## Rješenje Ustavnog suda Republike Hrvatske broj: U-I-351/2001 i U-I-14/2003 od 18. lipnja 2008.

### NN 78/2008 (7.7.2008.), Rješenje Ustavnog suda Republike Hrvatske broj: U-I-351/2001 i U-I-14/2003 od 18. lipnja 2008.

# USTAVNI SUD REPUBLIKE HRVATSKE

**2579**

Ustavni sud Republike Hrvatske, u sastavu Jasna Omejec, predsjednica Suda, te
suci Marko Babić, Snježana Bagić, Slavica Banić, Mario Jelušić, Mario Kos, Davor
Krapac, Ivan Matija, Željko Potočnjak, Agata Račan, Aldo Radolović, Duška Šarin
i Nevenka Šernhorst, rješavajući o prijedlogu za pokretanje postupka za ocjenu
suglasnosti zakona s Ustavom, na sjednici održanoj 18. lipnja 2008. godine,
donio je

## RJEŠENJE

I. Ne prihvaća se prijedlog za pokretanje postupka za ocjenu suglasnosti s
Ustavom članka 14. stavka 5. Zakona o izmjenama i dopunama Zakona o područjima
posebne državne skrbi (»Narodne novine« broj 73/00. i 87/00. – ispravak).
II. Ne prihvaća se prijedlog za pokretanje postupka za ocjenu suglasnosti s
Ustavom članka 16. stavka 4. Zakona o izmjenama i dopunama Zakona o područjima
posebne državne skrbi (»Narodne novine« broj 88/02.).
III. Ovo rješenje objavit će se u »Narodnim novinama«.

```
Obrazloženje
```

1. Nikola Vukas iz Benkovca (u daljnjem tekstu: predlagatelj), podnio je
prijedloge za pokretanje postupka za ocjenu suglasnosti s Ustavom Republike
Hrvatske i to:
– odredbe članka 14. stavka 5. Zakona o izmjenama i dopunama Zakona o područjima
posebne državne skrbi (»Narodne novine« broj 73/00. i 87/00.-ispravak; u
daljnjem tekstu: ZID ZPPDS iz 2000.), te
– odredbe članka 16. stavka 4. Zakona o izmjenama i dopunama Zakona o područjima
od posebne državne skrbi (»Narodne novine« broj 88/02.; u daljnjem tekstu: ZID
ZPPDS iz 2002.).
2. Pročišćeni tekst Zakona o područjima posebne državne skrbi na temelju odredbe
članka 31. ZID ZPPDS iz 2002. utvrdio je Odbor za zakonodavstvo Hrvatskog sabora
na 98. sjednici 28. siječnja 2003. Pročišćeni tekst Zakona o područjima posebne
državne skrbi objavljen je u »Narodnim novinama« broj 26 od 20. veljače 2003.
godine.
Ustavni sud utvrđuje da se u pročišćenom tekstu Zakona o područjima posebne
državne skrbi osporene odredbe nalaze u V. poglavlju pod nazivom »PRIJELAZNE I
ZAVRŠNE ODREDBE“. Odredba članka 14. stavka 5. ZID ZPPDS iz 2000. sadržana je u
članku 24. stavku 5. Zakona o područjima posebne državne skrbi, a odredba članka
16. stavka 4. ZID ZPPDS iz 2002. u odredbi članka 27. stavka 4. Zakona o
područjima posebne državne skrbi.
Ustavni sud u ovom rješenju osporene odredbe označava prema izvornoj numeraciji
na dan stupanja na snagu ZID ZPPDS-a iz 2000. i ZID ZPPDS iz 2002.
3. Osporena odredba članka 14. stavka 5. (članak 24. stavak 5. – pročišćenog
teksa) ZID ZPPDS iz 2000. godine glasi:
*(...)
5) Ako u roku od 6 mjeseci Ministarstvo nije osiguralo alternativni smještaj iz
stavka 4. ovoga članka korisniku imovine i imovinu vratilo u posjed vlasniku,
dužno je na zahtjev vlasnika zaključiti s vlasnikom ugovor o najmu obiteljske
kuće ili stana koji se sklapa na vrijeme do povrata u posjed vlasniku. Obvezni
sadržaj ugovora o najmu odredit će Vlada Republike Hrvatske posebnim propisom u
roku 6 mjeseci od dana stupanja na snagu ovoga Zakona.
Osporena odredba članka 16. stavka 4. ZID ZPPDS (članak 27. stavka 4. –
pročišćenog teksta) iz 2002 glasi:
(...)
4) Vlasniku koji je podnio zahtjev za povrat imovine a kojem se imovina u
rokovima iz stavka 2. i 3. ovoga članka ne vrati u posjed, država je dužna
naknaditi zbog toga pretrpljenu štetu.*4. U podnesenim prijedlozima predlagatelj ističe kako je »(...) Republika
Hrvatska Zakonom o privremenom preuzimanju i upravljanju određenom imovinom
(»Narodne novine« broj 73/95.) svu imovinu izbjeglih, a radi se isključivo o
Srbima, stavila pod privremenu upravu Republike Hrvatske »u cilju njezine
zaštite«, a koja uprava nad tom imovinom još uvijek traje u najvećem broju
slučajeva, iako je taj zakon prestao važiti, ali su ostale pravne posljedice
(...)«, a budući da »(...) povrat imovine njenim vlasnicima nije izvršen u
najvećem broju slučajeva«.
4.1. U prijedlogu (predmet broj: U-I-351/2001) kojim osporava odredbu članka 14.
stavka 5. ZID ZPPDS iz 2000. godine, predlagatelj ističe da se »(...) i nadalje
takve kuće i stanovi koriste od strane privremenih korisnika, dok vlasnici
nemaju pravo na stambeno zbrinjavanje ili na pravičnu naknadu zbog ograničenja
prava vlasništva (...)«. Osporenom odredbom, ističe predlagatelj, propisano je
da će se »(...) ukoliko se u roku od 6 mjeseci od strane Ministarstva ne osigura
alternativni smještaj osobi iz stavka 4. tog članka, odnosno ako u tom roku nije
korisnik imovine imovinu vratio u posjed vlasniku, da će se onda na zahtjev
vlasnika s vlasnikom sklopiti ugovor o najmu obiteljske kuće ili stana na
vrijeme do povratka u posjed vlasniku, a sve to umjesto da nadležni organi
utvrde pravo na naknadu vlasniku, koji je zatražio povrat imovine, od dana kad
je zatražio povrat, odnosno predaju svoje imovine u posjed, a po tržišnoj
vrijednosti (rente, najma ili stanarine za svoju kuću ili stan) u skladu s
člankom 50. stavkom 1. Ustava Republike Hrvatske«. Slijedom navedenog, nalazi da
se osporenom odredbom članka 14. stavka 5. ZID ZPPDS iz 2000. »(...) u nedogled,
praktično ograničava pravo vlasništva, opet građana srpske nacionalnosti (...)«.
4.2. U prijedlogu (predmet broj: U-I-14/2003) kojim osporava odredbu članka 16.
stavka 4. ZID ZPPDS iz 2002. godine predlagatelj ističe da je »(...)
propisivanje prava na naknadu zbog pretrpljene štete od vremena propisanog u
stavku 2. i 3., a u smislu stavka 4. članka 16. Zakona o izmjenama i dopunama
Zakona o područjima posebne državne skrbi (»Narodne novine« broj 88/2002)
neustavno i suprotno odredbi članka 50. stavka 1. Ustava Republike Hrvatske, jer
pravo na naknadu štete pripada vlasnicima od dana kada je ona nastala odnosno od
kada štetu trpe ili od dana kada je s njihovom imovinom raspolagano i ograničeno
im pravo vlasništva ili im je ta imovina privremeno data drugom u posjed, kao
što je to slučaj s imovinom iz članka 16. Zakona o izmjenama i dopunama Zakona o
područjima posebne državne skrbi“.
4.3. Podneskom od 28. veljače 2003. godine, predlagatelj ističe da je bit svih
njegovih prijedloga »(...) da se utvrdi nesuglasnost istih ili sličnih odredbi
navedenih propisa u pogledu raspolaganja imovinom vlasnika izbjeglih Srba, kao i
povratnika, čija je imovina stavljena pod privremenu upravu Republike Hrvatske,
bez naknade odnosno bez naknade u skladu s odredbama Ustava Republike Hrvatske«.
Prema predlagatelju »svi ti propisi u suprotnosti su s člancima 3., 5., 14.,
15., 17., 19., 26., 32. stavku 2., 34., 48., 50. i 52. stavku 2. Ustava
Republike Hrvatske, kao i odredbama Zakona o vlasništvu i drugim stvarnim
pravima (posebno članku 33.)«.

*Prijedlozi nisu osnovani.*

5. Polazeći od navoda predlagatelja, neposredno mjerodavne odredbe Ustava za
ocjenu osporenih odredbi Zakona su:
Odredba članka 3. Ustava, koja propisuje:
*(...) nepovredivost vlasništva, (...), vladavina prava (...) najviše su vrednote
ustavnog poretka Republike Hrvatske i temelj za tumačenje Ustava.*Odredba članka 5. stavka 1., koja glasi:
*U Republici Hrvatskoj zakoni moraju biti u suglasnosti s Ustavom (...).*Odredba članka 16. Ustava, koja glasi:
*Slobode i prava mogu se ograničiti samo zakonom da bi se zaštitila sloboda i
prava drugih ljudi te pravni poredak, javni moral i zdravlje.
Svako ograničenje slobode ili prava mora biti razmjerno naravi potrebe za
ograničenjem u svakom pojedinom slučaju.*Odredba članka 48. stavka 1. Ustava:
*Jamči se pravo vlasništva.*Odredbe članka 50. Ustava koje glase:
*Zakonom je moguće u interesu Republike Hrvatske ograničiti ili oduzeti
vlasništvo, uz naknadu tržišne vrijednosti.
Poduzetnička se sloboda i vlasnička prava mogu iznimno ograničiti zakonom radi
zaštite interesa i sigurnosti Republike Hrvatske, prirode, ljudskog okoliša i
zdravlja ljudi.*
6. Predlagatelj osporava odredbe Zakona o područjima posebne državne skrbi
(»Narodne novine« broj 44/96., 57/96. – ispravak, 124/97., 79/99., 73/00.,
87/00. – ispravak, 127/00., 94/01., 88/02., 26/03. – pročišćeni tekst, 42/05. i
90/05.).
Zakonom o područjima posebne državne skrbi utvrđuju se područja o kojima
Republika Hrvatska posebno skrbi, kao i poticajne mjere za njihovu obnovu i
razvitak (članak 1. Zakona).
Prema članku 2. Zakona o područjima posebne državne skrbi, područja posebne
državne skrbi utvrđuju se, između ostaloga, i radi otklanjanja posljedica rata i
bržeg povratka prognanika i izbjeglica. Prava iz tog Zakona ostvaruju fizičke
osobe koje imaju prebivalište i borave na područjima posebne državne skrbi, te
pravne osobe koje imaju sjedište na područjima posebne državne skrbi (u daljnjem
tekstu: korisnici).
Zakon o područjima posebne državne skrbi stupio je na pravnu snagu 12. lipnja
1996. godine.
Jedna od poticajnih mjera, propisana radi ostvarenja prethodno navedene svrhe
Zakona o područjima posebne državne skrbi, jest i stambeno zbrinjavanje kroz
dodjelu kuća i stanova.
Tako je odredbom članka 8. stavka 3. Zakona o područjima posebne državne skrbi
(»Narodne novine« broj 44/96. i 57/96.-ispravak, u daljnjem tekstu: ZPPDS iz
1996.) propisano da će se naseljenicima (korisnicima) dati na korištenje, ovisno
o mjestu naseljavanja i djelatnosti kojom će se baviti, stan ili obiteljska
kuća, a ako je riječ o poljoprivrednom kućanstvu i pripadajuće zemljište.
U članku 10. stavku 1. ZPPDS iz 1996. propisano je da nekretnine prema članku 8.
stavku 3. Zakona o područjima posebne državne skrbi čine:
– nekretnine koje su do stupanja na snagu toga Zakona u vlasništvu državnih ili
društvenih pravnih osoba,
– obiteljske kuće i stanovi koji će se u organizaciji Ministarstva razvitka i
obnove po posebnom programu sredstvima iz državnog proračuna izgraditi na
područjima posebne državne skrbi, ako na tim područjima nema raspoloživog
prostora za potrebe naseljenika.
Međutim, odredbom stavka 2. istog članka ZPPDS iz 1996., propisano je da se na
prijedlog Ministarstva naseljenicima (korisnicima) dodjeljuju obiteljske kuće,
odnosno poljoprivredno kućanstvo i pripadajuće zemljište ili stanovi koje su
njihovi vlasnici napustili i ne koriste ih u smislu odredbi Zakona o privremenom
preuzimanju i upravljanju određenom imovinom (»Narodne novine« broj 73/95.) po
odredbama toga Zakona.
Istim člankom je u odredbi stavka 3. propisano da će, ukoliko se u vrijeme
korištenja nekretnine iz stavka 2. toga članka, nekretnina vrati u posjed i na
korištenje vlasniku, Ministarstvo imati obvezu osigurati naseljeniku drugi
odgovarajući stan ili obiteljsku kuću, po mogućnosti u najbližem naselju istog
područja posebne državne skrbi.
Zakon o privremenom preuzimanju i upravljanju određenom imovinom (»Narodne
novine« broj 73/95., 7/96. i 100/97.), na kojeg predlagatelj upire u podnesenim
prijedlozima, stupio je na pravnu snagu 27. rujna 1995. godine, a prestao je
važiti donošenjem Zakona o prestanku važenja Zakona o privremenom preuzimanju i
upravljanju određenom imovinom (»Narodne novine« broj 101/98.) dana 4. kolovoza
1998. godine. Zakonom o privremenom preuzimanju i upravljanju određenom imovinom
pod privremenu upravu Republike Hrvatske stavljena je imovina koja se je
nalazila na ranije okupiranom području, a koju su vlasnici napustili i osobno je
nisu koristili.
Zakon o privremenom preuzimanju i upravljanju određenom imovinom bio je predmet
ustavnosudske ocjene, te je Ustavni sud Republike Hrvatske odlukom broj:
U-I-1037/1995 i dr. (»Narodne novine« broj 100/97. i 119/97.), ukinuo odredbe
članaka 8., 9. stavka 2. i 11. stavka 1. tog Zakona.
Imovina koja je na temelju odredbi Zakona o privremenom preuzimanju i
upravljanju određenom imovinom stavljena pod privremenu upravu Republike
Hrvatske nalazila se i na područjima Republike Hrvatske koja su donošenjem ZPPDS
iz 1996. (12. lipnja 1996.) proglašena područjima o kojima Republika Hrvatska
posebno skrbi.
Danom stupanja na snagu Zakona o područjima posebne državne skrbi imovina koja
je na temelju Zakona o privremenom preuzimanju i upravljanju imovinom preuzeta
pod privremenu upravu Republike Hrvatske, nije bila u cijelosti vraćena u posjed
vlasnicima te je suglasno odredbi članka 10. stavka 3. ZPPDS iz 1996. bila
propisana mogućnost da se ta imovina dodijeli na privremeno korištenje
naseljenicima (korisnicima) na temelju odredbi Zakona o privremenom preuzimanju
i upravljanju određenom imovinom (članak 5. tog Zakona).
7. U podnesenom prijedlogu (predmet U-I-351/2001) predlagatelj osporava odredbu
članka 14. stavka 5. ZID ZPPDS iz 2000. godine koji je stupio na pravnu snagu
29. srpnja 2000.
Tada su već prestale okolnosti zbog kojih je donesen Zakon o privremenom
preuzimanju i upravljanju određenom imovinom, te je prestao važiti 4. kolovoza
1998. godine.
Odredbom članka 6. ZID ZPPDS iz 2000. godine, zakonodavac je vodeći računa o
promijenjenim okolnostima na tim područjima, izmijenio odredbu članka 8. Zakona
o područjima posebne državne skrbi, a odredbom članka 7. odredbu članka 10.
ZPPDS iz 1996.
Izmijenjena odredba članka 10. ZPPDS glasi:
*(1) Nekretnine koje se prema članku 8. stavku 2. ovoga Zakona daju u najam ili
dodjeljuju u vlasništvo, čine:
1. stanovi ili obiteljske kuće u vlasništvu države, te građevinsko zemljište u
vlasništvu države,
2. stanovi ili obiteljske kuće koji će se po posebnim programima sredstvima iz
donacija i državnog proračuna graditi u područjima posebne državne skrbi, ako na
tim područjima nema raspoloživog prostora za potrebe korisnika.
(2) Osim nekretnina iz stavka 1. ovoga članka korisniku se dodjeljuje osnovni
građevinski materijal za izgradnju obiteljske kuće u područjima posebne državne
skrbi, po posebnim programima sredstvima iz donacija i državnog proračuna.*Slijedi da se izmijenjenom odredbom članka 10. ZPPDS iz 2000. više ne predviđa
kao mogućnost dodjele u najam obiteljskih kuća, odnosno poljoprivrednog
kućanstva i pripadajućeg zemljišta ili stanova u vlasništvu fizičkih osoba, već
se predviđa dodjela u najam ili u vlasništvo stanova ili obiteljskih kuća koji
su u vlasništvu države, odnosno dodjela građevinskog zemljišta u vlasništvu
države.
Slijedom navedenog odredbom članka 14. ZID ZPPDS iz 2000. propisano je sljedeće:
*(1) Imovina u vlasništvu fizičkih osoba dana na privremeno korištenje drugim
osobama prema odredbama ovoga Zakona vratit će se u posjed vlasnika u roku od 6
mjeseci od dana podnošenja zahtjeva vlasnika imovine.
(2) Zahtjevi za povrat imovine iz stavka 1. ovoga članka podneseni prije
stupanja na snagu ovoga Zakona riješit će se u roku od 6 mjeseci od dana
stupanja na snagu ovoga Zakona.
(3) Imovina čije vraćanje traži vlasnik imovine vraća se rješenjem o ukidanju
rješenja o davanju imovine na privremeno korištenje drugim osobama, koje donosi
Ministarstvo za imovinu dodijeljenu prema ovome Zakonu.
(4) Ministarstvo je osobi koja je kao korisnik privremeno koristila imovinu iz
stavka 1. ovoga članka dužno u roku od 6 mjeseci od dana podnošenja zahtjeva
vlasnika imovine da mu se imovina vrati u posjed osigurati sukladno odredbi
članka 8. ovoga Zakona najam stana ili obiteljske kuće u državnom vlasništvu ili
dodijeliti u vlasništvo građevinsko zemljište u vlasništvu države i osnovni
građevinski materijal za izgradnju obiteljske kuće, ako u vlasništvu nema stan
ili obiteljsku kuću u Republici Hrvatskoj.
(5) Ako u roku od 6 mjeseci Ministarstvo nije osiguralo alternativni smještaj iz
stavka 4. ovoga članka korisniku imovine i imovinu vratilo u posjed vlasniku,
dužno je na zahtjev vlasnika zaključiti s vlasnikom ugovor o najmu obiteljske
kuće ili stana koji se sklapa na vrijeme do povrata u posjed vlasniku. Obvezni
sadržaj ugovora o najmu odredit će Vlada Republike Hrvatske posebnim propisom u
roku 6 mjeseci od dana stupanja na snagu ovoga Zakona.*
Citiranom odredbom članka 14. ZID ZPPDS iz 2000., zakonodavac je propisao u
kojem roku i na koji način se preostala imovina u vlasništvu fizičkih osoba koja
se nalazi na područjima posebne državne skrbi, a koja je na temelju Zakona o
privremenom preuzimanju i upravljanju određenom imovinom, odnosno ZPPDS iz
1996., dana na privremeno korištenje drugim osobama – korisnicima, ima vratiti u
posjed vlasniku imovine.
Imajući u vidu razloge kojima predlagatelj osporava odredbu članka 14. ZID ZPPDS
iz 2000., Ustavni sud je u provedenom ustavnosudskom postupku razmotrio sljedeća
pitanja:
– je li ograničenje prava vlasništva koje se očituje u propisivanju roka od šest
mjeseci od podnošenja zahtjeva za povratom posjeda nekretnine, odnosno roka od
šest mjeseci od stupanja na snagu tog Zakona, odnosno propisivanjem mogućnosti
zaključenja ugovora o najmu, učinjeno radi ostvarenja legitimnog cilja
propisanog Ustavom Republike Hrvatske?
– ako da, jesu li uvjeti pod kojima je pravo vlasništva ograničeno u konkretnom
slučaju razmjerni legitimnom cilju koji se želi postići?
Prema ocjeni Ustavnog suda nisu osnovani navodi predlagatelja da se osporenom
odredbom »u nedogled praktično ograničava pravo vlasništva«. Upravo suprotno
stajalištu podnositelja, osporenom odredbom, koja po svom sadržaju predstavlja
prijelaznu i završnu odredbu, određuje se relativno kratak rok (od šest mjeseci)
u kojem se imovina u vlasništvu fizičkih osoba dana na privremeno korištenje
drugim osobama prema odredbama toga Zakona, a na zahtjev vlasnika, ima vratiti u
posjed vlasniku, odnosno, propisuje rok od šest mjeseci od dana stupanja na
snagu ZID ZPPDS iz 2000. godine, ukoliko je zahtjev za povrat imovine podnesen
prije stupanja na snagu tog propisa.
Osporenom odredbom članka 14. stavka 5. ZID ZPPDS iz 2000. propisuje se obveza
nadležnom Ministarstvu da, ukoliko nije u roku od šest mjeseci osiguralo
alternativni smještaj korisniku imovine i imovinu vratilo u posjed vlasniku,
opet isključivo na zahtjev vlasnika, zaključi s vlasnikom ugovor o najmu
obiteljske kuće ili stana koji se sklapa na vrijeme do povrata imovine u posjed
vlasniku.
Iz sadržaja osporene odredbe, suprotno navodima predlagatelja, nije vlasniku
imovine propisana obveza na sklapanje ugovora o najmu, te slijedom navedenog
niti mu se odriče pravo da od države, u postupku pred nadležnim sudom, zahtijeva
odgovarajuću naknadu zbog nemogućnosti korištenja svoje imovine.
Stoga, polazeći od odredbe članka 50. stavka 2. Ustava prema kojoj se
poduzetnička sloboda i vlasnička prava mogu iznimno ograničiti zakonom radi
zaštita interesa i sigurnosti Republike Hrvatske, prirode, ljudskog okoliša i
zdravlja ljudi, Ustavni sud utvrđuje da je u konkretnom slučaju ograničenje
prava vlasništva koje se ogleda u nemogućnosti stupanja u posjed i korištenja
imovine, učinjeno radi zaštite interesa Republike Hrvatske, a to je uklanjanja
posljedica rata, zaštite te imovine, te bržeg povratka prognanika i izbjeglica
kroz njihovo stambeno zbrinjavanje.
Također ocjena je Ustavnog suda da je navedeno ograničenje poduzeto radi
ostvarenja legitimnog cilja propisanog odredbom članka 16. stavka 1. Ustava te
da ono nije nerazmjerno naravi potrebe zbog koje je propisano, a to je radi
zaštite pravnog poretka, te prava i sloboda drugih, odnosno u konkretnom slučaju
naseljenika.
S obzirom na navedeno Ustavni sud ocjenjuje da članak 14. stavak 5. ZID ZPPDS iz
2000., nije u nesuglasnosti s ustavnim odredbama koje predlagatelj navodi u
prijedlogu.
8. Predlagatelj prijedlogom od 2. siječnja 2003. godine (predmet broj:
U-I-14/2003) predlaže pokretanje postupka za ocjenu suglasnosti s Ustavom
odredbe članka 16. stavka 4. ZID ZPPDS iz 2002.
ZID ZPPDS iz 2002. godine stupio je na pravnu snagu 1. kolovoza 2002. godine.
Zakonodavac je odredbom članka 5. izmijenio odredbu članka 8. Zakona o
područjima posebne državne skrbi (»Narodne novine« broj 44/96., 57/96.-ispravak,
124/97., 79/99. i 73/00.), a odredbom članka 6. taj Zakon dopunio člancima 8.a i
8.b.
Također odredbom članka 12. ZID ZPPDS iz 2002., propisano je da se iza poglavlja
II. dodaje novo poglavlje II.a pod nazivom »POVRAT PRIVREMENO PREUZETE IMOVINE«,
kao i novi članci 20.a, 20.b i 20.c.
Odredbama članaka 16. do 32. ZID ZPPDS iz 2002. dopunjuje se Zakon o područjima
posebne državne skrbi, te navedene odredbe predstavljaju prijelazne i završne
odredbe tog Zakona.
Odredbom članka 16. ZID ZPPDS iz 2002. propisano je:
*(1) Ministarstvo će ukinuti rješenja donesena po Zakonu o privremenom
preuzimanju i upravljanju određenom imovinom, a koja, do stupanja na snagu ovoga
Zakona, nadležna stambena komisija nije ukinula.
(2) Ministarstvo će do 30. listopada 2002. donijeti rješenja o ukidanju rješenja
i vraćanju u posjed imovine vlasniku koji je podnio zahtjev za povrat imovine
prije stupanja na snagu ovoga Zakona, i to prema redoslijedu zaprimanja
zahtjeva.
(3) Ministarstvo će do 31. prosinca 2002. donijeti rješenja o ukidanju rješenja
i vraćanju u posjed imovine vlasniku koji podnese zahtjev za povrat imovine
nakon stupanja na snagu ovoga Zakona, i to prema redoslijedu zaprimanja
zahtjeva.
(4) Vlasniku koji je podnio zahtjev za povrat imovine a kojem se imovina u
rokovima iz stavka 2. i 3. ovoga članka ne vrati u posjed, država je dužna
naknaditi zbog toga pretrpljenu štetu.*
Navedenom odredbom zakonodavac je obzirom na izvršene izmjene i dopune Zakona o
područjima posebne državne skrbi, osobito na novododanu glavu II.a (POVRAT
PRIVREMENO PREUZETE IMOVINE), propisao obvezu ukidanja rješenja donesenih po
odredbama Zakona o privremenom preuzimanju i upravljanju određenom imovinom, a
koja nadležna stambena komisija nije ukinula do dana stupanja na snagu toga
Zakona, neovisno o tome je li vlasnik imovine podnio zahtjev za povratom imovine
(stavak 1.).
Nadalje, člankom 16. u stavcima 2. i 3. propisani su krajnji rokovi do kojeg
nadležno Ministarstvo ima obvezu donijeti rješenja o ukidanju rješenja iz stavka
1. tog članka (to je 30. listopada 2002., a što je tri mjeseca od dana stupanja
na snagu tog Zakona), te izvršiti vraćanje imovine vlasniku koji je podnio
zahtjev za povratom imovine (to je 31. prosinac 2002., a što je pet mjeseci od
stupanja na snagu tog Zakona).
Osporena odredba članka 16. stavka 4. ZID ZPPDS iz 2002., za koju predlagatelj
nalazi da nije u suglasnosti s Ustavom Republike Hrvatske, propisuje obvezu
države na naknadu štete ukoliko se u rokovim propisanim u članku 16. stavcima 2.
i 3. imovina ne vrati vlasnicima u posjed.
Osvrćući se na navode predlagatelja da je navedenom odredbom trebalo propisati
naknadu štete za cijelo vrijeme za koje vlasnici nisu bili u posjedu svoje
imovine, potrebno je istaknuti, da je osporenom odredbom, koja je po svom
sadržaju prijelazna i završna odredba, zakonodavac propisao obvezu državi na
naknadu štete vlasniku imovine, ali zbog nepridržavanja rokova propisanih
navedenom zakonskom odredbom (u stavcima 2. i 3. istog članka).
Osporena zakonska odredba, prema ocjeni Ustavnog suda, ni na koji način ne
prekludira pravo vlasnika privremeno preuzete imovine da od države, u postupku
pred nadležnim sudom, zahtijeva odgovarajuću naknadu zbog nemogućnosti
korištenja svoje imovine, budući da je tom odredbom propisano samo pravo na
naknadu štete zbog nepridržavanja rokova propisanih člankom 16. stavcima 2. i 3.
ZID ZPPDS iz 2002. godine.
Polazeći od svega navedenog stajalište je Suda da je zakonodavac osporenu
odredbu donio u okviru ovlasti propisanih člankom 2. stavkom 4. alinejom 1.
Ustava, te da ona stoga nije u nesuglasju s odredbama Ustava na koje
predlagatelj u svom prijedlogu upućuje.
9. Sud nije razmatrao navode predlagatelja o suprotnosti osporenog Zakona sa
Zakonom o vlasništvu i drugim stvarnim pravima (»Narodne novine« broj 91/96.,
68/98., 137/99., 22/00., 73/00., 114/01., 79/06. i 141/06.), jer međusobna
usklađenost zakona nije predmet ustavnosudske ocjene u smislu članka 128.
Ustava.
10. Slijedom iznesenoga, na temelju članka 43. stavka 1. Ustavnog zakona
riješeno je kao u točkama I. i II. izreke.
11. Odluka o objavi iz točke III. izreke temelji se na odredbi članka 29.
Ustavnog zakona.

Broj: U-I-351/2001
U-I-14/2003
Zagreb, 18. lipnja 2008.

USTAVNI SUD REPUBLIKE HRVATSKE
Predsjednica
**dr. sc. Jasna Omejec**, v. r.

Rješenje, NN 78/2008-2579
Opći uvjeti korištenjaZaštita privatnosti[Pristup podatcima](/data_access_hr.aspx)[ELI](/about_eli_hr.aspx)

©2026. g. Narodne novine d.d.

, izrada [Novena d.o.o.](http://novena.hr/)