## Odluka Ustavnog suda Republike Hrvatske broj U-III-201/1996 od 14. listopada 1998.

### NN 146/1998 (10.11.1998.), Odluka Ustavnog suda Republike Hrvatske broj U-III-201/1996 od 14. listopada 1998.

# **USTAVNI SUD REPUBLIKE HRVATSKE**

Ustavni sud Republike Hrvatske, u sastavu Jadranko Crnić, predsjednik
Suda te suci Zdravko Bartovčak, dr. Velimir Belajec, Ante Jelavić Mitrović,
Jurica Malčić, mr. Hrvoje Momčinović, Ivan Marijan Severinac i Mladen Žuvela,
odlučujući u povodu ustavne tužbe Di G. B. E., M. zastupanog od P. B.,
odvjetnice u S., na sjednici održanoj dana 14. listopada 1998. godine,
donio je

## **ODLUKU**

I. Ustavna tužba se odbija.

II. Ova Odluka će se objaviti u "Narodnim novinama".

Obrazloženje

Dopuštenom i pravodobnom ustavnom tužbom podnositelj je pokrenuo ustavnosudski
postupak u svezi s rješenjem Visokog prekršajnog suda Republike Hrvatske,
broj: G-321/1996 od 6. ožujka 1996. godine.

Osporavanoj rješidbi prethodilo je rješenje Prekršajnog suda u H., broj:
G-49/96 i Jr-21/96 od 22. veljače 1996. godine, kojim je podnositelj oglašen
krivim za prekršaj iz članka 69. stavka 4. Zakona o morskom ribarstvu ("Narodne
novine", broj 74/94), te za prekršaj iz članka 5. stavka 1. Zakona o nadzoru
državne granice ("Narodne novine", broj 34/95). Ujedno je podnositelju,
na temelju odredaba članka 69. stavka 4. Zakona o morskom ribarstvu i odredaba
članka 55. stavka 1. točke 2. Zakona o nadzoru državne granice, izrečena
novčana kazna uz dužnost snašanja troškova prekršajnog postupka, kao i
zaštitna mjera oduzimanja ribarskog broda "R." - registarskog broja ...
luke upisa G. - s pripadajućom opremom i alatom, te ulovom. Predmetno rješenje
doneseno je na temelju utvrđenja da je podnositelj dana 21. II. 1996. godine
na području otoka J., u teritorijalnom moru Republike Hrvatske, zatečen
u obavljanju gospodarskog ribolova bez povlastice, te da je nakon upozorenja
zvukom i svjetlom od strane djelatnika Ministarstva unutarnjih poslova
sa P/B P-116, pokušao bijeg prema otvorenom moru, u čemu je nakon potjere
spriječen.

U svezi prvostupanjskog rješenja podnositelj je podnio žalbu. Visoki
prekršajni sud Republike Hrvatske, a rješavajući predmetnu žalbu, osporavanim
rješenjem, odbio je tu žalbu kao neosnovanu.

Podnositelj ustavne tužbe smatra kako su mu rješenjem Visokog prekršajnog
suda Republike Hrvatske, a uslijed pogrešno i nepotpuno utvrđenog činjeničnog
stanja, povreda pravila postupanja i pogrešne primjene materijalnog prava,
povrijeđena ustavna prava iz članka 19., članka 26., članka 29. i članka
31. Ustava. Člankom 19. Ustava jamči se utemeljenost na zakonu akata državne
uprave, kao i sudska kontrola tih akata. Člankom 26. Ustava jamči se jednakost
stranaca pred sudovima. Člankom 29. Ustava jamči se osumnjičenicima i optuženicima
pravo na pravično suđenje. Člankom 31. Ustava jamči se da nitko ne može
biti kažnjen za djelo koje nije prije nego je počinjeno utvrđeno zakonom
kao kažnjivo djelo. Članak 31. Ustava ujedno utvrđuje da nitko ne može
biti ponovno suđen za djelo za koje je već pravomoćno osuđen, odnosno da
se ne može ponoviti kazneni postupak protiv osobe koja je za određeno djelo
već oslobođena pravomoćnom presudom.

U ustavnoj tužbi podnositelj upućuje i na egzistentnost povrede ustavne
odredbe iz članka 134. Ustava, prema kojem sklopljeni, objavljeni i u skladu
s Ustavom potvrđeni međunarodni ugovori, čine dio unutarnjeg pravnog poretka
Republike Hrvatske s nadzakonskom snagom.

Povredu navedenih ustavnih prava i ustavnih odredbi podnositelj drži
razvidnim iz činjenica da je prekršajni postupak pokrenut po zahtjevu nenadležnog
tijela i da su u konkretnom slučaju rješidbe donijeli stvarno nenadležni
sudovi. Također podnositelj ističe kako je tijekom postupka pogrešno utvrđeno
činjenično stanje, te da mu je uslijed toga izrečena zaštitna mjera oduzimanja
stvari, iako se nisu ispunili potrebni zakonski uvjeti za njezino izricanje.
Slijedom iznijetoga, predlaže ustavnu tužbu usvojiti i ukinuti osporavane
rješidbe.

Ustavna tužba nije osnovana.

Prema odredbama članka 3. Zakona o nadzoru državne granice ("Narodne
novine", broj 34/95), zaštitu državne granice i poslove granične kontrole
obavlja Ministarstvo unutarnjih poslova. Zaštita državne granice obuhvaća
kontrolu kretanja osoba uz i na državnoj granici, kontrolu potrebitih isprava,
kontrolu prijevoznih sredstava i kontrolu stvari, životinja i bilja, kao
i poduzimanje odgovarajućih mjera radi utvrđivanja i rješavanja povreda
državne granice.

Prema odredbama članka 51. Zakona o nadzoru državne granice, zaštita
državne granice na moru i plovnim rijekama obavlja se kontrolom plovila,
plovnih i drugih sredstava. Ovlaštena službena osoba policije ima pravo,
između ostalog, zaustaviti plovilo, pregledati brodske isprave i pretražiti
plovilo. U slučaju nepridržavanja propisa Republike Hrvatske, međunarodnih
sporazuma ili pravila međunarodnog prava, nadležno državno tijelo može
plovilo goniti, uzaptiti, te primijeniti i druge zakonom predviđene mjere.

Članak 55. stavak 1. točka 12. Zakona o nadzoru državne granice, propisuje
novčane kazne za počinitelje prekršaja pokušajem izbjegavanja granične
kontrole. Ujedno, za izricanje kazni i zaštitnih mjera počiniteljima prekršaja
utvrđenih ovim Zakonom nadležan je sudac za prekršaje, jer Zakon o nadzoru
državne granice ne predviđa nadležnost drugog državnog tijela. Slijedom
iznijetoga, Sudac za prekršaje u H. bio je ovlašten, kao nadležno državno
tijelo, izreći prekršajnu kaznu primijenivši odredbe Zakona o nadzoru državne
granice, kao lex specialis za počinjeni prekršaj u konkretnom slučaju.

Podnositelju ustavne tužbe, kao zapovjedniku broda, izrečena je i novčana
kazna za prekršaj iz članka 69. Zakona o morskom ribarstvu, jer je zatečen
u obavljanju gospodarskog ribolova u teritorijalnom moru Republike Hrvatske
bez potrebite povlastice. Temeljem stavka 4. navedene zakonske odredbe
ujedno je izrečena obvezatna zaštitna mjera oduzimanja ribarskog broda
s opremom i alatom za ribolov, kao i ulova ribe, zbog nepoštivanja naredbe
ovlaštene službene osobe i pokušaja bijega ka otvorenom moru. Pokušajem
bijega na otvoreno more, podnositelj nije poštivao pravni poredak Republike
Hrvatske, te je zakonito oduzet ribarski brod, kao predmet kojim su u konkretnom
slučaju počinjena kažnjiva djela. I za ovaj prekršaj postupak je ovlašteno
vodio sudac za prekršaje temeljem odredaba Zakona o morskom ribarstvu,
iz razloga što niti taj Zakon za vođenje postupka ne propisuje nadležnost
nekog drugog državnog tijela.

Odredbe Pomorskog zakonika ("Narodne novine", broj 17/94) iz članka
26., članka 1014. i članka 1034., za koje podnositelj ustavne tužbe smatra
da su tijekom postupka trebale biti primijenjene, odnose se na prekršaje
koje strani brod počini za vrijeme njegove legalne plovidbe našim teritorijalnim
morem, unutrašnjim morskim vodama i lukama, što u konkretnoj pravnoj situaciji
nije bio slučaj. Samo za takove pomorske prekršaje, prekršajni postupak
vodi i izriče kazne kao i zaštitne mjere, nadležna komisija lučke kapetanije.

U Republici Hrvatskoj prema članku 26. Ustava, svi građani i stranci
jednaki su pred sudovima i drugim državnim tijelima koja imaju javne ovlasti.
Ujedno odredbama članka 29. Ustava jamči se svima pravo na pravično suđenje.
U ustavnoj tužbi podnositelj nije naveo činjenice ili okolnosti koje bi
ukazivale na njegov nejednak položaj, kao stranca, pred nadležnim prekršajnim
sudovima, niti je naveo činjenice koje bi upućivale na provedbu postupka
protivnu zakonskim odredbama. Iz pribavljene dokumentacije o provedenom
prekršajnom postupku razvidno je kako je podnositelju bilo omogućeno pratiti
tijek postupka i sudjelovati u postupku. Ujedno, podnositelj je bio u mogućnosti
poduzimati sve zakonom dopuštene procesne radnje, te ulagati pravne lijekove.
Postupajući na opisani način, sudovi nisu podnositelju povrijedili ustavna
prava iz članka 26. i članka 29. Ustava.

Podnositelj neosnovano upućuje i na postojanje povrede ustavnih prava
iz članka 19. i članka 31. Ustava, kao i na egzistentnost povrede ustavne
odredbe iz članka 134. Ustava. Na temelju činjeničnog stanja utvrđenog
tijekom prekršajnog postupka, kao i na temelju relevantnih odredaba materijalnog
prava primijenjenih u tom postupku, utvrđeno je da su nadležni sudovi postupali
na temelju zakona. Zakonito postupanje sudova u konkretnom slučaju ne može
se smatrati povredom navedenih ustavnih prava i ustavne odredbe.

Slijedom iznijetoga, a utvrdivši kako podnositelju ustavne tužbe nisu
povrijeđena ustavna prava iz članka 19., članka 26., članka 29. i članka
31. Ustava, te utvrdivši nepostojanje povrede ustavne odredbe iz članka
134. Ustava, odlučeno je kao u izreci.

Ova odluka temelji se na odredbama članka 59. i članka 61. Poslovnika
Ustavnog suda Republike Hrvatske ("Narodne novine", broj 29/94).

Objava ove odluke temelji se na odredbama članka 20. stavka 1. Ustavnog
zakona o Ustavnom sudu Republike Hrvatske ("Narodne novine", broj 13/91).

Broj: U-III-201/1996
Zagreb, 14. listopada 1998.

USTAVNI SUD REPUBLIKE HRVATSKE

Predsjednik
**Jadranko Crnić,** v. r.

Odluka, NN 146/1998-1811