## Odluka Ustavnog suda Republike Hrvatske broj: U-IIIA-1975/2004 od 25. listopada 2004.

### NN 160/2004 (18.11.2004.), Odluka Ustavnog suda Republike Hrvatske broj: U-IIIA-1975/2004 od 25. listopada 2004.

# USTAVNI SUD REPUBLIKE HRVATSKE

2817

Ustavni
sud Republike Hrvatske, u Drugom vijeću za odlučivanje o ustavnim tužbama, u
sastavu sudac Jasna Omejec, predsjednik Vijeća, te suci Marijan Hranjski, Mario
Kos, Ivan Mrkonjić, Emilija Rajić i Vice Vukojević, članovi Vijeća, odlučujući
o ustavnoj tužbi J. M. iz Z., zastupanog po B. Š., odvjetniku u Z., na sjednici
održanoj 25. listopada 2004. godine, jednoglasno je donio

## ODLUKU

I.
Ustavna tužba se usvaja.

II.
Općinski sud u Zagrebu dužan je donijeti odluku u predmetu koji se vodi pred
tim sudom pod brojem: Pn-5330/03 (raniji broj: Pn-3913/93) u najkraćem mogućem
roku, ali ne duljem od šest (6) mjeseci, računajući od prvog idućeg dana nakon
dana objave ove odluke u »Narodnim novinama«.

III. Na
temelju članka 63. stavka 3. Ustavnog zakona o Ustavnom sudu Republike Hrvatske
(»Narodne novine«, broj 49/02. –
pročišćeni tekst), podnositelju ustavne tužbe, J. M. iz Z., D. G. 11,
određuje se primjerena naknada zbog povrede ustavnog prava iz članka 29. stavka
1. Ustava Republike Hrvatske (»Narodne novine«, broj 41/01. – pročišćeni
tekst), u iznosu od 7.700,00 kuna.

IV.
Naknada iz točke III. izreke ove odluke bit će isplaćena iz državnog proračuna
u roku tri mjeseca od dana podnošenja zahtjeva podnositelja Ministarstvu financija
Republike Hrvatske za njezinu isplatu.

V. Ova
odluka objavit će se u »Narodnim novinama«.

```
Obrazloženje
```

1.
Podnositelj ustavne tužbe, na temelju članka 63. Ustavnog zakona o Ustavnom
sudu Republike Hrvatske (»Narodne novine«, broj 49/02. – pročišćeni tekst, u
daljnjem tekstu: Ustavni zakon), podnio je 28. svibnja 2004. godine ustavnu
tužbu radi duljine parničnog postupka.

ČINJENICE
VAŽNE ZA USTAVNOSUDSKI POSTUPAK

2. Dana
20. srpnja 1993. godine podnositelj je podnio tužbu radi naknade štete
Općinskom sudu u Zagrebu protiv Republike Hrvatske.

Do 5. studenoga 1997. godine Općinski sud u Zagrebu
donio je presudu prvog stupnja koja je ukinuta od strane Županijskog suda u
Zagrebu i predmet je vraćen sudu prvog stupnja na ponovno suđenje.

Dana 30. kolovoza 1999. godine donijeto je rješenje o
prekidu postupka primjenom članaka 1. i 2. Zakona o izmjeni Zakona o obveznim
odnosima (»Narodne novine«, broj 7/96.).

Rješenjem od 20. veljače 2004. godine određen je
nastavak postupka.

Ročište je određeno za dan 29. listopada 2004.
godine.

3. PRAVO VAŽNO ZA USTAVNOSUDSKI POSTUPAK

3.1.
Podnositelj je pokrenuo postupak pred Općinskim sudom u Zagrebu na temelju
članka 180. Zakona o obveznim odnosima (»Narodne novine«, broj 53/91., 73/91. i
3/94.), koji je glasio:

»Članak
180.

Za
štetu nastalu smrću, tjelesnom povredom ili oštećenjem odnosno uništenjem
imovine fizičke osobe uslijed akata nasilja ili terora te prilikom javnih
demonstracija i manifestacija odgovara društveno-politička zajednica čiji su
organi po važećim propisima bili dužni spriječiti takvu štetu.«.

Zakonom
o izmjeni Zakona o obveznim odnosima (»Narodne novine«, broj 7/96.), koji je
stupio na snagu 3. veljače 1996. godine, bilo je propisano:

»Članak
1.

U
Zakonu o obveznim odnosima (»Narodne novine«, br. 53/91, 73/91. i 3/94.) članak
180. briše se.

Članak
2.

Postupci
za naknadu štete pokrenuti po odredbama članka 180. Zakona o obveznim odnosima,
prekidaju se.

Postupci
iz stavka 1. ovoga članka nastavit će se nakon što se donese poseban propis
kojim će se urediti odgovornost za štetu nastalu uslijed terorističkih akata.«.

Zakonom
o dopunama Zakona o obveznim odnosima (»Narodne novine«, broj 112/99.) koji je
stupio na snagu 6. studenoga 1999. godine, bilo je propisano:

»Članak
2.

Obvezuje
se Vlada Republike Hrvatske da posebne zakone iz članka 1. (članka 184.a.
stavka 2. i 184.b. stavka 2.) ovoga Zakona, te članka 2. stavka 2. Zakona o
izmjeni Zakona o obveznim odnosima (»Narodne novine«, br. 7/96.) podnese radi
donošenja najkasnije u roku od šest mjeseci od dana stupanja na snagu ovoga
Zakona.«.

3.2.
Hrvatski sabor, na sjednici održanoj 14. srpnja 2003. godine, donio je Zakon o
odgovornosti za štetu nastalu uslijed terorističkih akata i javnih
demonstracija (»Narodne novine«, broj 117/03.), koji je stupio na snagu 31.
srpnja 2003. godine, a kojim je propisano:

»Članak
10.

Sudski
postupci radi naknade štete prekinuti stupanjem na snagu Zakona o izmjeni
Zakona o obveznim odnosima (»Narodne novine«, br. 7/96.) nastavit će se po
odredbama ovoga Zakona.«.

Iz navedenog slijedi da je Zakonom o izmjeni Zakona o
obveznim odnosima određen prekid postupaka u kojima je odlučivano o naknadi
štete nastale uslijed terorističkih akata i javnih demonstracija do stupanja na
snagu Zakona o odgovornosti za štetu nastalu uslijed terorističkih akata i
javnih demonstracija, odnosno da je navedenim Zakonom bilo određeno da se
spomenuta vrsta postupaka mora prekinuti tijekom razdoblja od sedam (7) godina,
pet (5) mjeseci i dvadeset pet (25) dana.

3.3. Podnositelj je podnio ustavnu tužbu na temelju
članka 63. Ustavnog zakona zbog povrede ustavnog prava na donošenje sudske
odluke u razumnom roku, zajamčenog člankom 29. stavkom 1. Ustava Republike
Hrvatske.

Članak 29. stavak 1. Ustava Republike Hrvatske
propisuje:

»Članak 29.

Svatko ima pravo da zakonom ustanovljeni neovisni i
nepristrani sud (...) u razumnom roku odluči o njegovim pravima i obvezama
(...).«.

Članak
63. Ustavnog zakona propisuje:

»Članak
63.

(1)
Ustavni sud će pokrenuti postupak po ustavnoj tužbi i prije no što je iscrpljen
pravni put, u slučaju kad o pravima i obvezama stranke (...) nije u razumnom
roku odlučio sud (...).

(2) U
odluci kojom usvaja ustavnu tužbu zbog nedonošenja akta u razumnom roku iz
stavka 1. ovoga članka, Ustavni sud će nadležnom sudu odrediti rok za donošenje
akta kojim će taj sud meritorno odlučiti o pravima i obvezama (...)
podnositelja. Rok za donošenje akta počinje teći idućeg dana od dana objave
odluke Ustavnog suda u »Narodnim novinama«.

(3) U
odluci iz stavka 2. ovoga članka Ustavni sud će odrediti primjerenu naknadu
koja pripada podnositelju zbog povrede njegova ustavnog prava koju je sud
učinio kada o pravima i obvezama podnositelja (...) nije odlučio u razumnom
roku. Naknada se isplaćuje iz državnog proračuna u roku od tri mjeseca od dana podnošenja
zahtjeva stranke za njezinu isplatu.«.

*Ustavna
tužba je osnovana.*

4.
Povredu ustavnog prava na donošenje sudske odluke u razumnom roku Ustavni sud
razmatra u svjetlu osobitih okolnosti svakog pojedinog slučaja.

Razmatrajući
navode ustavne tužbe i dokumentaciju koja prileži tužbi, Ustavni sud je utvrdio
da su u konkretnom slučaju ispunjene pretpostavke za postupanje u smislu
odredbi članka 63. Ustavnog zakona.

4.1. DULJINA SUDSKOG POSTUPKA

Prvostupanjski
parnični postupak započeo je 20. srpnja 1993. godine tužbom podnositelja
Općinskom sudu u Zagrebu radi naknade štete.

Međutim, duljina postupka ne uzima se u razmatranje
od tog dana već od 5. studenoga 1997. godine kada je stupio na snagu Zakon o
potvrđivanju Konvencije za zaštitu ljudskih prava i temeljnih sloboda i
Protokola, broj 1, 4, 6, 7 i 11 uz Konvenciju za zaštitu ljudskih prava i
temeljnih sloboda (»Narodne novine – Međunarodni ugovori«, broj 18/97., 6/99. –
pročišćeni tekst i 8/99. – ispravak, u daljnjem tekstu: Zakon o potvrđivanju
Konvencije), koja Konvencija u članku 6. stavku 1. jamči, između ostalog, i
pravo na suđenje u razumnom roku.

Ustavna tužba podnijeta je dana 28. svibnja 2004.
godine, a do toga dana postupak nije pravomoćno okončan, pa Ustavni sud
utvrđuje da je do dana podnošenja ustavne tužbe postupak trajao ukupno deset
(10) godina, deset (10) mjeseci i osam (8) dana, a nakon stupanja na snagu
Zakona o potvrđivanju Konvencije pa do dana podnošenja ustavne tužbe postupak
je trajao sedam (7) godina, šest (6) mjeseci i dvadeset tri (23) dana.

4.2. POSTUPANJE NADLEŽNOG
SUDA

Prema članku 117. stavku 3. Ustava Republike
Hrvatske, sudovi sude na temelju Ustava i zakona.

Prekid parničnog postupka radi naknade štete
pokrenutog tužbom podnositelja nastupio je po sili zakona *(ex lege)* 3. veljače
1996. godine, stupanjem na snagu Zakona o izmjeni Zakona o obveznim odnosima.

Donoseći rješenje o prekidu postupka dana 30.
kolovoza 1999. godine, nadležni Općinski sud u Zagrebu postupio je u skladu sa
zakonom, a njegovo rješenje o prekidu postupka imalo je deklaratorno značenje.

Tim Zakonom određeni prekid postupka, do donošenja
novog propisa, onemogućio je nadležni sud da tijekom prekida poduzima radnje
usmjerene na rješavanje podnesenog tužbenog zahtjeva te da odluči o tom
zahtjevu.

4.3. UTJECAJ ZAKONOM
ODREĐENOG PREKIDA

POSTUPKA NA POVREDU USTAVNOG
PRAVA

U ovoj
pravnoj stvari Ustavni sud ocjenjuje postoje li zbog zakonom određenog prekida
postupka pretpostavke za postupanje Suda u skladu sa člankom 63. stavkom 1.
Ustavnog zakona te je li zbog takvog prekida postupka povrijeđeno člankom 29.
stavkom 1. Ustava zajamčeno pravo podnositelja da o njegovim pravima i obvezama
u razumnom roku odluči neovisni i nepristrani sud.

U svezi
s pitanjem postojanja pretpostavke za postupanje u skladu s člankom 63. stavkom
1. Ustavnog zakona u slučaju zakonom određenog prekida postupka, Sud smatra da
se tako određenim prekidom postupka može povrijediti člankom 29. stavkom 1.
Ustava zajamčeno pravo na suđenje u razumnom roku. Naime, tijekom zakonom
određenog prekida nadležni sud ne može postupati, pa ako je takav prekid
neopravdano dugotrajan može doći do povrede prava na suđenje u razumnom roku.
Iako se u ovom slučaju neodlučivanje u razumnom roku ne može pripisati sudu,
već je posljedica intervencije zakonodavca u započeti sudski postupak, takvom
se intervencijom može povrijediti pravo na suđenje u razumnom roku. Stoga
postoje odredbama članka 63. stavka 1. Ustavnog zakona utvrđene pretpostavke za
postupanje po podnesenoj ustavnoj tužbi i prije nego što je iscrpljen pravni
put.

U svezi
s pitanjem je li u ovom slučaju došlo do povrede prava na suđenje u razumnom
roku, Sud utvrđuje da je u uvjetima podnošenja, na temelju članka 180. Zakona o
obveznim odnosima, velikog broja tužbi protiv Republike Hrvatske za naknadu štete
prouzročene terorističkim aktima, a kojima su potraživani relativno značajni
iznosi naknada šteta, postojalo opravdanje za dodatno zakonsko uređenje te
odgovornosti, pa i za određivanje prekida započetih postupaka do donošenja
novog propisa. Međutim, tako određeni prekid postupka svojim trajanjem nije
smio onemogućiti ostvarivanje Ustavom zajamčenog prava na suđenje u razumnom
roku. O navedenom ograničenju vodio je računa i Hrvatski sabor kada je na
sjednici održanoj 22. listopada 1999. godine obvezao Vladu Republike Hrvatske
da najkasnije u roku od šest mjeseci podnese Saboru prijedlog zakona kojim će
se urediti to pitanje. Međutim, Vlada Republike Hrvatske je s ispunjenjem ove
obveze zakasnila tri (3) godine, jedan (1) mjesec i dvadeset (20) dana. Nakon
proteka zakonom određenog roka u kojem je Vlada bila dužna Hrvatskom saboru
podnijeti prijedlog novog zakonskog uređenja i time omogućiti nastavak
prekinutih postupaka, podnositelj je bio u neizvjesnosti hoće li se i kada će
se nastaviti prekinuti postupak.

Vodeći računa o svim ovim okolnosti te o činjenici da
je zakonom određen prekid sudskih postupaka radi naknade štete prouzročenih
terorističkim aktima i javnim demonstracijama trajao sedam (7) godina, pet (5)
mjeseci i dvadeset pet (25) dana, Ustavni sud utvrđuje da je takvim zakonom
određenim prekidom postupka povrijeđeno člankom 29. stavkom. 1. Ustava
zajamčeno pravo podnositelja da zakonom ustanovljeni neovisni i nepristrani sud
u razumnom roku odluči o njegovim pravima i obvezama. Takvim zakonom određenim
prekidom postupka u ovom je slučaju podnositelju povrijeđeno i pravo na pristup
sudu, koji je dio prava na sud, također zajamčenog odredbom članka 29. stavka
1. Ustava o temeljnom ljudskom pavu na pravično suđenje.

5.
Imajući u vidu sve navedene činjenice i okolnosti, u smislu odredbe članka 63.
stavka 2. Ustavnog zakona, donesena je odluka kao pod točkama I. i II. izreke
ove odluke.

6.
Sukladno odredbi članka 63. stavka 3. Ustavnog zakona, odlučeno je kao u
točkama III. i IV. izreke ove odluke.

Visinu
naknade zbog povrede ustavnog prava na donošenje odluke u razumnom roku,
Ustavni sud utvrđuje uzimajući u obzir okolnosti svakog pojedinog predmeta uz
istodobno uvažavanje ukupnih gospodarskih i socijalnih prilika u Republici
Hrvatskoj.

7.
Odluka o objavi (točka V. izreke) temelji se na odredbama članka 29. Ustavnog
zakona.

Broj:
U-IIIA-1975/2004

Zagreb,
25. listopada 2004.

USTAVNI SUD REPUBLIKE HRVATSKE

Predsjednik Vijeća
**dr. sc.** **Jasna Omejec,** v. r.

Odluka, NN 160/2004-2817