## Rješenje Agencije za zaštitu tržišnog natjecanja klasa UP/I 030-02/99-01/22 od 26

### NN 64/1999 (23.6.1999.), Rješenje Agencije za zaštitu tržišnog natjecanja klasa UP/I 030-02/99-01/22 od 26

# AGENCIJA ZA ZAŠTITU TRŽIŠNOG NATJECANJA

Na temelju članka 35. Zakona o zaštiti tržišnog
natjecanja (»Narodne novine«, broj 48/95., 52/97. i
87/98.), i članka 141. stavka 1. Zakona o općem upravnom
postupku (»Narodne novine«, broj 53/91.), u postupku
povodom zahtjeva poduzetnice Željke Kušt iz Zagreba,
Makančeva 8, protiv poduzetnika Hrvatske telekomunikacije,
d.d., sa sjedištem u Zagrebu, Jurišićeva 13, na
temelju odluke Savjeta za zaštitu tržišnog natjecanja
donijete na 26. sjednici, održanoj 15. travnja 1999., ravnateljica
Agencije za zaštitu tržišnog natjecanja, donosi
sljedeće

## RJEŠENJE

Odbija se zahtjev za utvrđivanje narušavanja slobodnog
tržišnog natjecanja koji je podnijela poduzetnica Željka
Kušt iz Zagreba, Makančeva 8, protiv poduzetnika Hrvatske
telekomunikacije d.d., sa sjedištem u Zagrebu, Jurišićeva
13, kao na zakonu neosnovan.

Obrazloženje

Dana 18. ožujka 1999. poduzetnica Željka Kušt iz
Zagreba, Makančeva 8, uputila je Agenciji za zaštitu
tržišnog natjecanja zahtjev za pokretanjem postupka
za zaštitu slobodnog tržišnog natjecanja protiv
poduzetnika Hrvatske telekomunikacije d.d., Zagreb, sa sjedištem
u Zagrebu, Jurišićeva 13, radi povrede odredbe čl.
20. Zakona za zaštitu tržišnog natjecanja (»Narodne
novine«, broj 48/95., 52/97. i 89/98., dalje: ZZTN), koji
se odnosi na zlouporabu monopolističkog položaja.

Povod ulaganju zahtjeva podnositeljice je navodno blokiranje telefonskih
brojeva za tzv. »audiotex« usluge, koji se odnose na
govorne usluge različitih sadržaja u Kamerunu.

U postupku koje je Agencija za zaštitu tržišnog
natjecanja provela po navedenom zahtjevu utvrđeno je:

1. Podnositeljica je sklopila Sporazum s izraelskom tvrtkom »Kol
Haolam« Ltd., Tel Aviv, koja kao dobavljač usluge
u Kamerunu nudi podnositeljici mogućnost operativnog korištenja
»audiotex« usluga putem korištenja nekih brojeva
Kol Haolama (čl. I. Sporazuma).

2. Ostvarivanje prihoda. Utvrđena stopa prihoda po zemlji
na način kako je to postavio Kol Haolam, a koja se nalazi
u Aneksu 2. Sporazuma (podnositeljica ga je odbila dostaviti na
uvid Agenciji), množi se s brojem minuta poziva koji se navode
u mjesečnom izvješću pozivnog prometa nositelja
telekomunikacija. Dakle, podnositeljica je dobila na uporabu telefonsku
liniju od strane tvrtke Kol Haolam (točan broj linija i
točni pozivni brojevi linija u Kamerunu su nepoznati, jer
su najvjerojatnije sadržani u aneksima Sporazuma, koje predlagateljica
nije dostavila na uvid Agenciji, međutim isti se prema tvrdnjama
predlagateljice nalaze u Kamerunu.

3. Iz priložene dokumentacije od strane podnositeljice zahtjeva,
tj. Sporazuma koji je dostavljen Agenciji, Agencija je u provedenom
postupku utvrđivala da li promet roba i usluga proizvodi učinak
na domaćem tržištu u smislu čl. 2. st.
3. Zakona o zaštiti tržišnog natjecanja. Predlagateljica
nije dostavila odgovarajući aneks Sporazuma iz kojega bi
isto bilo vidljivo, tako da je ostalo nejasno plaća li joj
Kol Haolam za njezine usluge u zemlji ili na račun u inozemstvu.

4. Predmet tzv. »audiotex« usluga: podnositeljica zahtjeva
u svojemu zahtjevu navodi da se »audiotex« usluge odnose
na različite edukativne i zabavne sadržaje. Pod zabavnim
sadržajima naročito se razumijeva tzv. »linija
za odrasle«, sukladno usmeno danim pojašnjenjima podnositeljice.

U Zakonu o telekomunikacijama (»Narodne novine«, broj
53/94.), odredbom članka 16, pod naslovom: »Pravilnik
o telekomunikacijskim uslugama«, utvrđeno je da vlasnik
javnih telekomunikacija i drugi davatelj usluga mora usluge obavljati
na način, u rokovima i po postupku određenim istim
Zakonom, Pravilnikom o općim uvjetima za obavljanje telekomunikacijskih
usluga i tehnološkim propisima (stavak 1.). Pravilnikom se
utvrđuju uvjeti, rokovi, način i postupak obavljanja
usluga (stavak 2.). Pravilnik o uslugama donosi ministar pomorstva,
prometa i veza, a prijedlog priprema HPT (stavak 3.). Tehnološkim
propisima utvrđuje se tehnološki postupak u svezi s obavljanjem
usluga, a donosi ih vlasnik javnih telekomunikacija, uz suglasnost
ministra (stavci 4. i 5.).

U svezi s naprijed citiranim pravnim temeljem, u odredbi članka
1. Pravilnika o općim uvjetima za obavljanje telekomunikacijskih
usluga, određuje se da se istim Pravilnikom utvrđuju uvjeti,
rokovi, način i postupak za obavljanje telekomunikacijskih
usluga (stavak 1.). U stavku 2. citiranog članka 1. Pravilnika,
telekomunikacijske usluge se dijele na tri skupine i to: 1. osnovne
usluge koje obavlja jedino Hrvatska pošta i telekomunikacije,
2. posebne usluge koje su obvezne za HPT, a mogu ih obavljati
i drugi davatelji usluga, koncesionari - obvezne usluge otvorene
za konkurenciju, te 3. ostale usluge u uvjetima slobodnog tržišta
(ostale usluge otvorene za konkurenciju).

Međutim, odredbom čl. 7. st. 1. Pravilnika dano je
pojašnjenje koje su to ostale usluge u uvjetima slobodnog
tržišta, otvorene za konkurenciju, a za koje nije potrebno
pribavljanje koncesije i to: iznajmljivanje telekomunikacijske
opreme, prodaja telekomunikacijske opreme, održavanje telekomunikacijske
opreme.

Za telekomunikacijske usluge koje pruža podnositeljica zahtjeva,
slijedom iznijetoga, evidentno je da spadaju u skupinu telekomunikacijskih
usluga utvrđenih u točki 2. stavka 2. članka
1. Pravilnika. Dakle, podnositeljica je za njih bila dužna
ishoditi koncesiju.

5. U postupku koji je proveden pred Agencijom za zaštitu
tržišnog natjecanja, zatraženo je očitovanje
Hrvatskih telekomunikacija d.d. glede predmetnog slučaja.
Predstavnici Hrvatskih telekomunikacija izjavili su da su Hrvatske
telekomunikacije neko vrijeme koristile automatski telekomunikacijski
promet s Kamerunom, međutim, početkom 1999., radi neplaćanja
međunarodnih telekomunikacijskih računa od strane Kameruna,
odustali su od automatskog telekomunikacijskog sustava i za Kamerun,
uveli poluautomatski telekomunikacijski sustav. To znači
da je do kraja 1998. bilo moguće s telefona u Hrvatskoj
direktno, koristeći se međunarodnim pozivnim brojem
Kameruna, nazvati bilo koji telefonski broj u Kamerunu, a od početka
1999., može se uspostaviti samo tzv. poluautomatski telekomunikacijski
promet s Kamerunom na način da se nazove broj Hrvatskih
telekomunikacija i najavi namjera razgovora s točno određenim
brojem u Kamerunu. Isto je učinjeno kako bi se moglo komunicirati
s Kamerunom, te tada Hrvatske telekomunikacije moraju zakupiti
telekomunikacijsku liniju u Parizu, te preko nje usmjeravati promet
za Kamerun. Kada je primjerice riječ o državi za koju
Hrvatska ima interesa obavljati takav telekomunikacijski promet,
onda se uspostavlja sustav automatskog biranja. Interes se utvrđuje
na način da se bilježi broj poziva u zemlji i iz zemlje.
Kada je taj omjer u ravnoteži, npr. 50% naspram 50% ili slično,
onda se to, ovisno o gustoći prometa rješava na način
da se iznajme odgovarajuće međunarodne linije u europskim
telekomunikacijskim koridorima. Međutim, situacija s Kamerunom
je bila takva da iz Kameruna nije pristizao niti 1% poziva za
Hrvatsku, dok je više od 99% poziva bilo iz Hrvatske u Kamerun
i to zahvaljujući isključivo linijama za razonodu.
Korištenje takvih linija Hrvatske telekomunikacije plaćaju
kamerunskom pružatelju usluga razonode, a istodobno plaćaju
i iznajmljivanje telekomunikacijskih koridora, koji se, pak, koriste
isključivo radi telekomunikacijskog prometa u korist kamerunske
tvrtke. Na način da je otkazana pretplata na telekomunikacijski
koridor, te da je uspostavljena samo mogućnost korištenja
poluautomatske veze s Kamerunom nije zapriječen pristup
linijama u Kamerunu, već se broj u Kamerunu može dobiti
preko operatera Hrvatskih telekomunikacija.

S aspekta utvrđivanja narušavanja slobodnog tržišnog
natjecanja u predmetu koji se vodi pred Agencijom za zaštitu
tržišnog natjecanja, u postupku je ispitano da li Hrvatske
telekomunikacije isključivanjem automatskih telekomunikacijskih
veza istiskuje s tržišta osobe koje se bave telekomunikacijskim
uslugama preko drugih telekomunikacijskih mreža osim one
od Hrvatskih telekomunikacija. Predstavnici Hrvatskih telekomunikacija
dali su odgovor da se iz Hrvatske može nazvati bilo koji
broj, uključujući i tzv. »zabavne linije«
ili bilo koju drugu govornu uslugu inozemnih telekomunikacijskih
kompanija, međutim, opet pod pretpostavkom da s tom zemljom
Hrvatske telekomunikacije imaju uspostavljen automatski telekomunikacijski
promet.

6. S obzirom na iznijeto pod točkama 1. do 5. ovoga Obrazloženja,
Agencija za zaštitu tržišnog natjecanja zauzela
je stanovište da se predmetni slučaj okonča
u skraćenom postupku primjenom odredbe članka 141.,
stavka 1. i 2. Zakona o općem upravnom postupku (»Narodne
novine«, broj 53/91.).

S obzirom na iznijeto kao nesporno je utvrđeno da nije ostvareno
narušavanje slobodnog tržišnog natjecanja iz članka
20. stavka 1. točke 9. Zakona o zaštiti tržišnog
natjecanja na štetu podnositeljice zahtjeva.

Stoga je odlučeno kao u izreci ovog rješenja.

Pouka o pravnom lijeku

Protiv ovog rješenja nije dopuštena žalba, ali
nezadovoljna stranka može pokrenuti upravni spor kod Upravnog
suda Hrvatske u roku od trideset (30) dana od dana dostave ovog
rješenja.

Klasa: UP/I 030-02/99-01/22
Urbroj: 580-02-99-4
Zagreb, 26. travnja 1999.

Ravnateljica
**dr. Deša Mlikotin Tomić,** v. r.

Rješenje, NN 64/1999-1184