## Rješenje Ustavnog suda Republike Hrvatske broj: U-IIIA-1034/2003. od 16. siječnja 2004.

### NN 15/2004 (4.2.2004.), Rješenje Ustavnog suda Republike Hrvatske broj: U-IIIA-1034/2003. od 16. siječnja 2004.

# USTAVNI SUD REPUBLIKE HRVATSKE

467

Ustavni
sud Republike Hrvatske, u Vijeću za rješavanje postupovnih pretpostavki za odlučivanje
o ustavnim tužbama, u sastavu sudac Milan Vuković, predsjednik Vijeća, te suci
Ivan Matija i Nevenka Šernhorst, članovi Vijeća, rješavajući o ustavnoj tužbi
A.G.E.I. d.o.o. iz S. i A. Č. iz S., na sjednici održanoj dana 16. siječnja
2004. godine, jednoglasno je donio

## RJEŠENJE

I.
Ustavna tužba se odbacuje.

II. Ovo
rješenje objavit će se u »Narodnim novinama«.

```
Obrazlože­nje
```

1.
Ustavna tužba podnesena je na temelju odredbi članka 63. Ustavnog zakona o
Ustavnom sudu Republike Hrvatske (»Narod­ne novine«, broj 49/02 – pročišćeni
tekst, u daljnjem tekstu: Us­tav­ni zakon), kojom podnositelji ustavne tužbe
traže da im Ustav­ni sud dosudi naknadu štete u visini one koja je utvrđena
presudom VII IPž-3206/00 od 3. prosinca 2002. godine zajedno s kamatama i troškovima
te da im odredi primjerenu naknadu zbog nenadoknadive štete koju su pretrpjeli
zbog nepravilnog rada sudova.

2. Podnositelji u ustavnoj tužbi obrazlažu tijek
pojedinih postupaka koji su se odvijali pred nadležnim sudovima u Splitu, te da
je u međuvremenu Trgovački sud u Splitu donio presudu, broj: VII P-2046/96 od
22. studenoga 1999. godine koja je potvrđena presudom Visokoga trgovačkog suda
u Zagrebu, broj: VIII Pž-3206/00 od 3. prosinca 2002. godine. Prvostupanjskom
presudom, podnositelju A.G.E.I. d.o.o., dosuđena je naknada štete u iznosu od
2.062.445,15 kuna sa zakonskim zateznim kamatama koje teku od 22. studenoga
1999. godine. Kako je u međuvre­menu protiv tuženika otvoren stečaj,
podnositelji navode da nemaju izgleda naplatiti svoje potraživanje, a sve zbog
nepravilnog rada sudova, odnosno odugovlačenja svih postupaka. Stoga,
podnositelji traže od Ustavnog suda da im »sud dosudi naknadu štete u visini
one koja je utvrđena presudom«.

Podnositelji smatraju da su im povrijeđena ustavna
prava propisana člancima 14., 18., 19. i 48. Ustava.

*Ustavni sud nije nadležan za odlučivanje.*

3. Ustavni sud Republike Hrvatske, u okviru svoje
nadležnosti, utvrđene člankom 128. Ustava Republike Hrvatske, a razra­đene
odredbama Ustavnog zakona, između ostalog, pruža zaštitu ljudskih prava i temeljnih
sloboda zajamčenih Ustavom kroz ustavnosudski postupak pokrenut ustavnom tužbom.

Odredbe članka 62. stavaka 1. i 2. Ustavnog zakona
propisuju:

»(1) Svatko može podnijeti Ustavnom sudu ustavnu tužbu
ako smatra da mu je pojedinačnim aktom tijela državne vlasti, tijela jedinice
lokalne i područne (regionalne) samouprave ili prav­ne osobe s javnim
ovlastima, kojim je odlučeno o njegovim pravima i obvezama ili o sumnji ili
optužbi zbog kažnjivog djela, povrijeđeno ljudsko pravo ili temeljna sloboda
zajamčena Ustavom, odnosno Ustavom zajamčeno pravo na lokalnu i područnu
(regionalnu) samoupravu.

(2) Ako je zbog povrede ustavnih prava dopušten drugi
pravni put, ustavna tužba može se podnijeti tek nakon što je taj prav­ni put
iscrpljen.«

Sukladno tome, samo odluka kojom je nadležni sud
meritorno odlučio o biti stvari, odnosno o pravu ili obvezi ili o sumnji ili
optužbi zbog kažnjivog djela podnositelja, jest pojedinačni akt u smislu članka
62. stavka 1. Ustavnog zakona u povodu kojega je Ustavni sud Republike
Hrvatske, u postupku pokrenutom ustavnom tužbom, nadležan pružati zaštitu
ljudskih prava i temeljnih sloboda podnositelja, zajamčenih Ustavom.

4. Odredbom članka 63. stavka 1. Ustavnog zakona
propisano je da će Ustavni sud pokrenuti postupak po ustavnoj tužbi i prije no što
je iscrpljen pravni put u slučaju kad o pravima i obvezama stranke ili o sumnji
ili optužbi zbog kažnjivog djela nije u razumnom roku odlučio sud ili u slučaju
kad se osporenim pojedinačnim aktom grubo vrijeđaju ustavna prava, a potpuno je
razvidno da bi nepokretanjem ustavnosudskog postupka za podnositelja ustavne tužbe
mogle nastati teške i nepopravljive posljedice.

5. Tijekom ustavnosudskog postupka utvrđeno je da
podnositelji ustavnom tužbom ne osporavaju pojedinačni akt u smislu članka 62.
stavka 1. Ustavnog zakona, niti traže pokretanje ustav­nosudskog postupka
temeljem članka 63. stavka 1. Ustavnog zakona, već od Ustavnog suda traže da im
Ustavni sud dosudi naknadu štete u visini one koja je utvrđena presudom broj:
VIII Pž-3206/00 od 3. prosinca 2002. godine sa zakonskim zateznim kamatama i
troškovima.

6. Budući da Ustavni sud nije nadležan za odlučivanje
o zahtjevu sadržanom u ustavnoj tužbi, na temelju odredbe članka 72. Ustavnog
zakona, riješeno je kao u izreci.

7. Odluka o objavi rješenja (točka II. izreke)
temelji se na odredbi članka 29. Ustavnog zakona.

Broj: U-IIIA-1034/2003
Zagreb, 16. siječnja 2004.

USTAVNI SUD REPUBLIKE HRVATSKE

Predsjednik Vijeća **Milan Vuković,** v. r.

Rješenje, NN 15/2004-467