## Rješenje Ustavnog suda Republike Hrvatske broj: U-I-3219/2007 od 18. lipnja 2008.

### NN 78/2008 (7.7.2008.), Rješenje Ustavnog suda Republike Hrvatske broj: U-I-3219/2007 od 18. lipnja 2008.

# USTAVNI SUD REPUBLIKE HRVATSKE

**2576**

Ustavni sud Republike Hrvatske, u sastavu Jasna Omejec, predsjednica Suda, te
suci Marko Babić, Snježana Bagić, Slavica Banić, Mario Jelušić, Mario Kos, Davor
Krapac, Ivan Matija, Željko Potočnjak, Agata Račan, Aldo Radolović, Duška Šarin
i Nevenka Šernhorst, rješavajući o prijedlogu za ocjenu suglasnosti zakona s
Ustavom, na sjednici održanoj 18. lipnja 2008. godine, donio je

## RJEŠENJE

I. Ne prihvaća se prijedlog za pokretanje postupka za ocjenu suglasnosti s
Ustavom članka 159. stavka 1. Zakona o autorskom pravu i srodnim pravima
(»Narodne novine«, broj 167/03. i 79/07.).
II. Ovo rješenje objavit će se u »Narodnim novinama«.

```
Obrazloženje
```

1. Prijedlog za pokretanje postupka za ocjenu suglasnosti s Ustavom članka 159.
stavka 1. Zakona o autorskom pravu i srodnim pravima (»Narodne novine«, broj
167/03. i 79/07., u daljnjem tekstu: ZAP) podnijela je Hrvatska obrtnička komora
iz Zagreba, zastupana po predsjedniku Mati Topiću (u daljnjem tekstu:
predlagateljica).
Osporena odredba glasi:
*Za kolektivno ostvarivanje prava navedenih u članku 156. ovoga Zakona Zavod može
izdati odobrenje iz članka 157. stavka 1. ovoga Zakona samo jednoj udruzi za
pojedinu vrstu nositelja prava, i to onoj koja ima najveći broj članova na
temelju dobivenih punomoći, uz primjeren broj ugovora o uzajamnom zastupanju sa
stranim udrugama, sukladno stručnim mjerilima iz članka 169. stavka 2. ovoga
Zakona.*2. Predlagateljica smatra da osporena odredba ZAP-a nije suglasna s odredbama
članka 49. stavaka 1. i 2. Ustava Republike Hrvatske te stoga predlaže
pokretanje postupka i ukidanje osporene odredbe.
Predlagateljica navodi da ne spori potrebu i nužnost zaštite intelektualnog
vlasništva, ali ukazuje da i Ustav Republike Hrvatske i Sporazum o stabilizaciji
i pridruživanju između Republike Hrvatske i Europskih zajednica i njihovih
država članica (»Narodne novine, – Međunarodni ugovori«, broj 14/01.) obvezuju
Republiku Hrvatsku na zaštitu tržišta, zabranu monopola te zaštitu potrošača.
Smatra da je osporena odredba omogućila monopolistički položaj jedne udruge za
pojedinu vrstu nositelja autorskih prava s time da ta udruga može ostvarivati
jednu ili više vrsta prava, a određene provedbene poslove može povjeriti drugoj
udruzi. Tim se odredbama, smatra predlagateljica, suprotno ustavnom načelu o
zabrani monopola, omogućava jednoj udruzi monopol, a istodobno joj se omogućuje
da bude i korisnik prava koja štiti (organizirajući kulturne ili druge
priredbe). Smatra da je ZAP u tom dijelu narušio ustavno načelo slobode tržišta
te omogućujući zakonom da se na tržištu pojavljuje samo jedna udruga koja
diktira cijenu naknade za korištenje autorskih djela.
Navodi da je postupak donošenja cjenika udruge za kolektivno ostvarivanje prava
propisan odredbom članka 162. ZAP-a. Korisnici usluga mogu putem komora dati
mišljenje na prijedlog cjenika, koje nije obvezujuće, a nije obvezujuće ni
mišljenje Vijeća stručnjaka. Oba su ta mišljenja neobvezujuća i neodlučujuća.
Stoga smatra da je time omogućeno da udruga može koristiti svoj monopolistički
položaj na tržištu i jednostrano određivati cjenik. »Poduzetnici kojima je u
obavljanju njihove djelatnosti nužno korištenje autorskih prava ili srodnih
prava stavljeni su u situaciju da moraju prihvatiti cijenu udruge, jer druge
udruge na tržištu ne može biti!«, ističe.
Navodi i da je u sustavu zaštite autorskih prava posve zanemarena zaštita
potrošača, jer se sustavno štite samo autori a ne i potrošači.
3. Na temelju članka 25. Ustavnog zakona o Ustavnom sudu Republike Hrvatske
(»Narodne novine«, broj 99/99., 29/02. i 49/02. – pročišćeni tekst, u daljnjem
tekstu: Ustavni zakon), zatraženo je i dobiveno očitovanje Državnog zavoda za
intelektualno vlasništvo, a kao zainteresirana osoba očitovanje je dostavilo i
Hrvatsko društvo skladatelja.

*Prijedlog nije osnovan.*

4. Pri ocjeni suglasnosti članka 159. stavka 1. ZAP-a s Ustavom, Ustavni sud
polazi od odredbi članka 68. stavaka 1. do 4. Ustava Republike Hrvatske, koje
glase:
*Jamči se sloboda znanstvenoga, kulturnog i umjetničkog stvaralaštva.
Država potiče i pomaže razvitak znanosti, kulture i umjetnosti.
Država štiti znanstvena, kulturna i umjetnička dobra kao duhovne narodne
vrednote.
Jamči se zaštita moralnih i materijalnih prava koja proistječu iz znanstvenoga,
kulturnog, umjetničkog, intelektualnog i drugog stvaralaštva.*
5. O ustavnosti članaka 159. stavaka 2. i 3., 160. stavka 4., 174. stavka 2.,
183. i 187. ZAP-a, te o kolektivnoj zaštiti autorskih prava, Ustavni sud je
zauzeo stajalište u rješenju broj: U-I-3044/2004 od 5. svibnja 2005. godine
(»Narodne novine«, broj 65/05.), dok je o ustavnosti članaka 32., 82. i 162.
istoga Zakona zauzeo stajalište u rješenju broj: U-I-4830/2005 od 6. prosinca
2006. godine (»Narodne novine«, broj 2/07.).
6. Tako je u rješenju broj: U-I-3044/2005, između ostaloga, navedeno:
»Iskorištavanje intelektualnih tvorevina – objekata autorskog i srodnih prava, u
određenim oblicima, karakteristično je po tome što se jedan objekt, npr. jedno
autorsko djelo, može istodobno iskorištavati na mnogo različitih i zemljopisno
udaljenih mjesta, istodobno raznim sredstvima i na razne načine.
Kolektivno ostvarivanje prava autora predstavlja posebnu ekonomsku i pravnu
kategoriju, specifičnu upravo za autorska i srodna prava. Nemogućnost da se od
autora za svaki slučaj iskorištavanja autorskog djela pribavi odobrenje dovela
je do stvaranja sustava kolektivnog ostvarivanja prava putem asocijacija
nositelja prava, koje u ime autora svakom zainteresiranom korisniku, uz naknadu,
odobravaju korištenje objekata autorskog i srodnih prava, time mu dajući jamstvo
pravne sigurnosti.
Takav razvitak doveo je do toga da u svim suvremenim državama postoji sustav
koji je utemeljen na višestranim međunarodnim konvencijama. Takav sustav
uspostavljen je i u Republici Hrvatskoj na temelju ZAP-a, na način da jedna
udruga kolektivno ostvaruje prava za sve pripadnike jedne skupine nositelja
prava (članak 159. stavak 1. ZAP-a). Takva udruga ostvaruje prava ne samo
domaćih, nego i svih inozemnih nositelja prava (članak 159. stavak 2. ZAP-a).
Predmet zaštite u odnosu na korisnike nisu pojedinačno nabrojena djela, već
cjelokupni svjetski repertoar (članak 174. stavak 2. ZAP-a).
Udruga nositelja prava, koja obavlja kolektivno ostvarivanje prava, mora za svoj
rad imati odobrenje Državnog zavoda za intelektualno vlasništvo, koje se izdaje
na temelju odredbi članka 157. ZAP-a. Autori načelno mogu individualno
ostvarivati svoja prava, a kolektivno se ta prava mogu ostvarivati u područjima
navedenim u članku 156. stavku 1. ZAP-a. Stavkom 2. tog članka propisano je da
se pravo radiodifuzijskog emitiranja i reemitiranja, pravo na naknadu za
radiodifuzijsko emitiranje, pravo iznajmljivanja, i to ako se radi o snimljenim
glazbenim djelima, pravo na naknadu za javnu posudbu te pravo na naknadu za
reproduciranje za privatno i drugo vlastito korištenje može ostvarivati samo
preko udruge za kolektivno ostvarivanje prava.«
7. Ustavni sud utvrđuje da prilikom uređivanja kolektivne zaštite autorskih i
sličnih prava, zakonodavac mora uzeti u obzir tehnički napredak i mogućnost
korištenja određenih autorskih djela (npr. glazbenih i filmskih) na nekoliko
tisuća različitih mjesta u isto vrijeme.
Člankom 49. stavcima 1. i 2. Ustava propisano je:
*Poduzetnička i tržišna sloboda temelj su gospodarskog ustroja Republike
Hrvatske.
Država osigurava svim poduzetnicima jednak pravni položaj na tržištu. Zabranjena
je zlouporaba monopolskog položaja određenog zakonom.*
8. Zakonodavac je osporenom odredbom ZAP-a propisao da Državni zavod za
intelektualno vlasništvo može izdati odobrenje za kolektivno ostvarivanje prava
samo jednoj udruzi za pojedinu vrstu nositelja prava, i to onoj koja ima najveći
broj članova na temelju dobivenih punomoći uz primjeren broj ugovora o uzajamnom
zastupanju sa stranim udrugama, sukladno propisanim stručnim mjerilima.
Takvim propisivanjem ne stvara se neustavni monopolski položaj udruga koje štite
određena autorska prava, jer iz same biti autorskih i njima sličnih prava
proizlazi potreba za djelotvornom zaštitom tih prava kao i potreba da se svim
korisnicima pruži pravna sigurnost u davanju odobrenja za korištenje ne samo
domaćih već i svjetskih autorskih prava, jer udruga na nacionalnom području
ostvaruje i prava stranih nositelja prava na osnovi ugovora o međusobnom
zastupanju. Postojanje tržišnog natjecanja više udruga za istu skupinu nositelja
prava, što ujedno znači i istog predmeta zaštite, doveo bi do situacije u kojoj
korisnici ne bi znali tko predstavlja autore u zaštiti njihovih prava, te bi
moglo doći i do višestruke naplate korištenja istovrsnih predmeta zaštite.
Stoga je osporenom odredbom propisana ovlast Državnog zavoda za intelektualno
vlasništvo da sam odabere onu udrugu koja će sukladno zakonskim uvjetima
najbolje zastupati autore određenih autorskih djela. Time se na pravno izvjestan
način propisuje jedinstvena zaštita autorskih prava, te u tom odnosu korisnici
predmeta zaštite (određenih vrsta autorskih i srodnih prava) imaju jednak pravni
položaj.
Stoga Ustavni sud utvrđuje da se opisanom odredbom ne zloupotrebljava monopolski
položaj, a ujedno je svim poduzetnicima – korisnicima autorskih djela, omogućen
isti položaj na tržištu, jer svi plaćaju iste naknade određene sukladno članku
162. ZAP-a.
Sloboda poduzetništva i slobodno tržište temelj su gospodarskog ustroja
Republike Hrvatske. Međutim, sloboda poduzetništva nije apsolutna i ne
isključuje poduzimanje i propisivanje određenih mjera i postupaka kojima
zakonodavac posredno regulira tržišne odnose.
Međutim, uređenje propisano člankom 159. stavkom 1. ZAP-a poduzeto je radi
zaštite prava autora (čija prava Ustav posebno štiti u članku 68. Ustava), a
Ustavni sud utvrđuje da takvo propisivanje nije u nesuglasnosti s odredbama
članka 49. stavaka 1. i 2. Ustava.
9. Članak 3. Zakona o zaštiti potrošača (»Narodne novine«, broj 79/07.)
potrošača definira kao svaku fizičku osobu koja sklapa pravni posao ili djeluje
na tržištu u svrhe koje nisu namijenjene njegovoj poslovnoj djelatnosti niti
obavljanju njegovog slobodnog zanimanja.
Sukladno tome članovi Hrvatske obrtničke komore koji su korisnici predmeta
zaštite i obveznici plaćanja naknade prema udrugama za kolektivno ostvarivanje
prava nemaju pravni položaj potrošača iz navedenog Zakona, te nije osnovan
prigovor da bi im se posebno trebala štititi prava kao potrošača u odnosu s tim
udrugama.
10. S obzirom na navedeno, temeljem članka 43. stavka 1. Ustavnog zakona,
riješeno je kao u točki I. izreke.
Točka II. izreke temelji se na odredbi članka 29. Ustavnog zakona.

Broj: U-I-3219/2007
Zagreb, 18. lipnja 2008.

USTAVNI SUD REPUBLIKE HRVATSKE
Predsjednica
**dr. sc. Jasna Omejec**, v. r.

Rješenje, NN 78/2008-2576
Opći uvjeti korištenjaZaštita privatnosti[Pristup podatcima](/data_access_hr.aspx)[ELI](/about_eli_hr.aspx)

©2026. g. Narodne novine d.d.

, izrada [Novena d.o.o.](http://novena.hr/)