## Rješenje Ustavnog suda Republike Hrvatske broj:U-I-4928/2005 od 27. veljače 2008.

### NN 33/2008 (21.3.2008.), Rješenje Ustavnog suda Republike Hrvatske broj:U-I-4928/2005 od 27. veljače 2008.

# USTAVNI SUD REPUBLIKE HRVATSKE

**1095**

Ustavni sud Republike Hrvatske, u sastavu Željko Potočnjak, predsjedavajući
sudac, te suci Marko Babić, Snježana Bagić, Mario Kos, Davor Krapac, Ivan
Matija, Jasna Omejec, Agata Račan, Aldo Radolović i Nevenka Šernhorst,
rješavajući o prijedlogu za pokretanje postupka za ocjenu suglasnosti zakona s
Ustavom, na sjednici održanoj 27. veljače 2008. godine, donio je

## RJEŠENJE

I. Ne prihvaća se prijedlog za pokretanje postupka za ocjenu suglasnosti s
Ustavom članka 365. stavka 2. Zakona o trgovačkim društvima (»Narodne novine«,
broj 111/93., 34/99., 52/00. – Odluka Ustavnog suda Republike Hrvatske, broj:
U-I-646/1999 i U-I-945/1999 od 10. svibnja 2000. godine, 118/03., 107/07.).
II. Ovo rješenje objavit će se u »Narodnim novinama«.

```
Obrazloženje
```

1. Hrvoje Šimić iz Zagreba podnio je prijedlog za pokretanje postupka za ocjenu
suglasnosti s Ustavom članka 365. stavka 2. Zakona o trgovačkim društvima
(»Narodne novine«, broj 111/93., 34/99., 52/00. – Odluka Ustavnog suda Republike
Hrvatske, broj: U-I-646/1999 i U-I-945/1999 od 10. svibnja 2000. godine,
118/03., 107/07., u daljnjem tekstu: ZTD).
2. Članak 365. ZTD glasi:

*Pobijanje odluke o upotrebi dobiti*

*Članak 365.*

*(1) Osim iz razloga zbog kojih se može pobijati svaka odluka glavne skupštine,
odluka o upotrebi dobiti društva može se pobijati i ako se njome, premda pravo
na podjelu nije isključeno zakonom ni statutom, odluči da se dobit ne dijeli
dioničarima, iako bi prosudbom razumnog gospodarstvenika to trebalo učiniti s
obzirom na okolnosti u kojima društvo posluje.
(2) Tužbu za pobijanje odluke iz prethodnog stavka ovoga članka mogu podići
dioničari čiji udjeli zajedno čine najmanje dvadeseti dio temeljnog kapitala
društva i nadzorni odbor.*
Zakon o izmjenama i dopunama Zakona o trgovačkim društvima objavljen je u
»Narodnim novinama« broj 118 od 24. srpnja 2003. godine, a na temelju članka
326. stupio je na snagu 1. kolovoza 2003. godine.
Članak 167. Zakona o izmjenama i dopunama Zakona o trgovačkim društvima, kojim
je dopunjen članak 365. stavak 2. ZTD, glasi:
*U članku 365. stavku 2. iza riječi: »društva« dodaju se riječi: »ili dio tog
kapitala koji otpada na njihove dionice iznosi najmanje 4.000.000,00 kuna«.*3. Obrazlažući navode prijedloga, predlagatelj iznosi sljedeće razloge
osporavanja ustavnosti članka 365. stavka 2. ZTD:
»Iz osporene odredbe proizlazi da nadzorni odbor dioničkog društva ima veća
prava pred sudom u postupcima u kojima se odlučuje o odlukama koje su donijeli
dioničari i tiču se njih samih. Citiranim dijelom članka 356. stavka 2. ZTD u
neravnopravan položaj pred sudom: – stavljen je svaki (pojedinac) dioničar
društva bez obzira na iznos udjela koji ima u temeljnom kapitalu društva, –
stavljeni su dioničari čiji udjeli zajedno čine manje od dvadesetog dijela
temeljnog kapitala društva (odnosno manje od 5% temeljnog kapitala – opaska
Ustavnog suda). Ustav Republike Hrvatske jamči da su strane pred sudom
ravnopravne u postavljanju zahtjevima o odlučivanju o stvarnim vlasničkim
pravima bez obzira na udjelu o vlasništvu u određenom stvarnom pravu.«
Predlagatelj smatra da je osporena zakonska odredba u nesuglasnosti s člancima
1., 29. i 46., člankom 49. stavkom 4. i člankom 50. stavkom 2. Ustava, iako ne
obrazlaže razloge zbog kojih smatra da je članak 365. stavak 2. ZTD nesuglasan s
navedenim ustavnim člancima.
Ustavni sud utvrđuje da predlagatelj nije osporio članak 167. Zakona o izmjenama
i dopunama Zakona o trgovačkim društvima/03,kojim je dopunjen osporeni članak
365. stavak 2. ZTD.
4. Na temelju članka 25. Ustavnog zakona o Ustavnom sudu Republike Hrvatske
(»Narodne novine«, broj 99/99., 29/02. i 49/02. – pročišćeni tekst, u daljnjem
tekstu: Ustavni zakon), od Ministarstva pravosuđa Republike Hrvatske zatraženo
je i dobiveno očitovanje.

*Prijedlog nije osnovan.*

5. Za ocjenu ustavnosti članka 365. stavka 2. ZTD neposredno su mjerodavni
članci Ustava koji glase:

*Članak 16.:*

*Slobode i prava mogu se ograničiti samo zakonom da bi se zaštitila sloboda i
prava drugih ljudi te pravni poredak, javni moral i zdravlje.
Svako ograničenje slobode ili prava mora biti razmjerno naravi potrebe za
ograničenjem u svakom pojedinom slučaju.*Članak 49. stavci 1. i 4.:
*Poduzetnička i tržišna sloboda temelj su gospodarskog ustroja Republike
Hrvatske.
Prava stečena ulaganjem kapitala ne mogu se umanjiti zakonom niti drugim pravnim
aktom.*Članak 50. stavak 2.:
*Poduzetnička se sloboda (...) mogu iznimno ograničiti zakonom radi zaštite
interesa i sigurnosti Republike Hrvatske (...).*6. Bitni elementi pravne naravi dioničkog društva navedeni su u rješenju
Ustavnog suda broj: U-I-4120/2003 i dr. od 21. veljače 2007. godine, objavljenom
u »Narodnim novinama« broj 36 od 4. travnja 2007. godine. Ustavni sud ponavlja
neke od bitnih elemenata pravne naravi dioničkog društva, zbog njihovog
načelnog, ali i posebnog značenja kod razmatranja navoda konkretnog prijedloga:
*»Pri razmatranju navoda predlagatelja, Ustavni sud polazio je od pravne naravi
dioničkog društva, koje je društvo kapitala (kapitalno društvo), jer nastaje
udruživanjem kapitala, a ne osoba. Njegovi članovi u društvo unose kapital
(stvari i prava izražena u novcu), a za obveze društva ne odgovaraju imovinom
koju u njega nisu unijeli. Prava dioničara određuju se prema visini njihovog
uloga u kapitalu, jer je glavna uloga društva upravo prikupljanje kapitala.
Glavna obveza dioničara stoga je ulaganje kapitala, odnosno uplata dionica, na
temelju čega dioničar stječe prava u opsegu koji mu pripada u određenom
dioničkom društvu. Dionica je dio temeljnog kapitala i predstavlja dioničarev
ulog za sudjelovanje u društvu, pri čemu društvo postaje vlasnikom uloga, a
dioničar stječe upravljačka i imovinska prava pod uvjetima propisanim Zakonom o
trgovačkim društvima. (...)
Zakon o trgovačkim društvima nije manjinskim dioničarima koji (ukupno) imaju do
5% dionica omogućio upravljačko pravo, odnosno sudjelovanje u upravljanju
društvom, jer takav njihov dionički udio Zakonom o trgovačkim društvima nije
ustanovljen kao pravo da na bilo koji način utječu na vođenje društva i/ili
njegovo poduzetničko djelovanje na tržištu kapitala.
Prema tome, manjinski dioničar u odnosu na vrijednost svoje dionice ima
isključivo imovinsko pravo, ne i pravo upravljanja društvom. Jedini izuzetak od
tog pravila propisan je člankom 363. Zakona o trgovačkim društvima, koji
utvrđuje pravo svakog dioničara da pod uvjetima propisanim tim zakonskim člankom
tužbom pobija odluke glavne skupštine dioničkog društva.«*
7. Dioničko društvo je privatnopravna zajednica osoba, nastala pravnim poslom
radi ostvarenja zajedničkog cilja dioničara, ostvarivanja prava na dividendu
(udjela u čistom godišnjem dobitku određenom za diobu), a upotreba dobiti
društva uređena je, među ostalim, i osporenom odredbom ZTD.
Člankom 365. stavkom 1. ZTD propisan je poseban razlog za pobijanje odluke
glavne skupštine o upotrebi dobiti društva (slučaj kada odluka nije utemeljena
na prosudbi razumnog gospodarstvenika), a osporenim stavkom 2. članka 365. ZTD
propisani su i posebni ovlaštenici za takvo pobijanje (dioničari koji zajedno
imaju najmanje 1/20 dio temeljnog kapitala – što znači najmanje 5% temeljnog
kapitala – ili koji imaju najmanje 4.000.000,00 kuna temeljnog kapitala).
Tužbu za pobijanje odluke glavne skupštine o upotrebi dobiti ne može podići
pojedini član nadzornog odbora, uz iznimku ako je član nadzornog odbora ujedno i
dioničar, ali tada tužbu podiže u svojstvu dioničara.
8. Razmatrajući razloge kojima se osporavaju ovlaštenja nadzornog odbora
dioničkog društva u odnosu na opseg ovlaštenja manjinskih dioničara koji
(ukupno) imaju do 5% temeljnog kapitala (predlagatelj ne osporava ovlaštenja
dioničara koji imaju najmanje 4.000.000,00 kuna temeljnog kapitala), Ustavni sud
utvrdio je da navodi prijedloga nisu osnovani.
Prema ocjeni Ustavnog suda, dioničari i nadzorni odbor u konkretnom slučaju
imaju različit pravni položaj. Nadzorni odbor dioničkog društva nije osoba već
tijelo dioničkog društva, koje u ostvarivanju nadzora može ustati s tužbom
protiv odluke glavne skupštine i time štititi manjinske dioničare, a ZTD mu za
to daje ius standi in iudicio. Nadzorni odbor tužbu podiže protiv dioničkog
društva čije je tijelo, stoga je to, zapravo, radnja društva poduzeta protiv
samoga sebe s ciljem da se utvrdi ništavost odluke drugog tijela društva. Na taj
način društvo samoinicijativno djeluje da bi ispravilo odluku koja nije
utemeljena na prosudbi razumnog gospodarstvenika.
Aktivna legitimacija nadzornog odbora dioničkog društva u smislu osporenog
članka 365. stavka 2. ZTD ima opravdanje u izuzetno velikim ovlastima tog odbora
(kod upotrebe dobiti, plaćanja predujma dividende iz dijela neto dobiti,
zadržavanja dobiti, i dr.). Zbog toga, kada glavna skupština dioničkog društva
donese odluku da se dobit ne podijeli dioničarima, nadzorni odbor može joj se s
uspjehom usprotiviti jer ima saznanje o svim relevantnim okolnostima spornog
slučaja unutar dioničkog društva.
Nasuprot nadzornom odboru, dioničari su subjekti pravno odvojeni od dioničkog
društva. Aktivnom legitimacijom propisanom osporenim člankom 365. stavkom 2. ZTD,
prema kojem tužbu za pobijanje odluke utemeljene na nerazumnoj gospodarskoj
prosudbi mogu podići samo dioničari čije dionice čine najmanje 5% temeljnog
kapitala, društvo se štiti od nepotrebnog uznemiravanja od dioničara koji,
primjerice, raspolaže samo s jednom (1) dionicom i time zloupotrebljava svoje
upravljačko pravo na štetu društva i, ujedno, svih dioničara.
Ustavni sud primjećuje da osporena zakonska odredba u jednako važnoj mjeri štiti
i prava manjinskih dioničara, koji mogu trpiti štetu odlukama glavne skupštine
za koje se dokaže da nisu utemeljene na prosudbi razumnog gospodarstvenika (npr.
odluka glavnog dioničara da se manjinskim dioničarima ne isplati dividenda).
Ustav Republike Hrvatske u članku 49. stavku 1. Ustava utvrdio je poduzetničku i
tržišnu slobodu kao temelj gospodarskog ustroja, ali ih nije ustanovio kao
apsolutne slobode, jer su one ograničene ovlašću države da utječe na posljedice
njihovog ostvarivanja. Zakonodavac ima pravo ograničiti slobode ili prava
zajamčena Ustavom, no to ograničenje mora biti učinjeno zbog ostvarenja
legitimnog cilja propisanog Ustavom i razmjerno cilju koji se ograničenjem želi
postići. Poseban interes Republike Hrvatske je da se tržište kapitala regulira
na način koji u najmanjoj mogućoj mjeri utječe na ostvarivanje te eventualno
ograničavanje prava svih dioničara, pa tako i onih manjinskih (stajalište
izneseno u rješenju broj: U-I-4120/2003 i dr.).
Ustavni sud ocjenjuje da je člankom 365. stavkom 2. ZTD propisano ograničenje
poduzetničke i tržišne slobode dioničara učinjeno radi legitimnog, Ustavom
propisanog cilja i da je razmjerno cilju koji se ograničenjem želio postići.
9. Polazeći od značenja posjedovanja dionice i ovlaštenja koja dionica daje
njezinom posjedniku/imatelju, Ustavni sud utvrđuje ustavnopravno neutemeljenim
predlagateljevo mišljenje prema kojem »Ustav Republike Hrvatske jamči da su
strane pred sudom ravnopravne u postavljanju zahtjevima o odlučivanju o stvarnim
vlasničkim pravima bez obzira na udjelu o vlasništvu u određenom stvarnom
pravu«, jer se to mišljenje ne može primijeniti na imatelje dionica.
Ustavni sud je u rješenju broj: U-I-4120/2003 i dr. izrazio sljedeće stajalište:
*»Zakon o trgovačkim društvima niti u jednoj odredbi ne uređuje značenje
posjedovanja dionice kroz sadržaj vlasničkih ovlaštenja u smislu stvarnopravnih
ovlaštenja imatelja dionice.
Stoga je jedino ispravno smatrati da je pravo koje slijedi iz svakog
pojedinačnog dioničkog uloga, bilo ono upravljačko ili pak imovinsko pravo,
zapravo pravo stečeno ulaganjem kapitala u smislu članka 49. stavka 4. Ustava.
Niti jedan dioničar, glavni ili manjinski, nema pravo vlasništva nad svojom
dionicom, koje pravo bi slijedom toga bilo zajamčeno i zaštićeno odredbama
članka 48. Ustava. Te ustavne odredbe nisu mjerodavne za ocjenu suglasnosti
osporenih odredbi ZID ZTD-a s Ustavom, jer dioničar nije vlasnik dioničkog
društva, nije vlasnik svoje dionice niti je vlasnik svog udjela u temeljnom
kapitalu društva.«*
Ustavni sud napominje da u dioničkom društvu dioničari nisu vlasnici nego u
njemu imaju članstvo kao i u svakom drugom društvu. Pojam vlasništva u pravnom
poretku Republike Hrvatske određen je Zakonom o vlasništvu i drugim stvarnim
pravima (»Narodne novine«, broj 91/96., 68/98., 137/99., 22/00., 73/00.,
114/01.), kojim je izrijekom propisano na što se taj pojam odnosi. Pojam
vlasništva se stoga ni u kojem slučaju, niti s bilo kojeg ustavnopravnog
aspekta, ne može odnositi na članstvo u dioničkom društvu.
10. Slijedom iznesenog, Ustavni sud utvrđuje da nisu osnovani navodi prijedloga
kojima se obrazlažu tvrdnje o neustavnosti članka 365. stavka 2. ZTD. Ustavni
sud nije našao razloge ili okolnosti koji bi neovisno o predlagateljevim
razlozima upućivali na nesuglasnost osporene zakonske odredbe s mjerodavnim
odredbama Ustava.
11. Na temelju članka 43. stavaka 1. i 2. Ustavnog zakona riješeno je kao u
točki I. izreke.
12. Objava rješenja temelji se na članku 29. Ustavnog zakona.

Broj: U-I-4928/2005
Zagreb, 27. veljače 2008.

USTAVNI SUD REPUBLIKE HRVATSKE
Predsjedavajući sudac
**dr. sc. Željko Potočnjak**, v. r.

Rješenje, NN 33/2008-1095
Opći uvjeti korištenjaZaštita privatnosti[Pristup podatcima](/data_access_hr.aspx)[ELI](/about_eli_hr.aspx)

©2026. g. Narodne novine d.d.

, izrada [Novena d.o.o.](http://novena.hr/)