## Odluka Ustavnog suda Republike Hrvatske U-III-601/1996 od 2. studenoga 1998. godine

### NN 149/1998 (17.11.1998.), Odluka Ustavnog suda Republike Hrvatske U-III-601/1996 od 2. studenoga 1998. godine

# **USTAVNI SUD REPUBLIKE HRVATSKE**

Ustavni sud Republike Hrvatske u sastavu Jadranko Crnić, predsjednik
Suda te suci Zdravko Bartovčak, dr. Velimir Belajec, dr. Nikola Filipović,
Ante Jelavić Mitrović, mr. Vojislav Kučeković, mr. Hrvoje Momčinović, Ivan
Marijan Severinac i Mladen Žuvela, odlučujući o ustavnoj tužbi V. B. i
dr. iz Z., na sjednici održanoj dana 2. studenog 1998. godine, donio je
sljedeću

## **ODLUKU**

I. Ustavna tužba se usvaja i ukidaju se:

1. presuda Upravnog suda Republike Hrvatske broj: Us-5739/1995-5 od
8. svibnja 1996. godine;

2. rješenje Ministarstva pravosuđa, Uprave za građansko pravo, klasa:
UP/II-943-04/95-01/80, urbroj: 514-02-03/04-1-95-2 od 15. svibnja 1995.
godine;

3. rješenje Gradskog sekretarijata za graditeljstvo, komunalne i stambene
poslove, promet i veze, Područnog ureda Č. G. Z., klasa: UP/I-943-04/94-01/03,
urbroj: 251-05-10-95-6 od 22. veljače 1995. godine;

4. rješenje Općine Č., Sekretarijata za građevinarstvo, komunalne i
stambene poslove, klasa: UP/I-05/3-3046/20-1980 od 28. svibnja 1981.

II. Ova će se odluka objaviti u "Narodnim novinama".

Obrazloženje

Ustavna tužba podnijeta je u povodu presude Upravnog suda Republike
Hrvatske u izreci navedene pod 1. Tom presudom odbijena je tužba u upravnom
sporu podnositelja ustavne tužbe protiv u izreci pod 2. navedenog rješenja
Ministarstva pravosuđa, Uprave za građansko pravo, donijetog u postupku
u povodu njihova zahtjeva za poništenje pravomoćnog rješenja o eksproprijaciji.
Tim je pak rješenjem bila odbijena njihova žalba izjavljena protiv rješenja
navedenog u izreci pod 3. o odbijanju zahtjeva njih kao bivših vlasnika
stambeno-poslovne zgrade u Z., I. 274, za deeksproprijaciju nekretnina
i za poništenje pravomoćnog rješenja o eksproprijaciji, u izreci navedenog
pod 4., što ga je bila donijela bivša Općina Č., Sekretarijat za građevinarstvo,
komunalne i stambene poslove, klasa: UP/I-05/3-3046/20-1980 od 28. svibnja
1981. Rješenjem navedenim pod 4. potpuno je eksproprirana stambeno-poslovna
zgrada sa svim svojim pomoćnim objektima, u Z., I. 274, koja je bila sagrađena
na kat. čest. br. 398, površine 52 čhv. i upisana u z.k.ul. br. 2104 k.o.
V.n..

Svojim zahtjevom za poništenje eksproprijacije podnositelji su polazili
od toga da su njima nekretnine bile eksproprirane kako bi se izvršila rekonstrukcija
križanja I. s ul. Č., a da je na toj čestici, nakon eksproprijacije, Poduzeće
"P." sagradilo objekt za prodaju kruha i peciva, dakle da se nije radilo
o ostvarenju općeg interesa u smislu rješenja o općem interesu što ga je
bila utvrdila S. o. Č., u kojem je stajalo: "Opći interes iz prethodnog
stava ogleda se u tome što se rekonstrukcijom križanja I. s ul. Č. i uklanjanjem
ugaonog stambeno-poslovnog objekta I. 274 znatno povećava sigurnost svih
sudionika u prometu i poboljšava njegovo funkcioniranje."

Osim što ističu da je izgradnjom drugog objekta na mjestu njihove srušene
kuće izigrana svrha eksproprijacije, jer je mjesto na kojem je stajala
njihova kuća trebalo ostati prazno, podnositelji ističu i to kako bi oni,
da im kuća nije srušena postali, godine 1991., i vlasnicima zemljišta,
ranije nacionaliziranog, na kojem se kuća nalazila, temeljem Zakona o preuzimanju
Zakona o osnovnim vlasničkopravnim odnosima ("Narodne novine", broj 53/91),
jer je tim Zakonom korištenje pretvoreno u vlasništvo. Ustavni sud Republike
Hrvatske svojom odlukom U-I-46/1994 od 30. studenoga 1994. godine, objavljenom
u "Narodnim novinama", broj 92/94, ukinuo je u odredbi stavka 1. članka
12. Zakona o osnovnim vlasničkopravnim odnosima ("Narodne novine", broj
53/91) dio koji je glasio: "dok ona postoji", što se je ticalo postojanja
zgrade u privatnom vlasništvu. Dakle, podnositeljima bi da su ostali vlasnicima
kuće, ponovno pripalo i vlasništvo nacionaliziranog zemljišta. Jedan od
razloga za ukidanje citiranog dijela spomenute zakonske odredbe bio je
i taj što je zakonodavac njome propisao i prestanak prava vlasništva zemljišta
bez naknade i za slučaj kada su vlasnici toga zemljišta bili prijašnji
vlasnici nacionaliziranog ili na drugi način oduzetog zemljišta, pa su
temeljem te odredbe s prestankom postojanja zgrade izgubili i pravo vlasništva
svog zemljišta.

Podnositelji ustavne tužbe smatraju da su im zbog navedenih razloga
povrijeđena ova ustavna prava: Ustavom zajamčeno pravo vlasništva iz članka
48. stavak 1. Ustava, ustavno pravo na jednakost svih pred zakonom zajamčeno
odredbom članka 14. stavak 2. Ustava. Iz sadržaja ustavne tužbe proizlazi
da se podnositelj poziva i na odredbe članka 19. stavak 1. Ustava prema
kojem pojedinačni akti državne uprave i tijela koja imaju javne ovlasti
moraju biti utemeljeni na zakonu, te na odredbu članka 115. stavak 3. prema
kojoj sudovi sude na temelju Ustava i zakona.

Ustavna tužba je osnovana.

Kako ustavna odredba članka 48. stavak 1. jamči pravo vlasništva, ograničenje
ili oduzimanje vlasništva prema Ustavu je iznimka i ona se može ostvarivati
samo pod Ustavom i zakonom predviđenim okolnostima. Zakon o izvlaštenju
("Narodne novine", broj 9/94, 35/94) veže mogućnost izvlaštenja uz svrhe
koje su u interesu Republike Hrvatske, dakle uz opće i javne svrhe, i to
upravo za onu svrhu zbog koje se ide u izvlaštenje.

Prema odredbi stavka 3. članka 48. Zakona o izvlaštenju ("Narodne novine",
broj 9/94, 35/94) na zahtjev prijašnjeg vlasnika poništit će se i pravomoćno
rješenje o eksproprijaciji i zahtjev riješiti prema odredbama tog Zakona
(članak 31.) ako je, eksproprijacija izvršena na temelju propisa o eksproprijaciji
koji su stupili na snagu poslije 22. ožujka 1978. godine, te ako korisnik
eksproprijacije u roku od dvije godine od dana stupanja na snagu ovoga
Zakona ne dovrši gradnju objekta ili izvede radove radi kojih je nekretnina
eksproprirana.

U konkretnom slučaju suvlasnicima čestice na kojoj je bio izgrađen stambeno-poslovni
objekt I. 274 kuća je srušena radi toga da čestica ostane prazna. Time
što je na njoj izgrađen drugi objekt, odnosno što je kasnije djelomično
i ostvarena rekonstrukcija križanja I. s ul. Č., nije postignuta svrha
eksproprijacije odnosno izvlaštenja. Svrha izvlaštenja odnosno eksproprijacije
naknadno se ne može mijenjati, ni u cijelosti niti djelomično, što se posebno
ističe zato jer se presuda Upravnog suda temelji na stajalištu da je svrha
eksproprijacije u ovom predmetu djelomično ostvarena, pa je to smatrano
jednim od razloga za odbijanje zahtjeva za poništenje rješenja o eksproprijaciji.

Polazeći od navedenog ovaj Sud je utvrdio da podnositeljima jesu povrijeđena
ustavna prava navedena u ustavnoj tužbi, te je odlučio kao u izreci.

Prema odredbi članka 30. Ustavnog zakona o Ustavnom sudu Republike Hrvatske
("Narodne novine", broj 13/91) odlukom kojom se usvaja ustavna tužba ukida
se osporeni akt kojim je povrijeđeno ustavno pravo i vraća nadležnom organu
na ponovni postupak. Kako su sporna rješenja i presuda ovom odlukom ukinuta,
te kako prema odredbi članka 31. Zakona o izvlaštenju imovinske odnose
između korisnika izvlaštenja i vlasnika nekretnine u slučaju spora rješava
sud, predmet se ne vraća tijelima koja su odlučivala odnosno odlučuju o
poništenju rješenja o izvlaštenju.

Ova se odluka temelji na odredbama članka 19. Ustavnog zakona o Ustavnom
sudu Republike Hrvatske ("Narodne novine", broj 13/91) te članaka 59. i
61. Poslovnika Ustavnog suda Republike Hrvatske ("Narodne novine", broj
29/94), a njezina objava na odredbi članka 20. stavak 1. Ustavnog zakona.

Broj: U-III-601/1996
Zagreb, 2. studenoga 1998.

USTAVNI SUD REPUBLIKE HRVATSKE

Predsjednik
**Jadranko Crnić**, v. r.

Odluka, NN 149/1998-1852