## Odluka Ustavnog suda Republike Hrvatske broj U-IIIA-1325/2004. od 17. rujna 2004.

### NN 136/2004 (30.9.2004.), Odluka Ustavnog suda Republike Hrvatske broj U-IIIA-1325/2004. od 17. rujna 2004.

# USTAVNI SUD REPUBLIKE HRVATSKE

2410

Ustavni
sud Republike Hrvatske, u Drugom vijeću za odlu­čivanje o ustavnim tužbama, u
sastavu sudac Jasna Omejec, pred­sjednik Vijeća, te suci Marijan Hranjski, Mario
Kos, Ivan Mrkonjić, Emilija Rajić i Vice Vukojević, članovi Vijeća, odlučujući
o ustavnoj tužbi A. G. sa V., na sjednici održanoj dana 17. rujna 2004. godine,
jednoglasno je donio

## ODLUKU

I.
Ustavna tužba se usvaja.

II. Općinski
sud u Splitu dužan je donijeti odluku u predmetu koji se vodi pred tim sudom
pod brojem: P-1309/93, u najkraćem mogućem roku, ali ne duljem od tri (3)
mjeseca, računajući od prvog idućeg dana od dana objave ove odluke u »Narodnim
novinama«.

III. Na
temelju članka 63. stavka 3. Ustavnog zakona o Ustav­nom sudu Republike
Hrvatske (»Narodne novine«, broj 49/02. – pročišćeni tekst), podnositelju
ustavne tužbe, A. G., otok V., V. 6, određuje se primjerena naknada zbog
povrede ustavnog prava iz članka 29. stavka 1. Ustava Republike Hrvatske
(»Narodne novine«, broj 41/01. – pročišćeni tekst) u iznosu od 6.600,00 kuna.

IV.
Naknada iz točke III. izreke ove odluke bit će isplaćena iz državnog proračuna
u roku od tri mjeseca od dana podnošenja zahtjeva podnositelja Ministarstvu
financija Republike Hrvatske za njezinu isplatu.

V. Ova
odluka objavit će se u »Narodnim novinama«.

Obrazloženje

1.
Podnositelj je podnio ustavnu tužbu pozivom na odredbu članka 63. stavka 1.
Ustavnog zakona o Ustavnom sudu Repub­like Hrvatske (»Narodne novine«, broj
49/02. – pročišćeni tekst, u daljnjem tekstu: Ustavni zakon), smatrajući da mu
je nerazumno dugim trajanjem postupka pred Općinskim sudom u Splitu povrijeđeno
ustavno pravo sadržano u članku 29. Ustava Repub­like Hrvatske.

ČINJENICE
VAŽNE ZA USTAVNOSUDSKI POSTUPAK

2.
Ustavni sud je u postupku pokrenutom ustavnom tužbom, primjenom članka 63.
Ustavnog zakona, uvidom u spis Općin­skog suda u Splitu, broj: P-1309/93
utvrdio činjenice koje su prav­no relevantne za odlučivanje o povredi ustavnog
prava podnositelja, zajamčenog člankom 29. stavkom 1. Ustava.

Dana
14. lipnja 1993. godine podnositelj je podnio tužbu Općinskom sudu u Splitu
protiv I. M. radi neispunjenja sudske nagodbe sklopljene pred tim sudom.

Do 5.
studenoga 1997. godine održano je jedno ročište pred Općinskim sudom u Splitu.

Nakon
5. studenoga 1997. godine ročišta su održana dana 10. siječnja 2002. godine i
19. veljače 2003. godine.

OČITOVANJE
OPĆINSKOG SUDA U SPLITU

3. Na
temelju članka 69. alineje 2. Ustavnog zakona, Ustavni sud je zatražio od Općinskog
suda u Splitu da se izjasni o navodima ustavne tužbe.

U očitovanju
od 28. lipnja 2004. godine, Općinski sud u Splitu navodi kronologiju postupanja
u predmetu, te ističe da je podnositelj umjesto tužbe trebao podnijeti
prijedlog za ovrhu, jer sudska nagodba predstavlja ovršnu ispravu. Nadalje ističe
da podnositelj nije predočio u postupku potrebne dokaze.

PRAVO VAŽNO
ZA USTAVNOSUDSKI POSTUPAK

4.
Odredbom članka 29. stavka 1. Ustava Republike Hrvat­ske, propisano je:

»Svatko ima pravo da zakonom ustanovljeni neovisni i
nepristrani sud (...) u razumnom roku odluči o njegovim pravima i obvezama
(...)«.

Odredbama članka 63. Ustavnog zakona propisano je:

»(1) Ustavni sud će pokrenuti postupak po ustavnoj tužbi
i prije no što je iscrpljen pravni put, u slučaju kad o pravima i obvezama
stranke (...) nije u razumnom roku odlučio sud (...).

(2) U odluci kojom usvaja ustavnu tužbu zbog nedonošenja
akta u razumnom roku iz stavka 1. ovoga članka, Ustavni sud će nadležnom sudu
odrediti rok za donošenje akta kojim će taj sud meritorno odlučiti o pravima i
obvezama (...) podnositelja. Rok za donošenje akta počinje teći idućeg dana od
dana objave odluke Ustavnog suda u »Narodnim novinama«.

(3) U odluci iz stavka 2. ovoga članka Ustavni sud će
odrediti primjerenu naknadu koja pripada podnositelju zbog povrede njegova
ustavnog prava koju je sud učinio kada o pravima i obvezama podnositelja (...)
nije odlučio u razumnom roku. Naknada se isplaćuje iz državnog proračuna u roku
od tri mjeseca od dana podnošenja zahtjeva stranke za njezinu isplatu«.

*Ustavna tužba je osnovana.*

5. Uvidom u spis Općinskog suda u Splitu, broj:
P-1309/93 Ustavni sud je utvrdio da su se u ovom slučaju ostvarile pretpostavke
za postupanje temeljem odredbe članka 63. Ustavnog zakona.

Svoju
odluku Ustavni sud obrazlaže sljedećim utvrđenjima:

5.1. DULJINA SUDSKOG POSTUPKA

Prvostupanjski
postupak započeo je 14. lipnja 1993. godine, tužbom podnositelja radi
neispunjenja sudske nagodbe.

Ustavna tužba podnesena je dana 9. travnja 2004.
godine, a do tog dana sudski postupak nije pravomoćno okončan, pa Ustav­ni sud
utvrđuje da do dana podnošenja ustavne tužbe postupak u ovom predmetu traje
ukupno deset (10) godina, devet (9) mjeseci i dvadeset pet (25) dana.

Zakon o potvrđivanju Konvencije za zaštitu ljudskih
prava i temeljnih sloboda i Protokola broj 1, 4, 6, 7 i 11 uz Konvenciju za zaštitu
ljudskih prava i temeljnih sloboda (»Narodne novine – Međunarodni ugovori«,
broj 18/97., 6/99. – pročišćeni tekst i 8/99. – ispravak, u daljnjem tekstu:
Zakon o potvrđivanju Konvencije) stupio je na snagu dana 5. studenoga 1997.
godine.

Od dana stupanja na snagu Zakona o potvrđivanju
Konvencije, odredbe Konvencije za zaštitu ljudskih prava i temeljnih sloboda
Vijeća Europe (u daljnjem tekstu: Europska konvencija) čine, temeljem članka
140. Ustava Republike Hrvatske, dio unutarnjega pravnog poretka Republike
Hrvatske. Dio unutarnjega prav­nog poretka Republike Hrvatske od tog dana čini
i odredba članka 6. stavka 1. Europske konvencije pod nazivom »Pravo na pošteno
suđenje«, koja između ostalog propisuje:

Radi utvrđivanja svojih prava i obveza građanske
naravi (...) svatko ima pravo da zakonom ustanovljeni neovisni i nepristrani
sud (...) u razumnom roku ispita njegov slučaj.

Pravo
na donošenje sudske odluke u razumnom roku čini dio unutarnjega pravnog poretka
Republike Hrvatske od dana stupanja na snagu Zakona o potvrđivanju Konvencije
(5. studenoga 1997. godine). Pravo na donošenje sudske odluke u razumnom roku
je ustavno pravo u Republici Hrvatskoj od 9. studenoga 2000. godine (dana
proglašenja Promjena Ustava). Ispitivanje razumnosti trajanja sudskih postupaka
prije 5. studenoga 1997. godine, u pravilu, ne bi moglo biti predmetom
ustavnosudskih postupaka temeljenih na članku 63. Ustavnog zakona, jer u dotadašnjem
pravnom poretku Republike Hrvatske takvo pravo nije postojalo.

Ustavni
sud je ocijenio da se u ovom slučaju pravno relevantnim razdobljem, sa stajališta
povrede prava na donošenje sudske odluke u razumnom roku, smatra razdoblje od
5. studenoga 1997. godine (to jest od dana stupanja na snagu Zakona o potvrđivanju
Konvencije) do 9. travnja 2004. godine (to jest do dana podnošenja ustavne tužbe),
što ukupno iznosi šest (6) godina, pet (5) mjeseci i četiri (4) dana.

5.2. POSTUPANJE NADLEŽNOG SUDA

Ustavni
sud je utvrdio da je u razmatranom, pravno relevantnom razdoblju, razdoblje
neaktivnosti suda trajalo od 5. studenoga 1997. godine do 10. siječnja 2002.
godine, što iznosi četiri (4) godine, dva (2) mjeseca i pet (5) dana, te zatim
ponovo do 19. veljače 2003. godine, što iznosi jednu (1) godinu, jedan (1)
mjesec i devet (9) dana, te od toga dana do podnošenja ustavne tužbe 9. travnja
2004. godine, što iznosi jednu (1) godinu, jedan (1) mjesec i dvadeset (20)
dana.

5.3. PONAŠANJE PODNOSITELJA USTAVNE TUŽBE (TUŽITELJA
U SUDSKOM POSTUPKU)

Prema
utvrđenju Ustavnog suda podnositelj svojim ponaša­njem nije pridonio duljini
sudskog postupka.

5.4. SLOŽENOST SUDSKOG PREDMETA

Ustavni
sud ne nalazi da bi se radilo o složenom postupku.

6.
Ustavni sud utvrđuje da postupak u predmetu, broj: P-1309/93 koji se vodi pred
Općinskim sudom u Splitu traje preko deset godina. Navod Općinskog suda u
Splitu da podnositelj raspolaže ovršnom ispravom te da je stoga trebao
pokrenuti ovršni, a ne parnični postupak, ne opravdava nepostupanje suda u ovom
predmetu jer, ukoliko je tome tako, tada je Općinski sud u Splitu mogao
odbaciti tužbu podnositelja primjenom načela *ne bis in idem.* S druge
strane, niti navod Općinskog suda u Splitu da podnositelj nije predočio
potrebne dokaze u postupku, ne opravdava nepostupanje suda, jer je sud tada
mogao donijeti odluku o predmetu spora pravilom o teretu dokazivanja. Imajući u
vidu cjelokupno trajanje postupka, vrlo duga i učestala razdoblja potpune
neaktivnosti suda kao i okolnost da se postupak i nadalje vodi pred sudom prvog
stupnja, Ustavni sud utvrđuje da je povrijeđeno ustavno pravo podnositelja da
zakonom ustanovljeni neovisni i nepristrani sud u razumnom roku odluči o
njegovim pravima ili obvezama, koje je zajamčeno člankom 29. stavkom 1. Ustava
Republike Hrvatske.

Stoga
je, u smislu odredbe članka 63. stavka 2. Ustavnog zakona, donesena odluka kao
pod točkama I. i II. izreke ove odluke.

7.
Sukladno odredbi članka 63. stavka 3. Ustavnog zakona, odlučeno je kao pod točkama
III. i IV. izreke odluke.

Visinu
naknade zbog povrede ustavnog prava na donošenje sudske odluke u razumnom roku,
Ustavni sud u pravilu određuje za razmatrano, pravno relevantno razdoblje, uz
iznimnu moguć­nost uvažavanja nerazumno dugog razdoblja potpune neaktivnosti
suda i prije 5. studenoga 1997. godine, što ovisi o osobitim okolnostima
svakoga pojedinog slučaja.

Pri
utvrđivanju visine naknade, temeljem članka 63. stavka 2. Ustavnog zakona,
Ustavni sud uzima u obzir sve okolnosti slučaja, uz istodobno uvažavanje
ukupnih gospodarskih i socijalnih prilika u Republici Hrvatskoj.

8.
Objava ove odluke (točka V. izreke) temelji se na odredbi članka 29. stavka 1.
Ustavnog zakona.

Broj:
U-IIIA-1325/2004
Zagreb, 17. rujna 2004.

USTAVNI SUD REPUBLIKE HRVATSKE

Predsjednik Vijeća **dr. sc.** **Jasna Omejec,** v. r.

Odluka, NN 136/2004-2410