## Rješenje Ustavnog suda Republike Hrvatske broj U-I-284/1994. od 12.listopada 1994

### NN 76/1994 (21.10.1994.), Rješenje Ustavnog suda Republike Hrvatske broj U-I-284/1994. od 12.listopada 1994

# USTAVNI SUD REPUBLIKE HRVATSKE

Ustavni sud Republike Hrvatske u sastavu predsjednik Jadranko Crnić,
te suci Zdravko Bartovčak, prof. dr. Velimir Belajec, dr. Nikola
Filipović, Ante Jelavić - Mitrović, mr. Vojislav Kučeković,
Jurica Malčić, mr. Hrvoje Momčinović, Ivan Marijan
Severinac i Mladen Žuvela, u povodu prijedloga za pokretanje postupka za
ocjenu suglasnosti zakona s Ustavom, na sjednici održanoj dana 17. listopada
1994. donio je ovo

## RJEŠENJE

I.

Pokreće se postupak za ocjenu ustavnosti odredbe članka
21. Zakona o zaštiti vojnih i civilnih invalida rata ("Narodne novine",
broj 33/1992, 57/1992) Uredba o dopunama Zakona o zaštiti vojnih i civilnih
invalida rata, 77/1992, 86/1992 - pročišćeni tekst, 27/1993
(Zakon o povlasticama u unutarnjem putničkom prometu), 58/1993.
2/1994).

II.

Ne prihvaćaju se prijedlozi za pokretanje postupka za ocjenu ustavnosti
odredaba članka 5. stavak 1. točka 1 druga rečenica:
članka 15. stavak 4; članka 58. stavak 3. (čl. 60.
st. 3. u pročišćenom tekstu). članka 70. ( čl.
72); članka 72. stavak 4. ( čl. 74 st. 4); članka
74. stavak 4. ( čl 76. st. 4), te članka 106. ( čl.
108) Zakona.

III.

Odbacuju se prijedlozi za pokretanje postupka za ocjenu ustavnosti i
zakonitosti

Naputka za primjenu Zakona o zaštiti vojnih i civilnih invalida rata
Ministarstva rada, socijalne skrbi i obitelji (klasa: 562-00/92-01/33.
ur.broj: 524-05/2-92-9) od 7. srpnja 1992;

Dopune Naputka za primjenu Zakona o zaštiti vojnih i civilnih invalida
rata Ministarstva rada, socijalne skrbi i obitelji (klasa: 562-01/92-01/33.
ur.broj: 524-05/2-92-5) od 27. kolovoza 1992;

Naputka za primjenu Zakona o izmjenama i dopunama Zakona o zaštiti vojnih
i civilnih invalida rata (klasa: 562-01/92-01/33, ur.broj: 524-05/1-92-6)
od 16. studenog 1992.

IV.

Ovo će se rješenje objaviti u "Narodnim novinama".

Obrazloženje:

I.

Prijedlogom za pokretanje postupka za ocjenu ustavnosti u izreci navedenog
Zakona (u daljem tekstu: osporeni Zakon) i navedenih Naputaka Ustavnom
sudu Republike Hrvatske obratili su se: Savez ratnih i vojnih invalida
Hrvatske, Hrvatski ratni veterani, Zvonko Ivanković - Vonta, Ilija
Labus, Gojko Majstorović i Vuk Marković, svi iz Zagreba, Lovro
Nimac iz Rijeke, Dinko Harašić iz Supetra i Mile Nekić iz Zadra.
Većina predlagaća smatra da se odredbama navedenim u izreci,
a također u Napucima za primjenu osporenog Zakona, uvodi neravnopravnost
i nejednakost između ratnih vojnih invalida i to na način da
su privilegirani borci Domovinskog rata, a diskriminirani borci Narodnooslobodilačkog
rata. Stajalište je predlagača da su osporenim odredbama povrijeđena
načela iz članka 3. Ustava Republike Hrvatske (jednakost
i poštivanje prava čovjeka kao najviše vrednote ustavnog poretka
Republike Hrvatske), zatim iz članka 14. Ustava Šjednakost svih
pred zakonom), kao i iz članka 57. Ustava (posebna skrb Republike
za zaštitu invalidnih osoba i njihovo uključivanje u društveni život).
Jedan prijedlog polazi sa stajališta da osporeni Zakon neosnovano ustanovljuje
razliku između mobiliziranih i demobiliziranih pripadnika Hrvatske
vojske i pripadnika postrojbi Ministarstva unutarnjih poslova

II.

Ustavni sud Republike Hrvatske prihvatio je prijedlog za pokretanje
postupka za ocjenu ustavnosti odredbe članka 21. osporenog Zakona.
Prema toj odredbi, kojoj je naslov: Posebni dodatak, ratni vojni invalid,
kojem je organizam oštećen pod okolnostima iz članka 5. stavka
1. točke 1 Zakona, ima pravo na posebni dodatak u visini od 50%
od pripadajuće svote osobne invalidnine. Prema spomenutoj točki
1. ratni vojni invalid je osoba kojoj je organizam oštećen za najmanje
20% zbog rane, povrede ili ozljede koju je dobila u sastavu oružanih snaga
Republike Hrvatske ili izvan njihova sastava pri obavljanju vojnih ili
drugih dužnosti. po nalogu nadležnih državnih tijela Republike Hrvatske,
u obrani suvereniteta, neovisnosti i teritorijalne cjelovitosti Republike
Hrvatske od 17. kolovoza 1990. do prestanka neprijateljstava ili kao ratni
zarobljenik. Ratni vojni invalid je i osoba kojoj je oštećenje organizma
nastalo zbog bolesti, a bolest je, pogrošanje bolesti, odnosno pojava bolesti
neposredna posljedica okolnosti iz ove točke.

Podnositelji prijedloga za pokretanje postupka za ocjenu ustavnosti
osporavaju suglasnost s Ustavom navedene odredbe sa stajališta da su njome
ratni vojni invalidi Narodnooslobodilačkog rata dovedeni u neravnopravni
položaj. Naime, točke 2, 3, 4. i 5. stavka 1. članka 5. govore
o ratnim vojnim invalidima kojima je organizam oštećen za najmanje
20% zbog rane, povrede ili ozljede koju su dobili

- u sastavu partizanskih odreda, odnosno Jugoslavenske armije ili izvan
njihova sastava pri obavljanju vojnih ili drugih dužnosti po naređenju
vojnih organa ili organa vlasti od 17. travnja 1941. do 15. svibnja 1945;

- u sastavu hrvatske domovinske vojske mobilizirane od 17. travnja 1941.
do 15. svibnja 1945., odnosno do otpuštanja iz zarobljeništva. iako je
s tim u vezi bila pravomoćno osuđivana nakon 15. svibnja 1945;

- u sastavu jugoslavenske vojske za vrijeme rata od 6. do 17. travnja
1941. ili kasnije kao ratni zarobljenik u logorima;

- pri obavljanju vojnih dužnosti u stranoj zemlji koja je u oružanom
sukobu, ako ju je na te dužnosti uputio nadležni vojni organ u okviru međunarodnih
obveza poslije 15. svibnja 1945.

Tijekom dosadašnjeg postupka pribavljeno je stručno mišljenje
Ministarstva rada i socijalne skrbi o osporenoj odredbi članka 21.
u kojem se, pored ostalog, kaže:

"Zakonom o zaštiti vojnih i civilnih invalida rata propisana je
zaštita ratnih vojnih invalida, mirnodopskih vojnih invalida i civilnih
invalida rata. Tim Zakonom propisani su isti oblici i jednak opseg zaštite
za sve ratne vojne invalide, mirnodopske vojne invalide i civilne invalide
rata, ovisno o postotku oštećenja organizma, bez obzira na to da
li su oštećenje organizma zadobili u ovom domovinskom ratu, ranijim
ratovima ili kao vojnici u mirno doba. Pravo na pripadajući iznos
osobne invalidnine, pravo na dodatak za njegu i pomoć druge osobe
i visina tog dodatka, te pravo na ortopedski dodatak i visina tog dodatka
isključivo ovisi o postotku i vrsti oštećenja organizma, bez
obzira kada je i pod kojim u Zakonu predviđenim okolnostima nastalo
to oštećenje organizma. Posebni dodatak (članak 21. Zakona)
je oblik zaštite predviđen samo za ratne vojne invalide domovinskog
rata iz razloga različitosti njihovog stradavanja u odnosu na ostale
ratne vojne invalide (višestruko ranjavanje kombinirano s psihičkim
oštećenjima koje se ne može u punoj potrebnoj mjeri iskazati u postocima
oštećenja organizma)."Ustavni sud Republike Hrvatske riješio
je pokrenuti postupak za ocjenu osporene odredbe članka 21. polazeći
od toga da Ustav Republike Hrvatske u odredbi članka 3. među
najviše vrednote ustavnog poretka Republike Hrvatske uključuje jednakost,
socijalnu pravdu, poštivanje prava čovjeka i vladavinu prava. Članak
14. jamči gradanima Republike Hrvatske jednakost svih pred zakonom.
a prema odredbi članka 57. stavak 2. Ustava Republika posebnu skrb
posvećuje zaštiti invalidnih osoba i njihovom uključivanju
u društveni život. Stoga se Sudu postavlja pitanje ne bi li i sve osobe
navedene u točkama 2, 3. 4. i 5. stavka 1 članka 5. osporenoga
Zakona, trebale, kao invalidne osobe, uživati i taj oblik posebne skrbi
koju Repkkblika posvećuje zaštiti svih invalidnih osoba.

Stajalište je ovog Suda da premda osporeni Zakon slijedi ustavna jamstva
iz članka 3, 14. i 57. Ustava Republike Hrvatske, ne može se poreći
ni postojanje sumnje da su odredbom navedenom u točci 1. izreke
ovog rješenja ove ustavne odredbe ipak povrijeđene, pa je stoga pokrenut
postupak za ocjenu njezine ustavnosti. o kojoj će se odlučiti
nakon provedenog ustavnosudskog postupka.

III.

1. Ustavni sud nije prihvatio prijedlog da pokrene postupak za ocjenu
ustavnosti odredbe članka 5. stavak 1. točka 1. druga rečenica
osporenog Zakona prema kojoj ratni vojni invalid je i osoba kojoj je oštećenje
organizma nastalo zbog bolesti, a bolest je, pogoršanje bolesti odnosno
pojava bolesti, neposredna posljedica okolnosti navedenih u toj točki.
Predlagač u svezi s ovom odredbom prigovara tome što se, kad je
riječ o osobama iz točke 1. stavka 1. članka 5. Zakona
- u odnosu prema ostalim točkama iz te zakonske odredbe, svojstvo
ratnog vojnog invalida stječe i na temelju oštečenja organizma
nastalog zbog bolesti. Sud je prihvatio obrazloženje Ministarstva rada
i socijalne skrbi prema kojem bolest kao osnova za stjecanje svojstva ratnog
vojnog invalida predstavlja poseban problem zbog toga što je otežano utvrdivanje
uzročne veze izmedu bolesti i ratnih napora, (posebno zbog proteka
gotovo 50 godina od završetka II. svjetskog rata) a imao je u vidu i odredbu
članka 89. Zakona prema kojoj ratni vojni invalidi, kojima je priznato
svojstvo ratnog vojnog invalida zbog bolesti do I. srpnja 1992. godine
po Zakonu o osnovnim pravima vojnih invalida i obitelji palih boraca ("Službeni
list SFRJ", broj 68/81, 41/83, 75/85, 44/88, 87/89, 20/90 i 42/90)
po propisima koji su prethodili tom zakonu, odnosno po Uredbi o zaštiti
žrtava rata za obranu Republike Hrvatske i njihovih obitelji ("Narodne
novine", broj 52/91) zadržavaju svojstvo ratnog vojnog invalida i
koriste se pravima u opsegu i uz uvjete što su propisani Zakonom o zaštiti
vojnih i civilnih invalida rata i kad im osnova (bolest) za stjecanje tog
svojstva nije predviđena tim Zakonom, ako ispunjavaju uvjete iz članka
3. Zakona.

U svezi s navedenim propisima Sud je također imao u vidu da je rok
za podnošenje zahtjeva za priznavanje svojstva ratnog vojnog invalida zbog
bolesti, prema ranijim saveznim propisima, istekao 31. posinca 1952. godine
(članak 34. Uredbe o invalidskim prinadležnostima "Službeni
list SFRJ". broj 33/52), članak 81. Zakona o ratnim vojnim
invalidima ("Službeni list SFRJ", broj 13/63), članak
118. Zakona o ratnim vojnim invalidima ("Službeni list SFRJ",
broj 49/65 - pročišćeni tekst), članak 104. Zakona
o vojnim invalidima ("Službeni list SFRJ", broj 67/72), članak
95. Zakona o osnovnim pravima vojnih invalida i obitelji palih boraca ("Službeni
list SFR,I", broj 31/86 - pročišćeni tekst) i to baš
iz razloga nemogućnosti utvrđivanja uzročne veze izmedu
bolesti i ratnih napora.

2. Sud nije prihvatio prijedlog da pokrene postupak za ocjenu ustavnosti
odredbe članka 15 stavak 4 osporenog Zakona prema kojoj se, pri
utvrđivanju postotka oštećenja organizma osobama kojima je oštećenje
organizma nastalo kao posljedica pogoršanja, odnosno ispoljenja bolesti,
uzima odgovarajući postotak od cjelokupnog oštećenja organizma
s tim da - po toj osnovi utvrdeni postotak oštećenja organizma -
ne može iznositi više od 80%. Predlagači su navedenoj odredbi prigovarali
sa stajališta da prikračuje invalide koji faktično imaju,
odnosno već im je utvrđen 100% invaliditet. Ocjenjivajući
osporenu odredbu Sud je imao u vidu činjenicu da je riječ
o oštećenju organizma koje je nastalo kao posljedica pogoršanja odnosno
ispoljenja bolesti, pa je zakonodavac razrađujući svojstva ratnog
vojnog invalida i posljedice tih svojstava, mogao propisati i takvo ograničenje.

3. Nije prihvaćen prijedlog da Sud pokrene postupak za ocjenu
ustavnosti odredbe članka 58. stavak 3. osporenog Zakona (u pročišćenom
tekstu čl. 60 st. 3.) prema kojem se danom ispunjenja uvjeta za
ostvarivanje prava po osnovi bolesti dobivene pod okolnostima iz članka
5. stavka 1. točke 1. i članka 7. stavka 1. ovoga Zakona
smatra dan otpuštanja iz oružanih snaga. Predlagač je osporavao
navedenu odredbu sa stajališta da osobe koje su demobilizirane temeljem
te odredbe "imaju pravo na nankadnu zbog bolesti, a one osobe koje
nisu demobilizirane to pravo nemaju"

Ne prihvaćajući prijedlog Sud je ocijenio da osporenu odredbu
treba tumačiti povezano s odredbom članka 75. stavka 1. odnosno
odredbom članka 77. stavka 1. - pročišćenog teksta.
Naime, prema odredbi članka 75. stavka 1. odnosno članka
77. stavka 1. - pročišćenog teksta zahtjev za priznavanje
svojstva ratnog vojnog invalida i mirnodopskog vojnog invalida po osnovi
oštećenja organizma nastalog zbog bolesti dobivene, odnosno pogoršane
ili ispoljene pod okolnostima iz članka 5. stavka 1. točke
1. i članka 7., stavka 1. i članka 8. stavka 2. Zakona može
se podnijeti nakon prestanka sudjelovanja u obrani Republike Hrvatske,
otpuštanja iz oružanih snaga, odnosno prestanka neprijateljstava. a najkasnije
u roku od 5 godina od dana prestanka sudjelovanja u obrani Republike Hrvatske,
otpuštanja iz oružanih snaga odnosno prestanka neprijateljstava, a da se
je zakonodavac osnovano vodio mišlju da vojnicima treba omogućiti
zdravstvenu zaštitu dok to jesu, pa ako bolest i unatoč toga prouzroči
invaliditet, osobi koja je otpuštena iz oružanih snaga treba omogućiti
ostvarivanje određenih prava po osnovi bolesti.

4. Sud nije prihvatio prijedlog za pokretanje postupka ni za ocjenu
ustavnosti odredaba članka 70. Zakona (u pročišćenom
tekstu članak 72.) jer kontekst u kojem prijedlog za pokretanje
postupka govori o toj odredbi ne sadrži razloge u smislu osporavanja te
odredbe, već odredbe članka 106. Zakona.

5. Također nije prihvaćen prijedlog za pokretanje postupka
za ocjenu ustavnosti odredaba čl. 72. stavak 4. i članka
74. stavak 4. Zakona, prema kojima se pisanim dokaznim sredstvom o činjenici
da je rana, povreda ili ozljeda dobivena pod okolnostima iz članka
5. stavka 1. točka 3. Zakona iznimno može smatrati i odgovarajuća
potvrda izdana od Društva ratnih veterana "Hrvatski domobran",
odnosno pisanim dokaznim sredstvom o činjenici da je osoba od koje
članovi obitelji izvode prava po odredbama ovoga Zakona poginula,
umrla ili nestala pod okolnostima iz članka 5. stavka 1. točke
3. Zakona iznimno može smatrati i odgovarajuća potvrda izdana od
Društva ratnih veterana "Hrvatski domobran".

Predlagač je prigovarao tome što je ovo ovlaštenje dato samo
jednom udruženju građana, a uskraćeno je drugima, čime
se ono "privatizira i stavlja izvan svake kontrole, bez kriterija
i bilo kakvih ograničenja"

Ne prihvaćajući prijedlog Ustavni sud je polazio sa stajališta
da je stvar isključive ocjene zakonodavca, ili onoga koga on ovlasti,
da odredi subjekt koji će odredene javne ovlasti obavljati. Ovo stajalište
Sud je o istim odredbama zauzeo 20. siječnja 1993. u predmetu U-I-255/92
i potvrdio ga ocijenivši da u pravnom sustau nije došlo do izmjena koje
bi utjecale na promjenu ovog stajališta.

8. Nije prihvaćen ni prijedlog za pokretanje postupka za ocjenu
ustavnosti odredbe članka 106. Zakona (odnosno 108. u pročišćenom
tekstu). Odredbom članka 106. izvornog zakonskog teksta bilo je
predviđeno da su svi dosadašnji korisnici koji su ostvarili prava,
kao i osobe koje su podnijele zahtjev za ostvarivanje prava povodom kojih
nije donijeto konačno rješenje. Po propisima koji su važili do stupanja
na snagu ovoga zakona, dužni su u roku od šest mjeseci od njegovog stupanja
na snagu podnijeti zahtjev za ostvarivanje prava po odredbama ovoga Zakona
dalje, da dosadašnji korisnici prava kao i podnosioci zahtjeva iz stavka
1. ovoga članka, koji ne podnesu zahtjev u roku od šest mjeseci
od dana stupanja na snagu ovoga Zakona, gube ostvarena prava, s tim da
se ove odredbe ne odnose na korisnike koji su ostvarili prava prije stupanja
na snagu ovoga Zakona po Uredbi o zaštiti žrtava rata za obranu Republike
Hrvatske i njihovih obitelji ("Narodne novine", broj 52/91).

Ova je odredba bila osporavana sa stajališta da je nadležno tijelo uprave
dužno ne po zahtjeu več po službenoj dužnosti, odrediti i isplaćivati
nove iznose primanja.

Tijekom ovog ustavnosudskog postupka osporena odredba izmijenjena je
u snkislu da se postupak o kojem je riječ i provodi po službenoj
dužnosti. Zakonom o izmjenama i dopunama Zakona o zaštiti vojnih i civilnih
invalida rata ("Narodne novine". broj 77/92 i 2/94) izmijenjena
je odredba članka 106. Zakona tako da korisnici invalidskih prava
iz članka 99. do 102. Zakona nisu dužni podnositi zahtjev za ostvarivanje
prava po odredbama Zakona o zaštiti vojnih i civilnih invalida rata, već
su nadležni županijski ured odnosno gradski ured Grada Zagreba dužni provesti
postupak i po službenoj dužnosti donijeti i odgovarajuča rješenja
o pripadajućim pravima.

Predlagači su također isticali da ponovno određivanje
prava prema osporenom Zakonu znači faktično ukidanje odnosno
smanjivanje već stečenih prava.

Prijedlog za pokretanje postupka za ocjenu ustavnosti ove odredbe nije
prihvaćen niti s tog stajališta.

Članak 57. stavak 2. Ustava obvezuje Republiku da zaštiti invalidnih
osoba i njihou uključivanju u društveni život posveti posebnu skrb.

Pri utvrđivanju sustava skrbi, opsega prava, načina uključivanja
ratnih vojnih odnosno svih invalida u društveni život, zakonodavac može
u ove odnose unositi i novine. Ovlašten je mijenjati i dopunjavati postojeće
odnose i prava, zavisno od različitih okolnosti, kao što su novija
stručna i znanstvena postignuća, uvjeti života, potrebe invalida,
te gospodarska snaga, odnosno financijske mogućnosti države. Kod
toga se, dakako. treba pridržavati ustavnih načela, što osporenom
odredbom Zakona, po ocjeni Suda, nije dovedeno u pitanje.

Stoga stajalište predlagača da prava koja se, jednom stečena
više ne mogu mijenjati ili ukidati nema temelja u Ustavu.

Napomenuti je da je u svakom konkretnom slučaju. nakon što je
nadležni upravni organ po službenoj dužnosti proveo postupak i donio rješenje
o pripadajućim pravima, osigurana zaštita u upravnom postupku (žalba),
zatim sudska kontrola zakonitosti pojedinačnih akata upravnih vlasti
(upravni spor) kao i ustavnosudska zaštita (putem ustavne tužbe).

IV.

Prijedlozi za ocjenu ustavnosti i zakonitosti Naputaka navedenih u izreci
odbačeni su jer oni nisu propisi koji podliježu ustavnosudskoj ocjeni.

Ustav Republike Hrvatske, u odredbi članka 125, utvrđuje
nadležnost Ustavnog suda Republike Hrvatske. Prema stavku 1. alineja 2.
te ustavne odredbe ovaj Sud odlučujeosim o suglasnosti zakona s
Ustavom - i o suglasnosti drugih propisa s Ustavom i zakonom. U konkretnom
slučaju osporeni Napuci sadržajno predstavljaju upute upravnim tijelima
o načinu rada, a nemaju smisao propisa koji djeluju prema svima
i koji se kao takvi objavljuju u službenom glasilu. Stoga ovi akti nemaju
osobine drugog propisa, u smislu članka 125. stavak 1. alineja 2
Ustava i ne podliježu ocjeni ustavnosti i zakonitosti pred ovim Sudom.

V.

Odredba točke IV. izreke ovog rješenja temelji se na članku
20. Ustavnog zakona o Ustavnom sudu Republike Hrvatske ("Narodne novine".
broj 13/1991).

Broj : U-I-284/1992.

Zagreb, 17. listopada 1994.

USTAVNI SUD REPUBLIKE HRVATSKE

Predsjednik

**Jadranko Crnić, v. r**

---

[![](../../TipkaPočStr.GIF)](http://www.nn.hr/Narodne.htm)
[![](../../TSluzGl.GIF)](http://www.nn.hr/Glasilo/index.htm)
[![](../../TPretra.GIF)](http://www.nn.hr/search/iaquery.exe)
![](../../TElPosta.GIF)

Rješenje, NN 76/1994-1303