## Presuda Upravnog suda Republike Hrvatske broj:Us-7761/2002-6 od 25. svibnja 2005.

### NN 101/2005 (22.8.2005.), Presuda Upravnog suda Republike Hrvatske broj:Us-7761/2002-6 od 25. svibnja 2005.

# UPRAVNI SUD REPUBLIKE HRVATSKE

**1966**

Upravni sud Republike Hrvatske u Vijeću
sastavljenom od sudaca Sanje Štefan kao predsjednice
Vijeća, mr. sc. Mirjane Juričić i Bože Gagre kao članova
Vijeća, te više sudske savjetnice Eveline Čolović Tomić kao zapisničarke, u upravnom sporu tužitelja
Grada Hvara, protiv rješenja tužene Agencije za zaštitu tržišnog natjecanja
Republike Hrvatske, klasa: UP/I-030-02/2002-01/39, urbroj:
580-02-02-17-04 od 10. srpnja 2002. godine, radi narušavanja slobodnog tržišnog
natjecanja, u nejavnoj sjednici Vijeća održanoj 25. svibnja 2005.

### presudio je

I. Tužba se uvažava.

Poništava se rješenje Agencije za zaštitu
tržišnog natjecanja Republike Hrvatske, klasa: UP/I-030-02/2002-01/39, urbroj: 580-02-02-17-04 od 10. srpnja 2002. godine.

II. Ova presuda objavit će se u »Narodnim
novinama«.

```
Obrazloženje
```

```

```

Osporenim rješenjem tuženog tijela utvrđuje se
ništavom odredba Glave IV. »Uvjeti nadmetanja«, stavka 7. Natječaja za davanje
na korištenje javnih površina Grada Hvara, klasa: 363-02/02-01/26, objavljenog
22. ožujka 2002. godine na oglasnoj ploči Grada Hvara, u dijelu opisanom tim
rješenjem (točka I. izreke), utvrđuje se ništavom odredba Dopune Natječaja za
davanje na korištenje javnih površina Grada Hvara, objavljenog 27. ožujka 2002.
godine, na oglasnoj ploči Grada Hvara, u dijelu opisanom tim rješenjem (točka
II. izreke), nalaže se Gradu Hvaru da na oglasnoj ploči objavi novi Natječaj za
davanje na korištenje javnih površina Grada Hvara bez odredbi točke I. i II.
izreke ovog rješenja (točka III. izreke), nalaže se Gradu Hvaru da preslik novog Natječaja za davanje na korištenje javnih
površina Grada Hvara dostavi Agenciji za zaštitu tržišnog natjecanja (točka IV.
izreke), te se utvrđuje da će to rješenje biti objavljeno u »Narodnim novinama«
(točka V. izreke).

U tužbi protiv osporenog rješenja tužitelj u
bitnom ističe da je proveo cjelokupan postupak Natječaja za korištenje javnih
površina sukladno svojim ovlastima iz Zakona o lokalnoj i područnoj samoupravi
i Zakona o financiranju jedinica lokalne samouprave i uprave te vlastitim
odlukama, pa s tim u svezi smatra osporeno rješenje neutemeljenim i traži
njegovo poništenje. Ovo iz razloga jer odredbe Zakona o zaštiti tržišnog
natjecanja nisu primjenjive na jedinice lokalne uprave i samouprave, pa se u
konkretnom slučaju ne mogu primijeniti niti na Grad Hvar, a što je sukladno
članku 4. citiranog Zakona, budući da Grad Hvar kao jedinica lokalne uprave i
samouprave ne pripada u krug osoba taksativno pobrojanih u članku 2. ZZTN. Grad
Hvar ne obavlja gospodarsku djelatnost, niti je poduzetnik, a u svemu se
pridržava odredaba Zakona o lokalnoj i područnoj samoupravi iz oblasti
djelokruga poslova lokalnog značaja kojima se neposredno ostvaruju potrebe
građana. Tužitelj također ističe da javne površine nisu mjerodavno tržište, jer
prodaja proizvoda: bižuterije, razglednica, slika, poljoprivrednih proizvoda,
sladoleda, kokica itd. obavlja se i u mnogim
poslovnim prostorima u privatnom vlasništvu, pa se ne može tako jednostavno
vlasništvo javnih površina poistovjetiti s tržištem. Također Grad Hvar nema
monopolistički položaj na mjerodavnom tržištu, kako to tvrdi tuženo tijelo,
pozivajući se na članak 14. stavak 2. ZZTN. Pozivom na članak 43. Zakona o
financiranju jedinica lokalne samouprave i uprave, Grad Hvar je ovlašten
propisivati načine i uvjete korištenja javnih površina, a što je i utvrdio
Odlukom o gradskim porezima Grada Hvara (»Službeni glasnik Grada Hvara«, broj
3/00). S tim u svezi tužitelj ističe da nije onemogućio pristup Natječaju
Milici Dulčić iz razloga nepodmirenja svih dospjelih
obveza prema Gradu Hvaru, već iz razloga što nije ispunjavala i druge uvjete
tražene Natječajem. Zbog svega navedenog tužitelj predlaže Sudu da njegovu
tužbu uvaži i osporeno rješenje poništi.

Tuženo tijelo u odgovoru na tužbu ističe da
tužba nije osnovana te da ostaje pri svim razlozima iznesenim u osporenom
rješenju, slijedom čega predlaže Sudu da tužbu tužitelja odbije.

Zainteresirana osoba u ovom upravnom sporu,
Milica Dulčić iz Hvara, koju zastupa Gordana Lazović, odvjetnica iz Zagreba, u opširnom odgovoru na
tužbu u bitnom ističe kako je tuženo tijelo pravilno ocijenilo da se odredba
članka 4. ZZTN primjenjuje i na jedinice lokalne uprave i samouprave i to iz
razloga jer njegova primjena ne sprječava obavljanje zadaće koje su tim
tijelima posebnim propisima utvrđene i zbog kojih su tijela uprave i samouprave
osnovana. Uvažavajući odredbe članka 3. ZZTN, kojom je određen pojam
poduzetnika, odredbu članka 2. istog Zakona kojom je određeno da se isti Zakon
primjenjuje na trgovačka društva, trgovca pojedinca, obrtnika i druge pravne i
fizičke osobe koje obavljajući gospodarsku djelatnost sudjeluju u prometu robe
i usluga, kao i odredbe članka 9. Zakona o lokalnoj i područnoj (regionalnoj)
samoupravi kojom je određeno da su općina, grad i županija pravne osobe, očito
je da je Grad Hvar u ovom slučaju pravna osoba – poduzetnik na kojeg se mogu
bez ikakvih smetnji, sukladno odredbi članka 4. ZZTN, primjenjivati odredbe tog
Zakona. U nastavku odgovora na tužbu zainteresirana osoba navodi razloge,
pozivom na odgovarajuće odredbe ZZTN, na temelju kojih smatra da je osporeno
rješenje na Zakonu osnovano, te predlaže Sudu da tužbu tužitelja odbije.

*Tužba je
osnovana.*

Razmatranjem sveza spisa, kao i osporenog rješenja,
Sud nalazi da se osporeno rješenje ne može ocijeniti zakonitim, posebice zbog
pogrešne primjene materijalnog zakona na temelju kojeg je riješena ova pravna
stvar.

Naime, odredbama Zakona o zaštiti tržišnog
natjecanja (»Narodne novine«, broj 48/95, 52/97 i 89/98 – u daljnjem tekstu:
ZZTN), na temelju kojeg je doneseno osporeno rješenje, Agencija za zaštitu
tržišnog natjecanja ovlaštena je poduzimati mjere propisane tim Zakonom u
slučaju narušavanja slobodnog tržišnog natjecanja od strane poduzetnika.

Poduzetnik u smislu citiranog Zakona je pravna i
fizička osoba iz članka 2. ovoga Zakona.

Prema pak odredbi članka 2. stavka 1. ZZTN, ovaj
Zakon se primjenjuje na trgovačka društva, trgovca pojedinca, obrtnika i druge
pravne i fizičke osobe, koje obavljajući gospodarsku djelatnost sudjeluju u
prometu robe i usluga.

U konkretnom slučaju tuženo tijelo je utvrdilo
da je Grad Hvar tj. tužitelj poduzetnik u smislu
citirane zakonske odredbe, uz obrazloženje da Grad Hvar kao jedinica lokalne
samouprave, dakle pravna osoba, sudjeluje u prometu roba i usluga, te je
raspisivanjem natječaja od 22. ožujka 2002. godine za davanje na korištenje
javnih površina, kao i dopunom istog od 27. ožujka 2002. godine, koristeći svoj
monopolistički položaj, na bespravan način narušio slobodno tržišno natjecanje
na mjerodavnom tržištu određivanjem ograničavajućih uvjeta za pristup tom
tržištu.

Takav zaključak tuženog tijela, ovaj Sud ne može
prihvatiti, jer je upravo suprotan naprijed citiranoj odredbi članka 2. stavka
1. ZZTN, iz koje proizlazi da se taj Zakon primjenjuje na pravne osobe koje
obavljajući gospodarsku djelatnost sudjeluju u prometu roba i usluga.

Jedinice lokalne samouprave, međutim, ne
obavljaju gospodarsku djelatnost, već, sukladno ustavnom ovlaštenju iz članka
134. stavka 1. Ustava Republike Hrvatske (»Narodne novine«, broj 41/2001 –
pročišćeni tekst), obavljaju poslove iz lokalnog djelokruga kojima se
neposredno ostvaruju potrebe građana, a osobito poslove koji se odnose na
uređenje naselja i stanovanja, prostorno i urbanističko planiranje, komunalne
djelatnosti, brigu o djeci, socijalnu skrb, primarnu zdravstvenu zaštitu, odgoj
i osnovno obrazovanje, kulturu, tjelesnu kulturu i sport, zaštitu potrošača,
zaštitu i unapređenje prirodnog okoliša, protupožarnu i civilnu zaštitu.

Poslovi lokalnog i područnog (regionalnog)
djelokruga uređuju se zakonom (članak 134. stavak 3. Ustava RH), a jedinice
lokalne i područne (regionalne) samouprave imaju pravo u okviru zakona, svojim
statutima samostalno urediti unutarnje ustrojstvo i djelokrug svojih tijela, te
ih prilagoditi lokalnim potrebama i mogućnostima (članak 135. Ustava RH).

Sukladno navedenom, jedinice lokalne samouprave
dužne su, pored ostalih, osigurati obavljanje komunalnih djelatnosti, pod
kojima se podrazumijeva i održavanje javnih površina, na način i u postupku
utvrđenim odredbama Zakona o komunalnom gospodarstvu (»Narodne novine«, broj
36/95 – 59/01), kao i posebnim propisima donesenim na temelju citiranog Zakona
odnosno statuta jedinice lokalne samouprave.

Slijedom izloženog, Grad Hvar ne predstavlja
poduzetnika u smislu odredbe članka 2. ZZTN, iz kojeg razloga se prema njemu ne
mogu primijeniti odredbe navedenog Zakona na način kako je to učinilo tuženo
tijelo u osporenom rješenju, pa je time što je tako postupilo tuženo tijelo
povrijedilo zakon na štetu tužitelja.

Imajući u vidu navedeno, valjalo je, na temelju
članka 42. stavka 2. Zakona o upravnim sporovima (»Narodne novine«, broj 53/91,
9/92 i 77/92) odlučiti kao u točki I. izreke ove presude tj.
tužbu tužitelja uvažiti, dok se točka II. izreke, koja se odnosi na objavu
presude u »Narodnim novinama«, temelji na odredbi članka 37a. stavka 2. Zakona
o zaštiti tržišnog natjecanja.

Broj: Us-7761/2002-6

Zagreb, 25. svibnja 2005.

Predsjednica Vijeća

**Sanja Štefan**, v. r.

Presuda, NN 101/2005-1966