## Odluka Ustavnog suda Republike Hrvatske broj U-III-1298/2001 od 5. prosinca 2001.

### NN 112/2001 (18.12.2001.), Odluka Ustavnog suda Republike Hrvatske broj U-III-1298/2001 od 5. prosinca 2001.

# USTAVNI SUD REPUBLIKE HRVATSKE

if !supportEmptyParas endif

1873

Ustavni sud Republike Hrvatske u Vijeću za odlučiva­nje o ustavnim tužbama,
u sastavu dopredsjednik Suda Petar Klarić, kao predsjednik Vijeća, te suci
Jurica Malčić, Že­ljko Potoč­njak, Agata Račan i Milan Vuković, kao članovi
Vijeća, odlučujući u postupku povodom ustavne tužbe S. A. iz B. N., zastupanog
od punomoćnika D. K., odvjetnika iz O., na sjednici Vijeća održanoj dana 5.
prosinca 2001. godine, jednoglasno je donio

## ODLUKU

I. Ustavna tužba se odbija.

II. Ova Odluka objavit će se u »Narodnim novinama«.

```
Obrazlože­nje
```

1. Ustavna tužba podnijeta je protiv presude Županijskog suda u O.,
broj: Gž-956/01-2 od 5. trav­nja 2001. godine.

Tom je presudom odbijena žalba podnosite­lja i potvrđena je presuda Općinskog
suda u O. od 8. ve­ljače 2001. godine, broj: P-125/00-4.

Presudom suda I. stup­nja odbijen je podnosite­lj sa svojim zahtjevom da
mu Hrvatski zavod za mirovinsko osigura­nje, Područni ured O. (u nastavku:
HZMO), kao tuženik, isplati iznos od 87.830,79 kn sa kamatama, na ime dospjelih
i neisplaćenih iznosa mirovine za period od 1. rujna 1991. godine do 31. svib­nja
1997. godine, te da mu nadoknadi parnični trošak.

2. Iz utvrđe­nja osporene presude suda I. stup­nja razvidno je da je
podnosite­lj korisnik starosne mirovine, da mu je isplata iste obustav­ljena s
danom 31. kolovoza 1991. godine, odnosno da je odbijen sa zahtjevom za isplatu
mirovine u periodu od 1. rujna 1991. godine pa do zak­ljučno 31. svib­nja 1997.
godine. Ovo iz razloga što je u tom periodu primao mirovinu od strane tzv.  Parafonda, a što da je sve utvrđeno tijekom
provedenog upravnog postupka.

O naprijed navedenim okolnostima obustave isplate mirovine za sporni
period podnosite­lj je u upravnom postupku od nadležnog upravnog tijela HZMO –
Područne službe u V. dobio rješe­nje, broj: 2200 od 8. lip­nja 2000. godine,
koje je u istome postupku, budući da se nije na ­nje­ga žalio, postalo pravomoćno
i konačno.

Sve naprijed navedeno, nespornim je utvrđeno u provedenom parničnom
postupku.

3.  Podnosite­lj smatra da su osporenim odlukama parničnih sudova
povrijeđene odredbe članaka 26. i 115. stavka 3. (sada 117. stavka 3. Ustava
Republike Hrvatske – pročišćeni tekst »Narodne novine«, broj 41/01).

Tim je ustavnim odredbama
propisana jednakost svih držav­ljana Republike Hrvatske i stranaca pred
sudovima i drugim državnim i inim tijelima koja imaju javne ovlasti (članak
26.), odnosno propisano je da sudovi sude na teme­lju Ustava i zakona (članak
117. stavak 3.).

Povrede naprijed navedenih
ustavnih odredaba podnosite­lj obrazlaže navodima koji se, u bitnome, mogu
svesti na tvrd­nje o pogrešno i nepotpuno utvrđenom či­njeničnom sta­nju i
pogrešnoj primjeni materijalnog prava.

Ističe, kako se osporena
presuda I. stupa­njskog suda teme­lji na uvidu u rješe­nje HZMO, Područne službe
V. od 8. lip­nja 2000. godine kao dokazu koje­g je sam tuženik proizveo.

Predlaže da ovaj Sud usvoji ­nje­govu
ustavnu tužbu, ukine osporene odluke parničnih sudova i predmet vrati prvostupa­njskom
sudu na ponovni postupak i odlučiva­nje.

*Ustavna tužba nije
osnovana.*

4. Odredbom članka 59. stavka
1. Ustavnog zakona o Ustavnom sudu Republike Hrvatske (»Narodne novine«, broj
99/99 – u da­lj­njem tekstu: Ustavni zakon), propisano je da svaka fizička i
pravna osoba može podnijeti Ustavnom sudu ustavnu tužbu ako smatra da joj je
odlukom sudbene vlasti, odlukom upravne vlasti ili odlukom drugih tijela, koja
imaju javne ovlasti, povrijeđeno neko od Ustavom utvrđenih sloboda i prava čovjeka
i građanina (stavak 1.). Ustavna tužba nije pravno sredstvo u sustavu redovnih
ili izvanrednih pravnih lijekova, ne­go poseban institut za ocjenu pojedinačnih
akata tijela državne vlasti i pravnih osoba s javnim ovlastima radi zaštite
prava i teme­ljnih sloboda čovjeka, zajamčenih Ustavom.

Slijedom navedenog Ustavni
sud tijekom postupka pruža­nja ustavnosudske zaštite, u pravilu, unutar
zahtjeva istaknutog u ustavnoj tužbi, utvrđuje je li u postupku odlučiva­nja o
pravima i obvezama pojedinca došlo do ustavno nedopuštenog posiza­nja u teme­ljna
prava i slobode građana.

5. Analizom navoda ustavne tužbe
te osporenih odluka, Ustavni sud je utvrdio da su postupci pred nadležnim
sudovima provedeni u skladu s odgovarajućim postupovnim i materijalnim
propisima te da navedenim odlukama podnosite­lju nisu povri­jeđena ustavna
prava na koja upućuje u svojoj ustavnoj tužbi.

6. Naime, ustavno jamstvo
jednakosti iz članka 26. Ustava, razrada je i primjena opće­g načela jednakosti
(članak 14. Ustava), na području sudske i druge pravne zaštite.

Radi se, naime, o posebnom
slučaju načela jednakosti koje svakome jamči jednaku zaštitu prava u postupku
pred sudovima, drugim državnim tijelima i tijelima koja imaju javne ovlasti.

Ocjena je Suda da se ne može
prihvatiti stajalište iz ustavne tužbe da bi već u postupku donoše­nja
osporenih odluka podnosite­lj bio stav­ljen u neravnopravan položaj u odnosu na
drugu stranku, niti su mu povrijeđena postupovna ustavna prava.

Kako je naprijed
navedeno podnosite­lju je u upravnom postupku, konačnim i pravomoćnim rješe­njem
obustav­ljena isplata mirovine za naprijed navedeno razdob­lje te je on odbijen
sa zahtjevom za isplatu dospjelih i neisplaćenih iznosa mirovine od 1991. do
1997. godine.

Slijedom te či­njenice
parnični sud je bio vezan pravomoćnim upravnim aktom kojim je riješeno pita­nje
od značaja za provedeni parnični postupak, koji nije predmet ocjene u ovom
ustavnosudskom postupku.

Same osporene
odluke zasnivaju se na odredbama mjerodavnih materijalnih i postupovnih
propisa, konkretno Zakona o konvalidaciji (»Narodne novine«, broj 104/97),
Uredbe za provođe­nje zakona o konvalidaciji za upravno područje rada, zapoš­ljava­nja,
mirovinskog i invalidskog osigura­nja, doplatka za djecu, socijalne skrbi i zaštite
vojnih i civilnih invalida rata (»Narodne novine«, broj 51/98), kao i Zakona o
parničnom postupku (»Narodne novine«, broj 53/91, 91/92, 112/99).

7. Glede istica­nja
povrede odredbe članka 117. stavka 3. Ustava, navodi se da ta ustavna odredba
ne daje osnovu za pruža­nje ustavnosudske zaštite jer ne sadrži ­ljudska prava
i teme­ljne slobode čiju zaštitu, sukladno odredbi članka 128. alineje 4.
Ustava, Ustavni sud pruža odlučujući o ustavnim tužbama podnosite­lja.

8. Slijedom navedenog, teme­ljem
članaka 69. i 71. Ustavnog zakona, odlučeno je kao u izreci.

9. Odluka o objavi teme­lji se na odredbi članka 28. Ustavnog zakona.

Broj: U-III-1298/2001
Zagreb, 5. prosinca 2001.

USTAVNI SUD REPUBLIKE HRVATSKE

Predsjednik Vijeća
**dr. sc. Petar Klarić,** v. r.

if !supportEmptyParas endif

Odluka, NN 112/2001-1873