## Odluka Ustavnog suda Republike Hrvatske broj U-IIIA-859/2004 od 30. lipnja 2004.

### NN 100/2004 (20.7.2004.), Odluka Ustavnog suda Republike Hrvatske broj U-IIIA-859/2004 od 30. lipnja 2004.

# USTAVNI SUD REPUBLIKE HRVATSKE

if !supportEmptyParas endif

1906

Ustavni sud Republike Hrvatske, u Drugom vijeću
za odlučivanje o ustavnim tužbama, u sastavu sudac Jasna Omejec, predsjednik
Vijeća, te suci Marijan Hranjski, Mario Kos, Ivan Mrkonjić, Emilija Rajić i Vice
Vukojević, članovi Vijeća, u postupku pokrenutom ustavnom tužbom J. B. iz J.,
zastupanog po J. M., odvjetnici u Z., na sjednici održanoj 30. lipnja 2004.
godine, jednoglasno je donio

## ODLUKU

I. Ustavna tužba se odbija.

II. Pretpostavke iz članka 63. stavka 1.
Ustavnog zakona o Ustavnom sudu Republike Hrvatske (»Narodne novine«, broj
49/02. – pročišćeni tekst) nisu ispunjene.

III. Ova odluka objavit će se u »Narodnim
novinama«.

Obrazloženje

1. Podnositelj ustavne tužbe, temeljem odredbe
članka 63. Ustavnog zakona o Ustavnom sudu Republike Hrvatske (»Narodne
novine«, broj 49/02. – pročišćeni tekst, u daljnjem tekstu: Ustavni zakon),
podnio je dana 11. ožujka 2004. godine ustavnu tužbu zbog nedonošenja sudske
odluke u razumnom roku.

Predlaže da Ustavni sud odredi rok za donošenje
presude u predmetu koji se vodi pred Upravnim sudom Republike Hrvatske, pod
poslovnim brojem: Us-4573/00.

ČINJENICE VAŽNE ZA USTAVNOSUDSKI POSTUPAK

2. Ustavni sud je u postupku pokrenutom ustavnom
tužbom, primjenom članka 63. Ustavnog zakona, uvidom u spis Upravnog suda
Republike Hrvatske, broj: Us-4573/00, utvrdio činjenice koje su pravno
relevantne za odlučivanje o povredi ustavnog prava podnositelja, zajamčenog
člankom 29. stavkom 1. Ustava Republike Hrvatske.

Dana 16. svibnja 2000. godine
podnositelj je podnio tužbu Upravnom sudu Republike Hrvatske protiv rješenja
Hrvatskog zavoda za mirovinsko osiguranje, Središnje službe, klasa:
140-07/00-01/0324826357, urbroj: 341-99-03/1-00/002704 od 17. ožujka 2000.
godine, radi novčane naknade za tjelesno oštećenje.

Dana 7. travnja 2004. godine Upravni sud
Republike Hrvat­ske donio je presudu kojom je odbio tužbu podnositelja.

OČITOVANJE UPRAVNOG SUDA REPUBLIKE HRVATSKE

3. Na temelju članka 69. stavka 1. alineje 2.
Ustavnog zakona, Ustavni sud je zatražio od Upravnog suda Republike Hrvatske da
se izjasni o navodima ustavne tužbe.

Upravni sud Republike Hrvatske je dana 15.
travnja 2004. godine dostavio ovom Sudu svoje očitovanje u kojemu je navedena
kronologija postupanja u predmetu. Uz očitovanje Sudu je dostavljena i presuda
tog suda.

PRAVO VAŽNO ZA USTAVNOSUDSKI POSTUPAK

4. Odredbom članka 29. stavka 1. Ustava
Republike Hrvat­ske, propisano je sljedeće:

Svatko ima pravo da zakonom ustanovljeni
neovisni i nepristrani sud (...) u razumnom roku odluči o njegovim pravima i
obvezama (...).

Odredbom članka 63. Ustavnog zakona propisano je
sljedeće:

(1) Ustavni sud će pokrenuti postupak po
ustavnoj tužbi i prije no što je iscrpljen pravni put, u slučaju kad o pravima
i obvezama stranke (...) nije u razumnom roku odlučio sud (...).

(2) U odluci kojom usvaja ustavnu tužbu zbog
nedonošenja akta u razumnom roku iz stavka 1. ovoga članka, Ustavni sud će
nadležnom sudu odrediti rok za donošenje akta kojim će taj sud meritorno
odlučiti o pravima i obvezama (...) podnositelja. Rok za donošenje akta počinje
teći idućeg dana od dana objave odluke Ustavnog suda u »Narodnim novinama«.

(3) U odluci iz stavka
2. ovoga članka Ustavni sud će odrediti primjerenu naknadu koja pripada
podnositelju zbog povrede njegova ustavnog prava koju je sud učinio kada o
pravima i obvezama podnositelja (...) nije odlučio u razumnom roku. Naknada se
isplaćuje iz državnog proračuna u roku od tri mjeseca od dana podnošenja
zahtjeva stranke za njezinu isplatu.

*Ustavna tužba
nije osnovana.*

5. Povredu ustavnog
prava na donošenje sudske odluke u razumnom roku Ustavni sud razmatra u svjetlu
osobitih okolnosti svakog pojedinog slučaja.

Razmatranjem razloga
ustavne tužbe podnositelja i uvida u spis Upravnog suda Republike Hrvatske,
broj: Us-4573/00, Ustav­ni sud je utvrdio da se u ovom slučaju nisu ostvarile
pretpostavke za njegovo postupanje u smislu odredbe članka 63. Ustav­nog
zakona.

Svoju odluku Ustavni sud obrazlaže sljedećim
utvrđenjima:

5.1. DULJINA SUDSKOG POSTUPKA

Zakon o potvrđivanju Konvencije za zaštitu
ljudskih prava i temeljnih sloboda i protokola br. 1, 4, 6, 7 i 11 uz
Konvenciju za zaštitu ljudskih prava i temeljnih sloboda (»Narodne novine,
Međunarodni ugovori«, broj 18/97., 6/99. – pročišćeni tekst i 8/99. – ispravak,
u daljnjem tekstu: Zakon o potvrđivanju Konvencije) stupio je na snagu 5.
studenoga 1997. godine.

Od dana stupanja na snagu Zakona o potvrđivanju
Konvencije, odredbe Konvencije za zaštitu ljudskih prava i temeljnih sloboda
Vijeća Europe (u daljnjem tekstu: Europska konvencija) čine, temeljem članka
140. Ustava Republike Hrvatske, dio unutarnjeg pravnog poretka Republike
Hrvatske. Dio unutarnjeg pravnog poretka Republike Hrvatske od tog dana čini i
odredba članka 6. stavka 1. Europske konvencije pod nazivom »Pravo na pošteno
suđenje« koja, između ostaloga, propisuje sljedeće:

Radi utvrđivanja svojih prava i obveza građanske
naravi (...) svatko ima pravo da zakonom ustanovljeni neovisni i nepristrani
sud (...) u razumnom roku ispita njegov slučaj.

Pravo na donošenje sudske odluke u razumnom roku
čini dio unutarnjeg pravnog poretka Republike Hrvatske od dana stupanja na
snagu Zakona o potvrđivanju Konvencije (5. studenoga 1997. godine). Pravo na
donošenje sudske odluke u razumnom roku je ustavno pravo u Republici Hrvatskoj
od 9. studenoga 2000. godine (dana proglašenja Promjena Ustava). Ispitivanje
razumnosti trajanja sudskih postupaka prije 5. studenoga 1997. godine, u
pravilu, ne bi moglo biti predmetom ustavnosudskih postupaka temeljenih na
članku 63. Ustavnog zakona, jer u dotadašnjem pravnom poretku Republike
Hrvatske takvo pravo nije postojalo.

Postupak pred Upravnim sudom Republike Hrvatske
započeo je podnošenjem tužbe od strane podnositelja dana 16. svibnja 2000.
godine. Ustavna tužba je podnesena dana 11. ožujka 2004. godine, a do tog dana
sudski postupak nije bio okončan pa Ustavni sud utvrđuje da je do dana
podnošenja ustav­ne tužbe postupak u ovom predmetu trajao ukupno tri (3)
godine, deset (10) mjeseci i pet (5) dana.

5.2. POSTUPANJE
NADLEŽNOG SUDA

Ustavni sud je utvrdio
da je u razmatranom razdoblju Uprav­ni sud donio presudu kojom je odbio tužbu
podnositelja.

5.3. PONAŠANJE
PODNOSITELJA USTAVNE TUŽBE (TUŽITELJA U SUDSKOM POSTUPKU)

Podnositelj ustavne
tužbe, kao tužitelj u sudskom postupku, prema utvrđenju Ustavnog suda, svojim
ponašanjem, nije pridonio duljini sudskog postupka.

5.4. SLOŽENOST
SUDSKOG PREDMETA

Ustavni sud ocjenjuje
da se u konkretnom slučaju radi o složenoj sudskoj stvari.

6. Slijedom iznijetog,
Ustavni sud ocjenjuje da trajanje sud­skog postupka od oko tri godine i deset
mjeseci, a naročito imajući u vidu okolnost da je o tužbi podnositelja u
upravnom sporu konačno odlučeno, u konkretnom predmetu ne može se smatrati
prekoračenjem razumnog roka. Stoga, Ustavni sud utvrđuje da podnositelju nije
povrijeđeno ustavno pravo da zakonom ustanovljeni neovisni i nepristrani sud u
razumnom roku odluči o njegovim pravima ili obvezama, koje je zajamčeno člankom
29. stavkom 1. Ustava Republike Hrvatske.

7. Stoga je, temeljem
odredaba članaka 73. i 75. Ustavnog zakona, odlučeno kao u izreci.

8. Odluka o objavi
(točka III. izreke) temelji se na odredbi članka 29. Ustavnog zakona.

Broj: U-IIIA-859/2004
Zagreb, 30. lipnja 2004.

USTAVNI
SUD REPUBLIKE HRVATSKE

Predsjednik
Vijeća
**dr. sc.** **Jasna Omejec,** v. r.

Odluka, NN 100/2004-1906