## Odluka Ustavnog suda Republike Hrvatske broj:U-III-2009/2003 od 8. svibnja 2007.

### NN 55/2007 (30.5.2007.), Odluka Ustavnog suda Republike Hrvatske broj:U-III-2009/2003 od 8. svibnja 2007.

# USTAVNI SUD REPUBLIKE HRVATSKE

**1784**

Ustavni sud Republike Hrvatske, u Prvom vijeću za odlučivanje o ustavnim
tužbama, u sastavu sudac Željko Potočnjak, predsjednik Vijeća, te suci Ivan
Matija, Agata Račan, Smiljko Sokol, Nevenka Šernhorst i Vice Vukojević, članovi
Vijeća, u postupku koji je ustavnom tužbom pokrenuo I. B. iz S., A. G. M. 21, na
sjednici održanoj 8. svibnja 2007. godine, jednoglasno je donio

## ODLUKU

I. Ustavna tužba se usvaja.
II. Ukida se presuda Upravnog suda Republike Hrvatske broj: Us-5570/99-6 od 6.
ožujka 2003. te se predmet vraća tom sudu na ponovni postupak.
III. Ova odluka objavit će se u »Narodnim novinama«.

```
Obrazloženje
```

1. Podnositelj osporava presudu Upravnog suda Republike Hrvatske broj: Us-5570/99-6
od 6. ožujka 2003., kojom je u upravnom sporu usvojena tužba tužitelja, A. B.,
M. Đ. i I. N. iz S., te je poništeno rješenje Ministarstva prostornog uređenja,
graditeljstva i stanovanja Republike Hrvatske klasa: UP/II-361-03/99-05/64,
ur.broj: 531-05/2-99-2 od 10. ožujka 1999. (točka I. izreke). Istom presudom
uvažena je žalba te poništeno rješenje – građevna dozvola Županije
splitsko-dalmatinske, Ureda za prostorno uređenje, graditeljstvo i zaštitu
okoliša u Splitu klasa: UP/I-361-03/95-02/00083, ur.broj: 2181-08-05-03-95-05 od
17. listopada 1995. (točka II. izreke) i odbijen zahtjev podnositelja ustavne
tužbe (zainteresirane osobe) za izdavanje građevne dozvole za gradnju stambene
zgrade na čest. zem. 4778 (k.č. zem. 3807/2) k.o. Split (točka III. izreke).
Upravni sud je tu odluku obrazložio primjenom odredbi Zakona o zabrani
raspolaganja i korištenja određenih nekretnina u društvenom vlasništvu na druge
korisnike, odnosno u vlasništvo fizičkih i pravnih osoba (»Narodne novine«, broj
53/90., u daljnjem tekstu: Zakon o zabrani) te odredbama Zakona o vlasništvu i
drugim stvarnim pravima (»Narodne novine«, broj 91/96., u daljnjem tekstu: ZV).
2. Podnositelj u ustavnoj tužbi ističe da je osporenom presudom Upravnog suda
neosnovano poništena građevna dozvola i odbijen njegov zahtjev za izdavanjem
građevne dozvole, iako je riječ o objektu za koji je izdana i uporabna dozvola.
Navodi da je time doveden u stanje *»pravne nesigurnosti obzirom da je cjelokupno
dosadašnje postupanje podnositelja ustavne tužbe bilo u skladu s načelom
vladavine prava i temeljilo se na poštivanju akata državne vlasti«.*
Smatrajući da su mu osporenom presudom povrijeđena ustavna prava iz članaka 19.
i 48. stavka 1. Ustava, kao i odredba članka 3. Ustava, predlaže usvajanje
ustavne tužbe i ukidanje te presude.

*Ustavna tužba je osnovana.*

3. Prema odredbama članka 62. stavaka 1. i 2. Ustavnog zakona o Ustavnom sudu
Republike Hrvatske (»Narodne novine«, broj 99/99., 29/02. i 49/02. – pročišćeni
tekst, u daljnjem tekstu: Ustavni zakon), svatko može po iscrpljivanju
dopuštenog pravnog puta podnijeti Ustavnom sudu ustavnu tužbu ako smatra da mu
je pojedinačnim aktom tijela državne vlasti, tijela jedinice lokalne i područne
(regionalne) samouprave ili pravne osobe s javnim ovlastima, kojim je odlučeno o
njegovim pravima i obvezama ili o sumnji ili optužbi zbog kažnjivog djela,
povrijeđeno ljudsko pravo ili temeljna sloboda zajamčena Ustavom.
Odredbom članka 76. Ustavnog zakona propisano je da odlukom kojom se ustavna
tužba usvaja Ustavni sud ukida osporeni akt kojim je povrijeđeno ustavno pravo.
4. Osporenom presudom ocjenjivana je zakonitost akata nižestupanjskih upravnih
tijela, donesenih u postupku izdavanja građevne dozvole temeljem odredbi Zakona
o građenju (»Narodne novine«, broj 77/92., 82/92., 26/93., 33/95. i 91/96.).
Podnositelju ustavne tužbe izdana je građevna dozvola 17. listopada 1995.
(klasa: 361-03/95-02/00083, ur.broj. 2181-08-05-03-95-05), koja je postala
konačna 10. siječnja 1996. donošenjem drugostupanjskog rješenja klasa: UP/II-361-03/95-05/421,
ur.broj. 531-05/2.-96-2, kojim je potvrđena građevna dozvola.
Zahtjev za izdavanje građevne dozvole podnesen je nadležnom upravnom tijelu
nakon što je rješenjem zemljišnoknjižnog odjela Općinskog suda u Splitu broj:
Z-5444/94-GD/GD od 16. studenoga 1994. podnositelju dozvoljena uknjižba prava
korištenja neizgrađenog građevinskog zemljišta na predjelu Pujanke, označenog
kao čest. zem. 4778. k.o. Split, u površini od 557m2, koje je na temelju
pravomoćnog rješenja Komisije za imovinskopravne poslove SO Split broj: 07/UP-I-4417/82
od 17. travnja 1990. te Ugovora o međusobnim pravima i obvezama od 26. kolovoza
1994., sklopljenog između Grada Splita i podnositelja, na koji je prethodnu
suglasnost dalo Javno pravobraniteljstvo Split (suglasnost broj: M-125/93 od 26.
srpnja 1994.), podnositelju dano neposrednom pogodbom uz naknadu radi izgradnje
obiteljske stambene zgrade.
5. Upravni sud je u osporenoj presudi naveo da se tuženo upravno tijelo nije
držalo uputa tog suda u upravnom sporu protiv konačne građevne dozvole,
navedenih u presudi broj: Us-1029/1996 od 29. listopada 1998., kojom je uvažena
tužba i poništeno rješenje od 10. siječnja 1996. te predmet vraćen
drugostupanjskom upravnom tijelu na ponovni postupak. Upravni sud je u osporenoj
presudi ponovio da se *»prema pravnom shvaćanju Suda po Zakonu o zabrani
raspolaganja priznaje pravna valjanost samo aktima donesenim do 1. svibnja 1990.
godine, ukoliko je rješenje o dodjeli zemljišta na korištenje postalo pravomoćno
do dana stupanja na snagu Zakona o izmjenama i dopunama Zakona o građevinskom
zemljištu i ako je do tog dana zaključen ugovor o međusobnim pravima i
obvezama«*.To stoga, smatra Upravni sud, što je rješenje od 17. travnja 1990.
postalo pravomoćno 15. srpnja 1990., a Ugovor o međusobnim pravima i obvezama
sklopljen 26. kolovoza 1994., zbog čega ti akti ne predstavljaju akte nadležnog
tijela u smislu članka 32. Zakona o građenju, pa im se ne može priznati pravna
valjanost s obzirom na stupanje na snagu Zakona o zabrani.
Odlučujući o žalbi protiv građevne dozvole, drugostupanjsko upravno tijelo
rješenjem klasa: UP/II-361-03/99-05/64, ur.broj: 531-05/2-99-2 od 10. ožujka
1999. u ponovnom postupku potvrdilo je građevnu dozvolu. U obrazloženju je
istaknuto da je podnositelj ustavne tužbe svom zahtjevu za izdavanje građevne
dozvole priložio valjan dokaz o pravu vlasništva, sukladno članku 32. stavku 2.
točki 1., u vezi s člankom 34. stavkom 1. Zakona o građenju. Posebno je navedeno
da to tijelo državne uprave nije ovlašteno ispitivati valjanost rješenja kojim
je zemljište dodijeljeno podnositelju na korištenje (koje je donijela SO Split)
niti rješenja na temelju kojeg je izvršen upis u zemljišne knjige (koje je donio
Općinski sud u Splitu).
Upravni sud osporenom presudom ponovno poništava drugostupanjsko i
prvostupanjsko rješenje – građevnu dozvolu te odbija podnositeljev zahtjev za
izdavanje građevne dozvole. U toj presudi Upravni sud ponovno ističe svoje
pravno shvaćanje glede primjene Zakona o zabrani, slijedom čega smatra da
navedeni akt o dodijeli zemljišta ne predstavlja akt nadležnog tijela na temelju
kojeg je investitor stekao pravo građenja u smislu članka 32. Zakona o građenju
te je ponovno osporena valjanost upisa u zemljišne knjige pozivom na odredbu
članka 362. stavka 2. ZV-a.
6. Nakon razmatranja ustavne tužbe, osporene presude Upravnog suda, rješenja
upravnih tijela te mjerodavnih propisa, Ustavni sud je utvrdio da je
podnositelju osporenom presudom Upravnog suda povrijeđeno ustavno pravo sadržano
u članku 19. stavku 2. Ustava, kojim je zajamčena sudska kontrola zakonitosti
pojedinačnih akata upravnih vlasti i tijela koja imaju javne ovlasti.
7. Podnositelj ustavne tužbe je zahtjev za izdavanje građevne dozvole podnio u
vrijeme važenja Zakona o građenju, kojim je bilo propisano:

*Članak 32.*

*(1) Zahtjev za izdavanje građevne dozvole podnosi investitor.
(2) Zahtjevu za izdavanja građevne dozvole prilaže se:
– dokaz o pravu vlasništva zemljišta, odnosno građevini ili ugovor, odnosno akt
nadležnog tijela na temelju kojeg je investitor stekao pravo građenja
(...).*

*Članak 34.*

*Dokazom vlasništva zemljišta odnosno građevine smatra se:
– izvadak iz zemljišne knjige ili akt nadležnog organa, na temelju kojeg je
investitor stekao pravo vlasništva
– ugovor ili akt nadležnog organa, na temelju kojeg je investitor stekao pravo
građenja.
(ova alineja brisana je odredbom članak 394. stavka 4. Zakona o vlasništvu i
drugim stvarnim pravima).*8. Postupak izdavanja građevne dozvole upravni je postupak, u kojemu nadležno
upravno tijelo rješava o pravima, obvezama ili pravnim interesima građana,
pravnih osoba ili drugih stranaka, a za postupak su mjerodavne odredbe Zakona o
općem upravnom postupku (»Narodne novine«, broj 53/91. i 103/96., u daljnjem
tekstu: ZUP) i Zakona o građenju, kao posebnog zakona.
Suglasno odredbi članka 164. stavka 1. ZUP-a, isprava što ju je u propisanom
obliku izdao državni organ u granicama svoje nadležnosti, kao i isprava koju je
u takvom obliku izdala ustanova ili druga pravna osoba u poslovima koje vrši na
osnovi javnih ovlasti (javna isprava), dokazuje ono što se u njoj potvrđuje ili
određuje.
Izvod iz zemljišnih knjiga, koji je podnositelj ustavne tužbe priložio uz
zahtjev za izdavanje građevne dozvole, predstavlja javnu ispravu te stoga, a
osobito polazeći od načela povjerenja po kojemu se sadržaj zemljišnih knjiga ima
smatrati kao potpun i istinit, priloženi izvod iz zemljišnih knjiga predstavlja
dokaz u smislu odredbe članka 32., u vezi s člankom 34. Zakona o građenju.
Stoga, Ustavni sud smatra da su nadležno prvostupanjsko i drugostupanjsko
upravno tijelo izvod iz zemljišnih knjiga, u kojima je podnositelj upisan kao
nositelj prava korištenja građevinskog zemljišta, osnovano ocijenili valjanim
dokazom u smislu tih zakonskih odredbi.
Odredba članka 362. stavka 2. ZV-a, na koju se poziva Upravni sud, propisuje da
je osoba, koja je u zemljišnim knjigama upisana kao nositelj prava korištenja
neizgrađenog građevinskog zemljišta u društvenom vlasništvu, odnosno nositelj
prvenstvenog prava korištenja takvog zemljišta vlasnik tog zemljišta, ali da se
suprotno može tvrditi i dokazivati. Sukladno tome, u posebnom, zakonom
propisanom postupku pred nadležnim sudom moguće je osporavati valjanost upisa u
zemljišne knjige, ali ne u upravnom postupku u povodu zahtjeva za izdavanje
građevne dozvole.
Također, potrebno je istaknuti da se Zakonom o vlasništvu i drugim stvarnim
pravima u odredbi članka 394. stavka 2. propisuje da:
*(...)
(2) Stupanjem na snagu ovoga Zakona prestaje važiti Zakon o građevinskom
zemljištu (»Narodne novine«, br. 48/88. – pročišćeni tekst, 16/90. i 53/90.), a
postupci započeti po odredbama toga Zakona, dovršit će se po odredbama ovoga
Zakona, ako su povoljniji za nositelja prava korištenja.
(...)*
S obzirom da je upis u zemljišne knjige izvršen na temelju akta o dodjeli
zemljišta na korištenje radi izgradnje stambenog objekta, na temelju kojeg je
podnositelj kao investitor stekao pravo građenja i ugovora o međusobnim pravima
i obvezama, a koja isprava (izvadak iz zemljišnih knjiga) predstavlja valjani
dokaz prava korištenja građevinskog zemljišta, neosnovano se Upravni sud u
konkretnom slučaju poziva na odredbe Zakona o zabrani budući da upravno tijelo
nadležno za izdavanje građevne dozvole nije ovlašteno u postupku izdavanja
građevne dozvole ispitivati valjanost akta o dodjeli zemljišta na korištenje
radi izgradnje stambenog objekta, na temelju kojega je podnositelj, kao
investitor, stekao pravo građenja.
9. Slijedom navedenog, Ustavni sud je utvrdio da je Upravni sud osporenom
presudom povrijedio podnositeljevo ustavno pravo, zajamčeno člankom 19. stavkom
2. Ustava pa je, na temelju odredbi članaka 73. i 76. Ustavnog zakona, odlučeno
kao u izreci.
Zbog utvrđene povrede navedenog ustavnog prava, Ustavni sud nije razmatrao
navode podnositelja o povredi prava vlasništva, zajamčenog člankom 48. stavkom
1. Ustava.
10. U odnosu na odredbe članaka 3. i 19. stavka 1. Ustava, također istaknute u
ustavnoj tužbi, napominje se da te odredbe ne sadrže ustavna prava pa se o njima
ne može odlučivati u smislu članka 62. Ustavnog zakona.
11. Odluka o objavi u »Narodnim novinama« temelji se na članku 29. stavku 1.
Ustavnog zakona.

Broj: U-III-2009/2003
Zagreb, 8. svibnja 2007.

USTAVNI SUD REPUBLIKE HRVATSKE
Predsjednik Vijeća
**dr. sc. Željko Potočnjak**, v. r.

Odluka, NN 55/2007-1784
Opći uvjeti korištenjaZaštita privatnosti[Pristup podatcima](/data_access_hr.aspx)[ELI](/about_eli_hr.aspx)

©2026. g. Narodne novine d.d.

, izrada [Novena d.o.o.](http://novena.hr/)