## Odluka Ustavnog suda Republike Hrvatske broj: U-IIIA-2303/2003 od 3. ožujka 2004.

### NN 33/2004 (15.3.2004.), Odluka Ustavnog suda Republike Hrvatske broj: U-IIIA-2303/2003 od 3. ožujka 2004.

# USTAVNI SUD REPUBLIKE HRVATSKE

858

Ustavni
sud Republike Hrvatske, u Drugom vijeću za odlu­či­vanje o ustavnim tužbama, u
sastavu sudac Jasna Omejec, pred­sjednik Vijeća, te suci Marijan Hranjski,
Mario Kos, Ivan Mrkonjić, Emilija Rajić i Vice Vukojević, članovi Vijeća, odlučujući
o ustavnoj tužbi S. J. iz Z., kojeg zastupa Zajednički odvjetnički ured P.-D.
iz Z., na sjednici održanoj 3. ožujka 2004. godine, jednoglasno je donio

## ODLUKU

I.
Ustavna tužba se usvaja.

II. Općinski
sud u Zagrebu dužan je donijeti presudu u pred­metu koji se vodi pred tim sudom
pod brojem: Pn-8691/94 u najkraćem mogućem roku, ali ne duljem od šest (6)
mjeseci, računajući od prvog idućeg dana od dana objave ove odluke u »Narodnim
novinama«.

III. Na
temelju članka 63. stavka 3. Ustavnog zakona o Ustav­nomsudu Republike
Hrvatske (»Narodne novine«, broj 49/02 – pročišćeni tekst), podnositelju
ustavne tužbe, S. J. iz Z. određuje se primjerena naknada zbog povrede ustavnog
prava iz članka 29. stavka 1. Ustava Republike Hrvatske (»Narodne novine«, broj
41/01 – pročišćeni tekst) u iznosu od 5.000,00 kuna.

IV.
Naknada iz točke III. izreke ove odluke bit će isplaćena iz državnog proračuna
u roku tri mjeseca od dana podnošenja zahtjeva podnositelja Ministarstvu
financija Republike Hrvatske za njezinu isplatu.

V. Ova
odluka objavit će se u »Narodnim novinama«.

```
Obrazloženje
```

1.Podnositelj
ustavne tužbe, temeljem članka 63. Ustavnog zakona o Ustavnom sudu Republike
Hrvatske (»Narodne novine«, broj 49/02 – pročišćeni tekst, u daljnjem tekstu:
Ustavni zakon), podnio je 26. lipnja 2003. godine ustavnu tužbu. Smatra da je
Općinski sud u Zagrebu, propustivši odlučiti o njegovim pravima i obvezama u
razumnom roku u predmetu koji se pred tim sudom vodi pod brojem: Pn-8691/94,
povrijedio njegovo ustavno pravo zajamčeno odredbom članka 29. stavka 1. Ustava
Republike Hrvatske.

ČINJENICE
VAŽNE ZA USTAVNOSUDSKI POSTUPAK

2.Ustavni
sud je u postupku pokrenutom ustavnom tužbom, primjenom članka 63. Ustavnog
zakona, uvidom u spis Općin­skog suda u Zagrebu, broj: Pn-8691/94, utvrdio
sljedeće činjenice koje su pravno relevantne za odlučivanje o povredi ustavnog
prava podnositelja, zajamčenog člankom 29. stavkom 1. Ustava:

– dana
23. studenoga 1994. godine, podnositelj je Općin­skom sudu u Zagrebu podnio tužbu
protiv tuženika »C. o.« d.d. Z., F. S., radi naknade štete koju je pretrpio u
prometnoj nezgodi,

– dana
15. ožujka 1995. godine održano je ročište na kojemu je određeno provođenje
medicinskog vještačenja,

– dana 23. lipnja 1995. godine, Općinski sud u
Zagrebu zaprimio je nalaz i mišljenje vještaka, kojeg ja otpremio strankama 2.
rujna 1998. godine,

– podneskom od 7. rujna 1998. godine, podnositelj je
specificirao tužbeni zahtjev te zatražio zakazivanje ročišta u predmetu,

– dopisom od 22. rujna 1998. godine, Općinski sud u
Zagrebu pozvao je podnositelja da dostavi dokaz o pasivnoj legitimaciji tuženika
te broj predmeta Prekršajnog suda u Zagrebu,

–
podneskom od 12. listopada 1998. godine, podnositelj je udovoljio traženju
suda,

–
dopisom od 28. listopada 1998. godine, Općinski sud u Zagrebu zatražio je od
Prekršajnog suda u Zagrebu spis, broj: 219-28475-93,

–
postupak je nastavljen ročištem održanim 7. lipnja 1999. godine,

–
podneskom od 31. kolovoza 1999. godine, podnositelj je izmijenio pravnu osnovu
temeljem koje potražuje naknadu štete,

–
podneskom od 20. listopada 1999. godine, podnositelj se očitovao na tuženikov
prigovor zastare te tražio zakazivanje ročišta,

– dana
11. travnja 2000. godine, održano je ročište na kojemu je podnositelj pozvan da
dostavi sudu određenu dokumentaciju,

–
podnositelj je 14. travnja 2000. godine udovoljio traženju suda,

– sljedeće
ročište održano je 6. veljače 2001. godine,

–
dopisom od 12. veljače 2001. godine, Općinski sud u Zagrebu zatražio je spis
Prekršajnog suda u Zagrebu, broj: 219-28475-93,

–
dopisom od 26. ožujka 2001. godine, Prekršajni sud u Zagrebu obavijestio je Općinski
sud u Zagrebu da traženi spis nije moguće dostaviti na uvid budući da se spisi
nakon proteka pet godina uništavaju,

–
postupak je nastavljen ročištima održanim 18. listopada 2001. i 14. svibnja
2002. godine,

–
dopisom od 24. svibnja 2002. godine, Općinski sud u Zagrebu zatražio je od
Ministarstva unutarnjih poslova Republike Hrvatske adresu svjedoka J. T.,

–
sljedeće ročište održano je 4. ožujka 2003. godine,

–
podneskom od 24. rujna 2003. godine, Općinski sud u Zagrebu zatražio je od
Ministarstva unutarnjih poslova podatak gdje je vozilo bilo osigurano na dan štetnog
događaja.

OČITOVANJE
OPĆINSKOG SUDA U ZAGREBU

3.Na
temelju članka 69. alineje 2. Ustavnog zakona, Ustavni sud je zatražio od Općinskog
suda u Zagrebu da se izjasni o navodima ustavne tužbe.

U očitovanju
od 24. rujna 2003. godine, Općinski sud u Zagrebu navodi kronologiju postupanja
u predmetu, te ističe da se konkretni parnični postupak vodi relativno dugo
zbog situacije na Općinskom sudu u Zagrebu, prezaduženosti referada kao i činjenice
da su se u predmetu mijenjali suci.

PRAVO
VAŽNO ZA USTAVNOSUDSKI POSTUPAK

4.Odredbom
članka 29. stavka 1. Ustava Republike Hrvat­ske, propisano je:

»Svatko
ima pravo da zakonom ustanovljeni neovisni i nepristrani sud (...) u razumnom
roku odluči o njegovim pravima i obvezama (...).«.

Odredbama
članka 63. Ustavnog zakona propisano je:

»(1)
Ustavni sud će pokrenuti postupak po ustavnoj tužbi i prije no što je iscrpljen
pravni put, u slučaju kad o pravima i obvezama stranke (...) nije u razumnom
roku odlučio sud (...).

(2) U
odluci kojom usvaja ustavnu tužbu zbog nedonošenja akta u razumnom roku iz
stavka 1. ovoga članka, Ustavni sud će nadležnom sudu odrediti rok za donošenje
akta kojim će taj sud meritorno odlučiti o pravima i obvezama (...)
podnositelja. Rok za donošenje akta počinje teći idućeg dana od dana objave
odluke Ustavnog suda u »Narodnim novinama«.

(3) U
odluci iz stavka 2. ovoga članka Ustavni sud će odrediti primjerenu naknadu
koja pripada podnositelju zbog povrede njegova ustavnog prava koju je sud učinio
kada o pravima i obvezama podnositelja (...) nije odlučio u razumnom roku.
Naknada se isplaćuje iz državnog proračuna u roku tri mjeseca od dana podnošenja
zahtjeva stranke za njezinu isplatu.«.

*Ustavna
tužba je osnovana.*

5.Uvidom u spis Općinskog suda u Zagrebu,
broj: Pn-8691/94 Ustavni sud je utvrdio da su se u ovom slučaju ostvarile
pretpostavke za postupanje temeljem odredbe članka 63. Ustavnog zakona.

Svoju odluku Ustavni sud obrazlaže sljedećim utvrđenjima:

5.1. DULJINA SUDSKOG POSTUPKA

Prvostupanjski
parnični postupak započeo je 23. studenoga 1994. godine, tužbom podnositelja
protiv tuženika »C. o.« d.d. Z., F. S., radi naknade štete koju je podnositelj
pretrpio u prometnoj nezgodi.

Ustavna
tužba je podnesena 26. lipnja 2003. godine, a do tog dana sudski postupak nije
pravomoćno okončan pa Ustavni sud utvrđuje da do dana podnošenja ustavne tužbe
postupak u ovom predmetu traje ukupno osam (8) godina, sedam (7) mjeseci i dva
(2) dana.

Zakon o
potvrđivanju Konvencije za zaštitu ljudskih prava i temeljnih sloboda i
Protokola, broj 1, 4, 6, 7 i 11 uz Konvenciju za zaštitu ljudskih prava i
temeljnih sloboda (»Narodne novine – Međunarodni ugovori«, broj 18/97, 6/99 –
pročišćeni tekst i 8/99 – ispravak, u daljnjem tekstu: Zakon o potvrđivanju
Konvencije) stu­pio je na snagu 5. studenoga 1997. godine.

Od dana
stupanja na snagu Zakona o potvrđivanju Konvencije, odredbe Konvencije za zaštitu
ljudskih prava i temeljnih sloboda Vijeća Europe (u daljnjem tekstu: Europska
konvencija) čine, temeljem članka 140. Ustava Republike Hrvatske, dio
unutarnjeg pravnog poretka Republike Hrvatske. Dio unutarnjeg prav­nog poretka
Republike Hrvatske od tog dana čini i odredba članka 6. stavka 1. Europske
konvencije pod nazivom »Pravo na pošteno suđenje«, koja, između ostalog,
propisuje:

»Radi
utvrđivanja svojih prava i obveza građanske naravi (...) svatko ima pravo da
zakonom ustanovljeni neovisni i nepristrani sud (...) u razumnom roku ispita
njegov slučaj.«.

Pravo
na donošenje sudske odluke u razumnom roku čini dio unutarnjeg pravnog poretka
Republike Hrvatske od dana stupanja na snagu Zakona o potvrđivanju Konvencije
(5. studenoga 1997. godine). Pravo na donošenje sudske odluke u razumnom roku
je ustavno pravo u Republici Hrvatskoj od 9. studenoga 2000. godine (dana proglašenja
Promjena Ustava). Ispitivanje razumnosti trajanja sudskih postupaka prije 5.
studenoga 1997. godine, u pravilu, ne bi moglo biti predmetom ustavnosudskih
postupaka temeljenih na članku 63. Ustavnog zakona, jer u dotadašnjem prav­nom
poretku Republike Hrvatske takvo pravo nije postojalo.

Ustavni sud je ocijenio da se u ovom slučaju pravno
relevantnim razdobljem, s aspekta povrede prava na donošenje sud­ske odluke u
razumnom roku, smatra razdoblje od 5. studenoga 1997. godine (to jest od dana
stupanja na snagu Zakona o potvrđi­vanju Konvencije) do 26. lipnja 2003. godine
(to jest do dana podnošenja ustavne tužbe), što ukupno iznosi pet (5) godina,
sedam (7) mjeseci i dvadeset (20) dana.

5.2. POSTUPANJE NADLEŽNOG SUDA

Ustavni
sud je utvrdio da je u razmatranom, pravno relevantnom razdoblju, Općinski sud
u Zagrebu, od radnji koje su relevantne za meritorno odlučivanje o pravima i
obvezama stranaka u tom sudskom postupku, održao šest ročišta za glavnu
raspravu. Ostala aktivnost suda bila je usmjerena na traženje spisa Prekršajnog
suda u Zagrebu te određenih podataka od Ministarstva unutarnjih poslova
potrebnih za okončanje postupka.

5.3.      PONAŠANJE
PODNOSITELJA USTAVNE TUŽBE
(TUŽI­­TELJA U SUDSKOM POSTUPKU)

Podnositelj
ustavne tužbe, kao tužitelj u sudskom postupku, prema utvrđenju Ustavnog suda,
nije pridonio duljini sudskog postupka. Dapače, podnositelj se u više navrata
pisanim podnes­cima obraćao nadležnom sudu požurujući postupak.

5.4. SLOŽENOST SUDSKOG PREDMETA

Provedene
radnje u parničnom postupku radi naknade štete (medicinsko vještačenje,
pribavljanje spisa prekršajnog suda, spor­na pasivna legitimacija tuženika),
ukazuju da se u konkrenom slučaju radi o relativno složenoj sudskoj stvari. Međutim,
ocjena je Ustavnog suda da navedene okolnosti ne mogu opravdati trajanje parničnog
postupka u prvom stupnju preko osam godina.

5.5.      DRUGE
OKOLNOSTI OD UTJECAJA NA DULJINU SUD­SKOG POSTUPKA

U
povodu navoda Općinskog suda u Zagrebu o prezaduženosti referada kao i činjenice
da su se u konkretnom predmetu mijenjali suci, Ustavni sud utvrđuje da se
pozivanje na organizacijske ili kadrovske probleme suda ne bi moglo smatrati
opravdanim razlogom za nerazumno dugo trajanje sudskog postupka.

Napominje se da je Europski sud za ljudska prava u više
svojih presuda izrijekom utvrdio da su države-ugovornice obvezne organizirati
svoje pravne poretke na način koji omogućava sudovima da ispune zahtjeve
propisane člankom 6. stavkom 1. Europske konvencije, opetovano ističući naročitu
važnost tog zahtjeva za pravilno i uredno vođenje sudskih postupaka (v.,
primjerice, presude Europskog suda u predmetima Bucholoz protiv Njemačke od 6.
svibnja 1981., Guincho protiv Portugala od 10. srpnja 1984., Union Alimentaria
Sanders SA od 7. srpnja 1989., Brigandi protiv Italije od 19. veljače 1991. i
dr.).

6.Ustavni sud utvrđuje da postupak u
predmetu, broj: Pn-8691/94 koji se vodi pred Općinskim sudom u Zagrebu traje
preko osam (8) godina. Dugotrajnost postupka u najvećoj je mjeri posljedica
okolnosti koje se mogu pripisati neučinkovitom postupanju nadležnog suda.
Stoga, Ustavni sud utvrđuje da je povri­jeđeno ustavno pravo podnositelja da
zakonom ustanovljeni neovisni i nepristrani sud u razumnom roku odluči o
njegovim pravima ili obvezama, koje je zajamčeno člankom 29. stavkom 1. Ustava
Republike Hrvatske.

Stoga je, u smislu odredbe članka 63. stavka 2.
Ustavnog zakona, donesena odluka kao pod točkama I. i II. izreke ove odluke.

7.Sukladno odredbi članka 63. stavka 3.
Ustavnog zakona, odlučeno je kao pod točkama III. i IV. izreke odluke.

Visinu naknade zbog povrede ustavnog prava na donošenje
sudske odluke u razumnom roku Ustavni sud, u pravilu, određuje za razmatrano,
pravno relevantno razdoblje, uz iznimnu moguć­nost uvažavanja nerazumno dugog
razdoblja potpune neaktivnosti suda i prije 5. studenoga 1997. godine, što
ovisi o osobitim okolnostima svakog pojedinog slučaja.

Pri
utvrđivanju visine naknade, temeljem članka 63. stavka 2. Ustavnog zakona,
Ustavni sud uzima u obzir sve okolnosti slučaja, uz istodobno uvažavanje
ukupnih gospodarskih i socijalnih prilika u Republici Hrvatskoj.

8.
Odluka o objavi odluke (točka V. izreke) temelji se na od­re­dbi članka 29.
stavka 1. Ustavnog zakona.

Broj:
U-IIIA-2303/2003
Zagreb, 3. ožujka 2004.

USTAVNI SUD REPUBLIKE HRVATSKE

Predsjednik Vijeća
**dr. sc.** **Jasna Omejec,** v. r.

Odluka, NN 33/2004-858