## Odluka Ustavnog suda Republike Hrvatske broj:U-IIIA-4861/2004 od 23. veljače 2006.

### NN 31/2006 (20.3.2006.), Odluka Ustavnog suda Republike Hrvatske broj:U-IIIA-4861/2004 od 23. veljače 2006.

# USTAVNI SUD REPUBLIKE HRVATSKE

**777**

Ustavni sud Republike Hrvatske, u Prvom vijeću
za odlučivanje o ustavnim tužbama, u sastavu sudac Željko Potočnjak,
predsjednik Vijeća, te suci Ivan Matija, Agata Račan, Smiljko
Sokol, Nevenka Šernhorst i
Milan Vuković, članovi Vijeća, odlučujući o ustavnoj tuž­bi koju je podnijela V. E. iz Z., na sjednici održanoj
dana 23. veljače 2006. godine, jednoglasno je donio

## ODLUKU

I. Ustavna tužba se usvaja.

II. Općinski sud u Zagrebu dužan je donijeti
odluku u predmetu koji se vodi pred tim sudom pod poslovnim brojem: Pr-2511/95
u najkraćem mogućem roku, ali ne duljem od šest (6) mjeseci, računajući od
prvog idućeg dana nakon objave ove odluke u »Narodnim novinama«.

III. Na temelju članka 63. stavka 3. Ustavnog
zakona o Ustavnom sudu Republike Hrvatske (»Narodne novine«, broj 99/99.,
29/02. i 49/02. – pročišćeni tekst), podnositeljici ustavne tužbe V. E. iz Z.,
H. 85, određuje se primjerena naknada zbog povrede ustavnog prava iz članka 29.
stavka 1. Ustava Republike Hrvatske (»Narodne novine«, broj 41/01. – pročišćeni
tekst) u iznosu od 9.100,00 kuna.

IV. Naknada iz točke III. izreke ove odluke bit
će isplaćena iz državnog proračuna u roku od tri mjeseca od dana podnošenja
zahtjeva podnositeljice Ministarstvu financija Republike Hrvatske za njezinu
isplatu.

V. Ova odluka objavit će se u »Narodnim
novinama«.

```
Obrazloženje
```

```

```

1. Podnositeljica je na temelju članka 63.
Ustavnog zakona o Ustavnom sudu Republike Hrvatske (»Narodne novine«, broj
99/99., 29/02. i 49/02. – pročišćeni tekst, u daljnjem tekstu: Ustavni zakon)
podnijela 14. prosinca 2004. godine ustavnu tužbu radi duljine parničnog
postupka koji se vodi pred Općinskim sudom u Zagrebu pod brojem: Pr-2511/95,
smatrajući da joj je povrijeđeno ustavno pravo na donošenje sudske odluke u razumnom
roku.

ČINJENICE VAŽNE ZA
USTAVNOSUDSKI POSTUPAK

2. Ustavni sud je u postupku pokrenutom ustavnom
tužbom primjenom članka 63. Ustavnog zakona, na temelju navoda ustav­ne tužbe, očitovanja
Općinskog suda u Zagrebu, uvida u presliku spisa Općinskog suda u Zagrebu broj:
Pr-2511/95, utvrdio činjenice pravnorelevantne za
odlučivanje o povredi ustavnog prava podnositeljice, zajamčenog člankom 29.
stavkom 1. Ustava.

Podnositeljica je 13. prosinca 1995. godine
podnijela tužbu Općinskom sudu u Zagrebu protiv tuženih, »B.« d.d. iz Z. i »N.«
d.d. iz O., radi isplate plaće.

Do 5. studenoga 1997. godine održana su ročišta
15. travnja 1996. i 18. ožujka 1997. godine, te je provedeno financijsko
vještačenje.

Podneskom od 9. srpnja 1998. godine
podnositeljica je prigovorila nalazu i mišljenju vještaka.

Vještak je 11. siječnja 1999. godine dostavio
nalaz i mišljenje kojim se očitovao na prigovore podnositeljice.

Podneskom od 26. veljače 1999. godine
podnositeljica je istaknula da nema primjedbi na nalaz i mišljenje vještaka te
je u skladu s tim nalazom i mišljenjem uredila tužbeni zahtjev.

Sud je zamolnicom od 22. srpnja 1999. godine i
požurnicom od 1. lipnja 2000. godine zatražio Općinski sud u Metkoviću da drugotuženom dostavi po sudskom dostavljaču podnesak
podnositeljice od 26. veljače 1999. godine te nalaz i mišljenje vještaka.

Općinski sud u Metkoviću je dopisom od 18.
listopada 2000. godine izvijestio sud da sudski dostavljač u prostorijama drugotuženog nije zatekao nikoga te da stoga nije mogao
izvršiti dostavu, da su prostorije devastirane te da već dulje vrijeme nitko od
djelatnika ne dolazi u te prostorije.

Sud je rješenjem od 26. siječnja 2001. godine
pozvao punomoćnika podnositeljice da se u roku od 15 dana očituje ostaje li kod
tužbe i tužbenog zahtjeva, je li nad prvotuženim
otvoren stečajni postupak te postoji li još uvijek drugotuženi
kao pravna osoba.

Podneskom od 10. rujna 2001. godine punomoćnik
je podnositeljici otkazao punomoć o zastupanju te predložio da se svi podnesci
dostavljaju izravno podnositeljici.

Sud je dopisom od 20. veljače 2002. godine od
Trgovačkog suda u Zagrebu zatražio podatak je li nad prvotuženim
otvoren stečajni postupak te postoji li on kao pravna osoba ili postoji njegov
pravni sljednik i koji.

Trgovački sud u Zagrebu je dopisom od 12.
travnja 2002. godine izvijestio sud da je nad prvotuženim
otvoren stečajni postupak.

Sud je rješenjem od 19. travnja 2002. godine
utvrdio prekid postupka u odnosu na prvotuženog, te
odredio da će se postupak nastaviti kad stečajni upravitelj ili pravni sljednici prvotuženog preuzmu
postupak ili kad ih sud na prijedlog podnositeljice pozove da to učine.
Rješenje je dostavljeno stečajnom upravitelju prvotuženog
i izravno podnositeljici u odnosu na koju je postalo pravomoćno 18. lipnja
2002. godine. Podnositeljica nije predložila sudu da pozove stečajnog
upravitelja da preuzme postupak, a ni stečajni upravitelj nije preuzeo postupak
pa je u odnosu na prvotuženog postupak u prekidu.

U odnosu na drugotuženog,
sud je dopisom od 2. studenoga 2005. godine za njega zatražio od Trgovačkog
suda u Dubrovniku izvadak iz sudskog registra.

Trgovački sud u Dubrovniku udovoljio je 16.
studenoga 2005. godine traženju suda.

Ročište je održano 23. siječnja 2006. godine.

3. PRAVO VAŽNO ZA
USTAVNOSUDSKI POSTUPAK

Mjerodavno pravo sadržano je u odredbi članka
29. stavka 1. Ustava Republike Hrvatske i odredbama članka 63. Ustavnog zakona.

*Ustavna
tužba je osnovana.*

4. Svoju odluku Ustavni sud obrazlaže sljedećim
utvrđenjima:

4.1. DULJINA SUDSKOG
POSTUPKA

Tužba je Općinskom sudu u Zagrebu podnijeta 13.
prosinca 1995. godine.

Međutim, duljina postupka uzima se u razmatranje
od 5. studenoga 1997. godine kada je stupio na snagu Zakon o potvrđivanju
Konvencije za zaštitu ljudskih prava i temeljnih sloboda i Protokola, broj 1,
4, 6, 7 i 11 uz Konvenciju za zaštitu ljudskih prava i temeljnih sloboda
(»Narodne novine – Međunarodni ugovori«, broj 18/97., 6/99. – pročišćeni tekst
i 8/99. – ispravak, u daljnjem tekstu: Zakon o potvrđivanju Konvencije), koja
Konvencija u članku 6. stavku 1. jamči, između ostalog, i pravo na suđenje u
razumnom roku.

Ustavna tužba podnijeta je 14. prosinca 2004.
godine, a do toga dana postupak nije pravomoćno okončan, pa Ustavni sud
utvrđuje da je do dana podnošenja ustavne tužbe postupak trajao ukupno devet
(9) godina i jedan (1) dan, a nakon stupanja na snagu Zakona o potvrđivanju
Konvencije pa do dana podnošenja ustavne tužbe postupak je trajao sedam (7)
godina, jedan (1) mjesec i devet (9) dana.

4.2. POSTUPANJE
NADLEŽNOG SUDA

Postupak se u pravnorelevantnom
razdoblju, od 5. studenoga 1997. godine do podnošenja ustavne tužbe, vodio pred
Općinskim sudom u Zagrebu. Očito je da sud nije postupao žurno iako se radilo o
radnom sporu (npr. sud je nakon prve zamolnice
Općinskom sudu u Metkoviću za dostavom pismena drugotuženom
putem sudskog dostavljača požurnicu uputio tek nakon deset mjeseci i deset
dana) pa je propustio u ranom stadiju postupka utvrditi relevantne činjenice i
meritorno odlučiti o tužbenom zahtjevu podnositeljice.

U odnosu na prvotuženog
rješenjem od 19. travnja 2002. godine je utvrđen prekid postupka. Odredbom
članka 215. stavka 1. Zakona o parničnom postupku (»Narodne novine«, broj
53/91., 91/92., 112/99., 88/01. i 117/03.) propisano je da će se postupak
nastaviti kada ga preuzme stečajni upravitelj, odnosno kada ga sud na prijedlog
protivne strane ili po službenoj dužnosti prema članku 111. stavku 1. u svezi
sa člankom 282. Zakona o izmjenama i dopunama Zakona o parničnom postupku
(»Narodne novine«, broj 117/03.) koji je stupio na snagu 1. prosinca 2003.
godine, pozove da to učini.

U odnosu na drugotuženog
postupak je i dalje u tijeku, a sud je bio neaktivan od 10. rujna 2001. godine
do podnošenja ustavne tužbe 14. prosinca 2004. godine (tri godine, tri mjeseca
i četiri dana), te nadalje jer je tek 2. studenoga 2005. godine zatražio
izvadak iz sudskog registra za drugotuženog.

Činjenica je da o tužbenom zahtjevu
podnositeljice nije nijednom meritorno odlučeno već je samo u odnosu na prvotuženog doneseno rješenje o prekidu postupka. Nadalje,
razmatrajući postupanje suda tijekom vođenja postupka razvidno je da je
Općinski sud u Zagrebu propustio u ranom stadiju postupka usmjeriti
raspravljanje i provoditi takve dokaze koji bi doveli do utvrđenja činjenica o
pravnoj osnovi i visini tužbenog zahtjeva, primjenjujući pritom pravila o
teretu dokazivanja. On također nije u dovoljnoj mjeri koristio procesna
ovlaštenja koja su Zakonom o parničnom postupku (»Narodne novine«, broj 53/91.,
91/92., 112/99., 88/01. i 117/03.) ustanovljena upravo u svrhu racionalizacije
i ubrzanja rada sudova, te kao protuteža neograničenoj dispoziciji parničnih
stranaka i zlouporabi procesnih prava.

4.3. PONAŠANJE
PODNOSITELJICE USTAVNE TUŽBE(TUŽITELJICE U PARNIČNOM POSTUPKU)

Podnositeljica ustavne tužbe kao tužiteljica u
parničnom postupku doprinijela je duljini postupka u odnosu na prvotuženog jer nije predložila sudu da pozove stečajnog
upravitelja da preuzme postupak u skladu s rješenjem o prekidu postupka koje
joj je bilo izravno dostavljeno.

4.4. SLOŽENOST SUDSKOG
PREDMETA

Ustavni sud utvrđuje da se ne radi o složenom
predmetu.

OCJENA USTAVNOG SUDA

5. Ustavni sud utvrđuje da se postupak u pravnorelevantnom razdoblju vodio u trajanju od sedam
godina, jedan mjesec i devet dana, te da je postupak u odnosu na prvotuženog u prekidu od 2002. godine, a još je uvijek u
tijeku u odnosu na drugotuženog. Imajući u vidu
ukupnu duljinu postupka, neaktivnost i neučinkovito postupanje Općinskog suda u
Zagrebu, okolnost da se postupak cijelo vrijeme vodi pred sudom prvog stupnja
koji o tužbenom zahtjevu nije nijednom meritorno odlučio iako se radi o radnom
sporu koji je žurne naravi, Ustavni sud smatra da je povrijeđeno pravo
podnositeljice na suđenje u razumnom roku, zajamčeno člankom 29. stavkom 1.
Ustava Republike Hrvatske.

Stoga je, u smislu odredbe članka 63. Ustavnog
zakona, donijeta odluka kao pod točkama I. i II. izreke ove odluke.

6. Sukladno odredbi članka 63. stavka 3.
Ustavnog zakona, odlučeno je kao u točkama III. i IV. izreke ove odluke.

Visinu naknade zbog povrede ustavnog prava na
donošenje odluke u razumnom roku, Ustavni sud utvrđuje uzimajući u obzir
okolnosti svakog pojedinog predmeta uz istodobno uvažavanje ukupnih
gospodarskih i socijalnih prilika u Republici Hrvatskoj.

7. Odluka o objavi (točka V. izreke) temelji se
na odredbama članka 29. Ustavnog zakona.

8. Predsjednik Općinskog suda u Zagrebu dužan je
dostaviti Ustavnom sudu pisanu obavijest o datumima donošenja i otpreme odluke
donesene u roku osam (8) dana od dana njene otpreme, a najkasnije osam (8) dana
od isteka roka određenog u točki II. izreke ove odluke. Ovaj nalog temelji se
na članku 31. stavcima 4. i 5. Ustavnog zakona.

Broj: U-IIIA-4861/2004

Zagreb, 23. veljače 2006.

USTAVNI SUD REPUBLIKE HRVATSKE

Predsjednik Vijeća

**dr****. sc. Željko Potočnjak**, v. r.

Odluka, NN 31/2006-777