### NN 37/2015 (1.4.2015.), Presuda Upravnog suda u Rijeci broj: 2 UsI-1636/13-11 od 26. veljače 2015.

UPRAVNI SUD U RIJECI

777

PRESUDA

Upravni sud u Rijeci, po sucu dr. sc. Alenu Rajku, uz sudjelovanje zapisničarke Sofije Germovšek, u upravnom sporu tužitelja Vojtjeha Kolara iz Ozlja, Vrhovac 1b, protiv tuženika Hrvatske regulatorne agencije za mrežne djelatnosti (ranije: Hrvatske agencije za poštu i elektroničke komunikacije), Zagreb, Ulica Roberta Frangeša Mihanovića 9, kojeg zastupa službena osoba Igor Prokurica, uz sudjelovanje zainteresirane osobe Hrvatskog Telekoma d.d., Zagreb, Savska cesta 32, kojeg zastupa opunomoćenica Doris Dragičević, radi rješavanja spora između korisnika i operatora, 26. veljače 2015.,

presudio je

Odbija se tužbeni zahtjev radi poništenja odluke Hrvatske agencije za poštu i elektroničke komunikacije, klasa: UP/I-344-08/12-01/878, urbroj: 376-05/ZP-12-07(DB) od 31. listopada 2012., radi vraćanja predmeta tuženiku na ponovni postupak, te radi nadoknade troškova upravnog spora.

Obrazloženje

Odlukom tuženika, klasa: UP/I-344-08/12-01/878, urbroj: 376-05/ZP-12-07(DB) od 31. listopada 2012. odbijen je prigovor tužitelja na račun za mjesec siječanj i veljaču 2012., vezan uz MAXadsl uslugu, ispostavljen od strane ovdje zainteresirane osobe. Tuženik je svoju odluku utemeljio, u bitnome, na sljedećim utvrđenjima. Tužiteljev prigovor odnosi se na račune koje mu je za MAXadsl uslugu operator (ovdje zainteresirana osoba) ispostavio za mjesece siječanj i veljaču 2012., pri čemu tužitelj smatra da nije ostvario promet u količini obračunatoj u spornim računima. Sporni internetski promet ostvaren je s iste ADSL linije te s korisničkim imenom pretplatnika (ovdje tužitelja). Operator brine o sigurnosti svojih korisnika nudeći besplatan paket sigurnosne zaštite koja obuhvaća antivirusnu, antispam i firewall zaštitu. Pružanjem svih uputa korisnicima prilikom prvog spajanja na Internet operator je ispunio svoju obvezu iz članka 43. stavka 3. Zakona o elektroničkim komunikacijama (»Narodne novine«, broj 73/08 i 90/11, u nastavku teksta: ZEK), dok se od korisnika očekuje savjesnost u pažljivom čitanju uputa, kako bi se spriječile neželjene posljedice neovlaštenih upada. Prema Općim uvjetima T-Coma za usluge u javnoj komunikacijskoj mreži za krajnje korisnike, koji Opći uvjeti zajedno sa zahtjevom čine pretplatnički ugovor, pretplatnik potvrđuje da je upoznat te prihvaća i obvezuje se da će se prilikom korištenja T-Comovih internetskih usluga pridržavati pravila ponašanja i obveza, te primjenjivati zaštitne postupke i programe propisane od strane T-Coma, dostupne na službenoj internetskoj stranici www.t-com.hr. Tužitelj je putem elektroničke pošte 13. siječnja 2012. i 26. veljače 2012. bio obaviješten od strane zainteresirane osobe o dvostrukom MAXadsl trošku, na koji način je operator postupio sukladno svojoj obvezi iz članka 24. stavka 1. Pravilnika o načinu rada i uvjetima obavljanja djelatnosti elektroničkih komunikacijskih mreža i usluga (»Narodne novine«, broj 154/11, u nastavku teksta: Pravilnik), a operator ne može znati služi li se korisnik dodijeljenom mu e-mail adresom. Okolnosti konkretnog slučaja upućuju na zaključak da je došlo do zlouporabe bežičnog MAXadsl-a tužitelja, za što ne postoji odgovornost operatora, koji je prilikom prvog spajanja pretplatniku pružio sve potrebne informacije o zaštiti.

Slijedom promjene stvarne nadležnosti za odlučivanje u sporovima u predmetima rješavanja spora između korisnika i operatora, do koje je došlo stupanjem na snagu Zakona o izmjenama i dopunama Zakona o elektroničkim komunikacijama (»Narodne novine«, broj 80/13), Visoki upravni sud Republike Hrvatske je rješenjem, poslovni broj: UsII-46/2012-7 od 3. listopada 2013. predmet ovoga upravnog spora ustupio ovome Sudu.

Tužitelj u tužbi osporava zakonitost tuženikove odluke i navodi, u bitnome, da iz spomenute odluke nije razvidno da je obavljen uvid u ugovor o pružanju MAXadsl usluge, niti da je ugovor potpisan upravo po tužitelju, te tvrdi da se na ugovoru ne nalazi njegov potpis. Pri tužbenim navodima ustraje podneskom od 11. veljače 2015. godine.

Tužitelj predlaže da Sud poništi osporenu odluku tuženika, da predmet vrati tuženiku na ponovni postupak, te da naloži tuženiku da tužitelju nadoknadi troškove ovoga upravnog spora, pri čemu tužitelj nije specificirao navedene troškove, niti je označio njihov iznos.

Tuženik u odgovoru na tužbu ostaje, u bitnome, kod navoda osporavane odluke, te dodaje u bitnome, da je pretplatnički ugovor vlastoručno potpisan od strane pretplatnika, da je operator tužitelju dostavio obavijest o prihvaćanju zahtjeva za zasnivanje pretplatničkog ugovora, da je tužitelj koristio predmetnu uslugu i uredno za nju pružao račune od ožujka 2011. do ispostave spornih računa, pa upiranje tužitelja da nije potpisao pretplatnički ugovor predstavlja zlouporabu. Ujedno smatra da je konkludentnom radnjom plaćanja ispostavljenih računa tužitelj priznao postojanje ugovora, pri čemu nije osporavao osnovanost ispostavljenih računa. Tuženik predlaže da Sud odbije tužbeni zahtjev.

Zainteresirana osoba Hrvatski Telekom d.d. Zagreb u odgovoru na tužbu, u bitnome se pridružuje razlozima navedenima u obrazloženju osporavane odluke tuženika i u tuženikovom odgovoru na tužbu, te opisuje svoju komunikaciju s tužiteljem koja je prethodila podnošenju prigovora ovdje tuženiku.

Na raspravi provedenoj 18. veljače 2015., u odsutnosti uredno pozvanog tužitelja, službena osoba tuženika i opunomoćenica zainteresirane osobe izlažu kao u odgovorima na tužbu.

Sud je izveo dokaze uvidom u dokumentaciju koja se nalazi u spisu predmeta upravnog postupka u kojem je donesena osporena odluka, te u spisu ovog spora.

Na temelju razmatranja svih činjeničnih i pravnih pitanja, Sud je utvrdio da tužbeni zahtjev nije osnovan.

Prema članku 43. stavku 3. ZEK-a, operatori javnih komunikacijskih usluga moraju osigurati krajnjim korisnicima svojih usluga primjerenu zaštitu od zlouporaba i prijevara u javnoj komunikacijskoj mreži te ih upoznati s tom zaštitom u pisanom obliku, prije početka pružanja javnih komunikacijskih usluga.

Odredbom članka 24. stavka 1. Pravilnika propisano je da, u svrhu zaštite krajnjeg korisnika svojih usluga, operatori javnih komunikacijskih usluga moraju: nadzirati uobičajeno ponašanje krajnjih korisnika prigodom uporabe javnih komunikacijskih usluga, te ih u najkraćem mogućem roku upozoriti o svakom neuobičajenom i iznenadnom povećanju troška korištenja javnih komunikacijskih usluga tijekom svakog pojedinačnog obračunskog razdoblja; upozorenje krajnjem korisniku uslijedit će ako je trošak korištenja javnih komunikacijskih usluga dvostruko veći od prosječnog iznosa računa za javne komunikacijske usluge u prethodna tri mjeseca, osim ako nije drugačije utvrđeno odlukom Agencije (t. 1.); u slučajevima kada krajnji korisnik koristi uslugu u razdoblju manjem od tri mjeseca korisnika u najkraćem mogućem roku upozoriti u trenutku kada ukupan trošak korištenja javnih komunikacijskih usluga bude dvostruko veća od ugovorenog iznosa minimalne mjesečne potrošnje odnosno mjesečne naknade (t. 2.); operator javnih komunikacijskih usluga u slučaju opravdane sumnje na zlouporabu u korištenju javnih komunikacijskih usluga krajnjem korisniku može obustaviti pružanje usluge ako je navedeno korištenje četverostruko veće od prosječnog iznosa računa za javne komunikacijske usluge u prethodna tri mjeseca (t. 3.).

Tuženik je pravilno utvrdio da je ovdje zainteresirana osoba kao operator u predmetnom slučaju u cijelosti ispunila svoje obveze propisane odredbama članka 43. stavka 3. ZEK-a i članka 24. stavka 1. Pravilnika, zbog čega u okviru tuženikove nadležnosti ne postoji pravno uporište za utvrđivanje odgovornosti zainteresirane osobe u odnosu na tužitelja, sve zbog razloga iznesenih u obrazloženju osporavane odluke tuženika (prethodno citiranih u ovom obrazloženju), koji razlozi proizlaze iz spisa predmeta upravnog postupka, te koje razloge prihvaća i ovaj Sud.

Nadalje, tuženik osnovano osporava i prigovor tužitelja vezan uz sklapanje predmetnoga pretplatničkog ugovora. Pri nespornim činjenicama da je zainteresirana osoba tužitelju dostavila obavijest o prihvaćanju zahtjeva za zasnivanje pretplatničkog ugovora, da je tužitelj u razdoblju od ožujka do prosinca 2011. uredno podmirivao račune, te da u tom razdoblju ni na koji način nije osporavao postojanje ugovora, čak i pod pretpostavkom na tuženik nije osobno potpisao pretplatnički ugovor taj se ugovor može smatrati sklopljenim sukladno normama članka 252. stavka 1. i članka 262. stavka 2. Zakona o obveznim odnosima (»Narodne novine«, 35/05, 41/08 i 125/11).

Pored toga, prihvaćanje tužiteljeva stajališta, prema kojem se pravna egzistencija pretplatničkog ugovora – o prihvaćanju zahtjeva za čije sklapanje je tužitelj obaviješten te koji ugovor je uredno i bez osporavanja njegova postojanja ispunjavan od strane operatora i korisnika – naknadno (tj. tek slijedom nezadovoljstva korisnika svotom naknade za pružene usluge iskazanom na nekom od mjesečnih računa) može dovesti u pitanje osporavanjem potpisa korisnika na ugovoru, otvorilo bi prostor zlouporabama protivnima svrsi odredaba ZEK-a kojima je uređena zaštita prava krajnjih korisnika usluga, protivnima načelu nediskriminacije u rješavanju sporova od strane tuženika (čl. 51. st. 3. ZEK-a) dovođenjem ostalih krajnjih korisnika usluga u neopravdano nepovoljniji položaj, te protivnima načelima savjesnosti i poštenja, zabrane zlouporabe prava, te dužnosti ispunjenja obveze (čl. 4., čl. 6. i čl. 9. Zakona o obveznim odnosima).

Sukladno prethodnom, osporena odluka tuženika ocjenjuje se zakonitom.

Trebalo je stoga, na temelju članka 57. stavka 1. Zakona o upravnim sporovima (»Narodne novine«, broj 20/10, 143/12 i 152/14) tužbeni zahtjev odbiti kao neosnovan.

UPUTA O PRAVNOM LIJEKU

Protiv ove presude dopuštena je žalba Visokom upravnom sudu Republike Hrvatske. Žalba se podnosi putem ovog Suda u dovoljnom broju primjeraka za sud i sve stranke u sporu, u roku od 15 dana od dana dostave presude.

Broj: 2 UsI-1636/13-11

Rijeka, 26. veljače 2015.

Sudac

dr. sc. Alen Rajko, v. r.