## Odluka Ustavnog suda Republike Hrvatske broj: U-III-1755/2006 od 11. veljače 2009.

### NN 31/2009 (11.3.2009.), Odluka Ustavnog suda Republike Hrvatske broj: U-III-1755/2006 od 11. veljače 2009.

31 11.03.2009 Odluka Ustavnog suda Republike Hrvatske broj: U-III-1755/2006 od 11. veljače 2009.

USTAVNI SUD REPUBLIKE HRVATSKE

703

Ustavni sud Republike Hrvatske, u Prvom vijeću za odlučivanje o ustavnim tužbama, u sastavu sudac Aldo Radolović, predsjednik Vijeća, te suci Marko Babić, Mario Kos, Davor Krapac, Duška Šarin i Nevenka Šernhorst, članovi Vijeća, u postupku koji je ustavnom tužbom pokrenuo I. K. iz J., kojeg zastupa odvjetnik V. O. iz N., na sjednici održanoj 11. veljače 2009. godine, jednoglasno je donio

ODLUKU

I. Ustavna tužba se usvaja.

II. Ukida se presuda Županijskog suda u Osijeku broj: Gž-2468/05-2 od 6. travnja 2006. godine.

III. Predmet se vraća Županijskom sudu u Osijeku na ponovni postupak.

IV. Ova odluka obajvit će se u »Narodnim novinama«.

Obrazloženje

1. Pravodobna i dopuštena ustavna tužba podnijeta je protiv presude Županijskog suda u Osijeku broj: Gž-2468/05-2 od 6. travnja 2006., kojom je prihvaćena žalba tuženika (O. K.) i preinačena presuda Općinskog suda u Našicama broj: P-50/05 od 13. svibnja 2005. Presuda je preinačena na način da je odbijen tužbeni zahtjev podnositelja (tužitelja u parničnom postupku) na utvrđenje ništavosti Odluke o izboru najpovoljnije ponude za zakup poljoprivrednog zemljišta u vlasništvu Države za O. K. od 15. listopada 2004. (dalje u tekstu: Odluka), za katastarske čestice pobliže označene u točki I. izreke presude, a prema objavljenom javnom natječaju za zakup poljoprivrednog zemljišta u vlasništvu Republike Hrvatske te nalaganje tuženiku da provede ponovni postupak izbora najpovoljnijeg ponuđača za nekretnine, pobliže označene u točki I. presude, i plati tužitelju parnični trošak. Preinačenom presudom tužiteljima je naloženo platiti parnični trošak.

Prvostupanjskom presudom je usvojen tužbeni zahtjev podnositelja, na način da je utvrđena ništavom Odluka o izboru najpovoljnije ponude za zakup poljoprivrednog zemljišta u vlasništvu Države za O. K. od 15. listopada 2004. (...) za kč. br. 1948 oranica, površine 38ha 73a 62 m2, upisane u k.o. Našička Breznica, kao vlasništvo Republike Hrvatske, a prema objavljenom natječaju. Naloženo je O. K. da provede ponovni postupak izbora te da podnositelju podmiri troškove parničnog postupka.

2. Podnositelj osporava navedenu presudu Županijskog suda u Osijeku jer smatra da je nezakonita. Navodi da je Županijski sud u Osijeku pri odlučivanju povrijedio pravo tužitelja na nepristrano i pravično suđenje pogrešno primjenjujući odredbe Zakona o obveznim odnosima (»Narodne novine«, broj 53/91., 73/91., 111/93., 3/94., 107/95., 7/96., 91/96., 112/99. i 88/01., u daljnjem tekstu: ZOO) ne ocjenjujući pritom dokaze prema odredbama Zakona o poljoprivrednom zemljištu (»Narodne novine«, broj 66/01., 87/02., u daljnjem tekstu: ZPZ). Podnositelj smatra da pri istim uvjetima ostvaruje pravo prvenstva jer je vlasnik zemljišta koje graniči sa zemljištem koje se daje u zakup i tuženik mu je bio dužan ponuditi sklapanje ugovora po iskličnoj cijeni. Podnositelj ističe da je tuženik postupio protivno prinudnim propisima pri donošenju Odluke. Isto tako smatra da je Županjski sud u Osijeku, kao sud drugog stupnja, bez osnova preinačio prvostupanjsku presudu i tako pogrešno primijenio materijalno pravo na štetu podnositelja.

Povrijeđenim smatra ustavno pravo zajamčeno člankom 29. Ustava Republike Hrvatske. Zbog toga predlaže da Ustavni sud Republike Hrvatske usvoji ustavnu tužbu i ukine presudu Županijskog suda u Osijeku.

3. Za potrebe ustavnosudskog postupka pribavljen je spis Općinskog suda u Našicama broj: P-50/05.

Ustavna tužba je osnovana.

4. U postupku, pokrenutom ustavnom tužbom na temelju odredbe članka 62. stavka 1. Ustavnog zakona o Ustavnom sudu Republike Hrvatske (»Narodne novine«, broj 99/99., 29/02. i 49/02. – pročišćeni tekst, u daljnjem tekstu: Ustavni zakon), Ustavni sud, u granicama zahtjeva istaknutog u ustavnoj tužbi, utvrđuje je li u postupku odlučivanja o pravima i obvezama podnositelja povrijeđeno podnositelju ustavno pravo, pri čemu se, u pravilu, ne upušta u pitanje jesu li sudovi pravilno i potpuno utvrdili činjenično stanje i ocijenili dokaze. Za Ustavni sud relevantne su samo one činjenice od čijeg postojanja ovisi ocjena o povredi ustavnog prava.

5. Polazeći od navoda ustavne tužbe, koji se svode na pogrešnu primjenu materijalnog prava, a imajući u vidu sadržaj ustavnog prava jednakosti svih pred zakonom, u konkretnom slučaju Ustavni sud Republike Hrvatske ispitivao je navode ustavne tužbe s aspekta ustavnog prava sadržanog u članku 14. stavku 2. Ustava, koji je ograničen na primjenu mjerodavnog materijalnog prava.

5.1. Predmet spora, u postupku koji je prethodio ustavnosudskom, je tužbeni zahtjev podnositelja, kojim je tražio poništenje Odluke te ponavljanje postupka izbora najpovoljnijeg ponuđača. U postupku je predložio da se poništi Odluka kojom je izabran G. Š. iz N., najpovoljniji ponuditelj. Uz to postavio je supsidijaran tužbeni zahtjev da sud proglasi Odluku ništavom.

U postupku pred prvostupanjskim sudom utvrđeno je da je tuženik objavio natječaj za zakup poljoprivrednog zemljišta u vlasništvu Republike Hrvatske za O. K. u »Glasu Slavonije« od 16. kolovoza 2004. godine. Uvidom u natječajnu dokumentaciju utvrđeno je da je podnositelj podnio ponudu za nekretninu, označenu kao kč. br. 1948 oranica, površine 38ha 73 a 62 m2, ali nije dostavio dokaz (zemljišno-knjižni izvadak) u smislu članka 33. stavka 1. alineje 3., odnosno 4. ZPZ-a. Navedena nekretnina nalazi se u blizini podnositeljevog zemljišta i zemljišta njegove supruge te smatra da ima prvenstvo pri izboru najpovoljnije ponude, pozivajući se na članak 33. ZPZ, koji glasi:

»Prvenstveno pravo zakupa imaju fizičke i pravne osobe koje su sudjelovale u natječaju iz članka 32. ovoga Zakona i to sljedećim redoslijedom:

– suvlasnik zemljišta,

– obiteljsko poljoprivredno gospodarstvo,

– poljoprivrednik čije zemljište u vlasništvu ili zakupu graniči sa zemljištem koje se daje u zakup,

– poljoprivrednik čije je zemljište u vlasništvu ili zakupu bliže zemljištu koje se daje u zakup,

– razvojačeni hrvatski branitelj koji je u obrani suvereniteta Republike Hrvatske proveo najmanje 3 mjeseca i članovi obitelji poginuloga, umrloga, zatočenog ili nestaloga hrvatskog branitelja, a koji se bave poljoprivrednom djelatnošću,

– pravna osoba registrirana za obavljanje poljoprivredne djelatnosti.

Osobe iz stavka 1. ovoga članka imaju prvenstveno pravo zakupa prema utvrđenom redoslijedu uz uvjet da prihvate najvišu cijenu postignutu natječajem od strane ponuđača koji ispunjava natječajne uvjete i da ponudi prilože gospodarski program.«.

(...)

Između više pristiglih ponuda, tuženik nije odabrao podnositelja, već drugog ponuđača, a za kojeg podnositelj smatra da je njegova ponuda manje povoljna od njegove.

Prvostupanjski sud smatra da je Odluka ništava jer je protivna članku 33. ZPZ. U obrazloženju presude sud navodi da podnositelj, u odnosu na izabranog, ima u vlasništvu zemljište u blizini onog zemljišta iz natječaja koje se daje u zakup (a za kojeg je podnositelj dao ponudu), stoga, ima prvenstveno pravo zakupa. Podnositelj je ponudio manju cijenu pa je tuženik prema ZPZ trebao podnositelju ponuditi da li prihvaća najvišu cijenu postignutu natječajem. Iz natječajne dokumentacije proizlazi da su svi ponuditelji nositelji poljoprivrednog gospodarstva i svi su podnijeli gospodarski program. Druge uvjete niti jedan nije isticao, stoga je najveći naglasak bio na gospodarskom programu. Kao najbolji program ocijenjen je onaj Gorana Šafara te je isti izabran.

5.2. Drugostupanjski je sud, odlučujući povodom žalbe tuženika, prihvatio žalbu, preinačio prvostupanjsku presudu, na način da je odbio tužbeni zahtjev. Taj sud je potvrdio navode podnositelja u svezi tijeka natječaja za davanje u zakup poljoprivrednog zemljišta. Također je potvrdio činjenično stanje, koje je utvrdio sud prvog stupnja, kao potpuno i istinito. Utvrdio je da je prvostupanjski sud pogrešno primijenio materijalno pravo kad je usvojio tužbeni zahtjev podnositelja. Smatra da »raspisani javni natječaj za zakup poljoprivrednog zemljišta u vlasništvu Republike Hrvatske, predstavlja poziv za ponudu (članak 33. ZOO), dok prijave zainteresiranih osoba, dakle tužitelja na raspisani natječaj predstavljaju ponudu tuženika (članak 32. ZOO)«. Nadalje, utvrdio je da nema mjesta primjeni članka 103. ZOO jer smatra da je odluka tuženika od 15. listopada 2004. akt raspolaganja, tj. deklaratorne naravi te nema zakonskog uporišta za pobijanje iste te da ista nije ništava. Smatra da je tuženik, pravilnom primjenom odredbe članka 25. stavka 2. ZPZ, donio pobijanu odluku.

Odredba članka 25. stavka 2. ZPZ-a glasi:

»Na temelju odluke o izboru najpovoljnije ponude za PRODAJU, općinski načelnik, odnosno gradonačelnik i podnositelj ponude sklapaju ugovor o prodaji u pisanom obliku.«.

5.3. Ustavni sud utvrđuje da se stajalište Županijskog suda u Osijeku zasniva na ustavnopravno neprihvatljivom tumačenju i nepravilnoj primjeni mjerodavnih zakonskih odredbi. Naime, prilikom ocjene je li tuženik pravilno primijenio odredbe Zakona o poljoprivrednom zemljištu, Županijski sud u Osijeku polazio je od odredbe članka 25. ZPZ-a, koje se odnose na prodaju poljoprivrednog zemljišta u vlasništvu države. Takvo stajalište je posljedica proizvoljnog tumačenja i samovoljne primjene mjerodavnog materijalnog prava. Ustavni sud ističe da je drugostupanjski sud zanemario odredbe koje propisuju zakup poljoprivrednog zemljišta, odnosno odredbe članaka 29. do 42. ZPZ-a.

Iz navedenih razloga, Ustavni sud je utvrdio da je podnositelju, u konkretnom slučaju, povrijeđeno ustavno pravo jednakosti svih pred zakonom, zajamčeno člankom 14. stavkom 2. Ustava, te nije razmatrao eventualnu povredu drugih ustavnih prava istaknutih u ustavnoj tužbi.

6. Slijedom navedenog, na temelju članaka 73. i 76. Ustavnog zakona, odlučeno je kao u izreci.

7. Odluka o objavi iz točke IV. izreke temelji se na odredbi članka 29. Ustavnog zakona.

Broj: U-III-1755/2006

Zagreb, 11. veljače 2009.

USTAVNI SUD REPUBLIKE HRVATSKE

Predsjednik Vijeća
dr. sc. Aldo Radolović, v. r.

Odluka, NN 31/2009-703