## Odluka Ustavnog suda Republike Hrvatske broj:U-III-1244/2006 od 8. lipnja 2006.

### NN 78/2006 (14.7.2006.), Odluka Ustavnog suda Republike Hrvatske broj:U-III-1244/2006 od 8. lipnja 2006.

# USTAVNI SUD REPUBLIKE HRVATSKE

1893

Ustavni sud Republike Hrvatske, u Prvom vijeću
za odlučivanje o ustavnim tužbama, u sastavu sudac Željko Potočnjak,
predsjednik Vijeća, te suci Ivan Matija, Jasna Omejec,
Agata Račan, Smiljko Sokol i Milan Vuković, članovi Vijeća, u postupku koji je ustavnom tužbom
pokrenuo T. S. iz Z., kojeg zastupa M. M., odvjetnik u Z., na sjednici održanoj
8. lipnja 2006. godine, jednoglasno je donio

## ODLUKU

I. Ustavna tužba se usvaja te se ukida presuda
Županijskog suda u Zagrebu broj: Gž-933/02 od 17.
siječnja 2006. godine.

II. Predmet se vraća Županijskom sudu u Zagrebu
na ponovni postupak.

III. Ova odluka objavit će se u »Narodnim
novinama«.

Obrazloženje

1. Ustavna tužba podnijeta je protiv presude
Županijskog suda u Zagrebu broj: Gž-933/02 od 17.
siječnja 2006. godine. Osporenom presudom odbijena je žalba podnositelja
izjavljena protiv presude Općinskog suda u Zagrebu broj: Ps-954/97
od 5. prosinca 2001. godine.

U konkretnom slučaju pravomoćnom presudom
odbijen je tuž­beni zahtjev podnositelja kojim je od
suda, kao nositelj stanarskog prava, zahtijevao donošenje presude kojom se
nadomješta ugovor o prodaji stana u Z., N. t. 1/XV, stan broj 3, na kojem »A.
A.« d.d. Lj. ima pravo vlasništva.

Tužbeni zahtjev podnositelja odbijen je na
temelju pravnog stajališta Županijskog suda u Zagrebu o prekluzivnosti
roka sadržanog u članku 4. stavku 2. Zakona o prodaji stanova na kojima postoji
stanarsko pravo (»Narodne novine«, broj 43/92. – pročišćeni tekst, 69/92.,
25/93., 26/93., 48/93., 2/94., 29/94., 44/94., 47/94., 58/95., 11/96., 11/97. –
odluka Ustavnog suda Republike Hrvatske, 68/98., 96/99. – Uredba o izmjeni
Zakona o prodaji stanova na kojima postoji stanarsko pravo, 120/00. – Uredba o
produljenju roka iz članka 8. stavka 1. Zakona o prodaji stanova na kojima
postoji stanarsko pravo i 94/01. – Uredba o produljenju roka iz članka 8.
stavka 1. Zakona o prodaji stanova na kojima postoji stanarsko pravo, u
daljnjem tekstu: Zakon o prodaji stanova). Prema ovom pravnom stajalištu
propuštanjem podnošenja zahtjeva za kupnju stana do 31. prosinca 1995. godine,
gubi se pravo na otkup stana.

2. Iz sadržaja ustavne tužbe proizlazi kako
podnositelj smatra da su osporenom presudom, uslijed pogrešno i nepotpuno
utvrđenog činjeničnog stanja, povreda odredaba postupka te pogrešne primjene
materijalnog prava, povrijeđena ustavna prava sadržana u članku 14. stavku 2. i
članku 26. Ustava.

Obrazlažući ustavnu tužbu podnositelj navodi da
zahtjev za kupnju stana na kojem ima stanarsko pravo nije mogao podnijeti
unutar zakonskog roka iz razloga što je u tom razdoblju na snazi bila Uredba
Vlade Republike Hrvatske o zabrani raspolaganja nekret­ninama na teritoriju Republike Hrvatske (»Narodne novine«,
broj 36/91.), čijim su mjerodavnim odredbama pravni poslovi sklopljeni u
suprotnosti s njezinim odredbama utvrđeni ništavim.

Zaključno, smatrajući osporenu presudu
nezakonitom podnositelj predlaže Sudu ustavnu tužbu usvojiti, osporenu presudu
ukinuti te predmet vratiti drugostupanjskom sudu na ponovni postupak.

3. Za potrebe ovosudnog
postupka pribavljen je spis Općinskog suda u Zagrebu broj: Ps-954/97
od 5. prosinca 2001. godine.

Ustavna tužba je osnovana.

4. Prema odredbama članka 62. stavka 1. i stavka
2. Ustavnog zakona o Ustavnom sudu Republike Hrvatske (»Narodne novine«, broj
99/99., 29/02. i 49/02. – pročišćeni tekst), svatko može po iscrpljivanju
dopuštenog pravnog puta podnijeti Ustavnom sudu ustav­nu
tužbu ako smatra da mu je pojedinačnim aktom tijela državne vlasti, tijela
jedinice lokalne i područne (regionalne) samouprave ili pravne osobe s javnim
ovlastima, kojim je odlučeno o njegovim pravima i obvezama ili o sumnji ili
optužbi zbog kažnjivog djela, povrijeđeno ljudsko pravo ili temeljna sloboda
zajamčena Ustavom, odnosno Ustavom zajamčeno pravo na lokalnu i područnu
(regionalnu) samoupravu.

Ustavna tužba nije pravno sredstvo u sustavu
redovnih ili izvanrednih pravnih lijekova, nego poseban institut za ocjenu
pojedinačnih akata tijela državne vlasti, tijela jedinice lokalne i područne
(regionalne) samouprave i pravnih osoba s javnim ovlastima, radi zaštite
ljudskih prava i temeljnih sloboda zajamčenih Ustavom. Slijedom navedenog,
Ustavni sud, tijekom postupka pružanja ustavnosudske zaštite, na temelju
činjeničnog stanja utvrđenog u postupku iz kojega je proizašla osporavana
odluka i unutar zahtjeva istaknutog u ustavnoj tužbi, utvrđuje je li u postupku
odlučivanja o pravima i obvezama došlo do ustavno nedopuštenog posizanja u
ljudska prava i temeljne slobode.

5. Odredbom članka 4. stavka 1. Zakona o prodaji
stanova propisano je:

Svaki nositelj stanarskog prava (u daljnjem
tekstu: stanar) može istaći zahtjev za kupnju stana u pisanom obliku nositelju
prava raspolaganja stanom odnosno vlasniku koji je to vlasništvo stekao
pretvorbom vlasništva izvršenom prema posebnim propisima (u daljnjem tekstu:
prodavatelj), a prodavatelj ga je dužan prodati.

Prema članku 1. Zakona o izmjenama i dopunama
Zakona o prodaji stanova (»Narodne novine«, broj 44/94.), kojim je izmijenjena
odredba članka 4. stavka 2. Zakona o prodaji stanova, zahtjev za kupnju stana
podnosi se do 31. prosinca 1995., a sklapanje ugovora o kupoprodaji stana mora
kupac zatražiti u roku od šest mjeseci od dana podnošenja zahtjeva za kupnju
stana.

6. Ustavni sud ističe da svaki pojedinačni akt
nadležnog tijela kojim se odlučuje o pravima i obvezama stranaka mora biti
donesen u skladu i sa svrhom zakona koji se na određeni slučaj primjenjuje.

Svrha Zakona o prodaji stanova jest omogućiti
stjecanje prava vlasništva na stanu osobama koje su stanove i ranije zakonito
koristile na temelju stanarskog prava.

S obzirom na složenost okolnosti vezanih uz
njegovu primjenu, Zakon o prodaji stanova višekratno je mijenjan i dopunjavan,
pa su se pojedine izmjene odnosile, pored ostalog, i na produljenje rokova u
kojima su nositelji stanarskih prava odnosno drugi ovlaštenici imali poduzeti
određene radnje radi ostvarivanja prava vezanih uz kupnju stanova na kojima
postoji stanarsko pravo. Stoga je očigledno da je zakonodavac uvažavao
objektivne okolnosti koje su u pojedinim situacijama onemogućavale građane da
određene radnje poduzmu u predviđenim rokovima, pa je i iz navedenog razvidno
da cilj zakonodavca nije bio gubitak prava građana zbog prekluzije
rokova, jer bi to bilo suprotno svrsi Zakona.

7. Imajući u vidu izloženo, Ustavni sud
ocjenjuje neutemeljenim i suprotnim svrsi Zakona o prodaji stanova pravno
stajalište drugostupanjskog suda koji je donio osporenu presudu u konkretnom
slučaju.

Taj je sud zauzeo stajalište da su rokovi
propisani člankom 4. stavkom 2. Zakona o prodaji stanova prekluzivne
prirode, odnosno da njihovim bezuspješnim protekom bezuvjetno nastupa prekluzija prava na strani adresata pravne norme, u konkretnom
slučaju pod­nositelja.

Pritom taj sud nije imao u vidu činjenicu da je
u vrijeme dok je tekao rok za podnošenje zahtjeva za kupnju stana naveden u
odredbi članka 4. stavka 2. Zakona o prodaji stanova na snazi bila Uredba Vlade
Republike Hrvatske o zabrani raspolaganja nekretninama na teritoriju Republike
Hrvatske, a čiji je članak 3. glasio:

Pravni posao sklopljen ili pravni akt donijet
protivno odredbama ove uredbe, ništav je.

Sudovi i drugi organi u Republici Hrvatskoj neće
priznati pravne učinke sklopljenih pravnih poslova odnosno donijetih
pravnih akata protivno odredbama ove uredbe.

8. Ocjenjujući razloge ustavne tužbe sa
stajališta članka 14. stavka 2. Ustava, Ustavni sud je utvrdio da se pravno
stajalište navedeno u osporenoj presudi ne zasniva na ustavnopravno
prihvatljivom tumačenju mjerodavnog materijalnog prava. Prema ocjeni ovog Suda
tužbeni zahtjev podnositelja nije mogao biti odbijen isključivo iz razloga što
podnositelj nije podnio zahtjev za otkup stana unutar roka propisanog člankom
4. stavkom 2. Zakona o prodaji stanova.

Slijedom navedenog, Ustavni sud utvrđuje da je
podnositelju osporenom presudom povrijeđeno ustavno pravo na jednakost svih
pred zakonom, zajamčeno odredbom članka 14. stavka 2. Ustava.

Utvrdivši povredu ustavnog prava sadržanog u
članku 14. stavku 2. Ustava, Ustavni sud ostale osporavajuće razloge
podnositelja nije razmatrao.

9. Na temelju članka 73. i članka 76. stavka 1.
Ustavnog zakona o Ustavnom sudu Republike Hrvatske odlučeno je kao u točkama I.
i II. izreke.

Točka III. izreke utemeljena je na odredbi
članka 29. stavka 1. Ustavnog zakona o Ustavnom sudu Republike Hrvatske.

Broj: U-III-1244/2006

Zagreb, 8. lipnja 2006.

USTAVNI SUD REPUBLIKE HRVATSKE

Predsjednik Vijeća

**dr****. sc. Željko Potočnjak, v. r.**

Odluka, NN 78/2006-1893