## Presuda Upravnog suda Republike Hrvatske broj: Us-5940/2004-3 od 28. srpnja 2004.

### NN 107/2004 (2.8.2004.), Presuda Upravnog suda Republike Hrvatske broj: Us-5940/2004-3 od 28. srpnja 2004.

# UPRAVNI SUD REPUBLIKE HRVATSKE

2086

Upravni sud Republike Hrvatske u vijeću sastav­ljenom
od sudaca Božene Vuksan kao predsjednice vijeća, Borisa Marko­vića i Slavice
Marić Okičić kao članova vijeća, te više­g sudskog savjetnika Srđana Papića kao
zapisničara u upravnom sporu tužite­lja Predsjednika Gradskog vijeća Grada
Metkovića Frano Vištica iz Metkovića, protiv rješe­nja tužene Vlade Repub­like
Hrvatske, klasa: 015-01/04-02/06, ur. broj: 5030109-04-1 od 30. lip­nja 2004.
godine, u predmetu raspušta­nja Gradskog vijeća Grada Metkovića, u nejavnoj
sjednici održanoj 28. srp­nja 2004.

### presudio je

Tužba se odbija.

Obrazlože­nje

Osporenim rješe­njem Vlade Republike Hrvatske
raspušteno je Gradsko vijeće Grada Metkovića, a vijećnicima Gradskog vijeća
prestao mandat (točka 1.) odlučeno je da će Vlada Repub­like Hrvatske imenovati
posebnim rješe­njem povjerenika Vlade Republike Hrvatske u Gradu Metkoviću (točka
2.), te da će povjerenik Vlade Republike Hrvatske preuzeti sve ovlasti Gradskog
vijeća, gradonačelnika i Gradskog Poglavarstva Grada Metkovića (točka 3.).

Tužite­lj u tužbi u
bitnom navodi da je rješe­nje preura­njeno jer nije proveden zakonom propisan
postupak državnog nadzora i zaštite lokalne i područne (re­gionalne) samouprave
iz poglav­lja X-1. i 2. Zakona o lokalnoj i područnoj (re­gionalnoj)
samoupravi. Upravo zbog neprovođe­nja propisanog postupka iz članka 78. do 83.
spomenutog Zakona nisu se mogli steći uvjeti iz članka 84. stavka 1. točke 3.
toga Zakona za raspušta­nje Gradskog vijeća Grada Metkovića. Vlada je naime
trebala utvrđivati je li nadležno tijelo državne uprave donosilo akte propisane
člankom 80. Zakona i je li proveden da­lj­nji postupak iz članka 81. i 82.
Zakona. Kako se u obrazlože­nju osporenog rješe­nja Vlada ne poziva na takove
akte već »smatra« da su se ispunile pretpostavke iz članka 84. stavka 1. točke
3. Zakona, jasno je da je predmetna odluka preura­njena i zakonski neuteme­ljena.
Nalaz (izvješće) Državne revizije nije pravorijek ranga akta pročelnika županijskog
ureda u čijem su djelokrugu (ovlasti) poslovi opće uprave u vrše­nju nadzora
nad zakonitošću općih i inih akata donesenih od strane predstavničkih tijela,
niti u rangu akata Središ­nje­g državnog ureda za upravu. K tome, predmetno
izvješće Državnog ureda za reviziju o obav­ljenoj reviziji proračuna Grada
Metkovića za 2003. godinu, niti nalaz revizora nisu konačni jer je Poglavarstvo
Grada Metkovića izjavilo prigovor na revizijski nalaz, koji još uvijek nije
riješen.

Uočeni propusti u
Statutu Grada Metkovića su zapravo odraz nepreciznih formulacija i nedorečenosti
zakona koji re­guliraju predmetnu materiju i na koje propuste nije do današ­njeg
dana reagiralo nadležno tijelo državne uprave na način propisan člankom 80.,
81. i 82. Zakona o lokalnoj i područnoj (re­gionalnoj) samoupravi. Neuteme­ljen
je zak­ljučak iz osporenog rješe­nja da Gradsko vijeće »kontinuirano nije
nadziralo rad poglavarstva«, jer Gradsko vijeće je kroz izvješća o izvrše­nju
proračuna, kroz druga izvješća i odgovore na vijećnička pita­nja, od strane članova
Poglavarstva te kroz prijedloge akata – sači­njenih upravo od strane
Poglavarstva, kontinuirano nadziralo rad Poglavarstva. Kada je bilo potrebno
vijeće je davalo naloge Poglavarstvu kao npr. povodom rasprave o izvješću Državnog
ureda za reviziju u obav­ljenoj reviziji proračuna Grada Metkovića za 2003.
godinu na sjednici od dana 28. lip­nja 2004. godine. Smatra da Vlada nije utvrđivala
či­njenično sta­nje, pa je vrlo nemarno donijela ishitrenu odluku, kaž­njavajući
članove predstavničkog tijela za glasova­nje u radu Gradskog vijeća Grada
Metkovića. Zakonom je propisan čitav niz postupaka za nadzor rada predstavničkog
tijela, te su određene institucije koje u tom nadzoru moraju postupati sukladno
Zakonu i u dobroj vjeri. Ovo radi održa­nja pravnog poretka i najveće­g moguće­g
isk­ljuče­nja diskrecione ocjene upravnih institucija (birokracije) i političkih
moćnika ili neformalnih interesnih skupina. Imajući u vidu velike ovlasti državnih
tijela u vrše­nju nadzora nad radom lokalne i područne (re­gionalne)
samouprave, odredbe članka 78. do 85. Zakona o lokalnoj i područnoj (re­gionalnoj)
samoupravi morale bi ujedno biti i zaštitni mehanizam protiv neodmjerenog
zadira­nja u samoupravna prava i funkcionira­nje lokalne samouprave. Tužite­lj
predlaže da Sud tužbu uvaži i poništi osporeno rješe­nje.

Tužena Vlada Republike
Hrvatske u odgovoru na tužbu u bitnom navodi da je Središ­nji ured za upravu,
kao središ­nje tijelo Državne uprave nadležno za lokalnu i područnu (re­gionalnu)
samoupravu, uputio Vladi Republike Hrvatske prijedlog za raspušta­nje Gradskog
vijeća Grada Metkovića jer su se ispunile pretpostavke propisane člankom 84.
stavkom 1. točkom 3. Zakona. Na teme­lju izvršene revizije Državni ured za
reviziju utvrdio je povrede odredaba Zakona o proračunu, Zakona o izvršava­nju
Državnog proračuna, Zakona o financira­nju jedinica lokalne i područne (re­gionalne)
samouprave, Zakona o javnoj nabavi, Zakona o vlasništvu i drugim stvarnim
pravima, te povrede Pravil­nika o proračunskom računovodstvu i računskom planu,
Uredbe o računovodstvu proračuna, Pravilnika o proračunskom nadzoru i unutar­njem
nadzoru. Pored toga provedenim nadzorom u tijelima Grada Metkovića od 15. i 16.
lip­nja 2004. godine utvrđene su nezakonitosti Statuta Grada Metkovića, Odluke
o ustrojstvu Upravnih tijela Grada Metkovića, Poslovnika o radu Gradskog
poglavarstva, te niz nezakonitosti, nepravilnosti i nedostataka u radu stručnih
službi Grada Metkovića, pa je u smislu utvrđenog Upravna inspekcija izrekla
mjere u odnosu na utvrđene nezakonitosti. Stoga nije osnovana tvrd­nja tužite­lja
da je Vlada Republike Hrvatske donijela osporeno rješe­nje a da nije provela
zakonom propisani postupak državnog nadzora i zaštite lokalne i područne (re­gionalne)
samouprave. Upravo suprotno, revizija koju je proveo Državni ured za reviziju i
inspekcijski nadzor koji je proveo Sektor upravne inspekcije Središ­nje­g državnog
ureda za upravu predstav­ljaju državni nadzor i zaštitu lokalne i područne (re­gionalne)
samouprave. Smatra da nema osnova za pokreta­nje i vođe­nje upravnog spora jer
je osporeno rješe­nje donijeto nakon što su se ispunili uvjeti propisani člankom
84. stavkom 1. točkom 3. Zakona, pa predlaže da Sud tužbu odbaci teme­ljem članka
30. stavka 1. točaka 2. i 3. Zakona o upravnim sporovima odnosno da istu odbije
teme­ljem članka 42. stavka 2. navedenog Zakona.

*Tužba nije
osnovana.*

Prema odredbi članka 78.
stavka 1. Zakona o lokalnoj i područnoj (re­gionalnoj) samoupravi (»Narodne
novine«, broj: 33/01 i 60/01) država, radi zaštite ustavnosti i zakonitosti kao
i zaštite prava građana, obav­lja nadzor nad zakonitošću rada i akata tijela i
jedinica lokalne i područne samouprave. Nadzor se provodi na način i u postupku
utvrđenim zakonom kojim se uređuje državna uprava s time što ga obav­lja središ­nje
tijelo državne uprave nadležno za lokalnu samoupravu.

U Vladi Republike
Hrvatske ustrojen je Središ­nji državni ured za upravu prema Zakonu o Vladi
Republike Hrvatske (»Narodne novine«, broj 199/03) koji obav­lja upravne i stručne
poslove koji se odnose na sustav i ustrojstvo državne i lokalne samouprave što
obuhvaća, među ostalim, i nadzor nad radom predstavničkih i izvršnih tijela
jedinica lokalne samouprave.

Osporeno rješe­nje doneseno je teme­ljem članka
84. stavka 1. točke 3. Zakona o lokalnoj i područnoj (re­gionalnoj) samoupravi
koji propisuje da će na prijedlog središ­nje­g tijela državne uprave nadležnog
za lokalnu i područnu (re­gionalnu) samoupravu Vlada Republike Hrvatske
raspustiti predstavničko tijelo ako učestalo donosi opće akte suprotne Ustavu,
zakonu ili drugom propisu ili zbog učestalih, težih povreda zakona i drugih
propisa.

Iz sadržaja spisa proizlazi
da je Središ­nji državni ured za upravu podnio Vladi Republike Hrvatske
prijedlog za raspušta­nje Gradskog vijeća Grada Metkovića teme­ljem navedenog članka
Zakona iz razloga jer su se u Gradu Metkoviću stekli zakonom propisani uvjeti
za raspušta­nje Gradskog vijeća zbog učestalih, odnosno težih povreda zakona.

Naime, prema izvješću
Državnog ureda za reviziju o obav­ljenoj reviziji proračuna Grada Metkovića za
2003. godinu izvršen je niz povreda zakona tj. proračunski dokumenti, odnosno
izmjene proračuna nisu donijete u skladu sa Zakonom o proračunu, računovodstvo
proračuna nije izvršeno prema Pravilniku o proračunskom računovodstvu i računskom
planu, ostvare­nje prihoda i primitaka nije planirano u skladu sa Zakonom o
proračunu, sredstva ostvarena od prodaje stanova koja pripadaju Državnom proračunu
nisu uplaćena u Državni proračun, kako je to propisano Zakonom o prodaji
stanova na kojima postoji stanarsko pravo, već su korištena za financira­nje
tekućih rashoda, nije pribav­ljena prethodna suglasnost Vlade Republike
Hrvatske za zaduživa­nje u skladu sa Zakonom o izvršava­nju Državnog proračuna,
izvrše­nje rashoda i izdataka nije izvršeno u skladu sa Zakonom o financira­nju
jedinica lokalne i područne (re­gionalne) samouprave, Zakonom o proračunu, te
Zakonom o javnoj nabavi, sredstva dobivena od Državnog proračuna za naknadu štete
od elementarne nepogode nisu korištena namjenski niti su vraćena u Državni
proračun, suprotno Zakonu o vlasništvu i drugim stvarnim pravima nekretnine u
vlasništvu grada nisu prodavane teme­ljem javnog natječaja, a konstatirano je i
da je grad dao pozajmice trgovačkom društvu s ograničenom odgovornošću u 2003.
godini, iako u proračunu nisu bila planirana sredstva za pozajmice.

Prema ocjeni Suda, a s
obzirom na uočene nezakonitosti u radu Gradskog vijeća, pravilno je postupilo
tuženo tijelo kada je donijelo odluku o raspušta­nju Gradskog vijeća Grada
Metkovića. Naime, citiranom odredbom članka 84. stavka 1. točke 3. Zakona o
lokalnoj i područnoj (re­gionalnoj) samoupravi, dano je ovlašte­nje Vladi
Republike Hrvatske da u slučaju učestalog donoše­nja općih akata suprotno
Ustavu, zakonu ili drugom propisu, ili zbog učestalih težih povreda zakona i
drugih propisa raspusti predstavničko tijelo. Kako je u provedenom postupku
utvrđeno da Gradsko vijeće kontinuirano nije nadziralo rad Poglavarstva iako je
to bilo dužno teme­ljem članka 50. navedenog Zakona, u svezi s člankom 44.
stavkom 2., 3. i 4. Statuta Grada Metkovića, ispunile su se pretpostavke za
donoše­nje odluke o raspušta­nju Grad­skog vijeća, a na prijedlog Središ­nje­g
državnog ureda za upravu.

Pored navedenog, u
postupku je teme­ljem nalaza Upravne inspekcije Središ­nje­g državnog ureda za
upravu, utvrđeno da je Statut Grada Metkovića djelomično suprotan zakonu, i to
u dijelu koji govori o postoja­nju tajnika grada koji institut ne poznaje Zakon
o lokalnoj i područnoj (re­gionalnoj) samoupravi, te je utvrđeno da je
Poslovnikom Gradskog poglavarstva predviđeno da Poglavarstvo donosi opće akte, što
je u suprotnosti za zakonom, a Gradsko vijeće je propustilo postaviti pita­nje
odgovornosti za donoše­nje nezakonitog Poslovnika.

Dakle, sve povrede zakona i drugih propisa utvrđene
su od strane nadležnih tijela i u zakonom propisanom postupku tj. Državnog
ureda za reviziju i Središ­nje­g državnog ureda za upravu – Sektora upravne
inspekcije, a što je razvidno iz zapisnika navedenih tijela koji se nalaze u
spisu.

Prigovor tužite­lja da je osporeno rješe­nje
preura­njeno jer nije proveden zakonom propisani postupak Državnog nadzora i zaštite
lokalne i područne (re­gionalne) samouprave (članak 78. do 83. Zakona o
lokalnoj i područnoj (re­gionalnoj samoupravi), nije odlučan, jer je tužena
postupila po izričitoj odredbi zakona koja je obvezuje na poduzima­nje mjera u
ci­lju zaštite prava građana na lokalnu i područnu (re­gionalnu) samoupravu, a
primjena članka 84. stavka 1. točke 3. Zakona, nije uvjetovana prethodnim provođe­njem
nadzora, kako to pogrešno smatra tužite­lj.

Tvrd­nja tužene u odgovoru na tužbu da u
konkretnom slučaju nema osnova za pokreta­nje i vođe­nje upravnog spora, te da
je tužbu trebalo odbaciti sukladno članku 30. stavku 1. točci 2. i 3. Zakona o
upravnim sporovima (»Narodne novine«, br. 53/90, 9/92 i 77/92), je neuteme­ljena.
Ovo zbog toga jer prema odredbi članka 85. stavka 2. Zakona o lokalnoj i područnoj
(re­gionalnoj) samoupravi protiv rješe­nja Vlade Republike Hrvatske o raspušta­nju,
predsjednik raspuštenog predstavničkog tijela može podnijeti tužbu Upravnom
sudu Republike Hrvatske u roku od 8 dana od objave rješe­nja.

Zbog sve­ga navedenog, Sud nalazi da je osporeno
rješe­nje doneseno na teme­lju potpuno i pravilno utvrđenog či­njeničnog sta­nja,
te da prigovori tužite­lja u tužbi nisu od utjecaja na zakonitost osporenog rješe­nja.

Trebalo je stoga teme­ljem članka 42. stavka 2.
Zakona o upravnim sporovima tužbu odbiti kao neosnovanu.

Broj: Us-5940/2004-3
Zagreb 28. srp­nja 2004.

Predsjednica Vijeća
**Božena Vuksan,** v. r.

Presuda, NN 107/2004-2086