## Odluka Ustavnog suda Republike Hrvatske broj: U-III-3415/2003 od 23. rujna 2004.

### NN 143/2004 (15.10.2004.), Odluka Ustavnog suda Republike Hrvatske broj: U-III-3415/2003 od 23. rujna 2004.

# USTAVNI SUD REPUBLIKE HRVATSKE

2527

Ustavni
sud Republike Hrvatske, u Prvom vijeću za odlu­čivanje o ustavnim tužbama, u
sastavu sudac Željko Potočnjak, predsjednik Vijeća, te suci Ivan Matija, Ivan
Mrkonjić, Smiljko Sokol, Nevenka Šernhorst i Milan Vuković, članovi Vijeća, u
postupku pokrenutom ustavnom tužbom M. K., R. S., A. Z., A. M., A. M. i E. M.,
svi iz P., koje zastupa L. Š., odvjetnica iz P., na sjednici održanoj 23. rujna
2004. godine, jednoglasno je donio

## ODLUKU

I.
Ustavna tužba se odbija.

II.  Ova odluka objavit će se u »Narodnim
novinama«.

```
Obrazloženje
```

1.
Ustavna tužba podnijeta je protiv presude Upravnog suda Republike Hrvatske
broj: Us-2397/2000 od 14. svibnja 2003. godine.

Tom je
presudom odbijena tužba podnositelja podnesena protiv lokacijske dozvole Uprave
za prostorno uređenje, Ministarstva zaštite okoliša i prostornog uređenja
Republike Hrvatske klasa: UP/I-350-05/99-02/0115, urbroj: 531-04-00-19 GR od
15. veljače 2000. godine, kojom je odobren INI, d.d., Z. zahvat u prostoru:
hrvatski dio magistralnog plinovoda C. B. - P. u epikontinentskom i
gospodarskom pojasu te Istarskoj županiji.

2. Podnositelji smatraju da su im osporenim aktima
nadležnog upravnog tijela i Upravnog suda povrijeđene odredbe članaka 3., 14.
stavka 2., 19., 48. stavka 1. i 69. Ustava Republike Hrvatske.

Povrede navedenih ustavnih odredaba podnositelji opširno
obrazlažu razlozima isticanim tijekom upravnog spora, a koji se mogu svesti na
tvrdnje o pogrešno i nepotpuno utvrđenom činjeničnom stanju, pogrešnoj primjeni
materijalnog prava i povredama postupovnih odredaba. Smatraju da je odobreni
zahvat u suprotnosti s prostorno-planskom dokumentacijom, odnosno s GUP-om
Grada Pule, te da nije u skladu s općom namjenom prostora Štinjana, a koji je
isključivo namijenjen stanovanju i turizmu. Smatraju da su suglasnost u
upravnom postupku dali na temelju mana volje, te da u postupku nisu sudjelovali
kao stranke A. M., A. M. i E. M., a trebali su sudjelovati u istom kao vlasnici
nekretnina preko kojih će se graditi plinovod, odnosno neposredni susjedi
istih. Zaključno navode da odobreni zahvat u bitnome umanjuje vrijednost
nekretnina u naselju Štinjan, te da je većina stanovnika tog područja protiv
namjeravanoga zahvata u prostoru.

*Ustavna tužba nije osnovana.*

3. Odredbom članka 62. stavka 1. Ustavnog zakona o
Ustav­nom sudu Republike Hrvatske (»Narodne novine«, broj 49/02. – pročišćeni
tekst, u daljnjem tekstu: Ustavni zakon), propisano je da svatko može podnijeti
Ustavnom sudu ustavnu tužbu ako smatra da mu je pojedinačnim aktom tijela državne
vlasti, tijela jedinice lokalne i područne (regionalne) samouprave ili pravne
osobe s javnim ovlastima, kojim je odlučeno o njegovim pravima i obvezama ili o
sumnji ili optužbi zbog kažnjivog djela, povrije­đeno ljudsko pravo ili
temeljna sloboda zajamčena Ustavom, odnosno Ustavom zajamčeno pravo na lokalnu
i područnu (regionalnu) samoupravu.

Ustavna tužba nije pravno sredstvo u sustavu redovnih
ili izvanrednih pravnih lijekova, nego poseban institut za ocjenu pojedinačnih
akata tijela državne vlasti i pravnih osoba s javnim ovlastima radi zaštite
ljudskih prava i temeljnih sloboda zajam­čenih Ustavom. Slijedom navedenoga,
Ustavni sud tijekom postupka pružanja ustavnosudske zaštite, u pravilu, unutar
zahtjeva istaknutog u ustavnoj tužbi, utvrđuje je li u postupku odlučivanja o
pravima i obvezama podnositelja ustavne tužbe došlo do ustavno nedopuštenog
posizanja u ljudska prava i temeljne slobode.

4. Uvidom u pobijanu presudu Upravnog suda Republike
Hrvatske utvrđeno je da je istom odbijena tužba podnositelja i Grada Pule kao
neosnovana. Taj je Sud utvrdio da je predmetni zahvat u prostoru radi kojega je
izdana pobijana lokacijska dozvola planiran točkom 3. alinejom 3-18 Programa
prostornog uređenja Republike Hrvatske (»Narodne novine«, broj 50/99.), te da
je za navedeni zahvat formirana i građevinska čestica. U postupku prije donošenja
iste saslušani su neki posjednici zemljišta na kojem je planirano osnivanje građevne
čestice terminala plina u Štinjanu i proširenje pristupne ceste. U postupku je
pribavljeno trinaest posebnih uvjeta i suglasnosti nadležnih državnih tijela i
tijela s javnim ovlastima.

Taj je Sud ocijenio da je
pobijana lokacijska dozvola zakonita i donesena na temelju potpuno i pravilno
utvrđenog činjenič­nog stanja i pravilne primjene materijalnog prava. Nadalje,
utvr­đuje da je u postupku donošenja lokacijske dozvole proveden javni uvid, na
temelju članka 19. Uredbe o procjeni utjecaja na okoliš (»Narodne novine«, broj
34/97. i 37/97.), na kojem su stanovnici Pule i Štinjana mogli napraviti uvid u
studiju utjecaja na okoliš te pismeno postaviti pitanja ili dati primjedbe. Međutim,
u petnaest dana javnog uvida u prostorijama Mjesnog odbora Štinjan nije
zaprimljena niti jedna pisana primjedba na namjeravani zahvat u prostoru.

Kako je namjeravani zahvat predviđen
Programom prostornog uređenja Republike Hrvatske i ima status građevine od državnog
interesa, koji je dokument prostornog uređenja šireg područja od PUP-a Grada
Pule, te se sukladno članku 34. stavku 5. Zakona o prostornom uređenju
(»Narodne novine«, broj 30/94., 68/98. i 35/99.) u slučaju međusobne neusklađenosti
dokumenata prostornog uređenja užeg područja s dokumentima uređenja šireg područja,
lokacijska dozvola izdaje na temelju ovih potonjih, što je u konkretnom slučaju
i učinjeno.

Upravni sud je također utvrdio da povrede postupka
koje su učinjene u odnosu na podnositelje koji nisu kao stranke sudjelovali u
postupku izdavanja lokacijske dozvole nisu dovele do povrede zakona na njihovu štetu,
jer pobijanim aktima zbog naprijed navedenih razloga nisu povrijeđena njihova
prava i pravni interesi zaštićeni zakonom, a u tijeku je i obnova postupka po
njihovom prijedlogu u odnosu na nekretnine čiju su vlasnici, odnosno neposredni
susjedi.

5. Analizom navoda ustavne tužbe i osporenih odluka,
Ustav­ni sud Republike Hrvatske utvrdio je da su postupci pred nadležnim
upravnim tijelom i Upravim sudom Republike Hrvat­ske provedeni sukladno
navedenim odredbama Zakona o prostornom uređenju i sukladno odredbama Zakona o
općem upravnom postupku (»Narodne novine«, broj 53/91. i 103/96. – Odluka
Ustavnog suda Republike Hrvatske) i Zakona o upravnim sporovima (»Narodne
novine«, broj 53/91., 9/92. i 77/92.), te stoga navedenim odlukama
podnositeljima nisu povrijeđena ustavna prava na koja upućuju u ustavnoj tužbi.

6. Ocjenjujući razloge
ustavne tužbe sa stajališta članka 14. stavka 2. Ustava, Sud je utvrdio da u
konkretnom slučaju ustavno pravo jednakosti pred zakonom nije povrijeđeno.
Podnositelji nisu naveli relevantne razloge koji bi ukazivali da je u
provedenim postupcima bilo postupovnih povreda, koje bi mogle dovesti do
povrede jednakosti pred zakonom.

Iz
presude Upravnog suda je razvidno da su podnositelji mogli poduzimati sve
zakonom dopuštene procesne radnje, a Upravni je sud svoja stajališta valjano
obrazložio. Stoga, Ustavni sud utvrđuje da u tim postupcima o pravima
podnositelja nije odlučivano samovoljno.

Posebno
valja napomenuti da su svi stanovnici naselja Štinjan, pa i podnositelji, u
postupku javnog uvida bili upoznati s namjeravanim zahvatom u prostoru, te su
mogli iznijeti primjedbe na zahvat, ali to pravo nisu iskoristili.

7. U ustavnoj tužbi podnositelji su istaknuli povredu
ustavnih prava iz članka 19. stavka 2. Ustava, kojom je odredbom zajamčena
sudska kontrola zakonitosti pojedinačnih akata upravnih vlasti i tijela koja
imaju javne ovlasti.

Dakle, predmet ispitivanja u ustavnosudskom postupku
jest je li u upravnosudskom postupku, koji je prethodio ustavnoj tužbi,
podnositeljima povrijeđeno ustavno pravo iz članka 19. stav­ka 2. Ustava.

Tijekom ustavnosudskog postupka, Ustavni sud je
utvrdio da podnositeljima nije povrijeđeno navedeno ustavno pravo. Naime, u
konkretnom slučaju podnositelji su, nezadovoljni rješenjem drugostupanjskog
tijela – Ministarstva prostornog uređenja, graditeljstva i stanovanja,
pokrenuli upravni spor pred nadležnim sudom, a Upravni sud je, provodeći
kontrolu zakonitosti pojedi­nač­nih akata, postupao sukladno mjerodavnim
zakonskim odredbama. Ocijenivši da je činjenično stanje pravilno utvrđeno i da
je pravilno primijenjeno materijalno pravo, Upravni sud je, odbi­jajući tužbu
podnositelja, za svoja utvrđenja dao jasne razloge, očitovavši se pritom o svim
navodima tužbe podnositelja.

8. Člankom 48. stavkom 1. Ustava jamči se pravo
vlasništva. Ustavni sud navedeno pravo na ustavnopravnoj razini štiti na način
da priječi tijelima državne vlasti ograničavanje ili oduzimanje tog prava, osim
ako je ograničavanje ili oduzimanje zasnovano na zakonu. U slučaju zadiranja u
vlasništvo od strane drugih pravnih subjekata (fizičkih ili pravnih osoba) radi
se, u pravilu, o imovinskim sporovima privatnog prava. Ustavni sud ispituje i
takvu odluku sudbene i druge vlasti kad ocijeni da je osporena odluka, prosuđujući
je kroz zaštitu ljudskih prava i temeljnih sloboda zajamčenih Ustavom,
utemeljena na nepravilnom ili neprihvatljivom pravnom stajalištu.

Prema članku 50. stavku 1. Ustava, ustavno pravo
vlasništva može biti ograničeno zakonom u interesu Republike Hrvatske, uz
naknadu tržišne vrijednosti. U konkretnom slučaju nadležna tijela izvršne i sudbene
vlasti postupala su sukladno postupovnom i materijalnom zakonodavstvu Republike
Hrvatske, iznijevši relevantne razloge za donošenje svojih odluka.

S obzirom da do eventualnog ograničenja ili zadiranja
u vlasništvo podnositelja nije došlo protivno zakonu, Ustavni sud utvrđuje da
podnositeljima u konkretnom slučaju nije povrijeđeno ustavno pravo vlasništva.

9. Člankom 69. stavkom 1. Ustava jamči se pravo na
zdrav život. Stavkom 2. tog članka propisano je da država osigurava uvjete za
zdrav okoliš, a stavkom 3., je propisano da je svatko dužan, u sklopu svojih
ovlasti i djelatnosti, osobitu skrb posvećivati zaštiti zdravlja ljudi, prirode
i ljudskog okoliša.

Analizom osporenih akata i provedenog postupka,
Ustavni sud utvrđuje da podnositeljima u konkretnom postupku nisu povrijeđene
odredbe članka 69. stavka 1. Ustava.

10. Podnositelji ukazuju i na povredu odredaba članaka
3. i 19. stavka 1. Ustava. Međutim, te ustavne odredbe ne sadrže ljud­ska prava
i temeljne slobode zajamčene Ustavom i stoga nisu osnova za pružanje
ustavnosudske zaštite u smislu članka 62. stav­ka 1. Ustavnog zakona.

11.
Slijedom izloženog, pozivom na odredbe članaka 73. i 75. Ustavnog zakona, odlučeno
je kao u izreci, dok se odluka o objavi ove Odluke temelji na odredbama članka
29. Ustavnog zakona.

Broj:
U-III-3415/2003

Zagreb,
23. rujna 2004.

USTAVNI SUD REPUBLIKE HRVATSKE

Predsjednik Vijeća
**dr. sc.** **Željko Potočnjak,** v. r.

Odluka, NN 143/2004-2527