## Odluka Ustavnog suda Republike Hrvatske broj U-IIIA-547/2004 od 8. srpnja 2004.

### NN 109/2004 (9.8.2004.), Odluka Ustavnog suda Republike Hrvatske broj U-IIIA-547/2004 od 8. srpnja 2004.

# ustavni sud rEPUBLIKE HRVATSKE

2098

Ustavni
sud Republike Hrvatske, u sastavu Petar Klarić, pred­sjednik Suda, te suci
Marijan Hranjski, Mario Kos, Ivan Matija, Ivan Mrkonjić, Jasna Omejec, Željko
Potočnjak, Agata Račan, Emilija Rajić, Smiljko Sokol, Nevenka Šernhorst, Vice
Vukojević i Milan Vuković, odlučujući o ustavnoj tužbi F. J. iz B., kojeg
zastupa P. K., odvjetnik iz S. B., na sjednici održanoj dana 8. srpnja 2004.
godine, donio je

## ODLUKU

I.
Ustavna tužba se usvaja.

II. Općinski
sud u Slavonskom Brodu dužan je donijeti presudu u predmetu koji se vodi pred
tim sudom, pod poslovnim brojem: P-1830/97 u najkraćem mogućem roku, ali ne
duljem od osam (8) mjeseci, računajući od prvog idućeg dana nakon objave ove
odluke u »Narodnim novinama«.

III. Na temelju članka 63. stavka 3. Ustavnog zakona
o Ustav­nom sudu Republike Hrvatske (»Narodne novine«, broj 49/02 – pročišćeni
tekst), podnositelju ustavne tužbe F. J. iz B., određuje se primjerena naknada
zbog povrede ustavnog prava iz članka 29. stavka 1. Ustava Republike Hrvatske
(»Narodne novine«, broj 41/01 – pročišćeni tekst) u iznosu od 6.600,00 kuna.

IV.
Naknada iz točke III. izreke ove odluke bit će isplaćena iz državnog proračuna
u roku od tri mjeseca od dana podnošenja zahtjeva podnositelja Ministarstvu
financija Republike Hrvatske za njezinu isplatu.

V. Ova
odluka objavit će se u »Narodnim novinama«.

```
Obrazloženje
```

1.
Podnositelj ustavne tužbe, temeljem članka 63. Ustavnog zakona o Ustavnom sudu
Republike Hrvatske (»Narodne novine«, broj 49/02 – pročišćeni tekst, u daljnjem
tekstu: Ustavni zakon), podnio je dana 19. veljače 2004. godine ustavnu tužbu
radi duljine parničnog postupka pokrenutim njegovom tužbom protiv Republike
Hrvatske, a radi naknade štete.

ČINJENICE
VAŽNE ZA USTAVNOSUDSKI POSTUPAK

2. Ustavni sud je u postupku pokrenutom ustavnom tužbom,
primjenom članka 63. Ustavnog zakona, uvidom u spis Općinskog suda u Slavonskom
Brodu, broj: P-1830/97 utvrdio činjenice koje su pravno relevantne za odlučivanje
o povredi ustav­nog prava podnositelja, zajamčenog člankom 29. stavkom 1.
Ustava Republike Hrvatske.

Dana 9. svibnja 1995. godine podnositelj je Općinskom
sudu u Slavonskom Brodu podnio tužbu protiv tužene Republike Hrvat­ske, radi
naknade štete na njegovom vozilu uzrokovane od strane pripadnika hrvatske
vojske.

U razdoblju do 5. studenoga 1997. godine Općinski sud
u Slavonskom Brodu donio je presudu kojom je djelomično usvojio tužbeni
zahtjev, protiv koje je tužena izjavila žalbu.

Dana 19. studenoga 1997. godine Županijski sud u Požegi
ukinuo je prvostupanjsku presudu u usvajajućem dijelu i predmet vratio Općinskom
sudu u Slavonskom Brodu na ponovno suđenje.

Općinski sud u Slavonskom Brodu održao je dva ročišta,
te dana 25. ožujka 2002. godine donio rješenje o prekidu postupka temljem članka
1. Zakona o dopunama Zakona o obveznim odnosima (»Narodne novine«, broj
112/99).

Rješenjem
tog suda od 30. siječnja 2004. godine postupak je nastavljen, te su ročišta održana
17. svibnja i 14. lipnja 2004. godine.

OČITOVANJE
OPĆINSKOG SUDA U
SLAVONSKOM BRODU

3. Na
temelju članka 69. alineje 2. Ustavnog zakona, Ustavni sud je zatražio od Općinskog
suda u Slavonskom Brodu da se izjasni o navodima ustavne tužbe.

U očitovanju
od 30. travnja 2004. godine Općinski sud u Slavonskom Brodu navodi kronologiju
postupanja u predmetu, te navodi da je postupak bio u prekidu temeljem zakona.

4.
PRAVO VAŽNO ZA USTAVNOSUDSKI POSTUPAK

4.1.
Podnositelj je pokrenuo postupak pred Općinskim sudom u Sisku 9. svibnja 1995.
godine tužbom podnesenom protiv Republike Hrvatske, a radi naknade štete na
njegovom vozilu koje je bilo na korištenju Hrvatske vojske.

Zakonom o dopunama Zakona o obveznim odnosima
(»Narodne novine«, broj 112/99), koji je stupio na snagu 6. studenoga 1999.
godine, bilo je propisano:

»Članak 1.

U Zakonu o obveznim odnosima (»Narodne novine«, br.
53/91., 73/91., 3/94. i 7/96.) iza članka 184. dodaju se članci 184a. i 184b.
koji glase:

»Odgovornost Republike Hrvatske za štetu nastalu
tijekom Domovinskog rata

Članak 184a.

(1) Postupci koji se vode protiv Republike Hrvatske
radi naknade štete koju su uzrokovali pripadnici hrvatskih oružanih i
redarstvenih snaga u vojnoj ili redarstvenoj službi ili u svezi s obavljanjem
vojne ili redarstvene službe tijekom Domovinskog rata od 17. kolovoza 1990. do
30. lipnja 1996. prekidaju se.

(2) Postupci iz stavka 1. ovoga članka nastavit će se
nakon donošenja posebnog zakona kojim će se urediti odgovornost za štetu
uzrokovanu od pripadnika hrvatskih oružanih i redarstvenih snaga tijekom
Domovinskog rata«.

»Članak 2.

Obvezuje se Vlada Republike Hrvatske da posebne
zakone iz članka 1. (članka 184.a. stavka 2. i 184.b. stavka 2.) ovoga Zakona,
te članka 2. stavka 2. Zakona o izmjeni Zakona o obveznim odnosima (»Narodne
novine«, br. 7/96.) podnese radi donošenja najkasnije u roku od šest mjeseci od
dana stupanja na snagu ovoga Zakona.«.

4.2. Hrvatski sabor, na sjednici održanoj dana 14.
srpnja 2003. godine, donio je Zakon o odgovornosti Republike Hrvatske za štetu
uzrokovanu od pripadnika hrvatskih vojnih i redarstvenih snaga tijekom
Domovinskog rata (»Narodne novine«, broj 117/03), koji je stupio na snagu 31.
srpnja 2003. godine, a kojim je propisano:

»Članak
4.

(1)
Postupci protiv Republike Hrvatske radi naknade štete iz ovoga Zakona,
prekinuti stupanjem na snagu Zakona o dopunama Zakona o obveznim odnosima
(»Narodne novine«, br. 112/99.) nastavit će se stupanjem na snagu ovoga
Zakona.«

Iz
navedenog slijedi da je Zakonom o dopunama Zakona o obveznim odnosima određen
prekid postupaka u kojima je odlučivano o naknadi štete uzrokovane od
pripadnika hrvatskih oružanih i redarstvenih snaga tijekom Domovinskog rata do
stupanja na snagu Zakona o odgovornosti Republike Hrvatske za štetu uzrokovanu
od pripadnika hrvatskih vojnih i redarstvenih snaga tijekom Domovinskog rata,
odnosno da je navedenim zakonom bilo određeno da se spomenuta vrsta postupaka
mora prekinuti tijekom razdoblja od tri (3) godine, osam (8) mjeseci i dvadeset
pet (25) dana.

4.3.
Podnositelj je podnio ustavnu tužbu temeljem članka 63. Ustavnog zakona zbog
povrede ustavnog prava na donošenje sud­ske odluke u razumnom roku, zajamčenog člankom
29. stavkom 1. Ustava Republike Hrvatske.

Članak
29. stavak 1. Ustava Republike Hrvatske propisuje:

»Članak
29.

Svatko
ima pravo da zakonom ustanovljeni neovisni i nepristrani sud (...) u razumnom
roku odluči o njegovim pravima i obvezama (...).«.

Članak
63. Ustavnog zakona propisuje:

»Članak
63.

(1)
Ustavni sud će pokrenuti postupak po ustavnoj tužbi i prije no što je iscrpljen
pravni put, u slučaju kad o pravima i obvezama stranke (...) nije u razumnom
roku odlučio sud (...).

(2) U odluci kojom usvaja ustavnu tužbu zbog nedonošenja
akta u razumnom roku iz stavka 1. ovoga članka, Ustavni sud će nadležnom sudu
odrediti rok za donošenje akta kojim će taj sud meritorno odlučiti o pravima i
obvezama (...) podnositelja. Rok za donošenje akta počinje teći idućeg dana od
dana objave odluke Ustavnog suda u »Narodnim novinama«.

(3) U odluci iz stavka 2. ovoga članka Ustavni sud će
odrediti primjerenu naknadu koja pripada podnositelju zbog povrede njegova
ustavnog prava koju je sud učinio kada o pravima i obvezama podnositelja (...)
nije odlučio u razumnom roku. Naknada se isplaćuje iz državnog proračuna u roku
od tri mjeseca od dana podnošenja zahtjeva stranke za njezinu isplatu.«

*Ustavna tužba je osnovana.*

5. Povredu ustavnog prava na donošenje sudske odluke
u razumnom roku Ustavni sud razmatra u svjetlu osobitih okolnosti svakog
pojedinog slučaja.

Razmatrajući navode ustavne tužbe i dokumentaciju
koja prileži tužbi, Ustavni sud je utvrdio da su u konkretnom slučaju ispunjene
pretpostavke za postupanje u smislu odredbi članka 63. Ustavnog zakona.

5.1. DULJINA SUDSKOG POSTUPKA

Podnositelj
ustavne tužbe pokrenuo je parnični postupak radi naknade štete 9. svibnja 1995.
godine. Ustavna tužba podnijeta je 19. veljače 2004. godine. Ustavni sud utvrđuje
da je od dana pokretanja parničnog postupka do dana podnošenja ustavne tužbe
proteklo ukupno sedam (7) godina, devet (9) mjeseci i deset (10) dana.

Pravo
na donošenje sudske odluke u razumnom roku čini dio unutarnjeg pravnog poretka
Republike Hrvatske od dana stupanja na snagu Zakona o potvrđivanju Konvencije
za zaštitu ljudskih prava i temeljnih sloboda i protokola broj 1, 4, 6, 7 i 11
uz Konvenciju za zaštitu ljudskih prava i temeljnih sloboda (»Narodne novine« –
Međunarodni ugovori, broj 18/97, 6/99 – pročišćeni tekst i 8/99 – ispravak, u
daljnjem tekstu: Europska konvencija), a to je 5. studenoga 1997. godine. Pravo
na donošenje sudske odluke u razumnom roku je ustavno pravo u Republici
Hrvatskoj od 9. studenoga 2000. godine. Ispitivanje razumnosti trajanja sud­skih
postupaka prije 5. studenoga 1997. godine, u pravilu, ne bi moglo biti
predmetom ustavnosudskih postupaka temeljenih na članku 63. Ustavnog zakona,
jer u dotadašnjem pravnom poretku Republike Hrvatske takvo pravo nije
postojalo.

Stoga,
računajući od 5. studenoga 1997. godine do dana podnošenja ustavne tužbe,
pravno relevantno razdoblje koje Ustavni sud razmatra u konkretnom
ustavnosudskom postupku obuhvaća šest (6) godina, tri (3) mjeseca i četrnaest
(14) dana.

5.2. POSTUPANJE NADLEŽNOG
SUDA

Prema članku
117. stavku 3. Ustava Republike Hrvatske, sudovi sude na temelju Ustava i
zakona.

Prekid
parničnog postupka u predmetu koji se vodio pred Općinskim sudom u Slavonskom
Brodu, pod brojem: P-1830/97 nastupio je po sili zakona *(ex lege)* dana
6. studenoga 1999. godine, stupanjem na snagu Zakona o izmjeni Zakona o
obveznim odnosima.

Donoseći
rješenje o prekidu postupka dana 25. ožujka 2002. godine, nadležni Općinski sud
u Slavonskom Brodu postupio je u skladu sa zakonom, a njegovo rješenje o
prekidu postupka imalo je deklaratorno značenje.

Tim
Zakonom određeni prekid postupka, do donošenja novog propisa, onemogućio je
nadležni sud da tijekom prekida poduzima radnje usmjerene na rješavanje
podnesenog tužbenog zahtjeva te da odluči o tom zahtjevu.

5.3. UTJECAJ ZAKONOM ODREĐENOG
PREKIDA POSTUPKA NA POVREDU USTAVNOG PRAVA

U ovoj
pravnoj stvari Ustavni sud ocjenjuje postoje li zbog zakonom određenog prekida
postupka pretpostavke za postupanje Suda u skladu s člankom 63. stavkom 1.
Ustavnog zakona te je li zbog takvog prekida postupka povrijeđeno člankom 29.
stavkom 1. Ustava zajamčeno pravo podnositelja da o njegovim pravima i obvezama
u razumnom roku odluči neovisni i nepristrani sud.

U svezi
s pitanjem postojanja pretpostavki za postupanje u skladu s člankom 63. stavkom
1. Ustavnog zakona u slučaju zakonom određenog prekida postupka, Sud smatra da
se tako određenim prekidom postupka može povrijediti člankom 29. stavkom 1.
Ustava zajamčeno pravo na suđenje u razumnom roku. Naime, tijekom zakonom određenog
prekida nadležni sud ne može postupati, pa ako je takav prekid neopravdano
dugotrajan može doći do povrede prava na suđenje u razumnom roku. Iako se u
ovom slučaju neodlučivanje u razumnom roku ne može pripisati sudu, već je
posljedica intervencije zakonodavca u započeti sudski postupak, takvom se
intervencijom može povrijediti pravo na suđenje u razumnom roku. Stoga postoje
odredbama članka 63. stavka 1. Ustavnog zakona utvrđene pretpostavke za
postupanje po podnesenoj ustavnoj tužbi i prije nego što je iscrpljen pravni
put.

U svezi
s pitanjem je li u ovom slučaju došlo do povrede prava na suđenje u razumnom
roku, Sud utvrđuje da je u uvjetima podnošenja velikog broja tužbi protiv
Republike Hrvatske za naknadu štete prouzročene od strane pripadnika hrvatskih
vojnih i redarstvenih snaga tijekom Domovinskog rata, a kojima su potraživani
relativno značajni iznosi naknada šteta, postojalo oprav­danje za dodatno
zakonsko uređenje te odgovornosti, pa i za određivanje prekida započetih
postupaka do donošenja novog propisa. Međutim, tako određeni prekid postupka
svojim trajanjem nije smio onemogućiti ostvarivanje Ustavom zajam­če­nog prava
na suđenje u razumnom roku. O navedenom ograni­čenju vodio je računa i Hrvatski
sabor kada je na sjednici održanoj 22. listopada 1999. godine obvezao Vladu
Republike Hrvatske da najkasnije u roku od šest mjeseci podnese Saboru
prijedlog zakona kojim će se urediti to pitanje. Međutim, Vlada Republike
Hrvatske je s ispunjenjem ove obveze zakasnila tri (3) godine, jedan (1) mjesec
i (20) dvadeset dana. Nakon proteka zakonom određenog roka u kojem je Vlada
bila dužna Hrvatskom saboru podnijeti prijedlog novog zakonskog uređenja i time
omogućiti nastavak prekinutih postupaka, podnositelj je bio u neizvjesnosti hoće
li se i kada će se nastaviti prekinuti postupak.

Vodeći
računa o svim ovim okolnostima te o činjenici da je zakonom određen prekid
sudskih postupaka radi naknade štete prouzročene od strane pripadnika hrvatskih
vojnih i redarstvenih snaga tijekom Domovinskog rata trajao tri (3) godine,
osam (8) mjeseci i dvadeset pet (25) dana te da je prije toga postupak u pravno
relevantnom razdoblju od stupanja na snagu Europske konvencije do nastupanja
prekida postupka, trajao dvije (2) godine i jedan (1) dan, a nakon stupanja na
snagu zakona koji je odredio da će se takvi postupci nastaviti pa do podnošenja
ustavne tužbe postupak je trajao šest (6) mjeseci i devetnaest (19) dana,
Ustavni sud utvrđuje da je takvim zakonom određenim prekidom postupka, kao i
ukupnom duljinom postupka, povrijeđeno člankom 29. stavkom 1. Ustava zajamčeno
pravo podnositelja da zakonom ustanovljeni neovisni i nepristrani sud u
razumnom roku odluči o njegovim pravima i obvezama. Takvim zakonom određenim
prekidom postupka u ovom je slučaju podnositelju povrijeđeno i pravo na pristup
sudu, koji je dio prava na sud, također zajamčenog odredbom članka 29. stavka
1. Ustava o temeljnom ljudskom pravu na pravično suđenje.

6.
Imajući u vidu sve navedene činjenice i okolnosti, u smislu odredbe članka 63.
stavka 2. Ustavnog zakona, donesena je odluka kao pod točkama I. i II. izreke
ove odluke.

7.
Sukladno odredbi članka 63. stavka 3. Ustavnog zakona, odlučeno je kao u točkama
III. i IV. izreke ove odluke.

8.
Odluka o objavi (točka V. izreke) temelji se na odredbama članka 29. Ustavnog
zakona.

Broj:
U-IIIA-547/2004
Zagreb, 8. srpnja 2004.

USTAVNI SUD REPUBLIKE HRVATSKE

Predsjednik Suda
**dr. sc. Petar Klarić,** v. r.

if !supportEmptyParas endif

if !supportEmptyParas endif

if !supportEmptyParas endif

Odluka, NN 109/2004-2098