## Odluka Ustavnog suda Republike Hrvatske broj: U-III-1195/1997 od 25. ožujka 1998.

### NN 50/1998 (8.4.1998.), Odluka Ustavnog suda Republike Hrvatske broj: U-III-1195/1997 od 25. ožujka 1998.

# USTAVNI SUD REPUBLIKE HRVATSKE

Ustavni sud Republike Hrvatske u sastavu Jadranko Crnić, predsjednik
Suda te suci Zdravko Bartovčak, dr. Velimir Belajec, dr. Nikola Filipović,
Ante Jelavić Mitrović, mr. Vojislav Kučeković, Jurica Malčić, mr. Hrvoje
Momčinović, Ivan Marijan Severinac i Mladen Žuvela, odlučujući o ustavnoj
tužbi V. D. iz Z., na sjednici održanoj dana 25. ožujka 1998. godine, donio
je slijedeću

## **ODLUKU**

I.

1. Usvaja se ustavna tužba i ukidaju se:

- presuda Upravnog suda Republike Hrvatske, broj: Us-7047/1996-4 od
16. srpnja 1997.,

- rješenje Republičkog fonda mirovinskog i invalidskog osiguranja radnika
Hrvatske, Centralne službe u Zagrebu, klasa: 140-17/96-01/Ž-341933, urbroj:
UP/II-341-99-03/1-96-45 od 6. rujna 1996. i

- rješenje Republičkog fonda mirovinskog i invalidskog osiguranja radnika
Hrvatske, Područne službe u Z., broj: MS-743237 od 4. travnja 1996.

2. Predmet se vraća Republičkom fondu mirovinskog i invalidskog osiguranja
radnika Hrvatske, Područnoj službi u Z. na ponovni postupak.

II.

Ova odluka objavit će se u "Narodnim novinama".

Obrazloženje

V. D. iz Z., podnio je ustavnu tužbu smatrajući da su mu presudom Upravnog
suda Republike Hrvatske, broj: Us-7047/1996-4 od 16. srpnja 1997. povrijeđena
ustavna prava i slobode iz dijela III. Ustava Republike Hrvatske, konkretno
pravo na mirovinu.

Označenom presudom Upravnog suda Republike Hrvatske, odbijena je tužba
podnositelja ustavne tužbe protiv rješenja Republičkog fonda mirovinskog
i invalidskog osiguranja radnika Hrvatske, Centralne službe u Zagrebu,
klasa: 140-17/96-01/Ž-341933, urbroj: UP/II-341-99-03/1-96-45 od 6. rujna
1996. Tim rješenjem odbijena je žalba podnositelja ustavne tužbe protiv
rješenja Republičkog fonda mirovinskog i invalidskog osiguranja radnika
Hrvatske, Područne službe u Z., broj: MS-743237 od 4. travnja 1996., kojim
je njemu odbijen zahtjev za ostvarivanje mirovine u Republici Hrvatskoj,
kao neosnovan na zakonu.

Spomenutim prvostupanjskim rješenjem odbijen je njegov zahtjev za preuzimanje
isplate vojne starosne mirovine, uz obrazloženje da ne ispunjava uvjete
propisane odredbom članka 2. Zakona o ostvarivanju prava iz mirovinskog
i invalidskog osiguranja pripadnika bivše JNA, budući da je iz same njegove
izjave vidljivo da je u lipnju 1991. otišao u Beograd do rujna 1995., koja
činjenica da jasno govori kako nije ispunjen uvjet prebivališta, jer da
ne može osoba faktički imati na nekom mjestu prebivalište ako izbiva 4
godine.

Drugostupanjsko tijelo odbija žalbu podnositelja ustavne tužbe s obrazloženjem
da žalitelj ne spada u kategoriju osoba čija se isplata već ostvarenog
prava na mirovinu može preuzeti od strane Republike Hrvatske u smislu Zakona
o ostvarivanju prava iz mirovinskog i invalidskog osiguranja pripadnika
bivše JNA, jer se isti odnosi na osobe kojima je obustava mirovine od strane
Zavoda za socijalno osiguranje vojnih osiguranika izvršena do dana 8. listopada
1991. godine, odnosno dana 31. prosinca 1991. i koji su pravo ostvarili
prije 8. listopada 1991. odnosno 31. prosinca 1991.

Protiv tog drugostupanjskog rješenja Upravni sud odbija tužbu podnositelja
ustavne tužbe, s obrazloženjem da prema članku 3. Zakona (o ostvarivanju
prava iz mirovinskog i invalidskog osiguranja pripadnika bivše JNA), mirovina
iz članka 2. određuje se u visini od 63,22% od pripadajuće svote mirovine
u mjesecu prosincu 1991. godine. Upravni sud nastavlja, da iz naprijed
citirane odredbe, prema kojoj se mirovina određuje od mirovine za prosinac
1991. godine, treba zaključiti da se prema Zakonu mirovina može preuzeti
od 1. siječnja 1992. godine, a to da nadalje znači, uz uvjet da je Zajednica
socijalnog osiguranja vojnih osiguranika obustavila isplatu mirovine do
31. prosinca 1991. godine. Zaključuje da s obzirom da je tužitelju mirovina
obustavljena s 31. siječnja 1996. godine, nisu bili ispunjeni uvjeti za
preuzimanje mirovine u konkretnom slučaju.

Tužitelj u dopuštenoj i pravodobnoj ustavnoj tužbi navodi da su mu povrijeđena
ustavna prava i slobode iz dijela III. Ustava Republike Hrvatske, konkretno
da mu je uskraćeno pravo na mirovinu koju je ostvario još 1963. godine
te da Upravni sud pogrešno temelji svoju odluku na odredbi članka 3. Zakona
o ostvarivanju prava iz mirovinskog i invalidskog osiguranja pripadnika
bivše JNA, koja da uređuje samo pitanje visine mirovine, pa da propisi
ne uskraćuju pravo na već stečenu mirovinu niti predstavljaju zapreku za
preuzimanje uredno priznate mirovine, kao i da se kod njega ostvaruju svi
traženi uvjeti propisani u članku 2. citiranog Zakona.

Predlaže usvojiti ustavnu tužbu i ukinuti osporavane akte.

Ustavna tužba je osnovana.

Prema odredbi članka 2. Zakona o ostvarivanju prava iz mirovinskog i
invalidskog osiguranja pripadnika bivše JNA ("Narodne novine", broj 96/93),
korisnik koji je pravo na mirovinu i druga novčana primanja (doplatak za
pomoć i njegu i novčana naknada za tjelesno oštećenje) ostvario u Zajednici
socijalnog osiguranja vojnih osiguranika prije 8. listopada 1991. i kojemu
je ta Zajednica obustavila isplatu mirovine i drugih novčanih primanja,
odredit će se ta prava u visini utvrđenoj na način propisan u članku 3.
tog Zakona, ako ispunjava slijedeće uvjete:

- da ima prebivalište na teritoriju Republike Hrvatske,

- da je ostvario pravo na mirovinu u Zajednici socijalnog osiguranja
vojnih osiguranika prije 8. listopada 1991.,

- da je Zajednica socijalnog osiguranja vojnih osiguranika obustavila
isplatu mirovine i drugih novčanih primanja,

- da protiv njega nije nadležno tijelo državne vlasti pokrenulo postupak
zbog poduzimanja ili pripremanja kažnjivih djela ili propuštene činidbe
propisane u Glavi XIV., XV. i XVIII. Osnovnog krivičnog zakona Republike
Hrvatske ("Narodne novine", broj 31/93 - pročišćeni tekst i 35/93), Glavi
XIX. Krivičnog zakona Republike Hrvatske ("Narodne novine", broj 32/93
- pročišćeni tekst i 38/93) i Zakona o kaznenim djelima podrivačke i terorističke
djelatnosti protiv državnog suvereniteta i teritorijalne cjelovitosti Republike
Hrvatske ("Narodne novine", broj 74/92).

U članku 3. istog Zakona, određeno je da se mirovina iz članka 2. tog
Zakona određuje u visini 63,22% od pripadajuće svote mirovine u mjesecu
prosincu 1991.

U konkretnom slučaju nije sporno da tužitelj ispunjava sve uvjete iz
navedenog članka 2. Zakona o ostvarivanju prava iz mirovinskog i invalidskog
osiguranja pripadnika bivše JNA, zbog čega su mu osporenom presudom i aktima
koji su joj prethodili povrijeđena ustavna prava iz članka 56. stavka 1.
Ustava Republike Hrvatske i najviša vrednota vladavine prava iz članka
3. Ustava Republike Hrvatske.

Naime, Upravni sud Republike Hrvatske i drugostupanjsko tijelo, odlučili
su da tužitelju ne pripada pravo na mirovinu u smislu odredbe članka 1.
Zakona o ostvarivanju prava iz mirovinskog i invalidskog osiguranja pripadnika
bivše JNA, jer da je njemu obustavljena isplata mirovine tek s danom 31.
siječnja 1996., a ne prije 31. prosinca 1991., što da bi bio uvjet za preuzimanje
njegove mirovine.

Prvostupanjsko tijelo odbilo je tužiteljev zahtjev, jer da on unatoč
prijavi prebivališta, nije u Republici Hrvatskoj stvarno boravio od mjeseca
lipnja 1991. do mjeseca rujna 1995. godine.

Uvjet prema kojem bi mirovina trebala biti obustavljena do 31. prosinca
1991., a ne i nakon tog dana, nije propisan u gore navedenom članku 2.
Zakona o ostvarivanju prava iz mirovinskog i invalidskog osiguranja pripadnika
bivše JNA, ni u ostalim njegovim odredbama, a ne proizlazi postojanje takvog
uvjeta niti iz članka 3. stavka 1. istog Zakona, jer se u njemu samo propisuje
način određivanja visine mirovine koja se preuzima.

Istovjetno stajalište Ustavni je sud zauzeo i u svojoj odluci, broj
U-III-616/1995 od 26. studenog 1997., objavljenoj u "Narodnim novinama",
broj 132/97, od 9. prosinca 1997.

Što se tiče obrazloženja prvostupanjskog rješenja, prema kojem podnositelj
ustavne tužbe nije ispunio uvjet za preuzimanje mirovine jer unatoč prijavi
prebivališta nije boravio u Republici Hrvatskoj od mjeseca lipnja 1991.
do mjeseca rujna 1995. godine, stajalište je ovog Suda da odredba članka
2. podstavka 1. Zakona o ostvarivanju prava iz mirovinskog i invalidskog
osiguranja pripadnika bivše JNA, izrijekom zahtijeva samo prijavljeno prebivalište,
a ne i stvarno boravište u Republici Hrvatskoj.

Stoga je temeljem odredbe članka 59. i članka 62. stavka 3. Poslovnika
Ustavnog suda Republike Hrvatske ("Narodne novine", broj 29/94) odlučeno
kao u točki 1. izreke ove odluke.

Točka 2. izreke ove odluke temelji se na odredbi članka 20. stavka 1.
Ustavnog zakona o Ustavnom sudu Republike Hrvatske ("Narodne novine", broj
13/91).

Broj: U-III-1195/1997
Zagreb, 25. ožujka 1998.

USTAVNI SUD REPUBLIKE HRVATSKE

Predsjednik
**Jadranko Crnić,** v. r.

Odluka, NN 50/1998-627