## Zaključci o prihvaćanju Europske povelje o osnovnim socijnim pravima radnika

### NN 37/1991 (30.7.1991.), Zaključci o prihvaćanju Europske povelje o osnovnim socijnim pravima radnika

# SABOR REPUBLIKE HRVATSKE

Na temelju članka 8. i 133. Ustava Republike Hrvatske, te članka 6.
Ustavnog zakona za provedbu Ustava Republike Hrvatske

- potvrđujući svoju riješenost za izgradnju Republike Hrvatske kao socijalne
države

- smatrajući da su socijalna prava radnika dio stvarne demokracije i
preduvjet ukupnog ekonomskog i socijalnog razvoja

- u cilju zaštite i promicanja socijalnih prava kao dio ljudskih prava
i temeljnih sloboda, Sabor Republike Hrvatske na sjednicama Vijeća udruženog
rada, Vijeća općina i Društveno-političkog vijeća 26. lipnja 1991. godine
donio je sljedeće

## ZAKLJUČKE

### o prihvaćanju Europske povelje o osnovnim socijnim pravima radnika

1. Sabor Republike Hrvatske podržava europsku suradnju na zaštiti, promicenju,
kolektivnoj i individualnoj garanciji socijalnih prava radnika, te u tom
smislu prihvaća Povelju o osnovnim socijalnim pravima radnika.

2. Sabor Republike Hrvatske zadužuje Vladu Republike Hrvatske i nadležna
ministarstva da izrade cjelovit projekt socijalne države kao i tekst Hrvatske
socijalne povelje te je dostave Saboru na raspravljanje i usvajanje.

3. Sabor Republike Hrvatske polazeći od teksta Povelje i njenih intencija
zadužuje Vladu Republike Hrvatske i nadležna ministarstva da analiziraju
stanje u ovoj oblsti s aspekta europskih pravnih standarda i zahtjeva u
pogledu zaštite i promicanju socijalnih prava, te da podnesu zakonske prijedloge,
odgovarajuće propise i poduzmu druge mjere neophodne za njihovu dosljednu
zaštitu i ostvarivanje. Prava sadržana u Povelji pri tome mogu biti samo
polazna osnova za njihovu daljnju dogradnju.

4. Prijedlozi i mjere, kao i ukupna politika Sabora, Vlade i nadležnih
ministarstava u ovoj oblasti zasnivat će se na principima i zahtjevima
utvrđenim europskim aktima o socijalnim pravima radnika kao što su:

- osiguranje boljih uvjeta života i rada

- sloboda kretanja, zdravlje i sigurnost na radnom mjestu, socijalna
zaštita, obrazovanje i izobrazba

- sprečavanje bilo kakve diskriminacije kod zapošljavanja, gubitka radnog
mjesta ili nagrađivanje bez obzira na spol, rasu, nacionalnu pripadnost
ili uvjerenje

- poboljšavanje dijaloga izmedu države, poslodavca i radnika, kolektivno
pregovaranje i ugovaranje, stvaranje uvjeta za uvođenje tržišta radne snage

- informiranje, konzultiranje i učestvovanje radnika u donošenju odluka

- zaštite djece, žena, starijih osoba i invalida

5. Ovi zaključci, te Povelja o osnovnim socijalnim pravima radnika objavit
će se u "Narodnim novinama".

Klasa: 550-01/91-01/04

Zagreb, 26. lipnja 1991.

SABOR REPUBLIKE HRVATSKE

Predsjednik Vijeća udruženog rada

Ivan Matija, v. r.

Predsjednik Vijeća općina

Luka Beblć, dipl. ing., v. r.

Predsjednik Drušveno-političkog vijeća

Ivan Vekić, v. r.

Predsjednik Sabora

**dr. Žarko Domljan, v. r.**

---

## POVELJA ZAJEDNICE O OSNOVNIM SOCIJALNIM PRAVIMA RADNIKA

PRVI DIO

SLOBODA KRETANJA

1. Svaki radnik Europske zajednice ima pravo na slobodu kretanja na
teritoriju Zajednice, koje se može ograničiti iz razloga javnoga reda,
sigurnosti ili zdravlja.

2. Pravo na 5lobodu kretanja omogućava svakom radniku bavljenje bilo
kojim zanimanjem ili profesijom u Zajednici u skladu s principima jednakoga
položaja glede zapošljavanja, uvjeta rada i socijalne zaštite u zemlji
domačinu.

3. Pravo na slobodu kretanja takoder obuhvaća:

- usklađenost uvjeta za nastanjivanje u svim državama - članicama, posebice
onih uvjeta koji se tiću okupljanja obitelji;

- uklanjanje prepreka koje nastaju nepriznavanjem diploma ili odgovarajućih
certifikata o profesionalnoj osposobljenosti;

- poboljšanje životnih i radnih uvjeta radnika u pograničnim područjima.

ZAPOŠLJAVANJE I NAGRAĐIVANJE

4. Svaka osoba slobodna je da izabere zanimanje u skladu s propisima
koji važe za to zanimanje i da se njime bavi.

5. Svaki posao se pravedno nagrađuje.

U tom smislu, u skladu s aranžmanima primijenjenim u svakoj zemlji:

- radnicima se mora utvrdili pravedna plaća tj. plaća koja je dovoljna
de im omogući pristojan životni standard;

- radnici koji nemaju stalni posao s punim radnim vremenom imaju pravo
na pravedno određenu odgovarajuću plaću;

- plaće mogu biti zadržane, obustavljene ili prenesene samo u skladu
s nacionalnim zakonima, takve odredbe moraju sadržavati mjere koje omogućavaju
određenom radniku da i dalje koristi (uživa) neophodna sredstva za život
svoj i svoje obitelji.

6. Svakoj osobi moraju se osigurati besplatne usluge javnih službi za
zapošljavanje.

UNAPREĐIVANJE ŽIVOTNIH I RADNIH UVJETA

7. Ostvarivanje unutarnjeg tržišta mora voditi poboljšanju životnog
standarda radnika Europske zajednice. Ovaj proces mora biti rezultat približavanja
ovih uvjeta, a postignuti napredak će se očuvati posebice po pitanju organizacije
radnog vremena i drugih oblika zapošljavanja koji nisu stalno zaposleni,
kao što su ugovori na određeni rok, posao sa skračenim vremenom (part time
job), privremeni ili sezonski posao.

Poboljšanje mora pokriti, gdje je to potrebno, razvoj nekih aspekata
(regulative prilikom zapošljavanja) radnog zakonodavstva kao što su postupak
kolektivnog otpuštanja i postupak u slučaju stečaja (bankrota).

8. Svaki radnik Europske zajednice ima pravo na odmor tijekom tjedna
i na godišnje plaćene odmore, čije trajanje treba uskladiti s nacionalnim
praksama.

9. Uvjeti zapošljavanja svakoga radnika Europske zajednice određeni
su zakonom, kolektivnim ugovorom ili ugovorom o zapošljavanju u skladu
s aranžmanom primijenjenim u svakoj zemlji.

SOCIJALNA ZAŠTITA

U skladu s aranžmanom primijenjenim u svakoj zemlji:

10. Svaki radnik Europske zajednice ima pravo na odgovarajuću socijalnu
zaštitu i, bez obzira na svoj status i veličinu poduzeća u kojemu je zaposlen,
ima pravo na odgovarajući iznos pomoći iz socijalnog osiguranja.

Osobama koje nisu mogle pristupiti ili ponovno pristupiti tržištu radne
snage i nemaju sredstava za život mora se omogućiti da prime dovoljno sredstava
i socijalne pomoći za život u toj posebnoj situaciji.

SLOBODA UDRUŽIVANJA I KOLEKTIVNOG PREGOVARANJA

11. Poslodavci i radnici Europske zajednice imaju pravo na udruživanje
radi stvaranja profesionalnih organizacija ili sindikata po svom izboru,
radi obrane svojih ekonomskih i socijalnih interesa.

Svaki poslodavac i svaki radnik imaju pravo da se pridruže ili ne pridruže
takvoj organizaciji bez ikakvih posljedica po osobu ili posao kojim se
bave.

12. Poslodavci ili organizacije poslodavaca, s jedne strane, i organizacija
radnika s druge, imaju pravo na pregovore i zaključivanje kolektivnih ugovora
pod uvjetima određenim nacionalnim zakonodavstvom i praksom.

Dijalog između zainteresiranih strana proizvodnje na europskom nivou,
koji se mora razvijati, treba, ukoliko se partneri o tome slože, rezultirati
ugovornim odnosom, posebice na strukovnom (occupational) i sektorskom nivou.

13. Pravo na organiziranu kolektivnu akciju u slučaju sukoba interesa
uključuje pravo na štrajk, koji je predmet nacionalne regulative i kolektivnih
ugovora.

U svrhu lakšeg rješavanja sukoba u proizvodnji, treba unaprijediti donošenje
i poštivanje odgovarajućih postupaka za nagodbu, posredovanje i arbitražu
u skladu s nacionalnom praksom.

14. Unuternji pravni poredak, država - članica određuje pod kojim se
uvjetima i u kojoj mjeri prava iz članka 11 - 13. primjenjuju na oružane
snage, policiju i državnu službu.

STRUČNO OSPOSOBLJAVANJE

15. Svaki radnik Europske zajednice mora imati mogućnosti za stručno
osposobljavanje i za korist od toga tijekom svog radnoga vijeka.

Uvjetima kojima se odreduju mogućnosti stručnog osposobljavanja ne smiju
biti diskriminacijski na temelju nacionalnosti.

Nadležne javne službe,poduzeća ili partneri u proizvodnji, svaki u okviru
svoje nadležnosti treba da uspostave sistem stalne obuke i usavršavanja
ili omogućavaju pojedincu prekvalifikaciju, uzimanjem dopusta u svrhu osposobljavanja,
stručno usavršavanje ili sticanje novih znanja, posebice u smislu tehničkih
promjena.

JEDNAK POLOŽAJ ZA MUŠKARCE I ŽENE

16. Mora se osigurati jednak položaj muškaraca i žena. Moraju se stvoriti
jednake mogućnosti za muškarce i žene.

U tu svrhu treba pospješiti aktivnosti u cilju sigurne primjene principa
jednakosti muškaraca i žena glede prava na zapošljavanje, plaću, uvjete
rada, socijalnu zaštitu, obrazovanje, profesionalno osposobljavanje i napredovanje
u službi.

Također, treba poduzeti mjere da muškarci i žene usklade svoje poslovne
i porodične odnose.

INFORMIRANJE, KONZULTIRANJE I SUDJELOVANJE RADNIKA

17. Informiranje, konzultiranje i sudjelovanje radnika mora se razviti
na odgovarajući način, imajući u vidu postojeću praksu u raznim državama
članicama.

To se posebice mora provesti u kompanijama ili grupama kompanija koje
imaju poduzeća ili kompanije u dvije ili više država članica.

18. Takvo informiranje, konzultiranje i sudjelovanje mora biti ostvareno
na vrijeme. posebice u sljedećim slučajevima:

- kada se u poduzeću uvode tehnološke promjene, koje s aspekta radnih
uvjeta i organizacije rada imaju veliki utjecaj na radnu snagu;

- u vezi s restrukturiranjem poslovanja poduzeća ili u slučajevima integracije
(poduzeća) koja utječu na zaposlenost radnika;

- u slučajevima kolektivnog otpuštanja;

- kada su radnici u prekograničnim područjima pogođeni politikom zapošljavanja
poduzeća u kojima rade.

ZDRAVSTVENA ZAŠTITA I SIGURNOST NA RADU

19. Svakom se radniku moraju osigurati zadovoljavajući zdravstveni i
sigurnosni uvjeti u sredini u kojoj radi. Moraju se donijeti odgovarajuće
mjere kojima bi se ostvarilo dalje usklađivanje uvjeta u ovoj oblasti i
očuvao već ostvareni napredak.

Tim mjerama mora se posebice voditi računa o obučavanju, informiranju,
konzultiranju i usklađenom učešću radnika glede mogućih rizika i mjera
poduzetih radi njihovog uklanjanja ili smanjenja.

Provođenje mjera za uspostavljanje unutrašnjeg tržišta treba da doprinese
ovoj vrsti zaštite.

ZAŠTITA DJECE I OMLADINE

20. Ne umanjujući značaj pravila koja mogu biti još povoljnija za mlade
ljude, posebice ona koja im osiguravaju pripremu za posao stručnim osposobljavanjem,
i koja su predmet derogacija ograničenih na neke lakše poslove, minimum
godina za zapošljavanje ne može biti od minimuma godina kada se završava
škola, a u svakom slučaju ne može biti manji od 15 gndina.

21. Mladi ljudi koji rade na poslovima kojima se ostvaruje zarada moraju
dobiti pravednu plaću u skladu s nacionatnom praksom.

22. Moraju se poduzeti odgovarajuće mjere kojima će se prilagoditi radno
zakonodavstvo koje se tiče mladih radnika, njihovom specifičnom razvoju.
stručnom osposobljavanju i potrebama zapošljavanja. Trajanje rada za mlade
ispod 18 godina posebice se mora ograničiti - bez mogućnosti da se to ograničenje
prekorači pravom na prekovremeni rad - i rad noću zabraniti, osim za neke
posebne poslove predviđene nacionalnim zakonodavstvom i drugom regulativom.

23. Na kraju obveznog školovanja mladima se ljudima mora pružiti mogućnost
da dobiju početno stručno školovanje koje će trajati dovoljno da ih osposobi
da se prilagode zahtjevima svog radnog života, za mlade radnike to školovanje
treba da se obavlja tijekom radnog vremena.

STARE OSOBE

Prema aranžmanima koji se primjenjuju u svakoj zemlji:

24. Svaki radnik Europske zajednice mora, u vrijeme umirovljenja, raspolagati
sredstvima koja će mu omogućiti pristojan životni standard.

25. Svaka osoba koja je stekla godine za mirovinu, ali nema pravo na
mirovinu ili nema neke druge izvore prihoda, mora raspolagati odgovarajućim
sredstvima, medicinskom i socijalnom pomoći koja odgovara njenim potrebama.

INVALIDI

26. Svi invalidi, bez obzira na porijeklo i prirodu njihovog invaliditeta
moraju imati pravo na konkretne dodatne mjere kojima se poboljšava njihovo
uključivanje u društveni i profesionalni život.

Ovim mjerama posebice se mora voditi računa o mogućnostima primaoca
pomoći, njegovoj stručnoj osposobljenosti, općem stanju, mogućnostima da
mu se približi, njegovoj mobilnosti, uvjetima prijevoza i stanovanja.

DRUGI DIO

PRIMJENA POVELJE

27. U posebnoj je nadležnosti država - članica da u skladu s nacionalnom
praksom, a posebice u skladu sa zakonskim mjerama ili kolektivnim ugovorima,
garantiraju osnovna socijalna prava ove povelje i da primijene socijalne
mjere koje su od bitnog značaja za nesmetano djelovanje unutarnjeg tržišta
kao dio strategije ekonomske i socijalne kohezije.

28. Europski savjet poziva Komisiju da što prije dostavi moguće inicijative,
u skladu sa svojim ovlaštenjima predviđenim ugovorima u vezi s primjenom
pravnih instrumenata za efektivnu primjenu onih prava koja su u nadležnosti
Zajednice u trenutku kada unutarnje tržište bude ostvareno.

29. Komisija treba svake godine, u zadnja tri mjeseca godine podnijeti
izvještaj o primjeni Povelje u državama članicama i u Europskoj zajednici.

30. Izvještaj Komisije treba proslijediti Europskom savjetu, Europskom
parlamentu i Ekonomskom i socijalnom komitetu.

Ostalo, NN 37/1991-1036