## Rješenje Ustavnog suda Republike Hrvatske broj: U-III-2631/2002 od 16. svibnja 2003.

### NN 113/2003 (18.7.2003.), Rješenje Ustavnog suda Republike Hrvatske broj: U-III-2631/2002 od 16. svibnja 2003.

# USTAVNI SUD REPUBLIKE HRVATSKE

1572

Ustavni sud Republike Hrvatske, u Vijeću trojice
za odlu­čivanje o ustavnim tužbama, u sastavu sudac Milan Vuković, pred­sjednik
Vijeća te suci Ivan Matija i Jasna Omejec, članovi Vijeća, u postupku
pokrenutom ustavnom tužbom N. M. iz D., na sjednici Vijeća održanoj 16. svibnja
2003. godine, jednoglasno je donio

## RJEŠENJE

I. Ustavna tužba se odbacuje.

 II. Ovo
rješenje objavit će se u »Narodnim novinama«

Obrazloženje

1. Podnositelj je
podnio ustavnu tužbu protiv rješenja Vrhov­nog suda Republike Hrvatske, broj:
Kr-242/01-4 od 11. lipnja 2002. godine, kojim je prihvaćen zahtjev podnositelja
ustavne tužbe za izvanredno ublažavanje kazne, i preinačena je odluka o kazni
iz presude Općinskog suda u Belom Manastiru, broj: K-257/99-52 od 2. ožujka
2001., potvrđena presudom Županijskog suda u Osijeku, broj: Kž-289/01 od 31.
svibnja 2001. Kazna zatvora u trajanju od osam mjeseci na koju je podnositelj
osuđen zbog kaznenog djela teške krađe iz članka 217. stavka 1. točke 3.
Kaznenog zakona (»Narodne novine«, br. 110/97, 50/00, 129/00 i 51/01) izvanredno
je ublažena na kaznu zatvora u trajanju od pet mjeseci.

Smatra da su osporenim
rješenjem i prethodećim presudama povrijeđena prava zajamčena u članku 14.
stavku 1., članku 15. stavku 1., članku 18. stavku 1., članku 25. stavku 1. i
članku 29. stavku 1. Ustava Republike Hrvatske, te odredbe članaka 5., 6., 7. i
13. Konvencije o zaštiti ljudskih prava i temeljnih sloboda (»Narodne novine -
Međunarodni ugovori«, broj 6/99 - pročišćeni tekst i 8/99 - ispravak).

Predlaže usvojiti
ustavnu tužbu i ukinuti osporeno rješenje i prethodeće presude, a do donošenja
odluke o ustavnoj tužbi pred­laže odgoditi izvršenje pravomoćne presude.
Također postavlja zahtjev za naknadu nematerijalne štete zbog pretrpljenih
duševnih bolova u iznosu od 60.000,00 kuna te zbog uskraćivanja prava na
ravnopravno učestvovanje u postupku u iznosu od 160.000,00 kuna, o čemu je
spreman na sudsku ili izvansudsku nagodbu.

*Ustavni sud nije nadležan za odlučivanje.*

2. Odredba članka 62.
stavka 1. Ustavnog zakona o Ustavnom sudu Republike Hrvatske (»Narodne novine«,
broj 49/02 - pročišćeni tekst, u daljnjem tekstu: Ustavni zakon) propisuje:

»Svatko može podnijeti
Ustavnom sudu ustavnu tužbu ako smatra da mu je pojedinačnim aktom tijela
državne vlasti... kojim je odlučeno o njegovim pravima i obvezama ili o sumnji
ili optužbi zbog kažnjivog djela, povrijeđeno ljudsko pravo ili temeljna
sloboda zajamčena Ustavom....«.

Sukladno tome, samo ona
odluka kojom je nadležni sud meritorno odlučio o biti stvari, odnosno o sumnji
ili optužbi zbog kažnjivog djela podnositelja, jest pojedinačni akt u smislu
članka 62. stavka 1. Ustavnog zakona u povodu kojeg je Ustavni sud Republike
Hrvatske, u postupku pokrenutom ustavnom tužbom, nadležan štititi ljudska prava
i temeljne slobode podnositelja, zajamčene Ustavom Republike Hrvatske.

3. Tijekom
ustavnosudskog postupka utvrđeno je da osporavano rješenje Vrhovnog suda
Republike Hrvatske od 11. lipnja 2002. ne predstavlja pojedinačni akt u smislu
članka 62. stavka 1. Ustavnog zakona, protiv kojeg bi Ustavni sud bio nadležan
pružiti ustavnosudsku zaštitu podnositelju.

Naime, članak 414. Zakona o kaznenom postupku
(»Narodne novine«, broj 110/97, 27/98, 58/99 i 112/99) propisuje da je
ublažavanje pravomoćno izrečene kazne dopušteno kada se nakon pravomoćnosti
presude pojave okolnosti kojih nije bilo kad se izricala presuda ili sud za
njih nije znao iako su postojale, a one bi očito dovele do blaže osude. Dakle,
sud može po podnesenom zahtjevu, ukoliko za to postoje osnove, odlučivati samo
o blažoj kazni dok se u ostalom dijelu pravomoćna presuda povodom tog
izvanrednog pravnog lijeka ne ispituje.

4. O prijedlogu
podnositelja za odgodu izvršenja pravo­moć­ne presude nije raspravljano, jer je
o ustavnoj tužbi odmah rije­šeno.

O zahtjevu podnositelja
za naknadu štete nije raspravljano niti odlučivano, jer se radi o
građanskopravnom zahtjevu za koji Ustavni sud nije nadležan.

5. Slijedom iznijetog,
a na temelju članka 72. u svezi s član­kom 62. stavkom 1. Ustavnog zakona,
riješeno je kao u izreci.

6. Objava ovog rješenja
temelji se na članku 29. stavku 1. Ustavnog zakona.

Broj: U-III-2631/2002
Zagreb, 16. svibnja 2003.

USTAVNI
SUD REPUBLIKE HRVATSKE

Predsjednik
Vijeća **Milan Vuković,** v. r.

Rješenje, NN 113/2003-1572