## Odluka i Rješenje Ustavnog suda Republike Hrvatske broj U-I-646/1999, U-I-945/1999 od 10. svibnja 2000.

### NN 52/2000 (23.5.2000.), Odluka i Rješenje Ustavnog suda Republike Hrvatske broj U-I-646/1999, U-I-945/1999 od 10. svibnja 2000.

# USTAVNI SUD REPUBLIKE HRVATSKE

**1176**

Ustavni sud Republike Hrvatske, u sastavu: Smiljko Sokol, predsjednik
Suda te suci Velimir Belajec, Marijan Hranjski, Jurica Malčić,
Ivan Matija, Ivan Mrkonjić, Jasna Omejec, Emilija Rajić,
Vice Vukojević i Milan Vuković, odlučujući
o prijedlogu Vinka Buretića iz Rijeke i OR Centar d.o.o.
iz Krapine, u postupku ocjene suglasnosti zakona s Ustavom, na
sjednici održanoj dana 10. svibnja 2000. godine, donio je

## ODLUKU i RJEŠENJE

1. Pokreće se postupak za ocjenu suglasnosti odredbi članka
2., 7. i 8. Zakona o izmjenama i dopunama Zakona o trgovačkim
društvima (»Narodne novine«, br. 34/99) s Ustavom
Republike Hrvatske te se iste odredbe ukidaju.

2. Ne prihvaća se prijedlog za pokretanje postupka za ocjenu
suglasnosti s Ustavom članaka 4. i 6. Zakona o izmjenama
i dopunama Zakona o trgovačkim društvima.

Obrazloženje

1. Vinko Buretić iz Rijeke podnio je prijedlog za ocjenu
suglasnosti s Ustavom Republike Hrvatske članaka 2., 7.
i 8. Zakona o izmjenama i dopunama Zakona o trgovačkim
društvima - dalje: Zakon - jer smatra da su suprotne člancima
3. i 49. Ustava Republike Hrvatske.

2. OR Centar d.o.o. iz Krapine podnio je prijedlog po dr. sc.
Ivanu Ovčaričeku za ocjenu suglasnosti s Ustavom
članaka 2., 4., 6., 7. i 8. istog Zakona jer smatra da
su suprotne članku 49. stavcima 1. i 4. Ustava.

3. U prijedlogu Vinko Buretić navodi da naznačene
odredbe Zakona ograničavaju slobodu građana te posebno
poduzetničku slobodu te su suprotne vladavini prava.

Nadalje da poduzetnička sloboda podrazumijeva i ponašanje
poduzetnika prema tržištu, materijalne mogućnosti
trgovačkog društva i s tim u svezi i realne potrebe
i mogućnosti zapošljavanja, a vezano za ekonomsku opravdanost.

4. Podnositelj OR Centar iz Krapine navodi da su osporavane odredbe
suprotne ustavnim odredbama koje štite slobodu poduzetništva
te da bi se takva obveza mogla propisati jedino u slučaju
kada bi država nekoj pravnoj osobi dala poduzetničku
koncesiju.

5. Osporavane odredbe glase:

Odredbom članka 2. Zakona propisano je da se u članku
32. iza stavka 4. dodaje stavak 5. koji glasi: »Trgovačko
društvo može početi obavljati djelatnost ili
djelatnosti koje čine predmet njegovog poslovanja upisan
u sudskom registru ako ima u radnom odnosu najmanje jednog člana
uprave, a trgovačko društvo koje ima podružnice
mora imati u radnom odnosu najmanje jednog zaposlenika na neodređeno
vrijeme u svakoj podružnici.«

Članak 4. Zakona glasi:

»U članku 430. stavku 1. u drugoj rečenici
iza riječi: »članka« dodaju se riječi:
»251. i«.

Članak 6. Zakona glasi:

»U članku 620. iza stavka 1. dodaje se novi stavak
2. koji glasi:

»(2) Uvjet uzajamnosti iz st. 1. ovog članka ne primjenjuje
se na inozemnog ulagača koji ima sjedište, odnosno
trajno boravište u zemlji članici Svjetske trgovinske
organizacije, ili je njezin državljanin.«.

Osporavanom odredbom članka 7. propisano je da se u članku
630. stavku 1. iza točke 4. dodaje točka 4a. koja
glasi:

»4a. ako obavlja djelatnost, a nema u radnom odnosu najmanje
jednog člana uprave i ako ima podružnice a nema najmanje
još jednog zaposlenika u radnom odnosu na neodređeno
vrijeme u svakoj podružnici (čl. 32. st. 5.)«.

Odredba članka 8. osporavanog Zakona propisuje:

»Trgovačka društva upisana u trgovački
registar do dana stupanja na snagu ovog Zakona, ako obavljaju
djelatnost, a nemaju u radnom odnosu najmanje jednog člana
uprave i najmanje jednog zaposlenika na neodređeno vrijeme
u svakoj podružnici dužna su u roku od 180 dana od dana
stupanja na snagu ovog Zakona zasnovati radni odnos s najmanje
jednim članom uprave, a ako imaju i podružnice zasnovati
radni odnos na neodređeno vrijeme s najmanje jednim zaposlenikom
u svakoj podružnici.«.

6. Prijedlog je dostavljen na odgovor Hrvatskom državnom
saboru te je zatraženo stručno mišljenje do Ministarstva
pravosuđa, Ministarstva gospodarstva i Hrvatske gospodarske
komore.

7. Stručno mišljenje dostavili su Hrvatska gospodarska
komora i Ministarstvo gospodarstva. Smatraju prijedlog utemeljenim
te navode da su osporavane odredbe u suprotnosti sa člancima
3. i 49. Ustava.

8. Hrvatska gospodarska komora u stručnom mišljenju,
u odnosu na članke 2., 7. i 8. Zakona, navodi:

S obzirom na značenje članka 49. Ustava dvojbeno
je zakonsko obvezivanje osnivača - vlasnika trgovačkog
društva na zasnivanje radnog odnosa na neodređeno vrijeme
najmanje s jednim članom uprave, odnosno najmanje s jednim
zaposlenikom u svakoj podružnici.

Smatraju da je ta dvojba još izraženija kada se radi
o retroaktivnoj primjeni osporavanih zakonskih odredbi jer se
osnivačima trgovačkih društava bez zaposlenih
na taj način bitno mijenjaju pravni i financijski uvjeti
pod kojima su društva osnivali te da se može realno
pretpostaviti da trgovačka društva ne bi osnivali
da im je takva obveza bila poznata (propisana) u vrijeme osnivanja.

Nadalje, navode da kada bi se ukinula samo retroaktivna primjena
osporavanih zakonskih odredbi došlo bi do povrede načela
ustavne ravnopravnosti.

9. Ministarstvo gospodarstva smatra ove odredbe u kontekstu radnopravnih
i mirovinskih propisa nedorečenim i nekonzekventnim. Naime,
navodi se u mišljenju, propisano je da samo jedan član
uprave mora biti u radnom odnosu, ali se ne precizira kakav je
taj radni odnos. Takvo propisivanje obveze zapošljavanja
člana uprave da kolidira s člankom 13. Zakona o
mirovinskom osiguranju, kojim je propisano da su obvezno osigurani
članovi uprave trgovačkih društava ako nisu
obvezno osigurani po drugoj osnovi.

Kako jedna osoba ne može biti osigurana po osnovi dva radna
odnosa, predmetne odredbe članaka 2. i 8. prisiljavaju
člana uprave trgovačkog društva da raskine
radni odnos koji je ranije zasnovao, kako bi stupio u radni odnos
trgovačkog društva u kojem je član uprave.
Mišljenja su da su upravo zbog toga odredbe članaka
2. i 8. Zakona u suprotnosti s temeljnim pravima i slobodama iz
članka 3. Ustava Republike Hrvatske.

Smatraju da ove odredbe nisu u suglasnosti s člankom 54.
Ustava, kojim je propisano da svatko ima pravo na slobodu rada
te da svatko slobodno bira poziv i zaposlenje i da je svakom pod
jednakim uvjetima dostupno svako radno mjesto i dužnost.

Ministarstvo gospodarstva, nadalje, navodi da su odredbe članaka
2. i 8. Zakona u suprotnosti s člankom 49. Ustava jer prema
Zakonu o trgovačkim društvima, trgovačka društva
su društva kapitala (dioničko društvo, društvo
s ograničenom odgovornošću) kao i društva
osoba (javno trgovačko društvo, komanditno društvo).
Za društva osoba Zakonom o trgovačkim društvima
nisu propisani obvezatni organi društva, tj. uprava pa su
tako ta društva u povoljnijem (nejednakom) položaju
od društva kapitala.

10. Prijedlozi za ocjenu suglasnosti s Ustavom članaka
2., 7. i 8. Zakona su osnovani.

11. Prijedlog za ocjenu ustavnosti članaka 4. i 6. Zakona
nije osnovan.

12. U tijeku postupka Ustavni sud prikupio je i mišljenja
o primjeni Zakona te je razvidno da sudovi nisu za sada zauzeli
stajališta niti u pojedinim pravnim slučajevima.

13. Naime, već je i iz naznačenih stručnih
mišljenja vidljivo da je praktična primjena osporenog
Zakona pravno problematična s obzirom na nedorečenost
tog Zakona i nekonzekventnost rješidbi pojedinih pravnih
pitanja, što ukazuje na pravnu nesigurnost građana koji
se bave poduzetništvom.

U osporenim odredbama, osim toga, prisutna je nesigurnost i neravnopravnost
poduzetnika jer naknadni uvjeti, propisani Zakonom, pogađaju
ona trgovačka društva koja niti prilikom osnivanja
nisu planirala dodatno zapošljavanje jer prema svom kapitalu
i financijskoj mogućnosti za to nisu niti bila osposobljena,
a što nije bila prepreka osnivanju društva.

14. Dostupna mišljenja prakse, izražena kroz napise
u stručnim časopisima, također ističu
da su odredbe članaka 2., 7. i 8. Zakona nedorečene
i problematične s motrišta slobodnog poduzetništva
te upravo zbog toga neće doprinijeti većoj zaposlenosti,
što je prema obrazloženju predlagatelja bila svrha donošenja
tog Zakona.

Pri tome je razvidno da je obveza iz Zakona u svezi s početkom
obavljanja djelatnosti i to nakon upisa ove djelatnosti, odnosno
predmeta poslovanja, u sudski registar te su podaci o zapošljavanju
irelevantni za sudski registar.

Zakon se ne odnosi na društva osoba koja nemaju upravu, odnosno
nadzorni odbor, kao i na pravne osobe koje nisu gospodarski subjekti.

Kako je obveza zapošljavanja vezana za početak obavljanja
djelatnosti kada su potrebne i druge suglasnosti, osporavane odredbe
se ne odnose na ona trgovačka društva koja nisu ni
započela s obavljanjem djelatnosti. Na subjekte koji se
nisu uskladili sa Zakonom o trgovačkim društvima ne
primjenjuju se odredbe tog Zakona pa niti odredbe osporavanog
Zakona.

15. Ustavni sud ocijenio je da osporavane odredbe dovode do nejednakog
položaja poduzetnika na tržištu zbog dodatnih uvjeta
koje osporavane odredbe propisuju za početak obavljanja
ili nastavak obavljanja djelatnosti, što je suprotno odredbi
članka 49. Ustava Republike Hrvatske.

Članak 49. Ustava određuje:

- da su poduzetnička i tržišna sloboda temelj
gospodarskog razvoja Republike Hrvatske,

- da država osigurava svim poduzetnicima jednak pravni položaj
na tržištu te da su zabranjeni monopoli,

- da država potiče gospodarski napredak i socijalno
blagostanje građana i brine se za gospodarski razvitak svih
svojih krajeva,

- da se prava stečena ulaganjem kapitala ne mogu umanjiti
zakonom niti drugim pravnim aktom,

- da se inozemnom ulagaču jamči slobodno iznošenje
dobiti i uloženog kapitala.

16. Odredbama članaka 2., 7. i 8. Zakona intervenira se
u poduzetništvo, započeto prema ekonomskoj i drugoj
procjeni relevantnoj za zasnivanje trgovačkog društva,
prije donošenja osporavanog zakona, što uzrokuje pravnu
nesigurnost građana poduzetnika, a koji su sukladno tada važećim
uvjetima osnivali trgovačka društva. Donošenjem
osporenog Zakona izmijenjen je položaj poduzetnika te u nekim
slučajevima dovodi u pitanje daljnju egzistenciju društva,
što znači da im je naknadnom intervencijom države
pogoršan položaj, što nisu mogli predvidjeti u
trenutku osnivanja tog društva.

Ustavni sud je ocijenio da osporene odredbe onemogućavaju
i ograničavaju poduzetnika da, sukladno svojim prosudbama
utemeljenim na ekonomskim interesima, donosi odluke u korist trgovačkog
društva, a u odnosu na opravdanost upošljavanja novih
osoba.

17. Odredba članka 3. Ustava kao najviše vrednote
ustavnog poretka Republike Hrvatske navodi, između ostalog,
i nepovredivost vlasništva i vladavinu prava.

Ustavni sud ocjenjuje da je retroaktivno djelovanje osporavanih
odredbi suprotno, u ovom slučaju, vladavini prava iz članka
3. Ustava jer se osnivačima trgovačkih društava
bez zaposlenih bitno mijenjaju pravni i financijski uvjeti pod
kojima su društva osnivali.

Ukoliko bi, međutim, novi uvjeti propisani osporavanim odredbama
bili bez retroaktivne primjene tada bi došlo do dodatne neravnopravnosti
i nejednakosti poduzetnika na tržištu.

18. S obzirom da je Ustavni sud utvrdio da su osporavane odredbe
u suprotnosti s člancima 3. i 49. Ustava Republike Hrvatske,
temeljem članka 53. stavka 1. Ustavnog zakona o Ustavnom
sudu Republike Hrvatske (»Narodne novine«, br. 99/99),
odlučeno je kao u izreci.

19. U odnosu na prijedlog OR Centar d.o.o. iz Krapine, u pogledu
odredbi članaka 4. i 6. Zakona, podnositelj nije obrazložio
zašto smatra da bi i ove odredbe bile protuustavne. Kako
Sud nije našao da bi one bile suprotne ustavnim odredbama
članaka 3. i 49. Ustava, koje su navedene u prijedlogu,
ocijenio je da prijedlog u odnosu na te odredbe nije osnovan pa
je, temeljem članka 41. Ustavnog zakona o Ustavnom sudu
Republike Hrvatske, riješio kao u izreci.

Broj: U-I-646/1999
U-I-945/1999
Zagreb, 10. svibnja 2000.

USTAVNI SUD REPUBLIKE HRVATSKE

Predsjednik **dr. sc. Smiljko Sokol,** v. r.

Odluka, NN 52/2000-1176