## Presuda Upravnog suda Republike Hrvatske poslovni broj: Us-12014/2008-5 od 11. kolovoza 2011.

### NN 120/2011 (26.10.2011.), Presuda Upravnog suda Republike Hrvatske poslovni broj: Us-12014/2008-5 od 11. kolovoza 2011.

UPRAVNI SUD REPUBLIKE HRVATSKE

2367

PRESUDA

Upravni sud Republike Hrvatske u vijeću sastavljenom od sudaca toga suda Jasminke Jenjić, predsjednice vijeća, mr. sc. Mirjane Juričić i Lidije Rostaš-Beroš, članica vijeća, te sudske savjetnice Višnje Jurjević, zapisničarke, u upravnom sporu tužitelja MARKOT.TEL d.o.o. iz Zagreba, Trg Krešimira Ćosića 11, kojeg zastupa direktor Željko Markota, protiv rješenja tužene Hrvatske agencije za poštu i elektroničke komunikacije, Zagreb, Jurišićeva 13, koju zastupa predsjednik Vijeća Gašper Gaćina, klasa: UP/I-344-01/07-01/489, urbroj: 376-11-08-59 od 30. lipnja 2008. godine, uz sudjelovanje zainteresirane osobe T-Mobile Hrvatska d.o.o. iz Zagreba, Ulica grada Vukovara 23, kojeg zastupa punomoćnica Martina Dragičević, radi pružanja telekomunikacijskih usluga, u nejavnoj sjednici vijeća održanoj 11. kolovoza 2011.

presudio je

Tužba se odbija.

Ova presuda objavit će se u »Narodnim novinama«.

Obrazloženje

Tuženo je tijelo osporenim rješenjem u točki I. naložilo trgovačkom društvu T-Mobile Hrvatska d.o.o. izmijene u tekstu standardne ponude pristupa mreži i međusobnog povezivanja T-Mobile Hrvatska d.o.o. za operatore i davatelje usluga ovlaštene za pružanje telekomunikacijskih usluga u Republici Hrvatskoj od 4. rujna 2007. godine, pobliže navedene u obrazloženju rješenja.

Istim rješenjem u točki II. trgovačko društvo T-Mobile Hrvatska d.o.o. je obvezno izmijeniti Dodatak II »ugovora o pristupu T-Mobile mreži između T-Mobilea i davatelja usluga« odnosno »cjenik pristupa mreži i mrežnih usluga«.

Točkom III. rješenja, trgovačkom društvu T-Mobile Hrvatska d.o.o. nalaže se obveza dostavljanja u određenom roku nadležnom regulatornom tijelu radi davanja suglasnosti, standardne ponude pristupa mreži i međusobnog povezivanja za operatore i davatelje usluga ovlaštene za pružanje telekomunikacijskih usluga u Republici Hrvatskoj sa ugrađenim izmjenama određenim u točki I. i II. ovog rješenja, a točkom IV. rješenja se obvezuje do 1. studenoga 2008. godine uskladiti ugovore o pristupu T-Mobile mreži između T-Mobilea i davatelja usluga na način opisan u toj točki rješenja.

Tužitelj osporeno rješenje pobija zbog bitnih povreda odredaba općeg upravnog postupka, pogrešno i nepotpuno utvrđenog činjeničnog stanja i pogrešne primjene materijalnog prava. Prvenstveno ističe povredu odredbe članka 143. stavka 3. u vezi s člankom 8. stavkom 1. Zakona o općem upravnom postupku navodeći da mu nije omogućeno da se izjasni o činjenicama i dokazima koji su bitni za donošenje rješenja.

Pogrešno i nepotpuno utvrđeno činjenično stanje tužitelj vidi, u bitnom, u oslanjanju tuženog samo na pisane dokaze iako je tužitelj tražio provođenje usmene rasprave te dokaze vještačenjem koji prijedlozi su odbijeni bez valjanog obrazloženja.

Također smatra da je osporenim rješenjem pogrešno primijenjeno i materijalno pravo jer njime tuženi daje suglasnost T-Mobileu na uvjete pristupa mreži koji ne udovoljavaju osnovnim načelima Zakona o telekomunikacijama, troškovne usmjerenosti, transparentnosti iz zabrane diskriminacije, a sve zbog činjenice da je T-Mobile od strane tuženog proglašen operatorom sa znatnijom tržišnom snagom.

Zbog izloženog tužitelj smatra osporeno rješenje nezakonitim pa predlaže Sudu da uvaži tužbu i isto poništi.

Tuženo tijelo u opširnom odgovoru na tužbu osporava osnovanost tužbenih navoda i u bitnom navodi da je njegovo zakonsko pravo da u reguliranju tržišta elektroničkih komunikacijskih mreža i usluga uređuje određena sporna pitanja između sudionika. Ističe da je sukladno zakonskim ovlastima odredio metodologiju i način određivanja cijene obračuna i naplate, metodologiju i način obračunavanja stvarnog rizika naplate i regulaciju negovornih usluga s dodanom vrijednosti što je sve predstavljalo predmet upravnog postupka odnosno izmjene standardne ponude, o čemu je izvijestio sudionike u postupku te im dao priliku da iznesu svoje prijedloge i primjedbe. Navodi također da je osporeno rješenje doneseno u pravilno provedenom postupku sukladno članku 9. Zakona o općem upravnom postupku i u skladu sa mjerodavnim odredbama Zakona o telekomunikacijama.

Predlaže stoga Sudu da odbije tužbu kao neosnovanu.

Zainteresirana osoba, T-Mobile Hrvatska d.o.o., u odgovoru na tužbu pobija osnovanost tužbenih navoda i predlaže Sudu da istu odbije.

Tužba nije osnovana.

Ocjenjujući zakonitost osporenog rješenja na osnovi stanja spisa predmeta, navoda i razloga tužbe, te odgovarajućih odredbi mjerodavnog Zakona o telekomunikacijama (»Narodne novine«, broj 122/03., 158/03., 60/04. i 70/05.) Sud nalazi da tim rješenjem nije povrijeđen zakon tužitelju na štetu.

Naime, kako to proizlazi iz spisa predmeta dostavljenog Sudu uz odgovor na tužbu u postupku koji je prethodio donošenju osporenog rješenja Hrvatska agencija za telekomunikacije (dalje: Agencija) je nakon zaprimljenog zahtjeva tužitelja 23. listopada 2007. godine, za obnovu postupka donošenja standardne ponude pristupa mreži i međusobnog povezivanja T-Mobile Hrvatska d.o.o., pokrenula postupak izmjene standardne ponude.

Agencija je nakon što je zaprimila zahtjeve i drugih trgovačkih društava (Kreativne tehnologije d.o.o., Megafon d.o.o., Kitio Mobile d.o.o., Talijaš d.o.o., Markot. Tel. d.o.o. i Mobitel d.o.o.), za priznavanjem svojstva stranke u postupku utvrdila njihov opravdani interes za sudjelovanje u postupku te je u vezi s tim pozvala sve sudionike na radni sastanak koji je održan 24. siječnja 2008. godine.

Na navedenom radnom sastanku se raspravljalo o metodologiji i načinu određivanja cijene obračuna i naplate, metodologiji i načinu obračunavanja stvarnog rizika naplate te regulaciji negovornih usluga s dodanom vrijednosti.

Radi utvrđivanja relevantnih činjenica i pravilnog utvrđivanja činjeničnog stanja tužena Agencija je pružila mogućnost svim sudionicima da daju svoje prijedloge i primjedbe te da daju svoja očitovanja što su isti i iskoristili kako pisanim podnescima tako i usmenim očitovanjima na radnim sastancima, o čemu Sud nalazi dokaze o spisu predmeta.

Stoga je neosnovan prigovor tužitelja da mu nije pružena mogućnost da se očituje o činjenicama i dokazima vezanim za donošenje rješenja te da činjenično stanje u provedenom postupku nije potpuno i pravilno utvrđeno.

Za takove svoje prigovore tužitelj ne daje nikakvog objektivnog i razložnog obrazloženja već samo subjektivne svoje projekcije koje je tuženo tijelo odbilo navodeći valjano obrazloženje za odbijanje istih.

Odredbom članka 56. Zakona o telekomunikacijama propisano je što sve obuhvaća pojam međusobnog povezivanja, obveze operatora za međusobno povezivanje sa znatnijom tržišnom snagom na mjerodavnom tržištu, sadržaj popisa standardnih ponuda operatora sa znatnijom tržišnom snagom te ovlaštenja Agencije za telekomunikacije u postupcima međusobnog povezivanja te obveze komuniciranja operatora s Agencijom.

Prema odredbi članka 56. stavka 19. istoga Zakona proizlazi da u slučaju kada Vijeće za telekomunikacije procijeni da minimalna ponuda međusobnog povezivanja operatora sa znatnijom tržišnom snagom nije u skladu s odredbama ovog Zakona donosi rješenje kojim se određuje operatoru način promijene te ponude.

Iz navedenog proizlazi da je tuženo tijelo bilo ovlašteno u okviru zakona odrediti zainteresiranoj osobi u ovom postupku
T-Mobileu Hrvatska d.o.o. izmjenu standardne ponude kako je to i učinjeno u predmetnoj upravnoj stvari a pobliže navedeno u osporenom rješenju.

Slijedom iznijetog Sud prihvaća obrazloženje tuženog tijela navedeno u osporenom rješenju i nalazi da tim rješenjem nije povrijeđen zakon tužitelju na štetu.

Trebalo je stoga na temelju članka 42. stavka 2. Zakona o upravnim sporovima (»Narodne novine«, broj 53/91., 9/92. i 77/92.) tužbu kao neosnovanu odbiti.

Poslovni broj: Us-12014/2008-5
Zagreb, 11. kolovoza 2011.

Predsjednica vijeća
Jasminka Jenjić, v. r.

Presuda, NN 120/2011-2367