## Odluka Ustavnog suda Republike Hrvatske broj U-IIIA-2932-/2002 od 24. rujna 2003.

### NN 177/2003 (7.11.2003.), Odluka Ustavnog suda Republike Hrvatske broj U-IIIA-2932-/2002 od 24. rujna 2003.

# USTAVNI SUD REPUBLIKE HRVATSKE

2583

Ustavni
sud Republike Hrvatske, u Vijeću šestorice za odlučivanje o ustavnim tužbama, u
sastavu sudac Petar Klarić, predsjednik Vijeća, te suci Ivan Matija, Željko
Potočnjak, Agata Račan, Nevenka Šernhorst i Milan Vuković, odlučujući o
ustavnoj tužbi Lj. V. iz Z., koju zastupa punomoćnik B. S., odvjetnik iz Z., na
sjednici održanoj 24. rujna 2003., jednoglasno je donio

## ODLUKU

I.
Ustavna tužba se odbija.

II.
Pretpostavke za primjenu odredaba članka 63. Ustavnog zakona o Ustavnom sudu
Republike Hrvatske nisu ispunjene.

III.  Ova odluka objavit će se u »Narodnim
novinama«.

```
Obrazloženje
```

1.
Ustavna tužba podnesena je temeljem odredaba članka 63. Ustavnog zakona o
Ustavnom sudu Republike Hrvatske (»Narod­ne novine«, broj 49/02 – pročišćeni
tekst, u daljnjem tekstu: Us­tav­ni zakon), jer podnositeljica smatra da joj je
predugim traja­njem parničnog postupka radi naknade štete, kojeg od 1992.
godine vodi pred Općinskim sudom u Zagrebu, povrijeđeno pravo na pošteno suđenje
u razumnom roku iz članka 29. Ustava Republike Hrvatske.

Podnositeljica predlaže da Sud naloži Vrhovnom sudu
Repub­like Hrvatske da u roku od mjesec dana donese meritornu presudu u
predmetu koji se kod Općinskog suda u Zagrebu vodio pod brojem: Pn-3744/97 i Županijskog
suda u Zagrebu pod brojem: Gž-8980/01. Ujedno predlaže da joj Sud dosudi
pravednu naknadu u iznosu od 80.000,00 kn sa zakonskim zateznim kamatama od
dana donošenja odluke do isplate i naknadu troškova postupka.

ČINJENICE VAŽNE ZA USTAVNOSUDSKI POSTUPAK

2. Ustavni sud je u postupku pokrenutom ustavnom tužbom,
primjenom članka 63. Ustavnog zakona, utvrdio sljedeće činjenice koje su pravno
relevantne za odlučivanje o povredi ustavnog prava podnositeljice, zajamčenog u
članku 29. stavku 1. Ustava:

– podnositeljica je 3. ožujka 1992. podnijela protiv
»C.« o. Z., tužbu Općinskom sudu u Zagrebu, radi naknade štete nastale u
prometnoj nezgodi 20. svibnja 1990.;

– prvo ročište održano je 11. svibnja 1992. na kojem
je rješenjem pozvan punomoćnik podnositeljice sudu i protivnoj strani dostaviti
primjerak zapisnika u vezi prometne nezgode te je rasprava odgođena za 9. rujna
1992.;

– na ročištu održanom 9. rujna 1992. riješeno je da
se zatraži priklop spisa OJT Zagreb, broj: KT-74/90, određeno je provo­đenje
liječničkog vještačenja i pozvana je podnositeljica uplatiti predujam za vještačenje;

– podneskom od 19. listopada 1993. podnositeljica traži
da Općinski sud u Zagrebu razriješi vještaka te da se spis nakon godine dana
vrati natrag sudu kako bi se postupak mogao privesti kraju;

– dana 26. listopada 1993. Općinski sud u Zagrebu požuruje
vještaka da u roku 15 dana izradi nalaz te ga dostavi tom sudu;

– vještak dostavlja Općinskom sudu u Zagrebu svoj
nalaz i mišljenje 6. prosinca 1993.;

– dana
22. prosinca 1993. Općinski sud u Zagrebu poziva podnositeljicu da uplati
predujam za liječničko vještačenje, a 6. siječnja 1994. poziva njezinog punomoćnika
da dostavi njezinu točnu adresu, što je ovaj učinio 10. siječnja 1994., pa sud
ponov­no 17. siječnja 1994. poziva podnositeljicu na uplatu predujma za vještačenje;

–
podneskom od 13. siječnja 1994. podnositeljica oba­vje­štava Općinski sud u
Zagrebu da je promijenila prezime S. u V. te povisuje tužbeni zahtjev;

– Općinski
sud u Zagrebu, 31. siječnja 1994. poziva pu­no­moćnika podnositeljice na uplatu
predujma za liječnika vještaka, o čemu je on dostavio dokaz 9. veljače 1994.;

–
podnescima od 17. veljače i 30. ožujka 1994. podnositeljica predlaže dodatno
liječničko vještačenje;

– na ročištu
održanom 5. svibnja 1994. sud određuje dodatno liječničko vještačenje, poziva
podnositeljicu da uplati predujam i dostavi zapisnik o uviđaju vezan za štetni
događaj;

–
podneskom od 1. lipnja 1994. podnositeljica dostavlja dokaz o plaćenom predujmu
za vještačenje i zapisnik o uviđaju;

– rješenjem
od 21. lipnja 1994. Općinski sud u Zagrebu određuje vještaka za vještačenje
određeno 5. svibnja 1994.;

– vještak
dostavlja nalaz i mišljenje 16. kolovoza 1994.;

–
podneskom od 29. rujna 1994. podnositeljica usklađuje zahtjev te traži i
naknadu štete za gubitak zarade;

–
podneskom od 11. listopada 1994. podnositeljica povisuje tužbeni zahtjev;

– na
raspravi održanoj 12. prosinca 1994. Općinski sud u Zagrebu donosi presudu
broj: Pn-875/92, na koju tuženik izjav­ljuje žalbu 14. travnja 1995., a
podnositeljica 4. svibnja 1995.

– dana
19. lipnja 1995. Općinski sud u Zagrebu dostavlja spis sa žalbama Županijskom
sudu u Zagrebu, koji dopisom od 16. travnja 1996. poziva prvostupanjski sud da
u presudi ispravi prezime podnositeljice;

– podneskom od 15. svibnja 1996. podnositeljica moli
Općinski sud u Zagrebu da uputi spis Županijskom sudu u Zagrebu;

– dana 21. svibnja 1996. Općinski sud u Zagrebu
poziva punomoćnika podnositeljice da mu dostavi presliku njezine osobne
iskaznice, što je taj učinio 31. svibnja 1996., pa je 23. srpnja 1996. doneseno
rješenje o ispravci prvostupanjske presude od 12. prosinca 1994., a spis je
poslan Županijskom sudu u Zagrebu 18. rujna 1996.;

– rješenjem broj: Gž-5804/96-2 od 4. ožujka 1997. Županijski
sud u Zagrebu uvažio je žalbu tužene, ukinuo točku I. izreke presude Općinskog
suda u Zagrebu, broj: Pn-875/92 od 12. prosinca 1994., i u tom dijelu vratio
predmet prvostupanjskom sudu na ponovno suđenje 11. travnja 1997.;

– podneskom od 10. rujna 1997. podnositeljica moli Op­ćinski
sud u Zagrebu da zakaže raspravu;

– podneskom od 16. veljače 1998. podnositeljica specificira
tužbeni zahtjev, jer joj se u međuvremenu pogoršalo zdravstveno stanje i predlaže
provođenje vještačenja po drugim vještacima;

– na
raspravi održanoj 7. travnja 1998., Općinski sud u Zagrebu donosi rješenje
broj: 3744/97-45 kojim određuje vješta­čenje i poziva podnositeljicu na uplatu
predujma, o čemu ona sudu dostavlja dokaz 15. travnja 1998.;

– vještaci
11. rujna 1998. dostavljaju Općinskom sudu u Zagrebu svoje mišljenje;

–
podneskom od 30. listopada 1998. podnositeljica ponovno specificira tužbeni
zahtjev;

– na
raspravi održanoj 9. lipnja 1999. pred Općinskim sudom u Zagrebu, određeno je
toksikološko vještačenje i podnositeljica je pozvana na uplatu predujma za to
vještačenje, o čemu je ona dostavila dokaz 1. srpnja 1999., a vještak je nalaz
dostavio sudu 10. siječnja 2000.;

– podneskom od 16. ožujka 2000. podnositeljica obavještava
Općinski sud u Zagrebu da ne može prihvatiti poziv za ročište zakazano za 5.
veljače 2001. i predlaže da se isto zakaže prije ljeta 2000. i postupak dovrši;

– rješenjem od 22. ožujka 2000. Općinski sud u
Zagrebu prelaže ročište zakazano za 5. veljače 2001. za 12. lipnja 2000., i
toga dana donosi presudu;

– protiv presude Općinskog suda u Zagrebu, broj:
Pn-3744/97 od 12. lipnja 2000., tužena izjavljuje žalbu 18. kolovoza 2000., a
podnositeljica 7. rujna 2000;

– Općinski sud u Zagrebu dostavlja spis predmeta sa žalbama
Županijskom sudu u Zagrebu 10. rujna 2001.;

– Županijski sud u Zagrebu donosi presudu 23. srpnja
2002., a podnositeljičinom punomoćniku je dostavljena 16. rujna 2002., te ona
26. rujna iste godine izjavljuje reviziju;

– spis predmeta s revizijom zaprimljen je u Vrhovnom
sudu Republike Hrvatske 8. svibnja 2003.

OČITOVANJE VRHOVNOG SUDA REPUBLIKE HRVATSKE

3. Na temelju članka 69. stavka 1. alineje 2.
Ustavnog zakona, Ustavni sud je 30. siječnja 2003. zatražio od Vrhovnog suda
Republike Hrvatske da se izjasni o navodima ustavne tužbe i da Ustavnom sudu
dostavi presliku spisa predmeta.

Vrhovni sud dostavio je 11. lipnja 2003. Ustavnom
sudu presliku spisa predmeta, a o navodima ustavne tužbe nije se očitovao, no
napominje da je reviziju sa spisom predmeta zaprimio 8. svibnja 2003.

PRAVO VAŽNO ZA USTAVNOSUDSKI POSTUPAK

4. Odredbom članka 29. stavka 1. Ustava Republike
Hrvat­ske, propisano je:

»Svatko
ima pravo da zakonom ustanovljeni neovisni i nepristrani sud (...) u razumnom
roku odluči o njegovim pravima i obvezama (...).«.

Odredbom
članka 63. stavka 1. Ustavnog zakona propisano je:

»(1)
Ustavni sud će pokrenuti postupak po ustavnoj tužbi i prije no što je iscrpljen
pravni put, u slučaju kad o pravima i obvezama stranke (...) nije u razumnom
roku odlučio sud (...).

(2) U odluci kojom usvaja ustavnu tužbu zbog nedonošenja
akta u razumnom roku iz stavka 1. ovoga članka, Ustavni sud će nadležnom sudu
odrediti rok za donošenje akta kojim će taj sud meritorno odlučiti o pravima i
obvezama (...) podnositelja. Rok za donošenje akta počinje teći idućeg dana od
dana objave odluke Ustavnog suda u »Narodnim novinama«.

(3) U odluci iz stavka 2. ovoga članka Ustavni sud će
odrediti primjerenu naknadu koja pripada podnositelju zbog povrede njegova
ustavnog prava koju je sud učinio kada o pravima i obvezama podnositelja (...)
nije odlučio u razumnom roku. Naknada se isplaćuje iz državnog proračuna u roku
od tri mjeseca od dana podnošenja zahtjeva stranke za njezinu isplatu.«

*Ustavna
tužba nije osnovana.*

5.
Povredu ustavnog prava na donošenje sudske odluke u razumnom roku Ustavni sud
razmatra u svjetlu osobitih okolnosti svakog pojedinog slučaja.

Razmatrajući
navode ustavne tužbe i spis sudskog predmeta, Ustavni sud je utvrdio da se u
ovom slučaju nisu ostvarile pretpostavke za njegovo postupanje u smislu
odredaba članka 63. Us­tav­nog zakona.

Svoju
odluku Ustavni sud obrazlaže sljedećim utvrđenjima:

5.1.
DULJINA SUDSKOG POSTUPKA

Prvostupanjski
parnični postupak započeo je 3. ožujka 1992. podnošenjem tužbe Općinskom sudu u
Zagrebu. Ustavna tužba podnijeta je 4. prosinca 2002. godine. Ustavni sud utvrđuje
da je do dana podnošenja ustavne tužbe postupak trajao ukupno deset (10) godina
i devet (9) mjeseci.

Ustavni
sud napominje, međutim, da je Zakon o potvrđi­vanju Konvencije za zaštitu
ljudskih prava i temeljnih sloboda i Protokola br. 1, 4, 6, 7 i 11 uz
Konvenciju za zaštitu ljudskih prava i temeljnih sloboda (»Narodne novine«, Međunarodni
ugovori, broj 18/97, 6/99 – pročišćeni tekst, 8/99 – ispravak, u dalj­njem
tekstu: Zakon o potvrđivanju Konvencije) stupio na snagu dana 5. studenoga
1997. godine.

Od dana
stupanja na snagu Zakona o potvrđivanju Konvencije, odredbe Konvencije za zaštitu
ljudskih prava i temeljnih sloboda Vijeća Europe čine, temeljem članka 140.
Ustava Republike Hrvatske, dio unutarnjeg pravnog poretka Republike Hrvatske.
Dio unutarnjeg pravnog poretka Republike Hrvatske od tog dana čini i odredba članka
6. stavka 1. Konvencije pod nazivom »Pravo na pošteno suđenje« koja, između
ostalog, propisuje:

»Radi
utvrđivanja svojih prava i obveza građanske naravi (...) svatko ima pravo da
zakonom ustanovljeni neovisni i nepristrani sud (...) u razumnom roku ispita
njegov slučaj.«.

Sukladno
navedenom, pravo na donošenje sudske odluke u razumnom roku čini dio unutarnjeg
pravnog poretka Republike Hrvatske od dana stupanja na snagu Zakona o potvrđivanju
Konvencije (5. studenoga 1997. godine). S druge strane, pravo na donošenje
sudske odluke u razumnom roku je ustavno pravo u Republici Hrvatskoj od 9.
studenoga 2000., izmjenama članka 29. stavka 1. Ustava Republike Hrvatske
(»Narodne novine«, broj 113/00). Iz navedenih razloga ispitivanje razumnosti
trajanja sudskih postupaka prije 5. studenoga 1997., u pravilu, ne bi moglo
biti predmetom ustavnosudskih postupaka temeljenih na članku 63. Ustavnog
zakona, jer u dotadašnjem pravnom poretku Repub­like Hrvatske takvo pravo nije
postojalo ni kao konvencijsko ni kao ustavno.

Ustavni
sud je, u konkretnom slučaju, ocijenio da se pravno relevantnim razdobljem, s
aspekta povrede prava na razumnu duljinu trajanja sudskog postupka, smatra
razdoblje od 5. studenoga 1997. (to jest, od dana stupanja na snagu Zakona o
potvrđivanju Konvencije) do 4. prosinca 2002. (to jest, do dana podnošenja
ustavne tužbe podnositeljice), što ukupno iznosi pet (5) godina i jedan (1)
mjesec.

5.2.
POSTUPANJE NADLEŽNOG SUDA

Podnositeljica
je podnijela tužbu 3. ožujka 1992. Općinskom sudu u Zagrebu, koji je nakon više
ročišta donio presudu 12. prosinca 1994. Ta presuda ukinuta je rješenjem Županijskog
suda u Zagrebu, broj: Gž-5804/96-2 od 4. ožujka 1997. i predmet je vraćen
prvostupanjskom sudu na ponovni postupak. U ponovnom postupku Općinski sud u
Zagrebu održao je tri rasprave (7. travnja 1998., 9. lipnja 1999. i 12. lipnja
2000.) te je 12. lipnja 2000. donio presudu. U povodu žalbi podnositeljice i tužene,
prvostupanjski je sud spis predmeta otpremio Županijskom sudu u Zagrebu 10.
rujna 2001., koji je o žalbama odlučio presudom od 23. srpnja 2002., da bi u
povodu revizije podnositeljice spis bio dostavljen Vrhovnom sudu Republike
Hrvatske 8. svibnja 2003.

Ustavni
sud utvrđuje da postupak od donošenja rješenja Županijskog suda u Zagrebu, od
4. ožujka 1997. do otpremanja nove prvostupanjske presude od 12. lipnja 2000. Županijskom
sudu u Zagrebu 10. rujna 2001., zatim do donošenje nove presude Županijskog
suda u Zagrebu od 23. srpnja 2002. i zaprimanja revizije podnositeljice na
Vrhovnom sudu Republike Hrvatske 8. svibnja 2003., nije trajao preko razumnog
roka iz odredbe članka 29. stavka 1. Ustava, odnosno članka 63. stavka 1.
Ustavnog zakona.

5.3.
PONAŠANJE PODNOSITELJA USTAVNE TUŽBE

(TUŽITELJA
U SUDSKOM POSTUPKU)

Podnositeljica
ustavne tužbe, kao tužiteljica u sudskom postupku koristila je svoje procesne
ovlasti, predlagala vještačenje i koristila pravne lijekove, no samim time nije
bitno pridonijela duljini sudskog postupka.

5.4.
SLOŽENOST SUDSKOG PREDMETA

Iz
spisa predmeta je razvidno da se u konkretnom slučaju radi o složenijoj sudskoj
stvari, jer je u postupku bilo potrebno provođenje više vještačenja, što je
objektivno doprinijelo dužem trajanju postupka.

6.
Imajući u vidu sve navedene činjenice i okolnosti te posebno činjenicu da su
donesene tri presude i jedno rješenje, te da se spis predmeta u povodu revizije
podnositeljice nalazi pred Vrhovnim sudom Republike Hrvatske od 8. svibnja
2003., sveukupno vrijeme trajanja sudskog postupka u konkretnom slučaju, nije
prešlo razumni rok iz odredbe članka 63. stavka 2. Ustavnog zakona.

7. Sukladno navedenom, Ustavni sud ocjenjuje da
trajanjem sudskog postupka u konkretnom slučaju nije povrijeđeno ustavno pravo
podnositeljice da zakonom ustanovljeni, neovisni i nepristrani sud u razumnom
roku odluči o njezinim pravima ili obvezama, koje je zajamčeno člankom 29.
stavkom 1. Ustava Republike Hrvatske.

8. Stoga je temeljem odredbe članka 75. Ustavnog
zakona odlučeno kao u izreci.

9.
Odluka o objavi temelji se na odredbi članka 29. Ustavnog zakona.

Broj:
U-IIIA-2932/2002

Zagreb,
24. rujna 2003.

USTAVNI SUD REPUBLIKE HRVATSKE

Predsjednik Vijeća
**dr. sc. Petar Klarić,** v. r.

Odluka, NN 177/2003-2583