## Rješenje Ustavnog suda Republike Hrvatske broj:U-I-4830/2005 od 6. prosinca 2006.

### NN 2/2007 (4.1.2007.), Rješenje Ustavnog suda Republike Hrvatske broj:U-I-4830/2005 od 6. prosinca 2006.

# USTAVNI SUD REPUBLIKE HRVATSKE

**188**

Ustavni sud Republike Hrvatske, u sastavu Petar Klarić, predsjednik Suda, te
suci Marijan Hranjski, Mario Kos, Ivan Matija, Ivan Mrkonjić, Jasna Omejec,
Željko Potočnjak, Emilija Rajić, Agata Račan, Smiljko Sokol, Nevenka Šernhorst,
Vice Vukojević i Milan Vuković, odlučujući o prijedlogu za ocjenu suglasnosti
zakona s Ustavom, na sjednici održanoj 6. prosinca 2006. godine, donio je

## RJEŠENJE

I. Ne prihvaća se prijedlog za pokretanje postupka za ocjenu suglasnosti s
Ustavom članaka 32., 82. i 162. Zakona o autorskom pravu i srodnim pravima
(»Narodne novine«, broj 167/03.).
II. Ovo rješenje objavit će se u »Narodnim novinama«.

```
Obrazloženje
```

1. Prijedlog za pokretanje postupka za ocjenu suglasnosti s Ustavom članaka 32.,
82. i 162. Zakona o autorskom pravu i srodnim pravima (»Narodne novine«, broj
167/03., u daljnjem tekstu: ZAP) podnijela je odvjetnica Dunja Kutle iz Zagreba
(u daljnjem tekstu: predlagateljica).
2. Predlagateljica smatra da osporene odredbe ZAP-a nisu suglasne s odredbama
članaka 3., 49. stavaka 1., 2. i 3. i 50. Ustava Republike Hrvatske te stoga
predlaže »poništenje ili ukidanje« ZAP-au cijelosti. Također, predlaže donošenje
rješenja o obustavljanju od izvršenja pojedinačnih akata ili radnji, koje se
poduzimaju na temelju ZAP-a, do donošenja konačne odluke povodom prijedloga.
Predlagateljica navodi da se raščlambom odredbi ZAP-a može utvrditi da je bit
zakona zaštita autorskih prava, odnosno prava autora na njihovim djelima iz
književnog, znanstvenog i umjetničkog područja te zaštita srodnih prava
umjetnika izvođača, prava proizvođača fonograma, prava filmskih producenata,
prava organizacija za radiodifuziju, prava nakladnika i prava proizvođača baza
podataka.
Navodi da se ta zaštita prije svega očituje u određivanju nak­nade za korištenje
predmeta zaštite autorskih i srodnih prava, koju zaštitu provodi udruga
nositelja prava (u daljnjem tekstu: udruga), koja se sastoji od Hrvatskog
društva skladatelja, Hrvatske udruge za zaštitu izvođačkih prava, Udruge za
zaštitu, prikupljanje i raspodjelu naknada fonogramskih prava i Društva
hrvatskih filmskih redatelja.
Usvojenim modelom zaštite autorskih prava omogućava se navedenoj udruzi
samostalno donošenje cjenika naknade za reproduciranje autorskih djela za
privatno ili drugo vlastito korištenje, kojim se samostalno određuje pojedinačna
naknada. Također se udruzi omogućuje naplata visoke naknade bez ikakvog pravnog
instrumenta nadzora.
Posebno ističe da postojeće uređenje omogućuje udruzi da visoke naknade
naplaćuje svim uvoznicima uređaja za tonsko i vizualno snimanje, uređaja za
fotokopiranje, praznih nosača zvuka, slike ili teksta, pod pretpostavkom da će
se isti koristiti za reproduciranje autorskog djela bez autorskog znanja. Smatra
da je na taj način došlo do povrede navedenih ustavnih odredbi.
Navodi da zakonodavac, uredivši na opisani način donošenje cjenika i naplatu
naknade za uvoz praznih uređaja za tonsko i vizualno snimanje i sl., sam
pretpostavlja da će se navedeni uređaji koristiti za zlouporabu nečijih
autorskih prava.
Također, napominje da nad navedenom udrugom nema nikakvog nadzornog mehanizma s
efikasnom pravnom zaštitom od zloupotrebe prava, kojima udruge raspolažu, osim
Vijeća stručnjaka.
Napominje da su odredbe ZAP-a »*po svom ustavnopravnom sadržaju usmjerene na
rušenje određene grane hrvatskog gospodarstva, a samim time i na povređivanje
vlasništva te da ZAP s gledišta njegovog sadržaja, odnosno dijela sadržaja ima
za cilj potaknuti »šverc« i sivu ekonomiju.«
»Podvrgavanje određenih pravnih osoba – uvoznika, naknadama po volji Udruge, a
radi naplaćivanja naknade za nositelje autorskih prava, nesumnjivo stavlja
određene uvoznike u neravnopravni položaj na tržištu (...)«, ističe
predlagateljica.*
Također predlagateljica navodi da udruga temeljem ZAP-a naplaćujući navedenu
naknadu »*oštećuje državu za 40-50 miliona kuna prihoda od PDV-a godišnje, potiče
crno tržište (»šverc«) i sivu ekonomiju na području svih tehničkih i
informatičkih uređaja i informatičke opreme« (...), potiče zaustavljanje
informatizacije stanovništva, školstva, znanosti i cjelokupnog gospodarstva, pa
samim time vraća Republiku Hrvatsku u »mračno« doba i potiče gubitak radnih
mjesta u trgovačkim društvima koja su uvoznici tehničkih i informatičkih uređaja
i opreme«.*
Iako predlagateljica osporava ZAP u cijelosti, iz sadržaja prijedloga razvidno
je da su osporene samo odredbe članaka 32., 82. i 162. ZAP-a te je Ustavni sud
ovim rješenjem ocijenio suglasnost s Ustavom samo tih zakonskih odredbi.
3. Na temelju članka 25. Ustavnog zakona o Ustavnom sudu Republike Hrvatske
(»Narodne novine«, broj 99/99., 29/02. i 49/02. – pročišćeni tekst, u daljnjem
tekstu: Ustavni zakon), zatraženo je i dobiveno očitovanje Državnog zavoda za
intelektualno vlasništvo, a kao zainteresirana osoba očitovanje je dostavilo i
Hrvatsko društvo skladatelja.

*Prijedlog nije osnovan.*
4. Pri ocjeni suglasnosti s Ustavom ZAP-a, Ustavni sud polazi od odredbi članka
68. stavaka 1. do 4. Ustava Republike Hrvatske, koje glase:
*Jamči se sloboda znanstvenoga, kulturnog i umjetničkog stvaralaštva.
Država potiče i pomaže razvitak znanosti, kulture i umjetnosti.
Država štiti znanstvena, kulturna i umjetnička dobra kao duhovne narodne
vrednote.
Jamči se zaštita moralnih i materijalnih prava koja proistječu iz znanstvenoga,
kulturnog, umjetničkog, intelektualnog i drugog stvaralaštva.*
5. O ustavnosti članaka 159. stavaka 2. i 3., 160. stavka 4., 174. stavka 2.,
183. i 187. ZAP-a te o kolektivnoj zaštiti autorskih prava, Ustavni sud je
zauzeo stajalište u rješenju broj: U-I-3044/2004 od 5. svibnja 2005. (»Narodne
novine«, broj 65/05.).
6. Republika Hrvatska članica je, između ostalog, i Bernske konvencije za
zaštitu književnih i umjetničkih djela (»Narodne novine – Međunarodni ugovori«,
broj 12/93., 3/99. i 11/99.), koja u članku 9. uređuje isključivo pravo autora
da daje (i uskraćuje) odobrenje za reprodukciju svojih djela. Tom odredbom
Konvencije predviđena je mogućnost da pojedina nacionalna zakonodavstva dopuste
reproduciranje u nekim posebnim slučajevima i bez autorova odobrenja, uz uvjet
da to reproduciranje ne ide na štetu redovitog korištenja djela i ne nanosi
neopravdanu štetu zakonitim interesima autora.
Nadalje, člankom 71. stavkom 2. Sporazuma o stabilizaciji i pridruživanju između
Republike Hrvatske i Europskih zajednica i njihovih država članica (»Narodne
novine – Međunarodni ugovori«, broj 14/01.), propisano je:
*Hrvatska će poduzeti nužne mjere kako bi najkasnije tri godine od stupanja na
snagu ovoga Sporazuma zajamčila razinu zaštite intelektualnoga, industrijskoga i
trgovačkog vlasništva koja je slična zaštiti koja postoji u Zajednici,
uključujući učinkovita sredstva za provedbu tih prava.*
Postupajući sukladno preuzetim obvezama, zakonodavac je u ZAP implementirao
sedam direktiva Europskog parlamenta, od kojih Direktiva o harmonizaciji
određenih aspekata autorskog prava i srodnih prava u informatičkom društvu od
22. svibnja 2001. (Directive 2001/29/EC od the European Parliament and the
Council od 22 May 2001 on the harmonisation of certain aspects of copyright and
related rights in information society) predstavlja temelj za ograničenje
isključivog prava reproduciranja za privatno i drugo vlastito korištenje.
Odredbom članka 5. stavka 2. te Direktive uređena je mogućnost države članice da
svojim zakonodavstvom propiše sadržajno ograničenje isključivog prava
reproduciranja, u odnosu na reprodukcije na bilo koji medij, koje fizička osoba
učini za privatnu upotrebu i u svrhu koja nije direktno ni indirektno
komercijalna, pod uvjetom da odnosni nositelj autorskog i/ili srodnog prava
dobije pravičnu naknadu.
Ta je Direktiva implementirana u članak 82. ZAP-a, koji propisuje:
*Fizička osoba može reproducirati autorsko djelo na bilo koju pod­logu ako to
čini za privatno korištenje, kao i reproducirati autorsko djelo u obliku
fotokopije i za drugo vlastito korištenje, koje nema izravno ili neizravno
komercijalnu svrhu i nije namijenjeno ili pristupačno javnosti. Nije dopušteno
reproduciranje cijele knjige osim ako su primjerci te knjige rasprodani najmanje
dvije godine, grafičkih izdanja glazbenih djela (u daljnjem tekstu: notni
materijal), elektroničkih baza podataka, kartografskih djela kao ni izgradnja
arhitektonskog objekta, ako ovim Zakonom ili ugovorom nije drukčije određeno.*
Navedenu odredbu valja povezati s odredbom članka 32. ZAP-a,koja propisuje:
*(1) Kad se autorsko djelo može reproducirati bez autorovog odobrenja u skladu s
odredbama članka 82. ovoga Zakona, autor djela za koja se, s obzirom na njihovu
prirodu, može očekivati da će bez njihova odobrenja biti reproducirana
fotokopiranjem ili snimanjem na nosače zvuka, slike ili teksta za privatno ili
drugo vlastito korištenje, ima pravo na odgovarajuću naknadu od prodaje
tehničkih uređaja i praznih nosača zvuka, slike ili teksta.
(2) Autori imaju, osim prava iz stavka 1. ovoga članka, i pravo na odgovarajuću
naknadu od fizičke ili pravne osobe koja uz naplatu obavlja usluge
fotokopiranja.
(3) S fotokopiranjem su izjednačene sve druge tehnike reproduciranja, a s
uređajima za zvučno i vizualno snimanje izjednačeni su drugi uređaji koji
omogućavaju isti učinak.
(4) Naknadu iz stavka 1. ovoga članka plaćaju proizvođači uređaja za tonsko i
vizualno snimanje, proizvođači uređaja za fotokopiranje, proizvođači praznih
nosača zvuka, slike ili teksta te solidarno s njima uvoznici uređaja za tonsko i
vizualno snimanje, uređaja za fotokopiranje, praznih nosača zvuka, slike ili
teksta, osim ako se radi o uvozu malih količina namijenjenih za privatno i
nekomercijalno korištenje kao dio osobne prtljage. Ako se navedeni uređaji i
predmeti ne proizvode u Republici Hrvatskoj, naknadu plaća uvoznik.
(5) Obveza plaćanja odgovarajuće naknade iz stavka 1. nastaje:
1. pri prvoj prodaji u Republici Hrvatskoj ili uvozu u Republiku Hrvatsku novih
naprava za tonsko i vizualno snimanje,
2. pri prvoj prodaji u Republici Hrvatskoj ili uvozu u Republiku Hrvatsku novih
praznih nosača zvuka ili slike,
3. pri prvoj prodaji u Republici Hrvatskoj ili uvozu u Republiku Hrvatsku novih
naprava za fotokopiranje.
(6) Naknada iz stavka 2. ovoga članka plaća se prema podacima o broju učinjenih
fotokopija.
(7) Autori se ne mogu odreći prava na naknadu iz stavka 1. i 2. ovoga članka.*
7. Autorska i srodna prava po svojoj su naravi privatna imovinska i moralna
prava autora i drugih nositelja prava, koja pripadaju svojim nositeljima i s
kojima njihovi nositelji mogu slobodno raspolagati. Zakonom propisana
ograničenja autorovih isključivih prava predstavljaju uravnoteženje između
isključivih autorovih i srodnih prava, s jedne strane, i potrebe zadovoljavanja
općih interesa društva, s druge strane. Ukoliko ne bi postojalo ograničenje iz
članka 82. ZAP-a, ne bi bilo pravno moguće učiniti niti jednu kopiju bilo kojeg
autorskog djela ili predmeta srodnog prava bez prethodne dozvole autora, odnosno
nositelja srodnog prava.
»Digitalno okružje« (koje se javilo osamdesetih godina 20. stoljeća) značajno je
promijenilo način iskorištavanja autorskih djela jer je u suvremenom svijetu
digitalne tehnologije daleko lakše izrađivati kopije djela, a kvaliteta kopije
istovjetna je izvorniku. Također, posebna složenost odnosa na ovom polju
autorskih prava došla je masovnom primjenom i korištenjem Interneta, koji
omogućava stvaranje softverskih programa, koji omogućuju nezaštićeno preuzimanje
u vlastitu računalnu datoteku cijelog niza pjesama i audiovizualnih radova, bez
plaćanje autorske naknade.
8. Člankom 19. ZAP-a pravo reproduciranja definirano je kao isključivo pravo
izrade autorskog djela u jednom ili više primjeraka, u cijelosti ili u
dijelovima, izravno ili neizravno, privremeno ili trajno, bilo kojim sredstvima
i u bilo kojem obliku. Pravo reproduciranja uključuje i fiksiranje, što
podrazumijeva utvrđivanje autorskog djela na materijalnu ili drugu odgovarajuću
podlogu. Autorsko djelo se reproducira i fiksira osobito grafičkim postupcima,
fotokopiranjem i drugim fotografskim postupcima, kojima se postiže isti učinak,
zvučnim ili vizualnim snimanjem, građenjem, odnosno izvedbom djela arhitekture,
pohranom autorskog djela u elektroničkom obliku, fiksiranjem autorskog djela
prenošenog računalnom mrežom na materijalnu podlogu.
Navedeno isključivo pravo reproduciranja ograničeno je, između ostalog,
reproduciranjem autorskog djela za privatno i drugo vlastito korištenje (tzv.
privatno kopiranje) u članku 82. ZAP-a, kad se objavljenim autorskim djelom
treća osoba može koristiti bez autorovog odobrenja.
Reproduciranje autorskog djela za privatno i drugo vlastito korištenje
predstavlja pravo fizičke osobe da bez autorovog odobrenja može reproducirati
autorsko djelo na bilo koju podlogu ako to čini za privatno korištenje, uz uvjet
da to korištenje nema izravno ili neizravno komercijalnu svrhu i nije
namijenjeno ili nije pristupačno javnosti.
Stoga, autor djela za koja se, s obzirom na njihovu prirodu, može očekivati da
će bez njihova odobrenja biti reproducirana fotokopiranjem ili snimanjem na
nosače zvuka, slike ili teksta za privat­no ili drugo vlastito korištenje ima
pravo na primjerenu naknadu od prodaje tehničkih uređaja i praznih nosača zvuka,
slike ili teksta, sukladno članku 32. ZAP-a.
Tu naknadu plaćaju uvoznici tehničkih uređaja za reproduciranje i praznih nosača
zvuka, slike ili teksta (s obzirom da u Republici Hrvatskoj nema proizvođača
takvih uređaja). Naknada se određuje na način određen člankom 162. ZAP-a:
*(1) Naknada za korištenje predmeta zaštite utvrđuje se prvenstveno ugovorom
između udruge za kolektivno ostvarivanje prava i korisnika predmeta zaštite ili
ugovorom između udruge za kolektivno ostvarivanje prava i udruge korisnika
predmeta zaštite, odnosno njihove komore.
(2) Ako naknada nije određena sukladno stavku 1. ovoga članka, naknada se plaća
prema cjeniku udruge za kolektivno ostvarivanje prava.
(3) Udruge za kolektivno ostvarivanje prava dužne su prije utvrđivanja cjenika
iz stavka 2. ovoga članka zatražiti očitovanje o prijedlogu cjenika od Hrvatske
gospodarske komore, Hrvatske obrtničke komore (u daljnjem tekstu: komore) i
udruge organizacija za radiodifuziju koje okupljaju većinu korisnika predmeta
zaštite (u daljnjem tekstu: udruge organizacija za radiodifuziju).
(4) Ako komore i udruge organizacija za radiodifuziju ne dostave pisano
očitovanje udruzi za kolektivno ostvarivanje prava u roku od 30 dana, smatrat će
se da se ne protive prijedlogu cjenika.
(5) Ako udruga za kolektivno ostvarivanje prava ne prihvati u cijelosti ili
djelomice prijedloge iz očitovanja komora i udruga organizacija za
radiodifuziju, zatražit će u roku od 15 dana od primit­ka očitovanja mišljenje
Vijeća stručnjaka za naknade na području autorskog prava, odnosno srodnih prava
(u daljnjem tekstu: Vijeće stručnjaka) o predmetu neslaganja. Vijeće stručnjaka
dat će svoje mišljenje u roku od 30 dana od primitka zahtjeva.
(6) Do dovršenja postupka utvrđivanja cjenika, sukladno odred­bama iz stavka 3.,
4. i 5. ovoga članka, naknada se plaća prema postojećem cjeniku, a ako cjenik ne
obuhvaća pojedinu vrstu korištenja predmeta zaštite kao akontacija prema
prijedlogu cjenika.
(7) Mišljenje Vijeća stručnjaka iz stavka 5. ovoga članka sadržava ocjenu o tome
obuhvaća li cjenik udruge za kolektivno ostvarivanje prava ona prava za koja ta
udruga ima odobrenje Zavoda i mišljenje je li naknada određena u skladu s
načelima iz članka 165. ovoga Zakona. Ako Vijeće stručnjaka ne donese mišljenje
u roku iz stavka 5. ovoga članka smatra se da je suglasno s prijedlogom cjenika.
(8) Nakon provedenog postupka po odredbama iz ovoga članka, cjenik se objavljuje
u službenom glasilu Državnog zavoda za intelek­tualno vlasništvo.*
9. Ustavni sud utvrđuje da prilikom uređivanja kolektivne zaštite autorskih i
sličnih prava, zakonodavac mora uzeti u obzir tehnički napredak i mogućnost
korištenja određenih autorskih djela (npr. glazbenih i filmskih) na nekoliko
tisuća različitih mjesta u isto vrijeme, tako da je način zaštite tih prava od
neovlaštene uporabe utvrđen u odredbama članaka 32., 82. i 162. ZAP-a.
Člankom 49. stavcima 1., 2. i 3. Ustava propisano je:
*Poduzetnička i tržišna sloboda temelj su gospodarskog ustroja Republike
Hrvatske.
Država osigurava svim poduzetnicima jednak pravni položaj na tržištu. Zabranjena
je zlouporaba monopolskog položaja određenog zakonom.
Država potiče gospodarski napredak i socijalno blagostanje građana i brine se za
gospodarski razvitak svih svojih krajeva.*
10. Zakonodavac je osporenim odredbama ZAP-a uredio ograničenje autorskog prava
autora audio-vizualnih i drugih djela koji se u vrijeme digitalne tehnologije
posebno učestalo kopiraju radi privat­nog korištenja. Takvo privatno korištenje
je dopušteno, a naknada za iskorištavanje takvih autorskih djela naplaćuje se
kod prodaje tehničkih uređaja i praznih nosača zvuka, slike ili teksta.
Sloboda poduzetništva i slobodno tržište temelj su gospodarskog ustroja
Republike Hrvatske. Međutim, sloboda poduzetništva nije apsolutna i ne
isključuje poduzimanje i propisivanje određenih mjera i postupaka kojima
zakonodavac posredno regulira tržišne odnose.
Jedna od takvih mjera jest i plaćanje naknade sukladno članku 32. stavku 4.
ZAP-a. Međutim, poduzetnici tu naknadu mogu prenijeti, u krajnjem slučaju, na
krajnjeg korisnika, odnosno kupca spomenutih uređaja. Takvim uređenjem ne
ograničavaju se poduzet­nička prava poduzetnika koji se bave uvozom i/ili
prodajom tehnič­kih uređaja i praznih nosača zvuka, slike ili teksta.
Međutim, takvo uređenje poduzeto je radi zaštite prava autora (čija prava Ustav
posebno štiti u članku 68. Ustava), a Ustavni sud utvrđuje da takvo propisivanje
nije u nesuglasnosti s odredbama članka 49. Ustava.
Nadalje, prema članku 140. Ustava, međunarodni ugovori koji su sklopljeni i
potvrđeni u skladu s Ustavom i objavljeni, a koji su na snazi, čine dio
unutarnjeg pravnog poretka Republike Hrvatske, a po pravnoj su snazi iznad
zakona.
Kao što je pojašnjeno u točki 6. obrazloženja ovog rješenja, Republika Hrvatska
je preuzela obvezu poduzeti nužne mjere kako bi zajamčila stupanj zaštite
intelektualnog, industrijskog i trgovačkog vlasništva koji je sličan zaštiti
koja postoji u Europskoj uniji. Stoga je u hrvatski pravni sustav preuzeta
Direktiva 2001/29.
Ustavni sud utvrđuje da se odredbama članaka 82. i 162. ZAP-ane ograničavaju
prava poduzetnika iz članka 49. Ustava. Naime, autori imaju pravo na naknadu za
reproduciranje njihovih autorskih djela. Kako se reprodukcija književnih,
filmskih i drugih autorskih djela u suvremeno vrijeme masovno obavlja,
zakonodavac je morao pronaći način naplate autorske naknade. Kako je tehnički
nemoguće kod svakog fotokopiranja ili umnažanja autorskih djela naplatiti
naknadu, ona se naplaćuje kod uvoza ili proizvodnje uređaja za tonsko i vizualno
snimanje i svih drugih uređaja iz članka 32. stavka 4. ZAP-a.
Zakonodavac je, postupajući prema obvezi iz članka 68. Ustava, uredio naplatu
navedene naknade na način koji je sukladan zajamčenom jednakom položaju svih
poduzetnika na tržištu.
11. Cjenik, na temelju kojeg se vrši naplata te naknade, donosi se sukladno
odredbama članka 162. ZAP-a. Ta odredba osigurava postupak donošenja cjenika.
Obveznici plaćanja naknade mogu intervenirati u sustav putem Hrvatske
gospodarske komore i Hrvatske obrtničke komore koje mogu davati očitovanje na
prijedlog cjenika što ga sastavlja udruga za kolektivno ostvarivanje prava.
Završnu odluku o primjedbama iz očitovanja komora donosi Vijeće stručnjaka, koje
se imenuje suklad­no članku 164. ZAP-a. Imenuje ga Vlada Republike Hrvatske na
razdoblje od četiri godine, a čine ga istaknuti stručnjaci s područja autorskih
i sličnih prava.
Ustavni sud ocjenjuje da takvo uređenje osigurava djelotvoran nadzor donošenja i
primjene cjenika te da osporene zakonske odredbe nisu u nesuglasnosti s člankom
3. Ustava, kojim je, između ostalog, propisano da su nepovredivost vlasništva i
vladavina prava najviše vrednote ustavnog poretka Republike Hrvatske.
12. S obzirom na navedeno, temeljem članka 43. stavka 1. Ustav­nog zakona,
riješeno je kao u točki I. izreke.
Točka II. izreke temelji se na odredbi članka 29. Ustavnog zakona.

Broj: U-I-4830/2005
Zagreb, 6. prosinca 2006.

USTAVNI SUD REPUBLIKE HRVATSKE
Predsjednik
**dr. sc. Petar Klarić**, v. r.

Rješenje, NN 2/2007-188
Opći uvjeti korištenjaZaštita privatnosti[Pristup podatcima](/data_access_hr.aspx)[ELI](/about_eli_hr.aspx)

©2026. g. Narodne novine d.d.

, izrada [Novena d.o.o.](http://novena.hr/)