## Odluka Ustavnog suda Republike Hrvatske broj U-IIIA-306/2003 od 22. siječnja 2004. godine

### NN 16/2004 (6.2.2004.), Odluka Ustavnog suda Republike Hrvatske broj U-IIIA-306/2003 od 22. siječnja 2004. godine

# USTAVNI SUD REPUBLIKE HRVATSKE

481

Ustavni
sud Republike Hrvatske, u Prvom vijeću za odlučivanje o ustavnim tužbama, u
sastavu sudac Željko Potočnjak, predsjednik Vijeća, te suci Marijan Hranjski,
Agata Račan, Nevenka Šernhorst, Smiljko Sokol i Milan Vuković, članovi Vijeća,
odlučujući o ustavnoj tužbi B. T. iz K., kojeg zastupa B. S., odvjetnik iz Z.,
na sjednici održanoj dana 22. siječnja 2004. godine, jednoglasno je donio

## ODLUKU

I. Ustavna
tužba se usvaja.

II.
Općinski sud u Zagrebu dužan je donijeti presudu u pred­metu koji se vodi pred
tim sudom pod brojem: Pn-642/95 u najkraćem mogućem roku, ali ne duljem od šest
(6) mjeseci, računajući od prvoga idućeg dana nakon dana objave ove odluke u
»Narodnim novinama«.

 III. Na temelju članka 63. stavka 3. Ustavnog
zakona o Ustavnomsudu Republike Hrvatske (»Narodne novine«, broj 49/02
– pročišćeni tekst), podnositelju ustavne tužbe, B. T. iz K., K. 144, određuje
se primjerena naknada zbog povrede ustavnog prava iz članka 29. stavka 1.
Ustava Republike Hrvatske (»Narodne novine«, broj 41/01 – pročišćeni tekst), u
iznosu od 5.000,00 kuna.

IV.
Naknada iz točke III. izreke ove odluke bit će isplaćena iz Državnog proračuna
u roku od tri mjeseca od dana podnošenja zahtjeva podnositelja Ministarstvu
financija Republike Hrvatske za njezinu isplatu.

V. Ova
odluka objavit će se u »Narodnim novinama«.

```
Obrazloženje
```

1.
Podnositelj je podnio ustavnu tužbu temeljem odredbe članka 63. Ustavnog zakona
o Ustavnom sudu Republike Hrvat­ske (»Narodne novine«, broj 49/02 – pročišćeni
tekst, u daljnjem tekstu: Ustavni zakon) i predlaže donošenje odluke kojom se
nalaže Općinskom sudu u Zagrebu da u roku od mjesec dana od dana objave odluke
u »Narodnim novinama« donese meritornu presudu u predmetu broj: Pn-642/95, te
da mu se isplati »pravedna« naknada u iznosu od 60.000,00 kuna sa zakonskim
zateznim kamatama tekućim od dana donošenja odluke pa do konačne isplate, kao i
naknadi trošak postupka.

U ustavnoj tužbi podnositelj izlaže tijek postupka
koji se vodi pod brojem: Pn-642/95 radi naknade materijalne štete navodeći kako
je prvostupanjski postupak još uvijek u tijeku zbog zakazivanja rasprava u
velikim vremenskim razmacima i zbog neaktivnosti suda. Tu neaktivnost
potkrepljuje navodima da je nalaz i mišljenje prometnog vještaka dostavljeno
podnositelju tek šest mjeseci nakon što je nalaz dostavljen u spis. Također
navodi da u razdoblju od 12. studenoga 1995. godine pa do 7. svibnja 1999.
godine nije održana niti jedna rasprava, iako je u više navrata molio
zakazivanje iste.

ČINJENICE
VAŽNE ZA USTAVNOSUDSKI POSTUPAK

2.
Ustavni sud je u postupku pokrenutom ustavnom tužbom, primjenom članka 63.
Ustavnog zakona, utvrdio sljedeće činjenice koje su pravno relevantne za
odlučivanje o povredi ustavnog prava podnositelja, zajamčenog člankom 29.
stavkom 1. Ustava Republike Hrvatske:

– tužbom
radi naknade štete podnositelj je 25. siječnja 1995. godine pokrenuo postupak
kod Općinskog suda u Zagrebu protiv Republike Hrvatske, a zbog prometne nezgode
koju je prouzročio A. Č. upravljajući automobilom koji je u trenutku nezgode
bio u uporabi u Hrvatskoj vojsci;

– 14. ožujka
1995. godine održano je prvo ročište na kojem je određeno vještačenje radi utvrđenja
visine štete na vozilu;

– 24.
listopada 1995. godine zaprimljen je nalaz i mišljenje vještaka o visini štete
na vozilu;

–
podneskom od 30. studenoga 1995. godine podnositelj je uskladio svoj tužbeni
zahtjev s nalazom i mišljenjem vještaka;

– 12.
prosinca 1995. godine održano je ročište na kojem je određeno službenim putem
zatražiti prekršajni spis protiv A. Č.;

–
dopisom od 1. travnja 1996. godine, Prekršajni sud u Zagrebu izvješćuje nadležni
sud da je predmetni spis ustupljen Prekršajnom sudu u Vinkovcima;

– dopisima od 17. srpnja
1996., 12. svibnja 1997., 20. ožujka 1998., 13. srpnja 1998. godine te 2.
prosinca 1998. godine, Općinski sud u Zagrebu traži na uvid spis Prekršajnog
suda;

– podnescima od 14. lipnja
1996., 11. listopada 1996., 29. travnja 1997., 24. lipnja 1998. i 26. studenoga
1998. godine podnositelj moli zakazivanje rasprave;

– 4. siječnja 1999. godine
dostavljen je preslik spisa Prekršajnog suda u Vinkovcima;

– 7. svibnja 1999. godine održano
je ročište na kojem tuženica u postupku osporava pasivnu legitimaciju te se
određuje saslušanje podnositelja i svjedoka A. Č. i D. K.;

– na ročištu od 8. listopada
1999. godine proveden je dokaz saslušanjem podnositelja, a zbog nepristupa
pozvanih svjedoka određeno je ponovno pozvati svjedoke na saslušanje i provođenje
dokaza vještačenjem;

– 9. studenoga 1999. godine
zaprimljen je nalaz i mišljenje prometnog vještaka;

– ročište od 7. veljače 2000.
godine odgođeno je zbog održavanja izbora;

– nakon uplate predujma za
vještačenje od strane podnositelja, 23. ožujka 2000. godine i isplate vještaku,
3. travnja 2000. godine, dostavljen je 3. svibnja 2000. godine, nalaz i
mišljenje vještaka podnositelju i tuženiku;

– na ročištu održanom 22.
svibnja 2001. godine podnositelju je podijeljen rok od 15 dana radi dostave
točne adrese svjedoka, nakon čega će se zamolbenim putem kod Općinskog suda u
Vinkovcima saslušati oba svjedoka;

– rješenjem od 11. siječnja
2002. godine, pozvan je podnositelj predujmiti troškove pristupa svjedoka A. Č.;

– podneskom od 12. veljače
2002. godine, podnositelj odbija predujmiti troškove zbog toga što podnositelj
ne zna koliki su stvarni troškovi pristupa svjedoka, a i zbog toga što nije
određeno ročište na kojem će se predloženi svjedok saslušati;

– podnescima od 8. siječnja
2002. i 1. srpnja 2002. godine, podnositelj traži zakazivanje rasprave i
saslušanje svjedoka zamolbenim putem;

– dopisom Općinskog suda u
Zagrebu od 20. rujna 2002. godine zatraženo je od Općinskog suda u Vinkovcima
da pozove i sasluša navedene svjedoke;

– dopisom Općinskog suda u
Vinkovcima od 7. listopada 2002. godine, dostavljen je zapisnik o saslušanju
svjedokinje D. K. Svjedok A. Č. nije pristupio jer se, sukladno zaprimljenom
dopisu od strane njegove supruge, nalazi u inozemstvu na duže vrijeme;

– zamolbom Općinskog suda u
Zagrebu od 18. listopada 2002. godine, zamoljava se Općinski sud u Vinkovcima
da protekom 6 mjeseci ponovno pozove svjedoka A. Č. na saslušanje.

PRAVO VAŽNO ZA USTAVNOSUDSKI POSTUPAK

3. Odredbom članka 29. stavka
1. Ustava Republike Hrvat­ske, propisano je:

»Svatko ima pravo da zakonom
ustanovljeni neovisni i nepristrani sud (...) u razumnom roku odluči o njegovim
pravima i obvezama (...).«

Odredbom
članka 63. Ustavnog zakona propisano je:

»(1)
Ustavni sud će pokrenuti postupak po ustavnoj tužbi i prije no što je iscrpljen
pravni put, u slučaju kad o pravima i obvezama stranke (...) nije u razumnom
roku odlučio sud (...).

(2) U
odluci kojom usvaja ustavnu tužbu zbog nedonošenja akta u razumnom roku iz
stavka 1. ovoga članka, Ustavni sud će nadležnom sudu odrediti rok za donošenje
akta kojim će taj sud meritorno odlučiti o pravima i obvezama (...)
podnositelja. Rok za donošenje akta počinje teći idućeg dana od dana objave
odluke Ustavnog suda u »Narodnim novinama«.

(3) U odluci iz stavka 2. ovoga članka Ustavni sud će
odrediti primjerenu naknadu koja pripada podnositelju zbog povrede njegova
ustavnog prava koju je sud učinio kada o pravima i obvezama podnositelja (...)
nije odlučio u razumnom roku. Naknada se isplaćuje iz državnog proračuna u roku
od tri mjeseca od dana podnošenja zahtjeva stranke za njezinu isplatu.«

*Ustavna
tužba je osnovana.*

4. Povredu ustavnog prava na
donošenje sudske odluke u razumnom roku Ustavni sud razmatra u svjetlu osobitih
okolnosti svakog pojedinog slučaja.

Razmatrajući navode ustavne
tužbe i dokumentaciju koja prileži tužbi, Ustavni sud je utvrdio da su u
konkretnom slučaju ispunjene pretpostavke za postupanje Suda u smislu odredbi
članka 63. Ustavnog zakona.

Svoju odluku Ustavni sud
obrazlaže sljedećim utvrđenjima:

4.1. DULJINA
SUDSKOG POSTUPKA

Podnositelj ustavne tužbe
pokrenuo je parnični postupak radi naknade štete 25. siječnja 1995. godine.
Ustavna tužba podnijeta je 28. siječnja 2003. godine. Ustavni sud utvrđuje da
je do dana podnošenja ustavne tužbe postupak trajao ukupno 7 (sedam) godina i 3
(tri) dana.

Zakon o potvrđivanju
Konvencije za zaštitu ljudskih prava i temeljnih sloboda i Protokola br. 1, 4,
6, 7 i 11 uz Konvenciju za zaštitu ljudskih prava i temeljnih sloboda (»Narodne
novine - Međunarodni ugovori«, broj 6/99 – pročišćeni tekst i 8/99 – ispravak,
u daljnjem tekstu: Zakon o potvrđivanju Konvencije) stupio je na snagu dana 5.
studenoga 1997. godine.

Od dana stupanja na snagu
Zakona o potvrđivanju Konvencije, odredbe Konvencije za zaštitu ljudskih prava
i temeljnih sloboda Vijeća Europe čine, temeljem članka 140. Ustava Republike
Hrvatske, dio unutarnjega pravnog poretka Republike Hrvatske. Dio unutarnjeg
pravnog poretka Republike Hrvatske od tog dana čini i odredba članka 6. stavka
1. Europske konvencije pod nazivom »Pravo na pošteno suđenje« koja, između
ostalog, propisuje:

»Radi utvrđivanja svojih
prava i obveza građanske naravi (...) svatko ima pravo da zakonom ustanovljeni
neovisni i nepristrani sud (...) u razumnom roku ispita njegov slučaj.«

Pravo na donošenje sudske
odluke u razumnom roku čini dio unutarnjega pravnog poretka Republike Hrvatske
od dana stupanja na snagu Zakona o potvrđivanju Konvencije (5. studenoga
1997.). Pravo na donošenje sudske odluke u razumnom roku je ustavno pravo u
Republici Hrvatskoj od 9. studenoga 2000. godine (dana proglašenja Ustava).
Ispitivanje razumnosti trajanja sud­skih postupaka prije 5. studenoga 1997.
godine, u pravilu, ne bi moglo biti predmetom ustavnosudskih postupaka
temeljenih na članku 63. Ustavnog zakona, jer u dotadašnjem pravnom poretku
Republike Hrvatske takvo pravo nije postojalo kao ustavno pravo.

4.2. POSTUPANJE
NADLEŽNIH SUDOVA

Iz preslika spisa i
očitovanja Općinskog suda u Zagrebu, broj: 23 Su-484/03 od 3. travnja 2003.
godine, razvidno je da je nadležni sud nakon zaprimljene tužbe zakazao dva
ročišta (14. ožujka 1995. i 12. prosinca 1995. godine) na kojima oba puta nije
pristupio tuženik, unatoč uredno iskazanoj dostavi. Sud je na temelju
prijedloga podnositelja proveo dokaz vještačenja radi utvrđenja visine štete na
vozilu (24. listopada 1995. godine) te vještačenje na okolnost nastanka štetnog
događaja (9. studenoga 1999. godine). Nadalje, sud je u pet navrata, u
razdoblju od 17. srpnja 1996. do 2. prosinca 1998. godine, tražio na uvid spis
Prekršajnog suda u Vinkovcima povodom štetnog događaja. Nakon zaprimljenog
spisa, 7. siječnja 1999. godine, zakazano je i održano ročište 7. svibnja 1999.
godine. Zbog nepristupa pozvanih svjedoka te odbijanja podnositelja da predujmi
troškove pristupa jednog od svjedoka, zamolbenim putem zatraženo je od
Općinskog suda u Vinkovcima saslušanje istih.

Ustavni
sud je utvrdio da je u razmatranom, pravno relevantnom razdoblju, Općinski sud
u Zagrebu, od radnji koje su relevantne za meritorno odlučivanje o pravima i
obvezama stranaka u tom sudskom postupku, održao svega pet ročišta. Ostala
aktivnost suda bila je usmjerena na traženje spisa Prekršajnog suda te dopise
Općinskom sudu u Vinkovcima radi saslušanja svjedoka zamolbenim putem.

Slijedom
navedenog, Ustavni sud utvrđuje da je sud svojim postupanjem pridonio
dugotrajnosti samog postupka, zakazujući rasprave u velikim razmacima te
oslanjajući se samo na procesna ovlaštenja stranaka, pri čemu nije koristio
svoja zakonska ovla­štenja da, sukladno načelu ekonomičnosti parničnog postupka,
ubrza tijek postupka. Unatoč činjenici da je nadležni sud bezuspješno tražio
uvid u spis Prekršajnog suda, Ustavni sud smatra da je neovisno o tome mogao
provoditi dokaze koje su stranke predlagale. Iz navedenog slijedi da radnje
koje je sud po­duzimao u razmatranom razdoblju ne ukazuju na njegovu
neaktivnost već na sporost i neučinkovitost u konkretnom slučaju.

4.3. PONAŠANJE PODNOSITELJA USTAVNE TUŽBE

(TUŽITELJA
U SUDSKOM POSTUPKU)

Iz
spisa je razvidno da je podnositelj tijekom cijelog postupka tražio zakazivanje
rasprava. Međutim, ocjena je Ustavnog suda da je podnositelj svojim ponašanjem
djelomično pridonio dugotrajnom postupku. Imajući u vidu navode iz ustavne tužbe,
po kojima podnositelj smatra da je nadležni sud pridonio dugotrajnosti postupka
zbog nepostupanja u vezi s dostavom nalaza i mišljenja vještaka (šest mjeseci
nakon zaprimanja istog), valja istaknuti da je podnositelj sam utjecao na dugi
rok dostave nalaza i mišljenja na očitovanje, jer je predujam za vještačenje
uplatio četiri mjeseca nakon poziva na uplatu. Također, podnositelj je raspolažući
svojim procesnim ovlaštenjima u postupku, odbio platiti predujam za troškove
pristupa svjedoka, čime je objektivno produženo trajanje samog postupka.

4.4. SLOŽENOST SUDSKOG
PREDMETA

Provedene radnje u parničnom postupku (dva
vještačenja, pribavljanje spisa prekršajnog suda, saslušanje svjedoka
zamolbenim putem te sporna pasivna legitimacija tuženice), ukazuju da se u
slučaju podnositelja radi o relativno složenoj sudskoj stvari.

5. Ustavni sud utvrđuje da postupak u predmetu broj:
Pn-642/95, koji se vodi pred Općinskim sudom u Zagrebu, traje pre­ko 7 godina.
Dugotrajnost postupka posljedica je okolnosti koje se mogu pripisati
neučinkovitom postupanju nadležnog suda. Stoga Ustavni sud utvrđuje da je u
konkretnom slučaju povrijeđeno ustavno pravo podnositelja da zakonom
ustanovljeni neovisni i nepristrani sud u razumnom roku odluči o njegovim
pravima ili obvezama, koje je zajamčeno člankom 29. stavkom 1. Ustava Re­publike
Hrvatske.

6. Imajući u vidu sve navedene činjenice i okolnosti,
u smislu odredbe članka 63. stavka 2. Ustavnog zakona, donesena je odluka kao
pod točkama I. i II. izreke ove odluke, čime se na najdjelotvorniji način
ostvaruje i svrha samog sudskog postupka.

7.
Sukladno odredbi članka 63. stavka 3. Ustavnog zakona, odlučeno je kao u
točkama III. i IV. izreke ove odluke.

Broj:
U-IIIA-306/2003

Zagreb,
22. siječnja 2004.

USTAVNI SUD REPUBLIKE HRVATSKE

Predsjednik Vijeća
**dr. sc.** **Željko Potočnjak,** v. r.

Odluka, NN 16/2004-481