## Odluka Ustavnog suda Republike Hrvatske broj: U-IIIA-29/2009 od 7. svibnja 2009.

### NN 62/2009 (29.5.2009.), Odluka Ustavnog suda Republike Hrvatske broj: U-IIIA-29/2009 od 7. svibnja 2009.

62 29.05.2009 Odluka Ustavnog suda Republike Hrvatske broj: U-IIIA-29/2009 od 7. svibnja 2009.

USTAVNI SUD REPUBLIKE HRVATSKE

1426

Ustavni sud Republike Hrvatske, u Drugom vijeću za odlučivanje o ustavnim tužbama, u sastavu sutkinja Snježana Bagić, predsjednica Vijeća, te suci Marko Babić, Slavica Banić, Mario Jelušić, Ivan Matija i Miroslav Šeparović, članovi Vijeća, odlučujući o ustavnoj tužbi koju je podnio I. R. iz S., kojeg zastupa D. B., odvjetnica u S., na sjednici održanoj 7. svibnja 2009. godine, jednoglasno je donio

ODLUKU

I. Ustavna tužba se usvaja.

II. Općinski sud u Splitu dužan je donijeti odluku u predmetu koji se vodi pred tim sudom pod poslovnim brojem: P-1759/07 u najkraćem mogućem roku, ali ne duljem od šest (6) mjeseci, računajući od prvog idućeg dana nakon objave ove odluke u »Narodnim novinama«.

III. Na temelju članka 63. stavka 3. Ustavnog zakona o Ustavnom sudu Republike Hrvatske (»Narodne novine« broj 99/99., 29/02. i 49/02. – pročišćeni tekst), podnositelju ustavne tužbe, I. R. iz S., određuje se primjerena naknada zbog povrede ustavnog prava iz članka 29. stavka 1. Ustava Republike Hrvatske, u iznosu od 24.200,00 kn.

IV. Naknada iz točke III. izreke ove odluke bit će isplaćena iz državnog proračuna u roku od tri (3) mjeseca od dana podnošenja zahtjeva podnositelja Ministarstvu financija Republike Hrvatske za njezinu isplatu.

V. Ova odluka objavit će se u »Narodnim novinama«.

Obrazloženje

1. Na temelju članka 63. Ustavnog zakona o Ustavnom sudu Republike Hrvatske (»Narodne novine« broj 99/99., 29/02. i 49/02. –
pročišćeni tekst; u daljnjem tekstu: Ustavni zakon), podnositelj je 7. siječnja 2009. podnio ustavnu tužbu radi duljine parničnog postupka, koji se vodio pred Općinskim sudom u Splitu pod poslovnim brojem: P-960/02 (raniji broj: P-1040/96), odnosno kasnije pred Županijskim sudom u Splitu pod poslovnim brojem: Gž-2372/05, smatrajući da mu je povrijeđeno ustavno pravo na donošenje sudske odluke u razumnom roku zajamčeno člankom 29. stavkom 1. Ustava Republike Hrvatske. U trenutku podnošenja ustavne tužbe spis se nalazio, povodom izjavljene revizije, pred Vrhovnim sudom Republike Hrvatske. U trenutku donošenja ove odluke postupak je u tijeku pred Općinskim sudom u Splitu u dijelu ukinute točke II. izreke presude broj: P-960/02 od 1. travnja 2005. Općinskog suda u Splitu i predmet se vodi sada pod brojem: P-1759/07.

ČINJENICE VAŽNE ZA USTAVNOSUDSKI POSTUPAK

2. Ustavni sud je u postupku pokrenutom ustavnom tužbom, primjenom članka 63. Ustavnog zakona, na temelju navoda ustavne tužbe i uvida u spis Općinskog suda u Splitu broj: P-1759/07 (raniji broj: P-960/02, P-1040/96), utvrdio sljedeće pravno relevantne činjenice za odlučivanje o povredi ustavnog prava podnositelja, zajamčenog člankom 29. stavkom 1. Ustava:

Parnični postupak pokrenut je 17. rujna 1996. godine pred Općinskim sudom u Splitu tužbom podnositelja protiv »M.-S.« d.d. radi utvrđenja nedopuštenosti otkaza i isplate. Zajedno s tužbom podnijet je i prijedlog za izdavanje privremene mjere.

U razdoblju do 5. studenoga 1997. sud je održao jedno (1) ročište za glavnu raspravu (11. lipnja 1997. godine).

U razdoblju nakon 5. studenoga 1997. u postupku su poduzete sljedeće radnje, relevantne za odlučivanje o pravima i obvezama podnositelja:

Dana 11. studenoga 1998., 14. siječnja 1999., 18. ožujka 1999., 22. travnja 1999., 31. siječnja 2000. godine održana su ročišta za glavnu raspravu.

Na ročištu 1. ožujka 2000. godine saslušan je podnositelj kao stranka u postupku (tužitelj u parničnom postupku) te je glavna rasprava zaključena.

Istog dana doneseni su presuda i rješenje broj: P-1040/96 kojom je sud utvrdio da je poslovni uvjetovani otkaz ugovora o radu nedopušten i nezakonit, te da radni odnos podnositelja nije prestao (...).

Podnositelj je dana 23. ožujka 2000. podnio prijedlog za donošenje dopunske presude.

Tuženik je protiv presude i rješenja suda broj: P-1040/96 od 1. ožujka 2000. podnio žalbu 27. ožujka 2000. godine.

Dana 1. lipnja 2000. preotvorena je glavna rasprava, a radi prijedloga podnositelja za donošenje dopunske presude.

Ročišta za glavnu raspravu održana su 14. srpnja 2000. i 7. rujna 2000. godine.

Dana 7. rujna 2000. zaključena je glavna rasprava i donijeta je dopunska presuda pod brojem: P-1040/96.

Županijski sud u Splitu je rješenjem broj: Gž-326/01 od 28. rujna 2001. godine uvažio žalbu tuženika i ukinuo presudu i rješenje Općinskog suda u Splitu broj: P-1040/96 od 1. ožujka 2000. godine.

Ročišta za glavnu raspravu održana su 24. listopada 2002. i 24. siječnja 2003. godine. Na ovom posljednjem saslušan je podnositelj kao stranka u postupku.

Ročišta za glavnu raspravu održana su dana 17. travnja 2003., 7. srpnja 2003. i 29. listopada 2003. na kojima je proveden dokaz saslušanjem više svjedoka.

Podneskom predanim na ročištu 29. listopada 2003. tuženik se očitovao na tijek rasprave i predložio dokaze.

Dana 30. siječnja 2004., 5. svibnja 2004., 6. rujna 2004., 24. studenoga 2004. održana su ročišta za glavnu raspravu. Na ovom posljednjem saslušana su dva svjedoka.

Podneskom od 30. siječnja 2004. podnositelj je uredio tužbeni zahtjev. Podneskom predanim na ročištu dana 6. rujna 2004. tuženik je dao odgovor na taj podnesak podnositelja.

Podneskom od 7. prosinca 2004. podnositelj je dostavio adrese svjedoka, a sve sukladno raspravnom rješenju suda.

Na ročištima za glavnu raspravu održanim 28. siječnja 2005. i 18. ožujka 2005. saslušani su svjedoci i glavna rasprava je zaključena.

Dana 1. travnja 2005. održano je ročište za objavu presude. Presudom i rješenjem broj: P-960/02 od 1. travnja 2005. utvrđeno je da je poslovno uvjetovani otkaz ugovora o radu sklopljenog 29. ožujka 1996. (...) nedopušten i nezakonit, te da radni odnos podnositelja nije prestao pa je dužan tuženik vratiti podnositelja na poslove montera centralnog grijanja IX grupe ili druge slične poslove (...). Pod točkom II. izreke presude naloženo je tuženiku naknaditi podnositelju izgubljene plaće (...) od 8. kolovoza 1996. do 1. travnja 2005.

Protiv odluke Općinskog suda u Splitu broj: P-960/02 od 1. travnja 2005. godine tuženik je izjavio žalbu dana 2. svibnja 2005. Podnositelj je dana 19. svibnja 2005. odgovorio na žalbu.

Županijski sud u Splitu presudom broj: Gž-2372/05 od 23. studenoga 2006. djelomično je odbio kao neosnovanu žalbu tuženika te je potvrdio presudu Općinskog suda u Splitu broj: P-960/02 od 1. travnja 2005. u dijelu pod točkom I. kojim je utvrđeno da je poslovno uvjetovani otkaz ugovora o radu nedopušten i nezakonit. Rješenjem istog broja Županijski sud u Splitu ukinuo je presudu prvog stupnja u točki II. izreke presude i točki III. izreke rješenja te u tom dijelu je vratio predmet na ponovno odlučivanje.

Dana 30. listopada 2007. održano je ročište za glavnu raspravu na kojem je podnositelj dostavio sudu i u spis podnesak. Sud je rješenjem naložio tuženiku da dostavi sudu podatke o plaći za podnositelja.

Tuženik je dana 6. studenoga 2007. izjavio reviziju protiv pravomoćne presude Županijskog suda u Splitu broj: Gž-2372/05.

Dana 27. studenoga 2007. podnositelj je podnio odgovor na reviziju tuženika.

Dana 23. siječnja 2008. održano je ročište za glavnu raspravu.

Vrhovni sud Republike Hrvatske dana 3. ožujka 2009. odbacio je reviziju tuženika kao nepravodobnu.

Ročište za glavnu raspravu zakazano je za dan 28. svibnja 2009. godine.

PRAVO VAŽNO ZA USTAVNOSUDSKI POSTUPAK

3. Mjerodavno pravo sadržano je u članku 29. stavku 1. Ustava Republike Hrvatske.

Ustavna tužba je osnovana.

4. Svoju odluku Ustavni sud obrazlaže sljedećim utvrđenjima:

4.1. DULJINA SUDSKOG POSTUPKA

Parnični postupak pokrenut je 17. rujna 1996. godine pred Općinskim sudom u Splitu, tužbom podnositelja.

Duljina postupka uzima se u obzir od 5. studenoga 1997. godine kad je Zakonom o potvrđivanju stupila na snagu, u odnosu na Republiku Hrvatsku, Konvencija za zaštitu ljudskih prava i temeljnih sloboda i Protokoli broj 1, 4, 6, 7 i 11 uz Konvenciju za zaštitu ljudskih prava i temeljnih sloboda (»Narodne novine – Međunarodni ugovori« broj 18/97., 6/99. – pročišćeni tekst i 8/99. – ispravak; u daljnjem tekstu: Konvencija). Protokol broj 12 na snazi je u odnosu na Republiku Hrvatsku od 1. travnja 2005. (Zakon o potvrđivanju Protokola broj 12 uz Konvenciju za zaštitu ljudskih prava i temeljnih sloboda, »Narodne novine – Međunarodni ugovori« broj 14/02. i Objava o stupanju na snagu Protokola broj 12 uz Konvenciju za zaštitu ljudskih prava i temeljnih sloboda, »Narodne novine – Međunarodni ugovori« broj 9/05.), a Protokol broj 13 od 1. srpnja 2003. (Zakon o potvrđivanju Protokola broj 13 uz Konvenciju za zaštitu ljudskih prava i temeljnih sloboda, o ukidanju smrtne kazne u svim okolnostima, »Narodne novine – Međunarodni ugovori« broj 14/02. i Objava o stupanju na snagu Protokola broj 13 uz Konvenciju za zaštitu ljudskih prava i temeljnih sloboda, »Narodne novine – Međunarodni ugovori« broj 13/03.).

U članku 6. stavku 1. Konvencije jamči se svakome pravo da radi utvrđivanja njegovih prava i obveza građanske naravi ili u slučaju podizanja optužnice za kazneno djelo protiv njega zakonom ustanovljeni neovisni i nepristrani sud u razumnom roku ispita njegov slučaj.

Ustavna tužba podnijeta je 7. siječnja 2009. godine a do tog dana postupak nije okončan (pravomoćan je samo u dijelu kojim je otkaz ugovora o radu utvrđen nedopuštenim i nezakonitim).

U trenutku podnošenja ustavne tužbe, predmet se po reviziji tuženika nalazio pred Vrhovnim sudom Republike Hrvatske.

Vrhovni sud Republike Hrvatske odlučio je o reviziji tuženika rješenjem, broj: Revr-102/08-2 od 3. ožujka 2009. godine, kojim je odbacio reviziju tuženika kao nepravodobnu.

Postupak, u odnosu na koji se traži zaštita prava na suđenje u razumnom roku još je u tijeku za dio radi isplate izgubljene plaće, pa Ustavni sud utvrđuje da do dana donošenja ove odluke postupak traje ukupno dvanaest (12) godina, sedam (7) mjeseci i dvadeset (20) dana, a od stupanja Konvencije na snagu do donošenja ove ustavnosudske odluke postupak je trajao jedanaest (11) godina, šest (6) mjeseci i dva (2) dana.

4.2. POSTUPANJE NADLEŽNOG SUDA

Do podnošenja ustavne tužbe donijete su dvije prvostupanjske i dopunska presuda suda prvog stupnja te dvije drugostupanjske odluke i rješenje Vrhovnog suda Republike Hrvatske kojim se revizija odbacuje.

U konkretnom slučaju, u pravno relevantnom razdoblju, postupak se najprije vodio pred Općinskim sudom u Splitu, koji je od radnji relevantnih za odlučivanje o pravima i obvezama podnositelja, održao više ročišta, zatim proveo je dokaz saslušanjem stranaka i svjedoka, te je zaključio glavnu raspravu i odlučio o tužbi i prijedlogu podnositelja. Općinski sud u Splitu donio je dvije odluke i jednu dopunsku presudu. Ustavni sud utvrđuje da je u postupku pred prvostupanjskim sudom period potpune neaktivnosti suda trajao od 17. rujna 1996. do 11. lipnja 1997., u ukupnom trajanju od gotovo devet (9) mjeseci.

U povodu dvije žalbe tuženika predmet je dostavljen u dva navrata Županijskom sudu u Splitu na odlučivanje. Isti je povodom druge žalbe tuženika istu djelomično odbio te potvrdio prvostupanjsku odluku, a djelomično uvažio i predmet vratio sudu prvog stupnja na ponovno odlučivanje gdje se predmet i sada nalazi.

4.3. PONAŠANJE PODNOSITELJA USTAVNE TUŽBE
(TUŽITELJA U PARNIČNOM POSTUPKU)

Podnositelj ustavne tužbe, kao tužitelj u parničnom postupku, nije doprinio duljini trajanja postupka. Podnositelj se uredno odazivao na pozive suda, prisustvovao ročištima i aktivno sudjelovao u postupku.

4.4. SLOŽENOST SUDSKOG PREDMETA

Iz dosadašnjeg tijeka postupka proizlazi da se u konkretnom slučaju radi o složenijem predmetu, međutim, navedena okolnost ne može biti opravdanje za trajanje postupka iz radnog odnosa u razdoblju više od dvanaest (12) godina.

4.5. ZNAČAJ POSTUPKA ZA PODNOSITELJA

U konkretnom slučaju postupak se vodi radi utvrđenja nedopuštenosti otkaza i isplate. Budući da se radi o predmetu od posebnog značaja za podnositelja, nadležni sud je trebao postupati posebno učinkovito. Tako je i Europski sud za ljudska prava u više svojih presuda utvrdio da se od sudova zahtijeva veća učinkovitost u postupcima koji imaju veći značaj za podnositelje, te da se u tom smislu posebna učinkovitost sudova traži u postupcima koji se vode u vezi s otkazima (v., primjerice, presude Europskog suda u predmetima Bucholz v. Germany od 6. svibnja 1981. godine, te Obermeier v. Austriaod 28. lipnja 1990. godine).

OCJENA USTAVNOG SUDA

5. Ustavni sud utvrđuje da se postupak u pravno relevantnom razdoblju vodio u trajanju više od dvanaest godina te je još uvijek u tijeku. Tijekom tog razdoblja donesene su dvije prvostupanjske, jedna dopunska presuda i dvije drugostupanjske meritorne odluke.

Ustavni sud ocjenjuje da je Općinski sud u Splitu postupao osobito neučinkovito kada u razdoblju od sedam mjeseci nije poduzeo niti jednu radnju u predmetu. Naime, tužba je podnesena 17. rujna 1996., a prvostupanjski sud je svoje prvo rješenje kojim je zakazao ročište za glavnu raspravu donio tek 25. travnja 1997. godine.

Ustavni sud utvrđuje da se postupak u pravno relevantnom razdoblju vodio preko jedanaest (11) godina odnosno ukupno preko dvanaest (12) godina i još se vodi, što ne udovoljava zahtjevu suđenja u razumnom roku. Slijedom navedenog, a imajući u vidu značaj postupka za podnositelja, te ukupnu duljinu postupka, zatim jedno iznimno dugo razdoblje potpune neaktivnosti prvostupanjskog suda (utvrđenja pod točkom 4.2. obrazloženja ove odluke), neučinkovito postupanje redovnih sudova kao i činjenicu da podnositelj svojim ponašanjem nije doprinio duljini postupka te posebno okolnost da je postupak još uvijek u tijeku, iako se radi o sporu koji je žurne naravi, Ustavni sud ocjenjuje da je povrijeđeno pravo podnositelja da neovisni i nepristrani sud u razumnom roku odluči o njezinim pravima i obvezama, koje je zajamčeno člankom 29. stavkom 1. Ustava.

Stoga je, u smislu odredbe članka 63. stavka 2. Ustavnog zakona, donijeta odluka kao pod točkom I. i II. izreke ove odluke.

6. Sukladno odredbi članka 63. stavka 3. Ustavnog zakona, odlučeno je kao u točkama III. i IV. izreke ove odluke.

Visinu naknade zbog povrede ustavnog prava na donošenje odluke u razumnom roku, Ustavni sud utvrđuje uzimajući u obzir okolnosti svakog pojedinog predmeta, uz istodobno uvažavanje ukupnih gospodarskih i socijalnih prilika u Republici Hrvatskoj. Određujući visinu primjerene naknade u konkretnom slučaju, Ustavni sud uzeo je obzir ukupno trajanje postupka, a osobito neaktivnost sudova od dana podnošenja tužbe do dana održavanja prvog ročišta za glavnu raspravu. Isto tako uzeo je u obzir i činjenicu da je postupak u dijelu okončan.

7. Odluka o objavi (točka V. izreke) temelji se na odredbama članka 29. Ustavnog zakona.

8. Predsjednik Općinskog suda u Splitu dužan je dostaviti Ustavnom sudu pisanu obavijest o datumima donošenja i otpreme odluke u roku od osam (8) dana od dana njene otpreme, a najkasnije osam (8) dana od isteka roka određenog u točki II. izreke ove odluke. Ovaj nalog temelji se na članku 31. stavcima 4. i 5. Ustavnog zakona.

Broj: U-IIIA-29/2009

Zagreb, 7. svibnja 2009.

USTAVNI SUD REPUBLIKE HRVATSKE

Predsjednica Vijeća
Snježana Bagić, v. r.

Odluka, NN 62/2009-1426