## Rješenje Ustavnog suda Republike Hrvatske broj: U-I-1080/2002, U-I-520/2004 i U-I-2610/2005 od 12. ožujka 2008.

### NN 53/2008 (9.5.2008.), Rješenje Ustavnog suda Republike Hrvatske broj: U-I-1080/2002, U-I-520/2004 i U-I-2610/2005 od 12. ožujka 2008.

# USTAVNI SUD REPUBLIKE HRVATSKE

**1857**

Ustavni sud Republike Hrvatske, u sastavu Željko Potočnjak predsjedavajući
sudac, te suci Marko Babić, Snježana Bagić, Mario Kos, Davor Krapac, Ivan
Matija, Jasna Omejec, Agata Račan, Aldo Radolović i Nevenka Šernhorst,
rješavajući o prijedlozima za pokretanje postupka za ocjenu suglasnosti zakona s
Ustavom, na sjednici održanoj 12. ožujka 2008. godine, donio je

## RJEŠENJE

I. Ne prihvaćaju se prijedlozi za pokretanje postupka za ocjenu suglasnosti s
Ustavom odredbe članka 44., članka 48. stavka 1. točke 8. i 10., članka 49.,
članka 53. stavka 2., članka 56. stavka 1. točke 5., članka 57. stavka 1. točke
4. i 6. i stavka 2., članka 60., članka 72. stavka 1., stavka 2. točke 3. i 4.
te stavka 3. i članka 78. Zakona o odvjetništvu (»Narodne novine« broj 9/94.).
II. Ovo rješenje objavit će se u »Narodnim novinama«.

```
Obrazloženje
```

1. Prijedlog za pokretanje postupka za ocjenu suglasnosti s Ustavom odredbe
članka 44. Zakona o odvjetništvu (»Narodne novine« broj 9/94.) podnio je
Vladislav Tripković odvjetnik iz Splita. Goranka Herljević odvjetnica iz Zagreba
podnijela je prijedlog za pokretanje postupka za ocjenu suglasnosti s Ustavom
odredbi članka 48. stavka 1. točke 8. i 10., članka 49., članka 53. stavka 2.,
članka 56. stavka 1. točke 5., članka 57. stavka 1. točke 4. i 6. i stavka 2.,
članka 60., članka 72. stavka 1., stavka 2. točke 3. i 4. te stavka 3. i članka
78. Zakona o odvjetništvu, a prijedlog za pokretanje postupka za ocjenu
suglasnosti s Ustavom odredbe članka 60. Zakona o odvjetništvu podnio je
Miljenko Giunio iz Zagreba.
Vladislav Tripković ističe da je odredba članka 44. Zakona o odvjetništvu
suprotna članku 1., članku 3., članku 5., članku 14., članku 20., članku 35.,
članku 44., članku 49. stavku 3., članku 54. i članku 55. stavku 1. Ustava.
Primjenu odredbe članka 44. Zakona o odvjetništvu predlagatelj osporava u
vremenu kada je, zbog zdravstvenih razloga, bio privremeno spriječen u
obavljanju odvjetničke djelatnosti. Za vrijeme trajanja privremene obustave
obavljanja odvjetničke djelatnosti, koje je odobreno rješenjem predsjednika
Hrvatske odvjetničke komore broj: 1967-2/2002 od 10. ožujka 2003. godine,
predlagatelj je prekinuo uplaćivati premije osiguranja od odgovornosti za štetu
počinjenu u obavljanju odvjetničke djelatnosti. Rješenjem Upravnog odbora
Hrvatske odvjetničke komore broj: 2333-50/2003-2 od 18. listopada 2003. godine,
odbijena je žalba predlagatelja i potvrđeno rješenje Izvršnog odbora Hrvatske
odvjetničke komore broj: 2333-50/2003 od 9. srpnja 2003. godine. Navedenim
rješenjem Izvršnog odbora Hrvatske odvjetničke komore predlagatelju je
obustavljeno obavljanje odvjetništva danom pravomoćnosti, zbog pokretanja
disciplinskog postupka zbog teže povrede dužnosti i ugleda odvjetništva iz
članka 44. stavka 6. Zakona o odvjetništvu u vezi s člankom 111. točke 13.
Statuta Hrvatske odvjetničke komore i točke 84. alineje 4. Kodeksa odvjetničke
etike i članka 45. Zakona o odvjetništvu.
Goranka Herljević odredbe članka 48. stavka 1. točke 8. i 10. Zakona o
odvjetništvu osporava iz razloga što smatra da sadrže ograničenje sloboda i
prava osobama koje »inače ispunjavaju uvjete za upis u Imenik odvjetnika«.
Ističe da osporene zakonske odredbe propisuju kako pravo na upis u Imenik
odvjetnika ima osoba koja, osim ispunjenih općih uvjeta, mora ispunjavati i
uvjet da protiv nje nije pokrenuta istraga, odnosno da se protiv nje ne vodi
kazneni postupak zbog kaznenog djela koje se vodi po službenoj dužnosti.
Predlagateljica navodi da se »svatko ima smatrati nedužnim dok mu se pravomoćnom
sudskom presudom ne utvrdi krivnja« i odredbu članka 48. stavka 1. točke 8. i
10. Zakona o odvjetništvu smatra nesuglasnom odredbama članka 16., članka 26.,
članka 28., članka 30., članka 37. i članka 54. Ustava.
U vezi odredbe članka 49. Zakona o odvjetništvu, predlagateljica ističe da je
ista suprotna prihvaćenom »modelu pune rehabilitacije« u kojem se rehabilitirana
osoba smatra neosuđivanom, a svaka upotreba podataka o ranijoj osuđivanosti je
zabranjena. Odredbu članka 49. Zakona o odvjetništvu smatra nesuglasnom s
odredbama članka 16., članka 26., članka 28., članka 30., članka 37. i članka
54. Ustava.
Odredbu članka 53. stavka 2. Zakona o odvjetništvu predlagateljica nalazi
nesuglasnom s odredbama članka 16., članka 26., članka 28., članka 30., članka
37. i članka 54. Ustava iz razloga što je tom odredbom zakonodavac propisao da
se »odvjetniku može obustaviti obavljanje odvjetništva, između ostalog, i kada
je protiv njega pokrenut disciplinski postupak radi teže povrede odvjetničke
dužnosti«. Smatra da je time povrijeđeno ustavno jamstvo prava na rad i sloboda
rada jer se »osobni podaci rabe suprotno svrsi njihova prikupljanja«.
Osporavajući odredbe članka 56. točke 5. i članka 57. stavka 1. točke 4. i 6.,
te stavka 2. istog članka Zakona o odvjetništvu, predlagateljica ističe njihovu
nesuglasnost s odredbama članka 16., članka 26., članka 28., članka 30., članka
37. i članka 54. Ustava. Smatra da se tim zakonskim odredbama, kojima je
propisan gubitak prava obavljanja odvjetništva pod pretpostavkama propisanim
Zakonom, ograničavaju slobode i prava osoba koje su već upisane u Imenik
odvjetnika. Ističe da samo kaznena osuda za teška i osobito nečasna kaznena
djela može imati za posljedicu gubitak stečenih prava na obavljanje određenih
poslova i to samo na određeno vrijeme ako to zahtijeva zaštita pravnog poretka
Republike Hrvatske (članak 30. Ustava).
Nesuglasnost odredbe članka 60. Zakona o odvjetništvu s odredbom članka 29.
stavka 1. i članka 119. Ustava predlagatelji Goranka Herljević i Miljenko Giunio
suglasno nalaze u činjenici što se o prigovoru (prizivu) protiv rješenja, koja
se odnose na stjecanje, obustavu ili gubitak prava na obavljanje odvjetništva,
rješava na nejavnoj sjednici Vrhovnog suda Republike Hrvatske.
Naposljetku, odredbe članka 72. i članka 78. Zakona o odvjetništvu
predlagateljica Goranka Herljević smatra u nesuglasju s odredbama članka 16.,
članka 19., članka 26., članka 28., članka 30., članka 37., članka 54. i članka
140. Ustava i iste osporava s aspekta tzv. pristupa sudu. Ističe da i protiv
drugostupanjskih disciplinskih odluka kojima se izriču disciplinske kazne za
lake povrede dužnosti i ugleda odvjetništva, treba smatrati odlukama donesenima
od strane tijela koja imaju javne ovlasti, protiv kojih bi trebala biti
omogućena sudska kontrola zakonitosti u smislu odredbe članka 19. Ustava.
2. Osporene odredbe glase:

*Članak 44.*

*(1) Odvjetnik je dužan osigurati se od odgovornosti za štetu koju bi mogao
počiniti trećima obavljanjem odvjetništva. Ugovor o osiguranju od odgovornosti
za odvjetnike članove odvjetničkog društva i za odvjetnike koji rade u tom
društvu zaključuje to društvo.
(2) Uvjetima osiguranja može se predvidjeti da štetu do određenog iznosa
nadoknađuje odvjetnik izravno.
(3) Ako dođe do promjene uvjeta osiguranja, odvjetnik je dužan, nakon što primi
obavijest Komore o tome, bez odgađanja uskladiti svoje osiguranje s izmijenjenim
uvjetima.
(4) Odvjetnik je dužan uredno produživati osiguranje od odgovornosti.
(5) Komora može preuzeti osiguranje od odgovornosti svih odvjetnika u Republici
Hrvatskoj. U tom slučaju odvjetnici su dužni Komori plaćati naknadu za
osiguranje od odgovornosti.
(6) Povreda obveze osiguranja od odgovornosti, odnosno plaćanja naknade Komori
za osiguranje teža je povreda odvjetničke dužnosti.
(7) Osiguravatelji su dužni zaključiti ugovor o osiguranju od odgovornosti s
odvjetnikom koji im se za to obrati, ili s Komorom.
(8) Uvjete osiguranja zajednički utvrđuju osiguravatelji u Republici Hrvatskoj,
u dogovoru s Ministarstvom pravosuđa i Komorom. Osiguravatelji su dužni za svaku
narednu godinu odrediti osiguravatelja koji će ih zastupati. Ako osiguravatelji
tako ne postupe najkasnije do konca listopada tekuće godine, zastupnikom
osiguravatelja smatrat će se osiguravatelj kojega odredi Ministarstvo. Odluka
Ministarstva o tome nije upravni akt.
(9) Ako se dogovor iz prethodnog stavka ovoga članka ne postigne u roku od
trideset dana od postavljanja zahtjeva bilo koje strane drugim dvjema stranama,
o uvjetima osiguranja odlučuje, na prijedlog bilo koje od strana Stalno izbrano
sudište pri Hrvatskoj gospodarskoj komori. Pravorijek Stalnog izbranog sudišta
kojim se određuju uvjeti osiguranja za narednu godinu je pravomoćan i djeluje
prema svim osiguravateljima, Ministarstvu, Komori i odvjetnicima, odnosno
odvjetničkim društvima.
(10) Smatrat će se da je odvjetnik sklopio ugovor o osiguranju kada je podnio
zahtjev za osiguranje, bez obzira na to je li u to vrijeme već bio postignut
dogovor iz stavka 8. ovoga članka.
(11) Ako je odvjetnik štetu trećemu počinio namjerno ili iz grube nepažnje,
osiguravatelj koji je naknadio štetu trećemu ima pravo regresa prema odvjetniku,
odnosno odvjetničkom društvu.*

*Članak 48.*

*točke 8. i 10.
Pravo na upis u imenik odvjetnika ima osoba koja ispunjava ove uvjete:
(...)
8. da protiv nje nije pokrenuta istraga odnosno da se protiv nje ne vodi kazneni
postupak zbog kaznenog djela za koje se goni po službenoj dužnosti,
10. da je dostojna za obavljanje odvjetništva.*

*Članak 49.*

*(1) Nije dostojna za obavljanje odvjetništva osoba osuđena za kazneno djelo
protiv Republike Hrvatske, za kazneno djelo protiv službene dužnosti, za kazneno
djelo izvršeno iz koristoljublja ili za drugo kazneno djelo izvršeno iz nečasnih
pobuda ili koje je čini moralno nedostojnom za obavljanje odvjetništva. Takva
osoba nema pravo na upis u imenik odvjetnika deset godina poslije izdržane,
oproštene ili zastarjele kazne, a ako je osoba osuđena na novčanu kaznu, pet
godina od dana pravomoćnosti presude, osoba kojoj je izrečena uvjetna osuda nema
pravo na upis za vrijeme za koje joj je pravomoćnom odlukom određen rok kušnje.
(2) Nije dostojna za obavljanje odvjetništva ni osoba čije ranije ponašanje ili
djelatnost ne jamči da će ona savjesno obavljati odvjetničko zvanje.
(3) Ako je zahtjev za upis u imenik odvjetnika odbijen zato što podnositelj
zahtjeva nije dostojan za obavljanje odvjetništva zbog razloga navedenih u
stavku 2. ovog članka, novi zahtjev za upis ne može se podnijeti prije isteka
roka od dvije godine od pravomoćnosti odluke kojom je zahtjev odbijen.*

*Članak 53.*

*stavak 2.
(2) Odvjetniku se može obustaviti obavljanje odvjetništva ako je protiv njega
pokrenut kazneni postupak za djelo koje je po svojoj prirodi takvo da ga čini
nedostojnim za obavljanje odvjetništva, ako je protiv njega pokrenut
disciplinski postupak radi teže povrede odvjetničke dužnosti i ugleda
odvjetništva ili ako je obnovljen postupak za upis odvjetnika u imenik
odvjetnika.*

*Članak 56.*

*točka 5.
Odvjetniku prestaje pravo na obavljanje odvjetništva:
(...)
5. ako je disciplinskom kaznom izgubio pravo na obavljanje odvjetništva.*

*Članak 57.*

*stavak 1.
točke 4. i 6.
stavak 2.
(1) Odvjetnik ne smije obavljati odvjetništvo:
(...)
4. u slučaju izricanja disciplinske kazne gubitka prava na obavljanje
odvjetništva, od dana pravomoćnosti odluke o gubitku prava na obavljanje
odvjetništva,
6. u slučaju osude na bezuvjetnu kaznu zatvora dulju od šest mjeseci, od dana
pravomoćnosti odluke.
(2) U ostalim slučajevima odvjetnik ne može obavljati odvjetništvo od dana
dostavljanja rješenja tijela Komore određenog statutom o prestanku prava na
obavljanje odvjetništva.*

*Članak 60.*

*(1) Protiv rješenja koje se odnosi na stjecanje, mirovanje, obustavu ili gubitak
prava na obavljanje odvjetništva, dopušten je prigovor Vrhovnom sudu Republike
Hrvatske. U postupku povodom prigovora Vrhovni sud Republike Hrvatske odlučuje u
vijeću sastavljenom od pet članova, od kojih su predsjednik i dva člana suci tog
suda, a dva člana odvjetnici s liste koju je utvrdila Komisija.
(2) Prigovor se podnosi u roku osam dana od dana dostave rješenja iz stavka 1.
ovog članka.
(3) U postupku povodom prigovora iz stavka 1. ovog članka na odgovarajući se
način primjenjuju propisi o upravnom sporu.
(4) Pobliže odredbe o postupku za stjecanje, obustavu ili gubitak prava na
obavljanje odvjetništva utvrđuju se statutom Komore.*

*Članak 72.*

*stavak 1.
stavak 2.
točka 3. i 4.
stavak 3.
(1) Za teže povrede dužnosti i ugleda odvjetništva mogu se odvjetniku izreći ove
mjere:
– ukor
– novčana kazna
– gubitak prava na obavljanje odvjetništva od šest mjeseci do pet godina
– gubitak prava na obavljanje odvjetništva u trajanju od 5 do 10 godina.
(2) Za teže povrede dužnosti i ugleda odvjetništva mogu se odvjetničkom
vježbeniku izreći ove mjere:
(...)
– brisanje iz imenika odvjetničkih vježbenika za vrijeme od šest mjeseci do tri
godine
– trajno brisanje iz imenika odvjetničkih vježbenika.
(3) Za lakše povrede dužnosti i ugleda odvjetništva može se odvjetniku izreći
opomena ili novčana kazna, a odvjetničkom vježbeniku opomena.*

*Članak 78.*

*(1) Protiv drugostupanjske odluke kojom je izrečena disciplinska mjera gubitka
prava na obavljanje odvjetništva od šest mjeseci do pet godina, kao i gubitka
prava na obavljanje odvjetništva od 5 do 10 godina ili brisanje iz imenika
odvjetničkih vježbenika za vrijeme od šest mjeseci do tri godine, kao i trajno
brisanje iz imenika odvjetničkih vježbenika, dopušten je priziv Vrhovnom sudu
Republike Hrvatske.
(2) U postupku u povodu priziva iz stavka 1. ovog članka Vrhovni sud Republike
Hrvatske odlučuje u vijeću sastavljenom od pet članova, od kojih su predsjednik
i dva člana suci tog suda, a dva člana odvjetnici s liste koju je utvrdila
Komora. Kada Vrhovni sud Republike Hrvatske odlučuje o prizivu protiv odluke
izrečene odvjetničkom vježbeniku, umjesto jednog odvjetnika, član vijeća je
osoba s liste koju je utvrdila udruga odvjetničkih vježbenika.

Prijedlozi nisu osnovani.*
3. Odredba članka 44. Zakona o odvjetništvu već je bila predmetom ocjene
suglasnosti s Ustavom.
Rješenjem broj: U-I-722/1994, U-I-174/1995, U-I-402/1995, U-I-737/1995 i
U-I-6/1996 od 16. srpnja 1997. (»Narodne novine« broj 79/97.), Ustavni sud nije
prihvatio prijedlog za pokretanje postupka za ocjenu suglasnosti s Ustavom
navedene zakonske odredbe, obrazlažući svoje stajalište sljedećim razlozima.
*»Utvrđenje je ovog Suda da Zakon o odvjetništvu, kao zakon o službi koja pruža
pravnu pomoć građanima, mora podrazumijevati i određeno osiguranje građana od
eventualnih šteta koje bi im mogli počiniti odvjetnici. Ugovori o osiguranju od
odgovornosti za štetu koju bi odvjetnik mogao počiniti trećima u obavljanju
odvjetničke djelatnosti, zaključuju se na temelju Zakona o odvjetništvu, a koji
zakon je u odnosu na opće propise o ugovorima o osiguranju lex specialis.«*Na temelju članka 54. Ustavnog zakona o Ustavnom sudu Republike Hrvatske
(»Narodne novine« broj 99/99., 29/02. i 49/02.-pročišćen tekst; u daljnjem
tekstu: Ustavni zakon) Ustavni sud može ocjenjivati suglasnost zakona s Ustavom
i u slučaju kada je određeni zakon već ranije bio predmetom ustavnosudske
ocjene.
U provedenom ustavnosudskom postupku utvrđeno je da predlagatelj nije naveo nove
razloge zbog kojih bi trebalo preispitati prethodno izraženo stajalište o ocjeni
suglasnosti s Ustavom članka 44. Zakona o odvjetništvu, niti je Ustavni sud
utvrdio da su u ustavnopravnom poretku Republike Hrvatske nastupile nove
okolnosti koje bi dovele do promjene njegova stajališta obrazloženog u
naznačenom rješenju.
Ustavni sud nastavno ocjenjuje da je propisujući dužnost odvjetnika da sa
osiguravateljima zaključi ugovore o osiguranju od odgovornosti za štetu koju bi
mogao počiniti trećim osobama u obavljanju odvjetničke djelatnosti, zakonodavac
omogućio efikasniju naplatu eventualno počinjene štete korisnicima odvjetničkih
usluga. Navedena zakonska odredba predstavlja jamstvo strankama da će uspješno
naplatiti štetu koju su pretrpjeli zbog eventualno nesavjesnog rada odvjetnika,
a što pridonosi jačanju pravnog poretka Republike Hrvatske.
U pogledu prijedloga kojim se kroz konkretan primjer primjene osporene odredbe
članka 44. Zakona o odvjetništvu upućuje na njezinu nesuglasnost s Ustavom,
Ustavni sud napominje sljedeće:
Nadležnost Ustavnog suda Republike Hrvatske utvrđena je odredbom članka 128.
Ustava Republike Hrvatske. U članku 128. stavku 1. alineji 1. Ustava propisano
je da Ustavni sud odlučuje o suglasnosti zakona s Ustavom, a odredbom članka 55.
stavka 1. Ustavnog zakona, između ostaloga je propisano da će Ustavni sud
ukinuti (...) zakon ili pojedine njegove odredbe ako utvrdi da nije suglasan s
Ustavom.
Iz navedenih odredbi slijedi da Ustavni sud, u postupku pokrenutom u povodu
prijedloga za ocjenu suglasnosti zakona s Ustavom, nije nadležan ocjenjivati
primjenu određenog zakona pred sudovima i drugim državnim i inim tijelima koja
imaju javne ovlasti. Ovo stajalište Ustavni sud je, među ostalim svojim
odlukama, izrazio i u rješenju broj: U-I-1455/2001 od 24. studenoga 2004. godine
(»Narodne novine« broj 175/04.), u kojem je istaknuto da primjena zakona ili
njegovih pojedinih odredbi može biti predmetom ocjene samo u postupku koji je
pred Ustavnim sudom pokrenut ustavnom tužbom.
4. Odredba članka 48. točka 8. Zakona o odvjetništvu već je bila predmetom
ocjene suglasnosti s Ustavom.
Rješenjem broj: U-I-722/1994, U-I-174/1995, U-I-402/1995, U-I-737/1995 i
U-I-6/1996 (»Narodne novine« broj 79/97.), Ustavni sud nije prihvatio prijedlog
za pokretanje postupka za ocjenu suglasnosti s Ustavom navedene zakonske
odredbe, obrazlažući svoje stajalište sljedećim razlozima.
*»Sud nije prihvatio prijedlog u svezi s ovom odredbom polazeći od toga da ona
propisuje jedan (točka 8) od zakonom propisanih uvjeta za ostvarenje prava na
upis u imenik odvjetnika, uz sagledavanje ustavnih odrednica odvjetništva iz
odredbe članka 27. Ustava Republike Hrvatske a kojom je propisano da
odvjetništvo kao samostalna i neovisna služba osigurava svakome pravnu pomoć u
skladu sa zakonom. Činjenica da je odvjetništvo izdvojeno u posebnu ustavnu
odredbu, znači da se radi o službi od posebnog značaja, a što podrazumijeva i
propisivanje zahtjevnijih uvjeta za ostvarenje prava na obavljanje te službe.
Podnositelj neosnovano povezuje osporenu zakonsku odredbu s člankom 30. Ustava,
a koji određuje domet pravnih posljedica kaznene osude, jer odredba članka 48.
točka 8. Zakona o odvjetništvu ne predstavlja kaznenopravnu posljedicu osude,
već je samo jedan od uvjeta za obavljanje odvjetničke djelatnosti.«*
Navodi predlagatelja ne upućuju na nove razloge zbog kojih bi Sud, postupajući u
smislu članka 54. Ustavnog zakona, trebalo preispitati prethodno izraženo
stajalište o ocjeni suglasnosti s Ustavom članka 48. točke 8. Zakona o
odvjetništvu.
5. Odredba članka 49. stavka 1. Zakona o odvjetništvu već je također bila
predmetom ocjene suglasnosti s Ustavom.
Ustavni sud rješenjem broj: U-I-337/1994 (»Narodne novine« broj 49/95.) od 5.
srpnja 1995. godine, nije prihvatio prijedlog za pokretanje postupka za ocjenu
suglasnosti s Ustavom naznačene zakonske odredbe iz sljedećih razloga:
*»Dostojnost u smislu citirane odredbe pravni je standard, koji se nikako ne može
poistovjetiti s institutom kaznenog prava, pojmovima nekažnjavanja ili pravnih
posljedica osude u kaznenopravnom smislu. Pojam dostojnosti u sebi sadrži skup
moralnih odlika, među inima i predanost dužnostima, savjesnost i dr., a na što
upućuje i odvjetnička prisega utvrđena odredbom članka 51. Zakona o
odvjetništvu. Propuštanje davanja svečane prisege u Zakonom određenom roku ima
za posljedicu brisanje odobrenog upisa iz imenika odvjetnika. Ugled odvjetništva
ovisi o tome koga odvjetništvo prima u svoje redove, a taj bi se ugled, na kojem
osim toga ustraje i Zakon zbog samog ustavnog položaja odvjetništva, mogao
ugroziti ako bi odvjetništvo bez kriterija dopustilo da tu službu obavlja osoba
čije ranije ponašanje i djelatnost nose u sebi značajke suprotne odlikama koje
sadrži pojam dostojnosti«.*
Predlagateljica u prijedlogu nije navela nove razloge zbog kojih bi Sud
preispitao svoje već zauzeto stajalište i ponovno ocijenio suglasnost odredbe
članka 49. Zakona o odvjetništvu s odredbama Ustava, u smislu odredbe članka 54.
Ustavnog zakona.
Na temelju utvrđenja da je ograničenje koje je tom zakonskom odredbom
(dostojnost) propisano za obavljanje odvjetništva (i koje se svojim sadržajem
nadovezuje na odredbu članka 48. Zakona), razmjerno naravi potrebe u svakom
pojedinom slučaju, Sud tvrdnje predlagateljice da je odredbom članka 49. Zakona
o odvjetništvu »narušen model pune rehabilitacije« cijeni neosnovanima.
6. Odredbom članka 53. stavka 2. Zakona o odvjetništvu propisana je obustava,
odnosno mirovanje obavljanja odvjetništva, u slučajevima kada je protiv
odvjetnika pokrenut kazneni postupak za kazneno djelo koje je po svojoj prirodi
tako da ga čini nedostojnim za obavljanje odvjetništva, odnosno u slučaju
pokretanja disciplinskog postupka protiv odvjetnika zbog teže povrede dužnosti i
ugleda odvjetništva. Ponovno se kao prioritet za bavljenje odvjetništvom
podrazumijeva dostojnost i savjesnost u obavljanju odvjetničke službe.
Tumačenje je Suda da je navedenom zakonskom odredbom propisano tzv. privremeno
obustavljanje odnosno mirovanje faktičnog obavljanja poslova odvjetništva, za
vrijeme dok se odvjetnik nalazi u pritvoru, odnosno dok se protiv njega vodi
disciplinski postupak radi teže povrede odvjetničke dužnosti. Upravo zbog
osnovnih smjernica koje je Ustav propisao odvjetništvu (članak 27.), Sud smatra
da osporena odredba članka 53. stavka 2. Zakona o odvjetništvu, nije nesuglasna
s odredbama članaka 28. i 30. Ustava.
Ograničenje propisano tom zakonskom odredbom (privremena obustava ili mirovanje
odvjetništva), iz navedenih razloga razmjerno je cilju koji se ograničenjem želi
postići, a u smislu odredbe članka 16. Ustava.
7. Odredbom članka 56. točkom 5. Zakona o odvjetništvu propisano je da
odvjetniku prestaje prava na obavljanje odvjetništva ako je to pravo izgubio
izricanjem disciplinske kazne, a odredbom članka 57. stavkom 1. točkama 4. i 6.
Zakona o odvjetništvu propisano je da odvjetnik ne smije obavljati odvjetništvo
u slučaju kada mu je izrečena disciplinska kazna gubitka tog prava i u slučaju
kada je osuđen na bezuvjetnu kaznu zatvora dulju od šest mjeseci. Člankom 57.
stavkom 2. Zakona o odvjetništvu propisano je da i u ostalim slučajevima gubitka
prava na obavljanje odvjetništva, odvjetnik više ne može obavljati odvjetništvo
od dana dostave rješenja tijela Komore.
Nije u pravu predlagatelj kada tvrdi da je navedenim člancima Zakona o
odvjetništvu povrijeđeno Ustavom zajamčeno pravo na rad i slobodu rada,
propisano odredbom članka 54. stavka 1. Ustava.
Riječ je, naime, o primjerima kada se odvjetnik nije ponašao u skladu sa
mjerodavnim materijalnim pravom kaznenog zakonodavstva, odnosno nije poštivao
odredbe Zakona o odvjetništvu, Statuta Hrvatske odvjetničke komore ili Kodeksa
odvjetničke etike. Postupajući protivno važećim zakonskim normama kaznenog
zakonodavstva, odnosno suprotno načelima na koja se kao odvjetnik obvezao u
vršenju odvjetničke službe, takva osoba nije poštivala niti Ustavom propisanu
ulogu odvjetništva, usmjerenu prije svega prema pružanju pravne zaštite
građanima, te promicanju pravne sigurnosti u Republici Hrvatskoj.
Odredbe članka 56. točke 5. i članka 57. stavka 1. točke 4. i 6. i stavka 2.
Zakona o odvjetništvu Sud ne ocjenjuje nesuglasnim odredbama Ustava na koje
upućuje predlagatelj.
8. Odredbom članka 60. Zakona o odvjetništvu propisan je put pravne zaštite
protiv rješenja kojim tijelo Komore odlučuje o stjecanju, mirovanju, obustavi
ili gubitku prava na obavljanje odvjetništva.
Budući da je protiv tih rješenja dopušten prigovor Vrhovnom sudu Republike
Hrvatske, a u postupku odlučivanja o podnesenom prigovoru Vrhovni sud Republike
Hrvatske odlučuje, u pravilu na sjednicama vijeća na kojima nije prisutan
podnositelj prigovora, predlagatelj smatra da je navedena zakonska odredba u
nesuglasju s odredbom članka 119. Ustava.
Odredbom članka 119. Ustava propisano je da su sudske rasprave javne i presude
se izriču javno, u ime Republike Hrvatske, a javnost sudske rasprave može se
isključiti samo iz razloga navedenih u stavku 2. članka 119. Ustava (interesi
morala, javnog reda ili državne sigurnosti i dr.).
Rješavajući o prigovoru podnesenom protiv rješenja kojim tijelo Komore odlučuje
o stjecanju, mirovanju, obustavi ili gubitku prava na obavljanje odvjetništva
Vrhovni sud Republike Hrvatske u postupku, na odgovarajući način primjenjuje
propise o upravnom sporu. Odredbom članka 34. stavkom 2. Zakona o upravnim
sporovima (»Narodne novine« broj 53/91., 9/92. i 77/92.) propisano je da zbog
složenosti sporne stvari, ili ako se inače nađe da je to potrebno radi boljeg
razjašnjenja stvari, sud može odlučiti da se održi usmena rasprava.
Slijedom navedenog, Sud neosnovanima cijeni navode predlagatelja da je osporenom
odredbom članka 60. Zakona o odvjetništvu, odvjetniku »onemogućeno pravo na
pošteno suđenje, odnosno pravo da ga u punoj jednakosti, pošteno i javno sasluša
neovisni i nepristrani sud«. Ocijeni li da se radi o složenijoj pravnoj stvari
Vrhovni sud Republike Hrvatske može u postupku odlučivanja o prigovoru
podnositelja protiv naznačenih rješenja tijela Komore odgovarajuće primijeniti
odredbu članka 34. stavka 2. Zakona o upravnim sporovima.
9. Zakon o odvjetništvu, u odredbi članka 72. stavcima 1., 2. i 3., propisuje
disciplinske mjere koje se odvjetniku i odvjetničkom vježbeniku mogu izreći za
teže povrede dužnosti i ugleda odvjetništva.
Osporavajući navedenu zakonsku odredbu, predlagatelj prvenstveno ističe njezinu
nesuglasnost s odredbom članka 16. Ustava, smatrajući da se primjenom te
zakonske odredbe »ograničavaju slobode i prava osoba koje su već upisane u
Imenik odvjetnika, odnosno Imenik odvjetničkih vježbenika«.
Sud napominje da se u slučajevima propisanim stavcima 1. i 2. članka 72. Zakona
o odvjetništvu, radi o težim povredama dužnosti i ugleda odvjetništva i
sankcijama propisanim za te povrede. Za slučaj kada je odvjetnik ili odvjetnički
vježbenik počinio opisanu (tešku) povredu dužnosti i ugleda odvjetništva,
zakonodavac je propisao i izricanje najtežih sankcija, između kojih je i gubitak
prava na obavljanje odvjetništva od šest mjeseci do pet godina, gubitak tog
prava u trajanju od pet do deset godina, a za odvjetničkog vježbenika brisanje
iz imenika odvjetničkih vježbenika za vrijeme od šest do tri godine, odnosno
trajno brisanje.
Analizom navedenog, Ustavni sud ocjenjuje da se radi o ograničenju slobode i
prava da bi se zaštitila sloboda i prava dugih ljudi, kao i pravni poredak
Republike Hrvatske. Propisujući odredbom članka 72. stavcima 1. i 2. Zakona o
odvjetništvu više vrsta disciplinskih mjera koje se mogu izreći za počinjene
teže povrede dužnosti i ugleda odvjetništva, zakonodavac je omogućio da se svako
takvo ograničenje provede na način da bude razmjerno naravi potrebe u svakom
pojedinom slučaju.
Odredbom stavka 3. članka 72. Zakona o odvjetništvu propisane su sankcije za
počinjene lakše povrede dužnosti i ugleda odvjetništva. Pozivom na već navedene
razloge, a vezano za taj stavak osporene zakonske odredbe, Sud također ne nalazi
nesuglasnosti iste s odredbama Ustava na koje upućuje predlagatelj.
10. Osporena odredba članka 78. stavka 1. Zakona o odvjetništvu već je bila
predmetom ocjene suglasnosti s Ustavom.
Ustavni sud rješenjem broj: U-I-1085/97, U-I-23/99 i U-I-824/99 (neobjavljeno)
od 20. travnja 2000. godine, nije prihvatio prijedlog za pokretanje postupka za
ocjenu suglasnosti s Ustavom odredbe članka 78. Zakona o odvjetništvu, navodeći
sljedeće:
*»Mogućnošću podnošenja priziva Vrhovnom sudu Republike Hrvatske u postupcima
protiv izrečene disciplinske mjere za teže povrede dužnosti i ugleda
odvjetništva, odvjetniku je osigurana sudska kontrola zakonitosti takvih akata.
Za lakše disciplinske povrede doista nije predviđena mogućnost priziva Vrhovnom
sudu Republike Hrvatske, ali Ustavni sud o tome je već ranije zauzeo stajalište,
u predmetu broj: U-III-936/1998 od 13. listopada 1999. godine (»Narodne novine«,
broj 116/99). Dakle, u slučaju kada je odvjetniku aktima Komore donesenim u
disciplinskom postupku protiv kojih nije predviđena sudska zaštita povrijeđeno
neko od Ustavom zajamčenih prava, protiv takvog konačnog pojedinačnog akta
pozivom na odredbu članka 66. Zakona o upravnim sporovima, odvjetnik može
podnijeti zahtjev za zaštitu prava Upravnom sudu Republike Hrvatske.«*
Predlagatelj nije naveo nove ustavnopravno relevantne razloge zbog kojih bi
Ustavni sud mogao, u smislu odredbe članka 54. Ustavnog zakona, ponovno
ocijeniti i preispitati suglasnost osporene odredbe članka 78. stavaka 1. i 2.
Zakona o odvjetništvu s Ustavom.
11. Na temelju odredbe članka 43. stavka 1. i 2., kao i u vezi s člankom 54.,
Ustavnog zakona, riješeno je kao u točki I. izreke.
Pozivom na odredbu članka 29. Ustavnog zakona riješeno je kao u točki II.
izreke.

Broj: U-I-1080/2002,
U-I-520/2004
U-I-2610/2005
Zagreb, 12. ožujka 2008.

USTAVNI SUD REPUBLIKE HRVATSKE
Predsjedavajući sudac
**dr. sc. Željko Potočnjak**, v. r.

Rješenje, NN 53/2008-1857
Opći uvjeti korištenjaZaštita privatnosti[Pristup podatcima](/data_access_hr.aspx)[ELI](/about_eli_hr.aspx)

©2026. g. Narodne novine d.d.

, izrada [Novena d.o.o.](http://novena.hr/)