## Odluka Ustavnog suda Republike Hrvatske broj: U-III-1029/1999 od 21. lipnja 2000.

### NN 64/2000 (5.7.2000.), Odluka Ustavnog suda Republike Hrvatske broj: U-III-1029/1999 od 21. lipnja 2000.

**# USTAVNI SUD REPUBLIKE HRVATSKE

1432**

Ustavni sud Republike Hrvatske, u sastavu Smiljko Sokol,
predsjednik Suda te suci Velimir Belajec, Marijan Hranjski, Petar Klarić,
Jurica Malčić, Ivan Matija, Ivan Mrkonjić, Jasna Omejec, Emilija Rajić, Vice
Vukojević i Milan Vuković, odlučujući u postupku vođenom u povodu ustavne
tužbe Z. J. iz Z., na sjednici održanoj 21. lipnja 2000. godine, jednoglasno
je donio

**## ODLUKU**

I. Ustavna tužba se usvaja.

II. Ukida se odluka Državnog sudbenog vijeća o imenovanju
sudaca Trgovačkog suda u Z., broj: ID-20/1999 od 22. srpnja 1999. godine, a
odnosi se na neimenovanje podnositelja ustavne tužbe.

III. Predmet se vraća Državnom sudbenom vijeću na ponovni
postupak raspravljanja i glasovanja o kandidatu, podnositelju ustavne tužbe i o
njegovu imenovanju za suca Trgovačkog suda u Z., na temelju liste kandidata
ministra pravosuđa, klasa: 700-04/98-01/1048, ur. broj: 514-05-01-99-5 od 1.
srpnja 1999. godine i u okviru uvjeta propisanih oglasom Ministarstva pravosuđa
Republike Hrvatske.

Obrazloženje

1. Z. J. iz Z. podnio je ustavnu tužbu smatrajući da su
odlukom Državnog sudbenog vijeća (u daljnjem tekstu: DSV), broj: ID-20/1999 od
22. srpnja 1999. godine, koja se odnosi na imenovanje sudaca Trgovačkog suda u
Z., povrijeđeni članak 26., članak 44. i članak 54. Ustava Republike
Hrvatske. Istodobno, podnositelj navodi da je osporenom odlukom povrijeđena i
odredba članka 21. stavka 1. Zakona o pravima hrvatskih branitelja i članova
njihovih obitelji (»Narodne novine«, broj 108/96).

Navedene povrede podnositelj obrazlaže time što DSV,
prilikom odlučivanja o njegovoj kandidaturi za suca Trgovačkog suda u Z., nije
poštivao pozitivna mišljenja što ih je struka dala o njegovom dosadašnjem
radu, niti je u cijelosti sagledao stručne kvalifikacije podnositelja.
Primjerice, u odnosu prema odvjetnicima koji su imenovani, a koji imaju položen
pravosudni ispit, podnositelj ima položen jedan stručni ispit više
(javnobilježnički), u sklopu kojega je najvažniji dio bilo poznavanje Zakona
o trgovačkim društvima. Povredu odredbe članka 21. stavka 1. Zakona o pravima
hrvatskih branitelja i članova njihovih obitelji podnositelj obrazlaže time
što DSV nije uzeo u obzir činjenicu da je podnositelj hrvatski ratni vojni
invalid Domovinskog rata. Iz ustavne tužbe, kao i iz prijave na natječaj za
suca Trgovačkog suda u Z., razvidno je da se podnositelj ne poziva na svoj
invaliditet stečen u Domovinskom ratu zbog »privilegiranja HRVI i pozivanja na
zasluge«. Podnositelj, naime, tu odredbu Zakona smatra načinom »poništavanja
negativnih posljedica mobilizacija« zbog kojih je trpio njegov privatni
odvjetnički posao. Ističe da je njegova dužnost bila odazvati se mobilizaciji
i trpjeti njezine posljedice, kao i ranjavanje, ali smatra da ne bi trebala biti
njegova dužnost ni dužnost njegove obitelji trpjeti i posljedice koje su se
uslijed toga odrazile na njegov posao.

Zbog svih navedenih razloga, podnositelj smatra da su mu
povrijeđena ustavna prava iz članka 26. (jednakost svih pred državnim i inim
tijelima koja imaju javne ovlasti), članka 44. (pravo da pod jednakim uvjetima
sudjeluje u obavljanju javnih poslova i bude primljen u javne službe) i članka
54. (pravo da slobodno bira poziv i zaposlenje i da mu pod jednakim uvjetima
bude dostupno svako radno mjesto i dužnost) Ustava Republike Hrvatske.

2. Za potrebe ustavnosudskog postupka, zatražen je spis
predmeta DSV-a, broj: ID-20/1999 i izjašnjenje DSV-a o navodima tužbe
podnositelja.

U izjašnjenju o tužbi, broj: UT-4/00 od 26. travnja 2000.
godine, DSV ističe da je osporena odluka o odabiru kandidata za suca
Trgovačkog suda u Z. donesena sukladno odredbama članka 17. do 19. Poslovnika
Državnog sudbenog vijeća (»Narodne novine«, broj 85/94), članaka 17. i 18.
Zakona o Državnom sudbenom vijeću (»Narodne novine«, broj 58/93 i 49/99),
kao i članaka 46. do 55. Zakona o sudovima (»Narodne novine«, broj 3/94,
100/96 i 131/97). Nadalje, DSV ističe da su pisana mišljenja o kandidatima
predsjednika Visokog trgovačkog suda i predsjednice Trgovačkog suda u Z.
dostavljena članovima DSV-a, da se u provedenoj raspravi usmeno raspravljalo o
svakom prijavljenom kandidatu zasebno, a kako podnositelj nije dobio potreban
broj glasova, nije imenovan za suca Trgovačkog suda u Z.

Nadalje, u očitovanju o tužbi podnositelja, DSV navodi kako
ne smatra u slučaju podnositelja povrijeđenom odredbu članka 21. stavka 1.
Zakona o pravima hrvatskih branitelja i članova njihovih obitelji, iz razloga
što se odabir sudaca odvija u smislu strogih materijalnih i postupovnih propisa
i sa izabranim sucima ne sklapa se ugovor o radu. Dakle, DSV smatra da zbog
specifičnosti državne službe i tijela državne vlasti (sudovi), naznačena
zakonska odredba nije mjerodavna za primjenu u konkretnom slučaju.

Zbog navedenih razloga DSV predlaže ustavnu tužbu
podnositelja odbiti kao neosnovanu.

Ustavna tužba je osnovana.

3. Na temelju članka 125. alineja 3. Ustava, Ustavni sud
ovlašten je štititi ustavne slobode i prava čovjeka i građanina. Na temelju
članka 59. stavka 1. Ustavnog zakona o Ustavnom sudu Republike Hrvatske (»Narodne
novine«, broj 99/99 – u daljnjem tekstu: Ustavni zakon), svaka fizička i
pravna osoba može podnijeti Ustavnom sudu ustavnu tužbu ako smatra da joj je
odlukom sudbene ili upravne vlasti, kao i drugih tijela koja imaju javne
ovlasti, povrijeđeno jedno od njenih Ustavom utvrđenih sloboda i prava
čovjeka i građanina (ustavno pravo).

4. DSV je državno tijelo čije su ovlasti u djelokrugu
sudbene vlasti određene Ustavom i zakonom. Stoga su i odluke DSV-a o imenovanju
sudaca, a protiv koje nije propisana druga pravna zaštita, odluke tijela
državne vlasti o kojima ovaj Sud odlučuje u postupku zaštite ustavnih prava.
Iako odluke DSV-a pripadaju tzv. aktima vladanja, one su istodobno i pravno
vezani akti državnog tijela koje je u postupku imenovanja vezano postupovnim
pravilima, te kao i svi ostali akti vladanja bilo kojeg državnog tijela
podliježu ocjeni ustavnosti i zakonitosti sa stajališta ustavnosti i
zakonitosti postupka i načina donošenja.

Kroz ustroj posebnog državnog tijela u okviru sudbene
vlasti, sastavljenog od istaknutih pravnika, s ovlaštenjem da imenuje i
razrješava suce i državne odvjetnike, te da odlučuje o njihovoj disciplinskoj
odgovornosti (članak 121. stavak 1. Ustava, članak 12. Zakona o Državnom
sudbenom vijeću), naglašeno je načelo neovisnosti sudbene vlasti u okviru
trodiobe vlasti, kao i namjera ustavotvorca da istaknuti pravosudni djelatnici i
drugi pripadnici pravničke struke, kompetentno i neovisno o drugim državnim
tijelima, na temelju pravila struke, odlučuju o imenovanju i razrješenju
pravosudnih djelatnika.

5. Uvidom u spis DSV-a, u konkretnom je slučaju utvrđeno da
je podnositelj ustavne tužbe bio uvršten na listu ministra pravosuđa od 1.
srpnja 1999. godine, kao kandidat koji ispunjava uvjete za imenovanje suca
Trgovačkog suda u Z.

Spisu predmeta priležu mišljenja predsjednika Visokog
trgovačkog suda i predsjednice Trgovačkog suda u Z., dana povodom prijave
podnositelja na objavljen oglas za imenovanje sudaca Trgovačkog suda u Z. Oba
dostavljena mišljenja pozitivna su za podnositelja. Predsjednik Visokog
trgovačkog suda naglašava kako je »riječ o iskusnom pravniku koji se u svom
javnobilježničkom radu bavio i trgovačkim pravom«, pa bi podnositelja
»valjalo imenovati za suca« naznačenog suda (toč. 41. mišljenja priloženog
uz listu kandidata koji ispunjavaju uvjete za suce Trgovačkog suda u Z.
ministra pravosuđa Republike Hrvatske, klasa: 700-04/98-01/1048, ur. broj:
514-05-01-99-5 od 1. srpnja 1999. godine, str. 4.). U mišljenju predsjednice
Trgovačkog suda u Z., broj: 8-Su-1189/1998 od 8. lipnja 1999. godine, navodi se
da je radno iskustvo podnositelja »dragocjeno za postupke u registarskim
stvarima, statusne parnice, kao i stečajeve. Kao odvjetnik, a od 1996. godine
kao javni bilježnik, bio je neposredno uključen u sve gospodarske promjene,
usklađivanje subjekata sa ZTD (Zakonom o trgovačkim društvima) i drugim
propisima«. Predsjednica Trgovačkog suda u svom mišljenju naglašava da je
osobno kontaktirala s kandidatom kod provođenja sanacije »V. č.« d.d. iz K.,
te da se uvjerila »u solidno poznavanje propisa ovog kandidata i u izuzetnu
kvalitetu javnobilježničkih akata i isprava koje je sačinio u ovom i drugim
postupcima. Kandidat bi nakon imenovanja popunio slobodna sudačka mjesta u
sudskom registru i u statusnim parnicama«, te stoga »kandidata Z. J. treba
imenovati za suca ovoga suda«.

Nadalje, iz Zapisnika sa 72. sjednice DSV-a od 22. srpnja
1999. godine, razvidno je da su usmenoj raspravi o podnositelju, kao kandidatu
za suca naznačenog suda, bili prisutni predsjednica Trgovačkog suda u Z., kao
i predsjednik Visokog trgovačkog suda Republike Hrvatske. Prilikom rasprave o
podnositelju, predsjednica Trgovačkog suda u Z. ostala je kod datog pozitivnog
mišljenja. Predsjednik Visokog trgovačkog suda Republike Hrvatske također je
podržao kandidaturu podnositelja, ostao kod datog pisanog mišljenja i
napomenuo da smatra kako bi podnositelj uspješno obavljao dužnost suca
Trgovačkog suda u Z.

Iz istog je zapisnika o vijećanju i glasovanju DSV-a
razvidno da je jedino predsjednik DSV-a, prethodno utvrdivši da je podnositelj
dobro poznat Vijeću (misli se na DSV), na kraju rasprave dodao da osobno
prednost daje stručno kvalitetnijim kandidatima od podnositelja, te da se, osim
toga, kandidat opredijelio za javno bilježništvo u kojem radi samo 2 godine i
5 mjeseci. Izražavajući svoje stajalište, predsjednik DSV-a u raspravi nije
obrazložio koje to stručne kvalitete podnositelj ne posjeduje u odnosu prema
drugim kandidatima kojima je predsjednik DSV-a dao prednost u odabiru za suce
Trgovačkog suda u Z.

Na kraju rasprave o svim kandidatima, pristupilo se
glasovanju u kojem podnositelj ustavne tužbe nije dobio potreban broj glasova,
jer su za njegovo imenovanje glasovala četiri člana DSV-a (stranica 49.
zaposlenika).

6. U postupku odlučivanja o ustavnoj tužbi, Sud je utvrdio
mjerodavnom činjenicu da je odluka DSV-a o neimenovanju podnositelja za suca
Trgovačkog suda u Z. suprotna svim relevantnim mišljenjima iznesenima o
kandidatu, kao i razlozima navedenima u pisanim stručnim mišljenjima
predsjednika Visokog trgovačkog suda i predsjednice Trgovačkog suda u Z., u
kojima se obrazlažu razlozi zbog kojih bi se podnositelj trebao izabrati za
suca Trgovačkog suda u Z.

Navedena mišljenja, naime, zakonom su propisane podloge za
odlučivanje DSV-a u postupku imenovanja sudaca. U povodu većeg broja ustavnih
tužbi što su ih podnijeli neimenovani kandidati za suce, državne odvjetnike i
njihove zamjenike, Ustavni sud je u svojim odlukama i rješenjima, broj:
U-I-659/1994, U-I-146/1996, U-I-228/1996, U-I-508/1996, U-I-589/1996 od 15.
ožujka 2000. (»Narodne novine«, broj, 31/2000) zauzeo stajalište da je
»smisao postojanja DSV-a u tome da istaknuti pravosudni djelatnici i drugi
pripadnici pravničke struke, mjerodavno i neovisno o drugim državnim tijelima,
na temelju stručnih mjerila, odlučuju o imenovanju i razrješenju pravosudnih
djelatnika. Odlučivanje prema stručnim mjerilima i prema pravilima struke, u
postupku u kojem se osiguravaju stručnost, neovisnost i dostojnost za
obnašanje sudačke dužnosti, treba biti dio sadržaja rada DSV-a. To znači da
– postupajući bez takvih mjerila i pravila – Državno sudbeno vijeće
postupa protivno cilju i svrsi zbog kojih je osnovano. (Primjerice, u postupku
imenovanja sudaca pribavlja se mišljenje predsjednika suda o pojedinim
kandidatima, a zapisnici o radu DSV-a pokazuju da pisano mišljenje nije temelj
raspravljanja o njima, a također niti njihova stručnost, uspješnost u radu,
rezultati rada, posebne odluke kao što su objavljeni znanstveni i stručni
radovi i slično. Bez rasprave i navođenja ikakvog razloga za to, pozitivno
mišljenje o kandidatu biva zanemareno i kandidat biva neimenovan)« (toč.
19.3.).

Sud napominje da se nepoštivanje, odnosno zanemarivanje
pozitivnih stručnih mišljenja o kandidatima ne bi moglo smatrati dopuštenim u
slučaju kada ostali kandidati za suce takva mišljenja nemaju, a osobito u
slučaju kad su o ostalim kandidatima dostavljena negativna stručna mišljenja.
U tom smislu Sud napominje da je u postupku imenovanja sudaca Trgovačkog suda u
Z., u kojem je kao kandidat sudjelovao podnositelj ustavne tužbe, izabrano
nekoliko kandidata za koje su i predsjednik Visokog trgovačkog suda i
predsjednica Trgovačkog suda u Z. dali negativna stručna mišljenja, pri
kojima su ostali i na samoj usmenoj raspravi o kandidatima. Štoviše, među
izabranim sucima nalaze se i takvi kandidati o kojima su na usmenoj raspravi, uz
oba negativna stručna mišljenja, izrečena i negativna mišljenja o njihovim
radnim sposobnostima (primjerice, da kandidat »ne voli puno raditi«, »ne
pokazuje određene kvalitete«, i sl.).

7. Nadalje, Ustavni sud je u svojoj odluci, broj:
U-III-188/1995 od 29. ožujka 1995., zauzeo stajalište prema kojem odluka o
tome da se sudac ne imenjuje ne mora biti obrazložena, poglavito zato što se
odluke u natječajnom postupku (a takav je i postupak imenovanja sudaca), u
pravilu ne donose u pisanom obliku, pa niti ne mogu imati obrazloženje. Umjesto
toga sudionici natječaja imaju pravo uvida u natječajne spise, te na temelju
razloga koji proizlaze iz tih spisa mogu izjaviti odgovarajuće pravno sredstvo
(u ovom slučaju, ustavnu tužbu). Međutim, u skladu s prethodno izloženim
stavovima, to pretpostavlja da natječajni spisi sadrže jasne razloge na
temelju kojih je odluka donesena.

Sukladno svim prethodnim navodima, Ustavni sud je utvrdio da
u konkretnom slučaju nisu poštivana pozitivna mišljenja struke o
podnositelju, a iz natječajnih materijala nije razvidno kojim se stručnim ili
drugim razlozima ravnao DSV kod donošenja odluke kojom podnositelj nije
imenovan za suca Trgovačkog suda u Z. Podnositelju je na taj način
onemogućeno da bude upoznat s razlozima svoga neimenovanja, čime mu je
uskraćeno i pravo na djelotvornu pravnu zaštitu.

Svi navedeni razlozi samu odluku DSV-a o neimenovanju
podnositelja tužbe čine samovoljnom odnosno arbitrarnom, osobito obzirom na
činjenicu da je u istom natječajnom postupku za suce imenovano više kandidata
koji, jednako kao i predlagatelj, prethodno nisu bili suci, no nisu imali
pozitivna stručna mišljenja, (neki od njih ni pozitivna mišljenja o radnim
sposobnostima), a iz natječajnih materijala nije razvidno zbog kojih ih je
razloga DSV, unatoč tome, ipak imenovao za suce Trgovačkog suda u Z.

8. Podnositelj je u ustavnoj tužbi istaknuo i činjenicu da
DSV, odlučujući o njegovoj kandidaturi za suca, nije poštivao odredbu članka
21. stavka 1. Zakona o pravima hrvatskih branitelja i njihovih obitelji, to jest
da nije uzeo u obzir činjenicu da je podnositelj ratni vojni invalid
Domovinskog rata. Naznačenom zakonskom odredbom između ostalog je propisano da
su tijela državne vlasti, prilikom donošenja odluka o zapošljavanju,
obvezatna pod jednakim uvjetima u odabiru kandidata dati prednost hrvatskim
ratnim vojnim invalidima Domovinskog rata.

Uvidom u rješenje Ministarstva obrane, Uprave za obranu Z.
Č., klasa: 560-02/94-22, ur. broj: 512-58-94-3 od 26. siječnja 1994. godine,
Sud je utvrdio da je podnositelju utvrđen trajni stupanj invalidnosti zbog
prostrijelne rane zadobivene na bojištu (selo O., D.R., prosinac 1991. godine).

Budući da se imenovanje sudaca provodi prema materijalnim
postupovnim pravilima različitim od pravila kojima se uređuje zasnivanje
radnog odnosa temeljem ugovora o radu, propisana prednost pri zapošljavanju
hrvatskih ratnih vojnih invalida, u situaciji kada kandidati jednako ispunjavaju
uvjete natječaja, ne bi se mogla smatrati mjerodavnim mjerilom u postupku
izbora sudaca. U konkretnom slučaju, međutim, DSV ne bi postupio nedopušteno
da je u raspravi i tu činjenicu sagledao u kontekstu stručne naobrazbe i svih
stručnih mišljenja danih o kandidatu, zasebno i u odnosu na mišljenja dana o
drugim kandidatima, te cjelokupnog postupka imenovanja sudaca, jer je razvidno
da je podnositelj tužbe, neovisno o svom statusu hrvatskog ratnog vojnog
invalida, zadovoljio i mjerila koja pojedini kandidati koji su izabrani za suce
nisu zadovoljili (pozitivna stručna mišljenja predsjednika sudova, mišljenja
iznesena na raspravi o kandidatu), a kojima se u postupku izbora sudaca ne može
odreći mjerodavnost.

9. Slijedom navedenog, Sud smatra da su osporenom odlukom
podnositelju povrijeđena prava iz članka 26. (jednakost svih pred državnim i
inim tijelima koja imaju javne ovlasti), članka 44. (pravo građana da pod
jednakim uvjetima sudjeluju u obavljanju javnih poslova i budu primljeni u javne
službe) i članka 54. (pravo svakoga da slobodno bira poziv i zaposlenje i da
mu pod jednakim uvjetima bude dostupno svako radno mjesto i dužnost) Ustava
Republike Hrvatske.

10. Pozivom na odredbu članka 72. Ustavnog zakona, odlučeno
je kao u izreci.

> Broj: U-III-1029/1999
> Zagreb, 21. lipnja 2000.

USTAVNI SUD REPUBLIKE HRVATSKE

Predsjednik
**dr. sc. Smiljko Sokol,** v. r.

Odluka, NN 64/2000-1432