## Odluka Ustavnog suda Republike Hrvatske broj U-IIIA-4037/2003 od 7. srpnja 2004.

### NN 100/2004 (20.7.2004.), Odluka Ustavnog suda Republike Hrvatske broj U-IIIA-4037/2003 od 7. srpnja 2004.

# USTAVNI SUD REPUBLIKE HRVATSKE

if !supportEmptyParas endif

1934

Ustavni sud Republike Hrvatske, u Drugom vijeću
za odlučivanje o ustavnim tužbama, u sastavu sudac Jasna Omejec, predsjednik
Vijeća, te suci Marijan Hranjski, Mario Kos, Ivan Mrkonjić, Emilija Rajić i
Vice Vukojević, članovi Vijeća, odlučujući o ustavnoj tužbi I. T. iz S. K., na
sjednici održanoj 7. srpnja 2004. godine, jednoglasno je donio

## ODLUKU

I. Ustavna tužba se usvaja.

II. Na temelju članka 63. stavka 3. Ustavnog
zakona o Ustav­nom sudu Republike Hrvatske (»Narodne novine«, broj 49/02 –
pročišćeni tekst), podnositelju ustavne tužbe I. T. iz S. K., određuje se
primjerena naknada zbog povrede ustavnog prava iz članka 29. stavka 1. Ustava
Republike Hrvatske (»Narodne novine«, broj 41/01 – pročišćeni tekst) u iznosu
od 6.600,00 kuna.

III. Naknada iz točke
II. izreke ove odluke bit će isplaćena iz
državnog proračuna u roku od tri mjeseca od dana podnošenja zahtjeva
podnositelja Ministarstvu financija Republike Hrvatske za njezinu isplatu.

IV. Ova odluka objavit
će se u »Narodnim novinama«.

Obrazloženje

1. Podnositelj ustavne tužbe, temeljem članka
63. Ustavnog zakona o Ustavnom sudu Republike Hrvatske (»Narodne novine«, broj
49/02 – pročišćeni tekst, u daljnjem tekstu: Ustavni zakon), podnio je dana 11.
prosinca 2003. godine ustavnu tužbu radi duljine parničnog postupka koji se
vodi pred Općinskim sudom u Zagrebu, smatrajući da je povrijeđeno njegovo
ustavno pravo na suđenje u razumnom roku.

ČINJENICE VAŽNE ZA USTAVNOSUDSKI POSTUPAK

2. Ustavni sud je u postupku pokrenutom ustavnom
tužbom, primjenom članka 63. Ustavnog zakona, uvidom u spis Općin­skog suda u
Zagrebu, broj: Pr-5136/00 (ranije broj: Pn- 5651/92) utvrdio činjenice koje su
pravno relevantne za odlučivanje o pov­redi ustavnog prava podnositeljice,
zajamčenog člankom 29. stav­kom 1. Ustava Republike Hrvatske.

Dana 28. prosinca 1992.
godine podnositelj je Općinskom sudu u Zagrebu podnio tužbu protiv tuženika
Stanice za hitnu medicinsku pomoć i C. d.o.o. Z., radi naknade štete koju je
pretrpio uslijed povrede na radu.

U razdoblju do 5.
studenoga 1997. godine Općinski sud u Zagrebu održao je nekoliko ročišta te je
provedeno medicinsko vještačenje.

Na ročištu održanom 17.
svibnja 1999. godine glavna rasprava je počela iznova radi izmjene sudskog
vijeća.

Nakon toga ročišta su
održana 19. siječnja i 14. prosinca 2000. godine, 12. studenoga 2002. godine,
24. siječnja, 6. svibnja i 21. listopada 2003. godine, te 2. travnja 2004.
godine kada je glavna rasprava zaključena i donijeta presuda kojom je tužbeni
zahtjev djelomično usvojen i djelomično odbijen.

OČITOVANJE OPĆINSKOG SUDA U ZAGREBU

3. Na temelju članka 69. alineje 2. Ustavnog
zakona, Ustavni sud je zatražio od Općinskog suda u Zagrebu da se izjasni o
navodima ustavne tužbe.

U očitovanjima od 18. veljače i 29. travnja
2004. godine Općinski sud u Zagrebu navodi kronologiju postupanja u predmetu,
te ističe da u postupku nije bilo zastoja.

PRAVO VAŽNO ZA USTAVNOSUDSKI POSTUPAK

4. Odredbom članka 29. stavka 1. Ustava Republike
Hrvat­ske, propisano je:

Svatko ima pravo da zakonom ustanovljeni
neovisni i nepristrani sud (...) u razumnom roku odluči o njegovim pravima i
obvezama (...).

Odredbama članka 63. Ustavnog zakona propisano
je:

(1) Ustavni sud će pokrenuti postupak po
ustavnoj tužbi i prije no što je iscrpljen pravni put, u slučaju kad o pravima
i obvezama stranke (...) nije u razumnom roku odlučio sud (...).

(2) U odluci kojom usvaja ustavnu tužbu zbog
nedonošenja akta u razumnom roku iz stavka 1. ovoga članka, Ustavni sud će
nadležnom sudu odrediti rok za donošenje akta kojim će taj sud meritorno
odlučiti o pravima i obvezama (...) podnositelja. Rok za donošenje akta počinje
teći idućeg dana od dana objave odluke Ustavnog suda u »Narodnim novinama«.

(3) U odluci iz stavka 2. ovoga članka Ustavni
sud će odrediti primjerenu naknadu koja pripada podnositelju zbog povrede
njegova ustavnog prava koju je sud učinio kada o pravima i obvezama
podnositelja (...) nije odlučio u razumnom roku. Naknada se isplaćuje iz
državnog proračuna u roku od tri mjeseca od dana podnošenja zahtjeva stranke za
njezinu isplatu.

*Ustavna tužba je osnovana.*

5. Uvidom u spis Općinskog suda u Zagrebu broj:
Pr-5136/00, Ustavni sud je utvrdio da su se u ovom slučaju ostvarile
pretpostavke za postupanje temeljem odredbe članka 63. Ustavnog zakona.

Svoju odluku Ustavni sud obrazlaže sljedećim
utvrđenjima:

5.1.
DULJINA SUDSKOG POSTUPKA

Prvostupanjski parnični postupak započeo je 28.
prosinca 1992. godine, tužbom podnositelja protiv tuženika Stanice za hitnu
medicinsku pomoć i C. d.o.o. Z., radi naknade štete koju je pretrpio uslijed
povrede na radu.

Ustavna tužba podnesena je dana 11. prosinca
2003. godine, a do tog dana sudski postupak nije pravomoćno okončan, pa Ustavni
sud utvrđuje da do dana podnošenja ustavne tužbe postupak u ovom predmetu traje
ukupno deset (10) godina, jedanaest (11) mjeseci i trinaest (13) dana.

Zakon o potvrđivanju Konvencije za zaštitu
ljudskih prava i temeljnih sloboda i Protokola broj 1, 4, 6, 7 i 11 uz
Konvenciju za zaštitu ljudskih prava i temeljnih sloboda (»Narodne novine –
Međunarodni ugovori«, broj 18/97, 6/99 – pročišćeni tekst i 8/99-ispravak, u
daljnjem tekstu: Zakon o potvrđivanju Konvencije) stupio je na snagu dana 5.
studenoga 1997. godine.

Od dana stupanja na snagu Zakona o potvrđivanju
Konvencije, odredbe Konvencije za zaštitu ljudskih prava i temeljnih sloboda
Vijeća Europe (u daljnjem tekstu: Europska konvencija) čine, temeljem članka
140. Ustava Republike Hrvatske, dio unutarnjeg pravnog poretka Republike
Hrvatske. Dio unutarnjeg prav­nog poretka Republike Hrvatske od tog dana čini i
odredba članka 6. stavka 1. Europske konvencije pod nazivom »Pravo na pošteno
suđenje«, koja između ostalog propisuje:

Radi utvrđivanja svojih prava i obveza građanske
naravi (...) svatko ima pravo da zakonom ustanovljeni neovisni i nepristrani
sud (...) u razumnom roku ispita njegov slučaj.

Pravo na donošenje sudske odluke u razumnom roku
čini dio unutarnjeg pravnog poretka Republike Hrvatske od dana stupanja na
snagu Zakona o potvrđivanju Konvencije (5. studenoga 1997. godine). Pravo na
donošenje sudske odluke u razumnom roku je ustavno pravo u Republici Hrvatskoj
od 9. studenoga 2000. godine (dana proglašenja Promjena Ustava). Ispitivanje
razumnosti trajanja sudskih postupaka prije 5. studenoga 1997. godine, u
pravilu, ne bi moglo biti predmetom ustavnosudskih postupaka temeljenih na
članku 63. Ustavnog zakona, jer u dotadašnjem prav­nom poretku Republike
Hrvatske takvo pravo nije postojalo.

Ustavni sud je ocijenio
da se u ovom slučaju pravno relevantnim razdobljem, sa stajališta povrede prava
na donošenje sudske odluke u razumnom roku, smatra razdoblje od 5. studenoga
1997. godine (to jest od dana stupanja na snagu Zakona o potvrđivanju
Konvencije) do 11. prosinca 2003. godine (to jest do dana podnošenja ustavne
tužbe), što ukupno iznosi šest (6) godina, jedan (1) mjesec i šest (6) dana.

5.2.
POSTUPANJE NADLEŽNOG SUDA

Ustavni sud je utvrdio da u razmatranom, pravno
relevantnom razdoblju, u postupku pred prvostupanjskim sudom nije održano niti
jedno ročište od 5. studenoga 1997. do 17. svibnja 1999. godine, što iznosi
jednu (1) godinu, šest (6) mjeseci i dvanaest (12) dana, te zatim ponovno od
14. prosinca 2000. do 12. studenoga 2002. godine što iznosi jednu (1) godinu,
deset (10) mjeseci i dvadeset osam (28) dana.

5.3.
PONAŠANJE PODNOSITELJA USTAVNE TUŽBE

(TUŽITELJA
U SUDSKOM POSTUPKU)

Podnositelj ustavne tužbe, kao tužitelj u
sudskom postupku, prema utvrđenju Ustavnog suda, nije pridonio duljini trajanja
sud­skog postupka.

5.4.
SLOŽENOST SUDSKOG PREDMETA

Prema utvrđenju Ustavnog suda, radi se o donekle
činjenično složenom predmetu.

6. Ustavni sud utvrđuje da je postupak u
predmetu broj: Pr-5136/00, koji se vodi pred Općinskim sudom u Zagrebu trajao
preko deset godina. Imajući u vidu ukupnu duljinu postupka, dulja razdoblja
neaktivnosti suda, okolnost da se cijelo vrijeme postupak vodio pred sudom
prvog stupnja, kao i utvrđenje da je dugotrajnost postupka posljedica okolnosti
koje se mogu pripisati neučinkovitom postupanju nadležnog suda, Ustavni sud
utvrđuje da je povrijeđeno ustavno pravo podnositelja da zakonom usta­nov­ljeni
neovisni i nepristrani sud u razumnom roku odluči o njegovim pravima ili
obvezama, koje je zajamčeno člankom 29. stavkom 1. Ustava Republike Hrvatske.

POSEBNE OKOLNOSTI SLUČAJA

7. Općinski sud u Zagrebu izvijestio je Ustavni
sud da je u konkretnom predmetu donio presudu dana 2. travnja 2004. godine. Na
dan donošenja presude Općinskog suda u Zagrebu postupak pred Ustavnim sudom još
nije bio okončan.

Prema stajalištu Ustavnog suda Republike
Hrvatske izraženom u predmetu broj: U-IIIA-905/2003, odluka od 5. svib­nja
2004. godine (»Narodne novine«, broj 58/2004 od 7. svibnja 2004. godine) u
skladu je s načelom vladavine prava da u primjeni članka 63. Ustavnog zakona
Ustavni sud ispituje eventualnu povredu ustavnog prava na donošenje sudske
odluke u razumnom roku, nastalu u razmatranom pravno relevantnom razdoblju koje
prema čvrstoj i ustaljenoj ustavnosudskoj praksi završava danom podnošenja
ustavne tužbe, kao samostalnu povredu, neovisno o tome je li sudska odluka ipak
donesena prije no što je okončan sam ustavnosudski postupak.

8. U konkretnom slučaju, odluka nadležnog suda
nije donesena do podnošenja ustavne tužbe Ustavnom sudu, pa je pravno
relevantno razdoblje, za koje je Ustavni sud utvrdio povredu ustav­nog prava
podnositelja zajamčenog člankom 29. stavkom 1. Ustava, trajalo od 5. studenoga
1997. godine do dana podnošenja ustavne tužbe 11. prosinca 2003. godine.

Za navedeno razdoblje,
u kojem je povreda nastupila, podnositelju pripada pravo na primjerenu naknadu
u iznosu od 6.800,00 kuna. Pri utvrđivanju visine naknade, temeljem članka 63.
stavka 3. Ustavnog zakona, Ustavni sud uzeo je u obzir sve okolnosti slučaja,
imajući pritom u vidu i vrstu postupka o kojem se radi.

Uvažavajući činjenicu
da je sudska odluka u konkretnom predmetu donesena nakon prestanka trajanja
pravno relevantnog razdoblja u kojem je Ustavni sud ispitivao i utvrdio povredu
ustav­nog prava podnositelja zajamčenog člankom 29. stavkom 1. Ustava, ovlaštenje
Ustavnog suda da nadležnom redovnom sudu naloži donošenje sudske odluke u
određenom roku, utemeljeno na članku 63. stavku 2. Ustavnog zakona, u
konkretnom slučaju nije potrebno primijeniti.

9. Sukladno članku 63.
stavku 3. Ustavnog zakona, odlučeno je kao u točkama II. i III. izreke ove
odluke.

10. Odluka o objavi (točka IV. izreke) temelji
se na odredbi članka 29. Ustavnog zakona.

Broj: U-IIIA-4037/2003
Zagreb, 7. srpnja 2004.

USTAVNI
SUD REPUBLIKE HRVATSKE

Predsjednik
Vijeća
**dr. sc.** **Jasna Omejec,** v. r.

Odluka, NN 100/2004-1934