## Odluka Ustavnog suda Republike Hrvatske broj U-IIIA-753/2004. od 17. rujna 2004.

### NN 135/2004 (29.9.2004.), Odluka Ustavnog suda Republike Hrvatske broj U-IIIA-753/2004. od 17. rujna 2004.

# USTAVNI SUD REPUBLIKE HRVATSKE

2400

Ustavni
sud Republike Hrvatske, u Drugom vijeću za odluči­va­nje o ustavnim tužbama, u
sastavu sudac Jasna Omejec, pred­sjednik Vijeća, te suci Marijan Hra­njski,
Mario Kos, Ivan Mrko­njić, Emilija Rajić i Vice Vukojević, članovi Vijeća, odlučujući
o ustavnoj tužbi M. D. D. iz N., na sjednici održanoj 17. rujna 2004. godine,
jednoglasno je donio

## ODLUKU

I.
Ustavna tužba se usvaja.

II. Općinski
sud u Zagrebu dužan je donijeti presudu u pred­metu koji se vodi pred tim sudom
pod poslovnim brojem: Pn-1704/99 u najkraćem mogućem roku, ali ne du­ljem od
deset (10) mjeseci, računajući od prvoga iduće­g dana nakon objave odluke u
»Narodnim novinama«.

III. Na teme­lju članka 63. stavka 3. Ustavnog zakona
o Ustav­nom sudu Republike Hrvatske (»Narodne novine«, broj 49/02 – pročišćeni
tekst), podnosite­ljici ustavne tužbe, M. D. D. iz N., otok P., M. M. bb, određuje
se primjerena naknada zbog povrede ustavnog prava iz članka 29. stavka 1.
Ustava Republike Hrvatske (»Narodne novine«, broj 41/01 – pročišćeni tekst) u
iznosu od 6.600,00 kn.

IV. Naknada iz točke III. izreke ove odluke bit će
isplaćena iz državnog proračuna u roku od tri mjeseca od dana podnoše­nja
zahtjeva podnosite­ljice Ministarstvu financija Republike Hrvatske za ­njezinu
isplatu.

V. Ova odluka objavit će se u »Narodnim novinama«.

```
Obrazloženje
```

1.
Podnosite­ljica ustavne tužbe, temeljem članka 63. Ustavnog zakona o Ustavnom
sudu Republike Hrvatske (»Narodne novine«, broj 49/02 – pročišćeni tekst, u da­lj­njem
tekstu: Ustavni zakon), podnijela je 5. ožujka 2004. godine ustavnu tužbu radi
du­ljine parničnog postupka, pokrenutog njezinom tužbom u radnom sporu.

ČINJENICE
VAŽNE ZA USTAVNOSUDSKI POSTUPAK

2.
Ustavni sud je u postupku pokrenutom ustavnom tužbom, primjenom članka 63.
Ustavnog zakona, uvidom u spis Općinskog suda u Zagrebu broj: Pn-1704/99
utvrdio či­njenice koje su pravno relevantne za odlučiva­nje o povredi ustavnog
prava podnosite­ljice, zajamčenog člankom 29. stavkom 1. Ustava Republike
Hrvatske.

Dana 8.
svib­nja 1995. godine podnosite­ljica je Općinskom sudu u Zagrebu podnijela tužbu
protiv tuženika Croatia osigura­nja d.d. Zagreb, radi naknade štete koju je
pretrpjela u prometnoj nezgodi.

U razdob­lju do 5. studenoga 1997. godine Općinski
sud u Zagrebu donio je prvostupa­njsku presudu, na koju su obje stranke uložile
žalbu.

Dana 2. ve­ljače 1999. godine Županijski sud u
Zagrebu ukinuo je prvostupa­njsku presudu i predmet vratio Općinskom sudu u
Zagrebu na ponovno suđe­nje.

Podneskom od 18. ožujka 1999. godine, podnosite­ljica
je predložila provesti aktuarsko vještače­nje.

Na ročištu održanom 10. rujna 1999. godine odlučeno
je zatražiti na priklop sve spise tuženika u kojima su isplaćene štete iz istog
štetnog događaja. Iste je tuženik dostavio 9. ožujka 2001. godine.

Na ročištu održanom 1. listopada 2001. godine odlučeno
je provesti aktuarsko vještače­nje. Vještak je dostavio svoj nalaz 28. siječ­nja
2002. godine te je isti dostav­ljen strankama 31. siječ­nja 2002. godine.

Na ročištu održanom 15. listopada 2002. godine tuženik
je predao podnesak s primjedbama na nalaz vještaka, a opunomo­će­nik podnosite­ljice
predložio je da se izvrši uvid u dva spisa istog suda. Uvid je izvršen 22.
listopada 2002. godine.

Na ročištu održanom 8. rujna 2003. godine opunomoćenik
podnosite­ljice povisio je tužbeni zahtjev.

Dana 5. ve­ljače 2004. godine vještak je dao pisano očitova­nje
na primjedbe tuženika, koje su stranke zaprimile na ročištu 19. ve­ljače 2004.
godine.

OČITOVANJE
OPĆINSKOG SUDA U ZAGREBU

3. Na
teme­lju članka 69. alineje 2. Ustavnog zakona, Ustavni sud je zatražio od Općinskog
suda u Zagrebu da se izjasni o navodima ustavne tužbe.

U očitova­nju
od 27. trav­nja 2004. godine Općinski sud u Zagrebu navodi kronologiju postupa­nja
u predmetu te du­ljinu predmeta obrazlaže či­njenicom da je predmetni sudac
zadužen s preko tisuću spisa.

PRAVO
VAŽNO ZA USTAVNOSUDSKI POSTUPAK

4.
Odredbom članka 29. stavka 1. Ustava Republike Hrvat­ske, propisano je:

»Svatko
ima pravo da zakonom ustanov­ljeni neovisni i nepristrani sud (...) u razumnom
roku odluči o ­nje­govim pravima i obvezama (...)«.

Odredbama
članka 63. Ustavnog zakona propisano je:

»(1)
Ustavni sud će pokrenuti postupak po ustavnoj tužbi i prije no što je iscrp­ljen
pravni put, u slučaju kad o pravima i obvezama stranke (...) nije u razumnom
roku odlučio sud (...).

(2) U
odluci kojom usvaja ustavnu tužbu zbog nedonoše­nja akta u razumnom roku iz
stavka 1. ovoga članka, Ustavni sud će nadležnom sudu odrediti rok za donoše­nje
akta kojim će taj sud meritorno odlučiti o pravima i obvezama (...) podnosite­lja.
Rok za donoše­nje akta poči­nje teći iduće­g dana od dana objave odluke
Ustavnog suda u »Narodnim novinama«.

(3) U
odluci iz stavka 2. ovoga članka Ustavni sud će odrediti primjerenu naknadu
koja pripada podnosite­lju zbog povrede ­nje­gova ustavnog prava koju je sud učinio
kada o pravima i obvezama podnosite­lja (...) nije odlučio o razumnom roku.
Naknada se isplaćuje iz državnog proračuna u roku od tri mjeseca od dana podnoše­nja
zahtjeva stranke za njezinu isplatu«.

Ustavna
tužba je osnovana

5.
Uvidom u spis Općinskog suda u Zagrebu broj: Pn-1704/99 Ustavni sud je utvrdio
da su se u ovom slučaju ostvarile pretpostav­ke za postupa­nje teme­ljem
odredbe članka 63. Ustavnog zakona.

Svoju
odluku Ustavni sud obrazlaže s­ljedećim utvrđe­njima:

5.1. DULJINA SUDSKOG POSTUPKA

Prvostupa­njski parnični postupak započeo je 8. svib­nja
1995. godine, tužbom podnosite­ljice protiv tuženika – Croatia osigura­nje d.d.
Zagreb, radi naknadne štete koju je pretrpjela u prometnoj nezgodi.

Ustavna tužba podnesena je dana 5. ožujka 2004.
godine, a do tog dana sudski postupak nije pravomoćno okončan pa Ustavni sud
utvrđuje da do dana podnoše­nja ustavne tužbe postupak u ovom predmetu traje
ukupno osam (8) godina, devet (9) mjeseci i dvadeset sedam (27) dana.

Zakon o potvrđiva­nju Konvencije za zaštitu ­ljudskih
prava i teme­ljnih sloboda i Protokola broj: 1, 4, 6, 7 i 11 uz Konvenciju za
zaštitu ­ljudskih prava i teme­ljnih sloboda (»Narodne novine – Međunarodni
ugovori«, broj 18/97, 6/99 – pročišćeni tekst i 8/99 – ispravak, u da­lj­njem
tekstu: Zakon o potvrđiva­nju Konvencije), stupio je na snagu dana 5. studenoga
1997. godine.

Od dana stupa­nja na snagu Zakona o potvrđiva­nju
Konvencije, odredbe Konvencije za zaštitu ­ljudskih prava i teme­ljnih sloboda
Vijeća Europe (u da­lj­njem tekstu: Europska konvencija) čine, teme­ljem članka
140. Ustava Republike Hrvatske, dio unutar­nje­ga pravnog poretka Republike
Hrvatske. Dio unutar­nje­ga pravnog poretka Republike Hrvatske od tog dana čini
i odredba članka 6. stavka 1. Europske konvencije pod nazivom »Pravo na pošteno
suđe­nje«, koja između ostalog propisuje:

»Radi utvrđiva­nja svojih prava i obveza građanske
naravi (...) svatko ima pravo da zakonom ustanov­ljeni neovisni i nepristrani
sud (...) u razumnom roku ispita ­nje­gov slučaj«.

Pravo na donoše­nje sudske odluke u razumnom roku čini
dio unutar­nje­g pravnog poretka Republike Hrvatske od dana stupa­nja na snagu
Zakona o potvrđiva­nju Konvencije (5. studenoga 1997. godine). Pravo na donoše­nje
sudske odluke u razumnom roku je ustavno pravo u Republici Hrvatskoj od 9.
studenoga 2000. godine (dana proglaše­nja Promjena Ustava). Ispitiva­nje
razumnosti traja­nja sudskih postupaka prije 5. studenoga 1997. godine, u
pravilu, ne bi moglo biti predmetom ustavnosudskih postupaka teme­ljenih na članku
63. Ustavnog zakona jer u dotadaš­njem pravnom poretku Republike Hrvatske takvo
pravo nije postojalo.

Ustavni sud je ocijenio da se u ovom slučaju  pravno relevantnim razdob­ljem, sa stajališta
povrede prava na donoše­nje sudske odluke u razumnom roku, smatra razdob­lje od
5. studenoga 1997. godine (to jest od dana stupa­nja na snagu Zakona o potvrđiva­nju
Konvencije) do 5. ožujka 2004. godine (to jest do dana podnoše­nja ustavne tužbe),
što ukupno iznosi šest (6) godina i četiri (4) mjeseca.

5.2. POSTUPANJE NADLEŽNOG SUDA

Ustavni
sud je utvrdio da se u razmatranom, pravno relevantnom razdob­lju, postupak
najprije vodio pred Županijskim sudom u Zagrebu po žalbi protiv prvostupa­njske
presude u traja­nju oko jedne (1) godine i dva (2) mjeseca. Kako je Županijski
sud ukinuo prvostupa­njsku presudu predmet je vraćen Općinskom sudu u Zagrebu,
pred kojim se postupak nakon toga pa do dana podnoše­nja ustavne tužbe vodio
oko pet (5) godina i jedan (1) mjesec. U tom razdob­lju sud je bio neaktivan od
10. rujna 1999. godine do 9. ožujka 2001. godine, što iznosi oko jednu (1)
godinu i šest (6) mjeseci, te ponovo od 15. listopada 2002. godine do 8. rujna
2003. godine, što iznosi oko jedanaest (11) mjeseci.

5.3. PONAŠANJE PODNOSITELJA USTAVNE TUŽBE (TU­ŽI­TELJA U
SUDSKOM POSTUPKU)

Podnosite­ljica
ustavne tužbe, kao tužite­ljica u sudskom postupku, prema utvrđe­nju Ustavnog
suda, nije pridonijela du­ljini traja­nja postupka.

5.4. SLOŽENOST SUDSKOG PREDMETA

Prema
utvrđe­nju Ustavnog suda, radi se o donekle či­njenično složenom predmetu u
kojemu je bilo potrebno provesti odgo­va­rajuće vještače­nje.

6.
Ustavni sud utvrđuje da parnični postupak po tužbi podnosite­ljice, koji se
sada vodi pred Općinskim sudom u Zagrebu pod brojem: Pn-1704/99, traje preko
osam godina. Du­ljina postupka, nakon odluke po žalbi protiv prvostupa­njske
presude, pred Općinskim sudom u Zagrebu u traja­nju oko pet godina, dva du­lja
razdob­lja neaktivnosti, kao i cjelokupna du­ljina postupka u traja­nju od
preko osam godina te okolnost da se postupak i nada­lje vodi pred sudom prvog
stup­nja, nikako ne udovo­ljavaju zahtjevu suđe­nja u razumnom roku. Stoga,
Ustavni sud utvrđuje da je povrijeđeno ustavno pravo podnosite­ljice da zakonom
ustanov­ljeni neovisni i nepristrani sud u razumnom roku odluči o ­njenim
pravima ili obvezama, koje je zajamčeno člankom 29. stav­kom 1. Ustava
Republike Hrvatske.

Stoga je, u smislu odredbe članka 63. stavka 2.
Ustavnog zakona, donesena odluka kao pod točkama I. i II. izreke ove odluke.

7. Sukladno odredbi članka 63. stavka 3. Ustavnog
zakona, odlučeno je kao pod točkama III. i IV. izreke odluke.

Visinu naknade zbog povrede ustavnog prava na donoše­nje
sudske odluke u razumnom roku Ustavni sud, u pravilu, određuje za razmatrano,
pravno relevantno razdob­lje, uz iznimnu moguć­nost uvažava­nja nerazumno dugog
razdob­lja potpune neaktivnosti suda i prije 5. studenoga 1997. godine, što
ovisi o osobitim okolnostima svakoga pojedinog slučaja.

Pri utvrđiva­nju visine naknade, teme­ljem članka 63.
stavka 2. Ustavnog zakona, Ustavni sud uzima u obzir sve okolnosti slučaja, uz
istodobno uvažava­nje ukupnih gospodarskih i socijalnih prilika u Republici
Hrvatskoj.

8. Odluka o objavi odluke (točka V. izreke) teme­lji
se na odredbi članka 29. stavka 1. Ustavnog zakona.

Broj: U-IIIA-753/2004
Zagreb, 17. rujna 2004.

USTAVNI SUD REPUBLIKE HRVATSKE

Predsjednik Vijeća
**dr. sc. Jasna Omejec,** v. r.

if !supportEmptyParas endif

if !supportEmptyParas endif

if !supportEmptyParas endif

Odluka, NN 135/2004-2400