## Odluka Ustavnog suda Republike Hrvatske broj U- III-804/2005 od 9. lipnja 2005.

### NN 77/2005 (27.6.2005.), Odluka Ustavnog suda Republike Hrvatske broj U- III-804/2005 od 9. lipnja 2005.

# USTAVNI SUD REPUBLIKE HRVATSKE

**1523**

Ustavni sud Republike Hrvatske, u Drugom vijeću
za odlučivanje o ustavnim tužbama, u sastavu sudac Jasna Omejec,
predsjednik Vijeća, te suci Marijan Hranjski, Ivan
Matija, Ivan Mrkonjić, Smiljko
Sokol i Vice Vukojević,
članovi Vijeća, u postupku pokrenutom ustavnom tužbom R. Š. iz R., koga zastupa
odvjetnica mr.sc. J. Z. iz
Z., na sjednici održanoj 9. lipnja 2005. godine, jednoglasno je donio

## ODLUKU

I. Ustavna tužba se odbija.

II. Ova odluka objavit će se u »Narodnim
novinama«.

```
Obrazloženje
```

```

```

1. Ustavna tužba
podnesena je protiv presude Upravnog suda Republike Hrvatske broj: Us-10474/2003/4 od 25. studenoga 2004. godine, kojom je
odbijena tužba podnositelja protiv rješenja Državnog zavoda za intelektualno
vlasništvo (u daljnjem tesktu: Zavod) klasa:
UP/I-381-05/00-010/0103, urbroj: 559-04/3-03-037 od
9. listopada 2003. godine.

Tim rješenjem odbijen je
prigovor podnositelja na prijave industrijskog obličja D20010103A podnositelja
A. G. iz M., kao neosnovan.

2. Podnositelj ustavne
tužbe smatra povrijeđenim ustavna prava propisana člancima 29. stavkom 1. i 49.
stavkom 2. i odredbu članka 68. Ustava.

Podnositelj, u bitnome,
ističe da je nositelj prava na industrijsko obličje »ukrasnih svijeća« s pravom
prvenstva od 21. srpnja 2000. godine, odnosno od 29. lipnja 2000. godine, s
važenjem do 21. srpnja 2010. godine, odnosno do 29. lipnja 2010. godine, koja
prava su mu priznata na temelju dva rješenja Zavoda klasa:
UP/I-381-05/00-010/0131 od 15. veljače 2002. i klasa: UP/I-381-05/00-010/0105
od 15. veljače 2002. godine. Ističe da je pobijano rješenje Zavoda, kao i
presuda Upravnog suda, nezakonito jer nije s dovoljno razloga odbijen njegov
prigovor protiv rješenja, kojim je odobreno A. G. da zaštiti industrijsko
obličje za nekoliko ukrasnih svijeća. Ističe da između tog industrijskog
obličja i njegovog industrijskog obličja ne postoje bitne razlike, već da se
zapravo radi o istim obličjima. Time smatra da je povrijeđen Zakon o
industrijskom obličju (»Narodne novine«, broj 78/99., u daljnjem tekstu: ZIO)
jer je pravno zaštićeno obličje ono koje je on već ranije zaštitio i stekao
pravo njegovog isključivog iskorištavanja. Ističe da sve novozaštićene
svijeće ostavljaju isti dojam na krajnjeg kupca te dolazi do namjernog
zbunjivanja kupaca na tržištu, što dovodi do nelojalne konkurencije.

Predlaže i odgodu
primjene osporenog rješenja Zavoda.

*Ustavna tužba nije osnovana.*

3. Prema odredbi članka
62. stavka 1. Ustavnog zakona o Ustavnom sudu Republike Hrvatske (»Narodne
novine«, broj 99/99., 29/02. i 49/02. – pročišćeni tekst, u daljnjem tekstu:
Ustavni zakon), svatko može podnijeti Ustavnom sudu ustavnu tužbu ako smatra da
mu je pojedinačnim aktom tijela državne vlasti, tijela jedinice lokalne i
područne (regionalne) samouprave ili pravne osobe s javnim ovlastima, kojim je
odlučeno o njegovim pravima i obvezama ili o sumnji ili optužbi zbog kažnjivog
djela, povrijeđeno ljudsko pravo ili temeljna sloboda zajamčena Ustavom,
odnosno Ustavom zajamčeno pravo na lokalnu i područnu (regionalnu) samoupravu
(u daljnjem tekstu: ustavno pravo).

Ustavni sud u postupku
pokrenutom ustavnom tužbom, u granicama zahtjeva istaknutog u ustavnoj tužbi,
utvrđuje je li u postupku odlučivanja o pravima i obvezama pojedinca došlo do
nedopuštenog posizanja u Ustavom zaštićena ljudska prava i temeljne slobode.
Pritom se Ustavni sud, u pravilu, ne upušta u pitanje jesu li upravna tijela i
sudovi pravilno i potpuno utvrdili činjenično stanje i ocijenili dokaze. Za
Ustavni sud relevantne su samo one činjenice od čijeg postojanja ovisi ocjena o
povredi ustavnog prava.

4. Iz stanja spisa
predmeta te iz obrazloženja osporene presude proizlazi da je Upravni sud pošao
od odredbi ZIO, prema kome je predmet zaštite prostorno ili plošno obličje
cijelog proizvoda ili njegovog dijela u mjeri u kojoj udovoljava uvjetima
novosti i osobitosti. Novost obličja, prema ZIO, znači da novo prijavljeno
obličje nije istovjetno s obličjem koje je bilo dostupno javnosti prije datuma
podnošenja prijave, a obličje će se smatrati osobitim ako se ukupni dojam, koji
ostavlja na korisnika proizvoda, bitno razlikuje od ukupnog dojma koji na tog
korisnika ostavlja bilo koje obličje ranije dostupno javnosti.

Prema ZIO, obličjem se
smatra pojavnost, vanjski izgled proizvoda ili dijela proizvoda, koja je
određena njegovim vidljivim obilježjima, a posebno oblikom, obrisom,
kompozicijom boja, šarama ili kombinacijama navedenih obilježja.

U provedenom postupku
Upravni sud utvrđuje da je podnositelj prigovarao da je obličje proizvoda
»svijeće« A. G. prikazano nerealnom fotografijom, koja prikriva stvarne ukrase
na boku svijeće i da je identično njegovom zaštićenom obličju »ukrasnih
svijeća«. Međutim, kako ni podnositelj kod svojih zaštićenih industrijskih
obličja nije prikazao svijeće na fotografijama iz više kutova promatranja, već
samo iz jednog te je, stoga, Zavod valjano zaključio da je prijavljeno obličje
A. G. različito i ostavlja potpuno drugačiji dojam od zaštićenog obličja
podnositelja. Isto tako, zaštita jednog obličja ne može se proširiti na sve
moguće forme, koje bi proizlazile iz određenog načina izrade proizvoda ili
stila u izradi.

5. Analizom navoda iz
ustavne tužbe, osporene odluke i pribavljenog spisa predmeta Zavoda, Ustavni
sud je utvrdio da podnositelju nisu povrijeđena navedena ustavna prava jer je
osporena presuda donijeta u skladu s odgovarajućim zakonskim odredbama postupovnog i materijalnopravnog
zakonodavstva Republike Hrvatske.

6. Iz ustavne tužbe
proizlazi da podnositelj smatra da su mu povrijeđena ustavna prava propisana
člankom 29. stavkom 1. Ustava, kojim se jamči pravo na pravično suđenje.

Tijekom ustavnosudskog postupka,
Ustavni sud je utvrdio da podnositelju nije povrijeđeno ustavno pravo propisano
člankom 29. stavkom 1. Ustava. Naime, u konkretnom slučaju, Upravni sud proveo
je kontrolu zakonitosti rješenja Zavoda, utvrdio da je isto zakonito te ga
potvrdio. Pri tome je postupao sukladno mjerodavnim zakonskim odredbama. U
provedenom postupku podnositelj je aktivno sudjelovao kao tužitelj, a sva postupovna jamstva uživao je i u upravnom postupku pred
nadležnim Zavodom.

Nadalje, sadržaj
ustavnog prava na pravično suđenje ograničen je na postupovna
jamstva pravičnog suđenja pa Ustavni sud, ocjenjujući navode ustavne tužbe sa
stajališta tog ustavnog prava, ispituje eventualno postojanje postupovnih povreda u postupcima pred sudovima te na
temelju toga, sagledavajući postupak kao jedinstvenu cjelinu, ocjenjuje je li
postupak bio vođen na način koji podnositelju osigurava pravično suđenje.

S obzirom na naprijed
navedeno, Ustavni sud je utvrdio da pravo na pravično suđenje u ovom slučaju
nije povrijeđeno.

7. Podnositelj tvrdi da
mu je povrijeđena i odredba članka 49. stavka 2. Ustava, koja propisuje:

»Država osigurava svim
poduzetnicima jednak pravni položaj na tržištu. Zabranjena je zlouporaba
monopolskog položaja određenog zakonom.«

Uzevši u obzir da je
upravni i upravnosudski postupak proveden na temelju
mjerodavnog materijalnog prava te da je podnositelj uživao sva postupovna jamstva u provedenom postupku, Ustavni sud
utvrđuje da navedena ustavna odredba nije povrijeđena.

8. Podnositelj smatra da
je povrijeđena i odredba članka 68. Ustava, koja propisuje:

»Jamči se sloboda
znanstvenog, kulturnog i umjetničkog stvaralaštva.

Država potiče i pomaže
razvitak znanosti, kulture i umjetnosti.

Država štiti znanstvena,
kulturna i umjetnička dobra kao duhovne narodne vrednote.

Jamči se zaštita
moralnih i materijalnih prava koja proistječu iz znanstvenoga, kulturnog,
umjetničkog, intelektualnog i drugog stvaralaštva.

Država potiče i pomaže
skrb o tjelesnoj kulturi i športu.«

Iz sadržaja članka 68.
Ustava, za ovaj ustavnosudski postupak mjerodavne su odredbe članka 68. stavaka
1., 3. i 4. Ustava. U svezi s povredom navedenih ustavnih odredbi, podnositelj
posebice smatra povrijeđenom odredbu članka 31. ZIO, koja nositelju
industrijskog obličja daje isključiva prava, uključujući i pravo da zahtijeva
da se trećemu ne pruži ista zaštita za sličan i/ili identičan oblik proizvoda,
a što će se dogoditi ako Zavod dovrši predmetni postupak iz osporenog rješenja.
Ističe da je svrha i smisao odredaba ZIO zaštita potrošača te sprječavanje
nelojalne utakmice posezanjem i iskorištavanjem tuđih, zaštićenih prava.
Osporene odluke upravo pogoduju zbunjivanju potrošača i nelojalnoj utakmici,
smatra podnositelj.

Analizom osporenog
rješenja i presude Upravnog suda te uzevši u obzir navedene navode podnositelja,
Ustavni sud utvrđuje da ustavne odredbe članka 68. stavaka 1., 3. i 4. Ustava
nisu povrijeđene u provedenom postupku.

Naime, podnositelj je
ostvario pravo zahtijevati da se trećemu ne pruži ista zaštita kakva je već
ranije njemu pružena u svezi zaštite industrijskog obličja. U provedenom
postupku utvrđeno je da treći ima pravo na pružanje istovjetne zaštite jer
njegovo industrijsko obličje ima sve elemente nove stvari, koja se može
zaštititi u postupku na temelju ZIO.

9. Kako je donesena
odluka povodom ustavne tužbe, prestale su postojati pretpostavke za donošenje
odluke povodom prijedloga podnositelja za odgodu primjene osporenog rješenja
Zavoda, sukladno članku 67. stavku 2. Ustavnog zakona.

10. Stoga je, na temelju
odredbi članaka 73. i 75. Ustavnog zakona, odlučeno kao u izreci. Odluka o
objavi temelji se na odredbi članka 29. Ustavnog zakona.

Broj: U-III-804/2005

Zagreb, 9. lipnja 2005.

USTAVNI SUD REPUBLIKE HRVATSKE

Predsjednik Vijeća

**dr****. sc. Jasna Omejec**,
v. r.

Odluka, NN 77/2005-1523