## Odluka Ustavnog suda Republike Hrvatske broj:U-IIIA-5043/2005 od 12. ožujka 2007.

### NN 38/2007 (13.4.2007.), Odluka Ustavnog suda Republike Hrvatske broj:U-IIIA-5043/2005 od 12. ožujka 2007.

# USTAVNI SUD REPUBLIKE HRVATSKE

**1299**

Ustavni sud Republike Hrvatske, u Drugom vijeću za odlučivanje o ustavnim
tužbama, u sastavu sutkinja Jasna Omejec, predsjed­nica Vijeća, te suci Marijan
Hranjski, Mario Kos, Ivan Mrkonjić, Emilija Rajić i Vice Vukojević, članovi
Vijeća, odlučujući o ustavnoj tužbi koju su podnijeli M. B. iz M. (R. S.), D. B.
iz M. (R. S.) i N. B. iz M. (R. S.), koje zastupa M. M., odvjetnik u Z., na
sjednici održanoj 12. ožujka 2007. godine, jednoglasno je donio

## ODLUKU

I. Ustavna tužba se usvaja.
II. Županijski sud u Zagrebu dužan je donijeti odluku u predmetu koji se vodi
pred tim sudom pod poslovnim brojem: Gž-756/07(ranije predmet Općinskog suda u
Zagrebu broj: P-10433/94) u najkraćem mogućem roku, ali ne duljem od deset (10)
mjeseci, računajući od prvoga idućeg dana nakon objave ove odluke u »Narodnim
novinama«.
III. Na temelju članka 63. stavka 3. Ustavnog zakona o Ustavnom sudu Republike
Hrvatske (»Narodne novine« broj 99/99., 29/02. i 49/02. – pročišćeni tekst)
određuje se primjerena naknada zbog povrede ustavnog prava iz članka 29. stavka
1. Ustava Republike Hrvatske (»Narodne novine« broj 41/01. – pročišćeni tekst)
podnositeljima ustavne tužbe i to:
– M. B. iz M. (R. S.), u iznosu od 18.400,00 kn,
– D. B. iz M. (R. S.), u iznosu od 18.400,00 kn i
– N. B. iz M. (R. S.), u iznosu od 18.400,00 kn.
IV. Naknada iz točke III. izreke ove odluke bit će isplaćena iz državnog
proračuna u roku od tri mjeseca od dana podnošenja zahtjeva podnositelja
Ministarstvu financija Republike Hrvatske za njezinu isplatu.
V. Ova odluka objavit će se u »Narodnim novinama«.

```
Obrazloženje
```

1. Podnositelji su, na temelju članka 63. Ustavnog zakona o Ustavnom sudu
Republike Hrvatske (»Narodne novine« broj 99/99., 29/02. i 49/02. – pročišćeni
tekst, u daljnjem tekstu: Ustavni zakon), podnijeli 19. prosinca 2005. godine
ustavnu tužbu radi duljine parničnog postupka koji se vodi pred Općinskim sudom
u Zagrebu pod brojem: P-10433/94, smatrajući da im je povrijeđeno ustavno pravo
na donošenje sudske odluke u razumnom roku.

ČINJENICE VAŽNE ZA USTAVNOSUDSKI POSTUPAK

2. Ustavni sud je u postupku pokrenutom ustavnom tužbom primjenom članka 63.
Ustavnog zakona, na temelju navoda ustavne tužbe, očitovanja Općinskog suda u
Zagrebu, te uvida u presliku spisa Općinskog suda u Zagrebu broj: P-10433/94,
utvrdio pravno relevantne činjenice za odlučivanje o povredi ustavnog prava
podnositelja, zajamčenog člankom 29. stavkom 1. Ustava Republike Hrvatske.
D. B. kao prvotužitelj, prva podnositeljica kao drugotužiteljica, drugi
podnositelj kao trećetužitelj i treći podnositelj kao četvrtotužitelj su 30.
prosinca 1994. godine podnijeli tužbu Općinskom sudu u Zagrebu protiv tužene
Republike Hrvatske, radi naknade štete za kuću uništenu miniranjem tijekom 1991.
i 1992. godine.
Do 5. studenoga 1997. godine ročišta su održana 2. veljače 1995., 10. ožujka
1995. i 9. svibnja 1995. godine. Zatim je 6. lipnja 1995. godine održan očevid
na licu mjesta te je provedeno građevinsko vještačenje. Na ročištu 16. svibnja
1996. godine sud je raspravnim rješenjem utvrdio prekid postupka na temelju
odredbe članka 2. stavka 1. Zakona o izmjeni Zakona o obveznim odnosima
(»Narodne novine« broj 7/96.).
Nakon 5. studenoga 1997. godine, sud je 20. studenoga 2003. godine donio
rješenje o nastavku postupka.
Na ročištu 20. veljače 2004. godine podnositelji i tužena su naveli da ostaju
kod ranijih navoda.
Sud se rješenjem od 1. ožujka 2004. godine oglasio nenadležnim, ukinuo provedene
radnje i odbacio tužbu.
Podnositelji su 7. travnja 2004. godine izjavili žalbu protiv rješenja.
Spis je 4. lipnja 2004. godine otpremljen Županijskom sudu u Zagrebu koji je
rješenjem, broj: Gž-2249/04 od 21. prosinca 2004. godine, ukinuo rješenje
Općinskog suda u Zagrebu i predmet 5. siječnja 2005. godine vratio tom sudu na
ponovni postupak.
Na ročištu 16. lipnja 2005. godine podnositelji su predložili izvođenje dokaza
saslušanjem drugog i trećeg podnositelja te su se obvezali dostaviti određenu
dokumentaciju.
Na ročištu 12. listopada 2005. godine treći podnositelj je predao u spis
dokumentaciju koju su se podnositelji obvezali dostaviti na prethodnom ročištu,
te je izvijestio sud da je prvi tužitelj umro. Sud je donio rješenje kojim je
utvrdio prekid postupka u odnosu na prvotužitelja, a budući da su se
podnositelji odrekli prava na žalbu rješenje je postalo pravomoćnog istog dana.
Zatim je saslušan treći podnositelj, koji je izostanak drugog podnositelja
opravdao bolešću.
Na ročištu 7. travnja 2006. godine saslušan je drugi podnositelj te je, na
prijedlog drugog i trećeg podnositelja, određeno provođenje dopunskog
građevinskog vještačenja, a oni su pozvani uplatiti predujam za troškove
vještačenja.
Drugi i treći podnositelj su podneskom od 23. svibnja 2006. godine dostavili
potvrdu o uplati predujma.
Na ročištu 11. rujna 2006. godine sud je odustao od provođenja dokaza dopunskim
građevinskim vještačenjem, te zaključio glavnu raspravu.
Na ročištu 25. rujna 2006. godine objavljena je presuda.
Podnositelji su 19. listopada 2006. godine izjavili žalbu protiv presude.
Od 20. veljače 2007. godine postupak je u tijeku pred Županijskim sudom u
Zagrebu.

PRAVO VAŽNO ZA USTAVNOSUDSKI POSTUPAK

3. Mjerodavno pravo sadržano je u odredbi članka 29. stavka 1. Us­tava Republike
Hrvatske i odredbama članka 63. Ustavnog zakona.
3.1. Podnositelji su pokrenuli postupak pred Općinskim sudom u Zagrebu 30.
prosinca 1994. godine tužbom podnesenom na temelju članka 180. Zakona o obveznim
odnosima (»Narodne novine« broj 53/91., 73/91. i 3/94.), koji je glasio:

*Članak 180.*

*Za štetu nastalu smrću, tjelesnom povredom ili oštećenjem odnosno uništenjem
imovine fizičke osobe uslijed akata nasilja ili terora te prilikom javnih
demonstracija i manifestacija odgovara društveno-politička zajednica čiji su
organi po važećim propisima bili dužni spriječiti takvu štetu.*Zakonom o izmjeni Zakona o obveznim odnosima (»Narodne novine« broj 7/96.), koji
je stupio na snagu 3. veljače 1996. godine, bilo je propisano:

*Članak 1.*

*U Zakonu o obveznim odnosima (»Narodne novine«, br. 53/91., 73/91. i 3/94.)
članak 180. briše se.*

*Članak 2.*

*Postupci za naknadu štete pokrenuti po odredbama članka 180. Zakona o obveznim
odnosima, prekidaju se.
Postupci iz stavka 1. ovoga članka nastavit će se nakon što se donese poseban
propis kojim će se urediti odgovornost za štetu nastalu uslijed terorističkih
akata.*Zakonom o dopunama Zakona o obveznim odnosima (»Narodne novine« broj 112/99.),
koji je stupio na snagu 6. studenoga 1999. godine, bilo je propisano:

*Članak 2.*

*Obvezuje se Vlada Republike Hrvatske da posebne zakone iz članka 1. (članka
184.a. stavka 2. i 184.b. stavka 2.) ovoga Zakona, te članka 2. stavka 2. Zakona
o izmjeni Zakona o obveznim odnosima (»Narodne novine«, br. 7/96.) podnese radi
donošenja najkasnije u roku od šest mjeseci od dana stupanja na snagu ovoga
Zakona.*3.2. Hrvatski sabor, na sjednici održanoj 14. srpnja 2003. godine, donio je
Zakon o odgovornosti za štetu nastalu uslijed terorističkih akata i javnih
demonstracija (»Narodne novine« broj 117/03.), koji je stupio na snagu 31.
srpnja 2003. godine, a kojim je propisano:

*Članak 10.*

*Sudski postupci radi naknade štete prekinuti stupanjem na snagu Zakona o izmjeni
Zakona o obveznim odnosima (»Narodne novine«, br. 7/96.) nastavit će se po
odredbama ovoga Zakona.*Iz navedenog slijedi da je Zakonom o izmjeni Zakona o obveznim odnosima određen
prekid postupaka, u kojima je odlučivano o naknadi štete nastale uslijed
terorističkih akata i javnih demonstracija, do stupanja na snagu Zakona o
odgovornosti za štetu nastalu uslijed terorističkih akata i javnih
demonstracija, odnosno da je navedena vrsta postupaka bila u prekidu tijekom
razdoblja od sedam (7) godina, pet (5) mjeseci i dvadeset osam (28) dana.

*Ustavna tužba je osnovana.*

4. Povredu ustavnog prava na donošenje sudske odluke u razumnom roku Ustavni sud
razmatra u svjetlu osobitih okolnosti svakog pojedinog slučaja.
Razmatrajući navode ustavne tužbe i dokumentaciju koja prileži tužbi, Ustavni
sud je utvrdio da su u konkretnom slučaju ispunjene pretpostavke za postupanje u
smislu odredbi članka 63. Ustavnog zakona.
Odluku o osnovanosti ustavne tužbe Ustavni sud obrazlaže sljedećim utvrđenjima:

4.1. DULJINA SUDSKOG POSTUPKA

Tužba je Općinskom sudu u Zagrebu podnijeta 30. prosinca 1994. godine.
Međutim, duljina postupka uzima se u razmatranje od 5. studenoga 1997. godine
kad je stupio na snagu Zakon o potvrđivanju Konvencije za zaštitu ljudskih prava
i temeljnih sloboda i Protokola broj 1, 4, 6, 7 i 11 uz Konvenciju za zaštitu
ljudskih prava i temeljnih sloboda (»Narodne novine – Međunarodni ugovori« broj
18/97., 6/99. – pročišćeni tekst, 8/99. – ispravak, 14/02. i 1/06.; u daljnjem
tekstu: Zakon o potvrđivanju Konvencije), koja Konvencija u članku 6. stavku 1.
jamči, između ostaloga, i pravo na suđenje u razumnom roku.
Ustavna tužba podnijeta je 19. prosinca 2005. godine, a do tog dana postupak
nije pravomoćno okončan pa Ustavni sud utvrđuje da je do dana podnošenja ustavne
tužbe postupak trajao ukupno deset (10) godina, jedanaest (11) mjeseci i
devetnaest (19) dana, a nakon stupanja na snagu Zakona o potvrđivanju Konvencije
pa do dana podnošenja ustavne tužbe postupak je trajao osam (8) godina, jedan
(1) mjesec i četrnaest (14) dana.

4.2. POSTUPANJE NADLEŽNOG SUDA

Prema članku 117. stavku 3. Ustava Republike Hrvatske, sudovi sude na temelju
Ustava i zakona.
Prekid parničnog postupka u predmetu koji se vodi pred Općinskim sudom u Zagrebu
pod brojem: P-10433/94 nastupio je po sili zakona (ex lege) 3. veljače 1996.
godine, stupanjem na snagu Zakona o izmjeni Zakona o obveznim odnosima.
Rješenje Općinskog suda u Zagrebu o prekidu postupka od 16. svibnja 1996. godine
imalo je deklaratorno značenje.
Tim Zakonom određeni prekid postupka, do donošenja novog propisa, onemogućio je
nadležni sud da tijekom prekida poduzima radnje usmjerene na rješavanje
podnesenog tužbenog zahtjeva te da odluči o tom zahtjevu.
Općinski sud u Zagrebu je 20. studenoga 2003. godine donio rješenje o nastavku
postupka, održao jedno ročište, te 1. ožujka 2004. godine donio rješenje kojim
se oglasio nenadležnim, a koje je, u povodu žalbe podnositelja, ukinuo
Županijski sud u Zagrebu rješenjem od 21. prosinca 2004. godine.
Zatim je Općinski sud u Zagrebu održao dva ročišta, a nakon podnošenja tužbe još
tri, s tim da je na trećem ročištu objavio presudu protiv koje su podnositelji
izjavili žalbu pa je od 20. veljače 2007. godine postupak u tijeku pred
Županijskim sudom u Zagrebu.

4.3. PONAŠANJE PODNOSITELJA USTAVNE TUŽBE
(TUŽITELJA U PARNIČNOM POSTUPKU)

Podnositelji ustavne tužbe, kao tužitelji u parničnom postupku, nisu doprinijeli
duljini trajanja postupka.

4.4. SLOŽENOST SUDSKOG PREDMETA

Iz dosadašnjeg tijeka postupka proizlazi da se u konkretnom slučaju ne radi o
osobito složenoj sudskoj stvari.

4.5. UTJECAJ ZAKONOM ODREĐENOG PREKIDA
POSTUPKA NA POVREDU USTAVNOG PRAVA

U odluci broj: U-IIIA-829/2002 od 24. ožujka 2004. godine Ustavni sud je, u
okolnostima istovjetnim ovom predmetu, utvrdio da je zakonom određenim prekidom
postupka povrijeđeno člankom 29. stavkom 1. Ustava zajamčeno pravo podnositelja
da zakonom ustanovljeni neovisni i nepristrani sud u razumnom roku odluči o
njegovim pravima i obvezama te da je tim zakonom određenim prekidom postupka
podnositelju povrijeđeno i pravo na pristup sudu, koji je dio prava na sud,
također zajamčenog odredbom članka 29. stavka 1. Ustava o temeljnom ljudskom
pravu na pravično suđenje.
Ustavni sud ne nalazi razlog za odstupanje od tako izraženog stajališta u ovom
predmetu.

OCJENA USTAVNOG SUDA

5. Ustavni sud utvrđuje da se postupak u pravno relevantnom razdoblju vodio pred
prvostupanjskim i drugostupanjskim sudom u trajanju od osam godina, jedan mjesec
i četrnaest dana, te da je još u tijeku. Imajući u vidu utvrđenja navedena u
točki 4. obrazloženja ove odluke, te posebno ukupnu duljinu trajanja postupka,
postupanje Općinskog suda u Zagrebu i utjecaj zakonom određenog prekida postupka
na povredu ustavnog prava, Ustavni sud ocjenjuje da je u konkretnom slučaju,
povrijeđeno ustavno pravo podnositelja zajamčeno člankom 29. stavkom 1. Ustava.
Stoga je, u smislu odredbe članka 63. stavka 2. Ustavnog zakona, donijeta odluka
kao pod točkama I. i II. izreke ove odluke.
6. Sukladno odredbi članka 63. stavka 3. Ustavnog zakona, odlučeno je kao u
točkama III. i IV. izreke ove odluke.
Visinu naknade zbog povrede ustavnog prava na donošenje odluke u razumnom roku,
Ustavni sud utvrđuje uzimajući u obzir okolnosti svakog pojedinog predmeta uz
istodobno uvažavanje ukupnih gospodarskih i socijalnih prilika u Republici
Hrvatskoj.
7. Odluka o objavi (točka V. izreke) temelji se na odredbama članka 29. Ustavnog
zakona.
8. Predsjednik Županijskog suda u Zagrebu dužan je dostaviti Ustavnom sudu
pisanu obavijest o datumima donošenja i otpreme odluke u roku osam (8) dana od
dana njene otpreme, a najkasnije osam (8) dana od isteka roka određenog u točki
II. izreke ove odluke. Ovaj nalog temelji se na članku 31. stavcima 4. i 5.
Ustavnog zakona.

Broj: U-IIIA-5043/2005
Zagreb, 12. ožujka 2007.

USTAVNI SUD REPUBLIKE HRVATSKE
Predsjednica Vijeća
**dr. sc. Jasna Omejec**, v. r.

Odluka, NN 38/2007-1299
Opći uvjeti korištenjaZaštita privatnosti[Pristup podatcima](/data_access_hr.aspx)[ELI](/about_eli_hr.aspx)

©2026. g. Narodne novine d.d.

, izrada [Novena d.o.o.](http://novena.hr/)