### NN 11/2016 (3.2.2016.), Presuda Upravnog suda u Osijeku broj: 2 Usl-1299/15-9 od 19. siječnja 2016.

UPRAVNI SUD U OSIJEKU

297

PRESUDA

Upravni sud u Osijeku, po sucu Berislavu Babiću, uz sudjelovanje zapisničarke Adele Franc, u upravnom sporu tužitelja Berislava Kneza, odvjetnika iz Vinkovaca, V. Nazora 15, kojega zastupaju opunomoćenici, odvjetnici u Zajedničkom odvjetničkom uredu Josip i Gabrijela Ćorluka iz Vinkovaca, Trg bana Josipa Šokčevića 2, protiv tuženika Hrvatske regulatorne agencije za mrežne djelatnosti, R. F. Mihanovića 9, Zagreb, radi rješavanja spora između korisnika i davatelja poštanskih usluga, 19. siječnja 2016.

presudio je

Poništava se odluka Hrvatske regulatorne agencije za mrežne djelatnosti klasa: UP/I-344-08/15-02/15, urbroj: 376-04-15-5 od 24. srpnja 2015. te se predmet vraća tuženiku na ponovni postupak.

Obrazloženje

Tuženik je odlukom klasa: UP/I-344-08/15-02/15, urbroj: 376-04-15-5 od 24. srpnja 2015. odbio kao neosnovan zahtjev za rješavanje spora između tužitelja kao korisnika poštanskih usluga i davatelja poštanskih usluga Hrvatske pošte d.d., Zagreb, Jurišićeva 13, u vezi s rješavanjem prigovora zbog oštećenja odnosno umanjenja sadržaja preporučene pošiljke broj: RM169288482DE u međunarodnom prometu.

Tužitelj u tužbi navodi kako je predmetnu pošiljku 2. veljače 2015. na adresi njegova odvjetničkog ureda zaprimila supruga tužitelja, koja nije u radnom odnosu u tom uredu, već se tamo slučajno zatekla, a tužitelj je toga dana bio poslovno odsutan iz ureda jer je nazočio ročištu u Zagrebu. Ističe kako poštar suprugu tužitelja prilikom uručenja predmetne pošiljke nije upozorio da se radi o vrijednosnom pismeno, niti je sačekao da se pismeno pred njim otvori, već je odmah nakon predaje pismena izašao iz odvjetničkog ureda. Napominje kako se predmetna pošiljka sastojala od veće bijele koverte, koja u trenutku uručenja nije odavala znakove naknadnog neovlaštenog otvaranja te od manje žute koverte koja se nalazila u većoj bijeloj koverti, u kojoj su se trebali nalaziti dokumenti za pokretanje odgovarajućeg postupka, a koja je pocijepana bez dokumentacije. Navodi kako prigovor prilikom uručenja pošiljke poštaru nije istaknut jer se pošiljka pred njim nije niti otvarala, a po vanjskom izgledu nije odavala sumnju da je otvarana. Ističe kako je supruga tužitelja nakon toga otišla u Hrvatsku poštu d.d., Poslovnicu Vinkovci, na adresi A. M. Reljkovića 7 radi reklamacije, kojom prilikom je od strane djelatnika poštanskog ureda fotokopirana samo veća bijela koverta, a tužitelj je kasnije u pisanoj formi Hrvatskoj pošti d.d. izjavio prigovor. Napominje kako predmetna pošiljka predstavlja vrijednosno pismo koje je pošiljatelj iz Savezne Republike Njemačke osigurao na iznos od 1200 E. Iz navedenog zaključuje kako u provedenom postupku nije pravilno i potpuno utvrđeno činjenično stanje. Nadalje navodi kako je u razdoblju od 17. srpnja do 17. kolovoza 2015. bio na godišnjem odmoru, a da je u tom razdoblju, unatoč tome što je tužitelj pisano obavijestio Hrvatsku poštu d.d. o godišnjem odmoru i o njegovom trajanju, pobijana odluka od 24. srpnja 2015. dostavljena na njegovu privatnu adresu i ostavljena u poštanskom sandučiću. S obzirom na navedeno predlaže da sud usvoji tužbeni zahtjev.

Tuženik u odgovoru na tužbu navodi kako je pobijana odluka od 24. srpnja 2015. donesena na temelju članka 55. Zakona o poštanskim uslugama u vezi s prigovorom tužitelja zbog oštećenja, odnosno umanjenja sadržaja preporučene pošiljke u međunarodnom prometu. Ističe kako je u provedenom postupku utvrđeno kako se radi o preporučenoj pošiljci u međunarodnom prometu, a ne o vrijednosnom pismu. Napominje kako je nesporno da se radi o preporučenoj pošiljci, a ne o vrijednosnom pismu, koje sukladno Pravilniku o pismovnim pošiljkama Svjetske poštanske unije, Završni protokol, Bern 2013. mora imati naljepnicu CN 06 s latiničnim slovom »V«, što predmetna pošiljka nije imala. Nadalje navodi kako tužitelj prilikom ulaganja prigovora nije, u smislu članka 54. Zakona o poštanskim uslugama, priložio dokaz da oštećenje ili umanjenje sadržaja pošiljke nije nastalo nakon uručenja, a mogućnost podnošenja toga dokaza imao je u sva tri stupnja provedenog postupka – prilikom ulaganja prigovora Hrvatskoj pošti d.d., prilikom ulaganja pritužbe Povjerenstvu za rješavanja reklamacija potrošača pri Hrvatskoj pošti d.d. te prilikom pokretanja postupka pred tuženikom. S obzirom na navedeno, predlaže da sud odbije tužbeni zahtjev.

Podneskom od 30. listopada 2015. tužitelj je u bitnome ponovio navode tužbe. Istaknuo je kako tuženik nije potpuno utvrdio činjenično stanje. Napomenuo je kako je nelogična činjenica da se preporučena pošiljka osigurava. Ostaje pri tužbenom zahtjevu.

Dana 12. siječnja 2016. pred ovim sudom je održava rasprava na koju su pristupili uredno pozvani tužitelj i njegov opunomoćenik te opunomoćenice tuženika.

Na istoj raspravi opunomoćenik tužitelja je ostao kod svih navoda tužbe te je naglasio kako predmetna pošiljka nije uredno dostavljena, jer supruga tužitelja nije u radnom odnosu kod tužitelja, a što je u ovoj upravnoj stvari nesporno i što je poznato i samom poštaru, koji redovno donosi pošiljke u odvjetnički ured.

Opunomoćenice tuženika su na raspravi izjavile da ostaju kod odgovora na tužbu i svih navoda iz istoga te su istaknule da sporna pošiljka, prema članku 142. Pravilnika o pismenim pošiljkama Svjetske poštanske unije, nije glasila izravno na određenu osobu, odnosno tužitelja, a što je suprotno navedenoj odredbi. Smatraju da je pošiljka uručena prema općim uvjetima dostave i to zaposlenici odvjetničkog ureda, što je vidljivo iz dostavnice u spisu, gdje je uredno označen žig odvjetničkog ureda.

Tijekom dokaznoga postupka sud je izvršio uvid u spis, spis tuženika te u sve isprave koje prileže istome, kao i u koverte putem kojih je dostavljena predmetna pošiljka.

Sud nije usvojio dokazne prijedloge za saslušanjem tužitelja i njegove supruge Dijane Knez, kao svjedokinje, budući je činjenično stanje medu strankama nesporno pa se njihovo saslušanje ukazuje kao nepotrebno.

Na temelju razmatranja svih činjeničnih i pravnih pitanja, a sukladno odredbi iz članka 55. stavka 3. i članka 31. Zakona o upravnim sporovima (»Narodne novine«, broj: 20/10., 143/12. i 152/14., nastavno: Zakon o upravnim sporovima), sud je utvrdio da je tužbeni zahtjev osnovan.

Člankom 1. stavkom 2. Zakona o poštanskim uslugama (»Narodne novine«, broj: 144/12. i 153/13.. nastavno: Zakon o poštanskim uslugama) propisano je kako se odredbe ovoga Zakona primjenjuju na sve davatelje poštanskih usluga te na usluge u međunarodnom poštanskom prometu, ako aktima Svjetske poštanske unije nije drukčije određeno.

Iz odredbe članka 15. stavka 3. Zakona o poštanskim uslugama proizlazi kako se na dimenzije, opremanje i druge značajke poštanskih pošiljaka iz stavka 2. ovoga članka primjenjuju akti Svjetske poštanske unije.

Odredbom članka 54. Zakona o poštanskim uslugama propisano je da korisnik poštanskih usluga može podnijeti pisani prigovor davatelju poštanskih usluga u slučaju gubitka poštanske pošiljke, prekoračenja roka za prijenos i uručenje poštanske pošiljke ili u slučaju kada davatelj poštanskih usluga nije obavio uslugu ili je nije obavio u cijelosti, u roku od tri mjeseca od dana predaje poštanske pošiljke u unutarnjem prometu, odnosno u roku od šest mjeseci u međunarodnom prometu (stavak 1.). U slučaju oštećenja ili umanjenja sadržaja poštanske pošiljke primatelj ili druga ovlaštena osoba mora podnijeti prigovor odmah pri uručenju poštanske pošiljke (stavak 2.). Iznimno od odredbe stavka 2. ovoga članka, prigovor zbog oštećenja ili umanjenja sadržaja poštanske pošiljke može se podnijeti nakon uručenja poštanske pošiljke samo ako primatelj priloži dokaz da oštećenje ili umanjenje sadržaja poštanske pošiljke nije nastalo nakon uručenja (stavak 3.).

Člankom 55. Zakona o poštanskim uslugama propisano je kako Agencija rješava sporove iz stavka 1. ovoga članka na transparentan, objektivan i nediskriminirajući način, na temelju prijedloga Povjerenstva za zaštitu prava korisnika usluga, u skladu s odredbama ovoga Zakona i posebnih propisa (stavak 3.). Davatelj poštanskih usluga obvezan je sudjelovati u postupcima rješavanja sporova iz stavka 1. ovoga članka i u potpunosti surađivati s Agencijom u svrhu rješenja spora, te dostavljati Agenciji sve potrebne podatke, dokumentacija i očitovanja (stavak 5.). Nakon zaprimljenog prijedloga Povjerenstva iz stavka 3. ovoga članka Agencija odlukom rješava spor iz stavka 1. ovoga članka na temelju podataka, dokumentacije i očitovanja stranaka u postupku, u pravilu bez provođenja usmene rasprave (stavak 6.).

Uvidom u spis upravnog postupka utvrđeno je da je tužitelj Hrvatskoj pošti d.d. 5. veljače 2015. podnio prigovor na predmetnu pošiljku zaprimljenu 2. veljače 2015. u odvjetničkom uredu tužitelja od strane osobe koja ne predstavlja tužitelja, a koja pošiljka je poslana od strane Vlade Beškera, stranke koju tužitelj zastupa s adrese Berner Heerweg 348b, 22159 Hamburg, navodeći da kada je otvoreno pismeno (bijela kuverta) u njoj se nalazila žuta kuverta koja je bila otvorena bez dokumenata.

Prigovoru je priložio obavijest upućenu telefaks uređajem pošiljatelju Vladi Beškeru da je zaprimljena bijela kuverta unutar koje je bila otvorena žuta kuverta bez dokumenata te potvrdu o primitku pošiljke od strane Deutsche Post, koju je tužitelju putem telefaks uređaja dostavio pošiljatelj Vlado Bešker.

Nadalje je razvidno kako je Hrvatska pošta d.d. dopisom broj predmeta: DE-02/2004496/15 od 10. veljače 2015. odgovorila tužitelju kako prigovor nije moguće uvažiti, jer prilikom uručenja pošiljke nije podnijet prigovor zbog oštećenja ili umanjenja sadržaja pošiljke, niti je u smislu članka 54. stavka 3. Zakona o poštanskim uslugama primatelj priložio dokaz da oštećenje ili umanjenje sadržaja pošiljke nije nastalo nakon uručenja pošiljke.

Vidljivo je i kako je tužitelj podnio pritužbu na označeni dopis od 10. veljače 2015., navodeći kako veća bijela kuverta nije otvarana pred poštarom, jer, zbog toga što je bila zalijepljena selotejp trakom, nije odavala sumnju da je otvarana, a da je manja žuta kuverta koja se nalazila u većoj bijeloj bila otvorena bez dokumenata.

Proizlazi i kako je Povjerenstvo za pritužbe potrošača pri Hrvatskoj pošti d.d. dopisom broj: DP-07-007019/15 od 25. ožujka 2015. na tužiteljevu pritužbu odgovorilo kako u slučaju nedostataka dokumenata u pošiljci pravo na naknadu štete ostvaruje pošiljatelj, a da se pošiljatelj toga prava može odreći u korist tužitelja kao primatelja pošiljke.

Nadalje je vidljivo kako je tužitelj tuženiku 23. travnja 2015. podnio prijedlog za rješavanje spora, u kojem je iznio naprijed navedene činjenice o neoštećenoj većoj bijeloj kuverti i otvorenoj manjoj žutoj koverti bez dokumenta te je ujedno u ime pošiljatelja Vlade Beškera podnio zahtjev za naknadu štete u iznosu od 1200 €

 s pripadajućom kamatom. Navedeni zahtjev tužitelja je odbijen pobijanom odlukom tuženika od 24. srpnja 2015.

Spisu prileži i Pravilnik o pismovnim pošiljkama, Završni protokol Svjetske poštanske unije, Bern 2013., koji u članku RL 137 točki 5.1. propisuje da preporučene pošiljke u zaglavlju moraju imati podebljanim slovima ispisanu jasnu oznaku »Recommande/Registered« (Preporučeno) i prema potrebi analogni ispis na jeziku države porijekla. Korištenje ove oznake nije obvezno za preporučene pošiljke koje imaju naljepnicu CN 04 koja sadrži slovo »R«. U točki 6.1. propisuje da pošiljke s označenom vrijednosti moraju biti označene naljepnicom CN 06 s latiničnim slovom »V«, imenom ureda porijekla i serijskim brojem pošiljke.

Iz spisa je razvidno i kako veća bijela kuverta na sebi sadrži oznaku »R« (recommande) i kako je naslovljena na adresu odvjetničkoga ureda tužitelja u Vinkovcima, Vladimira Nazora 15.

Iz računa Deutsche Post broj: 0040956860 od 27. siječnja 2015. koji je ovjerovljeno preveden na hrvatski jezik proizlazi kako je predmetna pošiljka poslana kao preporučeno pismo s osiguranom vrijednosti (1200/100.- po 2.-).

Prvenstveno, iz navedenog činjeničnog stanja koje proizlazi iz spisa sud je utvrdio kako se u konkretnom slučaju radi o preporučenoj pošiljci u smislu navedenih odredbi Svjetske poštanske unije, čija vrijednost je osigurana.

Kako se u konkretnom slučaju radi o preporučenoj pošiljci, naslovljenoj na adresu odvjetničkoga ureda tužitelja u Vinkovcima, Vladimira Nazora 15, poštar koji je izvršio dostavu premetne pošiljke nije bio ovlašten istu dostaviti nekoj drugoj osobi, za koju nije nesporno utvrdio da li je ta osoba djelatnik odvjetničkoga ureda tužitelja. Pri tome je potrebno naglasiti kako je tijekom ovog upravnog spora, kao nesporna, utvrđena činjenica da supruga tužitelja nije djelatnica odvjetničkog ureda tužitelja.

Budući da je tijekom rješavanja ove upravne stvari nesporno utvrđeno kako predmetna preporučena pošiljka nije uručena osobi koja je na istoj naslovljena, tužitelj niti nije bio u stvarnoj mogućnosti, u smislu citiranoga članka 54. stavka 2. Zakona o poštanskim uslugama, izjaviti prigovor odmah pri uručenju poštanske pošiljke, odnosno pravo stanje stvari nije moglo biti utvrđeno pri uručenju predmetne poštanske pošiljke zbog nedostatka aktivne legitimacije osobi kojoj je pismeno uručeno. S tim u svezi je potrebno naglasiti kako je tuženik u osporavanoj odluci prihvatio stajalište Hrvatske pošte da je tužitelj izjavio naknadni prigovor i da se zbog toga nije provodio odgovarajući postupak, a poradi utvrđenja činjeničnog stanja u pogledu oštećenja koverte, odnosno umanjenja sadržaja pošiljke. Naime, tuženik je stajališta kako su predmetni prigovori trebali biti izjavljeni i potkrijepljeni dokazima, odmah, prilikom uručenja same pošiljke.

Međutim, ovakvo stajalište sud ne prihvaća, već suprotno navedenom, smatra da je prigovor tužitelja izjavljen pravodobno, a ne naknadno i to sve iz razloga jer je tužitelj prigovor izjavio, odmah po saznanju da pošiljka ne sadržava odgovarajući sadržaj. Ukoliko bi se prihvatilo stajalište Hrvatske pošte, odnosno tuženika da je u konkretnom slučaju prigovor trebalo izjaviti odmah prilikom uručenja pošiljke, tada bi se zauzelo stajalište, kako je takav prigovor trebala izjaviti supruga tužitelja, a koja po mišljenje ovoga suda, nije aktivno legitimirana za podnošenja takvog prigovora, uzimajući u obzir da pošiljka istoj nije niti trebala biti uručena.

K tome, za naglasiti je kako je u provedenom postupku utvrđeno kako se radi o pošiljci s osiguranom vrijednosti na iznos od 1.200,00 €, a o čemu je također saznanja imala Hrvatska pošta, što je vidljivo iz dokaza u spisu te je prilikom dostave takve pošiljke, o istome trebalo voditi računa, a što nije učinjeno, već je ista pošiljka dostavljena kao obična pošiljka, što je pogrešno i koju činjenicu ne dovodi u dvojbu niti priložena dostavnica u spisu.

Zbog navedenih nepravilnosti, sud smatra kako tuženik predmetni spor nije riješio u smislu odredbe članka 55. stavka 3. Zakona o poštanskim uslugama na transparentan, objektivan i nediskriminirajući način, odnosno nije potpuno i pravilno utvrdio činjenično stanje smisleno članku 55. stavku 6. Zakona o poštanskim uslugama.

U ponovljenom postupku tuženik će ponovno odlučiti o predmetnom zahtjevu za rješavanje spora tužitelja, uvažavajući činjenicu kako predmetnu preporučena pošiljka, čija je vrijednost osigurana, nije uručena osobno tužitelju kao osobi na koju je ista bila naslovljena.

Pri tome je tuženik vezan pravnim shvaćanjem i primjedbama suda u smislu članka 81. stavka 2. Zakona o upravnim sporovima.

S obzirom na navedeno, a na temelju članka 58. stavka 1. Zakona o upravnim sporovima sud je odlučio kao u izreci presude.

Poslovni broj: 2 UsI-1299/15-9

Osijek, 19. siječnja 2016.

Sudac

Berislav Babić, v. r.