## Odluka Ustavnog suda Republike Hrvatske broj U-III-273/2002 od 8. svibnja 2003.

### NN 86/2003 (24.5.2003.), Odluka Ustavnog suda Republike Hrvatske broj U-III-273/2002 od 8. svibnja 2003.

# USTAVNI SUD REPUBLIKE HRVATSKE

1050

Ustavni
sud Republike Hrvatske, u Vijeću šestorice za odlučiva­nje o ustavnim tužbama,
u sustavu sudac Petar Klarić, predsjednik Vijeća, te suci Ivan Matija, Ivan
Mrko­njić, Že­ljko Potoč­njak, Nevenka Šernhorst i Milan Vuković, članovi Vijeća,
odlučujući u postupku vođenom u povodu ustavne tužbe D. P. iz S., zastupnog od
I. R., odvjetnika u S., na sjednici Vijeća održanoj dana 8. svib­nja 2003.
godine, jednoglasno je donio

## ODLUKU

I.
Ustavna tužba se odbija.

II. Ova
odluka objavit će se u »Narodnim novinama«

Obrazlože­nje

1.
Podnosite­lj je pokrenuo ustavnosudski postupak protiv presude Županijskog suda
u Zadru, broj: Kž-306/01-3 od 29. studenoga 2001. godine.

2. U konkretnom slučaju, Općinski sud u Zadru
presudom, broj: K-586/98 od 6. srp­nja 2001. godine, oglasio je podnosite­lja
krivim za poči­nje­nje kaznenog djela klevete, opisanog i kaž­njivog po članku
200. stavku 2. Kaznenog zakona (»Narodne novine« broj 110/97, 27/98, 50/00 i
129/00). Izrečena je kazna zatvora u traja­nju od tri mjeseca, koja se neće
izvršiti ukoliko podnosite­lj u roku od jedne godine ne počini novo kazneno
djelo. Ujedno je podnosite­lj obvezan po pravomoćnosti objaviti presudu u prvom
s­ljedećem broju tjednika »Feral Tribune« bez komentara te naknaditi troškove u
ukupnom iznosu od 3.700,00 kuna.

Prvostupa­njska presuda uteme­ljena
je na či­njeničnom utvr­đe­nju da je podnosite­lj putem tiska u nepotpisanom članku,
o privatnom tužite­lju N. D., iznio nešto neistinito, što može štetiti časti i
ugledu tužite­lja.

Protiv prvostupa­njske
presude podnosite­lj je izjavio žalbu, koju je osporenom odlukom Županijski sud
u Zadru odbio, potvrdivši zakonitost prvostupa­njske presude.

3. U ustavnoj tužbi podnosite­lj
ističe da su osporenom presudom, uslijed pogrešno i nepotpuno utvrđenog či­njeničnog
sta­nja te povreda postupovnog i materijalnog prava, povrijeđena ustavna prava
iz člana 29. Ustava.

Obrazlažući ustavnu tužbu,
podnosite­lj ističe da mu sudovi, u konkretnom slučaju, nisu omogućili iznoše­nje
obrane. Drži da je kazneni postupak proveden bez ­nje­gove prisutnosti iako je
bio dostupan sudu. Tvrdi da nije bio u mogućnosti ispitivati svjedoke i
utjecati na istinitost utvrđe­nja či­njeničnog sta­nja. Smatra da utvrđeno či­njenično
sta­nje nije istinito te da on nije počinio kazneno djelo koje mu se stav­lja
na teret.

Cijeneći presudu Županijskog
suda u Zadru, kao i prvostupa­njsku presudu nezakonitima, podnosite­lj zak­ljučno
predlaže us­tav­nu tužbu usvojiti, osporene presude ukinuti i predmet vratiti
prvostupa­njskom sudu na ponovni postupak.

4. Za potrebe ovostupa­njskog
postupka pribav­ljen je spis Općinskog suda u Zadru, broj: K-586/98.

*Ustavna tužba nije osnovana.*

5. Prema odredbama članka 62.
stavka 1. i stavka 2. Ustavnog zakona o Ustavnom sudu Republike Hrvatske
(»Narodne novine«, broj 49/02 – pročišćeni tekst, u da­lje­njem tekstu: Ustav­ni
zakon), svatko može po iscrp­ljiva­nju dopuštenog pravnog puta podnijeti
Ustavnom sudu ustavnu tužbu ako smatra da mu je pojedinačnim aktom tijela državne
vlasti, tijela jedinice lokalne i područne (re­gionalne) samouprave ili pravne
osobe s javnim ovlastima, kojim je odlučeno o ­nje­govim pravima i obvezama ili
o sum­nji ili optužbi zbog kaž­njivog djela, povrijeđeno ­ljudsko pravo ili
teme­ljna sloboda zajamčena Ustavom, odnosno Ustavom zajamčeno pravo na lokalnu
i područnu (re­gionalnu) samoupravu. Ustavna tužba nije pravno sredstvo u
sustavu redovnih ili izvanrednih pravnih lijekova ne­go poseban institut za
ocjenu pojedinačnih akata tijela državne vlasti, tijela jedinice lokalne i
područne (re­gionalne) samouprave i pravnih osoba s javnim ovlastima radi zaštite
­ljudskih prava i teme­ljnih sloboda zajamčenih Ustavom.

Slijedom navedenoga, Ustavni
sud, tijekom postupka pruža­nja ustavnosudske zaštite, unutar zahtjeva
istaknutog u ustavnoj tužbi, utvrđuje je li u postupku odlučiva­nja o pravima i
obvezama došlo do ustavno nedopuštenog posiza­nja u ­ljudska prava i teme­lj­ne
slobode.

6. Prema odredbi članka 305.
stavka 2. Zakona o kaznenom postupku (»Narodne novine«, broj 110/97, 27/98,
58/99, 112/99, 58/02 i 143/02), za kazneno djelo za koje je predviđena kazna
zatvora do pet godina, glavna rasprava može se održati i bez nazočnosti optuženika
koji je bio uredno pozvan i koji se očitovao u smislu članka 320. stavka 4. tog
Zakona o optužbi ako se prema sta­nju stvari može očekivati izrica­nje kazne
zatvora do šest mjeseci, novčane kazne, uvjetne osude, sigurnosne mjere,
zabrane uprav­lja­nja motornim vozilom ili oduzima­nje predmeta pribav­ljenih
izvrše­njem kaznenog djela, odnosno oduzima­nja imovinske koristi. Druga ili teža
kazna, odnosno mjera, u takvom se slučaju ne može izreći bez ponovnog poziva­nja
i nazočnosti optuženika.

7. Člankom 29. Ustava jamči
se pravo na pravično suđe­nje. Tijekom ustavnosudskog postupka, ovaj Sud nije
utvrdio postoja­nje či­njenica ili okolnosti koje bi upućivale na povredu
navedenog ustavnog prava. U spornoj pravnoj situaciji presuđivala su tijela
sudbene vlasti unutar svoje nadležnosti utvrđene zakonom.

Iz pribav­ljene dokumentacije
o provedenom kaznenom postupku razvidno je da je prvostupa­njski sud proveo
dokazni postupak utvrdivši mjerodavne či­njenice za donoše­nje svoje odluke,
dok je drugostupa­njski sud u cijelosti i meritorno odgovorio na žalbene navode
podnosite­lja.

Također je razvidno da je
podnosite­lj bio u mogućnosti sudjelovati u postupku uz odgovarajuću stručnu
pomoć jer je bio, zajedno sa svojim branite­ljem, pozivan na sve glavne rasprave,
međutim, na kojima nije uvijek bio nazočan, a dostava poziva je bila uredno
iskazana. Isto tako podnosite­lj je bio u mogućnosti poduzimati sve zakonom
dopuštene postupovne rad­nje i ulagati pravni lijek. Stoga je Sud utvrdio da su
osporene presude va­ljano obrazložene i donesene u skladu s mjerodavnim
odredbama postupovnog i materijalnog kaznenog prava Republike Hrvatske.

8. Slijedom sve­ga
iznijetoga, teme­ljem članaka 73. i 75. Ustavnog zakona, odlučeno je kao u točki
I. izreke.

Točka II. izreke uteme­ljena
je na odredbama članka 29. stav­ka 1. Ustavnog zakona.

Broj:
U-III-273/2002
Zagreb, 8. svib­nja 2003.

USTAVNI SUD REPUBLIKE
HRVATSKE

Predsjednik Vijeća
**dr. sc. Petar Klarić,** v. r.

Odluka, NN 86/2003-1050