## Presuda Visokog upravnog suda Republike Hrvatske broj: Us-5709/2009-15 od 15. veljače 2012.

### NN 38/2012 (30.3.2012.), Presuda Visokog upravnog suda Republike Hrvatske broj: Us-5709/2009-15 od 15. veljače 2012.

VISOKI UPRAVNI SUD REPUBLIKE HRVATSKE

984

PRESUDA

Visoki upravni sud Republike Hrvatske u vijeću sastavljenom od sudaca tog suda Blanše Turić, predsjednice vijeća, mr. sc. Marije Kriletić i Smiljana Mikuša, članova vijeća, te sudske savjetnice Tatjane Ilić, zapisničarke, u upravnom sporu tužitelja HT-Hrvatske telekomunikacije d.d. iz Zagreba, Savska 32, kojeg zastupaju predsjednik Uprave i glavni izvršni direktor Ivica Mudrinić, te član Uprave i glavni direktor za tehniku i informacijske tehnologije Božidar Poldrugač, a njih punomoćnik Ivan Šimac, odvjetnik u odvjetničkom društvu Kunstek, Halle & Šimac u Zagrebu, Boškovićeva 13A, protiv rješenja tužene Hrvatske agencije za poštu i elektroničke komunikacije, Zagreb, Jurišićeva 13, klasa: UP/I-344-01/09-01/177, urbroj: 376-11-09-11, od 11. rujna 2009., radi privremene odgode primjene pružanja usluga obračuna i naplate, u nejavnoj sjednici vijeća održanoj 15. veljače 2012.

presudio je

I. Tužba se odbija.

II. Ova presuda objavit će se u »Narodnim novinama«.

Obrazloženje

Osporenim rješenjem tuženog tijela ukinuto je privremeno rješenje tuženog tijela od 22. svibnja 2009., klasa: UP/I-344-01/09-01/177, urbroj: 376-11-09-08 te je obustavljen upravni postupak koji je trgovačko društvo OT-Optima telekom d.d. pokrenulo protiv tužitelja oko uvjeta obračuna i naplate za usluge s dodanom vrijednosti u mreži trgovačkog društva OT-Optima telekom d.d.

Tužitelj je u ovom sporu podnio tužbu protiv privremenog rješenja tuženog tijela klasa: UP/I-344-01/09-01/177, urbroj: 376-11-09-06, od 24. ožujka 2009., kojim mu je naloženo da trgovačkom društvu OT-Optima telekom d.d., Buzin, nastavi pružati usluge obračuna i fakturiranja, uključujući i usluge prisilne naplate ostvarenog telekomunikacijskog prometa pretplatnika T-Coma-a za pozive prema uslugama s dodanom vrijednosti u mreži OT-Optime telekoma d.d., te da u cilju sklapanja novog dodatka ugovoru o međusobnom povezivanju započne pregovore s OT-Optima telekomom d.d., oko uvjeta pružanja navedene usluge, te da ne primjenjuje odredbe Posebnih uvjeta pružanja usluga obračuna i naplate za usluge s dodanom vrijednosti. Istim rješenjem utvrđeno je da privremeno rješenje ostaje na snazi do donošenja konačnog rješenja, a nakon završetka postupka analize mjerodavnih tržišta i određivanja regulatornih obveza tužitelju na tržištu započinjanja poziva iz javnih komunikacijskih mreža. Navedeno privremeno rješenje tužitelj je osporavao radi pogrešno i nepotpuno utvrđenog činjeničnog stanja, pogrešne primjene zakona, povrede pravila postupka, te je predložio da Sud tužbu uvaži i osporeno rješenje poništi.

Tuženo tijelo u odgovoru na tužbu navelo je da je 22. svibnja 2009. donijelo drugo privremeno rješenje klasa: UP/I-344-01/09-01/177, urbroj: 376-11-09-08, kojim je ukinulo privremeno rješenje od 24. ožujka 2009., protiv kojega je tužitelj pokrenuo ovaj upravni spor te je predložilo da Sud postupi sukladno odredbi članka 32. stavka 2. Zakona o upravnim sporovima. Ujedno se tuženo tijelo usprotivilo svim navodima tužbe, iznoseći razloge zbog kojih smatra da je osporeno rješenje zakonito.

Nadalje, tužitelj nezadovoljan i drugim privremenim rješenjem tuženog tijela od 22. svibnja 2009., protiv istog je podnio tužbu, osporavajući zakonitost tog rješenja radi pogrešno i nepotpuno utvrđenog činjeničnog stanja, pogrešne primjene zakona, te povrede pravila postupka, predlažući da Sud tužbu uvaži i osporeno rješenje poništi. Navedenim rješenjem uz ukidanje privremenog rješenja od 24. ožujka 2009., određeni su uvjeti međusobnog povezivanja tužitelja i trgovačkog društva OT-Optima telekom d.d., u svezi pristupa uslugama s dodanom vrijednosti (060, 061) u mreži OT-Optime telekom i u svezi pristupa uslugama s dodanom vrijednosti (060,061) u mreži tužitelja po cijeni od 5 % od maloprodajne cijene za usluge obračuna i fakturiranja i 10 % od maloprodajne cijene za troškove rizika naplate. Također je utvrđeno da se navedene cijene primjenjuju s danom donošenja ovog rješenja, a tužitelj je obvezan da u roku od 8 dana od primitka rješenja dostavi OT-Optimi telekom d.d. prijedlog dodatka ugovora o međusobnom povezivanju u skladu s točkom 1. rješenja, kojim će se regulirati ostali uvjeti pružanja usluga pristupa uslugama s dodanom vrijednosti. Isto tako utvrđeno je da ovo privremeno rješenje ostaje na snazi do donošenja rješenja o glavnoj stvari kojim će se okončati ovaj upravni postupak, a nakon završetka postupka analize mjerodavnih tržišta i određivanja regulatornih obveza tužitelju na tržištu započinjanja poziva iz javnih komunikacijskih mreža.

Tuženo tijelo se u odgovoru na tužbu protiv rješenja od 22. svibnja 2009. također protivi svim navodima tužbe i iznosi razloge zbog kojih smatra da je osporeno rješenje zakonito, predlažući da Sud tužbu odbije. Nakon toga tuženo tijelo je podneskom od 28. listopada 2009. obavijestilo Sud da je upravni akt protiv kojega je tužitelj podnio tužbu stavljen izvan snage rješenjem od 11. rujna 2009., kojim je obustavljen upravni postupak jer su stranke spor riješile mirnim putem.

Sud je stoga rješenjem od 5. studenoga 2009. pozvao tužitelja u smislu odredbe članka 32. Zakona o upravnim sporovima da se izjasni da li je navedenim rješenjem od 11. rujna 2009. zadovoljan ili ostaje pri tužbi i u kojem opsegu odnosno da li tužbu proširuje i na novi upravni akt. Tužitelj je podneskom od 25. studenoga 2009. izjavio da nije zadovoljan točkom I. izreke rješenja od 11. rujna 2009., te da ostaje u cijelosti kod tužbe protiv rješenja tuženog tijela od 22. svibnja 2009., a isto tako da tužbu proširuje na navedenu točku I. rješenja od 11. rujna 2009. Tužitelj iznosi da je privremeno rješenje trebalo poništiti a ne ukinuti, te da je tuženo tijelo pogrešno primijenilo odredbu članka 217. stavka 3., umjesto odredbe članka 132. stavka 3. Zakona o općem upravnom postupku. Ovo iz razloga što je stranka koja je pokrenula upravni postupak OT-Optima telekom d.d., odustala od zahtjeva nakon izjavljene upravne tužbe, a prije nego joj je dostavljena odluka suda, te iz razloga što naknadnim rješenjem tuženog tijela nije riješeno o glavnoj stvari, pa nije bilo osnove za primjenu članak 217. stavak 3. Zakona o općem upravnom postupku.

Tužba nije osnovana.

Iz podataka spisa predmeta, a prema već izloženom, proizlazi da je predmetni postupak pokrenut na zahtjev trgovačkog društva OT-Optima telekom d.d. protiv tužitelja radi uvjeta obračuna i naplate za usluge s dodanom vrijednosti. U navedenom postupku tuženo tijelo je donijelo privremeno rješenje od 24. ožujka 2009., pa zatim drugo privremeno rješenje od 22. svibnja 2009., kojim je uz ostalo ukinulo privremeno rješenje od 24. ožujka 2009. Nakon toga tuženo tijelo je donijelo rješenje klasa: UP/I-344-01/09-01/177, urbroj: 376-11-09-11, od 11. rujna 2009., kojim je u točki I. izreke rješenja ukinulo privremeno rješenje, te je u točki II. obustavilo upravni postupak iz razloga što je trgovačko društvo OT-Optima telekom d.d. povuklo zahtjev, a s obzirom na činjenicu da su stranke spor riješile mirnim putem.

Tužitelj osporava točku I. navedenog rješenja od 11. rujna 2009. smatrajući da je privremeno rješenje od 22. svibnja 2009. trebalo poništiti, a ne ukinuti, koji prigovor Sud nije mogao ocijeniti osnovanim. Naime, u Zakonu o elektroničkim telekomunikacijama (»Narodne novine«, broj 73/08.) nije predviđeno da se u ovakvoj pravnoj situaciji poništava privremeno rješenje, niti je to propisano Zakonom o općem upravnom postupku (»Narodne novine«, broj 53/91. i 103/96. – Odluka Ustavnog suda RH), koji se supsidijarno primjenjuje, pa nije bilo zakonske podloge da tuženo tijelo poništi privremeno rješenje. Odluka tuženog tijela u skladu je s odredbom članka 217. stavka 3. Zakona o općem upravnom postupku, koja propisuje da se rješenjem o glavnoj stvari koje se donosi nakon okončanja postupka ukida privremeno rješenje doneseno tijekom postupka. U ovom slučaju nije bilo mjesta daljnjem vođenju postupka te je postupak obustavljen, što znači da je privremeno rješenje valjalo ukinuti, kako je tuženo tijelo i učinilo. Tužitelj se poziva na odredbu članka 132. stavka 3. Zakona o općem upravnom postupku, ali ona se odnosi na situaciju kada stranka odustane od svog zahtjeva, što međutim tužitelj u ovom postupku nije učinio jer nije ni podnio zahtjev, pa se na ovu odredbu nije niti mogao pozivati. Osim toga postupak je jednostupnjevani.

Odlučno je u ovoj pravnoj stvari da rješenje koje je bilo donijeto kao privremeno po prirodi stvari više nije moglo ostati na snazi jer je postupak obustavljen, te pravni učinci tog rješenja, nakon što je postupak obustavljen, ne mogu djelovati ubuduće. Upravo zbog karaktera rješenja, a što je odlučno, koje je privremeno rješenje, valjalo je primijeniti odredbe koje uređuju pretpostavke za donošenje privremenog rješenja i prestanak pravnih učinaka tog rješenja, a koje kako je već rečeno, u članku 217. stavku 3. Zakona o općem upravnom postupku, predviđaju jedino mogućnost ukidanja privremenog rješenja.

Što se tiče same tužbe protiv privremenog rješenja od 22. svibnja 2009., na kojoj tužitelj ustraje, Sud nalazi da tužitelj više nema pravni interes za vođenje upravnog spora protiv tog privremenog rješenja s obzirom na to da je navedeno privremeno rješenje stavljeno izvan snage tj. ukinuto je rješenjem od 11. rujna 2009., kojim je obustavljen predmetni upravni postupak.

Slijedom iznesenog Sud nalazi da osporenim rješenjem nije povrijeđen Zakon na štetu tužitelja, pa je stoga trebalo na temelju odredbe članka 42. stavka 2. Zakona o upravnim sporovima (»Narodne novine«, broj 53/91., 9/92. i 77/92.) tužbu odbiti kao neosnovanu.

Objava presude u »Narodnim novinama« temelji se na odredbi članka 14. stavka 7. Zakona o elektroničkim telekomunikacijama.

Broj: Us-5709/2009-15

Zagreb, 15. veljače 2012.

Predsjednica vijeća

Blanša Turić, v. r.

Presuda, NN 38/2012-984