## Odluka i Rješenje Ustavnog suda Republike Hrvatske broj U-III-196/1996 od 21

### NN 45/1999 (11.5.1999.), Odluka i Rješenje Ustavnog suda Republike Hrvatske broj U-III-196/1996 od 21

# USTAVNI SUD REPUBLIKE HRVATSKE

Ustavni sud Republike Hrvatske u sastavu Jadranko Crnić,
predsjednik Suda te suci Zdravko Bartovčak, dr. Velimir
Belajec, dr. Nikola Filipović, Ante Jelavić Mitrović,
mr. Vojislav Kučeković, Jurica Malčić,
mr. Hrvoje Momčinović, Ivan Marijan Severinac, Milan
Vuković i Mladen Žuvela odlučujući o ustavnoj
tužbi D. V. iz D., na sjednici održanoj 21. travnja
1999. godine, donio je

## ODLUKU

Odbija se ustavna tužba podnijeta u svezi s rješenjem
Županijskog suda u D., broj: Gž-869/95 od 11. ožujka
1996. godine.

**i**

## RJEŠENJE

Odbacuje se ustavna tužba podnijeta u svezi s Nalogom za
plaćanje sudske pristojbe Općinskog suda u D., broj:
P-125/95 od 25. ožujka 1996. godine.

Ova odluka i rješenje bit će objavljeni u »Narodnim
novinama«.

Obrazloženje

Pravodobnu i djelomično dopuštenu ustavnu tužbu
podnositelj je podnio povodom rješenja Županijskog suda
u D., broj: Gž-869/95 od 11. ožujka 1996. godine, kojim
je odbijena njegova žalba i potvrđeno rješenje Općinskog
suda u D., broj: P-125/95 od 7. rujna 1995. godine. Prvostupanjskim
rješenjem odbijen je tužbeni zahtjev podnositelja kojim
je tražio uspostavu ranijeg stanja na njegovoj građevnoj
parceli, te zabranu tuženima da dalje smetaju njegov posjed.
Također je odbijen i podnositeljev prijedlog za određivanje
privremene mjere.

Ustavnom tužbom podnositelj osporava i Nalog za plaćanje
sudske pristojbe na žalbu i drugostupanjsko rješenje
u iznosu od 1.018 kn.

Iz pribavljenog spisa predmeta razvidno je kako je podnositelj
Općinskom sudu podnio tužbu zbog smetanja posjeda navodeći
kako je na dijelu njegove građevinske parcele, na međi,
izgrađen betonski zid dužine 30 metara, koji širinom
od 2 m ulazi na njegovo zemljište, a da su taj zid izgradile
osobe u vojnim odorama hrvatske vojske, koje su osim toga na njegovo
zemljište nabacale otpad i iskopanu zemlju.

U tijeku postupka sud je proveo dokaz saslušanjem podnositelja,
a odustao je od izvođenja dokaza očevidom na licu mjesta
i mjerničkim vještačenjem, određenim po
službenoj dužnosti, budući podnositelj nije uplatio
potreban predujam. Time je podnositelj, prema stajalištu
suda, onemogućio provođenje onih dokaza koji su nužni
za utvrđenje relevantnih činjenica.

Pravomoćnim rješenjem, donijetim izvan glavne rasprave,
prvostupanjski sud je odbio podnositeljev prijedlog za oslobađanje
od plaćanja troškova postupka jer je ocijenio kako
podnositelj, s obzirom na vrijednost predmeta spora i visinu sudske
pristojbe na tužbu u iznosu od 6 kuna, može podmiriti
troškove postupka. Pritom je utvrdio kako je podnositelj
vlasnik prostorije od 74 m² koju koristi samo za smještaj
stvari. Podnositelj je uz prijedlog za oslobađanje od plaćanja
sudskih troškova dostavio uvjerenje o imovnom stanju, a na
pitanje suca kako se uzdržava odbio je odgovoriti.

Nakon provedenog dokaznog postupka, prvostupanjski sud je zaključio
kako podnositelj nije uspio dokazati u tužbi opisan čin
smetanja posjeda i činjenicu posljednjeg posjednika u tužbi
navedenih nekretnina, pa je stoga odbio tužbeni zahtjev.

Podnositelj smatra kako mu je pravomoćnim rješenjem
o odbijanju njegovog tužbenog zahtjeva povrijeđeno ustavno
pravo iz članka 48. stavka 1. Ustava, kojim se jamči
pravo vlasništva. Smatra kako su zaštitu prava vlasništva
obvezna provesti državna tijela po službenoj dužnosti,
posebno ako se radi o »nedopustivim i kažnjivim radnjama«,
stoga smatra da sud u konkretnom parničnom postupku nije
bio ovlašten tražiti od podnositelja uplatu predujma
za vještačenje.

Nadalje, podnositelj smatra kako je sud odbijanjem pružanja
pravne zaštite građaninu, koji zbog slabog imovnog stanja
nije u mogućnosti platiti troškove sudskog postupka,
povrijedio ustavno pravo iz članka 14. stavka 2. Ustava.

Nalogom za plaćanje sudske pristojbe podnositelj smatra
da je povrijeđeno ustavno načelo iz članka 19.
stavka 1. Ustava. Smatra kako taj nalog nije utemeljen na Zakonu
o sudskim pristojbama budući da on kao imatelj socijalne
iskaznice ima pravo na oslobađanje od plaćanja sudskih
pristojbi.

Ustavna tužba podnijeta u svezi s rješenjem Županijskog
suda u D. nije osnovana.

Prema odredbi članka 441. Zakona o parničnom postupku
(»Narodne novine«, br. 53/91 i 91/92, nastavno: ZPP),
raspravljanje o tužbi zbog smetanja posjeda ograničit
će se samo na raspravljanje i dokazivanje činjenica
posljednjeg stanja posjeda i nastalog smetanja.

Radi potpunog i istinitog utvrđenja spornih činjenica
o kojima ovisi osnovanost zahtjeva, sud je ovlašten izvesti
i dokaze koje stranke nisu predložile ako su ti dokazi značajni
za odlučivanje (članak 7. ZPP).

Odredbama članka 153. ZPP propisano je postupanje suda
u svezi s predujmom troškova koji bi mogli nastati u povodu
izvođenja dokaza. Odredbom stavka 2. citiranog članka,
između ostalog je propisano da ako je sud odredio izvođenje
dokaza po službenoj dužnosti može odrediti da iznos
položi samo jedna stranka. Prema odredbama stavka 3. sud
će odustati od izvođenja dokaza ako iznos potreban za
podmirenje troškova ne bude položen u roku što
ga sud odredi. U tom slučaju će sud, s obzirom na
sve okolnosti, po svojem uvjerenju ocijeniti od kakve je važnosti
što stranka nije u roku položila iznos potreban za podmirenje
troškova.

Prema odredbama članka 172. ZPP sud će osloboditi
plaćanja troškova postupka stranku koja prema svom
općem imovnom stanju ne može podmiriti te troškove
bez štete za nužno uzdržavanje svoje i svoje obitelji.
Pritom će sud brižljivo ocijeniti sve okolnosti, a
osobito će uzeti u obzir vrijednost predmeta spora, broj
osoba koje stranka uzdržava i prihode koje imaju stranka
i članovi njezine obitelji.

Analizom navoda ustavne tužbe, osporenih rješenja, propisa
relevantnih za konkretan slučaj te uvida u spis predmeta,
Ustavni sud Republike Hrvatske je utvrdio kako su sudovi u konkretnom
slučaju donijeli osporena rješenja o odbijanju tužbenog
zahtjeva i odbijanju prijedloga za oslobađanje od troškova
postupka u okviru svoje nadležnosti i u postupku provedenom
prema odredbama ZPP.

Podnositelju je u konkretnom slučaju pružena mogućnost
zaštite njegovih prava podnošenjem tužbe nadležnom
sudu i raspravljanjem pred tim sudom.

Slijedom navedenog, Ustavni sud je utvrdio kako podnositelju ustavne
tužbe nisu povrijeđena ustavna prava iz članka
48. stavka 1. Ustava kojim se jamči pravo vlasništva
te članka 14. stavka 1. kojim je propisano da svaki čovjek
i građanin u Republici Hrvatskoj ima sva prava i slobode,
neovisno o njegovoj rasi, boji kože, spolu, jeziku, vjeri,
političkom ili drugom uvjerenju, nacionalnom ili socijalnom
podrijetlu, imovini, rođenju, naobrazbi, društvenom položaju
ili drugim osobinama.

Iz tih razloga je, temeljem odredbe članka 59. i 61. Poslovnika
Ustavnog suda Republike Hrvatske (»Narodne novine«,
br. 29/94, nastavno: Poslovnik Suda), odlučeno kao u izreci
odluke.

Ustavna tužba podnijeta u svezi s nalogom za plaćanje
sudske pristojbe nije dopuštena.

Prema odredbi članka 28. stavka 1. Ustavnog zakona o Ustavnom
sudu Republike Hrvatske (»Narodne novine«, br. 13/91,
nastavno: Ustavni zakon), svatko može podnijeti Ustavnom
sudu ustavnu tužbu ako smatra da mu je odlukom sudbene, upravne
vlasti ili drugih tijela koja imaju javne ovlasti povrijeđeno
jedno od Ustavom utvrđenih sloboda i prava čovjeka
i građanina.

U konkretnom slučaju, osporeni nalog za plaćanje
sudske pristojbe nije odluka iz članka 28. Ustavnog zakona
povodom koje je dopušteno podnijeti ustavnu tužbu.

Iz tih razloga je, temeljem odredbi članka 58. Poslovnika
Suda, riješeno kao u izreci rješenja.

Odluka o objavi ove odluke i rješenja temelji se na odredbi
članka 20. Ustavnog zakona.

Broj: U-III-196/1996
Zagreb, 21. travnja 1999.

USTAVNI SUD REPUBLIKE HRVATSKE

Predsjednik
**Jadranko Crnić,** v. r.

Odluka, NN 45/1999-893