## Odluka Ustavnog suda Republike Hrvatske broj U-IIIA-2114/2003 od 7. srpnja 2004.

### NN 100/2004 (20.7.2004.), Odluka Ustavnog suda Republike Hrvatske broj U-IIIA-2114/2003 od 7. srpnja 2004.

# USTAVNI SUD REPUBLIKE HRVATSKE

if !supportEmptyParas endif

1914

Ustavni sud Republike Hrvatske, u sastavu Petar
Klarić, pred­sjednik Suda, te suci Marijan Hranjski, Mario Kos, Ivan Matija,
Ivan Mrkonjić, Jasna Omejec, Željko Potočnjak, Agata Račan, Emilija Rajić,
Smiljko Sokol, Nevenka Šernhorst, Vice Vukojević i Milan Vuković, odlučujući o
ustavnoj tužbi D. B. iz D., koju zastupa punomoćnik J. F., odvjetnik u S., na
sjednici održanoj 7. srpnja 2004. godine, donio je

## ODLUKU

I. Ustavna tužba se usvaja.

II. Općinski sud u Splitu dužan je donijeti
presudu u predmetu koji se vodi pred tim sudom pod brojem: IV P–371/01, u
najkraćem mogućem roku, ali ne duljem od jedne (1) godine, računajući od prvoga
idućeg dana nakon objave ove odluke u »Narodnim novinama«.

III. Na temelju članka 63. stavka 3. Ustavnog
zakona o Ustavnom sudu Republike Hrvatske (»Narodne novine«, broj 49/02. –
pročišćeni tekst), podnositeljici ustavne tužbe, D. B. iz D., I. 5, određuje se
primjerena naknada zbog povrede ustavnog prava iz članka 29. stavka 1. Ustava
Republike Hrvatske (»Narodne novine«, broj 41/01. – pročišćeni tekst) u iznosu
od 9.750,00 kuna.

IV. Naknada iz točke III. izreke ove odluke bit
će isplaćena iz državnog proračuna u roku od tri mjeseca od dana podnošenja
zahtjeva podnositeljice Ministarstvu financija Republike Hrvatske za njezinu
isplatu.

V. Ova odluka objavit će se u »Narodnim
novinama«.

Obrazloženje

1. Podnositeljica je
dana 12. lipnja 2003. godine, na temelju ovlaštenja sadržanog u odredbi članka
63. stavka 1. Ustavnog zakona o Ustavnom sudu Republike Hrvatske (»Narodne
novine«, broj 49/02. – pročišćeni tekst, u daljnjem tekstu: Ustavni zakon),
podnijela ustavnu tužbu.

U ustavnoj tužbi
podnositeljica ističe da Općinski sud u Splitu nije u razumnom roku odlučio o
njezinim pravima i obvezama i to u parničnom predmetu koji se vodi pod
poslovnim brojem: IV P-371/01, a radi isplate plaće za razdoblje od 1. rujna
1992. godine, pa nadalje. Smatra da je nedonošenjem odluke u razumnom roku, u
konkretnom slučaju povrijeđeno ustavno pravo sadržano u članku 29. stavku 1.
Ustava Republike Hrvatske (»Narodne novine«, broj 41/01. – pročišćeni tekst,
55/01. – ispravak, u daljnjem tekstu: Ustav).

U ustavnoj tužbi
podnositeljica zahtijeva da Ustavni sud odredi Općinskom sudu u Splitu rok ne
dulji od šest mjeseci, koji se računa od prvog idućeg dana od dana objave
odluke ovog Suda u »Narodnim novinama«, za donošenje meritorne odluke u
predmetu koji se vodi pred tim sudom pod poslovnim brojem: IV P-371/01. Ujedno
od Suda zahtijeva i dosuđivanje primjerene naknade u iznosu od 15.000,00 kuna
zbog povrede naznačenog ustavnog prava, a koje je Općinski sud u Splitu
prouzročio kada o njezinim pravima i obvezama nije odlučio u razumnom roku.

ČINJENICE VAŽNE ZA USTAVNOSUDSKI POSTUPAK

2. Ustavni sud je u postupku pokrenutom ustavnom
tužbom, primjenom članka 63. Ustavnog zakona, utvrdio sljedeće činjenice koje
su pravno relevantne za odlučivanje o povredama ustavnih prava podnositeljice:

– dana 16. prosinca 1995. godine, podnositeljica
je pred Općinskim sudom u Splitu podnijela tužbu s još 52 bivša zaposlenika
»J.« – glavne filijale S. Predmet se vodio pod poslovnim brojem: P-216/95,

– tužitelji su rješenjem suda od 11. studenoga
1998. godine pozvani na uređenje tužbe,

– prvo ročište bilo je održano 8. ožujka 1999.
godine,

– na ročištu od 15. rujna 2000. godine, predmet
bivših zaposlenika »J.« – glavne filijale S. je razdvojen, pa se sada u
konkretnom slučaju parnični postupak podnositeljice vodi pod poslovnim brojem:
IV P-371/01,

– radi ekonomičnosti postupka, kako bi se
utvrdila pravna osnova i ishodio načelni stav višeg suda, postupak je
nastavljen samo po tužbama dvoje drugih tužitelja, dok u predmetnoj parnici sud
nije postupao,

– slijedeće ročište je zakazano za 2. listopada
2003. godine.

OČITOVANJE OPĆINSKOG SUDA U SPLITU

3. Dopisom od 29. srpnja 2003. godine ustavna
tužba podnositeljice dostavljena je, na temelju članka 69. stavka 2. Ustavnog
zakona, na očitovanje predsjedniku Općinskog suda u Splitu. Traženo očitovanje
zaprimljeno je u Sudu dana 29. kolovoza 2003. godine, te dopuna očitovanja dana
22. rujna 2003. godine.

U zaprimljenom očitovanju navodi se:

– tijek postupanja suda,

– da je, isključivo radi ekonomičnosti postupka,
sud prihvatio prijedlog punomoćnika tužitelja te su spisi razdvojeni,

– da su postupci nastavljeni samo u dva
predmeta, tzv. »pilot« predmetima, a u drugim predmetima se nije postupalo, već
se čekala odluka u navedena dva predmeta,

– da je u jednom »pilot« predmetu u kojemu je
donesena prvostupanjska presuda i koji je po žalbi došao na Županijski sud u
Splitu, drugostupanjski sud donio rješenje kojim se prvostupanjska presuda
ukida,

– da je u drugom »pilot« predmetu postupak po
žalbi pred Županijskim sudom u Splitu još uvijek u tijeku,

– u očitovanju Općinskog suda u Splitu od 22.
rujna 2003. godine navedeno je da je od nadležnog suda u S. i C. G. zatražena
obavijest na okolnost postojanja J. d.d. B. kao pravne osobe i eventualnog
otvaranja stečajnog postupka.

PRAVO VAŽNO ZA USTAVNOSUDSKI POSTUPAK

4. U konkretnom slučaju Ustavni sud neposredno
mjerodavnom odredbom za ocjenu postojanja povrede ustavnih prava podnositeljice
u materijalnopravnom smislu utvrđuje odredbu članka 29. stavka 1. Ustava
Republike Hrvatske. Navedenom odredbom propisano je:

»Svatko ima pravo da zakonom ustanovljeni
neovisni i nepristrani sud (...) u razumnom roku odluči o njegovim pravima i
obvezama (...).«

Odredbom članka 63.
stavka 1. Ustavnog zakona propisano je:

»(1) Ustavni sud će
pokrenuti postupak po ustavnoj tužbi i prije no što je iscrpljen pravni put, u
slučaju kad o pravima i obvezama stranke (...) nije u razumnom roku odlučio sud
(...).

(2) U odluci kojom
usvaja ustavnu tužbu zbog nedonošenja akta u razumnom roku iz stavka 1. ovoga
članka, Ustavni sud će nadležnom sudu odrediti rok za donošenje akta kojim će
taj sud meritorno odlučiti o pravima i obvezama (...) podnositelja. Rok za
donošenje akta počinje teći idućeg dana od dana objave odluke Ustavnog suda u
»Narodnim novinama«.

(3) U odluci iz stavka
2. ovoga članka Ustavni sud će odrediti primjerenu naknadu koja pripada
podnositelju zbog povrede njegova ustavnog prava koju je sud učinio kada o
pravima i obvezama podnositelja (...) nije odlučio u razumnom roku. Naknada se
isplaćuje iz državnog proračuna u roku od tri mjeseca od dana podnošenja
zahtjeva stranke za njezinu isplatu.«

*Ustavna tužba je
osnovana.*

5. Povredu ustavnog
prava na donošenje sudske odluke u razumnom roku Ustavni sud razmatra s obzirom
na osobite okolnosti svakog pojedinog slučaja.

Razmatranjem razloga ustavne tužbe
podnositeljice i dostavljenog očitovanja Općinskog suda u Splitu, Ustavni sud
utvrdio je da su se u ovom slučaju ostvarile pretpostavke za njegovo postupanje
u smislu odredbe članka 63. Ustavnog zakona.

Svoju odluku Ustavni sud obrazlaže sljedećim
utvrđenjima:

5.1. DULJINA SUDSKOG POSTUPKA

Parnični postupak radi isplate plaće, pokrenut
je 16. prosinca 1995. godine, tužbom Općinskom sudu u Splitu. Budući da je
ustavna tužba podnesena dana 12. lipnja 2003. godine, a do tog dana
prvostupanjska presuda nije donesena, Ustavni sud utvrđuje da je do dana
podnošenja ustavne tužbe parnični postupak pred Općinskim sudom u Splitu trajao
ukupno sedam (7) godina, pet (5) mjeseci i dvadeset i sedam (27) dana.

Ustavni sud napominje, međutim, da je Zakon o
potvrđi­vanju Konvencije za zaštitu ljudskih prava i temeljnih sloboda i
Protokola br. 1, 4, 6, 7 i 11 uz Konvenciju za zaštitu ljudskih prava i
temeljnih sloboda (»Narodne novine – Međunarodni ugovori«, broj 18/97., 6/99. –
pročišćeni tekst i 8/99. – ispravak, u daljnjem tekstu: Zakon o potvrđivanju
Konvencije) stupio na snagu 5. studenoga 1997. godine.

Od dana stupanja na
snagu Zakona o potvrđivanju Konvencije, odredbe Konvencije za zaštitu ljudskih
prava i temeljnih sloboda Vijeća Europe (u daljnjem tekstu: Europska
konvencija) čine, temeljem članka 134. Ustava Republike Hrvatske (»Narodne
novine«, broj 56/90.), dio unutarnjeg pravnog poretka Republike Hrvatske. Dio
unutarnjeg pravnog poretka Republike Hrvatske od tog dana čini i odredba članka
6. stavka 1. Europske konvencije pod nazivom »Pravo na pošteno suđenje« koja,
između ostaloga, propisuje:

»Radi utvrđivanja
svojih prava i obveza građanske naravi (...) svatko ima pravo da zakonom
ustanovljeni neovisni i nepristrani sud (...) u razumnom roku ispita njegov
slučaj«.

Sukladno navedenom,
konvencijsko pravo na donošenje sudske odluke u razumnom roku čini dio
unutarnjeg pravnog poretka Republike Hrvatske od dana stupanja na snagu Zakona
o potvrđivanju Konvencije (5. studenoga 1997. godine). S druge strane, pravo na
donošenje sudske odluke u razumnom roku utvrđeno je ustavnim pravom u Republici
Hrvatskoj 9. studenoga 2000. godine, izmjenama članka 29. stavka 1. Ustava
Republike Hrvatske (»Narodne novine«, broj 113/2000.). Iz navedenih razloga
ispitivanje razumnosti trajanja sudskih postupaka prije 5. studenoga 1997.
godine u pravilu ne bi moglo biti predmetom ustavnosudskih postupaka temeljenih
na članku 63. Ustavnog zakona, jer u dotadašnjem pravnom poretku Republike
Hrvatske takvo pravo nije postojalo ni kao konvencijsko ni kao ustavno.

Ustavni sud je u
konkretnom slučaju ocijenio da se pravno relevantnim razdobljem s aspekta
povrede prava na razumnu duljinu trajanja sudskog postupka smatra razdoblje od
5. studenoga 1997. godine (to jest, od dana stupanja na snagu Zakona o
potvrđivanju Konvencije) do 12. lipnja 2003. godine (to jest, do dana
podnošenja ustavne tužbe podnositeljice), što ukupno iznosi pet (5) godina,
sedam (7) mjeseci i pet (5) dana.

5.2. POSTUPANJE NADLEŽNOG SUDA

Ustavni sud utvrđuje da je u razmatranom
razdoblju Općin­ski sud u Splitu imao dva razdoblja potpune neaktivnosti suda i
to od 5. studenoga 1997. godine, pa do 11. studenoga 1998. godine i od 15.
rujna 2000. godine, pa do 28. kolovoza 2003. godine.

Iako ne ulazi u pravno relevantno razdoblje za
odlučivanje u konkretnom slučaju, sud je donoseći svoju odluku imao u vidu i
potpunu neaktivnost suda u trajanju od jedne (1) godine, deset (10) mjeseci i
dvadeset (20) dana, nastalu prije 5. studenoga 1997. godine.

5.3. PONAŠANJE PODNOSITELJA USTAVNE TUŽBE

Prema ocjeni ovog suda podnositeljica ustavne
tužbe, kao stran­ka u parničnom postupku, svojim ponašanjem nije pridonijela
duljini cjelokupnog sudskog postupka.

5.4. SLOŽENOST SUDSKOG PREDMETA

U konkretnom postupku radi se o složenoj
parničnoj stvari, ali Ustavni sud ocjenjuje da unatoč tomu sudski postupak
traje nerazumno dugo, pri čemu je osobito važna činjenica potpune neaktivnosti
nadležnog suda u razdoblju dužem od tri godine.

6. Sukladno navedenom,
Ustavni sud ocjenjuje da je nerazumno dugim nepostupanjem Općinskog suda u
Splitu povrijeđeno ustavno pravo podnositeljice da zakonom ustanovljeni
neovisni i nepristrani sud u razumnom roku odluči o njezinim pravima ili
obvezama, koje je zajamčeno člankom 29. stavkom 1. Ustava Republike Hrvatske.

Imajući u vidu sve
navedene činjenice i okolnosti, te posebno vrijeme potpune neaktivnosti suda u
konkretnom sudskom predmetu, u smislu odredbe članka 63. stavka 2. Ustavnog
zakona, donesena je odluka kao pod točkama I. i II. izreke.

7. Visinu naknade zbog
povrede ustavnog prava na dono­šenje sudske odluke u razumnom roku Ustavni sud
u pravilu odre­đuje za razmatrano, pravno relevantno razdoblje, uz iznimnu
mogućnost uvažavanja nerazumno dugog razdoblja potpune neaktivnosti suda i
prije 5. studenoga 1997. godine, što ovisi o osobitim okolnostima svakog
pojedinog slučaja. Određivanje primjerene naknade nije ovisno o vrsti postupka
i imovinskom interesu stranaka, već je to satisfakcija strankama koja se
dosuđuje zbog dužine postupka i neefikasnosti pravosudnog sustava Republike
Hrvatske.

Pri utvrđivanju visine
naknade, na temelju članka 63. stavka 3. Ustavnog zakona, Ustavni sud uzima u
obzir sve okolnosti slučaja, uz istodobno uvažavanje ukupnih gospodarskih i
socijalnih prilika u Republici Hrvatskoj.

Budući da je Ustavni
sud ovlašten, na temelju članka 63. stavka 2. Ustavnog zakona, u svakom
pojedinom slučaju odrediti i rok za donošenje sudske odluke, na visinu naknade
u konkretnom slučaju utjecala je i činjenica da je Općinskom sudu u Splitu,
točkom II. izreke ove odluke, određen primjeren rok u kojem je taj sud dužan
donijeti odluku u predmetu broj: IV P–371/01, čime se na djelotvoran način
ostvaruje i svrha samog sudskog postupka.

Iznos pravične naknade,
kojeg je podnositeljica zahtijevala u ustavnoj tužbi, u dijelu koji prelazi
utvrđenu svotu u točki III. izreke ove odluke, Sud je ocijenio neprimjerenim.

Slijedom svega
iznijetoga, sukladno odredbi članka 63. stavka 3. Ustavnog zakona, odlučeno je
kao u točkama III. i IV. izreke ove odluke.

8. Odluka o objavi
(točka V. izreke) utemeljena je na odredbi članka 29. stavka 1. Ustavnog
zakona.

Broj: U-IIIA-2114/2003
Zagreb, 7. srpnja 2004.

USTAVNI
SUD REPUBLIKE HRVATSKE

Predsjednik
**dr. sc. Petar Klarić, v. r.**

Odluka, NN 100/2004-1914