## Rješenje Ustavnog suda Republike Hrvatske broj: U-II-83/1998 od 7. srpnja 2009.

### NN 89/2009 (24.7.2009.), Rješenje Ustavnog suda Republike Hrvatske broj: U-II-83/1998 od 7. srpnja 2009.

89 24.07.2009 Rješenje Ustavnog suda Republike Hrvatske broj: U-II-83/1998 od 7. srpnja 2009.

USTAVNI SUD REPUBLIKE HRVATSKE

2272

Ustavni sud Republike Hrvatske, u sastavu Jasna Omejec, predsjednica Suda, te suci Marko Babić, Snježana Bagić, Slavica Banić, Mario Jelušić, Davor Krapac, Ivan Matija, Aldo Radolović, Duška Šarin, Miroslav Šeparović i Nevenka Šernhorst, rješavajući o prijedlogu za pokretanje postupka za ocjenu suglasnosti drugog propisa s Ustavom i zakonom, na sjednici održanoj 7. srpnja 2009. godine, donio je

RJEŠENJE

I. Ne prihvaća se prijedlog za pokretanje postupka za ocjenu suglasnosti s Ustavom i zakonom Pravilnika o dodjeli dionica bez naplate (»Narodne novine«, broj 44/96., 1/97., 137/97. i 6/98. – ispravak).

II. Ovo rješenje objavit će se u »Narodnim novinama«.

Obrazloženje

1. Čedo Ivan Žic iz Zagreba podnio je Ustavnom sudu podnesak pod nazivom »Prijedlog za pokretanje postupka za ocjenu zakonitosti Pravilnika o dodjeli dionica bez naplate i pratećih propisa (odnosno cjelokupnog postupka Kuponske privatizacije) i uklanjanje posljedica naknadom štete stradalnicima uz određivanje povjerenstva za izvršenje odluke Ustavnog suda«.

2. Nakon što je pozvan na dopunu prijedloga suglasno odredbama članka 38. u svezi s člankom 37. Poslovnika Ustavnog suda Republike Hrvatske (»Narodne novine«, broj 29/94.), predlagatelj je podneskom podijeljenim u tri podcjeline dopunio podneseni prijedlog. U prvoj podcjelini nalaze se točke I. i II., u drugoj pod nazivom »Komentari i dodatni razlozi« nalaze se točke III., IV. i V., a točke VI. i VII. sadržane su u trećoj podcjelini pod nazivom »Odluke«.

2.1. Polazeći od sadržaja prve podcjeline podnesenog prijedloga potrebno je istaknuti da u tom dijelu (točka I.) predlagatelj ističe da na temelju odredbi članka 21. Zakona o privatizaciji (»Narodne novine«, broj 21/96., 71/97., 16/98. i 73/00.) ovlašteni sudionici programa dodjele dionica bez naplate imaju suglasno odredbama članaka 22. do 26. Zakona o privatizaciji sasvim konkretna prava u pogledu vrijednosti dionica koje im se dodjeljuju. Ističe da odredbe članaka 22. i 24. Zakona o privatizaciji navode da ratni i vojni invalidi i civilni invalidi rata imaju pravo na dodjelu dionica u visini utvrđenoj člankom 11. stavkom 1. Zakona o izmjenama i dopunama Zakona o pretvorbi društvenih poduzeća (»Narodne novine«, broj 83/92., u daljnjem tekstu: ZID ZPDP).

Predlagatelj ističe: »Ako idemo korak dalje, vidimo da članak 11. Zakona o izmjenama i dopunama Zakona o pretvorbi društvenih poduzeća (NAR. NOV. 83/92 – 1966.) predviđa da ratni vojni invalidi, ovisno o stupnju invalidnosti, ostvaruju pravo na dionice u dinarskoj PROTUVRIJEDNOSTI od 20.000 DEM (odnosno, zavisno o stupnju invalidnosti, od 5.000 do 20.000 DEM), te da će se VRIJEDNOST dionica koja pripada obitelji poginulog hrvatskog branitelja rasporediti na članove obitelji. Za razliku od zakonom određene VRIJEDNOSTI dionica koja pripada ovim kategorijama stradalnika, članak 2. stavak 2. Pravilnika o dodjeli dionica bez naplate (NAR. NOV. 44/96 – 1624., 1/97 – 64., 137/97 – 4338., 6/98) daje istim ovlaštenim sudionicima, po svojem nahođenju, pravo na dionice NAZIVNE VRIJEDNOSTI u visini određenoj (za ovaj slučaj) člancima 22. i 24. Zakona o privatizaciji (NAR. NOV. 21/96 – 877., 71/97 -2378). Ta je razlika bitna jer se po konvenciji ekonomske struke pod VRIJEDNOST uvijek podrazumijeva REALNA VRIJEDNOST dok NAZIVNA VRIJEDNOST nije nužno jednaka realnoj vrijednosti; ova je razlika jasno istaknuta i u članku 13. stavku 2. Zakona o privatizacijskim investicijskim fondovima (NAR. NOV. 109/97 – 3445.) koji izrijekom kaže da se VRIJEDNOST prikupljenih DIONICA procjenjuje po načelima fer procjene uvažavajući snižavanje omjera NOMINALNE VRIJEDNOSTI DIONICA. Ta razlika između zakonom određene VRIJEDNOSTI dionica i Pravilnikom određene NAZIVNE VRIJEDNOSTI dionica bitna je povrh toga jer se vidi, po ostalim provedbenim propisima i prijedlozima listi kuponske privatizacije da donositelj Pravilnika govori O NAZIVNOJ VRIJEDNOSTI dok u stvari misli na NAZIVNU CIJENU dionica iz procjena dovršenih 91. i 92. godine koja nije nikako jednaka NAZIVNOJ VRIJEDNOSTI, a sasvim sigurno ne može biti ni slična VRIJEDNOSTI tih istih dionica.«

Predlagatelj ističe sljedeće: »Nadalje, iako članak 11., stavak 1., Zakona o izmjenama i dopunama Zakona o pretvorbi društvenih poduzeća (NAR. NOV. 83/92 – 1966.) daje pravo na dionice u DINARSKOJ PROTUVRIJEDNOSTI od 20.000 DEM, članak 2. stavak 3. Pravilnika o dodjeli dionica bez naplate (NAR. NOV. 44/96 – 1624., 1/97 – 64., 137/97 – 4338., 6/98) nazivnu vrijednost dionica na koje ovlašteni sudionici ostvaruju pravo samovoljno izražava u BODOVIMA; ovdje je razlika još bitnija, i nije samo pitanje tehnike, jer ti bodovi ne jamče nikakvu vrijednost, za razliku od DINARSKE PROTUVRIJEDNOSTI (odnosno KUNSKE PROTUVRIJEDNOSTI, kao pravnog sljednika svih pojmova, denotacija i konotacija staroga naziva nacionalne valute) koja predstavlja sasvim izvjesnu vrijednost.«

2.2. U točki II. prve podcjeline prijedloga predlagatelj se osvrće na odredbu članka 19. Zakona o pretvorbi društvenih poduzeća (»Narodne novine«, broj 19/91., 83/92., 84/92., 94/93., 2/94., 9/95., 21/96. i 118/99. – Odluka Ustavnog suda Republike Hrvatske), kojom se dozvoljava kupovina dionica naviše u nominalnoj vrijednosti do dinarske protuvrijednosti od 20.000 njemačkih maraka. Napominje sljedeće: »NOMINALNA VRIJEDNOST dionice determinirana je PROCIJENJENOM VRIJEDNOŠĆU PODUZEĆA iz elaborata po procijeni vrijednosti poduzeća u skladu sa člankom 11. stavkom 1. točkom 7. Zakona o pretvorbi društvenih poduzeća (NAR. NOV. 19/91 – 626., 83/92 – 1966., 84/92 – 2011., 94/93 – 2127., 2/94 – 18., 9/95 – 287., 21/96 – 877.), koja se dobiva obračunom DRUŠTVENOG KAPITALA kao razlikom između vrijednosti sredstava (ukupne aktive) i vrijednosti obveza poduzeća, prema članku 2. stavku 1. istoga Zakona o pretvorbi društvenih poduzeća (NAR. NOV. 19/91 – 626., 83/92 -1966., 84/92 – 2011., 94/93 – 2127., 2/94 – 18., 9/95 – 287., 21/96 – 877.); ova je procjena vrijednosti formalno određena i Uputama za provedbu članka 11. Zakona o pretvorbi društvenih poduzeća (NAR. NOV. 26/91 – 737.). Zakon o pretvorbi društvenih poduzeća (NAR. NOV. 19/91 – 626., 83/92 – 1966., 84/92 – 2011., 94/93 – 2127., 2/94 – 18., 9/95 – 287., 21/96 – 877.) sasvim jasno navodi u prezentu (sadašnje vrijeme, za razliku od prošlog vremena) da je DRUŠTVENI KAPITAL razlika između vrijednosti sredstava poduzeća i vrijednosti obveza poduzeća (što, preciznije izrečeno, znači da je DRUŠTVENI KAPITAL razlika između sadašnje vrijednosti sredstava poduzeća i sadašnje vrijednosti obveza poduzeća – sve računato na dan ostvarenja prava ili ispunjenja obveza, kao i npr. srednji tečaj Narodne banke Hrvatske prigodom izvršenja plaćanja); nigdje se ne spominje PRIJAŠNJA VRIJEDNOST sredstava ni nekadašnje obveze. Nasuprot ovom sasvim izričitom stavu zakona, praktički sve procjene poduzeća s Popisa društava čije su dionice uvrštene u Program masovne privatizacije (PRILOG 1.) proizlaze iz elaborata izrađenih 91. i 92. godine, nikada revidiranih za sve one prodaje sredstava niti za sva povećanja dugova istih tvrtki, što je vodilo stalnom smanjenju vrijednosti tih tvrtki, tako da je njihova sadašnja NOMINALNA VRIJEDNOST (što još uvijek nije tržišna vrijednost) daleko manja od NAZIVNE CIJENE koja je rezultat navedenih procjena iz 91. i 92. godine, te koja se nezakonito koristi u obračunima Kuponske privatizacije.«

Predlagatelj dalje napominje: »Konačni je rezultat, sadašnja VRIJEDNOST poduzeća s Popisa društava čije su dionice uvrštene u Program masovne privatizacije OD 1,7 DO 0,9 MILIJARDI MARAKA, po svim relevantnim postojećim procjenama, NASUPROT ZAKONSKI STEČENIH PRAVA OD PREKO 1,7 MILIJARDI MARAKA stradalnika Domovinskog rata, što predstavlja dovoljan otklon od zakonitosti za poništiti ili ukinuti Pravilnik o dodjeli dionica bez naplate (NAR. NOV. 44/96. – 1624., 1/97 – 64., 137/97 – 4338., 6/98) te sve prateće propise i akte koji operacionaliziraju postupak Kuponske privatizacije u Hrvatskoj.

Do ovoga faktičnog i nasilnog smanjenja prava koje stradalnicima daje Zakon o privatizaciji (NAR. NOV. 21/96 – 877., 71/97 – 2378) u skladu s odredbama članaka 23., 25. i 26., u iznosu (odnosno postotku od najvećeg iznosa) utvrđenom člankom 19. stavkom 1., prema NOMINALNOJ VRIJEDNOSTI dionica determiniranoj PROCIJENJENOM VRIJEDNOŠĆU PODUZEĆA iz elaborata o procijeni vrijednosti poduzeća u skladu sa člankom 11. stavkom 1. točkom 7., koja se dobiva obračunom DRUŠTVENOG KAPITALA kao razlikom između vrijednosti sredstava (ukupne aktive) i vrijednosti obveza poduzeća, prema članku 2. stavku 1. istoga Zakona o pretvorbi društvenih poduzeća (NAR. NOV. 19/91 – 626., 83/92 – 1966., 84/92 – 2011., 94/93 – 2127., 2/94 – 18., 9/95 – 287., 21/96 – 877.), došlo je uslijed dva različita odstupanja Pravilnika o dodjeli dionica bez naplate (NAR. NOV. 44/96 – 1624., 1/97-64., 137/97- 4338., 6/98), te pratećih propisa i akata koji operacionaliziraju postupak Kuponske privatizacije u Hrvatskoj, od gore navedenih zakona.«

Predlagatelj navodi sljedeće mišljenje: »Do prvoga odstupanja od odredbi članaka 23., 25. i 26. Zakona o privatizaciji (NAR. NOV. 21/96 – 877., 71/97 – 2378), zatim odredbi članka 19. stavka 1., te odredbi članka 11. stavka 1. točke 7., i konačno odredbi članka 2. stavka 1. istoga Zakona o pretvorbi društvenih poduzeća (NAR. NOV. 19/91 – 626., 83/92 – 1966., 84/92 – 2011., 94/93 – 2127., 2/94 – 18., 9/95 – 287., 21/96 – 877.), dolazi u svim člancima Pravilnika o dodjeli dionica bez naplate (NAR. NOV. 44/96 – 1624., 1/97 – 64., 137/97 – 4338., 6/98) te u Hrvatskoj u kojima se navode riječi »nazivna vrijednost«, jer donositelj Pravilnika govori o NAZIVNOJ VRIJEDNOSTI dok u stvari misli na NAZIVNU CIJENU dionica iz procjena dovršenih 91. i 92. godine; poimenice, radi se o člancima 2., 7., 12., 13., 20., 21. i 24. Za otkloniti daljnje nedoumice, i ujedno ublažiti frustracije stradalnika, biti će potrebno u svim tim člancima, kao i u pratećim propisima i aktima koji operacionaliziraju postupak Kuponske privatizacije, umjesto »nazivna vrijednost« uklopiti paradigmu »sadašnja nominalna vrijednost«, sukladno odredbi članka 19. stavka 1., te odredbi članka 11. stavka 1. točke 7., i odredbi članka 2. stavka 1. Zakona o pretvorbi društvenih poduzeća (NAR. NOV. 19/91 – 626., 83/92 – 1966., 84/92 – 2011., 94/93 – 2127., 2/94 – 18., 9/95 – 287., 21/96 – 877.).

To usklađivanje Pravilnika i pratećih propisa s pozitivnim zakonima Republike trebalo bi prepustiti malo bolje verziranim strukovnim savjetnicima od ovih koji nam u opisu algoritma Dražbe Pravilnika o dodjeli dionica bez naplate serviraju pseudotautologije tipa: »Na početku prvog kruga nadmetanja VRIJEDNOST ponuđenih dionica za svako društvo jednaka je njihovoj NAZIVNOJ VRIJEDNOSTI.« Pojma oni nemaju što je vrijednost, a dobili su sva ovlaštenja za raspodjelu preostalih par milijardi maraka nacionalnog bogatstva.«

Predlagatelj navodi i sljedeće mišljenje: »Drugim odstupanjem od zakona, točnije protivno člancima 23., 25. i 26. Zakona o privatizaciji (NAR. NOV. 21/96 – 877., 71/97 -2378) i članku 19. Zakona o pretvorbi društvenih poduzeća (NAR. NOV. 19/91 – 626., 83/92 – 1966., 84/92 – 2011., 94/93 – 2127., 2/94 – 18., 9/95 – 287., 21/96 – 877.), Pravilnik o dodjeli dionica bez naplate (NAR. NOV. 44/96 – 1624., 1/97 – 64., 137/97 – 4338., 6/98) u članku 2. i 3. nudi ovlaštenim sudionicima kuponske privatizacije PRAVO na dionice nazivne vrijednosti izražene u BODOVIMA. S druge strane, članak 12. stavak 3. Pravilnika o dodjeli dionica bez naplate (NAR. NOV. 44/96 – 1624., 1/97 – 64., 137/97 – 4338., 6/98) određuje da nazivna VRIJEDNOST DIONICA iz Programa dodjele dionica bez naplate mora biti JEDNAKA ILI VEĆA OD UKUPNOG BROJA BODOVA ovlaštenih sudionika.

Osim što je opet u sukobu s gore navedenim zakonima, donositelj Pravilnika uspio je u program dodjele dionica ugraditi circulus vitiosus: prvo nudi ovlaštenim sudionicima pravo na dionice ODREĐENE VRIJEDNOSTI, ali izražene u BODOVIMA neodređene i sumnjive vrijednosti, zatim tvrdi da se VRIJEDNOST tih dionica mora ODREDITI kao jednaka ili veća od NEODREĐENE VRIJEDNOSTI takvoga ukupnog broja BODOVA.«

2.3. Podcjelinu podneska pod nazivom »Komentar i dodatni razlozi« predlagatelj je podijelio na tri točke.Tako u uvodu navedene podcjeline navodi: »Na ovaj opći efekt pada vrijednosti skoro svih poduzeća iz portfelja Fonda za privatizaciju, nadovezao se sasvim specifični utjecaj negativne selekcije: Popis društava predviđenih za masovnu privatizaciju mijenjao se više od deset puta pod utjecajem lobbya koji su nastojali svoja poduzeća »spasiti« od kuponske licitacije, ili drugih koji su nastojali osigurati za sebe posljednje interesantne vlasničke udjele u ostatku atraktivnih tvrtki. Mutacije ove liste koje su se uglavnom odvijale unutar zidova Ministarstva i Fonda za privatizaciju, svele su broj poduzeća u ponudi sa 713 od 14. 3. 1997. na 465 pod kraj godine.«

2.3.1. U točki III. se navodi: »Pravilnik o dodjeli dionica bez naplate baziran je na potpunoj neizvjesnosti, te pojedine ovlaštene sudionike stavlja u nepovoljan, možda i izrazito negativan položaj, dok drugima daje prednosti koje zakon nikada nije predvidio, a sve u zavisnosti od kockarske sreće i privilegiranog pristupa ograničenim informacijama. Nigdje u ZAKONU O PRIVATIZACIJI NIJE VIDLJIVO DA JE ZAKONODAVAC PREDVIDIO DA IZNOS DODIJELJENIH DIONICA POJEDINOG STRADALNIKA TREBA OVISITI O KOCKARSKOJ SREĆI ILI NESREĆI, o čemu jedino i možemo govoriti kada se visina dodijeljenih paketa dionica dvojici ovlaštenih sudionika sa jednakim pravima u trećem krugu dražbe može razlikovati četiri puta, a u određenim situacijama i više.«...

2.3.2. Osvrćući se u točki IV. na postupak licitacije, predlagatelj iznosi sljedeće stajalište: »Nadalje, povrh defektne logike i nepotrebne kompleksnosti algoritma za licitaciju, u njega je ugrađen niz grešaka i višestruke mogućnosti proizvoljnih intervencija Dražbovne komisije.«... »To su sve banalne aritmetičke greške dostojne dodjele jedinica u srednjoj školi, međutim ostavljaju nas u DILEMI U POGLEDU FUNKCIONIRANJA ALGORITMA DODJELE DIONICA, posebno kada Pravilnik bez razjašnjenja metodologije traži da vjerujemo kako »Kompjutorski program Ministarstva privatizacije.... osigurava da svi korisnici koji ponude isti broj bodova dobiju jednak broj dionica.« (KOMENTAR PRAVILNIKA O DODJELI DIONICA BEZ NAPLATE, 27.5.96.). Kada se ovakve pogreške događaju kremi hrvatske analitičke privatizacijske misli podržanoj svakodnevnim inozemnim konzultacijama, uz stalni nadzor i potpis Ministra, teško je predvidjeti do kolikih će propusta doći u područnim Centrima za upis ovlaštenih sudionika gdje će općinski činovnici i privremeno osoblje obnašati funkcije informatora, registratora i kontrolora.«

2.3.3. U prijedlogu se nakon toga ukazuje na stvorenu nejednakost između pojedinaca te Privatizacijskih investicijskih fondova, te se navodi: »U izvještaju o stanju Privatizacijskog investicijskog fonda (PIF), (DETALJNE DRAŽBOVNE PROCEDURE ZA PRIVATIZACIJSKE INVESTICIJSKE FONDOVE, 27.5.96.) uvedena je diskriminacija u dražbovnoj proceduri između pojedinačnih ponuđača i PIF-ova jer točka 7., definirajući rezervirane bodove kod neuspjelih dražbi, predviđa da se »Bodovi ponuđeni od strane PIF-a za takva poduzeća prenose automatski u slijedeći krug nadmetanja.« Nadalje, isti taj Izvještaj u točki 8. stavlja na raspolaganje za licitaciju ukupne deponirane bodove PIF-ova iako Nacrt procedura za prikupljanje ponuda izričito navodi da se »kuponski bodovi položeni unutar sedam dana prije datuma podnošenja ponude ne mogu koristiti u dotičnom nadmetanju.«

2.4. U točki V. predlagatelj ističe: »U prethodnim je stavovima bio pregled zakonodavnog i institucionalnog okvira koji će vjerojatno uroditi još jednim fjaskom centralno/istočno europskih kuponskih privatizacija; slijedi detaljniji pogled na ono što se konkretno događa na terenu.

Od sedam registriranih Društava za upravljanje fondovima, četiri su osnovale banke: Slavoinvest, Dalbank invest, Kaptol investicijsko društvo i FIMA (grupa banaka i poduzeća); dva inozemni investitori: Expandia Invest i EPIC (u zajedništvu s brokerskom kućom); jedno osiguravajuća tvrtka: Sunce invest. Prvo što pada u oči je mogući konflikt interesa, što ističe i prospekt jednog od sudionika čije »međunarodno iskustvo govori o sukobu interesa koji se javljaju u fondovima ovisnim o financijskim institucijama kao što su banke i osiguravajuća društva... što dovodi do osipanja najkvalitetnijih dionica i pada vrijednosti fonda.« Nije teško dokučiti na koga smjera preporuka da »ispravan odabir PIF-a....(obilježava) izostanak bilo kakve povezanosti sa državom.«

Mišljenje je predlagatelja sljedeće: »Tipični će Privatizacijski investicijski fond standardnim uspjehom u licitiranju doći do portfelja nazivne vrijednosti od 500 milijuna maraka. Budući da je intrinzična vrijednost (real value) tih dionica u prosjeku oko 20%, računovodstvena vrijednost njegovog portfelja biti će 100 milijuna maraka: to je vrijednost temeljem koje će biti denominirane dionice Fonda uvrštene na burzu – recimo, milijun dionica od po 100 DEM. Te dionice neće, međutim, imati tržišnu vrijednost od 100 DEM. Prema iskustvima ostalih srednje/istočno europskih kuponskih privatizacija, zbog minimalne potražnje i realne potrebe stanovništva za gotovinom, njihova će cijena u početnom periodu iznositi oko 25 DEM, da bi se pod kraj operativnog života PIF-a, nakon tri godine u dobrom slučaju, popela na 50 DEM. Od te razlike, između 25 i 50 DEM Društvo za upravljanje fonda će uzeti 30% ili oko 7,5 milijuna maraka na nivou Privatizacijskog investicijskog fonda. Budući da će u te tri godine Društvo utrošiti oko 6 milijuna maraka, razlika od 1,5 milijuna maraka jedva će biti dovoljna za pokriti kamate – a ovdje govorimo o uspješnom fondu! Onaj koji sakupi samo 100 milijuna bodova imati će za slične izdatke manje od 4 milijuna maraka prihoda. Otuda potreba za dodatnim nezakonitim izvorima prihoda kao što su brokerske provizije ili širenje baze klijenata.«

2.5. I konačno, u podcjelini pod nazivom »Odluke«, predlagatelj pod točkom VI. zaključuje: »Slijedom glava I, II, III, IV i V može se bez opravdane sumnje zaključiti da su stradalnici Domovinskog rata stavljeni u nepovoljniji položaj od onoga koji im jamči Zakon o privatizaciji, što automatski znači da su druge skupine neosnovano stavljene u povoljniji položaj, te se temeljem članka 22., stava 3., alineje 2. Ustavnog zakona o Ustavnom sudu Republike Hrvatske predlaže da Ustavni sud Republike Hrvatske donese sljedeću

ODLUKU

Poništava se Pravilnik o dodjeli dionica bez naplate.

(Komentar: Odnosno cjelokupni postupak Kuponske privatizacije u Hrvatskoj.)«

U točki VII. predlagatelj zaključuje sljedeće: »Intencija ovoga Prijedloga nije toliko zaustaviti postupak dodjele kupona i njihove zamjene za dionice, koliko osigurati fundirana potraživanja svih stradalnika do iznosa koje im garantira Zakon o privatizaciji – umjesto neizvjesnosti koju im nameće predloženi dražbovni cirkus u tri kruga. Instrument koji se u tu svrhu predlaže je jednostavan: Društva za upravljanje fondovima dužna su izračunati u roku od trideset dana od formiranja početnog portfelja tržišnu vrijednost dionica, te bi ta vrijednost, upotpunjena procjenama preostalih poduzeća po istoj metodologiji, trebala biti korištena za UTVRDITI RAZLIKU DO STVARNIH PRAVA OD 1,7 MILIJARDI DEM.

Tu razliku u vrijednosti može se utjerati preko redovnih sudova (class action suite) te tražiti ISPLATU DODATNIH PAKETA DIONICA PO TRŽIŠNOJ VRIJEDNOSTI (jer bi gotovinska isplata bila stalno u sukobu s ograničenjima državnog proračuna). Izvor raspoloživih dionica, osim u javnim poduzećima, postoji u Fondu za privatizaciju koji tek treba raskinuti sve one ugovore o obročnoj otplati dionica koji su produženi na rokove duže od pet godina prema odredbama članka 14. Pravilnika o prodaji dionica od 5.6.1996. godine, pošto isti nije sukladan odredbama Zakona o privatizaciji, posebno izreci njegova članka 36., te su kao takvi pobojni. To će biti, nakon susretanja sa stampedom dubioznih dionica sumnjivih firmi sa kuponske liste, dobro došao povratak dionica poznatih tvrtki, s početaka privatizacije u Hrvata, koje su davno svršile u rukama probrane elite.

Navedenu razliku u vrijednosti može stradalnicima osigurati i Ustavni sud temeljem članka 23., stavka 5. Ustavnog zakona o Ustavnom sudu Republike Hrvatske koristeći ovlasti koje mu daje članak 25., stavak 3. istoga Ustavnog zakona, te se predlaže da Ustavni sud Republike Hrvatske donese i sljedeću

ODLUKU

Određuje se da će posljedice nastale primjenom Pravilnika o dodjeli dionica bez naplate u postupku Kuponske privatizacije u Hrvatskoj biti uklonjene naknadom štete stradalnicima;

određuje se stvaranje povjerenstva za izvršenje ove odluke Ustavnog suda.«

3. Sukladno odredbi članka 40. Poslovnika Ustavnog suda Republike Hrvatske (»Narodne novine«, broj 29/94.) navedeni je prijedlog dostavljen Ministarstvu privatizacije, kao donositelju osporenog Pravilnika, na odgovor.

Također, na temelju odredbe članka 42. stavka 1. Ustavnog zakona o Ustavnom sudu Republike Hrvatske (»Narodne novine«, broj 99/99., 29/02. i 49/02. – pročišćeni tekst – u daljnjem tekstu: Ustavni zakon), prijedlog je dostavljen na očitovanje Vladi Republike Hrvatske.

Prijedlog nije osnovan.

4. Prema odredbama članka 5. Ustava, zakoni moraju biti u suglasnosti s Ustavom, a ostali propisi i s Ustavom i sa zakonom te je svatko dužan držati se Ustava i zakona i poštivati pravni poredak Republike Hrvatske.

O suglasnosti zakona s Ustavom, odnosno drugih propisa s Ustavom i zakonom, odlučuje Ustavni sud na temelju članka 128. podstavaka 1. i 2. Ustava, na način i prema postupku koji su propisani Ustavom i Ustavnim zakonom.

Predmet ustavnosudske ocjene, u konkretnom slučaju, propis je koji se donosi radi provedbe zakona, slijedom koje činjenice je, prema svojoj pravnoj prirodi, podzakonski općenormativni akt. Provedbeni propis mora biti prije svega u skladu sa zakonom na temelju kojega je donesen, a potom i s Ustavom. U postupku ocjene zakonitosti i ustavnosti takvog propisa ispituje se, stoga, je li on donesen od strane ovlaštene osobe, zatim je li donositelj imao zakonsko ovlaštenje za njegovo donošenje, te odgovara li propis, po svom sadržaju, onim okvirima koje mu je odredio zakon.

5. Člankom 17. Zakona o sustavu državne uprave (»Narodne novine« broj 75/93., 92/96., 48/99., 15/00., 59/01., 190/03. – pročišćeni tekst, 199/03. i 79/07.) propisano je da ministri, državni tajnici središnjih državnih ureda i ravnatelji državnih upravnih organizacija donose pravilnike, naredbe i naputke za provedbu zakona i drugih propisa kad su na to izrijekom ovlašteni u granicama date ovlasti. U članku 18. taj Zakon propisuje da se pravilnikom potanje razrađuju pojedine odredbe zakona radi njihove primjene. Dakle, pravilnik, kao provedbeni propis, samo razrađuje zakonske odredbe i pri tome se mora kretati u okviru ovlaštenja koja su mu zakonom dana. Sve što bi bilo izvan zakonom utvrđenih granica dovodilo bi u sumnju zakonitost takvog propisa, a time i njegovu ustavnost.

6. Osporeni Pravilnik donio je ministar privatizacije i upravljanja na temelju članka 27. stavka 4. Zakona o privatizaciji. Odredba članka 27. Zakona o privatizaciji glasi:

»(1) Osobama koje prema ovom Zakonu imaju pravo na dodjelu dionica bez naplate izdaje se kupon.

(2) Kupon se može prenijeti samo na investicijske fondove i zakonske nasljednike.

(3) Prednost kod dodjele dionica bez naplate imaju zaposleni i ranije zaposleni imatelji kupona u pravnoj osobi čije se dionice dodjeljuju, kao i imatelji kupona koji su to pravo ostvarili prema ovom Zakonu za osobe koje su imale status zaposlenih ili ranije zaposlenih u pravnoj osobi čije se dionice dodjeljuju.

(4) Postupak dodjele dionica bez naplate i sadržaj obrazaca propisuje ministar nadležan za privatizaciju.«

7. Pravilnikom o dodjeli dionica bez naplate propisano je:

Člankom 1.:

Ovim Pravilnikom propisuje se postupak dodjele dionica bez naplate (u daljnjem tekstu: dionice) i sadržaj obrazaca u postupku dodjele dionica.

Člankom 2.:

Osobe iz članka 21. Zakona o privatizaciji (u daljnjem tekstu: ovlašteni sudionici) ostvaruju pravo na dodjelu dionica u postupku propisanom ovim Pravilnikom.

Ovlašteni sudionici iz stavka 1. ovog članka ostvaruju pravo na dionice nazivne vrijednosti određene člankom 22. do 26. Zakona o privatizaciji.

Nazivna vrijednost dionica iz stavka 2. ovog članka izražava se bodovima, tako da jedinica nazivne vrijednosti predstavlja 1 bod.

Ako ovlašteni sudionik iz stavka 1. ostvaruje pravo na dionice po više osnova, broj bodova po tim osnovama se zbraja.

8. Polazeći od odredbe članka 27. stavka 4. Zakona o privatizaciji, Ustavni sud je utvrdio da je ministar privatizacije i upravljanja imovinom, donoseći osporeni Pravilnik, postupio sukladno zakonskom ovlaštenju iz članka 27. stavka 4. Zakona o privatizaciji.

Nakon analize sadržaja osporenog Pravilnika, ocjena je ovog Suda da osporeni Pravilnik svojim sadržajem ne izlazi iz okvira propisanih odredbom članka 27. stavka 4. Zakona o privatizaciji.

9. Polazeći od svega navedenog, a imajući u vidu sadržaj podnesenog prijedloga i razloge osporavanja Pravilnika o dodjeli dionica bez naplate navedenih u točki 2. obrazloženja ovog rješenja, Ustavni sud utvrđuje da u prijedlogu nije naveden nijedan ustavnopravno relevantan razlog koji bi ukazivao na osnovanost stajališta da je osporeni Pravilnik suprotan odredbama Ustava, te odredbama Zakona o privatizaciji.

10. U svezi s navodima predlagatelja u podnesenom prijedlogu, a iz kojih proizlazi da on osporava primjenu navedene odredbe u praksi, potrebno je istaknuti da je nadležnost Ustavnog suda Republike Hrvatske utvrđena odredbom članka 128. Ustava Republike Hrvatske, kojom odredbom je propisano da Ustavni sud odlučuje o suglasnosti zakona s Ustavom, odnosno odlučuje o suglasnosti drugih propisa s Ustavom i zakonom. Odredbom članka 55. stavka 1. Ustavnog zakona propisano je da će Ustavni sud ukinuti zakon ili pojedine njegove odredbe ako utvrdi da nije suglasan s Ustavom, odnosno drugi propis ili pojedine njegove odredbe ako utvrdi da nisu suglasne s Ustavom i zakonom.

Ustavni sud u postupku pokrenutom prijedlogom za ocjenu suglasnosti zakona s Ustavom, odnosno drugog propisa s Ustavom i zakonom, nije nadležan ocjenjivati primjenu osporenog zakona ili njegovih pojedinih odredaba, odnosno drugog propisa ili njegovih odredbi. Ovo stajalište Ustavni sud je izrazio u rješenju broj: U-I-1455/2001 od 24. studenoga 2004. godine (»Narodne novine«, broj 175/04.). U navedenom rješenju istaknuto je da primjena zakona ili njegovih pojedinih odredbi može biti predmet ocjene samo u postupku koji je pred Ustavnim sudom pokrenut ustavnom tužbom.

11. Sukladno navedenom, Ustavni sud je utvrdio da nema osnove za pokretanje postupka za ocjenu ustavnosti i zakonitosti osporenog Pravilnika o dodjeli dionica bez naplate te je, na temelju članka 43. Ustavnog zakona, riješeno kao u izreci.

12. Odluka o objavi temelji se na članku 29. stavku 1. Ustavnog zakona.

Broj: U-II-83/1998

Zagreb, 7. srpnja 2009.

USTAVNI SUD REPUBLIKE HRVATSKE

Predsjednica
dr. sc. Jasna Omejec, v. r.

Rješenje, NN 89/2009-2272