## Rješenje Ustavnog suda Republike Hrvatske broj U-IIIA-1924/2003 od 17. listopada 2003.

### NN 194/2003 (10.12.2003.), Rješenje Ustavnog suda Republike Hrvatske broj U-IIIA-1924/2003 od 17. listopada 2003.

# USTAVNI SUD REPUBLIKE HRVATSKE

3085

Ustavni
sud Republike Hrvatske, u Vijeću trojice za odlučivanje o ustavnim tužbama, u
sastavu sudac Milan Vuković, predsjednik Vijeća, te suci Jasna Omejec i Ivan
Matija, članovi Vijeća, rješavajući o ustavnoj tužbi R. Č., kojeg zastupa T.
V., odvjetnik iz S., na sjednici održanoj dana 17. listopada 2003. godine,
jednoglasno je donio

## RJEŠENJE

I.
Ustavna tužba se odbacuje.

II. Ovo
rješenje objavit će se u »Narodnim novinama«.

```
Obrazloženje
```

1.
Ustavna tužba podnijeta je pozivom na odredbu članka 63. stavka 1. Ustavnog
zakona o Ustavnom sudu Republike Hrvatske (»Narodne novine«, broj 49/02 - pročišćeni
tekst, u daljnjem tekstu: Ustavni zakon).

Podnositelj navodi da je Uredu za imovinsko pravne
poslove Županije splitsko-dalmatinske - Ispostava Omiš, podnio zahtjev za
povrat imovine dana 30. lipnja 1997. godine, temeljem Zakona o naknadi za
imovinu oduzetu za vrijeme jugoslavenske komu­nističke vladavine (»Narodne
novine«, broj 92/96, 39/99, 42/99-ispravak, 92/99, 43/00, 131/00, 27/01, 65/01,
118/01, 80/02, 81/02), koji još uvijek nije riješen u prvostupanjskom postupku.

Kako do dana podnošenja ustavne tužbe o zahtjevu
podnositelja nije odlučeno i podnositelj smatra da su ovakvim postupanjem
upravnog tijela povrijeđena njegova ustavna prava propisana odredbom članaka
14. stavka 2., 26., 48. i 50. Ustava Repub­like Hrvatske.

Predlaže da Ustavni sud usvoji ustavnu tužbu, odredi
Uredu za imovinsko-pravne poslove Županije splitsko-dalmatinske - Ispostava Omiš
- rok za donošenje odluke o njegovom zahtjevu i odredi primjerenu naknadu
podnositelju koja mu pripada zbog nedonošenja odluke u razumnom roku.

*Ustavna tužba nije dopuštena.*

2. Odredbom članka 29. stavka 1. Ustava propisano je
da svatko ima pravo da zakonom ustanovljeni neovisni i nepristrani sud pravično
i u razumnom roku odluči o njegovim pravima i obvezama, ili o sumnji ili optužbi
zbog kažnjivog djela.

Prema odredbi članka 62. stavka 1. Ustavnog zakona
svatko može podnijeti Ustavnom sudu ustavnu tužbu ako smatra da mu je
pojedinačnim aktom tijela državne vlasti, tijela jedinice lokalne i područne
(regionalne) samouprave ili pravne osobe s javnim ovlastima, kojim je odlučeno
o njegovima pravima i obvezama ili o sumnji ili optužbi zbog kažnjivog djela,
povrijeđeno ljudsko pravo ili temeljna sloboda zajamčena Ustavom. Prema stavku
2. navedenog članka iscrpljenost pravnog puta jedna je od pretpostav­ki dopuštenosti
ustavne tužbe.

Prema odredbama članka 63. Ustavnog zakona, Ustavni
sud će pokrenuti postupak po ustavnoj tužbi i prije no što je iscrpljen pravni
put, u slučaju kad o pravima i obvezama stranke nije u razumnom roku odlučio
sud ili u slučaju kad se osporenim pojedinačnim aktom grubo vrijeđaju ustavna
prava, a potpuno je razvidno da bi nepokretanjem ustavnosudskog postupka za
podnositelja ustavne tužbe mogle nastati teške i nepopravljive posljedice.

3. S obzirom na sadržaj odredbi članka 29. stavka 1.
Ustava i članka 63. Ustavnog zakona vezano uz razumni rok, razvidno je da se dužnost
donošenja odluka u razumnom roku odnosi na tijela sudbene vlasti.

Naime, sudovi nisu vezani nikakvim zakonom propisanim
rokovima za donošenje odluke, ali imaju dužnost donošenja odluke u razumnom
roku. Propuštanje suda da o određenom zahtjevu stranke raspravlja i donese
odluku u razumnom roku, može dovesti do situacije da sudski postupak traje
nerazumno dugo, odnosno toliko dugo da se nepostupanje suda, unatoč tome što
sud nije vezan nikakvim zakonom propisanim rokovima, smatra povredom ustavnog
prava građanina na pravično suđenje, ali i povredom načela vladavine prava. U
tom slučaju Ustavni sud će pokrenuti postupak po ustavnoj tužbi i donijeti
odluku sukladno odredbama članka 63. Ustavnog zakona.

Za razliku od sudova kojima nije zakonom propisan rok
za donošenje odluka, Zakonom o općem upravnom postupku (»Narodne novine«, broj
53/91 i 103/96) i Zakonom o upravnim sporovima (»Narodne novine«, broj 53/91,
9/92 i 77/92) propisani su rokovi unutar kojih upravno tijelo mora donijeti
upravni akt. Protiv svakog prekoračenja tih rokova stranka ima sredstvo pravne
zaštite (žalba drugostupanjskom tijelu, odnosno tužba Upravnom sudu).

Odredbama članaka 218. i 246. Zakona o općem upravnom
postupku i članka 26. Zakona o upravnim sporovima propisano je ovlaštenje
stranke za postupanje u slučaju kada o njezinom zahtjevu nadležno upravno
tijelo nije riješilo u zakonom propisanom roku.

Pritom, nekorištenje prava na podnošenje žalbe ili na
pokretanje upravnog spora po proteku zakonskih rokova za donošenje rješenja u
upravnom postupku, pada na teret stranke.

4. Slijedom iznijetog, ustavnosudski postupak
pokrenut ustavnom tužbom iz razloga nedonošenja meritorne odluke u razumnom roku
na temelju ovlaštenja iz članka 63. Ustavnog zakona, mogao bi se, u konkretnom
slučaju, pokrenuti i voditi samo zbog nedonošenja odluke Upravnog suda
Republike Hrvatske, a ne i neposredno zbog nedonošenja odluke upravnih tijela.

Budući da se u ustavnoj tužbi podnositelj ne poziva na
odlučivanje u razumnom roku pred nadležnim sudom već na odlučivanje u zakonskom
roku pred nadležnim upravnim tijelima, za što mu je osigurana pravna zaštita
prema odredbama Zakona o općem upravnom postupku i Zakona o upravnim sporovima,
to nisu ispunjene pretpostavke za pokretanje ustavnosudskog postupka u skladu s
odredbom članka 63. Ustavnog zakona.

5. Iz
navedenih razloga je, na temelju odredbe članka 32., u svezi s odredbom članka
63. Ustavnog zakona, riješeno kao u izreci.

6.
Objava se temelji na članku 29. Ustavnog zakona.

Broj:
U-IIIA-1924/2003

Zagreb,
17. listopada 2003.

USTAVNI SUD REPUBLIKE HRVATSKE

Predsjednik Vijeća
**Milan Vuković,** v. r.

Rješenje, NN 194/2003-3085