## Odluka Ustavnog suda Republike Hrvatske broj: U-III-768/2007 od 11. lipnja 2008.

### NN 74/2008 (27.6.2008.), Odluka Ustavnog suda Republike Hrvatske broj: U-III-768/2007 od 11. lipnja 2008.

# USTAVNI SUD REPUBLIKE HRVATSKE

**2481**

Ustavni sud Republike Hrvatske, u Prvom vijeću za odlučivanje o ustavnim
tužbama, u sastavu sudac Aldo Radolović, predsjednik Vijeća, te suci Marko
Babić, Mario Kos, Davor Krapac, Jasna Omejec, i Nevenka Šernhorst, članovi
Vijeća, u postupku koji je ustavnom tužbom pokrenuo B. P. iz K., kojeg zastupa
I. B., dipl. iur. iz Sindikata državnih i lokalnih službenika i namještenika
Republike Hrvatske iz Z., na sjednici održanoj 11. lipnja 2008. godine,
jednoglasno je donio

## ODLUKU

I. Ustavna tužba se usvaja.
II. Ukidaju se presude:
– Županijskog suda u Šibeniku, broj: Gž-1965/06 od 15. siječnja 2007. godine i
– Općinskog suda Kninu, broj: P-219/06 od 7. rujna 2006. godine.
III. Predmet se vraća na ponovni postupak Općinskom sudu u Kninu.
IV. Ova odluka objavit će se u »Narodnim novinama«.

```
Obrazloženje
```

1. Pravodobna i dopuštena ustavna tužba podnijeta je protiv presude Županijskog
suda u Šibeniku, broj: Gž-1965/06 od 15. siječnja 2007. godine, kojom je
odbijena podnositeljeva žalba podnesena protiv presude Općinskog suda u Kninu,
broj: P-219/06 od 7. rujna 2006. godine. Prvostupanjskom presudom odbijen je
tužbeni zahtjev podnositelja, kojim je od tuženika Hrvatskog zavoda za
poljoprivrednu savjetodavnu službu tražio isplatu iznosa od 19.733,64 kuna na
ime razlike naknade putnih troškova.
2. U ustavnoj tužbi podnositelj je istaknuo povredu ustavnih prava zajamčenih
člankom 14. stavkom 1., člankom 29. stavkom 1., člankom 43. stavkom 1. i člankom
48. Ustava. Smatra da mu je tuženik nezakonito isplaćivao naknadu za korištenje
osobnog automobila u službene svrhe u visini određenoj Odlukom o visini dnevnice
za službeno putovanje i visini naknade za korisnike koji se financiraju iz
državnog proračuna (»Narodne novine«, broj 83/94. i 55/04.) u iznosu od 1,20
kuna po prijeđenom kilometru. Smatra da ima pravo na primjenu članka 67.
Temeljnog kolektivnog ugovora za službenike i namještenike u javnim službama od
13. prosinca 2001. godine (»Narodne novine«, broj 3/02., u daljnjem tekstu: TKU),
prema kojem se nadoknađuju troškovi u visini 30% litre benzina (euro-super) po
prijeđenom kilometru.
Smatra da se TKU primjenjuje i na njega, te da sukladno članku 12. Zakona o radu
(»Narodne novine«, broj 38/95., 54/95., 65/95.,17/01., 82/01., 114/03., 30/04. i
137/04., u daljnjem tekstu: ZR) ima pravo na primjenu povoljnijeg prava.
Posebno upozorava na različitu praksu drugostupanjskih sudova, te predlaže da
Ustavni sud uskladi sudsku praksu u ovom pitanju.
Predlaže da Ustavni sud usvoji ustavnu tužbu i ukine osporenu drugostupanjsku
presudu.

*Ustavna tužba je osnovana.*
3. Ustavni sud, u postupku u povodu ustavne tužbe podnijete na temelju članka
62. stavka 1. Ustavnog zakona o Ustavnom sudu Republike Hrvatske (»Narodne
novine«, broj 99/99., 29/02. i 49/02. – pročišćeni tekst, u daljnjem tekstu:
Ustavni zakon), u granicama zahtjeva istaknutog u ustavnoj tužbi, utvrđuje je li
u postupku odlučivanja o pravima i obvezama podnositelja, povrijeđeno
podnositeljici ustavno pravo, pri čemu se, u pravilu, ne upušta u pitanje jesu
li sudovi pravilno i potpuno utvrdili činjenično stanje i ocijenili dokaze. Za
Ustavni sud relevantne su samo one činjenice od čijeg postojanja ovisi ocjena o
povredi ustavnog prava.
4. U postupku je utvrđeno da je podnositelj zaposlen kao stručni savjetnik u
Odsjeku Hrvatskog zavoda za poljoprivrednu savjetodavnu službu Šibensko-kninske
županije.
Prvostupanjski sud je utvrdio da je tuženik pravna osoba čiji je osnivač
Republika Hrvatska i koji se financira isključivo iz sredstava državnog
proračuna. Zakonom o izvršavanju državnog proračuna za 2002. godinu (»Narodne
novine«, broj 116/01.), Zakonom o izvršavanju državnog proračuna za 2003. godinu
(»Narodne novine«, broj 154/02.) i Zakonom o izvršavanju državnog proračuna za
2004. godinu (»Narodne novine«, broj 31/04.) propisano je da se sredstva za
ostala materijalna prava radnika isplaćuju korisnicima proračuna prema
kolektivnim ugovorima i sporazumima u visini i opsegu utvrđenima između Vlade
Republike Hrvatske i sindikata u dijelu za koji tim zakonima nije drugačije
određeno. Nadalje, Vlada Republike Hrvatske je ovlaštena donositi odluke o
visini dnevnice za službena putovanja u zemlji, o visini naknada za terenski
dodatak i za korištenje osobnog automobila u službene svrhe i to za sve one
kojima se ta naknada isplaćuje iz državnog proračuna. Vlada Republike Hrvatske
donijela je Odluku o visini dnevnice za službena putovanja i visini naknade za
korisnike koji se financiraju iz sredstava državnog proračuna (»Narodne novine«,
broj 55/04.) tek 23. travnja 2004. godine. Stoga se za utuženo razdoblje
primjenjuje ranija Odluka, prema kojoj je propisana naknada troškova od 1,20
kuna po prijeđenom kilometru, te je tužbeni zahtjev odbijen.
Takvu presudu drugostupanjski sud je potvrdio u cijelosti.
5. Ocjena je Ustavnog suda da se pravna stajališta navedena u osporenim
presudama ne zasnivaju na mjerodavnom materijalnom pravu i na ustavnopravno
prihvatljivom tumačenju tog prava. Naime, visina naknade troškova korištenja
privatnog automobila u službene svrhe u 2002., 2003. i 2004. godini propisana je
odredbom članka 67. Temeljnog kolektivnog ugovora, a prema njoj zaposleniku
kojemu je odobreno korištenje privatnog automobila u službene svrhe nadoknadit
će se troškovi u visini 30% cijene litre benzina (Euro super) po prijeđenom
kilometru.
Odredba točke III. Odluke iz 1994., kojom je određeno da se naknada za
korištenje privatnog automobila u službene svrhe plaća u iznosu po 1,20 kuna po
prijeđenom kilometru nije mjerodavna u ovom predmetu, jer je ta Odluka donesena
na temelju članka 23. Zakona o izvršavanju Državnog proračuna Republike Hrvatske
za 1994. godinu (»Narodne novine«, broj 28/94.). Taj Zakon je uređivao način
izvršavanja Državnog proračuna Republike Hrvatske za 1994. godinu. To znači da
je Odluka Vlade Republike Hrvatske iz 1994. bila u primjeni samo za 1994.
godinu, odnosno u godini na koju se odnosi zakon na temelju kojega je ta Odluka
donesena. Dakle, protekom tog roka ona ne proizvodi pravne učinke.
U 2002. i 2003. godini na temelju Zakona o izvršavanju državnog proračuna za te
godine nisu donesene odluke o visini dnevnice za službeno putovanje i visini
naknade za korisnike koji se financiraju iz sredstava državnog proračuna, tako
da se u tim godinama primjenjivao članak 67. Temeljnog kolektivnog ugovora.
U 2004. godini donesena je Odluka o visini dnevnice za službeno putovanje i
visini naknada za korisnike koji se financiraju iz sredstava Državnog proračuna
(»Narodne novine« broj 55/04.), koja u točki III. stavku 1. propisuje da je
naknada za korištenje privatnog, automobila u službene svrhe 30% cijene litre
benzina Euro super 95 po prijeđenom kilometru, dakle u istoj visini koju
određuje i Temeljni kolektivni ugovor.
Dakle, podnositelj ima pravo na naknadu za korištenje privatnog automobila u
službene svrhe u razdoblju od 2002. do 2004. sukladno članku 67. Temeljnog
kolektivnog ugovora, odnosno 30% cijene litre benzina Euro super 95 po
prijeđenom kilometru.
6. Stoga Ustavni sud utvrđuje da je drugostupanjski sud, polazeći od činjeničnog
stanja utvrđenog u provedenom postupku, obrazložio svoja stajališta vezana za
uvjete za isplatu naknade za prijevoz osobnim vozilom u službene svrhe, za koja
stajališta se može utvrditi da su posljedica proizvoljnog tumačenja i samovoljne
primjene mjerodavnog materijalnog prava (stajalište Ustavnog suda izraženo u
odluci, broj: U-III-1594/2007 od 8. svibnja 2008. godine).
Iz navedenih razloga Ustavni sud je utvrdio da je podnositelju u konkretnom
slučaju stajalištima sudova povrijeđeno ustavno pravo jednakosti svih pred
zakonom, zajamčeno člankom 14. stavkom 2. Ustava.
7. Prema članku 118. Ustava Republike Hrvatske Vrhovni sud Republike Hrvatske,
kao najviši sud, osigurava jedinstvenu primjenu zakona i ravnopravnost građana.
Ustavni sud napominje da je Vrhovni sud Republike Hrvatske u presudi, broj: Revr-752/07-2
od 21. studenoga 2007. godine, zauzeo isto pravno stajalište u svezi isplate
naknade za prijevoz osobnim vozilom u službene svrhe kod djelatnika Hrvatskog
zavoda za poljoprivrednu savjetodavnu službu. Time je ujednačio sudsku praksu
koja je do donošenja navedene odluke bila različita.
Stoga je u odnosu na predmetno pravno pitanje ispunjen zahtjev iz članka 118.
Ustava Republike Hrvatske.
8. Slijedom navedenog, na temelju članaka 73. i 75. Ustavnog zakona, odlučeno je
kao u izreci (točke I. do III.). Točka IV. izreke utemeljena je u članku 29.
Ustavnog zakona.

Broj: U-III-768/2007
Zagreb, 11. lipnja 2008.

USTAVNI SUD REPUBLIKE HRVATSKE
Predsjednik Vijeća
**dr. sc. Aldo Radolović**, v. r.

Odluka, NN 74/2008-2481
Opći uvjeti korištenjaZaštita privatnosti[Pristup podatcima](/data_access_hr.aspx)[ELI](/about_eli_hr.aspx)

©2026. g. Narodne novine d.d.

, izrada [Novena d.o.o.](http://novena.hr/)