### NN 18/2016 (26.2.2016.), Presuda Upravnog suda u Zagrebu broj: UsI-288/14-6 od 4. veljače 2016.

18 26.02.2016 Presuda Upravnog suda u Zagrebu broj: UsI-288/14-6 od 4. veljače 2016.

UPRAVNI SUD U ZAGREBU

494

PRESUDA

Upravni sud u Zagrebu, po sucu toga suda Hrvoju Miladinu, te Ines Mateša, zapisničarki, u upravnom sporu tužitelja Ilije Tadića iz Zagreba, Zajčeva 10, protiv tuženika Hrvatske regulatorne agencije za mrežne djelatnosti (ranije: Hrvatska agencija za poštu i elektroničke komunikacije), Zagreb, Roberta Frangeša Mihanovića 9, uz sudjelovanje zainteresirane osobe TELE 2 d.o.o., Zagreb, Ulica grada Vukovara 269D, radi spora između korisnika i operatera, 4. veljače 2016.,

presudio je

I. Odbija se tužbeni zahtjev za poništavanje odluke Hrvatske agencije za poštu i elektroničke komunikacije, klasa: UP/I-344-08/11-01/893, urbroj: 376-05/NJ-12-6 (DB) od 15. lipnja 2012.

II. Ova presuda objavit će se u »Narodnim novinama«.

Obrazloženje

Odlukom Hrvatske agencije za poštu i elektroničke komunikacije, klasa: UP/I-344-08/11-01/893, urbroj: 376-05/NJ-12-6 (DB) od 15. lipnja 2012. godine odbijen je zahtjev tužitelja u kojem u bitnome prigovara na iznose računa za mjesec studeni i prosinac 2010. te siječanj 2011. i zahtijeva raskid pretplatničkog odnosa bez naplate naknade zbog prijevremenog raskida.

Tužitelj osporava zakonitost rješenja tuženika te u tužbi ističe da je prilikom sklapanja ugovora sa TELE 2 dobio krive informacije od službenika, te da mu nije rečeno da plaća naknadu za korištenje frekvencije, te da se isti iznos i iznos pretplate uvećava za PDV. Navodi kako računi za predmetnu tarifu nisu bili kodirani, radi čega je prilikom plaćanja istih u Konzumu, morao dodatno plaćati 5 kuna po računu. Iz tužbenih navoda proizlazi da tužitelj predlaže Sudu da poništi osporavano rješenje tuženika.

Tuženik se u odgovoru na tužbu usprotivio navodima tužitelja, te ističe kako su tijekom postupka utvrđene sve činjenice od važnosti za donošenje odluke, te ukazuje kako je točkom 4. Uvjeta korištenja »Knock-out« tarife za TELE 2 pretplatnike, propisano da se iznos minimalne mjesečne potrošnje može u potpunosti iskoristiti za pozive prema svim mrežama u Hrvatskoj, uspostavu poziva, SMS i MMS poruke, prijenos podataka i međunarodne pozive, a ne uključuje roaming, SMS parking te ostale usluge s dodanom vrijednosti. Isto tako minimalna mjesečna potrošnja tarifnog modela »Knock-out« ne uključuje naknadu za uporabu radijske frekvencije koja se naplaćuje zasebno. Naglašava kako je razgovor s djelatnikom operatera informativnog karaktera, te da uvjeti korištenja tarife »Knock-out« za TELE 2 pretplatnike sadrže točne informacije o usluzi. U odnosu na navode tužitelja da mu je djelatnik dao netočne informacije kod davanja usluge ističe kako je tužitelj imao pravo u slučaju prijevare izvršiti prijavu kaznenog djela Državnom odvjetništvu. U odnosu na navode tužitelja o naplati radijske frekvencije napominje kako je Pravilnikom o plaćanju naknada za pravo uporabe adresa, brojeva i radio frekvencijskog spektra (Pravilnik) propisano da visina naknade za svaku pokretnu radijsku postaju u javnoj pokretnoj komunikacijskoj mreži druge i treće generacije u pretplatničkom sustavu plaćanja iznosi 120,00 kuna godišnje. Navodi kako svaki mobilni uređaj predstavlja radijsku postaju, te je korištenje radijskog frekvencijskog spektra neophodno da bi se uopće mogla pružiti usluga mobilnim mrežama. U odnosu na ostale prigovore tužitelja ukazuje kako je Općim uvjetima poslovanja TELE 2 detaljno opisano privremeno i trajno isključenje pretplatničke terminalne opreme, naknade za raskid ugovora te postupci i rokovi podnošenja prigovora na pojedinačne račune, te da se tužitelj bio dužan upoznati sa istim Općim uvjetima poslovanja budući da isti predstavljaju dio pretplatničkog ugovora na kojeg je svojom voljom pristao. Ističe da u konkretnom slučaju nije postojala pravna osnova da operater otpiše naknadu za raskid ugovora prema pretplatniku te da je tuženik na ispravan način primijenio odredbe zakona i pravilnika i donio odluku u okviru svojih nadležnosti propisanim Zakonom o elektroničkim komunikacijama. Predlaže da Sud odbije tužbeni zahtjev kao neosnovan.

Zainteresirana osoba TELE 2 d.o.o., iako uredno pozvana tijekom spora, nije dostavila odgovor na tužbu niti se na drugi način očitovala na navode tužitelja.

Radi ocjene zakonitosti osporavanog rješenja Sud je izveo dokaze uvidom u sudski spis i isprave priložene spisu tuženika. Dana 4. veljače 2016. održana je usmena i javna rasprava u prisutnosti opunomoćenice tuženika, te u odsutnosti uredno pozvanog tužitelja i zainteresirane osobe, čime je strankama, u skladu s odredbom članka 6. Zakona o upravnim sporovima (»Narodne novine«, broj 20/10, 143/12 i 152/14, dalje: ZUS), dana mogućnost da se izjasne o zahtjevima i navodima drugih stranaka te o svim pitanjima koja su predmet ovog upravnog spora.

Na temelju razmatranja svih činjeničnih i pravnih pitanja Sud je, sukladno članku 55. stavak 3. ZUS-a, utvrdio da je tužbeni zahtjev neosnovan.

Odredbom članka 41. stavak 1. Zakona o elektroničkim komunikacijama (»Narodne novine«, broj 73/08, 90/11 i 133/12 – u daljnjem tekstu Zakon), propisano je da se prava i obveze iz pretplatničkog odnosa između operatora javnih komunikacijskih usluga i pretplatnika tih usluga uređuju njihovim međusobnim ugovorom.

Odredbom članka 41. stavak 4. Zakona propisano je da su sastavni dio pretplatničkog ugovora opći uvjeti poslovanja, uvjeti korištenja usluga i cjenik usluga za koje se taj ugovor sklapa, te da obvezno trajanje ugovora ne može biti dulje od dvije godine.

Odredbom članka 41. stavak 5. Zakona propisano je da pretplatnik ima pravo na raskid pretplatničkog ugovora u bilo kojem trenutku. Pretplatničkim ugovorom može se utvrditi da pretplatnik, koji raskine ugovor prije isteka razdoblja obveznog trajanja ugovora, mora platiti mjesečnu naknadu za ostatak razdoblja obveznog trajanja ugovora, ili naknadu u visini popusta na proizvode i usluge koje je ostvario ako je plaćanje te naknade povoljnije za pretplatnika, osim u slučaju iz članka 42. stavka 7. ovoga Zakona.

Analizom cjelokupnog stanja spisa, Sud nalazi da je tuženik pravilno odbio zahtjev tužitelja, kojim prigovara na izdane račune zainteresirane osobe, te na naplatu naknade kod prijevremenog raskida pretplatničkog odnosa.

Naime, iz spisa tuženika proizlazi da je tužitelj podnio zahtjev za prijenos broja i zasnivanje pretplatničkog odnosa sa TELE 2 d.o.o., te 29. studenog 2010. potpisao zahtjev za produženje ugovora, uz ugovorenu obvezu 24 mjeseca, vezano za »Knock-out« tarifu 50 i kupnju mobilnog uređaja NOKIA za 1 kunu. U tužbi i tijekom spora, tužitelj ne dovodi u pitanje navode kako je potpisom ugovora potvrdio da je bio upoznat s Općim uvjetima TELE 2 d.o.o., kao i Cjenikom, odnosno da je preuzeo uvjete korištenja ugovorene opcije. Tužitelj je nesporno preuzeo i aktivirao SIM karticu, te je koristio telekomunikacijske usluge predmetne tarife, za koje mu je zainteresirana osoba ispostavljala račune.

Stoga Sud nije mogao uvažiti prigovore tužitelja u odnosu na iznose ispostavljenih računa, već nalazi da je tuženik uzeo u obzir svu dokumentaciju potrebnu za donošenje odluke, te se pravilno pozvao na primjenjive propise (Zakon i Pravilnik).

U odnosu na prijevremeni raskid ugovora, Sud nalazi kako nije sporno da tužitelj ima pravo prijevremeno raskinuti predmetni ugovor sklopljen na 24 mjeseca, kako to propisuje citirana odredba članka 41. stavak 5. Zakona, međutim u tom slučaju pravilno navodi tuženik kako na strani tužitelja postoji obveza plaćanja naknade za prijevremeni raskid, jer je isto propisano odredbama Općih uvjeta poslovanja zainteresirane osobe, vezano za raskid, na koje je tužitelj pristao potpisom pretplatničkog ugovora.

Imajući na umu navedeno, tužbeni prigovori se otklanjaju kao neosnovani te sud nalazi kako osporavanim rješenjem tuženika nije povrijeđen zakon na štetu tužitelja.

Trebalo je stoga temeljem članka 57. stavak 1. ZUS-a tužbeni zahtjev odbiti kao neosnovan.

Odluka o objavi presude temelji se na odredbi članka 14. stavka 8. Zakona o elektroničkim komunikacijama.

UPUTA O PRAVNOM LIJEKU

Protiv ove presude dopuštena je žalba Visokom upravnom sudu Republike Hrvatske. Žalba se podnosi putem ovog suda, u dovoljnom broju primjeraka za sud i stranke, u roku od 15 dana od dana dostave presude. Žalba odgađa izvršenje presude.

Poslovni broj: UsI-288/14-6

Zagreb, 4. veljače 2016.

Sudac
Hrvoje Miladin, v. r.