## Odluka Ustavnog suda Republike Hrvatske broj U-I-14/1987. od 24. lipnja 1992.

### NN 44/1992 (14.7.1992.), Odluka Ustavnog suda Republike Hrvatske broj U-I-14/1987. od 24. lipnja 1992.

# USTAVNI SUD REPUBLIKE HRVATŠKE

Ustavni sud Republike Hrvatske, na sjednici održanoj 24. lipnja 1992.
godine, donio je ovu,

## ODLUKU

1. Ukidaju se odredbe čl. 54. stavka; 2 3: 4. i 5. i članak 89. Zakona
o građevinskom zemljištu ("Narodne novine", pročišćeni tekst
broj 48/88. 16/90. 53/90).

2. Ova će se odluka objaviti u "Narodnim novinama."

Obrazloženje

Dr. Nijaz Fazlagić iz Sarajeva predložio je 19. siječnja 1987. godine
ocjenu ustavnosti odredbe čl. 47. (sada 54.) Zakona o građevinskom zemljištu
(dalje ZGZ), a tijekom postupka prijedlog su poduprli, odnosno proširili
(čl. 89. ZGZ) Jasenka Juroš iz Zagreba: Dubravko Buljan iz Zagreba: Nikola
i Jakov Planinić iz Čapljine i Ivan Dačnik iz Zagreba. U predmetu je donijeta
privremena mjera (U-I-14/87 od 9. VII. 1987), kojom je obustavljeno izvršenje
rješenja Općinskog sekretarijata za poslove uprave bivše Općine Kardeljevo;
sada Ploče (UP/I-02/3-550/85: od 9. VII. 1987), o napuštanju i predaji
posjeda k. đ. 2207 u k. o. Podaca, utemeljenom na odredbi čl 47: (54) ZGZ.
U tijeku postupka pribavljeni su odgovor, od Sabora i stručno mišljenje
Uprave za iimovinskopravne poslove Republičkog sekretarijata za pravosuđe
i upravu. te je 4. travnja 1989. održan konzultativni sastanak. Nakon provedenog
postupka Ustavni sud je ocijenio da su prtjedlozi osnovani te je odlučio
kao' u izreci. Ralozi su s)ijedeći. U izreci navedenim zakonskim odredbama
riječ je o (nekim) učincima tzv. bespravne gradnje na građevinskom zemljištu
u društvenom vlasništvu s posljedicomgubitka prava vlasništva izgrađenog
objekta bez prava na naknadu. Doduše ni u jednom od dva osporna članka
ZGZ ne govori se o gubitku prava vlasništva (objekta), odnosno o vlasniku
izgrađenog objekta, ali valja imati u vidu da i objekt izgrađen na građevinskom
zemljištu u društvenom vlasništvu, bez akta nadležnog organa kojim mu se
to zemljište daje na korištenje u svrhu izgradnje, ima svog (pretpostavljenog)
vlasnika. Kada ne bi bilo tako, graditelj, odnosno njegov pravni sljednik,
ne bi bio ovlašten na vlasničku tužbu protiv treće osobe koja mu je protupravno
oduzela objekt, ili ga neosnovano uznemirava, kao što ne bi imao niti pravo
na naknadu štete u slučaju oštećenja ili uništenja objekta. A graditelj
to ovlaštenje, odnosno pravo ima. Zaključiti je, dakle, da osporene zakonske
odredbe propisuju tzv. podruštvovljenje objekta, odnosno oduzimanje prava
vlasništva bez naknade. U pravnim sustavima koji ne poznaju društveno vlasništvo
riječ bi zapravo bila o institutu stjecanja prava vlasništva izgradnjom
zgrade na tuđem zemljištu. Taj pravni institut u našem je vlasničko-pravnom
sustavu ureden čl. 24-26. Zakona o osnovnim vlasničkopravnim odnosima (dalje
ZOVO), koji je u pravni sustav Republike Hrvatske preuzet člankom 1. Zakona
o preuzimanju ZOVO ("Narodne novine", broj 53/91). U sustavu
društvenog vlasništva taj institut nije bio na općenit način uređen, već
samo fragmentatrio u slučaju gradnje na građevinskom zemljištu u društvenom
vlasništvu. ZOVO (čl 24,26.), za razliku od odredaba čl. 54. i 89. ZGZ.
ne predviđani u jednom slučajuda bi bespravni graditelj (pretpostavljeni
vlasnik objekta) ostao bez ikakvog prava čak i kad je njegovo ponašanje
bilo nesavjesno, a vlasnik zemljišta se odmah usprotivio gradnji (čl. 25.
st:1. ZOVO), jer i u tom slučaju može sam porušiti objekt u gradu odnijeti,
a ako vlasnik zemljišta zahtijeva da mu pripadne pravo vlasništva izgrađenog
objekta, dužan je naknaditi graditelju vrijednost objekta u visini prosječne
gradevinske icijene objekta u mjestu u kojem se nalazi u vrijeme donašenja
sudske odluke (čl: 25. st. 4: ZOVO): Ustav Republlke Hrvatske, koji je
stupio na snagu 22. prosinca 1990: godine, ne pozna institut gubitka prava
vlasništva bez naknade, a izraženog slijedi da i bespravno sagrađeni objekt
ima svoga vlasnika. Zakonom je, doduše, u interesu Republike ograničiti
ili oduzeti vlasništvo. ali uz naknadu tržišne vrijednosti (djelomična
ili potpuna eksproprijacija), a poduzetnička se sloboda i vlasnička prava
mogu iznimno ograničiti zakonom radi interesa Republike, prirode. ljudskog
okoliša i zdravlja ljudi (čl 50). Ustav, dakle, samo kao iznimku predviđa
mogućnost da se zakonom vlasništvo ograniči i to samo za određene svrhe,
ali ne i to da se oduzme bez naknade. Nasuprot tome primjenom odredaba
ćl.54. i 89. ZGZ vlasništvo izrađenog objekta oduzima se bez naknade i
time se krši navedena odredba čl. 50: Ustava, ali i odredba čl. 48. st.1.
kojom se jamči pravo vlasništva, te odredba Članka 3. koja nepovredivost
vlasništva ističe kao jednu od najviših vrednota ustavnog poretka Republike
Hrvatske. Ustav, istina ne pozna društveno vlasništvo, ali ovdje nije težište
na zemljištu na kojem se gradi i koje je u društvenom vlasništvu (samom,
bespravnom gradnjom ne mijenja se vlasnički režim zemljišta), već na izgrađenom
objektu na kojem postoji pravo vjašništva. Konačno valja,reći da Sud nije
našao da bi odredba st.2:čl. 54: ZGZ, koja propisuje nadležnostupravnog
organa na odredi predaju neizgrađenog građevnskog zemljišta (čl.25,st 31
4. ZGZ) u posjed općini, bila protuustavna, pa stoga u tom dijelu i nije
prihvatio prijedlog, koji uostalom. u tom dijelu posebno i nije obrazložen.
Slijedom izloženog odlučeno je kao u izreci temeljem čl. 21. Ustavnog zakona
o Ustavnom sudu Republike Hrvatske ("Narodne novine", broj 13/91).

Broj : U-I-14/ 1987.

Zagreb, 24. lipnja 1992.

USTAVNI SUD REPUBLIKE HRVATSKE

Predsjednik

**Jadranko Crnić, v. r.**

---

[![](../../TipkaPočStr.GIF)](http://www.nn.hr/Narodne.htm)
[![](../../TSluzGl.GIF)](http://www.nn.hr/Glasilo/index.htm)
[![](../../TPretra.GIF)](http://www.nn.hr/search/iaquery.exe)
![](../../TElPosta.GIF)

Odluka, NN 44/1992-1125