521-02-01-01/02-02-03 od 21. ve­ljače 2002. godine, a glede Ugovora o pita­njima
sukcesije, Sudu je dostavilo Ministarstvo va­njskih poslova u kojem ističe, da
su predstavnici država s­ljednica bivše SFRJ (Republike Hrvatske, Bosne i Herce­govine,
Republike Makedonije, Republike Slovenije i SR Jugoslavije) potpisali u Beču,
dana 29. lip­nja 2001. godine, Ugovor o pita­njima sukcesije.

Tim ugovorom konačno se utvrđuju osnove za pravičnu međusobnu raspodjelu
prava, obveza, imovine, dugova i odgovornosti bivše SFRJ te da taj ugovor
podliježe ratifikaciji ugovornih strana. Postupak potvrđiva­nja (ratifikacije)
u Republici Hrvatskoj još nije okončan, a nisu ga okončale ni druge ugovorne
strane.

*Prijedlozi nisu osnovani.*

5. Neposredno mjerodavne za
ocjenu ustavnosti osporenog Zakona jesu odredbe članka 5. stavka 1. i članka
50. stavka 2. Ustava Republike Hrvatske.

Tim je ustavnim odredbama
propisano da u Republici Hrvat­skoj zakoni moraju biti u suglasnosti s Ustavom,
a ostali propisi s Ustavom i zakonom (članak 5. stavak 1.), odnosno da se
poduzetnička sloboda i vlasnička prava mogu iznimno ograničiti zakonom radi
zaštite interesa i sigurnosti Republike Hrvatske, prirode, ­ljudskog okoliša i
zdrav­lja ­ljudi (članak 50. stavak 2.), u svezi s odredbom članka 16. Ustava,
prema kojoj se slobode i prava mogu ograničiti samo zakonom da bi se zaštitila
sloboda i prava drugih ­ljudi, te pravni poredak, javni moral i zdrav­lje s
time da svako ograniče­nje slobode ili prava mora biti razmjerno naravi potrebe
za ograniče­njem u svakom pojedinom slučaju.

6. Osporeni Zakon donio je
Zastupnički dom Sabora Republike Hrvatske na sjednici od 24. ožujka 1994.
godine.

Ustavna osnova za ­nje­govo
donoše­nje bila je sadržana u odredbi članka 140. stavka 2. Ustava Republike
Hrvatske (»Narodne novine«, broj 56/90), kojom je bilo propisano da ako se
aktom ili postupkom tijela federacije ili tijela druge republike ili pokrajine
članice federacije naruši teritorijalna cjelovitost Republike Hrvatske, ili ako
bude dovedena u neravnopravan položaj u federaciji ili joj budu ugroženi
interesi, republički organi će na teme­lju prava na samoodređe­nje i Ustavom
utvrđenog suvereniteta Republike Hrvatske donijeti potrebne odluke radi zaštite
suvereniteta i interesa Republike Hrvatske.

7. Nada­lje, odredbom članka
1. osporenog Zakona propisano je da se njime uređuju pita­nja značajna za
zaštitu interesa Republike Hrvatske ugroženih jednostranim postupa­njem
određenih osoba, tijela ili ustanova na teritoriju republika »bivše Jugoslavije«.

Već iz smisla ove zakonske
odredbe može se zak­ljučiti da je osporeni Zakon donijet s ci­ljem zaštite
prava i gospodarskih interesa Republike Hrvatske ugroženih postupa­njem
određenih osoba, tijela ili institucija na teritoriju bivše države, a koja su
prava, prije donoše­nja Zakona, bila zaštićivana nizom Uredbi Vlade Republike
Hrvatske koje su u više navrata bile predmetom ocjene ustavnosti i zakonitosti
pred ovim Sudom.

Svojim rješe­njima (broj:
U-II-326/2000 i dr.) Ustavni sud nije prihvatio prijedloge podnosite­lja s
obrazlože­njem da proces razdruživa­nja bivših članica SFRJ, po pita­nju
imovine, još nije okončan, pa je stajalište Suda da u ­njemu može doći do
određenih postupa­nja kojima bi se ugrozili interesi Republike Hrvatske. Stoga
je upravo odredba članka 140. Ustava Republike Hrvatske nalagala Vladi
Republike Hrvatske obvezu zaštite ­njenih prava i interesa, uk­ljučujući i one
gospodarske naravi.

8. Slijedom navedenog, a
imajući u vidu či­njenicu da su odredbe ocje­njivanih Uredbi sadržajno
identične odredbama članaka 5. i 6. osporenog Zakona, to je Ustavni sud
ocijenio da se takvim propisiva­njem ne vrijeđaju odredbe članka 5. stavka 1. i
članka 50. stavka 2. Ustava već se, naprotiv, štite gospodarski interesi
Republike Hrvatske do potpunog uređe­nja imovinskopravnih odnosa članica bivše
SFRJ.

9. Utvrdivši da prijedlozi za
pokreta­nje postupka ocjene suglasnosti osporenog Zakona nisu osnovani to je,
teme­ljem odredbi članka 41. stavka 1. Ustavnog zakona, riješeno kao u izreci.

10. O prijedlogu za
privremenu obustavu izvrše­nja poje­dinač­nih akata ili rad­nji koje se
poduzimaju na osnovu osporenog propisa nije posebno odlučivano, budući da je o
prijedlogu za ocjenu suglasnosti s Ustavom konačno odlučeno.

11. Odluka o objavi teme­lji
se na odredbi članka 28. Ustavnog zakona.

Broj: U-I-1348/2001
       U-I-2529/2001
Zagreb, 4. trav­nja 2002.

Dopredsjednik Suda
**dr. sc. Petar Klarić,** v. r.

if !supportEmptyParas endif

Rješenje, NN 38/2002-856