## Odluku Ustavnog suda Republike Hrvatske broj U-III-40/1993 od 15. prosinca 1993

### NN 3/1994 (14.1.1994.), Odluku Ustavnog suda Republike Hrvatske broj U-III-40/1993 od 15. prosinca 1993

# USTAVNI SUD REPUBLIKE HRVATSKE

Ustavni sud Republike Hrvatske, odlučujuči o ustavnoj tužbi V.P, iz
S.T, na sjednici 15. prosinca 1993. godine, donio

## ODLUKU

### USTAVNOG SUDA REPUBLIKE HRVATSKE BROJ U-III-40/1993 OD 15. PROSINCA 1993

1.

Odbija se ustavna tužba.

2.

Ova će se odluka objaviti u "Narodnim novinama"

Obrazloženje:

V.P, iz S.T. podnijela je ovom Sudu ustavnu tužbu s prijedlogom da se
ukinu presuda Općinskog suda u D.S. od 9. srpnja 1991. presuda Okružnog
suda u Z. od 3. prosinca 1991. te presuda Vrhovnog suda Republike Hrvatske
od 30, rujna 1992. godine. Navedene presude donijete su u sporu što ga
je podnositeljica ustavne tužbe pokrenula (1991. godine) protiv bivšeg
bračnog druga zahtijevajući određeni iznos s pripadajućim kamatama po Zakonu
o obveznim odnosima, koji je uzdržavajuči dijete njoj povjereno prilikom
razvoda braka na čuvanje i odgoj platila za drugog, to jest za djetetova
oca. Općinski sud u D.S, odbio je njezin tužbeni zahtjev, Okružni sud u
Z. odbio je žalbu kao neosnovanu i potvrdio presudu Općinskog suda u D.S.,
a Vrhovni sud Republike Hrvatske odbio reviziju kao neosnovanu: Podnositeljica
ustavne tužbe smatra da su joj navedenim presudama povrijeđena prava utvrđena
odredbama članaka 62. i 63. Ustava Republike Hrvatske. Ustavna tužba riije
osnovana. Prema odredbi članka 62. Ustava Republika štiti materinstvo,
djecu i mladež, a prema odredbama članka 63. stavak 1. i 2. Ustava roditelji
su dužni odgajati, uzdržavati i školovati djecu i odgovorni osigurati pravo
djetetu na potpun i skladan razvoj njegove osobnosti. Zaštita Republike
u ovom je slučaju prema stajalištu Ustavnog suda Republike Hnrvatske, ostvarena
postojanjem zakonske regulacije koja uređuje uzdržavanje djece ra.zvedenih
roditelja. Riječ je o Zakonu o braku i porodičnim odnosima (pročišćeni
tekst "Narodne novine", broj st/89. 59/90), temeljem kojeg je
prilikom razvoda braka za oca presudom (1976. godine) bilo utvrđeno da
je dužan, i koliko, doprinositi za uzdržavanje djeteta. Nezadovoljna iznosom
te obveze podnositeljica je bila dužna od suda zatražiti povišicu iznosa,
jer Zakon o braku i porodičnim odnosima takav postupak predviđa; Prema
odredbi članka 272. Zakona osoba koja prima, i osoba koja daje uzdržavanje,
može tražiti da sud povisi ili snizi iznos uzdržavanja, odluči o prestanku
uzdržavanja ili promjeni načina uzdržavanja određen ranijom pravomoćnom
odlukom, ako su se promijenile okolnosti na temelju kojih je donesena ranija
odluka.

Podnositeljica ustavne tužbe nije tražila izvršenje presude o očevu
doprinosu uzdržavanju djeteta, niti je pokrenula postupak za povišicu iznosa
za uzdržavanje. U svjetlu tih činjenica njezin naknadni zahtjev da joj
djetetov otac isplati iznos što ga je potrošila snoseći i njegov dio uzdržavanja
znači, u krajnjoj liniji, faktičnu izmjenu pravomoćne sudske odluke. Stajalište
je ovog Suda da podnositeljica ustavne tužbe ne može valjano tvrditi da
su joj povrijeđena ustavna prava, ako nije pokrenula postupke što ih odgovarajući
zakon za zaštitu tih prava predviđa. Dakle, svako se pravo ostvaruje putem
postupaka zakonom predviđenih za ostvarenje tog prava, a onaj tko ne poduzme
korake da se ti postupci provedu ne može tvrditi da mu je povrijeđeno pravo
što ga je putem odgovarajućeg postupka trebao ostvariti.

Polazeći od iznijetog ovaj Sud je odbio ustavnu tužbu. Objava ove odluke
temelji se na odredbi članka 20, stavak 1. Ustavnog zakona o Ustavnom sudu
Republike Hrvatske ("Narodne novine", broj 13/1991).

Broj: U-III-40/1993.

Zagreb,15. prosinca 1993.

USTAVNI SUD REPUBLIKE HRVATSKE

Predsjednik

**Jadranko Crnić, v.r.**

Odluka, NN 3/1994-81