## Odluka Ustavnog suda Republike Hrvatke broj:U-IIIA-2948/2004 od 20. rujna 2005.

### NN 117/2005 (5.10.2005.), Odluka Ustavnog suda Republike Hrvatke broj:U-IIIA-2948/2004 od 20. rujna 2005.

# USTAVNI SUD REPUBLIKE HRVATSKE

**2161**

Ustavni sud Republike Hrvatske, u sastavu Petar Klarić, predsjednik Suda, te suci Marijan Hranjski, Mario Kos, Ivan Matija, Ivan Mrkonjić,
Jasna Omejec, Emilija Rajić,
Smiljko Sokol, Nevenka Šernhorst, Vice Vukojević i Milan Vuković,
odlučujući o ustavnoj tužbi E. M. iz R. S., kojeg zastupa B. M., odvjetnica u
Z., na sjednici održanoj dana 20. rujna 2005. godine, jednoglasno je donio

## ODLUKU

I. Ustavna tužba se usvaja.

II. Općinski sud u Zagrebu dužan je donijeti
odluku u predmetu koji se vodi pred tim sudom pod poslovnim brojem: P-5276/99 u
najkraćem mogućem roku, ali ne duljem od šest (6) mjeseci, računajući od prvog
idućeg dana nakon objave ove odluke u »Narodnim novinama«.

III. Na temelju članka 63. stavka 3. Ustavnog
zakona o Ustavnom sudu Republike Hrvatske (»Narodne novine«, broj 99/99.,
29/02. i 49/02. – pročišćeni tekst), podnositelju ustavne tužbe, E. M. iz R.
S., 2214 S. D., V. 67, određuje se primjerena naknada zbog povrede ustavnog
prava iz članka 29. stavka 1. Ustava Republike Hrvatske (»Narodne novine«, broj
41/01 – pročišćeni tekst) u iznosu od 9.750,00 kn.

IV. Naknade iz točke III. izreke ove odluke bit
će isplaćena iz državnog proračuna u roku od tri mjeseca od dana podnošenja
zahtjeva podnositelja Ministarstvu financija Republike Hrvatske za njezinu
isplatu.

V. Ova odluka objavit će se u »Narodnim
novinama«.

```
Obrazloženje
```

```

```

1. Temeljem članka 63. Ustavnog zakona o
Ustavnom sudu Republike Hrvatske (»Narodne novine«, broj 99/99., 29/02. i
49/02. – pročišćeni tekst, u daljnjem tekstu: Ustavni zakon), podnositelj je
podnio dana 4. kolovoza 2004. godine ustavnu tužbu radi duljine parničnog postupka.

ČINJENICE VAŽNE ZA
USTAVNOSUDSKI POSTUPAK

2. Ustavni sud je u postupku pokrenutom ustavnom
tužbom, primjenom članka 63. Ustavnog zakona, uvidom u spis Općinskog suda u
Zagrebu broj: P-5276/99, utvrdio činjenice koje su pravno relevantne za odlučivanje
o povredi ustavnog prava podnositelja, zajamčenog člankom 29. stavkom 1. Ustava
Republike Hrvatske.

Dana 12. travnja 1999. godine podnositelj je
podnio tužbu Općinskom sudu u Zagrebu protiv tuženika, Republike Hrvatske,
Ministarstva obrane, radi naknade štete.

Dana 26. ožujka 2001. godine tuženik je sudu
dostavio odgovor na tužbu.

Na ročištu održanom dana 17. travnja 2001.
godine raspravnim rješenjem podnositelju je dodijeljen rok od 60 dana radi
usklađenja tužbenog zahtjeva i davanja očitovanja na odgovor na tužbu, čemu je
udovoljio podneskom od 4. lipnja 2001. godine.

Dana 7. lipnja 2001. godine sud je rješenjem
utvrdio prekid postupka.

Protiv tog rješenja podnositelj je dana 21.
lipnja 2001. godine podnio žalbu.

Dana 27. lipnja 2001. godine tuženik je podnio
žalbu.

Spis je proslijeđen Županijskom sudu Zagrebu
dana 3. srpnja 2001. godine.

Rješenjem Županijskog suda u Zagrebu broj: Gž-7212/01 od 9. prosinca 2003. godine ukinuto je
prvostupanjsko rješenje i predmet vraćen sudu prvog stupnja na ponovni
postupak.

Podneskom od 26. ožujka 2004. godine podnositelj
je naveo pravnu osnovu tužbenog zahtjeva, pozivom na Zakon o odgovornosti
Republike Hrvatske za štetu uzrokovanu od pripadnika hrvatskih oružanih i
redarstvenih snaga tijekom Domovinskog rata. Ujedno je predložio provođenje
vještačenja po pirotehničkom vještaku.

Podnescima od 22. travnja 2004. i 19. studenoga
2004. godine tuženik je osporio navode podnositelja ističući prigovor apsolutne
nenadležnosti Općinskog suda u Zagrebu ukoliko se u konkretnom slučaju radi o
terorističkom aktu.

Dopisom od 13. siječnja 2005. godine sud je
pozvao tuženika radi dostave podataka od Glavnog stožera oružanih snaga.

PRAVO VAŽNO ZA
USTAVNOSUDSKI POSTUPAK

3. Mjerodavno pravo sadržano je u odredbi članka
29. stavka 1. Ustava Republike Hrvatske i odredbama članka 63. Ustavnog zakona.

3.1. Općinski sud u Zagrebu donio je rješenje o
prekidu postupka temeljem članka 1. Zakona o dopunama Zakona o obveznim
odnosima (»Narodne novine«, broj 112/99.), koji je propisivao:

*U Zakonu o
obveznim odnosima (»Narodne novine«, br. 53/91.,
73/91., 3/94. i 7/96.) iza članka 184. dodaju se članci 184a. i 184b. koji
glase:*

*»Odgovornost
Republike Hrvatske za štetu nastalu tijekom Domovinskog rata*

*Članak 184a.*

*(1)
Postupci koji se vode protiv Republike Hrvatske radi naknade štete koju su
uzrokovali pripadnici hrvatskih oružanih i redarstvenih snaga u vojnoj ili
redarstvenoj službi ili u svezi s obavljanjem vojne ili redarstvene službe
tijekom Domovinskog rata od 17. kolovoza 1990. do 30. lipnja 1996. prekidaju
se.*

*(2)
Postupci iz stavka 1. ovoga članka nastavit će se nakon donošenja posebnog
zakona kojim će se urediti odgovornost za štetu uzrokovanu od pripadnika
hrvatskih oružanih i redarstvenih snaga tijekom Domovinskog rata. (...)*

*3.2. Hrvatski
sabor, na sjednici održanoj dana 14. srpnja 2003. godine, donio je Zakon o
odgovornosti Republike Hrvatske za štetu urzokovanu
od pripadnika hrvatskih oružanih i redarstvenih snaga tijekom domovinskog rata
(»Narodne novine«, broj 117/03), koji je stupio na snagu 31. srpnja 2003.
godine.*

*Člankom 4.
stavkom 1. tog Zakona propisano je:*

*Postupci
protiv Republike Hrvatske radi naknade štete iz ovoga Zakona, prekinuti
stupanjem na snagu Zakona o dopunama Zakona o obveznim odnosima (»Narodne
novine«, br. 112/99.) nastavit će se stupanjem na
snagu ovoga Zakona.*

*Ustavna
tužba je osnovana.*

4. Povredu ustavnog prava na donošenje sudske
odluke u razumnom roku Ustavni sud razmatra u svjetlu osobitih okolnosti svakog
pojedinog slučaja.

Razmatranjem navoda ustavne tužbe i dostavljenog
očitovanja Općinskog suda u Zagrebu te uvida u presliku spisa Općinskog suda u
Zagrebu, Ustavni sud je utvrdio da su u konkretnom slučaju ispunjene
pretpostavke za postupanje u smislu odredaba članka 63. Ustavnog zakona.

Svoju odluku o osnovanosti ustavne tužbe Ustavni
sud obrazlaže sljedećim utvrđenjima:

4.1. DULJINA SUDSKOG
POSTUPKA

Podnositelj ustavne tužbe podnio je dana 12.
travnja 1999. godine tužbu Općinskom sudu u Zagrebu protiv tuženika, Republike Hrvatske,
Ministarstva obrane, radi naknade štete. Ustavna tužba podnijeta je dana 4.
kolovoza 2004. godine pa Ustavni sud utvrđuje da je od dana pokretanja
parničnog postupka do dana podnošenja ustavne tužbe proteklo ukupno pet (5)
godina, tri (3) mjeseca i dvadeset dva (22) dana.

4.2. POSTUPANJE
NADLEŽNOG SUDA

Prema članku 117. stavku 3. Ustava Republike
Hrvatske, sudovi sude na temelju Ustava i zakona.

Donoseći rješenje o prekidu postupka dana 7. lipnja
2001. godine, Općinski sud u Zagrebu postupio je u skladu sa zakonom, a njegovo
rješenje o prekidu postupka imalo je deklaratorno
značenje.

Tim Zakonom određeni prekid postupka, do
donošenja novog propisa, onemogućio je nadležni sud da tijekom prekida poduzima
radnje usmjerene na rješavanje podnesenog tužbenog zahtjeva te da odluči o tom
zahtjevu.

4.3. UTJECAJ ZAKONOM
ODREĐENOG PREKIDA POSTUPKA NA POVREDU USTAVNOG PRAVA

U ovoj pravnoj stvari Ustavni sud ocjenjuje
postoje li zbog zakonom određenog prekida postupka pretpostavke za postupanje
Suda u skladu s člankom 63. stavkom 1. Ustavnog zakona te je li zbog takvog
prekida postupka povrijeđeno člankom 29. stavkom 1. Ustava zajamčeno pravo
podnositelja da o njegovim pravima i obvezama u razumnom roku odluči neovisni i
nepristrani sud.

U svezi s pitanjem postojanja pretpostavke za
postupanje u skladu s člankom 63. stavkom 1. Ustavnog zakona u slučaju zakonom
određenog prekida postupka, Sud smatra da se tako određenim prekidom postupka
može povrijediti člankom 29. stavkom 1. Ustava zajamčeno pravo na suđenje u
razumnom roku. Naime, tijekom zakonom određenog prekida nadležni sud ne može
postupati pa ako je takav prekid neopravdano dugotrajan može doći do povrede
prava na suđenje u razumnom roku. Iako se u ovom slučaju neodlučivanje u
razumnom roku ne može pripisati sudu, već je posljedica intervencije
zakonodavca u započeti sudski postupak, takvom se intervencijom može
povrijediti pravo na suđenje u razumnom roku. Stoga, postoje odredbama članka
63. stavka 1. Ustavnog zakona utvrđene pretpostavke za postupanje po podnesenoj
ustavnoj tužbi i prije nego što je iscrpljen pravni put.

U svezi s pitanjem je li u ovom slučaju došlo do
povrede prava na suđenje u razumnom roku, Sud utvrđuje da je u uvjetima
podnošenja velikog broja tužbi protiv Republike Hrvatske za naknadu štete
prouzročene od strane pripadnika hrvatskih vojnih i redarstvenih snaga tijekom
Domovinskog rata, a kojima su potraživani relativno značajni iznosi naknada
šteta, postojalo opravdanje za dodatno zakonsko uređenje te odgovornosti pa i
za određivanje prekida započetih postupaka do donošenja novog propisa. Međutim,
tako određeni prekid postupka svojim trajanjem nije smio onemogućiti
ostvarivanje Ustavom zajamčenog prava na suđenje u razumnom roku. O navedenom
ograničenju vodio je računa i Hrvatski sabor kad je, na sjednici održanoj 22.
listopada 1999. godine, obvezao Vladu Republike Hrvatske da najkasnije u roku
od šest mjeseci podnese Saboru prijedlog zakona kojim će se urediti to pitanje.
Međutim, Vlada Republike Hrvatske je s ispunjenjem ove obveze zakasnila tri (3)
godine, jedan (1) mjesec i (20) dvadeset dana. Nakon proteka zakonom određenog
roka u kojemu je Vlada bila dužna Hrvatskom saboru podnijeti prijedlog novog
zakonskog uređenja i time omogućiti nastavak prekinutih postupaka, podnositelji
su bili u neizvjesnosti hoće li se i kada nastaviti prekinuti postupak.

Vodeći računa o svim ovim okolnostima te o
činjenici da je zakonom određen prekid sudskih postupaka radi naknade štete
prouzročene od strane pripadnika hrvatskih vojnih i redarstvenih snaga tijekom
Domovinskog rata trajao dvije (2) godine, osam (8) mjeseci i dvadeset pet (25)
dana te da je postupak, do podnošenja ustavne tužbe, ukupno trajao pet godina,
tri mjeseca i dvadesetdva dana, Ustavni sud utvrđuje
da je takvim zakonom određenim prekidom postupka, kao i ukupnom duljinom
postupka povrijeđeno člankom 29. stavkom 1. Ustava zajamčeno pravo podnositelja
da zakonom ustanovljeni neovisni i nepristrani sud u razumnom roku odluči o
njihovim pravima i obvezama. Takvim zakonom određenim prekidom postupka u ovom
je slučaju podnositeljima povrijeđeno i pravo na pristup sudu, koji je dio
prava na sud, također zajamčenog odredbom članka 29. stavka 1. Ustava o
temeljnom ljudskom pravu na pravično suđenje.

OCJENA USTAVNOG SUDA

5. Slijedom utvrđenja Suda, opisanih u točki 4.
obrazloženja ove odluke, posebice u svezi s postupanjem nadležnog suda te
utjecajem zakonom određenog prekida postupka na povredu ustavnog prava, Ustavni
sud ocjenjuje da je u konkretnom slučaju, povrijeđeno ustavno pravo
podnositelja zajamčeno člankom 29. stavkom 1. Ustava.

Iz tih razloga je, na temelju odredbi članka 63.
stavaka 1. i 2. Ustavnog zakona, donesena odluka kao pod točkama I. i II.
izreke ove odluke.

6. Pri utvrđivanju visine naknade temeljem
odredbe članka 63. stavka 3. Ustavnog zakona, Ustavni sud je uzeo u obzir sve
okolnosti slučaja.

7. Odluka o objavi (točka V. izreke) temelji se
na odredbama članka 29. stavka 1. Ustavnog zakona.

8. Predsjednik Općinskog suda u Zagrebu dužan je
dostaviti Ustavnom sudu pisanu obavijest o datumima donošenja i otpreme odluke
u roku od osam (8) dana od dana njene otpreme, a najkasnije osam (8) dana od
isteka roka određenog u točki II. izreke ove odluke. Ovaj nalog temelji se na
članku 31. stavcima 4. i 5. Ustavnog zakona.

Broj: U-IIIA-2948/2004

Zagreb, 20. rujna 2005.

USTAVNI SUD REPUBLIKE HRVATSKE

Predsjednik Suda

**dr****. sc. Petar Klarić**, v. r.

Odluka, NN 117/2005-2161