## Odluka Ustavnog suda Republike Hrvatske broj: U-III-3242/2004 od 3. ožujka 2005.

### NN 37/2005 (21.3.2005.), Odluka Ustavnog suda Republike Hrvatske broj: U-III-3242/2004 od 3. ožujka 2005.

# USTAVNI SUD REPUBLIKE HRVATSKE

749

Ustavni sud Republike Hrvatske,
u Prvom vijeću za odlu­čivanje
o ustavnim tužbama, u sastavu sudac Željko Potočnjak,
predsjednik Vijeća, te suci Ivan Matija, Agata Račan, Smiljko
Sokol, Nevenka Šernhorst i
Milan Vuković, članovi Vijeća, u postupku pokrenutom
ustavnom tužbom F. T. iz K. J., koga zastupa odvjetnik A. N. iz M., na sjednici
održanoj dana 3. ožujka 2005. godine, jednoglasno je donio

ODLUKU

I. Ustavna tužba se odbija.

II. Ova odluka objavit će se u
»Narodnim novinama«.

```
Obrazloženje
```

1. Ustavna tužba je podnijeta
protiv presude Županijskog suda u Splitu, broj: Gž-2463/01
od 18. lipnja 2004. godine, kojom je usvojena žalba tuženika (Općine Podgora i Republike Hrvat­ske), i
preinačena presuda Općinskog suda u Makarskoj, broj: P-58/97 od 16. veljače
2001. godine, na način da je odbijen tužbeni zahtjev podnositelja kojim je
tražio da sud utvrdi da je pogrešna uknjižba na ime Općenarodne imovine s
pravom upravljanja u korist Narodnog odbora Kotara Makarska, na suvlasničkim dije­lo­­vima nekretnina upisanih
u k.o. Podgora pobliže naznačenim u izreci te
presude, te da je podnositelj na temelju presude ovlašten zatražiti i postići
uknjižbu prava vlasništva na tim nekretninama na svoje ime, uz istodobno
brisanje prava vlasništva dotadašnjega vlasnika, odnosno njegovih pravnih sljednika.

2.
Podnositelj smatra da su mu osporenom odlukom povrijeđena ustavna prava
zajamčena odredbama članaka 19. stav­­ka 1., 29. stavka 1. i 48. stavaka 1. i
4. Ustava Republike Hr­vat­ske, te odredba članka 3.
Ustava.

U
ustavnoj tužbi navodi da je Županijski sud u Splitu zauzeo pogrešno pravno stajalište
kada je odbio njegov tužbeni zahtjev, budući da smatra da je imovina njegovog pok. ujaka konfiscirana bez pravne osnove, te da ima pravo
tražiti brisanje nezakonite uknjižbe prava vlasništva na njegovoj imovini, čiji
je on jedini nasljednik. Smatra da, podredno, kao
dugogodišnji posjednik tih nekretnina, ima pravo stjecanja prava vlasništva
dosjelošću.

Za potrebe ustavnosudskog
postupka pribavljen je spis Općinskog suda u Makarskoj, broj: P-58/97.

*Ustavna tužba nije osnovana.*

3. Prema odredbi članka 62.
stavka 1. Ustavnog zakona o Ustavnom sudu Republike Hrvatske (»Narodne novine«,
broj 49/02 – pročišćeni tekst, dalje u tekstu: Ustavni zakon), svatko može
podnijeti Ustavnom sudu ustavnu tužbu ako smatra da mu je pojedinačnim aktom
tijela državne vlasti, tijela jedinice lokalne i područne (regionalne)
samouprave ili pravne osobe s javnim ovlastima, kojim je odlučeno o njegovim
pravima i obvezama ili o sumnji ili optužbi zbog kažnjivog djela, povrijeđeno
ljudsko pravo ili temeljna sloboda zajamčena Ustavom.

Ustavni
sud, u postupku u povodu ustavne tužbe, u granicama zahtjeva istaknutog u
ustavnoj tužbi, utvrđuje je li u postupku odlučivanja o pravima i obvezama
podnositelja, povrijeđeno podnositelju ustavno pravo, pri čemu se, u pravilu,
ne upušta u pitanje jesu li sudovi pravilno i potpuno utvrdili činjenično
stanje i ocijenili dokaze. Za Ustavni sud relevantne su samo one činjenice od
čijeg postojanja ovisi ocjena o povredi ustavnog prava.

4.
Županijski sud u Splitu preinačio je prvostupanjsku presudu kojom je usvojen
tužbeni zahtjev podnositelja u cijelosti, utvrdivši da je na pravilno i potpuno
utvrđeno činjenično stanje pogrešno primijenjeno materijalno pravo.

U
postupku je utvrđeno da je pravnom predniku podnositelja izvršena konfiskacija
predmetnih nekretnina 1949. godine, te da je na temelju odluke o konfiskaciji
koja je donesena na temelju odredbi Zakona o konfiskaciji (»Sl.
list FNRJ«, broj 61/46.) uknjiženo pravo vlasništva na ime općenarodne imovine.
Supruga prednika podnositelja nije u roku propisanom člancima 20. i 21. Zakona
o konfiskaciji podnijela izlučni zahtjev, odnosno izlučnu tužbu, tako da su sve
nekretnine konfiscirane.

U
svezi stjecanja prava vlasništva dosjelošću, drugostupanjski sud zauzima pravno
stajalište prema kome u konkretnom slučaju nije mogla biti primijenjena odredba
članka 388. stavka 4. Zakona o vlasništvu i drugim stvarnim pravima (»Narodne
novine«, broj 91/96., 68/98., odluka Ustavnog suda Republike Hrvat­ske, broj: U-I-58/1997 i dr. od
17. studenoga 1999. u 137/99., 22/00. – odluka Ustavnog suda Republike
Hrvatske, broj: U-I-1094/1999 od 9. veljače 2000. i 73/00.), koja je određivala
da se rok za stjecanje nekretnina dosjelošću, koje su na dan 8. listopada 1991.
godine bile u društvenom vlasništvu, kao i stjecanje stvarnih prava na tim
nekretninama dosjelošću, računa i vrijeme posjedovanja proteklo prije toga
dana, jer je ta odredba ukinuta kao neustavna odlukom Ustavnog suda Republike
Hrvatske 17. studenoga 1999. godine (»Narodne novine«, broj 137/99.).

Sukladno
tome, na nekretninama u društvenom vlasništvu nije se moglo stjecati pravo
vlasništva dosjelošću, te se posjedovanje tih nekretnina u razdoblju od 1941.
do 8. listopada 1991. godine ne može računati u rok za stjecanje prava
vlasništva dosjelošću.

5.
Tijekom ustavnosudskog postupka, ovaj Sud nije utvrdio postojanje činjenica ili
okolnosti koje bi ukazivale na povredu ustavnog prava na pravično suđenje. U
spornoj pravnoj situaciji presuđivali su zakonom ustanovljeni sudovi unutar
svoje nadležnosti utvrđene zakonom, dok je osporena presuda valjano obrazložena
te donesena sukladno mjerodavnim zakonskim propisima. Iz navedenog je utvrđeno
kako osporavanom odlukom podnositelju nije povrijeđeno ustavno pravo zajamčeno
člankom 29. stavkom 1. Ustava.

6. Odredbe članka 48. stavaka 1.
i 4. Ustava glase:

Jamči se pravo vlasništva.

Jamči se pravo nasljeđivanja.

Tijekom ustavnosudskog postupka,
uvidom u osporenu presudu, Ustavni sud je utvrdio da je ista donesena primjenom
mjerodavnoga materijalnog prava, a pravna stajališta drugostupanjskoga suda su
valjano obrazložena, te stoga podnositelju nije povrijeđeno ustavno jamstvo
prava vlasništva i prava naslje­đivanja.

7.
Podnositelj u ustavnoj tužbi ističe i povredu odredbi članka 19. stavka 1.
Ustava, kojim se jamči utemeljenost na zakonu akata državne uprave i tijela
koja imaju javne ovlasti.

U
konkretnom slučaju osporene presude donijela su tijela sudbene vlasti na koje
se obveza iz članka 19. stavka 1. Ustava ne odnosi. Iz navedenoga proizlazi da
se osporenim presudama podnositelju nisu niti mogle povrijediti ustavne odredbe
sadržane u članku 19. stavku 1. Ustava.

8.
Odredba članka 3. Ustava ne sadrži ljudska prava i temeljne slobode na kojima
se temelji ustavna tužba u smislu odredbe članka 62. Ustavnog zakona.

9.
Slijedom svega iznijetog, Ustavni sud je, na temelju odred­bi članaka 73. i 75.
Ustavnog zakona, odlučio kao u izreci. Odluka o objavi temelji se na članku 29.
Ustavnog zakona.

Broj: U-III-3242/2004

Zagreb, 3. ožujka 2005.

USTAVNI SUD REPUBLIKE HRVATSKE

Predsjednik Vijeća
**dr****. sc. Željko Potočnjak,** v. r.

Odluka, NN 37/2005-749