## Odluka Ustavnog suda Republike Hrvatske broj U-III-635/1994 od 16. travnja 1997.

### NN 48/1997 (9.5.1997.), Odluka Ustavnog suda Republike Hrvatske broj U-III-635/1994 od 16. travnja 1997.

# NARODNA BANKA HRVATSKE

Ustavni sud Republike Hrvatske u sastavu Jadranko Crnić, predsjednik
Suda, te suci Zdravko Bartovčak, dr. Velimir Belajec, dr. Nikola Filipović,
Ante Jelavić Mitrović, mr. Vojislav Kučeković, Jurica Malčić, mr. Hrvoje
Momčinović, Ivan Marijan Severinac i Mladen Žuvela, odlučujući povodom
ustavne tužbe N. V., S. J., I. J., I. P., R. I. i A. B., svi iz M., zastupani
po punomoćniku D. H., odvjetniku iz Z., radi zaštite ustavnih prava, na
sjednici održanoj dana 16. travnja 1997. godine, donio je slijedeću

## **ODLUKU**

1. Usvaja se ustavna tužba i ukida se rješenje Upravnog suda Republike
Hrvatske broj: Us-7954/93-8 od 10. studenoga 1993. godine.

2. Predmet se vraća Upravnom sudu Republike Hrvatske na ponovni postupak.

3. Ova odluka će se objaviti u "Narodnim novinama".

Obrazloženje

U uvodu označeni podnositelji ustavne tužbe podnijeli su ovom Sudu pravodobnu
i dopuštenu ustavnu tužbu povodom rješenja Upravnog suda Republike Hrvatske
broj: Us-7954/93-8 od 10. studenoga 1993., a kojim rješenjem je odbačena
njihova tužba podnesena protiv rješenja Hrvatskog fonda za privatizaciju
broj: 51-04/93-01/37/III od 12. svibnja 1993., radi zaštite ustavnih prava
iz članka 14. i 15. Ustava Republike Hrvatske.

Citiranim rješenjem Hrvatskog fonda za privatizaciju poništene su sve
radnje provedene u poduzeću "A." iz M. nakon prikupljenih ponuda temeljem
poziva za upis i kupnju dionica, objavljenog u "S. D." 16. siječnja 1993.
i to dionica bez popusta u iznosu od 1.511.000 DEM, kupnja kojih dionica
je financirana temeljem ugovora o kreditima zaključenima između tvrtke
"M." d. d., Z. i podnositelja ustavne tužbe, te se ujedno te dionice prenose
Hrvatskom fondu za privatizaciju.

Podnositelji ustavne tužbe smatraju da im je osporenim rješenjem onemogućena
sudska kontrola, zbog uskraćivanja prava na žalbu, kao i na drugu pravnu
zaštitu, a čime su im kako tvrde povrijeđena ustavna prava koja proizlaze
iz članka 14. Ustava, koji zajamčuje jednakost svih pred zakonom, kao i
prava iz članka 15. Ustava. U čemu nalaze povrede ustavnih prava iz članka
15. Ustava nisu naveli.

Ustavna tužba je osnovana.

Prema članku 28. Ustavnog zakona o Ustavnom sudu Republike Hrvatske
("Narodne novine", broj 13/91) svatko može podnijeti Ustavnom sudu ustavnu
tužbu, ako smatra da mu je odlukom sudbene, upravne vlasti ili drugih tijela
koja imaju javne ovlasti, povrijeđeno jedno od Ustavom utvrđenih sloboda
ili prava čovjeka i građanina.

Članak 14. stavak 2. Ustava jamči jednakost svih građana pred zakonom,
a članak 15. stavak 1. Ustava također zajamčuje ravnopravnost pripadnika
svih naroda i manjina.

Članak 19. stavak 2. Ustava Republike Hrvatske zajamčuje sudsku kontrolu
zakonitosti pojedinačnih akata upravnih vlasti i tijela koja imaju javne
ovlasti.

Da bi se osigurala jednakost svih pred zakonom svim građanima mora se
omogućiti kontrola zakonitosti pojedinačnih akata, ukoliko se tim aktima
rješava o nekom njihovom pravu.

Uvidom u osporeno rješenje Upravnog suda Republike Hrvatske, te u citirano
rješenje Hrvatskog fonda za privatizaciju, kao i u razloge ustavne tužbe
utvrđeno je da je osporenim rješenjem Upravnog suda Republike Hratske povrijeđeno
ustavno pravo iz članka 14. stavak 2. Ustava.

Prema članku 6. Zakona o upravnim sporovima ("Narodne novine", broj
53/91, 9/92 i 77/92) upravni spor se može voditi protiv upravnog akta,
a stavak 2. istog članka određuje da je upravni akt, prema ovom Zakonu,
akt kojim tijela iz članka 5. istog Zakona (državni organi i organizacije)
u obavljanju javnih ovlasti rješavaju o stanovitom pravu ili obvezi određenog
pojedinca ili organizacije u kakvoj pravnoj stvari.

Članak 12. Zakona o upravnim sporovima određuje da tužitelji u upravnom
sporu mogu biti pojedinci, pravne osobe, organizacije, skupina osoba, naselja
i sl., ako smatraju da im je upravnim aktom povrijeđeno kakvo pravo ili
neposredni osobni interes utemeljen na zakonu.

Članak 16. proširuje krug osoba koji mogu imati položaj stranke u upravnom
sporu, te to pravo daje i trećoj osobi (zainteresirana osoba), kojoj bi
poništaj upravnog akta neposredno bio na štetu.

U konkretnom predmetu Hrvatski fond za privatizaciju donio je rješenje
kojim je poništio određene radnje u pretvorbi poduzeća "A.", te dionice
koje su u toj pretvorbi kupili podnositelji ustavne tužbe prenio na Hrvatski
fond za privatizaciju (upravo ta kupnja je predmetom poništenja).

Navedeno poništenje, naprijed opisanih radnji, Hrvatski fond za privatizaciju
izvršio je temeljem članka 45a. Zakona o pretvorbi društvenih poduzeća
("Narodne novine", broj 18/91, 83/92, 84/92, 94/93, 2/94 i 9/95).

Upravni sud Republike Hrvatske u obrazloženju razloga za odbačaj tužbe
navodi da upravni spor, protiv citiranog rješenja o poništenju određenih
radnji u pretvorbi, može pokrenuti samo poduzeće u pretvorbi kojem su prilikom
kontrole zakonitosti izvršene pretvorbe poništene određene radnje, a ne
i podnositelji ustavne tužbe koji su kupili dionice.

Takvo stajalište Upravni sud obrazlaže i pozivom na članak 12. Zakona
o pretvorbi, gdje se izričito u stavku 4. navodi da samo poduzeće kojem
je odbijena suglasnost za pretvorbu može pokrenuti upravni spor.

Međutim, taj stavak 4. članka 12. ne može se tumačiti na način da je
za osobe koje su nakon odobrene pretvorbe stekle neka prava na temelju
radnji u pretvorbi, isključeno pokretanje upravnog spora.

Nakon što je data suglasnost za pretvorbu, u sam proces pretvorbe ulaze
i treće osobe i stječu određena prava, ovisno o tome na koji način se vrši
pretvorba poduzeća.

Tim osobama u postupku kontrole se mora nužno pružiti pravno sredstvo
radi zaštite njihovih eventualnih prava, jer poništenjem određenih radnji
gube određena prava (u konkretnom slučaju prava na dionice koje bi prešle
u njihovo vlasništvo da te radnje nisu poništene).

Kako ni Upravni sud Republike Hrvatske ne dovodi u pitanje da je rješenje
Hrvatskog fonda za privatizaciju, doneseno u skladu s člankom 45a. Zakona
o pretvorbi društvenih poduzeća, upravni akt samo što isključuje upravni
spor za sve druge osobe osim za poduzeće u pretvorbi, Ustavni sud je utvrdio
da je u konkretnom slučaju trebalo primijeniti članak 16. Zakona o upravnim
sporovima i dati podnositeljima ustavne tužbe (zainteresiranoj osobi),
kao trećoj osobi položaj stranke i omogućiti joj pokretanje upravnog spora.

Ne može se prihvatiti tvrdnja Upravnog suda Republike Hrvatske da upravni
akt kojim se poništavaju određene radnje podnositeljima ustavne tužbe,
neće biti neposredno na štetu, jer da oni eventualno uložena sredstva u
kupnju dionica mogu ostvarivati tužbom kod redovnog suda.

Točno je da podnositelji ustavne tužbe imaju mogućnost da eventualno
uložena sredstva u kupnju dionica ostvaruju tužbom kod nadležnog redovnog
suda.

Međutim, šteta se sastoji u tome što su poništene radnje kojima su oni
stekli pravo na dionice, te im se mora dati pravno sredstvo koje će im
omogućiti da se izvrši kontrola akta, kojim im je oduzeto neko eventualno
pravo.

Time što podnositeljima ustavne tužbe nije pružena mogućnost pokretanja
upravnog spora protiv akta koji je na određeni način rješavao o njihovim
pravima, povrijeđena su im ustavna prava iz članka 14. stavak 2. Ustava
o jednakosti svih pred zakonom, a koja jednakost, između ostalog, zahtijeva
da se svima omogući ulaganje pravnog lijeka protiv odluka koje rješavaju
o njihovim pravima.

Zbog naprijed navedene povrede ustavnog prava, a ne ulazeći u samu osnovanost
zahtjeva, a za koju je nadležan Upravni sud Republike Hrvatske, Ustavni
sud Republike Hrvatske je u skladu s člankom 60. Poslovnika Ustavnog suda
Republike Hrvatske ("Narodne novine", broj 29/94) ustavnu tužbu usvojio
i ukinuo rješenje Upravnog suda Republike Hrvatske broj: Us-7954/93-8 od
10. studenoga 1993., te vratio predmet Upravnom sudu Republike Hratske
radi ponovnog donošenja odluke.

Osporenim odlukama podnositeljima ustavne tužbe nisu povrijeđena ustavna
prava iz članka 15. Ustava.

U ustavnoj tužbi podnositelji ustavne tužbe niti ne tvrde da su pripadnici
određene nacionalne manjine, a niti su ponudili dokaze za tvrdnju o povredi
ustavnih prava iz članka 15. Ustava.

Odluka o objavi temelji se na odredbi članka 20. stavak 1. Ustavnog
zakona o Ustavnom sudu Republike Hrvatske.

Broj: U-III-635/1994
Zagreb, 16. travnja 1997.

USTAVNI SUD REPUBLIKE HRVATSKE

Predsjednik
**Jadranko Crnić,** v. r.

Odluka, NN 48/1997-707