## Rješenje Ustavnog suda Republike Hrvatske broj U-I-559/1998 od 16

### NN 22/1999 (5.3.1999.), Rješenje Ustavnog suda Republike Hrvatske broj U-I-559/1998 od 16

# USTAVNI SUD REPUBLIKE HRVATSKE

Ustavni sud Republike Hrvatske u sastavu Mladen Žuvela, dopredsjednik
Suda te suci Zdravko Bartovčak, dr. Velimir Belajec, dr. Nikola Filipović,
Ante Jelavić Mitrović, mr. Vojislav Kučeković, Jurica Malčić i Ivan Marijan
Severinac, u povodu prijedloga za ocjenu ustavnosti odredaba članaka 86.,
87. i 88. Zakona o državnom pravobraniteljstvu, na sjednici održanoj dana
16. veljače 1999. godine, donio je sljedeće

## **RJEŠENJE**

I. Ne prihvaća se prijedlog za ocjenu suglasnosti s Ustavom odredaba
članaka 86., 87. i 88. Zakona o državnom pravobraniteljstvu ("Narodne novine",
br. 75/95).

II. Ovo rješenje će se objaviti u "Narodnim novinama".

Obrazloženje

Prijedlogom za ocjenu ustavnosti odredaba članaka 86., 87. i 88. Zakona
o državnom pravobraniteljstvu, Ustavnom sudu Republike Hrvatske obratio
se Petar Vlajčić iz Imotskog, Matije Gupca 7.

Podnositelj prijedloga smatra da su osporene odredbe Zakona o državnom
pravobraniteljstvu u nesuglasju s ustavnim odredbama iz članka 14., članka
44. i članka 54. te ustavnim načelima iz odredbe članka 3. Ustava Republike
Hrvatske.

Ustav Republike Hrvatske u citiranim ustavnim odredbama propisuje sljedeće:
u odredbi članka 14. da svaki čovjek i građanin u Republici Hrvatskoj ima
sva prava i slobode, neovisno o njegovoj rasi, boji kože, spolu, jeziku,
vjeri, političkom ili drugom uvjerenju, nacionalnom ili socijalnom podrijetlu,
imovini, rođenju, naobrazbi, društvenom položaju i drugim osobinama, te
da su svi jednaki pred zakonom; u odredbi članka 44. da svaki građanin
Republike Hrvatske ima pravo, pod jednakim uvjetima, sudjelovati u obavljanju
javnih poslova i biti primljen u javne službe; u odredbi članka 54. da
svatko ima pravo na rad i slobodu rada te da svatko slobodno bira poziv
i zaposlenje i svakomu je pod jednakim uvjetima dostupno svako radno mjesto
i dužnost. Ustav Republike Hrvatske u odredbi članka 3. propisuje da su
najviše vrednote ustavnog poretka Republike Hrvatske: sloboda, jednakost,
nacionalna ravnopravnost, mirotvorstvo, socijalna pravda, poštivanje prava
čovjeka, nepovredivost vlasništva, očuvanje prirode i čovjekova okoliša,
vladavina prava i demokratski višestranački sustav.

Odredbom članka 86. Zakona o pravobraniteljstvu, propisano je da će
se imenovanje državnih pravobranitelja ili zamjenika državnih pravobranitelja
imenovanih po dosadašnjim propisima obaviti u roku od šest mjeseci od dana
stupanja na snagu citiranog Zakona te je propisano da javni pravobranitelji
i zamjenici javnih pravobranitelja imenovani po dosadašnjim propisima nastavljaju
s radom i to: javni pravobranitelji u sjedištima županija i gradski javni
pravobranitelji u Gradu Zagrebu, kao državni pravobranitelji županije,
odnosno državni pravobranitelj Grada Zagreba; javni pravobranitelj izvan
sjedišta županija, odnosno Grada Zagreba i njihovi zamjenici državnog pravobranitelja
županije, odnosno Grada Zagreba te javni pravobranitelj Republike Hrvatske,
kao državni pravobranitelj Republike Hrvatske, a zamjenici javnog pravobranitelja
Republike Hrvatske, kao zamjenici državnog pravobranitelja Republike Hrvatske,
dok se ne provede postupak imenovanja državnih pravobranitelja i njihovih
zamjenika u svakom državnom pravobraniteljstvu i oni ne stupe na dužnost.

Nadalje, odredbom članka 87. Zakona o državnom pravobraniteljstvu propisano
je da će se državnom pravobranitelju ili zamjeniku državnog pravobranitelja,
koji ne bude ponovno imenovan, po odredbama navedenog Zakona isplaćivati
za vrijeme od šest mjeseci plaća i druga primanja ako ne započne s radom
na drugom radnom mjestu ili ne ispuni mirovinski staž za punu mirovinu.

Odredbom članka 88. Zakona o državnom pravobraniteljstvu, također je
propisano da državni pravobranitelj ili zamjenik državnog pravobranitelja
koji ne bude ponovno imenovan, a od dana prestanka državnopravobraniteljske
dužnosti nedostaje mu najviše dvadeset i četiri mjeseca staža osiguranja
za stjecanje prava na punu starosnu mirovinu, ima pravo za to vrijeme na
plaću i druga primanja koja bi mu pripadala da mu dužnost nije prestala,
ako ne započne s radom na drugom radnom mjestu ili dok ne ostvari pravo
na punu starosnu mirovinu ili mu se ne otkupi nedostajući mirovinski staž
za punu starosnu mirovinu te je propisano da državni pravobranitelj ili
zamjenik državnog pravobranitelja koji nije imenovan, obavlja po pozivu
državnog pravobranitelja poslove višeg savjetnika u državnom pravobraniteljstvu
u kojem je obnašao dužnost. Propisana su i ostala prava i obveze državnog
pravobranitelja ili zamjenika državnog pravobranitelja koji nije ponovno
imenovan.

Predlagatelj smatra da citirane odredbe Zakona o državnom pravobraniteljstvu
nisu suglasne citiranim ustavnim pravima i ustavnim načelima budući da
su prema odredbi članka 38. Zakona o državnom pravobraniteljstvu, propisivanjem
da državni pravobranitelj Republike Hrvatske i državni pravobranitelj županije,
odnosno Grada Zagreba, ako nakon isteka vremena od osam godina ne budu
ponovno imenovani na istu dužnost, nastavljaju raditi kao zamjenici državnih
pravobranitelja, isti dovode u povlašten položaj u odnosu na druge zamjenike
državnih pravobranitelja kojima se prema odredbi članka 86. navedenog Zakona
uskraćuje pravo na rad, iako su dugi niz godina profesionalno i savjesno
obavljali svoju dužnost. Podnositelj smatra da osporena odredba članka
86. Zakona o državnom pravobraniteljstvu, kojom je propisano da će se u
odnosu na državne pravobranitelje i zamjenike državnih pravobranitelja,
koji su imenovani "po starim propisima" u roku od šest mjeseci obaviti
imenovanje, uzrokuje situaciju da se određena grupa građana dovodi u povlašten
položaj, a što sve uzrokuje neravnopravnost građana pred zakonom i nejedinstvenu
primjenu zakona. Predlagatelj tvrdi da Ustav Republike Hrvatske ne priznaje
diobu propisa na dosadašnje i sadašnje te da su prema osporenim odredbama
navedenog zakona državni pravobranitelji koji nisu imenovani dovedeni u
položaj gubitka zaposlenja unatoč savjesnom i profesionalnom obavljanju
poslova.

Ustavni sud Republike Hrvatske, nakon provedenog postupka, nije prihvatio
prijedlog za pokretanje postupka za ocjenu suglasnosti osporenih odredaba
Zakona o državnom pravobraniteljstvu s citiranim ustavnim odredbama.

Ustavni sud Republike Hrvatske je tijekom ustavnosudskog postupka utvrdio
da je zakonodavac donošenjem Zakona o državnom pravobraniteljstvu postupio
u skladu s odredbom članka 4. Ustavnog zakona za provedbu Ustava Republike
Hrvatske ("Narodne novine", br. 34/92 - pročišćeni tekst, izmjene 91/92,
62/93, 50/94, 105/95 i 110/96) kojom je propisano da se svi zakoni, drugi
propisi i opći akti moraju uskladiti s Ustavom najkasnije do 31. prosinca
1997. godine.

Odredbom članka 41. do tada važećeg Zakona o javnom pravobraniteljstvu
("Narodne novine", br. 17/77, 17/86, 19/90, 41/90 i 83/90), javni pravobranitelji
i zamjenici javnih pravobranitelja su bili imenovani na vrijeme od osam
godina, a nakon isteka tog vremena mogli su biti ponovno imenovani. U Zakonu
o izmjenama i dopunama Zakona o javnom pravobranilaštvu ("Narodne novine",
br. 19/90), odredbom članka 37b., propisano je da javnog pravobranitelja
i zamjenika javnog pravobranitelja Socijalističke Republike Hrvatske bira
i razrješava Sabor Socijalističke Republike Hrvatske, a javnog pravobranitelja
gradske zajednice općine i zamjenike javnog pravobranitelja gradske zajednice
općine bira i razrješava skupština gradske zajednice općine, te da javnog
pravobranitelja općina i zamjenika javnog pravobranitelja općine biraju
i razrješavaju skupštine odgovarajućih općina.

Zakon o državnom pravobraniteljstvu odredbom članka 35. propisuje da
državnog pravobranitelja Republike Hrvatske imenuje Zastupnički dom Sabora
Republike Hrvatske, na prijedlog Vlade Republike Hrvatske, a zamjenike
državnog pravobranitelja Republike Hrvatske imenuje Zastupnički dom Sabora
Republike Hrvatske na prijedlog državnog pravobranitelja Republike Hrvatske,
po prethodno pribavljenom mišljenju ministra pravosuđa i nadležnog radnog
tijela Zastupničkog doma Sabora Republike Hrvatske.

Odredbom članka 38. navedenog Zakona propisano je da se državni pravobranitelj
Republike Hrvatske i državni pravobranitelj županije, odnosno Grada Zagreba,
imenuju na vrijeme od osam godina, a zamjenici državnog pravobranitelja
svoju dužnost obnašaju stalno.

Budući da je odredbama novog Zakona o državnom pravobraniteljstvu izmijenjeno
ustrojstvo državnog pravobraniteljstva, način i postupak imenovanja državnog
pravobranitelja i zamjenika te trajanje vremena obnašanja dužnosti zamjenika,
propisano je u prijelaznim i završnim odredbama i ponovno imenovanje državnog
pravobranitelja i zamjenika državnog pravobranitelja.

Propisivanje da će se imenovanje državnih pravobranitelja ili zamjenika
državnih pravobranitelja imenovanih po dosadašnjim propisima obaviti u
skladu s odredbama novog Zakona o državnom pravobraniteljstvu nije dovelo
do povrede ustavnih prava koja su zajamčena u odredbama članka 14., članka
44. i članka 54. te ustavnih načela iz odredbe članka 3. Ustava Republike
Hrvatske.

Slijedom iznijetog, utvrđeno je da odredbe članka 86., članka 87. i
članka 88. Zakona o državnom pravobraniteljstvu kojima je propisano ponovno
imenovanje državnih pravobranitelja i zamjenika državnih pravobranitelja
imenovanih po dosadašnjim propisima nisu u nesuglasnosti s ustavnim odredbama
iz članka 14., članka 44. i članka 54., niti ustavnim načelima iz odredbe
članka 3. Ustava Republike Hrvatske.

U svezi s iznijetim razlozima, na temelju odredbe članka 45. stavka
1. Poslovnika Ustavnog suda Republike Hrvatske ("Narodsne novine", br.
29/94), riješeno je kao pod točkom I. izreke.

Ovo rješenje objavit će se u "Narodnim novinama" temeljem odredbe članka
20. Ustavnog zakona o Ustavnom sudu Republike Hrvatske ("Narodne novine",
br. 13/91).

Broj: U-I-559/1998
Zagreb, 16. veljače 1999.

USTAVNI SUD REPUBLIKE HRVATSKE

Dopredsjednik
**Mladen Žuvela,** v. r.

Rješenje, NN 22/1999-484