## Rješenje Ustavnog suda Republike Hrvatske broj U-I-414/1993 od 25. veljače 1998.

### NN 27/1998 (27.2.1998.), Rješenje Ustavnog suda Republike Hrvatske broj U-I-414/1993 od 25. veljače 1998.

# **USTAVNI SUD REPUBLIKE HRVATSKE**

Ustavni sud Republike Hrvatske, u sastavu Jadranko Crnić, predsjednik
Suda te suci Zdravko Bartovčak, dr. Velimir Belajec, dr. Nikola Filipović,
Ante Jelavić Mitrović, mr. Vojislav Kučeković, Jurica Malčić, mr. Hrvoje
Momčinović, Ivan Marijan Severinac i Mladen Žuvela, odlučujući povodom
prijedloga ocjene ustavnosti zakona, na sjednici održanoj dana 25. veljače
1998. godine, donio je sljedeće

## **RJEŠENJE**

1. Pokreće se postupak za ocjenu ustavnosti odredaba članaka 3. i 5.
Zakona o ostvarivanju prava iz mirovinskog i invalidskog osiguranja pripadnika
bivše JNA ("Narodne novine", broj 96/93).

2. Ovo rješenje objavit će se u "Narodnim novinama".

Obrazloženje

Nikola Truhli iz Pule, Krunoslav Leontić iz Splita, Hrvatski ratni veterani
iz Zagreba, Savez ratnih vojnih invalida Hrvatske iz Zagreba, Vukoman Bujan
iz Pule, Pavle Predovan iz Zadra, prof. Aleksandar Kraljek iz Zagreba,
Drago Perak iz Osijeka, prof. dr. Zlatko Bienenfeld iz Zagreba i dr. osporili
su ustavnost odredaba zakona navedenih u izreci.

Odredbama članka 1. Zakona naznačenog u izreci propisano je da se zakonom
uređuju načini i uvjeti preuzimanja ostvarenih prava na mirovinu, doplatak
za pomoć i njegu i novčanu naknadu za tjelesno oštećenje pripadnika bivše
JNA, ostvarenih prije 8. listopada 1991. godine te način i uvjeti ostvarivanja
ovih prava osoba kojima je na teritoriju Republike Hrvatske prestalo svojstvo
aktivne vojne osobe u bivšoj JNA do 31. prosinca 1991. godine.

Člankom 2. osporenog zakona propisani su uvjeti koje korisnik mora ispuniti
da bi imao pravo na mirovinu utvrđenu temeljem osporenih zakonskih odredaba.

Osporena zakonska odredba članka 3. Zakona propisuje da se mirovina
korisnicima iz članka 2. Zakona (koju su ostvarili u zajednici socijalnog
osiguranja vojnih umirovljenika prije 8. listopada 1991. godine) određuje
u visini 63,22% od pripadajuće mirovine u mjesecu prosincu 1991. godine
i da ta mirovina ne može biti manja od granične svote najnižeg mirovinskog
primanja radi određivanja zaštitnog dodatka, niti može iznositi više od
svote najviše starosne mirovine određene prema Zakonu o mirovinskom i invalidskom
osiguranju ("Narodne novine", broj 26/83, 5/86, 42/87, 34/89, 57/89, 40/90,
9/91 i 26/93) i općem aktu Republičkog fonda mirovinskog i invalidskog
osiguranja radnika Hrvatske.

Osporena odredba članka 5. Zakona propisuje da se osobi kojoj je, pod
uvjetima iz članka 4. Zakona priznato pravo na mirovinu, ista određuje
u visini 63,22% od iznosa mirovine koja bi pripadala umirovljeniku za mjesec
prosinac 1991. godine. Odredbom stavka 1. članka 6. Zakona propisano je
da mirovina određena člankom 5. Zakona ne može biti veća niti manja kako
je to propisano odredbom članka 3. Zakona.

Podnositelji prijedloga smatraju da odredbe članka 3. i 5. kojima je
određena njihova mirovina u iznosu od 63,22% nisu u skladu s odredbama
Ustava Republike Hrvatske i to:

- članka 3. o slobodi jednakosti te vladavini prava, kao najvišim vrednotama
ustavnog poretka Republike Hrvatske,

- članka 5. o suglasnosti zakona s Ustavom,

- članka 14. o jednakosti svih pred zakonom,

- članka 17. stavaka 1. i 2. o ograničenju i opsegu ograničenja Ustavom
zajamčenih prava,

- članka 30. o ograničavanju stečenih prava.

- članka 56. o socijalnoj sigurnosti.

Predlagatelji posebice ističu da su osporene zakonske odredbe dovele
umirovljene pripadnike bivše JNA do diskriminacije, kako u odnosu na umirovljene
pripadnike hrvatske vojske tako i u odnosu na umirovljene radnike.

Podnositelji prijedloga smatraju da su osporene zakonske odredbe povrijedile
temeljna ljudska prava iz članka 7. Opće deklaracije o pravima čovjeka
OUN i temeljna načela Povelje Organizacije ujedinjenih naroda. Osporene
zakonske odredbe, tvrde predlagatelji, nisu u skladu ni s Međunarodnim
paktom o građanskim i političkim pravima, Međunarodnim paktom o ekonomskim,
socijalnim i kulturnim pravima kao ni s Pariškom poveljom za novu Europu
i drugim međunarodnim konvencijama i deklaracijama te Bečkom konvencijom
o sukcesiji država.

Prijedloge podjednakih sadržaja za ocjenu ustavnosti osporenih zakonskih
odredaba podnijelo je još nekoliko stotina podnositelja.

U povodu prijedloga Ustavni sud Republike Hrvatske održao je savjetodavnu
raspravu ocijenivši potrebitim raspraviti o navodima kojima se osporava
ustavnost navedenih zakonskih odredaba, a prije odlučivanja o biti stvari.
Sud je pribavio i druge potrebite dokaze i utvrdio činjenice odlučne za
donošenje odluke o osnovanosti prijedloga.

Prijedlozi za pokretanje postupka za ocjenu ustavnosti osporenih odredaba
zakona su osnovani.

Ocjena Suda o osnovanosti prijedloga temelji se na osnovanoj sumnji
da osporene zakonske odredbe nisu u skladu s odredbama Ustava Republike
Hrvatske. U pokrenutom postupku trebat će razriješiti sumnje o neustavnosti
osporenih zakonskih odredaba, a posebice u odnosu na sljedeće:

Postavlja se pitanje mogu li se mirovine pripadnicima bivše JNA rješavati
na način da se te mirovine izjednačavaju s radničkim mirovinama. Ovo tim
više što su te mirovine kao i mirovine pripadnika Hrvatske vojske ostvarene
po istom propisu tj. preuzetom zakonu.

Osnovana je sumnja nije li računska metoda (63,22%) za određivanje iznosa
nove mirovine pripadnika bivše JNA dovela do diskriminacije (neopravdanog
i pretjeranog smanjenja tih mirovina). Ovo tim više što je navedeni postotak
dobiven stavljanjem u omjer najviše vojne (nelimitirane) i najviše (limitirane)
radničke mirovine.

Trebat će istražiti kako se postotak (63,22%) kojim je određena mirovina
bivših pripadnika JNA, odražava na najniže vojne mirovine. Stoga će vještačenjem
trebati utvrditi kolike bi bile mirovine pripadnika bivše JNA bez limita
(63,22%), a kolike su primjenom ovog postotka. Vještačenjem treba utvrditi
i iznose radničkih mirovina, za radnike približno jednake kvalifikacione
strukture i njihovo kretanje od siječnja 1991. godine do danas, te iste
usporediti sa današnjim mirovinama pripadnika bivše JNA približno jednake
stručne spreme. Vještačenjem treba obraditi i kretanje mirovina pripadnika
hrvatske vojske u istom vremenskom razdoblju, a radi uvida u kretanje mirovina
sve tri kategorije umirovljenika. Rezultati dobiveni vještačenjem moći
će poslužiti za donošenje odgovarajućih zaključaka.

Treba, nadalje, ocijeniti i činjenicu da je Republika Hrvatska priznala
pravo na mirovine pripadnicima bivše JNA, te u svezi s tim treba ocijeniti
je li to priznato kao stečeno pravo. Je li stečeno pravo, pravo na iznos
ostvarene mirovine po propisima ili je stečeno pravo samo pravo na mirovinu.
Je li to pravo stečeno za sva vremena ili se to pravo u opsegu, tj. visini,
može promijeniti pod određenim uvjetima i okolnostima.

Sve naprijed navedene sumnje i dvojbe treba ocijeniti i u svjetlu činjenice
da Zakon o mirovinskom i invalidskom osiguranju vojnih osiguranika ("Službeni
list SFRJ", broj 7/85, 74/87 i 20/89) preuzet Zakonom o preuzimanju saveznih
zakona iz oblasti mirovinskog i invalidskog osiguranja vojnih osiguranika
koji se u Republici Hrvatskoj primjenjuje kao republički zakon ("Narodne
novine", broj 53/91, 73/91, 18/92 i 71/92) do danas nije usklađen s Ustavom
Republike Hrvatske (Ustavni zakon za provedbu Ustava Republike Hrvatske
- pročišćeni tekst "Narodne novine", broj 34/92, 91/92, 62/93, 50/94, 105/95
i 110/96, članak 3. stavak 1. do 31. prosinca 1997. godine). Zbog toga
se opravdano može posumnjati da li je taj preuzeti zakon u skladu s Ustavom.

Nema sumnje da je ova kategorija umirovljenika osporenim zakonskim odredbama,
dovedena u položaj da ne prima mirovinu ostvarenu temeljem preuzetog još
važećeg zakona kojim su utvrđeni uvjeti po kojima su ostvarili pravo na
mirovinu. Postavlja se stoga pitanje je li zakonodavac, propisavši na ovakav
način mirovine (63,22%) za jednu kategoriju umirovljenika, prešao granice
određene člankom 56. stavak 1. Ustava, a u svezi s pravom na socijalnu
sigurnost.

U pokrenutom postupku bit će potrebno, izvođenjem drugih potrebitih
dokaza, posebice vještačenjem, utvrditi je li prevođenje ove kategorije
umirovljenika u radničko mirovinsko osiguranje (ako se o tome radi) bilo
moguće i ako jest je li izvršeno na korektan i zakonit način imajući u
vidu da su mirovine određene postotkom (63,22%) od ranije pripadajuće mirovine
ostvarene po zakonu.

Ovakav način utvrđivanja mirovina, pripadnika bivše JNA, daje temelj
sumnji da je došlo do diskriminacije ove kategorije umirovljenika, posebno
onih koji su primali najnižu vojnu mirovinu utvrđenu zakonom. Vještačenjem
treba utvrditi u kakvom je položaju danas ova kategorija umirovljenika,
posebice ona s najnižom mirovinom ostvarenom na zakonu, u odnosu na istu
kategoriju umirovljenika radnika i umirovljenika pripadnika hrvatske vojske.

U nastavku postupka treba utvrditi iz kojih sredstava se ovako određene
mirovine isplaćuju od početka primjene zakona do danas, obzirom da je odredbom
članka 10. osporenog zakona propisano da se sredstva za ostvarenje ovoga
zakona osiguravaju u proračunu Republike Hrvatske. Trebat će utvrditi i
kakve su posljedice u mirovinskom osiguranju radnika proizvele isplate
ovih mirovina ako su isplaćivane na teret sredstava Fonda mirovinskog osiguranja
radnika Hrvatske.

Potrebno je konačno ispitati ovakvo određivanje mirovina u odnosu i
na sadržaj normi međunarodnih akata tj. konvencija, deklaracija i drugih
koje obvezuju Republiku Hrvatsku ili su samo, tim aktima, preporučene norme
i međunarodni standardi utvrđeni za ostvarivanje prava iz mirovinskog osiguranja
i zaštitu stečenih prava iz ovog osiguranja.

Iz navedenih razloga riješeno je, temeljem članka 45. Poslovnika Ustavnog
suda Republike Hrvatske ("Narodne novine", broj 29/94), kao u izreci.

Ovo rješenje objavit će se u "Narodnim novinama" temeljem članka 20.
Ustavnog zakona o Ustavnom sudu Republike Hrvatske ("Narodne novine", broj
13/91).

Broj: U-I-414/1993
Zagreb, 25. veljače 1998.

Predsjednik
**Jadranko Crnić,** v. r.

Rješenje, NN 27/1998-331