### NN 120/2018 (31.12.2018.), Presuda Upravnog suda u Osijeku broj: UsI-378/18-20 od 29. studenoga 2018.

Upravni sud u Osijeku

2437

PRESUDA

Upravni sud u Osijeku, po sucu Božidaru Horvatu, uz sudjelovanje zapisničarke Mirte Tomić, u upravnom sporu tužitelja Milana Pokosa iz Varaždinskih toplica, Varaždinska 56E, protiv tuženika Hrvatske regulatorne agencije za mrežne djelatnosti, Zagreb, Roberta Frangeša Mihanovića 9, uz sudjelovanje zainteresirane osobe OT-Optima Telekom d.d. Zagreb, Bani 75/a, zastupan po opunomoćenici Ivi Dragić, radi poništenja rješenja tuženika, 29. studenoga 2018. godine

presudio je

I. Odbija se kao neosnovan tužbeni zahtjev tužitelja kojim tužitelj traži poništenje odluke tuženika klasa: UP/I-344-08/17-01/281, urbroj: 376-05-17-4 od 12. srpnja 2017. godine.

II. Ova presuda objavit će se u »Narodnim novinama« i na internetskim stranicama Hrvatske regulatorne agencije za mrežne djelatnosti.

Obrazloženje

Tužitelj Milan Pokos iz Varaždinskih Toplica podnio je kod Upravnog suda u Zagrebu tužbu protiv tuženika Hrvatske regulatorne agencije za mrežne djelatnosti, radi poništenja odluke tuženika klasa: UP/I-344-08/17-01/281, urbroj: 376-05-17-4 od 12. srpnja 2017. godine, te je navedeni spis zaprimljen kod Upravnog suda u Zagrebu pod poslovnim brojem UsI-2361/17. Nakon toga, rješenjem predsjednika Visokog upravnog suda Republike Hrvatske poslovni broj: 31 Su-131/2018-2 od 26. veljače 2018. godine naprijed navedeni predmet ustupljen je u rad Upravnom sudu u Osijeku kao drugom stvarno nadležnom sudu.

U tužbi tužitelj, između ostalog, navodi kako je pobijana odluka protivna zakonu i donesena temeljem pogrešno utvrđenog činjeničnog stanja zbog toga što nije obrazloženo nepostojanje i nedostupnost obrazaca zahtjeva za isključenje usluge na internetskim stranicama zainteresirane osobe Optima telekoma d.d., od koje je tuženik propustio zatražiti očitovanje o istom. Nadalje, tužitelj ističe da zbog postupanja Optima telekoma d.d. protivno ugovornim obvezama nije dužan platiti uslugu za razdoblje u kojemu istu nije koristio jer je sporni račun za studeni 2016. godine u iznosu od 143,00 kn uzrokovan kašnjenjem realizacije raskida pružanja usluge zbog čega je tužitelj bio prisiljen koristiti usluge duže nego što je bilo potrebno. Također, tužitelj navodi da posjeduje audiozapis razgovora s djelatnicom korisničke službe o nepostojanju i nedostupnosti zahtjeva na stranicama zainteresirane osobe koji se može dobiti samo putem pošte, a da je u praksi tek nakon dva tjedna požurivanja telefonskim putem dobio objašnjenje da će mu navedeni zahtjev poslati poštom ako stvarno želi raskid ugovora. Isto tako, tužitelj ističe da je sam isključio terminalnu opremu jer nije želio koristiti usluge Optima telekoma d.d., te da stoga nije dužan niti obvezan podmiriti sporni račun, sve kako to tužitelj obrazlaže u tužbi.

S obzirom na navedeno, tužitelj predlaže da sud usvoji tužbeni zahtjev.

U odgovoru na tužbu tuženik osporava navode tužbe iz razloga navedenih u obrazloženju pobijane odluke od 12. srpnja 2017. godine, te ističe da individualna odluka tužitelja o nekorištenju ugovorene usluge ne utječe na njegovu obvezu plaćanja predmetnog računa za studeni 2016. godine, a koja obveza proizlazi iz uvjeta pretplatničkog ugovora. Nadalje, tuženik ističe da je i u obrazloženju pobijane odluke navedeno da je člankom 27. stavkom 4. Općih uvjeta zainteresirane osobe određeno da pravovaljanu dokumentaciju za raskid ugovora čini vlastoručno potpisana pisana izjava korisnika o raskidu ugovora koja sadrži naziv ili oznaku ugovora koji se raskida te adresu priključka i pretplatnički broj, a u slučaju nepotpune informacije u najkraćem mogućem roku zainteresirana osoba će o tome obavijestiti korisnika. Tuženik navodi da je Optima telekom d.d. tužiteljev zahtjev za isključenje primila 16. studenoga 2016. godine, te da je tužitelj stoga obvezan podmiriti predmetni račun za korištenje usluge do dana raskida ugovora, uslijed čega tuženik predlaže da sud odbije tužbeni zahtjev (list 14-15).

Zainteresirana osoba u podnesku od 14. studenog 2017. godine osporava navode tužbe te ističe da je tužitelj bio pretplatnik i korisnik usluga elektroničkih komunikacija temeljem zaključenog ugovora od 14. prosinca 2015. godine, te da su sastavni dio ugovora i Opći uvjeti poslovanja za javne komunikacijske usluge Optima telekoma d.d., Uvjeti korištenja predmetne usluge te važeći Cjenik Optima telekoma d.d. koji su dostupni putem Internet stranice Optima telekoma d.d. Nadalje, zainteresirana osoba ističe da je do raskida ugovora s tužiteljem došlo dana 23. studenog 2016. godine i to temeljem pisanog zahtjeva tužitelja za raskid koji je tužitelj dostavio Optima telekomu d.d. dana 16. studenog 2016. godine. Također, zainteresirana osoba navodi da je tužitelj sukladno odredbama Općih uvjeta poslovanja bio u mogućnosti raskinuti ugovor putem pisane izjave kojom bi iskazao želju za raskidom ugovora, te da stoga nisu osnovani navodi tužitelja kako nije mogao raskinuti ugovor zbog činjenice kako na službenim stranicama Optima telekoma d.d. nije bio dostupan obrazac za raskid ugovora.

Prema tome, zainteresirana osoba predlaže da sud odbije tužbeni zahtjev (list 18-20).

Tijekom dokaznog postupka izvršen je uvid u dokumentaciju koja prileži spisu kao i u spis upravnog postupka.

Temeljem provedenih dokaza tijekom upravnog postupka kao i tijekom ovog spora, te nakon razmatranja svih pravnih i činjeničnih pitanja sukladno odredbi članka 55. stavka 3. Zakona o upravnim sporovima (»Narodne novine« broj 20/10, 143/12, 152/14, 94/16 i 29/17 – u daljnjem tekstu: Zakon o upravnim sporovima), sud smatra da tužbeni zahtjev tužitelja nije osnovan.

Člankom 3. stavak 1. točka 1. Zakona o upravnim sporovima propisano je da su predmet upravnog spora ocjena zakonitosti pojedinačne odluke kojom je javnopravno tijelo odlučilo o pravu, obvezi ili pravnom interesu stranke u upravnoj stvari (upravni akt) protiv koje nije dopušteno izjaviti redoviti pravni lijek.

Tijekom upravnog postupka odnosno upravnog spora nije sporno kako je odlukom tuženika Hrvatske regulatorne agencije za mrežne djelatnosti klasa: UP/I-344-08/17-01/281, urbroj: 376-05-17-4 od 12. srpnja 2017. godine odbijen kao neosnovan zahtjev tužitelja za rješavanje spora tužitelja protiv operatora javnih komunikacijskih usluga Optima telekoma d.d. u vezi računa za studeni 2016. godine.

Iz spisa upravnog postupka nesporno proizlazi da je tuženiku dana 28. veljače 2017. godine dostavljen zahtjev za rješavanje spora korisnika Milana Pokosa iz Varaždinskih toplica, Varaždinska 5E s operatorom javnih komunikacijskih usluga Optima telekomom d.d. Zagreb, Buzin, Bani 75a.

Uvidom u spis upravnog postupka nesporno je utvrđeno kako je tuženik, a radi pravilnog i potpunog utvrđivanja činjeničnog stanja, podneskom od 28. veljače 2017. godine zatražio očitovanje Optima telekoma d.d. uz dostavu dokumentacije u skladu s odredbom članka 15. stavka 1. Zakona o elektroničkim komunikacijama (»Narodne novine«, broj 73/08, 90/11, 133/12, 80/13 i 71/14 – u daljnjem tekstu: Zakon o elektroničkim komunikacijama).

Iz očitovanja Optima telekoma d.d. od 13. ožujka 2017. godine nesporno je utvrđeno da je tužitelj s Optima telekomom d.d. sklopio pretplatnički ugovor o pružanju paketa usluga O2 dana 14. prosinca 2015. godine, te da je tužiteljev zahtjev za raskid ugovora Optima telekom d.d. zaprimila dana 16. studenog 2016. godine, kao i da je raskid ugovora realiziran dana 23. studenog 2016. godine.

Iz spisa upravnog postupka proizlazi kako je zahtjev tužitelja za rješavanje predmetnog spora raspravljen na sjednici Povjerenstva za zaštitu prava korisnika, kao savjetodavnog tijela tuženika, te da je tuženik, a nakon prijedloga Povjerenstva za zaštitu korisnika i pregleda cjelokupne dokumentacije, utvrdio kako nema pravne osnove za prihvaćanje prigovora tužitelja i to primjenom odredbi članka 12. i članka 51. Zakona o elektroničkim komunikacijama.

Na temelju članka 41. stavka 1., 3. i 4. Zakona o elektroničkim komunikacijama prava i obveze iz pretplatničkog odnosa između operatora i pretplatnika javnih komunikacijskih usluga uređuju se njihovim međusobnim ugovorom, a ti ugovori se temelje na općim uvjetima poslovanja operatora javnih komunikacijskih usluga i cjenovnim sustavima u skladu sa zakonom. Sastavni dio pretplatničkog ugovora čine opći uvjeti poslovanja, uvjeti korištenja usluga i cjenik usluga za koje se taj ugovor sklapa, na koje pretplatnici pristaju svojim potpisom na zahtjevu za zasnivanje pretplatničkog odnosa.

Člankom 27. stavak 1. točka 1. Općih uvjeta poslovanja Optima Telekoma d.d. propisano je da ugovor može biti raskinut, odnosno OT može trajno isključiti terminalnu opremu iz svoje mreže ako Pretplatnik putem vlastoručno potpisane dokumentacije zatraži raskid unutar propisanih rokova te nakon podmirenja dospjelih potraživanja OT-a. Raskidni rok iznosi 12 radnih dana, a počinje teći od trenutka kad OT zaprimi pravovaljanu dokumentaciju za raskid.

Odredbom članka 27. stavka 4. Općih uvjeta poslovanja Optima Telekoma d.d. propisano je da pravovaljanu dokumentaciju za raskid Ugovora čini vlastoručno potpisana pisana izjava Pretplatnika o raskidu ugovora koja sadrži naziv ili oznaku Ugovora koji se raskida te adresu priključka i pretplatnički broj, a o čemu će OT pretplatnika u najkraćem mogućem roku upozoriti ukoliko zaprimi nedostatnu ili nepotpunu dokumentaciju.

Uzimajući u obzir sve prethodno navedeno, sud smatra da je pobijana odluka tuženika KLASA: UP/I-344-08/17-01/281, URBROJ: 376-05-17-4 od 12. srpnja 2017. godine donesena u zakonito provedenom upravnom postupku odnosno da je ista u cijelosti zakonita sukladno naprijed navedenim odredbama Zakona o elektroničkim komunikacijama i Općim uvjetima poslovanja Optima telekoma d.d.

Naime, sud smatra, a cijeneći činjenično stanje utvrđeno tijekom upravnog postupka, kako je tuženik pravilno i zakonito u pobijanoj odluci od 12. srpnja 2017. godine utvrdio kako je tužiteljev zahtjev za raskid pretplatničkog ugovora Optima telekom d.d. nesporno zaprimio dana 16. studenog 2016. godine, te da je raskid ugovora, a u skladu s odredbom članka 27. stavka 1. točke 1. Općih uvjeta poslovanja Optima telekoma d.d. realiziran dana 23. studenog 2016. godine, kao i da je zbog navedenog tužitelj u obvezi podmiriti i sporni račun za mjesec studeni 2016. godine. Prema ocjeni ovog suda, tuženik pravilno utvrđuje kako su sklapanjem pretplatničkog ugovora stranke ostvarile određena prava i obveze, te da sklapanjem pretplatničkog ugovara korisnik ima pravo koristiti ugovorene usluge sukladno uvjetima ugovora kao i obvezu podmirenja računa ispostavljenog od strane operatora, odnosno da operator ima obvezu isporučiti uslugu te pravo ispostaviti račun za istu. Zbog navedenog, činjenica kako tužitelj nije koristio usluge koje mu je operator nesporno isporučio unutar ugovorenog tarifnog paketa ne znači da Optima telekom d.d. nema mogućnosti naplatiti predmetne usluge, budući eventualna odluka korisnika o nekorištenju ugovorene usluge predstavlja osobnu odluku korisnika i ne utječe na obvezu korisnika na plaćanje računa koji proizlazi iz uvjeta pretplatničkog ugovora.

Također, sud smatra kako nisu osnovani tužbeni navodi u odnosu na činjenicu informacije dobivene telefonskim putem, a u svezi s podnošenjem zahtjeva za raskid ugovora telefonskim putem, budući telefonski poziv ne predstavlja propisani način raskida ugovora, jer je navedenom odredbom članka 27. stavka 4. Općih uvjeta poslovanja Optima telekoma d.d. izričito propisano kako pravovaljanu dokumentaciju za raskid ugovora čini vlastoručno potpisana izjava korisnika o raskidu ugovora koja sadrži naziv ili oznaku ugovora koji se raskida te adresu priključka i pretplatnički broj, a o čemu će Optima telekom d.d. upozoriti korisnika u najkraćem mogućem roku ukoliko zaprimi nedostatnu ili nepotpunu dokumentaciju. Iznimno od prethodno navedenog, pravovaljanu dokumentaciju čine i propisani obrasci utvrđeni posebnim propisima iz područja elektroničkih komunikacija, koju je korisnik dužan potpisati te dostaviti Optima telekomu d.d., uslijed čega ostali tužbeni navodi ne utječu na drugačije rješavanje ove upravne stvari.

Uz navedeno, tužitelj niti tijekom upravnog postupka kao niti tijekom upravnog spora u smislu odredbe članka 34. stavak 1. te članka 33. Zakona o upravnim sporovima nije predložio provođenje dokaza radi utvrđivanja činjenica koje bi eventualno dovele u sumnju pravilnost i zakonitost činjeničnog stanja utvrđenog tijekom upravnog postupka odnosno činjenica koje bi eventualno dovele u sumnju zakonitost pobijane odluke tuženika klasa: UP/I-344-08/17-01/281, urbroj: 376-05-17-4 od 12. srpnja 2017. godine.

Prema tome, budući da sud smatra kako pobijanom odlukom tuženika klasa: UP/I-344-08/17-01/281, urbroj: 376-05-17-4 od 12. srpnja 2017. godine nije došlo do povrede prava tužitelja, kao niti do povrede zakona na štetu tužitelja, to je primjenom odredbe članka 57. stavka 1. Zakona o upravnim sporovima tužbeni zahtjev tužitelja odbijen kao neosnovan (točka I. izreke).

Odluka o objavi presude u »Narodnim novinama« i na internetskim stranicama tuženika temelji se na odredbi članka 14. stavak 8. Zakona o elektroničkim komunikacijama (točka II. izreke).

Uz navedeno, predmetni upravni spor riješen je bez rasprave primjenom odredbe članka 36. stavak 1. točka 4. Zakona o upravnim sporovima budući je tužitelj samo osporavao primjenu prava, a činjenice su bile nesporne, dok stranke u tužbi ili odgovoru na tužbu nisu izričito zahtijevali održavanje rasprave.

Slijedom navedenog, odlučeno je kao u izreci ove presude.

UPUTA O PRAVNOM LIJEKU

Protiv ove presude dopuštena je žalba Visokom upravnom sudu Republike Hrvatske. Žalba se podnosi putem ovoga suda, u dovoljnom broju primjeraka za sud i sve stranke u sporu, u roku od 15 dana od dana dostave presude. Žalba odgađa izvršenje pobijane presude (članak 66. stavak 5. Zakona o upravnim sporovima).

Poslovni broj: UsI-378/18-20
 Osijek, 29. studenoga 2018.

Sudac
 Božidar Horvat, v. r.