## Odluka Ustavnog suda Republike Hrvatske broj U-IIIA-1731/2002 od 12. srpnja 2005.

### NN 90/2005 (25.7.2005.), Odluka Ustavnog suda Republike Hrvatske broj U-IIIA-1731/2002 od 12. srpnja 2005.

# USTAVNI SUD REPUBLIKE HRVATSKE

**1822**

Ustavni sud Republike Hrvatske, u sastavu Petar Klarić, predsjednik Suda, te suci Marijan Hranjski, Mario Kos, Ivan Matija, Ivan Mrkonjić,
Željko Potočnjak, Agata Račan, Nevenka
Šernhorst, Vice Vukojević i Milan Vuković,
odlučujući o ustavnoj tužbi M. K. iz S., koju zastupa B. S., odvjetnik iz Z.,
na sjednici održanoj 12. srpnja 2005. godine, donio je

## ODLUKU

I. Ustavna tužba se usvaja.

II. Županijski sud u Zagrebu dužan je donijeti
odluku u predmetu, koji se pred tim sudom vodi pod brojem: Gžn-2255/04
u najkraćem mogućem roku, ali ne duljem od šest (6) mjeseci, računajući od dana
objave ove odluke u »Narodnim novinama«.

III. Na temelju članka 63. stavka 3. Ustavnog
zakona o Ustavnom sudu Republike Hrvatske (»Narodne novine«, broj 99/99.,
29/02., 49/02. – pročišćeni tekst), podnositeljici ustavne tužbe M. K. iz S.,
zbog povrede ustavnog prava iz članka 29. stavka 1. Ustava Republike Hrvatske
(»Narodne novine«, broj 41/01. – pročišćeni tekst), određuje se primjerena
naknada u iznosu od 5. 900,00 kn.

IV. Naknada iz točke III. izreke ove odluke bit
će isplaćena iz državnog proračuna u roku od tri mjeseca od dana podnošenja
zahtjeva podnositelja Ministarstvu financija Republike Hrvatske za njezinu
isplatu.

V. Ova odluka objavit će se u »Narodnim
novinama«.

```
Obrazloženje
```

```

```

1. Podnositeljica ustavne tužbe, na temelju
članka 63. Ustavnog zakona o Ustavnom sudu Republike Hrvatske (»Narodne
novine«, broj 99/99., 29/02. i 49/02. – pročišćeni tekst, u daljnjem tekstu:
Ustavni zakon), podnijela je 23. srpnja 2002. ustavnu tužbu jer smatra da joj
je radi duljine parničnog postupka povrijeđeno ustavno pravo zajamčeno odredbom
članka 29. stavka 1. Ustava.

ČINJENICE VAŽNE ZA USTAVNOSUDSKI POSTUPAK

2. Ustavni sud je utvrdio sljedeće činjenice
relevantne za ocjenu o povredi navedenog ustavnog prava:

– dana 16. studenoga 1987. podnositeljica je
podnijela tužbu Općinskom sudu u Zagrebu protiv ZOIL S., radi naknade štete
nastale uslijed prometne nesreće 1987. godine u kojoj je smrtno stradao njen
suprug, a koju je skrivio osiguranik tuženika,

– do 5. studenoga 1997. prvostupanjski sud je
održao pet ročišta i to: 5. svibnja 1988., 17. ožujka 1989., 19. srpnja 1989.,
5. rujna 1991. i 10. listopada 1991. godine, na kojem je ročištu zaključena
glavna rasprava i donesena presuda kojom je usvojen tužbeni zahtjev
podnositeljice,

– protiv te presude žalbu je podnio tuženik i
povodom iste je prvostupanjska presuda ukinuta i predmet vraćen prvostupanjskom
sudu na ponovno odlučivanje,

– dana 4. rujna 1992. godine postupak je
prekinut zbog prekida poštanskog prometa s Republikom BIH,

– ročišta zakazana za 10. svibnja 2000. i 4.
prosinca iste godine odgođena su zbog dostave pismena tuženiku,

– na ročištu održanom 9. srpnja 2001. godine
podnositeljici je podjeljen rok za dostavu
dokumentacije,

– na ročištima održanim 16. prosinca 2002.
godine i 17. ožujka 2003. godine saslušani su svjedoci,

– na ročištu od 29. rujna 2003. godine izveden
je dokaz prometnim vještačenjem,

– na ročištu održanom 2. veljače 2004. godine
meritorno je raspravljano,

– na ročištu održanom 1. travnja 2004. godine
vještak je usmeno dopunio nalaz i mišljenje i zaključena je glavna rasprava,

– na ročištu od 8. travnja 2004. godine
objavljena je presuda na koju je žalbu podnijela podnositeljica tako da je
predmet 6. srpnja 2004. godine dostavljen Županijskom sudu u Zagrebu na
odlučivanje i vodi se pod brojem: Gžn-2255/04.

Izvršenom provjerom kod Županijskog suda u
Zagrebu utvrđeno je da taj sud još nije donio svoju odluku po žalbi
podnositeljice.

OČITOVANJE OPĆINSKOG
SUDA U ZAGREBU I ŽUPANIJSKOG SUDA U ZAGREBU

3. Na temelju članka 69. podstavka 2. Ustavnog
zakona, od Općinskog i Županijskog suda u Zagrebu zatraženo je izjašnjenje o
navodima ustavne tužbe. U očitovanjima 1. travnja 2005. i 20. svibnja 2005.
navedeni sudovi navode kronologiju postupanja u predmetu.

PRAVO VAŽNO ZA
USTAVNOSUDSKI POSTUPAK

4. Za odlučivanje o ustavnoj tužbi podnositelja
mjerodavne su odredbe članka 29. stavka 1. Ustava, prema kojima svatko ima
pravo da zakonom ustanovljeni neovisni i nepristrani sud u razumnom roku odluči
o njegovim pravima i obvezama, te članka 63. stavka 1. Ustavnog zakona, kojim
je propisano da će Ustavni sud pokrenuti postupak po ustavnoj tužbi i prije no
što je iscrpljen pravni put u slučaju kad o pravima i obvezama stranke sud nije
odlučio u razumnom roku.

*Ustavna
tužba je osnovana*.

UTVRĐENJA VAŽNA ZA
DONOŠENJE ODLUKE

5. Odluku o usvajanju ustavne tužbe Ustavni sud
temelji na sljedećim utvrđenjima:

5.1. DULJINA SUDSKOG
POSTUPKA

Prvostupanjski parnični postupak započeo je 16. studenoga
1987. tužbom podnositeljice ustavne tužbe Općinskom sudu u Zagrebu radi naknade
štete zbog smrti supruga u prometnoj nesreći.

Duljina sudskog postupka ne uzima se u
razmatranje od tog dana, već od 5. studenoga 1997., kada je stupio na snagu
Zakon o potvrđivanju Konvencije za zaštitu ljudskih prava i temeljnih sloboda i
Protokola broj: 1, 4, 6, 7 i 11 uz Konvenciju za zaštitu ljudskih prava i
temeljnih sloboda (»Narodne novine – Međunarodni ugovori«, broj 18/97., 6/99. –
pročišćeni tekst i 8/99. – ispravak, u daljnjem tekstu: Zakon o potvrđivanju
Konvencije), koja Konvencija u članku 6. stavku 1. jamči pravo na suđenje u
razumnom roku.

Ustavna tužba podnijeta je 23. srpnja 2002.
godine. Do tog dana postupak nije pravomoćno okončan pa Ustavni sud utvrđuje da
je do dana podnošenja ustavne tužbe postupak trajao četrnaest (14) godina, osam
(8) mjeseci i sedam (7) dana, a nakon stupanja na snagu Zakona o potvrđivanju
Konvencije pa do dana podnošenja ustavne tužbe postupak je trajao četiri (4)
godine, osam (8) mjeseci i osamnaest (18) dana.

Sudski postupak još uvijek traje jer je na
prvostupanjsku presudu uložena žalba pa se postupak sada vodi pred nadležnim
drugostupanjskim sudom.

5.2. POSTUPANJE
NADLEŽNIH SUDOVA

U pravno relevantnom razdoblju tj. od 5. studenoga 1997. godine do podnošenja ustavne
tužbe 23. srpnja 2002. godine prvostupanjski je sud zakazao tri ročišta, od
kojih su dva morala biti odgođena zbog neuredne dostave (10. svibnja i 4.
prosinca 2000. godine), dok je na ročištu održanom 9. srpnja 2001.
podnositeljici podjeljen rok za dostavu tražene
dokumentacije.

Na sporost odvijanja konkretnih parničnih
postupaka utjecala je dijelom i činjenica rata na prostorima Republike Bosne i
Hercegovine, poratne prilike, kao i okolnost da je tuženik pravna osoba sa
sjedištem u inozemstvu, uz što je vezana dostava pismena diplomatskim putem.

Ustavni sud, unatoč navedenom, ocjenjuje da
nadležni parnični sud nije koristio određena sredstva koja mu, na temelju
mjerodavnog postupovnog zakona, stoje na
raspolaganju, a čija je svrha poticanje aktivnosti i postizanje efikasnije
suradnje parničnih stranaka sa sudom.

Kako je naprijed navedeno, prvostupanjski je sud
donio svoju presudu 8. travnja 2004. godine.

Po žalbi podnositeljice predmet je 6. srpnja
2004. godine dostavljen Županijskom sudu u Zagrebu koji, po proteku od nepune
godine dana, još nije donio svoju odluku.

5.3. PONAŠANJE
PODNOSITELJICE USTAVNE TUŽBE(TUŽITELJA U PARNIČNOM POSTUPKU)

Podnositeljica ustavne tužbe, kao tužiteljica u
parničnom postupku, po ocjeni ovog Suda nije pridonijela duljini postupka.

5.4. SLOŽENOST SUDSKOG
PREDMETA

Konkretan parnični postupak (zbog smrtnog
slučaja u prometu) ukazuje na složenost samog predmeta. Međutim, imajući u vidu
da je odgovornost osiguranika tuženika koji je skrivio štetni događaj u kojemu
je suprug podnositeljice izgubio život, već pravomoćno utvrđena presudom
Okružnog suda u Zagrebu, broj: Kž-1682/91, navedeno
trajanje predmetnog parničnog postupka u prvom stupnju ne može se u potpunosti
opravdati njegovom složenošću.

OCJENA USTAVNOG SUDA

6. Ustavni sud utvrđuje da je postupak u
predmetu podnositeljice trajao nepunih sedamnaest godina u prvom stupnju. Nakon
5. studenoga 1997. sud je bio potpuno neaktivan od prekida postupka 1992. do zakazivanja
prvog ročišta nakon prekida (10. svibnja 2000. godine), a potom i održavanja
narednih ročišta, godišnje po jedno (9. srpnja 2001., 16. prosinca 2002., 17.
ožujka 2003. ).

Imajući u vidu navedene okolnosti, posebno da
postupak još uvijek nije pravomoćno okončan, kao i značenje sudske odluke za
podnositeljicu kao oštećenika, Ustavni sud ocjenjuje
da je Općinski sud u Zagrebu u konkretnoj pravnoj stvari postupao neučinkovito.
Stoga se utvrđuje da je podnositeljici povrijeđeno ustavno pravo da zakonom
ustanovljeni neovisni i nepristrani sud u razumnom roku odluči o njegovim
pravima ili obvezama, zajamčeno člankom 29. stavkom 1. Ustava.

Stoga je, u smislu odredbe članka 63. Ustavnog
zakona, donijeta odluka kao pod točkama I. i II. izreke ove odluke.

7. Sukladno odredbi članka 63. stavka 3.
Ustavnog zakona, odlučeno je kao u točkama III. i IV. izreke ove odluke.

Visinu naknade, zbog povrede ustavnog prava na
donošenje odluke u razumnom roku, Ustavni sud utvrđuje uzimajući u obzir
okolnosti svakog pojedinog predmeta, uz istodobno uvažavanje ukupnih
gospodarskih i socijalnih prilika u Republici Hrvatskoj.

8. Odluka o objavi (točka V. izreke) temelji se
na članku 29. Ustavnog zakona.

9. Predsjednik Županijskog suda u Zagrebu dužan
je dostaviti Ustavnom sudu pisanu obavijest o datumima donošenja i otpreme
odluke u roku od osam (8) dana od dana njene otpreme, a najkasnije osam (8)
dana od isteka roka određenog u točki II. izreke ove odluke. Ovaj nalog temelji
se na članku 31. stavcima 4. i 5. Ustavnog zakona.

Broj: U-IIIA-1731/2002

Zagreb, 12. srpnja 2005.

USTAVNI SUD REPUBLIKE
HRVATSKE

Predsjednik Suda

**dr****. sc. Petar Klarić**, v. r.

Odluka, NN 90/2005-1822