## Odluka i Rješenje Ustavnog suda Republike Hrvatske broj: U-IIIA-2697/2003, od 23. prosinca 2004.

### NN 9/2005 (17.1.2005.), Odluka i Rješenje Ustavnog suda Republike Hrvatske broj: U-IIIA-2697/2003, od 23. prosinca 2004.

# USTAVNI SUD REPUBLIKE HRVATSKE

149

Ustavni
sud Republike Hrvatske, u Prvom vijeću za odluči­vanje o ustavnim tužbama, u
sastavu sudac Željko Potočnjak, predsjednik Vijeća, te suci Ivan Matija, Agata
Račan, Smiljko Sokol, Nevenka Šernhorst i Milan Vuković, članovi Vijeća,
odlučujući o ustavnoj tužbi M. V. i Ž. V., oboje iz Z., koje zastupa M. M. M.,
odvjetnica iz Z., na sjednici održanoj 23. prosinca 2004. godine, jednoglasno
je donio

## ODLUKU

I.
Ustavna tužba Ž. V. se usvaja.

II. Općinski sud u Zadru dužan je donijeti presudu u
predmetu koji se vodi pred tim sudom, pod brojem: P-1387/97, u najkraćemu
mogućem roku, ali ne duljem od šest mjeseci, računajući od prvoga idućeg dana
nakon dana objave ove odluke u »Narodnim novinama«.

III. Na temelju članka 63. stavka 3. Ustavnog zakona
o Ustav­nom sudu Republike Hrvatske (»Narodne novine«, broj 49/02 – pročišćeni
tekst), podnositelju ustavne tužbe Ž. V. iz Z., određuje se primjerena naknada
zbog povrede ustavnog prava iz članka 29. stavka 1. Ustava Republike Hrvatske (»Narodne
novine«, broj 41/01 – pročišćeni tekst) u iznosu od 4.500,00 kuna.

IV. Naknada iz točke III. izreke ove odluke bit će
isplaćena iz državnog proračuna u roku od tri mjeseca od dana podnošenja
zahtjeva podnositelja Ministarstvu financija Republike Hrvatske za njezinu
isplatu.

## i

## RJEŠENJE

Ustavna
tužba M. V. se odbacuje.

Ova
odluka i rješenje objavit će se u »Narodnim novinama«.

```

```

```
Obrazloženje
```

I.

1. Ustavna tužba, podnijeta 30. srpnja 2003. godine,
temelji se na odredbama članka 63. stavka 1. Ustavnog zakona o Ustavnom sudu
Republike Hrvatske (»Narodne novine«, broj 49/02 – pročišćeni tekst, u daljnjem
tekstu: Ustavni zakon).

Podnositelji navode da se kod Općinskog suda u Zadru
pod brojem: P-1387/97 vodi postupak radi predaje u posjed stana u Z., ili isplate
vrijednosti stana u iznosu od 60.000 DEM. Navode da još nije donesena presuda
suda prvog stupnja i da zbog toga trpe materijalnu štetu te da im je uskraćeno
ustavno pravo na brzo i pošteno suđenje.

ČINJENICE
VAŽNE ZA USTAVNOSUDSKI POSTUPAK

2.
Ustavni sud je u postupku pokrenutom ustavnom tužbom, primjenom članka 63.
Ustavnog zakona, na temelju očitovanja predsjednika Općinskog suda u Zadru,
broj: 10-Su-1115/04 od 21. lipnja 2004. godine, u predmetu tog suda broj:
P-1387/97, utvrdio sljedeće činjenice, koje su pravno relevantne za odlu­či­vanje
o povredi ustavnog prava podnositelja, zajamčenog član­kom 29. stavkom 1.
Ustava:

–
podnositelji su 9. listopada 1997. godine podnijeli tužbu protiv M. A. iz Z.,
radi predaje u posjed stana u Z., ili isplate vrijednosti stana u iznosu od
60.000 DEM, preračunato u kune;

– 4.
lipnja 1998. godine tužiteljica je podnijela požurnicu;

–
podneskom opunomoćenika tužitelja od 8. lipnja 1998. godine uređen je tužbeni
zahtjev na način da je umjesto M. A. kao tuženik označen M. R. iz Z., a tužbeni
zahtjev odnosi se na predaju stana u Z., slobodnog od osoba i stvari tužiteljima.
Istim podneskom traženo je donošenje rješenja o oslobađanju tužitelja od
podmirivanja sudskih pristojbi;

– 7.
srpnja 1998. godine održano je pripremno ročište na koje je pristupila
zamjenica opunomoćenice tužitelja, dok za tuže­nika nije pristupio nitko. Na
tom ročištu sud je riješio da podatke o prebivalištu tuženika traži službenim
putem od PU Zadarske, te je naloženo tužiteljici da dostavi ugovor o kupoprodaji
predmetnog stana sklopljen između prijašnjeg vlasnika i GP »J.«;

–
podneskom od 22. srpnja 1998. godine opunomoćenica tužitelja preinačila je i
uredila tužbu na način da je kao tuženike označila M. A., M. R., GP »J.«, I. I.
i S. K.;

–
podneskom od 27. srpnja 1998. godine PU Zadarska obavijestila je sud da ne
raspolaže podacima o prijavi prebivališta tuženika M. R. na području te PU;

–
podneskom od 25. rujna 1998. godine, Č. P., odvjetnik iz Z., izvijestio je sud
da su ga tužitelji opunomoćili na zastupanje u ovom predmetu;

–
podneskom od 7. listopada 1998. godine tužitelji su dostavili sudu adresu tuženika
M. R. i predložili zakazivanje ročišta;

–
podneskom od 12. studenoga 1998. godine tužitelji su preinačili tužbu na način
da je kao tužitelj označen samo Ž. V., a kao tuženi I. I., M. A. i M. R.;

– na
ročištu održanom 6. rujna 1999. godine opunomoćenik M. A. i M. R. dao je
odgovor na tužbu, sud je donio rješenje kojim nalaže tužitelju da dostavi
adresu opunomoćenika tuženika I. I.;

– 25. listopada 1999. godine tužitelji su sudu
uputili požurnicu;

– 25. rujna 2000. godine opunomoćenik tužitelja
dostavio je sudu adresu I-tuženika I. I. u A.;

– 1. ožujka 2000. godine opunomoćenik tuženika uputio
je sudu podnesak kojim moli zakazivanje rasprave;

– 5. travnja 2001. godine požurnicu sudu uputila je
puno­moćnica tužitelja uz prijedlog za saslušanje svjedoka;

– 6.
travnja 2001. godine opunomoćenica tužitelja moli dostavu odgovora na tužbu, te
podneskom od 20. srpnja 2001. godine traži da se u ovom predmetu održi glavna
rasprava;

– 16.
listopada 2001. godine održano je ročište na kojem je punomoćniku II i III tuženika
određen rok od petnaest dana u kojem se ima očitovati na prijedloge tužitelja,
riješeno je pribaviti spis tog suda, broj: K-40/00, te je pozvan I-tuženik I.
I. da se očituje o stupanju u parnicu;

– 4. studenoga 2002. godine I-tuženiku je upućen
poziv, međutim iz izvješća proizlazi da je naznačena adresa (u A.) nedovoljna;

– 30.
srpnja, 30. rujna i 24. listopada 2003. godine, punomoćnik tužitelja moli
zakazivanje ročišta za glavnu raspravu;

– 18.
studenoga 2004. godine održana je rasprava, koja je odgođena radi saslušanja
svjedoka;

– novo
ročište zakazano je za dan 9. ožujka 2005. godine.

OČITOVANJE
OPĆINSKOG SUDA U ZADRU

3. Na
temelju članka 69. stavka 1. alineje 2. Ustavnog zakona, Ustavni sud je dana
26. svibnja 2004. godine od Općinskog suda u Zadru zatražio da dostavi preslik
spisa i da se izjasni o navodima ustavne tužbe.

Uz
očitovanje predsjednika Općinskog suda u Zadru, broj: 10-Su-1115/04 od 21.
lipnja 2004. godine, u predmetu tog suda, broj: P-1387/97, dostavljena je
preslik spisa predmeta.

PRAVO
VAŽNO ZA USTAVNOSUDSKI POSTUPAK

4.
Odredbom članka 29. stavka 1. Ustava Republike Hrvat­ske, propisano je:

»Svatko
ima pravo da zakonom ustanovljeni neovisni i nepristrani sud (...) u razumnom
roku odluči o njegovim pravima i obvezama (...).«.

Odredbom
članka 63. Ustavnog zakona, propisano je:

»(1)
Ustavni sud će pokrenuti postupak po ustavnoj tužbi i prije no što je iscrpljen
pravni put, u slučaju kad o pravima i obvezama stranke (...) nije u razumnom
roku odlučio sud (...).

(2) U
odluci kojom usvaja ustavnu tužbu zbog nedonošenja akta u razumnom roku iz
stavka 1. ovoga članka, Ustavni sud će nadležnom sudu odrediti rok za donošenje
akta kojim će taj sud meritorno odlučiti o pravima i obvezama (...)
podnositelja. Rok za donošenje akta počinje teći idućeg dana od dana objave
odluke Ustavnog suda u »Narodnim novinama«.

(3) U
odluci iz stavka 2. ovoga članka Ustavni sud će odrediti primjerenu naknadu
koja pripada podnositelju zbog povrede njegova ustavnog prava koju je sud
učinio kada o pravima i obvezama podnositelja (...) nije odlučio u razumnom
roku. Naknada se isplaćuje iz državnog proračuna u roku od tri mjeseca od dana
podnošenja zahtjeva stranke za njezinu isplatu.«.

*Ustavna
tužba je osnovana.*

5.
Povredu ustavnog prava na donošenje sudske odluke u razumnom roku, Ustavni sud
razmatra u svjetlu osobitih okolnosti svakoga pojedinog slučaja.

Razmatranjem
razloga ustavne tužbe i očitovanja Općinskog suda u Zadru u svezi s postupanjem
u predmetu, broj: P-1387/97, Ustavni sud je utvrdio da su se u ovom slučaju
ostvarile pretpostavke za postupanje temeljem odredbe članka 63. Ustavnog
zakona.

Svoju
odluku Ustavni sud obrazlaže sljedećim utvrđenjima:

5.1. DULJINA SUDSKOG POSTUPKA

Prvostupanjski
parnični postupak započeo je tužbom podnositelja koja je podnesena 9. listopada
1997. godine Općinskom sudu u Zadru. Postupak je još u tijeku pred sudom prvog
stupnja. Od dana podnošenja tužbe nadležnom sudu do podnošenja ustavne tužbe,
postupak traje pet (5) godina, devet (9) mjeseci i dvadesetjedan (21) dan.

Zakon o
potvrđivanju Konvencije za zaštitu ljudskih prava i temeljnih sloboda i
Protokola br. 1, 4, 6, 7 i 11 uz Konvenciju za zaštitu ljudskih prava i
temeljnih sloboda (»Narodne novine – Međunarodni ugovori«, broj 18/97, 6/99 –
pročišćeni tekst, u daljnjem tekstu: Zakon o potvrđivanju Konvencije) stupio je
na snagu dana 5. studenoga 1997. godine.

Od dana
stupanja na snagu Zakona o potvrđivanju Konvencije, odredbe Konvencije za zaštitu
ljudskih prava i temeljnih sloboda Vijeća Europe (u daljnjem tekstu: Europska
konvencija) čine, temeljem članka 140. Ustava Republike Hrvatske, dio
unutarnjega pravnog poretka Republike Hrvatske. Dio unutarnjega prav­nog
poretka Republike Hrvatske od tog dana čini i odredba članka 6. stavka 1.
Europske konvencije pod nazivom »Pravo na pošteno suđenje«, koja, između
ostaloga, propisuje:

»Radi
utvrđivanja svojih prava i obveza građanske naravi (...) svatko ima pravo da
zakonom ustanovljeni neovisni i nepristrani sud (...) u razumnom roku ispita
njegov slučaj.«.

Pravo
na donošenje sudske odluke u razumnom roku čini dio unutarnjega pravnog poretka
Republike Hrvatske od dana stupanja na snagu Zakona o potvrđivanju Konvencije
(5. studenoga 1997.). Pravo na donošenje sudske odluke u razumnom roku je
ustavno pravo u Republici Hrvatskoj od 9. studenoga 2000. godine (dana proglašenja
Promjena Ustava).

Ustavni
sud je, u konkretnom slučaju, ocijenio da se pravno relevantnim razdobljem, s
aspekta povrede prava na razumnu duljinu trajanja sudskog postupka, smatra
razdoblje od 5. studenoga 1997. godine (to jest od dana stupanja na snagu
Zakona o potvrđivanju Konvencije) do 30. srpnja 2003. godine (to jest do dana
podnošenja ustavne tužbe), što ukupno iznosi pet (5) godina, osam (8) mjeseci i
dvadeset pet (25) dana.

5.2. POSTUPANJE NADLEŽNIH
SUDOVA

U
postupku je, od dana podnošenja tužbe do dana podno­šenja ustavne tužbe,  održano pripremno ročište 6. rujna 1999.
godine, na kojem su odgovor na tužbu dali II i III tuženici i 6. listopada
2002. godine održano je ročište za glavnu raspravu.

Analizirajući postupanje nadležnog suda, u
razmatranom razdoblju, Ustavni sud je utvrdio da se razdoblje potpune
neaktivnosti Općinskog suda u Zagrebu proteže od 9. listopada 1997. godine do
6. rujna 1999. godine, što iznosi ukupno jednu (1) godinu, deset (10) mjeseci i
dvadeset osam (28) dana, zatim od 6. rujna 1999. godine do 6. listopada 2002.
godine što iznosi ukupno tri (3) godine i jedan (1) mjesec, a nakon toga i
nadalje traje i nakon podnošenja ustavne tužbe od 30. srpnja 2003. godine.

Iz navedenog slijedi da je nadležni sud tijekom
cijeloga razmatranog razdoblja, tako i nakon podnošenja ustavne tužbe, postupao
neučinkovito i svojom neaktivnošću je pridonio nerazumnom trajanju postupka.

5.3. PONAŠANJE PODNOSITELJA
USTAVNE TUŽBE (TUŽITELJA U SUDSKOM POSTUPKU)

Podnositelj
ustavne tužbe, kao tužitelji u sudskom postupku, prema utvrđenju Ustavnog suda,
dostavio je sve potrebne isprave i podatke, ali je naknadnim preinačenjem tužbe
i to u tri navrata, podneskom od 8. lipnja 1998., 22. srpnja 1998. i 12.
studenoga 1998. godine pridonio dugotrajnosti postupka.

5.4. SLOŽENOST SUDSKOG
PREDMETA

Iz
dosadašnjeg tijeka postupka Sud ocjenjuje da se u slučaju podnositelja ne radi
o posebno složenom sudskom postupku.

6. Imajući u vidu sve navedene činjenice i okolnosti,
Ustavni sud je utvrdio da je dugim trajanjem parničnog postupka, u kojem još
uvijek nije donesena niti prvostupanjska presuda, podnositeljima povrijeđeno
ustavno pravo da zakonom ustanovljeni neovisni i nepristrani sud u razumnom
roku odluči o njihovim pravima ili obvezama, koje je zajamčeno člankom 29.
stavkom 1. Ustava Republike Hrvatske.

Stoga je, u smislu odredbe članka 63. stavka 2.
Ustavnog zakona, odlučeno kao pod točkama I. i II. izreke odluke.

7.
Sukladno odredbi članka 63. stavka 3. Ustavnog zakona, odlučeno je kao u
točkama III. i IV. izreke ove odluke.

Pri utvrđivanju visine naknade, temeljem članka 63.
stavka 2. Ustavnog zakona, Ustavni sud uzima u obzir sve okolnosti slučaja, uz
istodobno uvažavanje ukupnih gospodarskih i socijalnih prilika u Republici
Hrvatskoj. Na visinu dosuđene pravične naknade u konkretnom slučaju utjecalo je
i utvrđenje suda da je podnositelj u određenoj mjeri svojim ponašanjem utjecao
na duljinu postupka.

II.

8.
Prema odredbi članka 63. stavka 1. Ustavnog zakona, Ustavni sud će pokrenuti
postupak po ustavnoj tužbi i prije no što je iscrpljen pravni put u slučaju kad
o pravima i obvezama stranke ili o sumnji ili optužbi zbog kažnjivog djela nije
u razumnom roku odlučio sud ili u slučaju kad se osporenim pojedinačnim aktom
grubo vrijeđaju ustavna prava, a potpuno je razvidno da bi nepokretanjem
ustavnosudskog postupka za podnositelja ustavne tužbe mogle nastati teške i
nepopravljive posljedice.

Iz navedenog proizlazi da je Ustavni sud ovlašten
utvrditi povredu ustavnih prava zbog nedonošenja odluke u razumnom roku, samo u
odnosu na osobu o čijim se pravima i obvezama odlučuje u sudskom postupku na
koji se ustavna tužba odnosi, odnosno na osobu koja sudjeluje kao stranka u
takvom postupku.

Ne postoje pretpostavke za postupanje Ustavnog suda u
smislu odredbe članka 63. Ustavnog zakona u odnosu na prvopodnositeljicu.

9. Tijekom ustavnosudskog postupka, sukladno
odredbama član­ka 69. alineje 2. Ustavnog zakona, ustavna tužba je dostav­ljena
na očitovanje Općinskom sudu u Zadru.

Iz očitovanja Općinskog suda u Zadru proizlazi da su
podnositelji dana 9. listopada 1997. godine pokrenuli parnični postupak pred
tim sudom protiv M. A. iz Z., radi predaje stana u posjed, da je opunomoćenik
podnositelja podneskom od 12. studenoga 1998. godine preinačio tužbu na način
da je kao tužitelja označio samo drugopodnositelja Ž. V., nakon čega
prvopodnositeljica više nije bila stranka u tom postupku.

10. Prema odredbi članka 72. Ustavnog zakona, Ustavni
sud će rješenjem odbaciti zahtjev, prijedlog i ustavnu tužbu, između ostalog, i
ako je tužbu podnijela osoba koja nije ovlaštena za njezino podnošenje.

Budući da prvopodnositeljica nije stranka u postupku
na koji se ustavna tužba odnosi nije ovlaštena na podnošenje ustavne tužbe.

11. Stoga je, temeljem odredbe članka 32. Ustavnog
zakona, riješeno kao u izreci.

12. Objava ove odluke i rješenja temelji se na članku
29. Ustavnog zakona.

Broj: U-IIIA-2697/2003
Zagreb, 23. prosinca 2004.

USTAVNI SUD REPUBLIKE HRVATSKE

Predsjednik Vijeća
**dr. sc.** **Željko Potočnjak,** v. r.

Odluka, NN 9/2005-149