## Pravilnik o praćenju emisija onečišćujućih tvari u zrak iz stacionarnih izvora

### NN 1/2006 (2.1.2006.), Pravilnik o praćenju emisija onečišćujućih tvari u zrak iz stacionarnih izvora

# MINISTARSTVO ZAŠTITE OKOLIŠA, PROSTORNOG UREĐENJA I GRADITELJSTVA

**4**

Na temelju članka 50. Zakona o zaštiti zraka
(»Narodne novine«, broj 178/04), ministrica zaštite okoliša, prostornog
uređenja i graditeljstva donijela je

## PRAVILNIK

### O PRAĆENJU EMISIJA ONEČIŠĆUJUĆIH TVARI U ZRAK IZ STACIONARNIH IZVORA

Članak 1.

(1) Ovim Pravilnikom propisuje se način praćenja
(mjerenja) emisija iz stacionarnih izvora, mjerni postupci, način provjere isprav­nosti i umjeravanja
mjernih uređaja, postupak vrednovanja rezultata, način dostave podataka za
potrebe informacijskog sustava o emisijama i način redovitog obavješćivanja
javnosti o praćenju emisija.

(2) Odredbe ovog Pravilnika odnose se na prva,
povremena, posebna mjerenja (u daljnjem tekstu: pojedinačna mjerenja) i kontinuirana
mjerenja emisija iz stacionarnih izvora.

(3) Stacionarni izvori na koje se odnose odredbe
ovog Pravilnika propisani su Uredbom o graničnim vrijednostima emisije
onečišćujućih tvari u zrak iz stacionarnih izvora (u daljnjem tekstu: Uredba o
GVE).

Članak 2.

U smislu ovog Pravilnika razumijeva se:

– *mjerni
postupak*: skup postupaka, opisanih prema vrsti, koji se upotrebljavaju za
provođenje pojedinih mjerenja u skladu s određenom metodom,

– *emisijske
veličine*: masena koncentracija onečišćujuće tvari
u otpadnom plinu, emitirani maseni protok
onečišćujuće tvari i emisijski faktor,

– *parametri
stanja otpadnih plinova*: veličine stanja otpadnih plinova (temperatura,
tlak), sastav otpadnih plinova, te zacrnjenje i dimni
broj, kao i druge fizikalne veličine za koje su Uredbom o GVE određene granične
vrijednosti emisija,

– *radni
uvjeti*: vrsta, način i režim rada, opterećenje, snaga odnosno kapacitet
postrojenja ili uređaja, te vrsta, količina i kvaliteta ulaznih materijala
(sirovine, goriva i drugih dodataka), kao i način rada uređaja za pročišćavanje
otpadnih plinova,

– *uzorak
otpadnih plinova*: dio toka otpadnih plinova koji se analizira na određenom
mjernom mjestu, u određenom vremenskom razdoblju, na određen način, te za njega
vrijedi da je relevantan za otpadne plinove izvora onečišćujućih tvari,

– *ekstraktivna* *analiza
otpadnih plinova*: uzimanje uzorka otpadnih plinova iz odvodnog kanala i
provođenje analize plinova izvan kanala,

– *neekstraktivna* *analiza
otpadnih plinova*: uzimanje uzorka otpadnih plinova pri kojem se analiza
plinova provodi u odvodnom kanalu,

– *automatsko
mjerenje*: mjerenje emisijskih veličina uz neprekidnu ekstraktivnu
ili neekstraktivnu analizu uzorka, očitanja
izmjerenih vrijednosti u vremenskim intervalima ne dužim od 10 s i
pohranjivanje izmjerenih vrijednosti. Tako izmjerene vrijednosti jesu trenutne
vrijednosti emisijskih veličina,

– *ručno
mjerenje*: mjerenje emisijskih veličina uz jednokratno ili ponavljajuće
uzimanje uzoraka otpadnih plinova u određenom volumenu i vremenu uz naknadno
provođenje ekstraktivnih analiza otpadnih plinova.
Tako dobivene vrijednosti su jednake srednjim vrijednostima emisijskih veličina
u vremenu uzimanja uzorka,

– *mjerni
instrument*: uređaj namijenjen za izvedbu mjerenja, samostalno ili u vezi s
dodatnim uređajima,

– *raspoloživost
mjernog instrumenta*: omjer sati rada mjernog instrumenta za vrijeme rada
stacionarnog izvora i ukupnog broja sati rada stacionarnog izvora u promatranom
razdoblju,

– *vrijeme usrednjavanja*: vremenski interval za koji se
izračunavaju srednje vrijednosti emisijskih veličina,

– *vrijeme
efektivnog rada stacionarnog izvora*: vrijeme rada stacionarnog izvora
isključujući vrijeme ulaska u rad i izlazaka iz rada stacionarnog izvora,

– *standardni
uvjeti*: uvjeti pri temperaturi 273 K i apsolutnom tlaku 101,3 kPa,

– *ugađanje*:
postupak dovođenja mjernog instrumenta u tehničko stanje prikladno za uporabu,

– *umjeravanje
mjernog instrumenta*: skup postupaka kojima se u određenim uvjetima
uspostavlja odnos između vrijednosti veličina koje pokazuje mjerni instrument
ili vrijednosti koje prikazuje neka tvarna mjera ili neka referencijska
tvar i odgovarajućih vrijednosti ostvarenih etalonom i provodi se prema
propisanom mjeriteljskom postupku,

– *provjera
ispravnosti mjernog instrumenta*: skup postupaka kojima se provjerava da li
mjerni instrument ima sustavnu pogrešku i provodi se sukladno mjeriteljskim
zahtjevima.

Članak 3.

Praćenje emisija onečišćujućih tvari u zrak iz
stacionarnih izvora obavlja pravna osoba koja je stručno i tehnički
osposobljena prema zahtjevu norme HRN EN ISO/IEC 17025.

Članak 4.

(1) Pojedinačno i/ili kontinuirano mjerenje
emisije onečišćujućih tvari u zrak provodi se na ispustu stacionarnog izvora (u
daljnjem tekstu: mjerno mjesto), ako to nije drukčije propisano Ured­bom o GVE.

(2) Pojedinačno mjerenje emisije kod
stacionarnog izvora s pretežno nepromjenjivim uvjetima rada provodi se pri
uobičajenim radnim uvjetima i za vrijeme efektivnog rada stacionarnog izvora.

Članak 5.

(1) Mjerno mjesto mora biti dostupno i
opremljeno tako da je mjerenje moguće provoditi pravilno i bez opasnosti za
izvođača mjerenja.

(2) Pojedinačna i kontinuirana mjerenja emisije
provode se na istim mjernim mjestima, ako to nije drukčije propisano Uredbom o
GVE.

(3) Kod mjerenja emisijskih veličina za pojedini
stacionarni izvor potrebno je osigurati da se na mjernom mjestu ne miješaju
otpadni plinovi tog izvora s otpadnim plinovima iz drugih stacionarnih izvora,
ako to nije drukčije propisano Uredbom o GVE.

(4) Dodatni mjerni instrumenti za nadzor
provođenja mjerenja ne smiju se postavljati na unutarnju stranu kanala otpadnih
plinova kako se ne bi prouzročilo taloženje čestica.

Članak 6.

Radni uvjeti ostvareni tijekom mjerenja utvrđuju
se putem ugrađenih pogonskih uređaja. Ako pogonskim mjerenjima nisu obuhvaćeni
svi radni uvjeti, koje je potrebno utvrditi, mora se osigurati odgovarajuća
mjerna oprema za njihovo utvrđivanje ili te veličine utvrditi na drugi način
(na primjer proračunom).

Članak 7.

(1) Za mjerenje emisijskih veličina i parametara
stanja otpadnih plinova kod stacionarnih izvora primjenjuju se metode mjerenja
prema zahtjevima normi iz priloga 1. ovog Pravilnika.

(2) Osim propisanih metoda mjerenja mogu se
koristiti i druge metode mjerenja. Rezultati dobiveni drugim metodama mjerenja
moraju biti jednaki rezultatima dobivenim primjenom metoda iz priloga 1. ovog
Pravilnika što se dokazuje izvještajem o obavljenom mjerenju u pisanom obliku.

Članak 8.

(1) Kod pojedinačnih mjerenja vlasnik i/ili
korisnik stacionarnog izvora dužan je osigurati obavljanje mjerenja:

– emisijskih veličina za koje su Uredbom o GVE
propisane granične vrijednosti emisija za stacionarni izvor, te

– parametara stanja otpadnih plinova za koje su
Uredbom o GVE propisane granične vrijednosti emisija za stacionarni izvor.

(2) Kod pojedinačnih mjerenja, ako Uredbom o GVE
nije druk­čije određeno, ne mora se mjeriti:

– volumni udio kisika ako Uredbom o GVE nije
propisan volumni udio kisika,

– maseni protok ako Uredbom
o GVE nije propisana granična vrijednost za količine tvari u otpadnom plinu, te

– parametre stanja otpadnih plinova ako se
njihove vrijednosti ne mijenjaju ili se mogu odrediti na drugi način.

Članak 9.

(1) Pojedinačna mjerenja se provode automatskim
i/ili ručnim mjerenjem. Mjerni instrumenti koji se koriste za pojedinačna
mjerenja emisije onečišćujućih tvari moraju udovoljavati zahtjevima normi iz
priloga 1. ovog Pravilnika.

(2) Pravna osoba koja obavlja pojedinačna
mjerenja dužna je osigurati redovito održavanje mjernih instrumenata za
pojedinačno mjerenje (servisiranje, ugađanje, umjeravanje, provjeru
ispravnosti).

(3) Mjerni instrument za pojedinačno mjerenje
mora posjedovati potvrdu o umjeravanju.

(4) Umjeravanje mjernog instrumenta obavlja se sukladno
propisanim metodama mjerenja i zahtjevu norme HRN EN ISO/IEC 17025.

(5) Ako za mjerni instrument kojim se obavlja
pojedinačno mjerenje nije propisana učestalost umjeravanja, umjeravanje se
obavlja najmanje jedanput godišnje.

(6) Podaci o umjeravanju mjernog instrumenta za
obavljanje pojedinačnih mjerenja čuvaju se pet godina.

Članak 10.

(1) Mjerni instrument za pojedinačno mjerenje
emisija onečišćujućih tvari kod stacionarnih izvora podliježe, najmanje dvaput
godišnje, provjeri ispravnosti.

(2) Podaci o provjeri ispravnosti mjernog
instrumenta za pojedinačno mjerenje čuvaju se pet godina.

Članak 11.

(1) Kontinuirano mjerenje provodi se automatskim
mjerenjem emisijskih veličina tijekom neprekidnog rada stacionarnog izvora.

(2) Mjerni sustav za kontinuirano mjerenje
emisije onečišćujućih tvari obuhvaća mjerne instrumente te automatski sustav za
kontinuirano bilježenje, pohranjivanje, obradu izmjerenih vrijednosti i
prijenos podataka do centralne jedinice.

(3) Mjerni instrument za kontinuirano mjerenje emisija
mora udovoljavati sljedećim uvjetima:

– pouzdanosti i dugotrajan kontinuirani rad,

– područje rada mjernog instrumenta mora
omogućiti bilježenje svih iznosa izmjerene veličine tako da najmanja vrijednost
gornje granice mjerenja bude najmanje 2,5 puta veća od GVE za mjerenu
onečišćujuću tvar,

– sustav za uzorkovanje mora osigurati dovođenje
ispravnog uzorka u mjerni instrument (dovoljan protok, pravilno pročišćavanje,
sprječavanje kondenzacije, i drugo),

– opremljenosti s internim sustavom za provjeru
rada,

– omogućivanje ručne provjere rada, ispravnosti
i točnosti,

– opremljenosti zvučnim signalom za dojavu o
prekoračenju granične vrijednosti emisije.

(4) Automatski sustav za kontinuirano
bilježenje, pohranjivanje, obradu i prijenos podataka mora omogućiti:

– bilježenje i pohranjivanje svih rezultata
mjerenja, te relevant­nih
vrijednosti parametara stanja otpadnih plinova i parametara režima rada
stacionarnog izvora,

– vrednovanje rezultata mjerenja, odnosno
vrijednosti utvrđenih emisijskih veličina i vrijednosti parametara stanja
otpadnih plinova,

– dnevno, mjesečno i godišnje izvješćivanje.

Članak 12.

(1) Vlasnik i/ili korisnik stacionarnog izvora
osigurava isprav­nost i
neometani rad mjernog sustava za kontinuirano mjerenje i zaštitu od neovlaštene
uporabe.

(2) Korisnik i/ili vlasnik stacionarnog izvora
dužan je osigurati redovito održavanje mjernih instrumenata za kontinuirano
mjerenje (servisiranje, ugađanje, umjeravanje, provjeru) te voditi evidenciju o
bitnim značajkama (nepravilnostima tijekom rada, prekidima u radu, uzrocima
kvarova, kalibriranju, umjeravanju, i drugo).

(3) Mjerni instrument za kontinuirano mjerenje
mora posjedovati potvrdu o umjeravanju.

(4) Umjeravanje mjernog instrumenta za kontinuirano
mjerenje obavlja se sukladno propisanim metodama mjerenja i zahtjevu norme HRN
EN ISO/IEC 17025.

(5) Ako za pojedini mjerni instrument za
kontinuirano mjerenje nije propisana učestalost umjeravanja, umjeravanje se
provodi najmanje jedanput u dvije godine.

(6) Podaci o umjeravanju mjernog instrumenta za
kontinuirano mjerenje čuvaju se pet godina.

Članak 13.

(1) Mjerni instrument za kontinuirano mjerenje
emisija onečišćujućih tvari kod stacionarnih izvora podliježe, najmanje
jedanput godišnje, provjeri ispravnosti.

(2) Podaci o provjeri ispravnosti mjernog
instrumenta za kontinuirano mjerenje čuvaju se pet godina.

Članak 14.

(1) Vrednovanje rezultata mjerenja emisija
obavlja se usporedbom rezultata mjerenja s propisanim graničnim vrijednostima prema
Uredbi o GVE.

(2) Ako je najveća vrijednost rezultata E
mjerenja (Emj) onečišćujuće tvari jednaka
ili manja od propisane granične vrijednosti (Egr),
bez obzira na iskazanu mjernu nesigurnost,

Emj < Egr

stacionarni izvor onečišćavanja udovoljava odredbama
Uredbe o GVE.

(3) Ako je najveća vrijednost rezultata mjerenja
onečišćujuće tvari veća od propisane granične vrijednosti, ali unutar područja
mjerne nesigurnosti odnosno ako vrijedi:

Emj + [ µEmj ]<= Egr

gdje je:

[ µEmj ] –
apsolutna vrijednost mjerne nesigurnosti mjerenjem utvrđenog iznosa emisijske
veličine onečišćujuće tvari

prihvaća se da stacionarni izvor onečišćavanja
udovoljava odred­bama Uredbe o GVE.

(4) Ako je najveća vrijednost rezultata mjerenja
onečišćujuće tvari uvećana za mjernu nesigurnost veća od propisane granične
vrijednosti, odnosno ako vrijedi odnos:

Emj + [ µEmj ] > Egr

gdje je:

[ µEmj ] –
apsolutna vrijednost mjerne nesigurnosti mjerenjem utvrđenog iznosa emisijske
veličine onečišćujuće tvari

stacionarni izvor onečišćavanja ne udovoljava
odredbama Ured­be o GVE.

(5) Iznos mjerne nesigurnosti ovisi o
primijenjenim metodama mjerenja i karakteristikama upotrijebljenih mjernih
instrumenata, a utvrđuje se na osnovi metoda mjerenja iz priloga 1. ovog
Pravilnika.

Članak 15.

(1) Rezultati pojedinačnog mjerenja iskazuju se
kao polusatne srednje vrijednosti u skladu s primijenjenom metodom mjerenja iz
priloga 1. ovog Pravilnika.

(2) Polusatne srednje vrijednosti preračunavaju
se na jedinicu volumena suhih ili vlažnih otpadnih plinova pri standardnim
uvjetima i referentnom volumnom udjelu kisika.

*(a)
Preračun na suhe otpadne plinove:*

Preračun masenih
koncentracija onečišćujućih tvari u vlažnim plinovima na suhe provodi se prema
jednadžbi:

 ![](dodatni/144648.gif)

gdje je:

Es – masena
koncentracija u suhim otpadnim plinovima u mg/m3

Ev – masena
koncentracija u vlažnim otpadnim plinovima u mg/m3

eH2O – sadržaj vlage u otpadnim
plinovima u vol %

*(b)
Preračun na normirano stanje (standardne uvjete):*

Ako su masene
koncentracije onečišćujućih tvari izmjerene za stanje otpadnih plinova u kanalu
različito od normiranog, preračun na normirano stanje obavlja se prema
jednadžbi:

 ![](dodatni/144649.gif)

gdje je:

EN – koncentracija za normirano
stanje u mg/m3

Esk – koncentracija za
stanje u kanalu u mg/m3

P – apsolutni tlak u kanalu u kPa,

T – apsolutna temperatura u kanalu u K

*(c)
Preračun na referentni volumni udio kisika:*

Preračun masenih
koncentracija na referentni volumni udio kisika u otpadnim plinovima obavlja
prema jednadžbi:

 ![](dodatni/144650.gif)

gdje je:

En – masena
koncentracija u mg/m3 za referentni volumni udio
kisika

Emj – masena
koncentracija mg/m3 za mjereni volumni udio kisika u
otpadnim plinovima

O2n – propisana vrijednost sadržaja
kisika u otpadnom plinu u vol %

Omj – izmjereni sadržaj
kisika otpadnom plinu vol %.

Članak 16.

(1) Kod automatskog pojedinačnog mjerenja polusatna
srednja vrijednost vrijedi ako je za njezin izračun pravilno izmjereno najmanje
50 % trenutnih vrijednosti unutar polusatnog vremenskog intervala. Kod malih
uređaja za loženje i ostalih izvora onečišćujućih tvari, kada nije moguće
ostvariti polusatni kontinuirani rad izvora, vrijeme usrednjavanja
može biti kraće od pola sata.

(2) Kod ručnog pojedinačnog mjerenja polusatna
srednja vrijednost je jednaka izmjerenoj srednjoj vrijednosti u vremenu
uzorkovanja otpadnih plinova koje može biti različito od pola sata. Vrijeme
uzorkovanja mora odgovarati propisanoj metodi mjerenja.

(3) Ako je za stacionarni izvor iz Uredbe o GVE,
za pojedinu onečišćujuću tvar, propisano vrijeme određivanja srednje
vrijednosti, tada se umjesto polusatne srednje vrijednosti izračunava i
iskazuje srednja vrijednost za propisano vrijeme određivanja.

Članak 17.

(1) Kod malih uređaja za loženje, koja koriste
kruto gorivo i gdje se loženje obavlja ručno, mjerenje emisija započinje pet
minuta nakon što je u ložište ubačena količina goriva koja osigurava potreb­no toplinsko opterećenje.

(2) Pojedinačno mjerenje iz stavka 1. ovog
članka temelji se na izračunu 15 minutne srednje vrijednosti. Utvrđene
emisijske veličine predstavljaju polusatne vrijednosti.

Članak 18.

Kod malih uređaja za loženje, koja koriste
tekuće gorivo, s mjerenjem emisija može se započeti već nakon dvije minute
pošto je postignuto potrebno toplinsko opterećenje.

Članak 19.

(1) Rezultati kontinuiranog mjerenja iskazuju se
kao polusatne i dnevne srednje vrijednosti.

(2) Za svaku onečiščujuću
tvar, koja je obuhvaćena mjerenjem, trenutne vrijednosti masenih
koncentracija preračunavaju se na jedinicu volumena suhih ili mokrih otpadnih
plinova pri standardnim uvjetima.

(3) Na temelju preračunatih trenutnih
vrijednosti masenih koncentracija izračunavaju se
polusatne srednje vrijednosti. Polusatne srednje vrijednosti preračunavaju se
na referentni volumni udio kisika u otpadnim plinovima.

(4) Polusatna srednja vrijednost vrijedi ako je
za njen izračun pravilno izmjereno najmanje 50% trenutnih vrijednosti unutar
polusatnog vremenskog intervala i ako su sve izmjerene trenutne vrijednosti
unutar efektivnog vremena rada stacionarnog izvora.

(5) Iz svih važećih polusatnih srednjih
vrijednosti za svaki dan se izračunava dnevna srednja vrijednost. Dnevna
srednja vrijednost vrijedi ako je za njen izračun na raspolaganju najmanje
dvanaest važećih polusatnih srednjih vrijednosti.

Članak 20.

(1) U slučaju kada postoji osnovana sumnja u
vjerodostojnost rezultata i/ili mjerenja korisnik i/ili vlasnik stacionarnog
izvora mora osigurati provedbu posebne provjere ispravnosti mjernog
instrumenta. Provjeru ispravnosti provodi pravna osoba ovlaštena za ocjenu
sukladnosti.

(2) O provedenoj provjeri ispravnosti mjernog
sustava sastavlja se izvještaj koji je korisnik i/ili vlasnik stacionarnog
izvora dužan čuvati pet godina.

Članak 21.

Način provjere kakvoće mjerenja i podataka,
način obrade i prikaza rezultata te ocjena njihove pouzdanosti i
vjerodostojnosti, provodi se prema zahtjevu norme HRN EN ISO/IEC 17025.

Članak 22.

(1) O svakom obavljenom pojedinačnom mjerenju
izrađuje se izvještaj koji mora sadržavati:

– podatke o pravnoj osobi koja je obavila
mjerenje,

– podatke o pravnoj osobi vlasniku i/ili
korisniku izvora onečišćavanja zraka i njegovoj djelatnosti,

– podatke o glavnim tehničkim značajkama izvora
onečišćenja, o namjeni i vrsti mjerenja, te o emisijskim veličinama koje se
mjere,

– podatke o mjernim mjestima, mjestu uzimanja
uzoraka i mjerenja s prikazom na procesnoj shemi postrojenja,

– podatke o primijenjenim propisima, mjernim
postupcima i mjernim instrumentima,

– podatke o provedbi pojedinačnih mjerenja,
značajkama rada pogona i posebnostima rada, radnim uvjetima (vrsti i količini
upotrijebljenoga goriva, opterećenju, stanju uređaja za pročišćavanje, itd.) i parametrima otpadnih plinova,

– rezultate svakog pojedinačnog mjerenja,

– usporedbu izmjerenih emisijskih veličina s
graničnim vrijednostima,

– ime i potpis odgovorne osobe za mjerenje i
izradu izvještaja.

(2) Uz izvještaj iz stavka 1. ovog članka
prilaže se potvrda o provjeri ispravnosti rada mjernog uređaja ili mjernog
sustava kojim se provodi mjerenje i potvrda o provedenom umjeravanju.

Članak 23.

O rezultatima kontinuiranih mjerenja vode se
dnevni, mjesečni i godišnji izvještaji.

Članak 24.

(1) Dnevni izvještaj o provedenom kontinuiranom
mjerenju u obliku tablice treba sadržavati:

– podatke o pravnoj osobi, vlasniku i/ili
korisniku stacionarnog izvora,

– datum, oznaku ispusta stacionarnog izvora i naziv
postrojenja,

– polusatno lokalno vrijeme (od 0 do 24 h),

– pogonske parametre obuhvaćenih izvora
onečišćenja (stanje pogona, napomena o ulascima u rad i izlascima iz rada,
opterećenje, vrsta i količina goriva),

– izmjerene polusatne srednje vrijednosti
(uključivo i vrijednosti izvan vremena efektivnog rada izvora) svih mjerenih
veličina (onečišćujuće tvari, volumni udio kisika u otpadnim plinovima i
temperatura otpadnih plinova), referentni sadržaj kisika, graničnu vrijednost
za sve mjerene tvari,

– dnevnu srednju vrijednost relevantnih radnih
uvjeta,

– važeću dnevnu srednju vrijednost mjerenih
veličina,

– dopuštenu graničnu vrijednost emisije za sve
mjerene onečišćujuće tvari.

(2) Mjesečni izvještaj o provedenom
kontinuiranom mjerenju u obliku tablice treba sadržavati:

– podatke o pravnoj osobi, vlasniku i/ili
korisniku stacionarnog izvora,

– kalendarski mjesec, oznaku ispusta
stacionarnog izvora i naziv postrojenja,

– ukupno mjesečno vrijeme rada pogona u satima i
vrijeme efektivnog rada,

– broj i postotak važećih polusatnih srednjih
vrijednosti koje su veće od 1,2 GVE za svaki dan i svaku onečišćujuću tvar
posebno,

– broj i postotak važećih polusatnih srednjih
vrijednosti koje su veće od 2 GVE za svaki dan i svaku onečišćujuću tvar
posebno,

– broj i postotak važećih dnevnih srednjih
vrijednosti koje prelaze GVE za svaku onečišćujuću tvar,

– raspoloživost mjernog instrumenta i ukupan
broj sati za vrijeme rada stacionarnog izvora kada mjerenje nije provedeno za
svaku mjerenu tvar posebno,

– najduže neprekidno razdoblje rada stacionarnog
izvora bez mjerenja za svaku tvar posebno.

(3) Godišnji izvještaj o provedenom
kontinuiranom mjerenju u obliku tablice treba sadržavati:

– podatke o pravnoj osobi, vlasniku i/ili
korisniku stacionarnog izvora,

– kalendarska godina, oznaka ispusta
stacionarnog izvora i naziv postrojenja,

– ukupno vrijeme rada pogona u satima i vrijeme
efektivnog rada, ukupni broj dana s prekoračenjem GVE, za svaku onečišćujuću
tvar posebno,

– podatke o danima s prekoračenjem GVE: datum,
broj i postotak važećih polusatnih srednjih vrijednosti koje su veće od 1,2 GVE
za svaku onečišćujuću tvar posebno, broj i postotak važećih polusatnih srednjih
vrijednosti koje su veće od 2 GVE za svaku onečišćujuću tvar posebno, broj i
postotak važećih dnevnih srednjih vrijednosti koje prelaze GVE za svaku
onečišćujuću tvar posebno,

– raspoloživost mjernog instrumenta i ukupan
broj sati za vrijeme rada stacionarnog izvora kada mjerenje nije obavljeno, za
svaku onečišćujuću tvar posebno,

– najduže neprekidno razdoblje rada stacionarnog
izvora bez mjerenja, za svaku onečišćujuću tvar posebno.

(4) Kod procesa termičke obrade otpada mjesečni
i godišnji izvještaj mora sadržavati broj i postotak polusatnih i dnevnih
srednjih vrijednosti koje su veće od GVE.

Članak 25.

Vlasnik i/ili korisnik stacionarnog izvora dužan
je dnevni i mjesečni izvještaj čuvati dvije godine, a izvještaj o provedenom
pojedinačnom mjerenju te godišnji izvještaj o kontinuiranom mjerenju pet
godina.

Članak 26.

Godišnji izvještaj o obavljenim pojedinačnim
mjerenjima i kontinuiranom mjerenju vlasnik i/ili korisnik stacionarnog izvora
mora dostaviti do 31. ožujka tekuće godine za proteklu kalendarsku godinu
Agenciji za zaštitu okoliša.

Članak 27.

(1) Informacijski sustav o praćenju emisija vodi
Agencija za zaštitu okoliša, a nadzire ga Ministarstvo zaštite okoliša,
prostornog uređenja i graditeljstva.

(2) Vlasnik i/ili korisnik mjernog sustava za
kontinuirano mjerenje emisija dužan je osigurati kontinuirani prijenos podataka
računalnom mrežom u informacijski sustav o praćenju emisija.

Članak 28.

Na temelju prikupljenih i obrađenih podataka iz
godišnjih izvještaja o mjerenju emisija onečišćujućih tvari u zrak iz
stacionarnih izvora te drugih raspoloživih podataka o emisijama, Agencija za
zaštitu okoliša izrađuje godišnji izvještaj o praćenju emisija na teritoriju
Republike Hrvatske i dostavlja ga Ministarstvu zaštite okoliša, prostornog
uređenja i graditeljstva do 31. srpnja tekuće godine za proteklu kalendarsku
godinu.

Članak 29.

Ministarstvo zaštite okoliša, prostornog
uređenja i graditeljstva i Agencija za zaštitu okoliša godišnji izvještaj o
praćenju emisija onečišćujućih tvari u zrak na teritoriju Republike Hrvatske
objavljuju na svojim web stranicama.

Prijelazne i završne odredbe

Članak 30.

Godišnji izvještaj iz članka 26. ovog Pravilnika
izrađuje se u 2006. godini prema raspoloživim podacima u 2005. godini.

Godišnji izvještaj o praćenju emisija
onečišćujućih tvari u zrak iz stacionarnih izvora na teritoriju Republike
Hrvatske iz članka 28. ovog Pravilnika izrađuje se u 2006. godini prema
podacima iz stavka 1. ovog članka.

Članak 31.

Odredba članka 3. ovog Pravilnika primjenjuje se
od 1. siječnja 2007. godine.

Članak 32.

Odredba članka 27. stavka 2. ovog Pravilnika
primjenjuje se od 1. siječnja 2007. godine.

Članak 33.

Prilog 1. s odgovarajućim sadržajem tiskan je uz
ovaj Pravilnik i njegov je sastavni dio.

Članak 34.

Ovaj Pravilnik stupa na snagu osmog dana od dana
objave u »Narodnim novinama«.

Klasa: 351-01/05-04/0033

Urbroj: 531-01-05-1

Zagreb, 27. prosinca 2005.

Ministrica

**Marina Matulović Dropulić, dipl. ing. arh**., v. r.

PRILOG 1.

POPIS NORMI ZA MJERENJE
EMISIJSKIH VELIČINA I PARAMETARA STANJA OTPADNIH PLINOVA

|  |  |
| --- | --- |
| Emisijske veličine i parametri | Norma(1) |
| Mjerenje brzine i obujamskog protoka plinova u odvodnom kanalu | HRN ISO 10780:1997 |
| Određivanje volumnog udjela kisika – referentna metoda: paramagnetizam | HRN EN 14789:2005 |
| Određivanje masene koncentracije krutih čestica – ručna gravimetrijska metoda | HRN ISO 9096:1997  HRN EN 13284-1:2001 |
| Određivanje masene koncentracije krutih čestica – automatsko praćenje masenih kon­centracija čestica | HRN ISO 10155:1997  HRN EN 13284-2:2004 |
| Dimni broj | DIN 51402-1 |
| Zacrnjenje otpadnih plinova | BS 2742 |
| Određivanje masene koncentracije sumporovog dioksida – vodikov peroksid/barijev perklorat/thorin metoda | HRN ISO 7934:1997 |
| Određivanje masene koncentracije sumporovog dioksida | HRN EN 14791:2005 |
| Određivanje masene koncentracije sumporovog dioksida – značajke rada automatskih mjernih metoda | HRN ISO 7935:1997 |
| Određivanje koncentracije plinova: |  |
| – uzorkovanje za automatsko određivanje | HRN ISO 10396:1997 |
| – usrednjavanje | HRN ISO 9169:1998 |
| Određivanje ukupne emisije As, Cd, Cr, Co, Cu, Mn, Ni, Pb, Sb, Tl i V | HRN EN 14385:2004 |
| Ručna metoda određivanja HCl – uzorkovanje plinova | HRN EN 1911-1:1998 |
| Ručna metoda određivanja HCl – apsorp­cija plinovitih spojeva | HRN EN 1911-2: 1998 |
| Ručna metoda određivanja HCl – analiza apsorpcijom i izračunavanje | HRN EN 1911-3:1998 |
| Određivanje masene koncentracije dušikovih oksida – značajke rada automatskih mjernih metoda | HRN ISO 10849:1996 |
| Određivanje masene koncentracije dušikovih oksida – referentna metoda: kemilumi­niscencija | HRN EN 14792:2005 |
| Određivanje masene koncentracije ukup­nog organskog ugljika u otpadnom plinu male koncentracije – referentna metoda: kontinuirana plamena ionizacija | HRN EN 12619:1999 |
| Određivanje masene koncentracije ukupnog organskog ugljika u otpadnom plinu kod procesa koji koriste otapala – referentna metoda: kontinuirana plamena ionizacija | HRN EN 13526:2001 |
| Određivanje masene koncentracije pojedinih plinovitih organskih spojeva – referentna metoda: aktivni ugljik i desorpcija otapalom | HRN EN 13649:2001 |
| Ručna metoda za određivanje koncentracije ukupne žive | HRN EN 13211:2001 |
| Određivanje masene koncentracije dioksina i furana: |  |
| – uzorkovanje | HRN EN 1948-1:1996 |
| – ekstrakcija | HRN EN 1948-2:1996 |
| – identifikacija i kvantifikacija | HRN EN 1948-3:1996 |
| Osiguranje kvalitete automatskih mjernih sustava | HRN EN 14181:2004 |

\_\_\_\_\_
(1) Za praćenje emisija onečišćujućih tvari u zrak iz stacionarnih
izvora za koje nisu standardizirane CEN norme mogu se koristiti nacionalne ili
ISO metode mjerenja. Mogu se koristiti i druge metode mjerenja ako se može
dokazati njihova ekvivalentnost.

Pravilnik, NN 1/2006-4