### NN 43/2020 (8.4.2020.), Odluka Ustavnog suda Republike Hrvatske broj: U-IIIBi-5054/2013 od 4. veljače 2020.

Ustavni sud Republike Hrvatske

902

Ustavni sud Republike Hrvatske, u sastavu Miroslav Šeparović, predsjednik, te suci Andrej Abramović, Ingrid Antičević Marinović, Mato Arlović, Snježana Bagić, Branko Brkić, Mario Jelušić, Josip Leko, Davorin Mlakar, Rajko Mlinarić, Goran Selanec i Miroslav Šumanović, u postupku koji je ustavnom tužbom pokrenuo Ivica Hudurović iz Zagreba, koji se u vrijeme podnošenja ustavne tužbe nalazio na izdržavanju kazne zatvora u Kaznionici u Lepoglavi, sada u Zatvoru u Gospiću, na sjednici održanoj 4. veljače 2020. donio je

ODLUKU

I. Utvrđuje se da su podnositelju ustavne tužbe Ivici Huduroviću iz Zagreba, od 24. srpnja 2013. do 6. rujna 2013., od 7. studenoga 2013. do 28. studenoga 2013., te od 23. srpnja 2015. do 25. kolovoza 2015. bila povrijeđena ustavna prava zajamčena člancima 23. stavkom 1. i 25. stavkom 1. Ustava Republike Hrvatske (»Narodne novine« broj 56/90., 135/97., 113/00., 28/01., 76/10. i 5/14.), te člankom 3. Konvencije za zaštitu ljudskih prava i temeljnih sloboda (»Narodne novine – Međunarodni ugovori« broj 18/97., 6/99. – pročišćeni tekst, 8/99. – ispravak, 14/02. i 1/06.).

II. U odnosu na ostala razdoblja u vezi sa smještajem podnositelja u Kaznionici u Lepoglavi, te ostale prigovore vezane uz pravo na zdravstvenu skrb, pravo na stručnu pravnu pomoć i pravo na rad, ustavna tužba se odbija.

III. Ova odluka objavit će se u »Narodnim novinama«.

Obrazloženje

I. POSTUPAK PRED USTAVNIM SUDOM

1. Ivica Hudurović iz Zagreba (u daljnjem tekstu: podnositelj), rođen 26. kolovoza 1957. koji se u vrijeme pokretanja postupka pred Ustavnim sudom nalazio na izdržavanju kazne zatvora u Kaznionici u Lepoglavi (u daljnjem tekstu: Kaznionica), sada u Zatvoru u Gospiću, podnio je ustavnu tužbu u povodu rješenja sudskog vijeća Županijskog suda u Varaždinu broj: Ik I-97/13-11 (8 Kž I-175/13-3) od 24. srpnja 2013., kojim je potvrđeno rješenje sutkinje izvršenja Županijskog suda u Varaždinu broj: Ik I-97/13-7 od 3. lipnja 2013. u pravnoj stvari zbog uvjeta u zatvoru.

2. Navedenim prvostupanjskim rješenjem sutkinja izvršenja utvrdila je da je Kaznionica, protivno članku 74. stavku 3. Zakona o izvršavanju kazne zatvora (»Narodne novine« broj 128/99., 55/00., 59/00. – ispravak, 129/00., 59/01., 67/01. – ispravak, 11/02. – ispravak, 190/03. – pročišćeni tekst, 76/07., 27/08., 83/09., 18/11., 48/11. – odluka USRH broj: U-I-3843/2007, 125/11. – članak 381. Kaznenog zakona, 56/13. i 150/13.; u daljnjem tekstu: ZIKZ), nezakonito prikratila podnositelja u pravu na odgovarajući smještaj u spavaonici propisane površine i volumena.

Kaznionici je naloženo otklanjanje nezakonitog prikraćivanja bez određivanja roka.

3. Iz sadržaja ustavne tužbe i dostavljene dokumentacije, kao i službenom provjerom kod Kaznionice, Ustavni sud utvrdio je da se podnositelj u vrijeme podnošenja ustavne tužbe nalazio na izdržavanju kazne zatvora u Kaznionici. Podnositelj je 21. ožujka 2018. premješten u Zatvor u Gospiću.

4. Podnositelj smatra da su mu zbog uvjeta u zatvoru povrijeđena ustavna prava i odredbe članaka 3., 14. stavka 2., 15. stavka 1., 25. stavka 1., 29. stavka 1., 35., 46. i 59. Ustava Republike Hrvatske (»Narodne novine« broj 56/90., 135/97., 113/00., 28/01., 76/10. i 5/14.).

5. Za potrebe ustavnosudskog postupka zatražena su očitovanja Ministarstva pravosuđa, Uprave za zatvorski sustav Kaznionice i Županijskog suda u Varaždinu, te su pribavljeni ažurirani podaci vezani uz smještaj podnositelja u Kaznionici.

II. ČINJENICE I OKOLNOSTI PREDMETA

6. Podnositelj je osuđen na kaznu zatvora od 9 (devet) godina i 11 (jedanaest) mjeseci, te je kaznu izdržavao u Kaznionici od 14. veljače 2012. do 21. ožujka 2018., kada je premješten u Zatvor u Gospiću.

Na temelju članka 17. stavka 2. ZIKZ-a podnositelj je 8. veljače 2013. podnio zahtjev za sudsku zaštitu Županijskom sudu u Varaždinu prigovarajući da spavaonica u kojoj se nalazi ne zadovoljava zakonske standarde (površine i zapremnine). Nadalje je naveo da mu je uskraćeno pravo na adekvatnu zdravstvenu skrb u pogledu njegovih problema s vidom koje povezuje s neadekvatnim osvjetljenjem u prostoriji u kojoj boravi. Također je istaknuo da je zbog neodgovarajuće zdravstvene skrbi obolio u predjelu kralježnice.

Istog je dana (8. veljače 2013.) podnositelj podnio još jedan zahtjev u kojem je naveo da je kao pripadnik Roma kao i svi drugi Romi diskriminiran u odnosu na ostale zatvorenike uskratom prava na rad te prava na stručnu pravnu pomoć.

7. U povodu njegovih zahtjeva za sudskom zaštitu sutkinja izvršenja Županijskog suda u Varaždinu donijela je rješenje broj: Ik I-97/13-7 od 3. lipnja 2013., kojim je utvrđeno da je Kaznionica u Lepoglavi od 5. srpnja 2012. pa nadalje, protivno članku 74. stavku 3. ZIKZ-a nezakonito prikratila podnositelja u pravu na odgovarajući smještaj u spavaonici propisane površine i volumena, uz nalog otklanjanja nezakonitog prikraćivanja.

7.1. Mjerodavni dio prvostupanjskog rješenja u odnosu na neadekvatni smještaj (2,78 m² površine i 8,05 m3 volumena po zatvoreniku) podnositelja u vrijeme podnošenja zahtjeva za sudskom zaštitom glasi:

»Vezano uz smještaj zatvorenika Hudurovića, isti je od 5. srpnja 2012. godine, pa nadalje smješten na Odjelu 2 B, u sobi broj 13, u kojoj su ukupno dva zatvorenika, time da je površina sobe 5,55 m² i 16,09 m3. Soba u kojoj je smješten osvijetljena je dnevnim svjetlom, koje ulazi kroz prozorske otvore, a koji ujedno služe za prozračivanje prostorije i opremljena je umjetnom rasvjetom standardne jačine.

(...)

U pravu je zatvorenik kad tvrdi da su smještajni uvjeti, vezani uz površinu i zapremninu spavaonice u kojoj boravi protivni odredbi čl. 74. st. 3. ZIKZ.

Naime, prema odredbi čl. 74. st. 3. ZIKZ prostorije u kojima borave zatvorenici moraju biti čiste, suhe i dovoljno prostrane te za svakog zatvorenika u spavaonici mora biti najmanje 4 m² i 10 m3 prostora.

Budući je u vrijeme podnošenja Zahtjeva u nakon toga, zatvorenik bio smješten u spavaonici manje površine i zapremnine, očito je njegov Zahtjev osnovan u djelu vezanom uz prostorne uvjete te je naloženo Zatvoru u Varaždinu da postupi u skladu s odredbom čl. 74. st. 3. ZIKZ.«

7.2 Ostali prigovori u odnosu na povredu prava na stručnu pravnu pomoć, prava na zdravstvenu skrb, te prava na rad ocijenjeni su neosnovanim.

Mjerodavni dio obrazloženja prvostupanjskog rješenja u odnosu na pružanje stručne pravne pomoći glasi:

»Iz očitovanja Kaznionice u Lepoglavi proizlazi da se pravna pomoć zatvorenicima Kaznionice pruža temeljem njihovih pisanih zamolbi bez obzira na nacionalnu, vjersku, etničku ili drugu pripadnost. Pravna pomoć ostvaruje se u granicama raspoloživog vremena pravnika pri čemu nema diskriminacije zatvorenika romske nacionalnosti te su navodi zatvorenika u tom smjeru neutemeljeni i zlonamjerni te ne počivaju na konkretnim činjenicama i dokazima, već su rezultat paušalne i osobne procjene zatvorenika.

Redoslijed pružanja pravne pomoći zatvorenicima isključivo je određen vremenom podnošenja zamolbe, a izuzetci su mogući samo zbog hitnih i rokom vezanih zahtjeva zatvorenika. Zatvorenik Hudurović nije uskraćen za svoje pravo pružanja pravne pomoći te je na razgovoru kod pravnika bio 10. kolovoza 2012. godine, 21. studenog 2012. godine, 21. ožujka 2013. godine, a dana 15. siječnja 2013. godine uredno je pozvan, ali se nije odazvao.

Prilikom pružanja mu pravne pomoći zatvorenik nije imao primjedbi, niti je bio nezadovoljan pruženom pravnom pomoći, već je uvijek pohvalno govorio o savjetima. Unatoč tome, zatvorenik se pismeno prituživao Upravi Kaznionice tražeći nešto što nije spominjao u razgovoru s pravnikom. Navode kako nije točno da bi u razgovoru s pravnikom istome bilo spomenuto diskrecijsko pravo pravnika da sam odlučuje o pružanju stručne pravne pomoći, već je zatvoreniku određeno rečeno da se ista pruža u svim segmentima, pri čemu je i posebno upoznat sa načinom pružanja besplatne pravne pomoći izvan odredaba ZIKZ.

Osim toga, Kaznionica ističe da zatvorenik Hudurović ima odobren kontakt sa šest različitih odvjetnika, što upućuje na činjenicu da pravu pomoć ostvaruje ne samo putem Kaznionice, nego i putem odvjetničkih usluga te navodi kako se zatvorenik Hudurović postavlja kao zaštitnik prava romske populacije zatvorenika, na što nema pravo, već pravo na određenu pritužbu, ili zahtjev za sudsku zaštitu, ima svaki zatvoreniku osobno.«

7.3. Mjerodavni dio prvostupanjskog rješenja u odnosu na prigovor podnositelja o navodnoj povredi prava na rad glasi:

»Nadalje, Kaznionica navodi da se zatvorenicima omogućuje rad u skladu sa njihovim zdravstvenim sposobnostima, stečenim znanjima i mogućnostima Kaznionice. Stoga da se na temelju liječničkog mišljenja i pojedinačnog programa izvršavanja kazne zatvora, zatvorenika koji je pristao na rad, raspoređuje na rad kroz uobičajeno radno vrijeme. Zatvorenik Hudurović u dosadašnjem izdržavanju kazne nije pokazao interes da se radno angažira.«

7.4. U odnosu na prigovor podnositelja u vezi s njegovim zdravstvenim stanjem u obrazloženju prvostupanjskog rješenja navodi se:

»Nadalje, što se tiče nošenja dioptrijskih naočala, troškove izrade u iznosu od 252,00 kuna snosila je Kaznionica. S obzirom na godine života zatvorenika Hudurovića, oslabljen mu je vid te su mu za čitanje potrebne dioptrijske naočale, pa uzrok tome nije premalo svjetla u sobi.

Budući se zatvorenik po dolasku na izdržavanje kazne u Kaznionicu u Lepoglavi 14. veljače 2012. godine žalio na bolove u kralježnici, u travnju 2012. godine odobrena mu je fizikalna terapija. Uzrok bolova nije metalni krevet dimenzije 190,5 x 80,5 cm. Naime, na istome su poprječno zavarene metalne šipke promjera 2 cm, a razmak između šipki je 25 cm. Na takvo postolje stavljena je šperploča na koju je postavljen madrac standardne kvalitete. Ukoliko je madrac zbog dužeg korištenja oštećen, zatvorenik isto može prijaviti službeniku pravosudne policije te će se isti, ukoliko ne odgovara standardima, zamijeniti novim.

(...)

Što se tiče nošenja dioptrijskih naočala, opće je poznata činjenica da osobe dobi zatvorenika Hudurovića, koriste iste zbog oslabljenog vida. Budući da je prostorija u kojoj je zatvorenik smješten osvijetljena dnevnim svjetlom i standardnim umjetnim svjetlom, to uzrok oslabljenog vida zatvorenika Hudurovića nije u pomanjkanju svjetla u prostoriji u kojoj boravi.

Jednako tako, u određenoj dobi svakog čovjeka dolazi do reumatskih tegoba, kao što su bolovi u kralježnici i dr., čemu uzrok ne mora biti u ležaju, već u godinama života, nasljednim osobinama i drugom. Osim toga ukazuje se zatvoreniku da na takvim ili sličnim ležajevima spavaju i ostali zatvorenici Kaznionice koji nemaju problema s kralježnicom.«

8. Protiv prvostupanjskog rješenja žalbe su podnijeli Kaznionica i podnositelj, koje su rješenjem sudskog vijeća Županijskog suda u Varaždinu broj: Ik I-97/13-11 (8 Kž I-175/13-3) od 24. srpnja 2013. odbijene kao neosnovane.

8.1. U odnosu na prigovor podnositelja o (ne)pružanju pravne pomoći, sudsko vijeće Županijskog suda u Varaždinu polazilo je od utvrđenja sutkinje izvršenja da podnositelj nije uskraćen u pravu na pružanje pravne pomoći jer je u više navrata razgovarao s pravnikom Kaznionice.

Mjerodavni dio obrazloženja drugostupanjskog rješenja u odnosu na pružanje pravne pomoći glasi:

»Što se tiče konkretnih žalbenih tvrdnji, suprotno žalitelju, pravilan je zaključak suca izvršenja da iz podataka koje je dostavila kaznionica u Lepoglavi proizlazi da zatvorenik nije bio osujećen u svom pravu na pravnu pomoć. Naime iz podataka Kaznionice u Lepoglavi proizlazi da je zatvorenik bio na razgovoru kod pravnika kaznionice dana 10. kolovoza 2012., 21. studenog 2012. godine, te 21. ožujka 2013. godine, dok je dana 15. siječnja 2013. godine bio uredno pozvan ali se nije odazvao. Navedene činjenice zatvorenik u svojoj žalbi ne osporava, međutim, iznosi navode na temelju kojih se može zaključiti da nije zadovoljan sa sadržajem pravne pomoći koju mu je pravnik kaznionice tih zgoda dao, što međutim po stavu ovog vijeća ne predstavlja uporište za zaključak da zatvoreniku nije pružena pravna pomoć.

Pored toga sudac izvršenja pravilno primjećuje i ističe podatak da je zatvoreniku od strane Kaznionice u Lepoglavi odobren telefonski kontakt sa više odvjetnika. Zatvorenik u žalbi doduše tvrdi da je kontaktirao samo sa odvjetnicom Lovorkom Kušan iz Ivanić Grada, međutim, ovdje nije odlučno da li je zatvorenik kontaktirao sa svim odvjetnicima s kojim su mu odobrenim razgovori, već je bitno da li mu je takva mogućnost od strane kaznionice dana.«

8.2. Nadalje, prigovor podnositelja o (ne)adekvatnoj zdravstvenoj skrbi, sudsko vijeće također je ocijenilo neosnovanim jer je utvrdilo da je podnositelju u odnosu na njegov vid i probleme s kralježnicom pružena adekvatna zdravstvena skrb.

Mjerodavni dio obrazloženja drugostupanjskog rješenja u odnosu na zdravstvenu skrb glasi:

»Nadalje, vezano za tvrdnje zatvorenika da mu u kaznionici nije osigurano adekvatno liječenje, sudac izvršenja prije svega pravilno primjećuje da su zatvoreniku od strane kaznionice, i to na njezin trošak, osigurane dioptrijske naočale (što zatvorenik ne osporava), dok je vezano za tvrdnju zatvorenika da je oslabljenje njegovog vida posljedica neadekvatne osvijetljenosti prostorija u kojima boravi, sudac izvršenja pravilno postupio kada je poklonio vjeru izvješćima Kaznionice u Lepoglavi, iz kojih proizlazi da su prostorije u kojima je zatvorenik smješten osvijetljene dnevnim svjetlom i standardnim uvjetnim svjetlom, slijedom čega se slabljenje zatvorenikovog vida (pri čemu sudac izvršenja ima u vidu njegove godine života) ne može pripisati neadekvatnoj osvijetljenosti prostorija, a kako to pogrešno smatra zatvorenik.

Isto tako nije u pravu zatvorenik kada u žalbi smatra pogrešnim zaključak suca izvršenja glede adekvatnosti zdravstvene zaštite koja mu je u kaznionici pružena vezane za njegove zdravstvene probleme s vratnom kralježnicom. Tako iz izvješća kaznionice proizlazi da je zatvoreniku zbog bolova u kralježnici tijekom 2012. godine bila odobrena fizikalna terapija (10 terapija) po preporuci fizijatra iz Zatvorske bolnice, a koje činjenice zatvorenik u žalbi ne osporava.«

8.3. Konačno, sudsko vijeće je drugostupanjskim rješenjem i prigovor podnositelja o pravu na rad ocijenilo neosnovanim, navodeći sljedeće:

»Što se tiče tvrdnje zatvorenika da po diskrecionoj odluci Uprave kaznionice ne može raditi određene, kako ih on označava, 'elitne poslove', ovo vijeće primjećuje da iz izvješća kaznionice proizlazi da se sukladno čl. 80. ZIKZ-a svim zatvorenicima omogućava rad u skladu s njihovim zdravstvenim okolnostima, stečenim znanjima i mogućnostima kaznionice, a što se utvrđuje na temelju liječničkog mišljenja i pojedinačnog programa izvršavanja kazne zatvora. Takva mogućnost je prema izvješću Kaznionice u Lepoglavi pružena i zatvoreniku koji međutim u dosadašnjem tijeku izdržavanja kazne nije pokazao interes da ga se radno angažira.«

III. PRIGOVORI PODNOSITELJA

9. Podnositelj u ustavnoj tužbi ističe da, iako mu je osporenim rješenjem usvojen zahtjev za sudsku zaštitu u odnosu na uvjete u zatvoru, sud je propustio odrediti rok za otklanjanje nezakonitog prikraćivanja.

Nadalje, podnositelj smatra pogrešnim utvrđenja u osporenim rješenjima da je »konzumirao stručnu pravnu pomoć po pravniku kaznionice«, te navodi:

»Utuženi akt – neutemeljeno – paušalno navodi da sam navodno ostvario pravnu pomoć? U odobrenim kontaktima sa više odvjetnika. Odobreni telefonski kontakti sa više odvjetnika – nikada mi nisu dali pravnu pomoć – jer nisam imao novčana sredstva – da ista platim – stoga mi je pravna pomoć pravnika kaznionice – zajamčena zakonom bila i jeste potrebna, ali istu nikada nisam konzumirao, što je protivno-ustavnom pravu ...«

Daljnji prigovori podnositelja usmjereni su na navodno nepružanje adekvatne zdravstvene skrbi u odnosu na vid i kralježnicu, odnosno da je do pogoršanja njegovog zdravstvenog stanja došlo zbog »ignoriranja« njegovog zakonskog prava na pravovaljanu i učinkovitu zdravstvenu zaštitu.

Ističe da je diskriminiran u odnosu na druge zatvorenike, te u tom smislu u ustavnoj tužbi ističe:

»Utuženi akt svojom odlukom ... DISKRIMINIRA me naspram drugih zatvorenika u kaznionici u Lepoglavi – na iste okolnosti-zdravstvena zaštita – koji su bez poteškoća – pravovremeno – pravovaljano i učinkovito konzumirali i konzumiraju zatvorenici na puno manje obime bolova i oštećenja kralježnice – ali isti nisu Cigani kao ja.«

U odnosu na navedeni prigovor, podnositelj svoje tvrdnje potkrjepljuje navođenjem konkretnih primjera.

Daljnji prigovor koji se odnosi na postojanje diskriminacije zbog njegovog podrijetla usmjeren je na povredu prava na rad na »elitnim« radnim mjestima, taksativno navedenima u ustavnoj tužbi, na kojima rade drugi zatvorenici.

Slijedom navedenog, podnositelj smatra da su mu osporenim rješenjima povrijeđena ustavna prava i odredbe članaka 3., 14. stavka 2., 15. stavka 1., 25. stavka 1., 29. stavka 1., 35., 46. i 59. Ustava.

IV. OČITOVANJE KAZNIONICE

10. Mjerodavni dio očitovanja Kaznionice klasa: 740-15/15-01/41, ur. broj: 571-02-01-15-1 od 2. studenoga 2015. glasi:

»Naime, obzirom na kontinuirani problem prekapacitiranosti Kaznionice, napominjemo kako će podnositelj ustavne tužbe, kada će Kaznionica raspolagati sa odgovarajućim prostorom, isti biti odmah smješten u zakonske smještajne prostorne uvjete (4m² i 10 m3 prostora).

U periodu od dolaska na izdržavanje kazne pa do danas podnositelj ustavne tužbe je boravio u više soba, dok je trenutno smješten u sobi broj 5 odjela 1B, gdje ima individualni prostor za spavanje, više od 3 m² površine poda, a cjelokupna površina sobe je takva da dopušta zatvorenicima slobodno kretanje između dijelova namještaja, što je vidljivo iz pregleda smještaja i foto dokumentacije koju dostavljamo u privitku.

Iz navedenog je vidljivo da se podnositelj ustavne tužbe, ovisno o popunjenosti smještajnih kapaciteta u Kaznionici, povremeno nalazio u zakonskim smještajnim prostornim uvjetima (4m² i 10 m3 prostora).

Kod smještaja svakog zatvorenika, pa tako i kod smještaja podnositelja ustavne tužbe vodi se računa o tome da smještaj bude u skladu sa čl. 14. st. 1. t. 1. Zakona o izvršavanju kazne zatvora, odnosno primjeren ljudskom dostojanstvu i zdravstvenim standardima.

Smještaj zatvorenika odgovara zdravstvenim, higijenskim i klimatskim prilikama. Sve prostorije u kojima je podnositelj ustavne tužbe boravio bile su čiste, suhe, opremljene dnevnim i umjetnim svjetlom koje omogućuje čitanje i rad bez smetnji za vid, imaju prekidač za hitne pozive u slučaju potrebe i zaštitu od požara (detektore dima).

Sobe su opremljene radijatorima koji su uključeni u sustav centralnog grijanja, a grijanje ovisi o klimatskim prilikama. Temperatura u sezoni grijanja održava se u skladu s odredbom iz čl. 5 Pravilnika o standardima smještaja i prehrane, danju na 22, a noću na 15 °C. Sustav grijanja je automatski podešen regulacijom u stanici (kotlovnici) čime se osigurava održavanje temperature na potrebnoj razini.

Kaznionica je u proteklom periodu uzimajući obzir objektivne okolnosti prekapacitiranosti, posebnu pozornost posvetila veličini ostalog prostora dostupnog zatvorenicima, higijeni i sanitarnim uređajima, kvaliteti hrane, skrbi za zdravlje zatvorenika i prilikama za slobodno kretanje i tjelovježbu, te pojačanom kontaktiranju s obitelji.

Slijedom svega navedenog može se konstatirati kako umanjena prostornost na koju podnositelj ustavne tužbe prigovara nije takvog karaktera da bi utjecala na povredu prava osobnosti kod podnositelja ustavne tužbe u smislu kršenja ili povrede njegovih temeljnih prava propisanih čl. 23. stavak. 1. i čl. 25. stavak 1. Ustava RH, te čl. 3. Konvencije za zaštitu ljudskih prava i temeljnih sloboda.

Imajući u vidu cjelovitost odredbi kojima se uređuje smještaj i boravak zatvorenika na jednoj strani, te objektivne mogućnosti radi izvršavanja tih odredbi na drugoj strani, naglašavajući još jednom prekapacitiranost, prava zatvorenika njegovim smještajem nisu ciljano i namjerno uskraćena, već su posljedica objektivnih okolnosti koje će se otkloniti kada to objektivne prilike dopuste.

Valja naglasiti, da zatvorenici sukladno dnevnom rasporedu određeni dio dana borave izvan svojih soba, u radionicama, TV boravku ili na svježem zraku. Svi ostali prostori (hodnici, kupaonice, zatvorenička kantina, prostor za podjelu hrane) u kojima se boravi tijekom dana zadovoljavaju prostome kapacitete.

Ako smještaj podnositelja ustavne tužbe procjenjujemo u ukupnosti standardiziranih uvjeta za vrijeme izdržavanja kazne zatvora u Kaznionici u Lepoglavi istome nisu narušavana temeljna ljudska prava utvrđena Ustavom RH, međunarodnim ugovorima, Zakonom o izvršavanju kazne zatvora i provedbenim propisima.

Kaznionica u Lepoglavi ima sanitarne uređaje koji omogućavaju obavljanje fizioloških potreba u čistim i primjerenim uvjetima kad god zatvorenici to žele. Pitka voda uvijek je dostupna svakom zatvoreniku, a spomenute uvjete kaznionica je u proteklom periodu učinila još kvalitetnijima, prikopčavanjem na još kvalitetniji vodovod. U sklopu zajedničkog sanitarnog čvora, odnosno kupaonice, na odjelu su u funkciji četiri tuša s toplom vodom koji su zatvorenicima dostupni za korištenje tijekom cijelog dana, odnosno korištenje kupaonice nije ograničeno.

U sklopu kupaonice smješten je sanitarni čvor, a vrata sobe se ne zaključavaju, tako da je pristup sanitarnom prostoru i pitkoj vodi stalno moguć.

Održavanje higijene prostora u kojima zatvorenici borave obavlja se sukladno čl. 76. ZIKZ-a, prema kojem se sve prostorije i drugi prostori Kaznionice moraju propisno održavati i redovito čistiti što obavljaju zatvorenici u trajanju od najmanje dva sata dnevno bez novčane naknade, a Kaznionica osigurava potrebna sredstva za čišćenje navedenih prostora, održavanje osobne higijene, čistoće rublja, odjeće, obuće i posteljine.

Podnositelju ustavne tužbe je kao i svim drugim zatvorenicima dostupna hladna i topla voda (grijana u internoj kotlovnici Kaznionice) u zatvoreničkoj sobi, te u prostorima za tuširanje kao i na radnom mjestu, tijekom čitavog dana kroz čitavu kalendarsku godinu.

Svi poslovi vezani za održavanje čistoće odjeće, posteljnog rublja, deka i ostalog rublja obavljaju se u praonici rublja Kaznionice. Deke se peru dva puta godišnje, a po potrebi i češće, posteljina svaki drugi tjedan, donje rublje, ručnici i odjeća svaki tjedan.

Predano rublje i odjeća opere se i osuši u jednom danu tako da nema čekanja. Madraci i sva druga posteljina mogu se zamijeniti za novu ako su oštećeni.

U praonici rublja obavlja se pranje civilnog rublja – majice, donji veš, ručnici, košulje svakih 7 dana, odnosno tjedno (na temp. 50-60°), a trenirke i sportske majice za zatvorenike također svakih 7 dana (na temp. 40°). Pranje civilne posteljine (na temp. 60°) i zatvorske posteljine (na temp. 80-90°) obavlja se svakih 2 tjedna. Pranje traper jakni i hlača (na temp. 60°) obavlja se također svakih 2 tjedna. Kod pranja sve robe koristi se prašak 'Oliver gren', omekšivač, 'Prens' i izbjeljivač, 'Vanish',

Osim boravka u navedenim sobama, podnositelju ustavne tužbe omogućen je odlazak u kaznioničku knjižnicu kao i svakodnevni boravak u prostorijama za dnevni boravak na odjelu te boravak na svježem zraku uz bavljenje organiziranim aktivnostima slobodnog vremena i drugim aktivnostima rekreacije, sporta, tjelovježbe koje su zatvorenicima na raspolaganju, tako da zatvorenik veći dio vremena provodi izvan sobe.

Izuzetno je važno napomenuti da svi zatvorenici od ustajanja u 06,00, odnosno 07,00 sati pa do 23,00 ili 24,00 sata, ovisno o dnevnom rasporedu, ne moraju boraviti u sobi već ime je kontinuirano omogućen alternativni boravak u ostalim prostorima sa čitavim nizom organiziranih aktivnosti.

Dakle, zatvorenik je u sobi dužan boraviti samo tijekom noći.

Ujedno napominjemo da su podnositelju ustavne tužbe ovisno o njegovim osobnim afinitetima, na raspolaganju i organizirane aktivnosti u radno terapijskoj radionici, kao i u informatičkoj i glazbenoj sekciji, te sudjelovanje u vjerskim obredima, gdje sudjelovanje u pojedinim od navedenih sadržaja ovisi i o stupnju zatvorenikove ugroze reda i sigurnosti kaznionice.

Prehrana u Kaznionici u Lepoglavi osigurana je u skladu s odredbama Zakona o izvršavanju kazne zatvora i Pravilnikom o standardima smještaja i prehrani zatvorenika, te kvantitetom i kvalitetom u potpunosti odgovara propisanim standardima.

Mikrobiološku čistoću objekata u kojima se priprema i poslužuje hrana zatvorenicima, kao i posuđa i pribora za jelo u kojem se poslužuje hrana zatvorenicima, te kvantitativnu i kvalitativnu energetsku vrijednost hrane kontrolira i o istom daje odgovarajuća mišljenja Zavod za javno zdravstvo Varaždinske županije.

U Kaznionici u Lepoglavi dnevno se priprema više vrsta obroka (redovna prehrana, vjerska prehrana, dijetalna prehrana/gastrična, hepatalna, dijabetička/, vegetarijanski obroci, giht/crhon), a koje zatvorenici konzumiraju prema vlastitom odabiru ili prema preporuci liječnika s obzirom na zdravstveno stanje pojedinog zatvorenika. S ciljem poboljšanja prehrane zatvorenika u Kaznionici u Lepoglavi predstavnici zatvorenika uključeni su u Povjerenstvo za izradu jelovnika za zatvorenike.

Tijekom izdržavanja kazne zatvora zatvorenicima se pruža primjerena i adekvatna zdravstvena zašita sukladno njihovom zdravstvenom stanju i potrebama.«

V. MJERODAVNO PRAVO

11. Mjerodavno pravo sadržano je u člancima 14., 15. i 17. ZIKZ-a koji glase:

»PRAVA ZATVORENIKA I NJIHOVA ZAŠTITA

Prava zatvorenika

Članak 14.

(1) Svaki zatvorenik ima, pod uvjetima predviđenim ovim Zakonom, pravo na:

(...)

4) rad,

(...)

6) stručnu pravnu pomoć i pravno sredstvo za zaštitu svojih prava propisanih ovim Zakonom,

7) zdravstvenu zaštitu (...)

Pritužba zatvorenika

Članak 15.

(1) Zatvorenik ima pravo pritužbe na postupak i odluku zaposlenika kaznionice, odnosno zatvora.

(2) Pritužba se podnosi usmeno ili pisanim putem upravitelju kaznionice, odnosno zatvora (u daljnjem tekstu: upravitelj), Središnjem uredu Uprave za zatvorski sustav. Pisana pritužba sucu izvršenja ili Središnjem uredu Uprave za zatvorski sustav upućuje se u omotu koji uprava kaznionice, odnosno zatvora ne smije otvoriti. Pisanu pritužbu u zatvorenom omotu zatvorenik ima pravo podnijeti i sucu izvršenja.

(3) Zatvoreniku se mora omogućiti da usmenu pritužbu iznese bez nazočnosti zaposlenika kaznionice, odnosno zatvora ili bez nazočnosti osobe protiv čijih postupaka i odluka je pritužba podnesena.

(4) Na podnesenu pritužbu upravitelj će odgovoriti u roku od petnaest dana, a Središnji ured Uprave za zatvorski sustav u roku od trideset dana. Na pisanu pritužbu odgovorit će se pisanim putem.

(5) Ako zatvorenik podnese pisanu pritužbu sucu izvršenja, sudac izvršenja na pritužbu će odgovorit pisanim putem u roku od 30 dana od dana zaprimanja pritužbe.«

»Sudska zaštita protiv postupka i odluke uprave kaznionice, odnosno zatvora

Članak 17.

(1) Zatvorenik može podnijeti zahtjev za sudsku zaštitu sucu izvršenja protiv postupka ili odluke kojom se zatvorenika nezakonito prikraćuje ili ograničava u nekom pravu iz ovoga Zakona.

(2) Sudac izvršenja će rješenjem odbiti zahtjev za sudsku zaštitu ako utvrdi da nije osnovan. Ako utvrdi zahtjev osnovanim, sudac izvršenja će rješenjem narediti otklanjanje nezakonitog prikraćivanja ili ograničavanja zatvorenika u pravu. Ako otklanjanje nezakonitosti nije moguće, sudac izvršenja rješenjem će nezakonitost utvrditi i zabraniti njezino ponavljanje.

(3) Protiv odluke suca izvršenja iz stavka 1. ovoga članka žalbu mogu podnijeti zatvorenik i kaznionica, odnosno zatvor.«

VI. OCJENA USTAVNOG SUDA

12. U ustavnoj tužbi podnositelj ističe da je sudac izvršenja propustio odrediti rok za poboljšanje uvjeta njegovog smještaja u zatvoru. Također povredu istaknutih ustavnih prava podnositelj nalazi u povredi prava na zdravstvenu skrb, prava na stručnu pravnu pomoć i prava na rad.

A. SMJEŠTAJ U ZATVORU

13. Podnositelj u ustavnoj tužbi ističe da je usvajanjem njegovog zahtjeva za sudsku zaštitu u odnosu na uvjete u zatvoru trebalo odrediti i rok za otklanjanje nezakonitog prikraćivanja. Radi se, prema tome, o prigovorima po osnovi članaka 23. i 25. Ustava, odnosno članka 3. Konvencije za zaštitu ljudskih prava i temeljnih sloboda (»Narodne novine – Međunarodni ugovori« broj 18/97., 6/99. – pročišćeni tekst, 8/99. – ispravak, 14/02. i 1/06.; u daljnjem tekstu: Konvencija) jer izvor moguće povrede ustavnih/konvencijskih prava sadržanih u navedenim člancima leži u činjenici neprovođenja odluke nadležnih vlasti, donesenih po iscrpljivanju dopuštenog pravnog puta i sa svrhom zaštite prava podnositelja.

14. Mjerodavni dio članka 23. stavka 1. i članka 25. stavka 1. Ustava glase:

»Članak 23.

Nitko ne smije biti podvrgnut bilo kakvu obliku zlostavljanja ...

(...)«

»Članak 25.

Sa svakim se uhićenikom i osuđenikom mora postupati čovječno i poštivati njegovo dostojanstvo.

(...)«

Člankom 3. Konvencije propisano je:

»Članak 3.

Nitko se ne smije podvrgnuti mučenju ni nečovječnom ili ponižavajućem postupanju ili kazni.«

(a) Opća načela članka 3. Konvencije

15. U članku 3. Konvencije određene su najvažnije temeljne vrijednosti demokratskog društva. Navedenim člankom apsolutno se zabranjuje mučenje ili nečovječno i ponižavajuće postupanje ili kažnjavanje, bez obzira na okolnosti i na ponašanje žrtve.

U smislu citiranih odredaba Ustava odnosno Konvencije, za postojanje povrede tih odredbi trpljenje i poniženje koji su povezani s nekim oblikom kažnjavanja moraju nadilaziti stupanj trpljenja ili poniženja koji je u takvim slučajevima neizbježan.

Međutim, država je dužna osigurati provedbu ovih mjera u uvjetima u kojima se poštuje ljudsko dostojanstvo i u kojima način i metoda izvršenja mjere ne izlažu osobu nad kojom se primjenjuju takvoj nelagodi ili trpljenju čiji bi intenzitet prelazio neizbježnu razinu, inherentnu lišenju slobode i boravku u zatvoru. Postupanje protivno dobrobiti zatvorenika nedopušteno je i dostatno je da ono doseže minimalni stupanj težine. Ocjena o tom stupnju ovisi o svim okolnostima slučaja, kao što su, primjerice, trajanje takvog postupanja ili okolnost da je cilj takvog postupanja bio (odnosno nije bio) poniziti i omalovažiti žrtvu (pored kriterija dobi, spola, zdravstvenog stanja, utjecaja na psihofizičko zdravlje zatvorenika i drugih okolnosti svakog pojedinog slučaja).

Navedeno stajalište Ustavni sud izrazio je u odluci broj: U-IIIBi-890/2012 od 4. svibnja 2016. (»Narodne novine« broj 54/16.), a što je u skladu sa stajalištem Europskog suda za ljudska prava (u daljnjem tekstu: ESLJP).

Međutim, nepostojanje namjere da se zatvorenika ponizi ili omalovaži, a jednako tako ni »zadani« smještajni kapaciteti kaznionica u Republici Hrvatskoj i uvjeti koje je u njima objektivno moguće osigurati, ne mogu isključiti utvrđenje povrede jamstava iz članaka 23. i 25. Ustava, odnosno iz članka 3. Konvencije.

(b) Načela i standardi ESLJP-a o prenapučenosti zatvora

16. ESLJP je u predmetu Muršić protiv Hrvatske [Vv] (br. 7334/13, presuda od 20. listopada 2016.) ujednačio svoju dotadašnju praksu u vezi s povredom članka 3. Konvencije, zbog manjka osobnog prostora u zatvorskoj ćeliji.

U toj je presudi ESLJP utvrdio postojanje povrede iz članka 3. Konvencije jer je podnositelj zahtjeva u neprekinutom trajanju od 27 dana imao manje od 3 m² osobnog prostora. U odnosu na preostala kraća i povremena smanjenja osobnog prostora, ocijenivši fizičke uvjete u Zatvoru u Bjelovaru primjerenim (mogućnost vježbanja dva sata na otvorenom, adekvatno rekreacijsko dvorište s pratećim rekreacijskim sadržajima, dostupnost zabavnih sadržaja, gledanje TV-a, posuđivanje knjiga), nije utvrđena povreda članka 3. Konvencije.

17. Mjerodavna načela i standarde za ocjenu prenapučenosti zatvora koje je ESLJP iznio u predmetu Muršić (navedeno, §§ 136. – 141.) mogu se sažeti kako slijedi.

1) Potvrđen je standard od 3 m2 površine po zatvoreniku u prostoriji u kojoj boravi više zatvorenika.

2) Kada osoba lišena slobode ima na raspolaganju manje od
 3 m² osobnog prostora postoji snažna, ali ipak oboriva pretpostavka da je došlo do povrede članka 3. Konvencije i tada je na tuženoj državi teret dokaza o postojanju olakšavajućih čimbenika koji kompenziraju manjak osobnog prostora.

3) Oborivost čvrste pretpostavke povrede članka 3. Konvencije moguće je uz kumulativno ispunjenje sljedećih čimbenika:

(a) smanjenja potrebnog minimalnog osobnog prostora od 3 m² su kratka, povremena i minimalna;

(b) takva smanjenja su popraćena dovoljnom slobodom kretanja izvan sobe i prikladnim aktivnostima izvan sobe;

(c) podnositelj zahtjeva smješten je u ustanovi koja se, općenito gledano, smatra primjerenom ustanovom za lišenje slobode i ne postoje drugi otegotni aspekti uvjeta njegovog boravka u zatvoru.

4) U slučajevima u kojima se radi o zatvorskoj sobi – veličine od 3 do 4 m² osobnog prostora po zatvoreniku – prostorni čimbenik ostaje snažan čimbenik u ocjeni prikladnosti uvjeta boravka u zatvoru. U takvim će se slučajevima povreda članka 3. Konvencije utvrditi samo ako je prostorni čimbenik povezan s drugim aspektima neodgovarajućih fizičkih uvjeta boravka u zatvoru koji se, posebice, odnose na pristup vježbama na otvorenom, prirodnom svjetlu i zraku, dostupnost ventilacije, prikladnost sobne temperature, mogućnost privatnog korištenja nužnika, te usklađenost s osnovnim zdravstvenim i higijenskim zahtjevima.

5) U okolnostima kada osoba lišena slobode ima na raspolaganju više od 4 m² osobnog prostora u kojem boravi s više zatvorenika, ostali aspekti fizičkih uvjeta u zatvoru mogu dovesti do povrede.

(c) Smještaj podnositelja

18. Na temelju zaprimljenog očitovanja Kaznionice, kao i naknadnim pribavljanjem ažuriranih podataka vezanih uz smještaj podnositelja, Ustavni sud je u odnosu na smještaj podnositelja u Kaznionici utvrdio sljedeće:

U vrijeme nastupanja pravomoćnosti rješenja sutkinje izvršenja, odnosno od 24. srpnja 2013. do 6. rujna 2013. podnositelj je boravio na odjelu 2B, u sobi broj 1, površine 9,70 m2, volumena 28,13 m3, opremljenoj sanitarnim čvorom površine 1,50 m2, zajedno s još tri osobe (44 dana, 2,43 m2 prostora po osobi). Od 6. rujna 2013. do 7. studenoga 2013. boravio je u istoj prostoriji s još dvije osobe (62 dana, 3,23 m2 prostora po osobi).

Podnositelj je 7. studenoga 2013. premješten unutar istog odjela u sobu broj 14, površine 5,51 m2, volumena 15,98 m3, opremljenoj sanitarnim čvorom površine 1,30 m2, gdje je boravio zajedno s još jednom osobom do 28. studenoga 2013. (21 dan, 2,76 m2 prostora po osobi).

U istoj sobi podnositelj je bio sam od 28. studenoga 2013. do 23. ožujka 2015. (1 godinu, tri mjeseca i 23 dana, 5,51 m2 prostora po osobi).

Od 23. ožujka 2015. do 22. travnja 2015. podnositelj je boravio na odjelu 1A, sam u sobi broj 2, površine 5,79 m2, volumena 17,38 m3, opremljenoj sanitarnim čvorom (30 dana, 5,79 m2 prostora po osobi).

Od 22. travnja 2015. do 26. travnja 2015. boravio je na odjelu 1B, sam u sobi broj 11, površine 5,45 m², volumena 16,35 m3, opremljenoj sanitarnim čvorom površine 1,22 m² (4 dana, 5,45 m2 prostora po osobi).

Podnositelj je 26. travnja 2015. premješten unutar istog odjela u drugu sobu broj 9, površine 5,52 m2, volumena 16,56 m3, opremljenoj sanitarnim čvorom površine 1,22 m2 koju je dijelio s još jednom osobom sve do 6. svibnja 2015. (10 dana, 2,76 m2 prostora po osobi).

U istoj sobi od 6. svibnja 2015. do 23. srpnja 2015. podnositelj je boravio sam (2 mjeseca i 17 dana, 5,52 m2 prostora po osobi), a od 23. srpnja 2015. do 25. kolovoza 2015. podnositelj je istu sobu dijelio s još jednom osobom (33 dana, 2,76 m2 prostora po osobi).

Od 25. kolovoza 2015. do 28. siječnja 2016. podnositelj je bio smješten na odjelu 1B, u sobi broj 5, površine 9,36 m2, volumena 28,08 m3, opremljenoj sanitarnim čvorom površine 1,50 m2, sam (90 dana, 9,36 m2 prostora po osobi), te u dva navrata tijekom tog razdoblja s još jednom osobom (66 dana, 4,68 m2 prostora po osobi).

Od 28. siječnja 2016. do 11. ožujka 2016. podnositelj je boravio u Zatvorskoj bolnici u Zagrebu (nema podataka o veličini prostora).

Nakon izlaska iz Zatvorske bolnice u Zagrebu pa do 9. studenoga 2016. podnositelj je boravio na odjelu 1B, sam u sobi broj 9, površine 5,52 m2, volumena 16,56 m3, opremljenoj sanitarnim čvorom površine 1,22 m2 (243 dana, 5,52 m2 prostora po osobi).

Od 9. studenoga 2016. do 18. lipnja 2017. podnositelj je bio smješten na odjelu 3B, sam u sobi broj 15, površine 5,52 m2, volumena 16,28 m3, opremljenoj sanitarnim čvorom površine 1,30 m2 (221 dan, 5,52 m2 prostora po osobi).

Zbog radova energetske obnove podnositelj je od 18. lipnja 2017. do 20. lipnja 2017. bio smješten unutar istog odjela u sobi broj 4 s još dva zatvorenika, površine 9,56 m2, volumena 27,72 m3, opremljenoj sanitarnim čvorom površine 1,50 m2 (2 dana, 3,19 m2 prostora po osobi).

Od 20. lipnja 2017. do 31. siječnja 2018. podnositelj je bio smješten unutar istog odjela u sobi broj 15, površine 5,52 m2 volumena 16,28 m3, opremljenoj sanitarnim čvorom površine 1,30 m2 u kojoj je bio sam (225 dana, 5,52 m2 prostora po osobi).

Na bolnički odjel Kaznionice na odjel 2A podnositelj je premješten 31. siječnja 2018. gdje je boravio do 21. ožujka 2018., kada je premješten u Zatvor u Gospiću. Najprije je boravio u sobi broj 2, površine 12,19 m2, volumena 36,57 m3, opremljenoj sanitarnim čvorom površine 1,50 m2 s još dva zatvorenika (16 dana, 4,06 m2 prostora po osobi), a od 16. veljače 2018. do premještaja u Zatvor u Gospiću u sobi broj 3, površine 17,13 m2, volumena 51,39 m3, opremljenoj sanitarnim čvorom površine 2,35 m2 koju je od 16. veljače 2018. do 21. veljače 2018. dijelio s još dva zatvorenika (5 dana, 5,71 m2 prostora po osobi), a od 21. veljače 2018. do 21. ožujka 2018. s jednim zatvorenikom (28 dana, 8,56 m2 prostora po osobi).

(d) Primjena općih načela i stajališta na konkretan slučaj

19. Polazeći od utvrđenja iz prethodnih točaka, razvidno je da u postupanju Kaznionice u Lepoglavi nije bilo cilja i namjere da podnositelj bude smješten u sobi koja predstavlja umanjenu prostornost, već je riječ o prekapacitiranosti zatvorskog sustava.

20. Pri ocjeni je li podnositelju povrijeđeno ustavno/konvencijsko pravo zbog nedostatka osobnog prostora, Ustavni sud primijenio je opća načela i standarde iz predmeta Muršić (navedeno).

Razdoblja u kojima je podnositelj boravio u prostoriji koja je imala površinu ispod 3 m² prostora po osobi:

a) dulja razdoblja

– od 24. srpnja 2013. do 6. rujna 2013. – 44 dana, 2,43 m2 prostora po osobi,

– od 7. studenoga 2013. do 28. studenoga 2013. – 21 dan, 2,76 m2 prostora po osobi i

– od 23. srpnja 2015. do 25. kolovoza 2015. – 33 dana, 2,76 m2 prostora po osobi.

Nadalje, Ustavni sud primjećuje da je podnositelj premješten u adekvatni prostor 44 dana nakon pravomoćnosti rješenja sutkinje izvršenja.

Također, Ustavni sud utvrđuje da je podnositelj u tri navrata boravio (44 dana, 33 dana i 21 dan) u prostoriji koja je imala površinu ispod 3 m2 prostora. Sva tri razdoblja prema ocjeni Ustavnog suda smatraju se duljim boravkom te predstavljaju per se povredu ustavnog/konvencijskog prava zbog nedostatka osobnog prostora (usporedi s Muršić, navedeno, §§ 151. – 153.).

b) kraća razdoblja

– od 26. travnja 2015. do 6. svibnja 2015. – 10 dana, 2,76 m2 prostora po osobi.

Ustavni sud utvrđuje da je podnositelj u jednom kraćem razdoblju (10 dana) boravio u prostoriji površine ispod 3 m2 prostora po osobi.

S obzirom na navedeno, prostorni čimbenik ostaje snažan čimbenik u ocjeni prikladnosti uvjeta boravka u zatvoru.

Razmatrajući duljinu razdoblja od 24. srpnja 2013. (pravomoćnost rješenja sutkinje izvršenja) do 21. ožujka 2018. (premještaj u Zatvor u Gospiću) u ukupnom trajanju od četiri (4) godine, sedam (7) mjeseci i dvadeset osam (28) dana, Ustavni sud ocjenjuje da je smanjenje minimalnog osobnog prostora od 3 m² prostora bilo kratko, povremeno i minimalno.

Nadalje, Ustavni sud primjećuje da su podnositeljevi prigovori iz ustavne tužbe općenite naravi. Naime, podnositelj u ustavnoj tužbi nije naveo nikakve detalje koji se odnose na njegove fizičke uvjete boravka u zatvoru i dnevnu rutinu u zatvoru niti je u vezi s tim prigovarao u postupku koji je prethodio postupku pred Ustavnim sudom. (vidi Muršić, navedeno, § 159.) Iz pribavljenog očitovanja (točka 9. obrazloženja ove odluke) razvidno je da je Kaznionica zbog objektivne okolnosti prenapučenosti »posebnu pozornost posvetila veličini ostalog prostora dostupnog zatvorenicima, higijeni i sanitarnim uređajima, kvaliteti hrane, skrbi za zdravlje zatvorenika i prilikama za slobodno kretanje i tjelovježbu, te pojačanom kontaktiranju s obitelji«.

Također je razvidno da je podnositelj imao mogućnost dovoljne slobode kretanja i prikladnih aktivnosti izvan sobe tijekom cijelog dana, od ustajanja u 6 sati, odnosno 7 sati do 23 odnosno 24 sata, na način da mu je omogućeno da sukladno dnevnom rasporedu boravi izvan svoje sobe, u radionicama, TV boravku, knjižnici, te na svježem zraku uz bavljenje organiziranim aktivnostima slobodnog vremena i drugim aktivnostima rekreacije, sporta, tjelovježbe. Ostali prostori (hodnici, kupaonice, zatvorenička kantina, prostor za podjelu hrane), prema očitovanju Kaznionice, ispunjavali su »prostorne kapacitete«.

Polazeći od navedenog, Ustavni sud utvrđuje da u odnosu na razdoblje od 26. travnja 2015. do 6. svibnja 2015. nije došlo do povrede članaka 23. i 25. Ustava i članka 3. Konvencije jer podnositelj nije ni s čim potkrijepio svoje tvrdnje u odnosu na fizičke uvjete u zatvoru (usporedi s Muršić, navedeno, §§ 154. – 171.).

Razdoblja u kojima je podnositelj boravio u prostoriji koja je imala površinu iznad 3 m² prostora po osobi:

– od 6. rujna 2013. do 7. studenoga 2013.

– od 28. studenoga 2013. do 23. ožujka 2015.

– od 23. ožujka 2015. do 22. travnja 2015.

– od 22. travnja 2015. do 26. travnja 2015.

– od 6. svibnja 2015. do 23. srpnja 2015.

– od 25. kolovoza 2015. do 28. siječnja 2016.

– od 11. ožujka 2016. do 9. studenoga 2016.

– od 9. studenoga 2016. do 18. lipnja 2017.

– od 18. lipnja 2017. do 20. lipnja 2017.

– od 20. lipnja 2017. do 31. siječnja 2018.

– od 31. siječnja 2018. do 21. veljače 2018.

U odnosu na razdoblja u kojima je podnositelj boravio u prostoriji površine iznad 3 m² prostora po osobi, Ustavni sud utvrđuje da nema povrede članaka 23. i 25. Ustava i članka 3. Konvencije s obzirom na to da se podnositelj nije žalio na druge opće uvjete u zatvoru.

B. ZDRAVSTVENA SKRB PODNOSITELJA

21. Ustavni sud primjećuje da se podnositelj žali da mu tijekom boravka u Kaznionici nije pružena adekvatna zdravstvena skrb u pogledu njegovog vida i problema s kralježnicom.

Prema ocjeni Ustavnog suda takve tegobe ne dosižu minimalni stupanj ozbiljnosti da bi bile razmatrane pod člankom 23. i 25. stavkom 1. Ustava i člankom 3. Konvencije (vidi točku 15. odluke). Stoga će Ustavni sud ovaj prigovor razmotriti s aspekta članka 35. Ustava i članka 8. Konvencije.

Članak 35. Ustava glasi:

»Članak 35.

Svakomu se jamči štovanje i pravna zaštita njegova osobnog i obiteljskog života, dostojanstva, ugleda i časti.«

Mjerodavni dio članka 8. Konvencije glasi:

»Članak 8.

»1. Svatko ima pravo na poštovanje svoga privatnog ... života (...).

2. Javna vlast se neće miješati u ostvarivanje tog prava, osim u skladu sa zakonom i ako je u demokratskom društvu nužno radi interesa državne sigurnosti, javnog reda i mira, ili gospodarske dobrobiti zemlje, te radi sprečavanja nereda ili zločina, radi zaštite zdravlja ili morala ili radi zaštite prava i sloboda drugih.«

22. Iako je osnovni cilj članka 8. Konvencije zaštititi pojedinca od proizvoljnog miješanja javnih vlasti, postoje uz to i pozitivne obveze nerazdvojive od djelotvornog poštovanja privatnog života. U oba je konteksta potrebno uzeti u obzir pravičnu ravnotežu koju treba uspostaviti između interesa pojedinca i zajednice u cjelini, koji se međusobno natječu, a u oba konteksta država uživa određenu slobodu procjene (usporedi s Pentiacova i drugi protiv Moldavije, br. 14462/03, odluka od 4. siječnja 2005.).

U odnosu na osobe lišene slobode članak 8. Konvencije državi nameće obvezu da zaštiti njihovo tjelesno zdravlje. Pri tome medicinska pomoć koja je na raspolaganju u zatvorima i zatvorskim bolnicama ne može uvijek biti na istoj razini kao ona u najboljim medicinskim ustanovama za širu javnost. Unatoč tome, država se mora pobrinuti da zdravlje i dobrobit zatvorenika budu na primjereni način osigurani, između ostalog, i na način da im se pruži potrebna medicinska pomoć (usporedi s Kudła protiv Poljske [Vv], br. 30210/96, § 94. presuda od 26. listopada 2000., ECHR 2000-XI).

23. U konkretnom slučaju podnositelj se žalio na oslabljeni vid i na neadekvatno osvjetljenje u prostorijama u kojima boravi. Sutkinja izvršenja utvrdila je da su podnositelju osigurane dioptrijske naočale. Tvrdnje podnositelja da je do oslabljenja vida došlo zbog neadekvatnog osvjetljenja, sutkinja izvršenja ocijenila je neosnovanim jer iz izvješća Kaznionice proizlazi da su prostorije u kojima je podnositelj smješten osvijetljene dnevnim svjetlom i standardnim umjetnim svjetlom te se oslabljeni vid treba povezati i s podnositeljevim godinama. U odnosu na zdravstvene probleme podnositelja s vratnom kralježnicom, sutkinja izvršenja zaključila je da je podnositelju bila odobrena fizikalna terapija (10 terapija).

Polazeći od navedenog, Ustavni sud utvrđuje da je podnositelju, s obzirom na njegove tegobe povezane s vidom i kralježnicom, pružena potrebna medicinska skrb koja je bila na raspolaganju u Zatvorskoj bolnici te da stoga nije došlo do povrede članka 35. Ustava i 8. Konvencije.

C. PRAVO NA STRUČNU PRAVNU POMOĆ

24. Ustavni sud podsjeća da je pravo na pravnu pomoć sastavni dio prava na pravično suđenje zajamčeno člankom 29. Ustava i člankom 6. Konvencije.

Polazeći od prigovora te okolnosti konkretnog slučaja, za prosudbu osnovanosti prigovora na pravo na branitelja mjerodavan je članak 29. stavci 1. i 2. alineje 3. i 4. Ustava i članka 6. Konvencije, koji u mjerodavnom dijelu glase:

»Članak 29.

Svatko ima pravo da zakonom ustanovljeni neovisni i nepristrani sud pravično i u razumnom roku odluči ... ili o sumnji ili optužbi zbog kažnjivog djela.

U slučaju sumnje ili optužbe zbog kažnjivog djela osumnjičenik, okrivljenik ili optuženik ima pravo:

(...)

– na branitelja i nesmetano uspostavljanje veze s braniteljem, i s tim pravom mora biti upoznat,

– da se brani ... uz branitelja po vlastitom izboru...«

Mjerodavni dio članka 6. Konvencije glasi:

»1. Radi utvrđivanja svojih prava i obveza građanske naravi ili u slučaju podizanja optužnice za kazneno djelo protiv njega svatko ima pravo da zakonom ustanovljeni neovisni i nepristrani sud pravično, javno i u razumnom roku ispita njegov slučaj.

(...)

3. Svatko optužen za kazneno djelo ima najmanje sljedeća prava…

(...)

c) da se brani sam ili uz branitelja po vlastitom izboru, a ako nema dovoljno sredstava platiti branitelja, ima pravo na besplatnog branitelja, kad to nalažu interesi pravde;

(...)«

25. U konkretnom slučaju sudovi su utvrdili da je podnositelju bio na raspolaganju pravnik u Kaznionici. Iako je u nekoliko navrata bio pozivan na razgovore s pravnikom, podnositelj se nije odazvao. Podnositelju je također bilo omogućeno kontaktiranje sa šest različitih odvjetnika.

Također, Ustavni sud primjećuje da podnositelj nije tražio pravnu pomoć u vezi s nekim određenim postupkom.

Slijedom navedenog, Ustavni sud utvrđuje da podnositelju nije povrijeđeno ustavno pravo iz članka 29. Ustava i članka 6. Konvencije.

D. PRAVO DA NE BUDE DISKRIMINIRAN U VEZI S PRAVOM NA RAD

26. U ustavnoj tužbi podnositelj je naveo da je diskriminiran u odnosu na ostale zatvorenike s obzirom na njegovo romsko podrijetlo na način da ne može raditi »elitne poslove«. Stoga će taj prigovor Ustavni sud sagledati u vezi s člancima 14. stavkom 1. i 54. stavkom 1. Ustava.

Članci 14. stavak 1. i 54. stavak 1. Ustava glase:

»Članak 14.

Svatko u Republici Hrvatskoj ima prava i slobode, neovisno o njegovoj rasi, boji kože, spolu, jeziku, vjeri, političkom ili drugom uvjerenju, nacionalnom ili socijalnom podrijetlu, imovini, rođenju, naobrazbi, društvenom položaju ili drugim osobinama.

(...)«

»Članak 54.

Svatko ima pravo na rad i slobodu rada.«

(...)«

U odnosu na tvrdnje podnositelja da po diskrecijskoj odluci uprave Kaznionice kao Rom ne može raditi određene, kako ih podnositelj označava, »elitne poslove", uvidom u izvješće Kaznionice sudovi su utvrdili da je na temelju članka 80. ZIKZ-a svim zatvorenicima omogućen rad u skladu s njihovim zdravstvenim okolnostima, stečenim znanjima i mogućnostima kaznionice, a što se utvrđuje na temelju liječničkog mišljenja i pojedinačnog programa izvršavanja kazne zatvora. Takva mogućnost je prema izvješću Kaznionice pružena i podnositelju koji međutim u dosadašnjem tijeku izdržavanja kazne nije pokazao interes da ga se radno angažira.

Slijedom navedenog, Ustavni sud utvrđuje da prigovori podnositelja vezani uz članak 54. i članak 14. stavak 1. Ustava na način kako su postavljeni u ustavnoj tužbi te u mjeri u kojoj bi u okolnostima konkretnog slučaja mogli utjecati na ostvarivanje sadržaja tih ustavnih normi, ne upućuju na mogućnost povrede ljudskih prava i temeljnih sloboda zajamčenih Ustavom.

27. Na temelju članaka 73. i 76. stavka 3. Ustavnog zakona o Ustavnom sudu Republike Hrvatske (»Narodne novine« broj 99/99., 29/02. i 49/02. – pročišćeni tekst; u daljnjem tekstu: Ustavni zakon), odlučeno je kao u točki I. izreke odluke, dok je točka II. izreke odluke donesena na temelju članaka 73. i 75. Ustavnog zakona.

28. Točka III. izreke odluke temelji se na članku 29. stavku 1. Ustavnog zakona.

Broj: U-IIIBi-5054/2013

Zagreb, 4. veljače 2020.

USTAVNI SUD REPUBLIKE HRVATSKE

Predsjednik
 dr. sc. Miroslav Šeparović, v. r.