## Pravilnik o postupku homologacije određenih sastav­nih dijelova i značajki motornih vozila na dva ili tri kotača TPV 212 - Dio 8.: elektromagnetska kompatibilnost motornih vozila na dva ili tri kotača

### NN 12/2007 (1.2.2007.), Pravilnik o postupku homologacije određenih sastav­nih dijelova i značajki motornih vozila na dva ili tri kotača TPV 212 - Dio 8.: elektromagnetska kompatibilnost motornih vozila na dva ili tri kotača

# DRŽAVNI ZAVOD ZA MJERITELJSTVO

**540**

Temeljem članka 275. stavak 3. Zakona o sigurnosti prometa na cestama (»Narodne
novine« broj 105/04) ravnatelj Državnog zavoda za mjeriteljstvo donosi

## PRAVILNIK

### O POSTUPKU HOMOLOGACIJE ODREĐENIH SASTAVNIH DIJELOVA I ZNAČAJKI MOTORNIH VOZILA NA DVA ILI TRI KOTAČATPV 212 (IZDANJE 00) (\*)

DIO 8: elektromagnetska kompatibilnost motornih vozila na dva ili tri kotača i
električnih ili elektroničkih zasebnih tehničkih jedinica (\*\*)

Članak 1.

Ovim Pravilnikom uređuje se postupak homologacije motornih vozila kategorije L
(1) te zasebnih tehničkih jedinica namijenjenih za ugradbu u ta vozila s obzirom
na elektromagnetsku kompatibilnost.

Članak 2.

Tehnički zahtjevi u postupku homologacije navedeni su u točkama 6. – 7. Priloga
I., a postupak homologacije u točkama 3. i 4. istoga priloga i u člancima 7. –
9. Pravilnika o homologaciji tipa motornih vozila na dva ili tri kotača. Svi
prilozi I. – VII. čine sastavni dio ovoga Pravilnika.

Članak 3.

Tijelo nadležno za homologaciju vozila na dva ili tri kotača u smislu odredaba
Pravilnika je Državni zavod za mjeriteljstvo (u daljnjemu tekstu: Zavod).

Članak 4.

Zavod će dodijeliti certifikat o homologaciji tipu vozila, odnosno certifikat o
homologaciji sastavnoga dijela tipu zasebne tehničke jedinice s obzirom na
elektromagnetsku kompatibilnost ako taj tip vozila, odnosno tip zasebne tehničke
jedinice zadovoljava zahtjeve sadržane u ovome pravilniku.
Obrasci certifikata o homologaciji za tip vozila, odnosno certifikata o
homologaciji sastavnoga dijela za tip zasebne tehničke jedinice prikazani su u
Prilogu VIII., odnosno u Prilogu IX.

Članak 5.

Vozila s obzirom na elektromagnetsku kompatibilnost i zasebne tehničke jedinice
mogu se homologirati te uvoziti i stavljati na tržište ako zadovoljavaju
zahtjeve ovoga Pravilnika.
Iznimno od odredbi ovog Pravilnika, zasebne tehničke jedinice koje ne
zadovoljavaju zahtjeve ovog Pravilnika mogu se uvoziti i stavljati na tržište
kao zamjenski dijelovi za vozila u uporabi, ako su homologirani prema ranije
važećim propisima koji su se primjenjivali na početku uporabe tih vozila.

Članak 6.

Zavod može ovlastiti pravnu ili fizičku osobu za obavljanje poslova tehničke
službe ako ispunjava sljedeće uvjete:
– da zadovoljava zahtjeve norme HRN EN ISO/IEC 17025 za osposobljenost ispitnih
laboratorija za područje ispitivanja prema zahtjevima ovoga Pravilnika,
– da može dokazati poznavanje metoda i postupaka ispitivanja sadržanih u
Prilozima II. do VII. ovoga Pravilnika,
– da ima najmanje jednog djelatnika školske spreme VII/1 strojarskoga smjera.

Članak 7.

Odredbe prvog stavka članka 5. ovoga Pravilnika primjenjivat će se od 1. travnja
2007. godine za sva nova vozila koja se prvi put registriraju u Republici
Hrvatskoj i na zasebne tehničke jedinice.

Članak 8.

Ovaj Pravilnik stupa na snagu osmog dana od njegove objave u »Narodnim
novinama«.

Klasa: 011-02/06-03/11
Urbroj: 558-06/4-06-1-AD
Zagreb, 27. prosinca 2006.

Ravnatelj
Državnog zavoda za mjeriteljstvo
**Mirko Vuković, dipl. ing**., v. r.

PRILOG I.

UVJETI KOJI SE PRIMJENJUJU ZA VOZILA I ELEKTRIČNE I ELEKTRONIČKE ZASEBNE
TEHNIČKE JEDINICE

1. Definicije
1.1 Za svrhu ovoga Pravilnika:
1.1.1 »Elektromagnetska kompatibilnost« označava mogućnost nekoga vozila ili
jednoga od njegovih električnih/elektroničkih sustava da funkcioniraju
zadovoljavajuće u svojoj elektromagnetskoj okolini bez unošenja nedopuštenih
elektromagnetskih smetnja na bilo što u toj okolini.
Složeni sastavni dijelovi i posklopovi (elektromotori, termostati, elektroničke
ploče (ploče s elektroničkim krugovima), itd.) koji se izravno prodaju krajnjem
korisniku i nisu konstruirani isključivo za vozila na dva ili tri kotača, moraju
zadovoljavati odredbe ovog Pravilnika ili Pravilnika o elektromagnetskoj
kompatibilnosti (EMC) (»Narodne novine« br. 34/00 i 16/05)\*.
1.2 »Elektromagnetska smetnja« označava svaku elektromagnetsku pojavu koja može
pogoršati radne značajke vozila ili jednoga od njegovih
električnih/elektroničkih sustava. Elektromagnetska smetnja može biti
elektromagnetski šum, neželjeni signal ili promjena u samome mediju širenja
vala.
1.3 »Elektromagnetska otpornost« označava sposobnost vozila ili jednoga od
njegovih električnih/elektroničkih sustava da djeluju u prisutnosti posebnih
elektromagnetskih smetnja bez pogoršanja radnih značajka.
1.4 »Elektromagnetska okolina« označava ukupnost elektromagnetskih pojava koje
postoje u danoj situaciji.
1.5 »Referentna granica« označava nazivnu razinu na koju se pozivaju
homologacija tipa sastavnog dijela i granične vrijednosti za sukladnost
proizvodnje.
1.6 »Referentna antena« označava simetrični poluvalni dipol ugođen na
frekvenciju na kojoj se izvodi mjerenje.
1.7 »Širokopojasna emisija« označava emisija koja ima širinu pojasa veću od one
za dani mjerni uređaj ili prijamnik.
1.8 »Uskopojasna emisija« označava svaku emisiju koja ima širinu pojasa manju od
one za dani mjerni uređaj ili prijamnik
1.9 »Elektronička/električna zasebna tehnička jedinica (STU)« označava
elektronički i/ili električni sastavni dio ili komplet sastavnih dijelova koji
su zajedno sa svim električnim spojevima i pridruženim ožičenjem namijenjeni za
ugradbu u neko vozilo i da obavljaju jednu ili više specifičnih funkcija.
1.10 »Ispitivanje STU« označava ispitivanje jedne ili više specifičnih zasebnih
tehničkih jedinica.
1.11 »Tip vozila u odnosu na elektromagnetsku kompatibilnost« označava vozila
koja se međusobno bitno ne razlikuju, posebno, s obzirom na sljedeće:
1.11.1 opći razmještaj električnih i/ili elektroničkih sastavnih dijelova,
1.11.2 ukupnu veličinu, smještaj i oblik motornoga prostora te položaj
visokonaponskih kabela, kad postoje,
1.11.3 osnovni materijal od kojega je proizvedena šasija ili nadogradnja vozila
(npr. šasija ili karoserija izrađena od staklenih vlakana, aluminija ili
čelika).
1.12 »tip zasebne tehničke jedinice s obzirom na elektromagnetsku
kompatibilnost« označava zasebnu tehničku jedinicu koja se od drugih jedinica ne
razlikuje u bitnim značajkama kao što su:
1.12.1 funkcija koju zasebna tehnička jedinica vrši;
1.12.2 opći razmještaj elektroničkih i/ili električnih sastavnih dijelova.
1.13 »Izravno upravljanje vozilom« označava upravljanje vozilom koje obavlja
vozač djelovanjem na upravljač, kočnice i upravljačku napravu za snagu.
2. Zahtjev za homologaciju tipa sastavnog dijela
2.1 Uz zahtjev za homologaciju tipa sastavnog dijela za tip vozila s obzirom na
elektromagnetsku kompatibilnost moraju se dostaviti ne samo podaci propisani u
Prilogu VIII. (Dodatak 1.) već i sljedeće:
2.1.1. katalog koji opisuje sve specifične kombinacije elektroničkih/električnih
sustava ili zasebnih tehničkih jedinica, vrste nadogradnje za tip vozila koji
treba homologirati kao sastavni dio i predviđene razmake osovina.
Elektronički/električni sustavi i zasebne tehničke jedinice smatraju se
specifičnim ako mogu emitirati snažna širokopojasna i uskopojasna zračenja i/ili
ometati izravno upravljanje na cijelom vozilom (vidi točku 5.4.2.2 ovoga
Priloga);
2.1.2. zasebnu tehničku jedinica koja je kao predstavnik za ispitivanje
kompatibilnosti izabrana između različitih kombinacija elektroničkih/električnih
sustava konstruiranih za serijsku proizvodnju.
2.2 Uz zahtjev za homologaciju tipa sastavnog dijela s obzirom na
elektromagnetsku kompatibilnost za tip zasebne tehnič­ke jedinice mora se
dostaviti:
2.2.1. dokumentacija s opisom tehničkih značajka zasebne tehnič­ke jedinice;
2.2.2. zasebna tehnička jedinica koja predstavlja tip. Nadležno tijelo može
zahtijevati dodatni uzorak kad to smatra potrebnim.
3. Označivanje
3.1 Svaka zasebna tehnička jedinica, s iznimkom kabela koji nisu spojni kabeli
za paljenje, mora nositi:
3.1.1 marku ili naziv proizvođača zasebnih tehničkih jedinica i njihovih
sastavnih dijelova;
3.1.2 trgovačku oznaku.
3.2 Te oznake moraju biti neizbrisive i jasno čitljive.
4. Homologacija tipa sastavnog dijela za tip vozila
4.1 Ako vozilo koje je dostavljeno na ispitivanje zadovoljava sve zahtjeve ovog
Poglavlja, mora se dodijeliti homologacija tipa sastavnig dijela koja će
vrijediti za sve specifične kombinacije navedene u popisu iz točke 2.1.1.
4.2 Međutim, tijela nadležna za homologacijska ispitivanja tipa sastavnoga
dijela mogu odustati samo od ispitivanja otpornosti navedenog u točki 5.4 u
slučaju vozila na koja su ugrađeni električni ili elektronički uređaji, ako u
slučaju kvara takvih uređaja nisu narušene sigurnosne funkcije povezane s
kočenjem, svjetlosnom signalizacijom, zvučno upozornim uređajima i uređajima za
upravljanje.
4.3 Homologacija tipa sastavnog dijela za vozilo
Na raspolaganju su sljedeće mogućnosti za homologaciju tipa sastavnog dijela za
vozilo:
4.3.1 Homologacija tipa sastavnog dijela kompletne instalacije na vozilu.
Za kompletnu instalaciju na vozilu može se izravno dodijeliti homologaciju tipa
sastavnog dijela ako zadovoljava ispitivanja obavljena u skladu s granicama i
postupcima navedenima u točki 5. Ako proizvođač vozila odabere taj put, nisu
potrebna pojedinačna ispitivanja zasebnih tehničkih jedinica.
4.3.2 Homologacija tipa sastavnog dijela za tip vozila pojedinačnim
ispitivanjima zasebnih tehničkih jedinica.
Proizvođač vozila može dobiti homologaciju tipa sastavnog dijela za vozilo kad
dokaže tijelu za homologaciju da su sve odgovarajuće zasebne tehničke jedinice
(vidi točku 2.1.1) pojedinačno homologirane u skladu s ovim Poglavljem te da su
ugrađene prema svim uvjetima koji su u njemu predviđeni.
4.4 Homologacija tipa sastavnog dijela za zasebnu tehničku jedinicu
Zasebna tehnička jedinica se može homologitati kao tip sastavnog dijela ako
zadovoljava ispitivanja obavljena u skladu s granicama i postupcima navedenim u
točki 5. Homologacija se može dodijeliti za ugradbu na sve tipove vozila ili na
jedan ili više određenih tipova vozila prema zahtjevu proizvođača.
5. Zahtjevi
5.1 Opći zahtjevi
Vozila i zasebne tehničke jedinice moraju biti konstruirani i proizvedeni tako
da u uobičajenim uvjetima uporabe zadovoljavaju zahtjeve navedene u ovom
Poglavlju.
Međutim, metode mjerenja koje se upotrebljavaju za provjeru otpornosti vozila i
zasebnih tehničkih jedinica na elektromagnetsko zračenje i opisane su u
Prilozima IV. i VII. obveze su nakon tri godine od datuma stupanja na snagu
ovoga Poglavlja.
5.2 Zahtjevi za širokopojasno zračenje iz vozila
5.2.1 Metoda mjerenja
Elektromagnetsko zračenje koje proizvodi tip vozila dostavljen na ispitivanje
mjeri se metodom opisanom u Prilogu II.
5.2.2 Referentne granice za širokopojasno zračenje iz vozila
5.2.2.1 Kad su mjerenja izvedena uporabom metode opisane u Prilogu II., s
razmakom vozilo/antena od 10,0 ± 0,2 m, referentna granica zračenja je 34 dB
mikrovolta/m (50 mikrovolta/m) u frekvencijskome pojasu od 30 do 75 MHz i od 34
do 45 dB mikrovolta/m (od 50 do 180 mikrovolta/m) u frekvencijskome pojasu od 75
do 400 MHz. Kako je prikazano u Dodatku 1. ovoga Priloga, ta se granica povećava
s logaritmom frekvencije za frekvencije iznad 75 MHz. U frekvencijskome pojasu
od 400 do 1000 MHz granica je stalna na 45 dB mikrovolta/m (180 mikrovolta/m).
5.2.2.2 Kad su mjerenja izvedena uporabom metode opisane u Prilogu II. s
razmakom vozilo/antena od 3,0 ± 0,05 m, referentne granice zračenja su 44 dB
mikrovolta/m (160 mikrovolta/m) u frekvencijskome pojasu od 30 do 75 MHz i od 44
do 55 dB mikrovolta/m (od 160 do 546 mikrovolta/m) u frekvencijskome pojasu od
75 do 400 MHz. Kako je navedeno u Dodatku 2. ovog Priloga, ta se granica
povećava s logaritmom frekvencije za frekvencije iznad 75 MHz. U frekvencijskome
pojasu od 400 do 1 000 MHz granica je stalna na 55 dB mikrovolta/m (546
mikrovolta/m).
5.2.2.3 Na vozilu dostavljenom na ispitivanje izmjerene vrijednosti izražene u
dB (mikrovolta/m) moraju biti najmanje 2,0 dB ispod referentne granice.
5.3 Zahtjevi za emisije uskopojasnog zračenja iz vozila
5.3.1 Metoda mjerenja
Elektromagnetsko zračenje iz vozilo dostavljenog na ispitivanje mjeri se metodom
opisanoj u Prilogu III.
5.3.2 Referentne granice za uskopojasno zračenje iz vozila
5.3.2.1 Kad su mjerenja izvedena uporabom metode opisane u Prilogu III., s
razmakom vozilo/antena od 10,0 ± 0,2 m, referentna granica zračenja je 24 dB (16
mikrovolta/m) u frekvencijskome pojasu od 30 do 75 MHz i od 24 do 35 dB (od 15
do 56 mikrovolta/m) u frekvencijskome pojasu od 75 do 400 MHz: Kako je navedeno
u Dodatku 3. ovog Priloga, ta se granica povećava s logaritmom frekvencije za
frekvencije iznad 75 MHz. U frekvencijskome pojasu od 400 do 1 000 MHz granica
je stalna na 35 dB (56 mikrovolta/m).
5.3.2.2 Kad su mjerenja izvedena uporabom metode opisane u Prilogu III., s
razmakom vozilo/antena od 3,0 ± 0,05 m, referentne granice zračenja su 34 dB (50
mikrovolta/m) u frekvencijskome pojasu od 30 do 75 MHz i od 34 do 45 dB (od 50
do 180 mikrovolta/m) u frekvencijskome pojasu od 75 do 400 MHz. Kako je navedeno
u Dodatku 4. ovog Priloga, ta se granica povećava s logaritmom frekvencije za
frekvencije iznad 75 MHz. U frekvencijskome pojasu 400 do 1000 MHz granica je
stalna na 45 dB (mikrovolta/m).
5.3.2.3 Na tipu vozila dostavljenom na ispitivanje, izmjerene vrijednosti
izražene u dB (mikrovolta/m) moraju biti najmanje 2,0 dB ispod referentne
granice.
5.4 Zahtjevi za otpornost vozila na elektromagnetsko zračenje
5.4.1 Metoda mjerenja
Ispitivanja za određivanje otpornost tipa vozila na elektromagnetsko zračenje
mora biti provedeno u skladu s metodom opisanom u Prilogu IV.
5.4.2 Referentne granice za otpornost vozila
5.4.2.1 Kad se mjerenja izvode uporabom metode opisane u Prilogu IV., referentna
razina jakosti polja mora biti 24 volta/m efektivne vrijednosti u preko 90.%
frekvencijskoga pojasa od 20 MHz do 1000 MHz, a 20 volta/m efektivne vrijednosti
preko čitava frekvencijskoga pojasa od 20 MHz do 1000 MHz.
5.4.2.2 Vozilo, predstavnik određenoga tipa, koje je dostavljeno na ispitivanje
ne smije pokazivati bilo kakvo pogoršanje pri izravnom upravljanju vozilom koje
bi vozač ili drugi sudionik u prometu mogao zapaziti kad je to vozilo u stanju
propisanom u Prilogu IV., točki 4., i izloženo polju čija jakost, izraženo u
voltima/m, mora biti 25 % iznad referentne granice.
5.5 Zahtjevi za širokopojasno zračenje zasebne tehničke jedinice
5.5.1 Metoda mjerenja
Elektromagnetsko zračenje koje proizvodi zasebna tehnička jedinica dostavljena
na homologaciju tipa sastavnog dijela mora se mjeriti metodom koja je opisana u
Prilogu V.
5.5.2 Referentne granice za širokopojasno zračenje zasebne tehničke jedinice
5.5.2.1 Kad se mjerenja izvode uporabom metode opisane u Prilogu V., referentna
granica zračenja je od 64 do 54 dB (mikrovolta/m) u frekvencijskome pojasu od 30
do 75 MHz, uz snižavavanje te granice s logaritmom frekvencije, i od 54 do 65 dB
(mikrovolta/m) u frekvencijskome pojasu od 75 do 400 MHz, uz povećavanje te
granice s logaritmom frekvencije, kako je prikazano u Dodatku 5. ovog Priloga. U
frekvencijskome pojasu od 400 do 1 000 MHz granica je stalna na 65 dB (1800
mikrovolta/m).
5.5.2.2 Izmjerene vrijednosti za zasebnu tehničku jedinicu dostavljenu na
homologaciju tipa sastavnog dijela, izražene u dB (mikrovolta/m), moraju biti
najmanje 2,0 dB ispod referentnih granica.
5.6 Zahtjevi za uskopojasno zračenje zasebne tehničke jedinice
5.6.1 Metoda mjerenja
Elektromagnetsko zračenje koje proizvodi zasebna tehnička jedinica dostavljena
na homologaciju tipa sastavnog dijela mjeri se metodom koja je opisana u Prilogu
VI.
5.6.2 Referentne granice za uskopojasno zračenje zasebne tehničke jedinice
5.6.2.1 Kad se mjerenja izvode uporabom metode opisane u Prilogu VI., referentna
granica zračenja je od 54 do 44 dB (mikrovolta/m) u frekvencijskome pojasu od 30
do 75 MHz, uz snižavavanje te granice s logaritmom frekvencije, i od 44 do 55 dB
(mikrovolta/m) u frekvencijskome pojasu od 75 do 400 MHz, uz povećavanje te
granice s logaritmom frekvencije, kako je prikazano u Dodatku 6. ovog Priloga. U
frekvencijskome pojasu od 400 do 1 000 MHz granica je stalna na 55 dB (560
mikrovolta/m).
5.6.2.2 Izmjerene vrijednosti za zasebnu tehničku jedinicu dostavljenu na
homologaciju tipa sastavnog dijela, izražene u dB (mikrovolta/m), moraju biti
najmanje 2,0 dB ispod referentnih granica.
5.7 Zahtjevi za otpornost zasebne tehničke jedinice na elektromagnetsko zračenje
5.7.1 Metoda mjerenja
Otpornost na elektromagnetsko zračenje zasebne tehničke jedinice dostavljene na
homologaciju tipa sastavnog dijela ispituje se jednom od metoda opisanih u
Prilogu VII.
5.7.2 Referentne granice za otpornost zasebne tehničke jedinice
5.7.2.1 Kad se mjerenja izvode uporabom metoda opisanih u Prilogu VII., ispitne
referentne razine otpornosti su 48 volta/m za ispitnu metodu trakastim vodom od
150 mm, 12 volta/m za ispitnu metodu trakastim vodom od 800 mm, 60 volta/m za
metodu ispitivanja TEM komorom, 48 mA za ispitnu metodu uvođenjem velike struje
(BCI) i 24 volta/m za metodu ispitivanja slobodnim poljem.
5.7.2.2 Zasebne tehničke jedinice koje predstavljaju tip dostavljen na
ispitivanje, ne smiju pokazati nikakve smetnje u funkcioniranju koje bi
prouzročile pogoršanje izravnog upravljanja vozilom koje bi vozač ili drugi
sudionici u prometu zapazili kad je vozilo u stanju propisanom u Prilogu IV.,
točki 4., pri jakosti polja ili struje izražene u prikladnim linearnim
jedinicama 25 % iznad referentne granice.
6. Sukladnost proizvodnje
6.1 Mjere za osiguravanje sukladnosti proizvodnje moraju se poduzeti u skladu s
odredbama propisanim u članku 4. Pravilnika o homologaciji tipa motornih vozila
na dva ili tri kotača.
6.2 Sukladnost proizvodnje s obzirom na elektromagnetsku kompatibilnost vozila,
sastavnoga dijela ili zasebne tehničke jedinice provjerava se na temelju
podataka koje sadrži (sadrže) certifikat (certifikati) o homologaciji tipa
navedeni u Prilogu VIII. i/ili IX. ovog Pravilnika, ovisno što je primjenjivo.
6.3 Ako nadležno tijelo nije zadovoljno postupkom proizvođačeve ocjene,
primjenjuju se točke 1.2.2 i 1.2.3 Priloga VI. Pravilnika o homologaciji tipa
motornih vozila na dva ili tri kotača i niže navedene točke 6.3.1 i 6.3.2.
6.3.1 Pri provjeri sukladnosti vozila, sastavnoga dijela ili zasebne tehničke
jedinice uzetih iz serijske proizvodnje, smatra se da proizvodnja zadovoljava
zahtjeve ovog Pravilnika s obzirom na emisije širokopojasnih i uskopojasnih
zračenja ako izmjerene razine ne prelaze više od 2 dB (25%) referentne granice
propisane u točkama 5.2.2.1, 5.2.2.2, 5.3.2.1 i 6.3.2.2 (ovisno što je
primjenjivo).
6.3.2 Pri provjeri sukladnosti vozila, sastavnoga dijela ili zasebne tehničke
jedinice uzetih iz serijske proizvodnje, smatra se da proizvodnja zadovoljava
zahtjeve ovog Pravilnika s obzirom na otpornost na elektromagnetsko zračenje ako
vozilo, sastavni dio ili zasebna tehnička jedinica ne pokazuju bilo kakvo
pogoršanje pri izravnom upravljanju vozilom koje bi mogao zapaziti vozač ili
drugi sudionik u prometu kad je vozilo u stanju određenom u točki 4. Priloga IV.
i izloženo jakosti polja, izraženoj u voltima/m, sve do 80 % od referentnih
granica propisanih u točki 5.4.2.1. ovoga priloga.
7. Iznimke
7.1 Smatra se da vozila s motorima s kompresijskim paljenjem zadovoljavaju
zahtjeve propisane u točki 5.2.2.
7.2 Smatra se da vozila ili električne/elektroničke zasebne tehničke jedinice
koja ne sadrže elektronički oscilator s radnom frekvencijom većom od 9 kHz
zadovoljavaju zahtjeve propisane u točki 5.3.2 i Prilogu III.
7.3 Vozila koja nemaju ugrađen neki osjetljivi elektronički uređaj izuzeta su od
ispitivanja propisanih u Prilogu IV.
7.4 Nije potrebno ispitivati na otpornost na smetnje zasebne tehničke jedinice
čije se funkcije ne smatraju bitnim za izravno upravljanje vozilom.

DODATAK 1.

![](dodatni/350745.gif)

Frekvencija (MHz) – logaritamski
(vidi točku 5.2.2.1)

DODATAK 2.

![](dodatni/350746.gif)

Frekvencija (MHz) – logaritamski
(vidi točku 5.2.2.2)

DODATAK 3.

![](dodatni/350747.gif)

Frekvencija (MHz) – logaritamski
(vidi točku 5.3.2.1)

DODATAK 4.

![](dodatni/350748.gif)

Frekvencija (MHz) – logaritamski
(vidi točku 5.3.2.2)

DODATAK 5.

![](dodatni/350749.gif)

Frekvencija (MHz) – logaritamski
(vidi točku 5.5.2.1)

DODATAK 6.

![](dodatni/350750.gif)

Frekvencija (MHz) – logaritamski
(vidi točku 5.6.2.1)

**PRILOG II.**
METODA MJERENJA ŠIROKOPOJASNOG ELEKTROMAGNETSKOG ZRAČENJA IZ VOZILA

1. Općenito
1.1 Mjerna oprema
Mjerna oprema mora zadovoljavati zahtjeve iz Publikacije br. 16, drugo izdanje
Posebnog međunarodnog odbora za radiosmetnje (CISPR).
Za mjerenje širokopojasnog elektromagnetskog zračenja mora se upotrijebiti
detektor prividne vršne vrijednosti.
1.2 Metoda ispitivanja
Ovo je ispitivanje namijenjeno za mjerenje širokopojasnog zračenja koje
proizvode sustavi za paljenje iskrom i elektromotori u sustavima koji su
namijenjeni za kontinuiranu uprabu (npr. pogonski elektromotori, motori u
sustavima za grijanje/odmagljivanje i pumpe za gorivo).
Što se tiče izbora referentne antene, taj se izbor vrši zajedničkim dogovorom
između proizvođača i ispitnih organizacija: udaljenosti od vozila može biti 10
ili 3 m. U oba slučaja moraju biti zadovoljeni zahtjevi iz točke 3. niže.
2. Izražavanje rezultata
Rezultati mjerenja izražavaju se u dB (mikrovoltima/m) za širinu pojasa od 120
kHz. Ako stvarna širina pojasa B (izraženo u kHz) mjerne opreme nije točno 120
kHz, očitanja treba pretvoriti na širinu pojasa od 120 kHz dodavanjem 20
log(120/B), gdje B mora biti manje od 120 kHz.
3. Ispitni uvjeti
3.1 Ispitna površina mora biti vodoravna i čista, bez površina koje odbijaju
elektromagnetsko zračenje unutar kruga polumjera najmanje 30 m, mjereno iz točke
koja se nalazi na polovici razmaka između vozila i antene (vidi sliku 1. u
Dodatku 1.). Kao druga mogućnost, ispitna površina može biti svaki prostor koji
koji
ispunjava uvjete prikazane na slicDodatku 1.
3.2 Mjerna oprema, ispitna prostorija ili vozilo u kojemu je smještena mjerna
oprema trebaju se nalaziti unutar dijela ispitne površine prikazanog na slici 1.
Dodatka 1. Kad ispitna površina ispunjava uvjete navedene na slici 2. u Dodatku
1., mjerna oprema mora se nalaziti izvan dijela prikazanog na slici 2.
3.3 Zatvoreni prostori mogu se upotrijebiti za ispitivanja ako se može dokazati
postojanje korelacije između tih zatvorenih prostora i vanjske ispitne površine.
Takvi prostori ne trebaju zadovoljavati dimenzijske zahtjeve navedene na slikama
1. i 2. u Dodatku 1., osim zahtjeva za razmak između vozila i antene i za visinu
antene.
3.4 Kako bi se osiguralo da ne bude nikakva šuma ili vanjskih signala takve
veličine da bi to moglo bitno utjecati na mjerenja, takva mjerenja moraju se
obaviti prije i nakon glavnog ispitivanja. Kad se tijekom tih mjerenja tu nalazi
i vozilo, potrebno je poduzeti korake kako bi se osiguralo da nikakva emisija iz
vozila ne može značajno utjecati na ta mjerenja (npr. vađenjem ključa za
paljenje ili odspajanjem akumulatora kad se vozilo ukloni s ispitne površine). U
obje vrste mjerenja, šum ili vanjski signal mora biti najmanje 10 dB ispod
granica koje su navedene u Prilogu I. (točke 5.2.2.1 ili 5.2.2.2, ovisno o vrsti
mjerenja), osim namjernih uskopojasnih emisija iz okoline.
4. Stanje vozila tijekom ispitivanja
4.1 Motor
Motor mora raditi pri uobičajenoj radnoj temperaturi, a mjenjač, kad je ugrađen,
mora biti u neutralnom položaju. Kad to iz praktičnih razloga nije moguće,
sporazum o drugim mogućnostima može se postići između proizvođača i tijela
nadležnih za provođenje ispitivanja. Mora se osigurati da mehanizam za
mijenjanje stupnjeva prijenosa u mjenjaču ne utječe na elektromagnetska zračenja
iz vozila. Pri svakom mjerenju motor mora raditi na sljedeći način.

|  |  |
| --- | --- |
| Tip motora | Metode mjerenja |
| Paljenje iskrom | Prividna vršna vrijednost |
| Jedan cilindar | 2500 o/min ± 10% |
| Više od jednog cilindra | 1500 o/min ± 10% |
| Elektromotori | ¾ najveće radne snage koju je naveo proizvođač |

4.2 Oprema kojom upravlja vozač
Oprema kojom upravlja vozač predviđena je za 100 %-tni neprekinuti radni ciklus
(uključujući takve sastavne dijelove kao što su motori ventilatora za grijanje i
klima-uređaje te isključujući druge sastavne dijelove kao što su motori za
namještanje sjedala ili za brisače vjetrobranskog stakla) i mora djelovati tako
da apsorbira najveću struju.
4.3 Ispitivanja se ne smiju provoditi dok pada kiša, niti 10 minuta nakon što
kiša prestane padati.
4.4 Vozač mora zauzeti sjedalo predviđeno za njega ako, prema ocjeni tehničke
službe, to predstavlja najnepovoljniji slučaj.
5. Vrsta, položaj i orijentacija antene
5.1 Vrsta antene
Dopušena je svaka vrsta linearno polarizirane antene, pod uvjetom da se može
umjeriti u odnosu na referentnu antenu.
5.2 Visina i razmak pri mjerenju
5.2.1 Visina
5.2.1.1 Ispitivanje s 10 m
Središte faze antene treba biti 3,00 ± 0,05 m iznad ravnine na kojoj se nalazi
vozilo.
5.2.1.2 Ispitivanje s 3 m
Središte faze antene mora biti 1,80 ± 0,05 m iznad ravnine na kojoj se nalazi
vozilo.
5.2.1.3 Ni jedan dio bilo kojega elementa prijamne antene ne smije biti bliži od
0,25 m ravnini na kojoj se nalazi vozilo.
5.2.2 Mjerni razmak
5.2.2.1 Ispitivanje s 10 m
Vodoravni razmak od središta faze antene do vanjske površine vozila mora biti
10,00 ± 0,2 m.
5.2.2.2 Ispitivanje s 3 m
Vodoravni razmak od središta faze antene do vanjske površine vozila mora biti
3,00 ± 0,05 m.
5.2.2.3 Kad se ispitivanje provodi u zatvorenom prostoru sa svrhom da stvara
elektromagnetski zaslon protiv radijskih frekvencija, elementi prijamne antene
ne smiju biti bliže od 0,5 m bilo kojemu materijalu koji apsorbira radijske
frekvencije niti bliže od 1,5 m zidu zatvorenoga prostora. Između prijamne
antene i vozila koje se ispituje ne smije biti apsorpcijskoga materijala.
5.3 Položaj antene u odnosu na vozilo
Antena se mora postaviti redom na obje strane vozila, usporedno sa središnjom
uzdužnom ravninom vozila i usmjereno u središnju točku motora (vidi sliku 3. u
Dodatku 1.).
5.4 Položaj antene
Na svakoj od mjernih točaka treba očitavati rezultate, prvo s antenom u
vertikalnoj polarizaciji, a nakon toga u horizontalnoj polarizaciji (vidi sliku
3. u Dodatku 1.)
5.5 Mjerenja
Najveće vrijednosti od četiri mjerenja obavljena na svakoj frekvenciji u skladu
s točkama 5.3 i 5.4 uzimaju kao karakteristično mjerenje na toj na toj frekvenciji.
6. Frekvencije
Mjerenja treba provoditi preko čitavoga frekvencijskoga područja od 30 do 1 000
MHz. Smatra se da vozilo zadovoljava tražene granice na cijelom frekvencijskom
području ako zadovoljava tražene granice za sljedećih jedanaest frekvencija: 45,
65, 90, 150, 180, 220, 300, 450, 600, 750 i 900 MHz. U slučaju da se tijekom
ispitivanja prijeđe granična vrijednost, potrebno je dokazati da je tomu uzrok
vozilo, a ne zračenje iz okoline.
6.2 Dopuštena odstupanja

|  |  |
| --- | --- |
| Ispitna frekvencija (MHz) | Dopušteno ostupanje (MHz) |
| 45, 65, 90, 150, 180 i 220 | ± 5 |
| 300, 450, 600, 750 i 900 | ± 20 |

Dopuštena se odstupanja primjenjuju na navedene frekvencije u
cilju izbjegavanje smetnje od odašiljača koji rade za vrijeme mjerenja na
nazivnim ili njima bliskim frekvencijama.

DODATAK 1.

*Slika 1.*
POVRŠINA ZA ISPITIVANJE VOZILA
Čista vodoravna površina bez elektromagnetskih refleksija
Vidi CISPR 12, Drugo izdanje

![](dodatni/350751.gif)

*Slika 2.*POVRŠINA ZA ISPITIVANJE VOZILA
Čista vodoravna površina bez elektromagnetske refleksije
Vidi CISPR 12, Drugo izdanje

![](dodatni/350752.gif)

*Slika 3.*POLOŽAJ ANTENE U ODNOSU NA VOZILO
Dipol antena u položaju za mjerenje vertikalnih zračenih komponenata

![](dodatni/350753.gif)

Dipol antena u položaju za mjerenje horizontalnih zračenih
komponenata

![](dodatni/350754.gif)

**PRILOG III.**
METODA MJERENJA USKOPOJASNOG ELEKTROMAGNETSKOG ZRAČENJA IZ VOZILA

1. Općenito
1.1 Mjerna oprema
Mjerna oprema mora zadovoljavati zahtjeve iz Publikacije br. 16, drugo izdanje
Posebnog međunarodnog odbora za radiosmetnje (CISPR).
Za mjerenje uskopojasnog elektromagnetskog zračenja upotrebljava se detektor
prosječne vrijednosti.
1.2 Ovo je ispitivanje namijenjeno za mjerenje uskopojasnog elektromagnetskog
zračenja koje bi mogao proizvoditi mikroprocesorski sustav ili neki drugi
uskopojasni izvor.
Udaljenost antene od vozila može biti 10 ili 3 m, a izbor se vrši zajedničkim
dogovorom između proizvođača i tehničke službe. U oba slučaja moraju se
zadovoljavati zahtjevi propisani u točki 3. ispod. U prvom koraku (2 – 3 minute)
moguće je, izborom položaja i polarizacije antene, pregledati frekvencijsko
područje određeno u točki 6.1 pomoću analizatora spektra ili automatskog
prijamnika kako bi se odredile najveće frekvencije odašiljanja. To može olakšati
izbor ispitnih frekvencija u svakom pojasu (vidi točku 6.).
2. Izražavanje rezultata
Rezultati mjerenja izražavaju se u dB (mikrovolti/m).
3. Ispitni uvjeti
3.1 Ispitna površina mora biti vodoravna i čisto područje bez elektromagnetskih
refleksija unutar promjera od najmanje 30 m, mjereno iz točke koja se nalazi na
polovici razmaka između vozila i antene (vidi sliku 1. u Dodatku 1. Priloga
II.). Kao druga mogućnost, ispitna površina može biti svaki prostor koji
ispunjava uvjete prikazane na slici 2. u Dodatku 1. Priloga II.
3.2 Mjerna oprema, ispitna prostorija ili vozilo u kojemu je smještena mjerna
oprema trebaju se nalaziti unutar ispitne površine, ali samo u području
prikazanom na slici 1. u Dodatku 1. Priloga II. Kad ispitna površina ispunjava
uvjete navedene na slici 2. u Dodatku 1. Priloga II., mjerna oprema mora se
nalaziti izvan dijela prikazanog na toj slici.
3.3 Zatvoreni prostori mogu se upotrijebiti za ispitivanja ako se može dokazati
postojanje korelacije između tih zatvorenih prostora i vanjske ispitne površine.
Takvi prostori ne trebaju zadovoljavati dimenzijske zahtjeve navedene na slikama
1. i 2. u Dodatku 1. Priloga II, osim zahtjeva za razmak između vozila i antene
i za visinu antene.
3.4 Kako bi se osiguralo da ne bude nikakva šuma ili vanjskih signala takve
veličine da bi to moglo stvarno utjecati na mjerenja, takva mjerenja moraju se
obaviti prije i nakon glavnog ispitivanja. Potrebno je poduzeti korake kako bi
se osiguralo da nikakva emisija iz vozila ne može značajno utjecati na ta
mjerenja (npr. treba izvaditi ključ za paljenje ili odspojiti akumulator kad se
vozilo ukloni s ispitne površine). U obje vrste mjerenja, šum ili vanjski signal
mora biti najmanje 10 dB ispod granica koje su navedene u Prilogu I. (točke
5.2.2.1 ili 5.2.2.2, ovisno o razmaku između vozila i antene), osim namjernih
uskopojasnih emisija iz okoline.
4. Stanje vozila tijekom ispitivanja
4.1 Elektronički sustavi vozila moraju biti u uobičajenom radnom stanju, a
vozilo mora mirovati.
4.2 Paljenje mora biti uključeno. Motor ne smije raditi.
4.3 Ispitivanja se ne smiju provoditi dok pada kiša, niti 10 minuta nakon što
kiša prestane padati.
5. Vrsta, položaj i orijentacija antene
5.1 Vrsta antene
Dopušena je svaka vrsta linearno polarizirane antene, pod uvjetom da se može
umjeriti u odnosu na referentnu antenu.
5.2 Visina i razmak pri mjerenju
5.2.1 Visina
5.2.1.1 Ispitivanje s 10 m
Središte faze antene treba biti 3,00 ± 0,05 m iznad ravnine na kojoj se nalazi
vozilo.
5.2.1.2 Ispitivanje s 3 m
Središte faze antene mora biti 1,80 ± 0,05 m iznad ravnine na kojoj se nalazi
vozilo.
5.2.1.3 Ni jedan dio bilo kojega elementa prijamne antene ne smije biti bliži od
0,25 m ravnini na kojoj se nalazi vozilo.
5.2.2 Mjerni razmak
5.2.2.1 Ispitivanje s 10 m
Vodoravni razmak od središta faze antene do vanjske površine vozila mora biti
10,00 ± 0,2 m.
5.2.2.2 Ispitivanje s 3 m
Vodoravni razmak od središta faze antene do vanjske površine vozila mora biti
3,00 ± 0,05 m.
5.2.2.3 Kad se ispitivanje provodi u zatvorenom prostoru sa svrhom da stvara
elektromagnetskagnetski zaslon protiv radijskih frekvencija, elementi prijamne antenemiju biti bliže od 0,5 m bilo kojemu materijalu koji apsorbira radijske
frekvencije ili ne bliže od 1,5 m zidu odgovarajućeg zatvorenoga prostora.
Između prijamne antene i vozila koje se ispituje ne smije biti apsorpcijskoga
materijala.
5.3 Položaj antene u odnosu na vozilo
Antena se mora postaviti redom na obje strane vozila usporedno sa središnjom
uzdužnom ravninom vozila i usmjereno u središnju točku motora (vidi sliku 3.
Dodatku 1. Priloga II.).
5.4 Položaj antene
Na svakoj od mjernih točaka treba očitavati vrijednosti, s antenom u
horizontalnoj i u vertikalnoj polarizaciji (vidi sliku 3. u Dodatku 1. priloga
II.).
5.5 Mjerenja
Najveće vrijednosti od četiri mjerenja obavljena na svakoj frekvenciji u skladu
s točkama 5.3 i 5.4 uzimaju kao karakteristično mjerenje na toj frekvenciji.
6. Frekvencije
6.1 Mjerenja
Mjerenja treba provoditi preko čitavoga frekvencijskoga područja od 30 do 1 000
MHz. To se područje treba podijeliti u 11 pojasa. U svakome se pojasu obavlja
ispitivanje na frekvenciji s najvećom vrijednost kako bi se provjerilo je li ona
u traženim granicama. Smatra se da vozilo zadovoljava tražene granice na cijelom
frekvencijskom području ako zadovoljava izabranu frekvenciju u svakome od
sljedećih 11 frekvencijskih pojasa: od 30 – 45, 45 – 80, 80 – 130, 130 – 170,
170 – 225, 225 – 300, 300 – 400, 400 – 525, 525 – 700, 700 – 850 i 850 – 1 000
MHz.
6.2 Ako je, pri prvom obavljenom mjerenju u skladu s metodom ispitivanja
opisanoj u točki 1.2, uskopojasno zračenje za svaki od pojasa određenih u točki
6.1 najmanje 10 dB ispod referentne granice, tad se smatra da vozilo ispunjava
uvjete propisane u ovom Prilogu za određeno frekvencijsko područje. U tom
slučaju nije potrebno cijelo ispitivanje.

**PRILOG IV.**
METODA ISPITIVANJA OTPORNOSTI VOZILA NA ELEKTROMAGNETSKO ZRAČENJE

1. Općenito
1.1. Metode ispitivanja
Ova ispitivanja su namijenjena za dokazivanje neosjetljivosti vozila na utjecaje
koji mogu pogoršati kvalitetu izravnog upravljanja vozilom. Vozilo se mora
izložiti djelovanju elektromagnetskih polja, kako je opisano u ovome Prilogu, i
mora biti promatrano tijekom tih ispitivanja.
2. Iskazivanje rezultata
Jakost polja pri ispitivanjima opisanim u ovome Prilogu iskazuje se u voltima/m.
3. Uvjeti ispitivanja
Ispitna oprema mora omogućivati stvaranje jakosti polja u području frekvencija
koje su određene u ovome Prilogu i mora zadovoljavati (nacionalne) zakonske
propise o emisiji elektromagnetskih signala. Oprema za upravljanje i promatranje
ne smije biti osjetljiva na zračena polja, čime bi se mogla obezvrijediti
ispitivanja.
4. Stanje vozila tijekom ispitivanja
4.1 Masa vozila mora biti jednaka masi vozila u voznome stanju.
4.1.1 Motor mora pogoniti pogonske kotače pri stalnoj brzini koju tehnička
služba prethodno odredi u dogovoru s proizvođačem vozila. Vozilo se mora
postaviti na odgovarajuće opterećenu dinamometru ili, kad nema dinamometra, ili
mora biti oslonjeno na elektronički izolirane oslonce osovina tako da razmak od
tla bude najmanji.
4.1.2 Glavna kratka svjetla moraju biti uključena.
4.1.3 Lijevi ili desni pokazivač smjera moraju biti uključeni.
4.1.4 Svi drugi sustavi vozila moraju biti u uobičajenom radnom stanju.
4.1.5 Vozilo ne smije biti u električnoj vezi s površinom na kojoj se ispituje
niti s opremom, osim ako točke 4.1.1 ili 4.2 to zahtijevaju. Dodir kotača s
ispitnom površinom ne smatra se električnom vezom.
4.2 Kada u zasebne tehničke jedinice sudjeluju u izravnom upravljanju vozilom i
kad takvi sustavi ne djeluju pod uvjetima koji su opisani u točki 4.1.1,
tehnička služba može odvojeno obaviti ispitivanja na odgovarajućim sustavima pod
uvjetima koja dogovori s proizvođačem vozila.
4.3 Tijekom ispitivanja na vozilu, može se upotrebljavati samo oprema koja ne
stvara nikakve smetnje (vidi točku 8.).
4.4 U uobičajenim uvjetima, vozilo mora biti okrenuto prema anteni.
5. Vrsta, položaj i orijentacija generatora polja,
5.1 Vrsta generatora polja
5.1.1 Kriterij za izbor vrste generatora polja je njegova sposob­nost da stvori
propisanu jakost polja na referentnoj točki (vidi točku 5.4) i na odgovarajućim
frekvencijama.
5.1.2 Jedna ili više antena ili sustav odašiljanja (‘Transmission Line System’ –
TLS) mogu se koristiti kao generator (generatori) polja.
5.1.3 Konstrukcija i orijentacija generatora polja mora biti takva da je polje
polarizirano i horizontalno i vertikalno, pri frekvencijama između 20 i 1 000
MHz.
5.2 Visina i razmak pri mjerenju
5.2.1 Visina
5.2.1.1 Središte faze antene ne smije biti manje od 1,5 m iznad ravnine na kojoj
se nalazi vozilo.
5.2.1.2 Ni jedan dio zračećeg elementa antene ne smije biti manje od 0,25 m
iznad ravnine na kojoj se nalazi se nalazi vozilo.
5.2.2 Mjerni razmak
5.2.2.1 Bolja homogenost polja može se dobiti postavljanjem generatora polja što
je tehnički moguće dalje od vozila. Taj razmak uobičajeno treba biti unutar
područja od 1 i 5 m.
5.2.2.2 Kad se ispitivanje provodi u zatvorenu prostoru, zračeći elementi
generatora polja ne smiju biti bliže od 0,5 m bilo od kojemu materijalu koji
apsorbira radijske frekvencije ili ne bliže od 1,5 m zidu odgovarajućeg
zatvorenoga prostora. Između odašiljačke antene i vozila koje se ispituje ne
smije biti apsorpcijskoga materijala.
5.3 Položaj antene u odnosu na vozilo
5.3.1 Generator polja mora biti smješten u središnjoj uzdužnoj ravnini vozila.
5.3.2 Nijedan dio TLS-a, osim ravnine na kojoj se vozilo, ne smije biti na manje
od 0,5 m od bilo kojeg dijela vozila.
5.3.3 Svaki generator polja koji se smješta nad vozilom mora prekrivati najmanje
75% duljine vozila.
5.4 Referentna točka
5.4.1 Referentna točka je točka na kojoj se mjere jakosti polja, a određena je
kako slijedi:
5.4.1.1 najmanje 2 m vodoravno od središta faze antene ili najmanje 1 m
vertikalno od zračećih elemenata TLS-a;
5.4.1.2 u središnjoj uzdužnoj ravnini vozila;
5.4.1.3 na visini od 1,0 ± 0,05 m iznad ravnine na kojoj se nalazi vozilo;
5.4.1.4 ili:
1,0 ± 0,2 m iza vertikalne osi prednjeg kotača vozila (točka C u Dodatku 1.), u
slučaju tricikala
ili:
0,2 ± 0,2 m iza vertikalne osi prednjeg kotača vozila (točka D u Dodatku 2.), u
slučaju motocikala.
5.5 Ako tehnička služba odluči zračiti stražnji dio vozila, referentna točka
mora se odrediti kao što je navedeno u točki 5.4. U tom slučaju vozilo treba
postaviti s prednjim krajem nasuprot anteni kao da se zaokrenulo vodoravno za
1800 oko svoje središnje točke. Razmak od antene do najbližega dijela vanjske
površine vozila mora ostati isti (vidi Dodatak 3.).
6. Propisani ispitni uvjeti
6.1 Područje frekvencija, trajanje ispitivanja, polarizacija
Vozilo se mora izložiti elektromagnetskomu zračenju u frekvencijskome području
od 20 do 1 000 MHz.
6.1.1 Ispitivanja se provode na sljedećih dvanaest frekvencija: 27, 45, 65, 90,
150, 180, 220, 300, 450, 600, 750 i 900 MHz ± 10 % s trajanjem 2 s ± 10 % u
svakoj frekvenciji.
6.1.2 Jedna od vrsta polarizacije opisanih u točki 5.1.3 mora se izabrati uz
zajednički dogovor između proizvođača i tehničke službe (vidi točku 5.1.3).
6.1.3 Svi drugi ispitni parametri su kako su određeni u ovome Prilogu.
6.2. Ispitivanja za provjeru pogoršanja izravnog upravljanja vozilom
6.2.1 Smatra se da vozilo zadovoljava uvjete propisane otpornosti ako, pri
obavljanju ispitivanja prema odredbama ovog Priloga, nema neuobičajenih promjena
brzine pogonskih kotača vozila, ako djelovanje ne pokazuje nikakve znakove
pogoršnja koje može dovesti u zabunu druge korisnike ceste i ako nema nikakvih
drugih uočljivih pojava koja bi mogle prouzročiti pogoršanje izravnog
upravljanja vozilo vozilom.
6.2.2. Za svrhu promatranja, može se upotrebljavati sama za promatranje
propisana u točki 8.
6.2.3. Ako vozilo ne zadovoljava zahtjeve ispitivanja određenih u točki 6.2,
mora se potvrditi da su se nedostaci pojavili pri uobičajenim uvjetima, a ne kao
rezultat stvaranja nenadziranih polja.
7. Stvaranje potrebne jakosti polja
7.1 Metoda ispitivanja
7.1.1 Kako bi se uspostavili uvjeti za ispitno polje, upotrebljava se
‘supstitucijska metoda’.
7.1.2 Supstitucijska metoda
Na svakoj zahtijevanoj ispitnoj frekvenciji, generator polja mora se namjestiti
na razinu RF snage tako da se proizvede zahtijevana jakost ispitnog polja na
referentnoj točki u ispitnome području bez prisutnog vozila. Ta razina RF snage,
kao i sva druga odgovarajuća namještanja na generatoru polja moraju se zapisati
u izvještaju o ispitivanju (krivulja umjeravanja). Zapisane podatke treba
upotrijebiti u postupku homologacije tipa. Supstitucijska metoda mora se
ponoviti ako se izvrše bilo kakve preinake na opremi na ispitnom mjestu.
7.1.3 Vozilo se nakon umjeravanja uvodi u ispitni prostor i postavlja u skladu
sa zahtjevima navedenim u točki 5. Nakon toga, snaga koja se zahtijeva u točki
7.1.2. dovodi se generatoru polja na svakoj od frekvencija određenih u točki
6.1.1.
7.1.4 Kakav god je parametar za određivanje polja odabran u skladu s uvjetima
navedenim u točki 7.1.2, isti parametar mora se upotrijebiti za određivanje
jakosti tog polja pri ispitivanju.
7.1.5 Za svrhu tog ispitivanja, mora se upotrijebiti ista oprema za stvaranje
polja i ista konfiguracija opreme kao i pri radnjama obavljenim u primjeni točke
7.1.2.
7.1.6 Mjerilo jakosti polja
U supstitucijskoj metodi, kao mjerilo koje se koristi za određivanje jakosti
polja u fazi umjeravanja služiti kompaktna izotropna sonda za mjerenje jakosti
polja ili umjerena prijamna antena.
7.1.7 Tijekom faze umjeravanja supstitucije metode, središte faze mjerila
jakosti polja mora biti u referentnoj točki.
7.1.8 Ako se upotrebljava umjerena prijamna antena kao mjerilo jakosti polja,
očitavanja se trebaju dobiti u tri međusobno okomita smjera. Istovrijedna
izotropna vrijednost koja odgovara tim mjerenjima uzima se kao jakost polja.
7.1.9 Kako bi se uzela u obzir razlike u geometriji vozila, mora se uspostaviti
izvjestan broj referentnih točaka za postavku odgovarajućeg ispitivanja.
7.2 Obris jakosti polja
7.2.1 Tijekom faze umjeravanja (prije nego što se vozilo uvede na ispitnu
površinu) jakost polja ne smije biti manja od 50 % od nazivne jakosti polja na
sljedećim mjestima:
(i) za sve generatore polja, 1,0 ± 0,02 m s obje strane referentne točke na crti
koja prolazi kroz ti točku, a okomito na središnju uzdužnu ravninu vozila;
(ii) u slučaju TLS-a, 1,5 ± 0,02 m na crti koja prolazi kroz referentnu točku i
nalazi se u središnjoj uzdužnoj ravnini vozila.
7.3 Značajke koje treba imati proizvedeni ispitni signal
7.3.1. Vršna vrijednost jakosti moduliranog ispitnog polja
Vršna vrijednost jakosti moduliranog ispitnog polja mora odgovarati vršnoj
vrijednosti jakosti nemoduliranog ispitnog polja, čija je stvarna vrijednost u
voltima/m određena u točki 5.4.2 Priloga I.
7.3.2. Valni oblik ispitnog signala
Ispitni signal mora biti sinusni val radijske frekvencije, amplitudno modulirane
sinusnim valom frekvencije 1 kHz, s omjerom modulacije m od 0,8 ± 0,04.
7.3.3 Omjer modulacije
Omjer modulacije m definira se kao:

![](dodatni/350755.gif)

Ovojnica opisuje krivulju koju prave krajnje vrijednosti moduliranog nosača
signala prikazanog na zaslonu oscilografa.
8. OPREMA ZA NADZOR I PROMATRANJE
8.1 Za promatranje vanjskog dijela vozila i prostora za putnike te utvrđivanje
je su li zadovoljeni uvjeti navedeni u točki 6.2, upotrebljava se jedna ili više
videokamera.

DODATAK 1.

![](dodatni/350756.gif)

DODATAK  2.

![](dodatni/350757.gif)

DODATAK 3.

![](dodatni/350758.gif)

PRILOG V.

METODA MJERENJA ŠIROKOPOJASNOG ELEKTROMAGNETSKOG ZRAČENJA IZ ZASEBNIH TEHNIČKIH
JEDINICA (STU)

1. Općenito
1.1 Mjerna oprema
Mjerna oprema mora zadovoljavati zahtjeve iz Publikacije br. 16, drugo izdanje
Posebnog međunarodnog odbora za radiosmetnje (CISPR).
Za mjerenje širokopojasnog elektromagnetskog zračenja mora se upotrijebiti
detektor prividne vršne vrijednosti.
1.2 Metoda ispitivanja
Ovo je ispitivanje namijenjeno za mjerenje emisija širokopojasnog zračenja koje
proizvode sustavi za paljenje iskrom ili elektromotori u sustavima koji su
namijenjeni za kontinuiranu uprabu (npr. pogonski elektromotori, motori u
sustavima za grijanje/odmagljivanje, pumpe za gorivo itd.).
2. Izražavanje rezultata
Rezultati mjerenja izražavaju se u dB (mikrovoltima/m) za širinu pojasa od 120
kHz. Ako stvarna širina pojasa B (izraženo u kHz) mjerne opreme nije točno 120
kHz, očitanja treba pretvoriti na širinu frekvencijskoga pojasa od 120 kHz
dodavanjem 20 log(120/B), gdje B mora biti manje od 120 kHz.
3. Ispitni uvjeti
3.1 Ispitna površina mora zadovoljavati zahtjeve iz Publikacije br. 16, drugo
izdanje Posebnog međunarodnog odbora za radiosmetnje (CISPR) (vidi sliku 1. u
Dodatku 1. ovoga Priloga).
3.2 Mjerna oprema i ispitna prostorija ili vozilo u kojemu je smještena mjerna
oprema mora se nalaziti izvan područja prikazanog na slici 1. u Dodatku 1. ovoga
Priloga.
3.3 Zatvoreni prostori mogu se upotrijebiti za ispitivanje ako se može dokazati
postojanje korelacije između rezultata dobivenih u tim prostorima i rezultata
dobivenih korištenjem vanjske površine odobrene za ispitivanje. Prednost je
ispitivališta u zatvorenom prostoru što omogućava provođenje ispitivanja u svim
vremenskim uvjetima, unutar nadzirane okoline i s poboljšanom ponovljivosti
mjerenja koja proizlazi iz stabilnijih električnih značajka. Takav zatvoreni
prostor ne treba zadovoljavati dimenzijske zahtjeve navedene na slici 1. u
Dodatku 1. ovoga Priloga, osim zahtjeva za razmak između antene i zajedničke
tehničke jedinice i za visinu antene.
3.4 Kako bi se osiguralo da ne bude nikakva vanjskog šuma ili signala takve
veličine da bi to moglo stvarno utjecati na mjerenja, pozadinsko zračenje se
mjeri prije i nakon glavnog ispitivanja. U oba ta mjerenja, šumovi ili vanjski
signali moraju biti za najmanje 10 dB ispod granica danih u točki 5.5.2.1
Priloga I., osim u slučaju namjernih uskopojasnih odašiljanja iz okoline.
4. Stanje zasebne tehničke jedinice tijekom ispitivanja
4.1 Zasebna tehnička jedinica mora biti u uobičajenu radnom stanju.
4.2 Mjerenja se ne provode dok pada kiša, ni 10 minuta nakon što kiša prestane
padati.
4.3 Zasebna tehnička jedinica i njezino ožičenje mora se nalaziti na izoliranom
osloncima 50 +10/-5 mm iznad uzemljene ploče. Međutim, ako je neki od dijelova
zasebne tehničke jedinice namijenjen da bude električno povezan s metalnom
nadogradnjom vozila, taj dio treba postaviti na uzemljenu ploču i s njom
električno spojiti.
Uzemljena ploča mora biti metalna ploča debljine najmanje 0,25 mm. Najmanje
dimenzije uzemljene ploče ovise o veličini zasebne tehničke jedinice, ali treba
biti dovoljno velika da prihvati ožičenje i sastavne dijelova sustava vozila.
Uzemljena ploča mora biti spojena s vodičem uzemljenja i postavljena usporedno s
tlom na visini od 1,0 ± 0,1 m.
Zasebna tehnička jedinica mora biti pripremljena za djelovanje i spojena u
skladu s propisanim uvjetima. Kabeli za napajanje moraju biti postavljeni
usporedno s rubovima uzemljene ploče i ne smiju biti udaljeni više od 100 mm od
ruba ploče koji je najbliži anteni.
Zasebna tehnička jedinica mora povezana s uana s uzemljenjem sukladno proizvođačevim
uputama: nikakvi dodatni spojevi uzemljenja nisu dopušr>
Najmanji razmak između zasebne tehničke jedinice i svih drugih provodljivih
struktura, kao što su zidovi ekraniziranog prostora (međutim, s iznimkom
uzemljene ploče ispod ispitivanoga predmeta), mora biti najmanje 1,0 m.
4.4 Napajanje zasebne tehničke jedinice dovodi se preko 50 µH mreže za
stabiliziranje impedancije mrežnog napajanja (LISN) koja je električno povezana
s uzemljenom pločom. Napon napajanja mora se održavati na vrijednosti nazivnoga
radnog napona sustava uz dopušteno odstupanje ± 10%. Bilo kakva izmjenična valna
komponenta mora biti manja od 1,5% nazivne vrijednosti radnog napona sustava kad
se mjeri na priključku za promatranje na LISN-u.
4.5 Kad se zasebna tehnička jedinica sastoji od više elemenata, najbolji način
njihovog spajanja je da se upotrijebi međuspojni kabel koji je namijenjen za
uporabu u vozilu. Ožičenje treba što je moguće vjernije reproducirati stvarno i
po mogućnosti biti spojeno sa stvarnim teretima i aktuatorima. Kad je za rad
zasebne tehničke jedinice u skladu s pravilnicima potrebna druga oprema koja
nije uključena u mjerenje, udio njezinih zračenih emisija izmjerenih tijekom
cijelog mjerenja mora se uzeti u obzir.
5. Vrsta, položaj i orijentacija antene
5.1 Vrsta antene
Dopušena je svaka vrsta linearno polarizirane antene, pod uvjetom da se može
umjeriti u odnosu na referent­nu antenu.
5.2 Visina i razmak pri mjerenju
5.2.1 Visina
Središte faze antene treba biti 0,5 ± 0,05 m iznad uzemljene ploče.
5.2.2 Mjerni razmak
Vodoravni razmak mjeren od središta faze antene do ruba uzemljene ploče mora
biti 1,00 ± 0,05 m. Ni jedan dio antene ne smije biti bliže od 0,5 m uzemljenoj
ploči.
Antena se mora postaviti usporedno s ravninom koja je okomita na uzemljenu ploču
i podudarati s rubom uzemljene ploče uzduž kojeg su postavljeni glavni dijelovi
ožičenja.
5.2.3 Kad se ispitivanja provode u zatvorenu prostoru sa svrhom da stvara
elektromagnetski zaslon protiv radijskih frekvencija, elementi prijamne antene
ne smiju biti bliže od 0,5 m bilo kojemu materijalu koji apsorbira radijske
frekvencije i ne bliže od 1,5 m zidu zatvorenoga prostora. Između prijamne
antene i zasebne tehničke jedinice za vozilo koje se ispituje, ne smije biti
apsorpcijskoga materijala.
5.3 Orijentacija i polarizacija antene
U mjernoj točki potrebno je vršiti očitavanja je s antenom prvo u vertikalnoj i
nakon tog u horizontalnoj polarizaciji.
5.4 Mjerenje
Veća vrijednost od dva mjerenja obavljena na svakoj pojedinoj frekvenciji u
skladu s točkom 5.3 mora se uzeti kao karakteristično mjerenje na toj
frekvenciji.
6. Frekvencije
6.1 Mjerenja
Mjerenja treba provoditi preko čitavoga frekvencijskoga područja od 30 do 1000
MHz. Smatra se da zasebna tehnička jedinica zadovoljava tražene granice na
cijelom frekvencijskom području ako ne prelazi tražene granice za sljedećih
jednaest frekvencija: 45, 65, 90, 150, 180, 220, 300, 450, 600, 750 i 900 MHz. U
slučaju da se tijekom ispitivanja prijeđe granična vrijednost, mora se dokazati
da je tomu uzrok zasebna tehnička jedinica, a ne zračenje iz okoline.
6.2 Dopuštena odstupanja

|  |  |
| --- | --- |
| Ispitna frekvencija (MHz) | Dopušteno odstupanje (MHz) |
| 45, 65, 90, 150, 180 i 220 | ± 5 |
| 300, 450, 600, 750 i 900 | ± 20 |

Dopuštena se odstupanja primjenjuju na gore navedene
frekvencije u cilju izbjegavanje smetnja od odašiljača koji rade za vrijeme
mjerenja na nazivnim ili njima bliskim frekvencijama.

DODATAK 1.

*Slika 1.*
Granice ispitne površine
Čisto područje bez površina koje reflektiraju elektromagnetska zračenja
Vidi CISPR 16 (nacrt)

![](dodatni/350759.gif)

**PRILOG VI.**
METODA MJERENJA USKOPOJASNOG ELEKTROMAGNETSKOG ZRAČENJA IZ ZASEBNIH TEHNIČKIH
JEDINICA (STU)

1. Općenito
1.1 Mjerna oprema
Mjerna oprema mora zadovoljavati zahtjeve iz Publikacije br. 16, drugo izdanje
Posebnog međunarodnog odbora za radiosmetnje (CISPR).
Za mjerenje uskopojasnog elektromagnetskog zračenja mora se upotrijebiti
detektor prosječne vrijednosti.
1.2 Metoda ispitivanja
Ovo je ispitivanje namijenjeno za mjerenje elektromagnetskog uskopojasnog
zračenja koje može emitirati neki mikroprocesorski sustav. U početnoj fazi (2 –
3 minute), nakon što se izabere jedna polarizacija antene, moguće je pregledati
frekvencijsko područje određeno u točki 6.1 uporabom analizatora spektra kako bi
se točno odredile frekvencije najvećeg zračenja. To može olakšati izbor
frekvencija za ispitivanje (vidi točku 6.).
2. Izražavanje rezultata
Rezultati mjerenja izražavaju se u dB (mikrovolti/m).
3. Uvjeti ispitivanja
3.1 Ispitna površina mora zadovoljavati zahtjeve iz Publikacije br. 16, drugo
izdanje Posebnog međunarodnog odbora za radiosmetnje (CISPR) (vidi sliku 1. u
Dodatku 1. ovoga Priloga V.).
3.2 Mjerna oprema, ispitna prostorija ili vozilo u kojemu je smještena mjerna
oprema može se nalaziti izvan područja prikazanog na slici 1. u Dodatku 1. ovoga
Priloga V.
3.3 Zatvoreni prostori mogu se upotrijebiti za ispitivanja, pod uvjetom da se
može dokazati postojanje korelacije između mjerenja u tim prostorima i na
vanjskoj površini. Prednost je tih ispitivališta što je mjerna oprema cijelo
vrijeme radno sposobna unutar nadzirane okoline i s poboljšanom ponovljivosti
mjerenja koja proizlazi iz stabilnijih električnih značajka. Na zatvorena
ispitivališta ne primjenjuju se dimenzijski zahtjevi navedeni na slici 1. u
Dodatku V., osim zahtjeva za razmak između zasebne tehničke jedinice i antene i
za visinu antene.
3.4 Kako bi se osiguralo da ne bude nikakva šuma ili vanjskih signala takve
razine da bi to moglo stvarno utjecati na mjerenja, pozadinsko zračen zračenje mora se
izmjeriti prije i nakon glavnog ispitivanja. U oba tipa mjerenja, šum ili
vanjski smoraju biti najmanje 10 dB ispod vrijednosti navedene u točki
5.6.2.1 u Prilogu I., osim namjernih uskopojasnih emisija.
4. Stanje zasebne tehničke jedinice tijekom ispitivanja
4.1 Zasebna tehnička jedinica mora biti u uobičajenu radnom stanju.
4.2 Ispitivanja se ne provode dok pada kiša, ni 10 minuta nakon što kiša
prestane padati.
4.3 Zasebna tehnička jedinica i njezino ožičenje mora se nalaziti na izoliranom
osloncima 50 +10/-5 mm iznad uzemljene ploče. Međutim, ako je neki od dijelova
zasebne tehničke jedinice namijenjen da bude električno povezan s metalnom
nadogradnjom vozila, taj dio treba postaviti na uzemljenu ploču i s njom
električno spojiti.
Uzemljena ploča mora biti metalna ploča debljine najmanje 0,25 mm. Najmanja
veličina uzemljene ploče ovisi o veličini zasebne tehničke jedinice, ali mora
biti dovoljno velika da se na nju postave sastavni dijelovi sustava vozila i
ožičenje. Uzemljena ploča mora biti spojena sa vodičem uzemljenja i biti
postavljena usporedno s tlom na visini od 1,0 ± 0,1 m iznad njega.
Zasebna tehnička jedinica mora biti pripremljena za djelovanje i spojena u
skladu s propisanim uvjetima. Kabeli za napajanje moraju biti postavljeni
usporedno s rubovima uzemljene ploče i ne smiju biti udaljeni više od 100 mm od
ruba ploče koji je najbliži anteni.
Zasebna tehnička jedinica mora biti uzemljena sukladno proizvođačevim uputama:
nikakvi dodatni spojevi uzemljenja nisu dopušteni.
Razmak između zasebne tehničke jedinice i svih drugih provodljivih struktura,
kao što su zidovi ekraniziranog prostora (međutim, s iznimkom uzemljene ploče
ispod ispitivanoga predmeta) mora biti najmanje 1,0 m.
4.4 Napajanje zasebne tehničke jedinice dovodi se preko jedne 50 µH mreže za
stabiliziranje impedancije mrežnog napajanja (LISN) koja je električno povezana
s uzemljenom pločom. Napon napajanja mora se održavati na vrijednosti nazivnoga
radnog napona sustava uz dopušteno odstupanje ± 10%. Bilo kakva izmjenična valna
komponenta napona mora biti manja od 1,5% nazivne vrijednosti radnog napona
sustava kad se mjeri na priključku za promatranje na LISN-u.
4.5 Kad se zasebna tehnička jedinica sastoji od više elemenata, najbolji način
njihovog spajanja je da se upotrijebi ožičenje koje je namijenjeno za uporabu u
vozilu. Ožičenje mora što je moguće vjernije reproducirati stvarno i po
mogućnosti biti spojeno sa stvarnim teretima i aktuatorima. Kad je za rad
zasebne tehničke jedinice u skladu s propisima potrebna je druga oprema koja
nije uključena u mjerenje, udio njezinih zračenih emisija izmjerenih tijekom
cijelog mjerenja mora se uzeti u obzir.
5. Vrsta, položaj i orijentacija antene
5.1 Vrsta antene
Dopušena je svaka vrsta linearno polarizirane antene, pod uvjetom da se može
umjeriti u odnosu na referentnu antenu.
5.2 Visina i razmak pri mjerenju
5.2.1 Visina
Središte faze antene treba biti 0,5 ± 0,05 m iznad uzemljene ploče.
5.2.2 Mjerni razmak
Vodoravni razmak mjeren od središta faze antene do ruba uzemljene ploče mora
biti 1,00 ± 0,05 m. Ni jedan dio antene ne smije biti bliže od 0,5 m uzemljenoj
ploči.
Antena mora biti postavljena usporedno s ravninom koja je okomita na uzemljenu
ploču i podudarati se s rubom uzemljene ploče uzduž koje su postavljeni glavni
dijelovi ožičenja.
5.2.3 Kad se ispitivanja provode u zatvorenu prostoru sa svrhom da se stvori
elektromagnetski zaslon protiv radijskih frekvencija, elementi prijamne antene
ne smiju biti bliže od 0,5 m bilo kojemu materijalu koji apsorbira radijske
frekvencije ili bliže od 1,5 m zidu odgovarajućeg zaslona. Između prijamne
antene i vozila koje se ispituje ne smije biti apsorpcijskoga materijala.
5.3 Orijentacija i polarizacija antene
U mjernoj točki potrebno je vršiti očitavanja je s antenom prvo u vertikalnoj i
nakon tog u horizontalnoj polarizaciji.
5.4 Mjerenje
Veća vrijednost od dva mjerenja obavljena na svakoj pojedinoj frekvenciji u
skladu s točkom 5.3 mora se uzeti kao karakteristično mjerenje na toj
frekvenciji.
6. Frekvencije
6.1 Mjerenja
Mjerenja treba izvoditi preko cijeloga frekvencijskoga područja od 30 do 1 000
MHz. To frekvencijsko područje podijeli se u jedanaest frekvencijskih pojasa. U
svakome pojasu obavlja se ispitivanje na frekvenciji koja ima najveću vrijednost
kako bi se provjerilo da je ona u zahtijevanim granicama. Smatra se da vozilo
zadovoljava tražene granice na cijelom frekvencijskom području ako zadovoljava
propisane granice za odabranu frekvenciju u svakom od sljedećih jedanaest
frekvencijskih pojasa: 30 – 45, 45 – 80, 80 – 130, 130 – 170, 170 – 225, 225 –
300, 300 – 400, 400 – 525, 525 – 700, 700 – 850 i 850 – 1 000 MHz.
6.2 Ako su tijekom prvog mjerenja koje je izvedeno u skladu s točkom 1.2,
zračene uskopojasne emisije za bilo koji od pojasa iz točke 6.1 najmanje 10 dB
ispod referentne granice, tada se smatra da zasebna tehnička jedinica
zadovoljava zahtjeve navedene u ovom Prilogu za taj frekvencijski pojas. U tom
slučaju nije potrebno obaviti cijelo ispitivanje.

**PRILOG VII.**
METODE ISPITIVANJA OTPORNOSTI ZASEBNIH TEHNIČKI JEDINICA NA ELEKTROMAGNETSKO
ZRAČENJE

1. Općenito
1.1. Metode ispitivanja
1.2.1 Zasebne tehničke jedinice moraju zadovoljava granice (vidu točku 5.7.2.1
Priloga I.) jedne od sljedećih metoda ispitivanja, po slobodnom izboru njihovog
proizvođača, u području od 20 – 1 000 MHz:
– ispitivanje trakastim vodom 150 mm: vidi sliku 1. u Dodatku 1.;
– ispitivanje trakastim vodom 800 mm: vidi slike 2. i 3. u Dodatku 1.;
– ispitivanje uvođenjem velike struje: vidi slike 1. i 2. u Dodatku 2.;
– ispitivanje TEM komorom: vidi sliku 1. u Dodatku 3.;
– ispitivanje otpornosti zasebne tehničke jedinice slobod­nim poljem: vidi sliku
1. u Dodatku 4.
Napomena: Da bi se zračenje elektromagnetskih polja pri ispitivanjima,
ispitivanja se moraju izvoditi u ekraniziranom prostoru.
2. Izražavanje rezultata
Za sva ispitivanja koja su opisana u ovom Prilogu, jakost polja izražava se u
voltima/m, a uvedena struja u miliamperima.
3. Ispitni uvjeti
3.1 Ispitna oprema mora omogućivati stvaranje ispitnog signala koji se zahtijeva
u frekvencijskim područjima određenim u ovome Prilogu. Ispitna mjesta moraju
zadovoljavati (nacionalne) zakonske propise za emisije elektromagnetskih
signala.
3.2 Oprema za nadzor i promatranje ne smije biti osjetljiva na elektromagnetska
polja koja bi mogla obezvrijediti ispitivanja.
4. Stanje zasebne tehničke jedinice tijekom ispitivanja
4.1 Zasebna tehnička jedinica mora biti u uobičajenu radnom stanju. Ona mora
biti postavljena kako je prikazano u ovom Prilogu, osim kad specifična metoda
ispitivanja zahtijeva drukčije.
4.2 Zasebna tehnička jedinica i njezino ožičenje mora se nalaziti na izoliranom
osloncima 50 ± 10/- 0 mm iznad uzemljene ploče. Međutim, ako je neki od dijelova
zasebne tehničke jedinice namijenjen da bude električno povezan s metalnom
nadogradnjom vozila, taj dio mora se postaviti na uzemljenu ploču i s njom
električno spojiti.
Uzemljena ploča mora biti metalna ploča debljine najmanje 0,25 mm, osim kad se
primjenjuje ispitivanje TEM komorom. Najmanje dimenzije uzemljene ploče ovise o
veličini zasebne tehničke jedinice, ali mora biti dovoljno velika da nosi
sastavne dijelove zasebne tehničke jedinice i ožičenje. Uzemljena ploča mora
biti spojena sa vodičem uzemljenja, postavljena usporedno s tlom na visini od
1,0 ± 0,1 m.
Najmanji razmak između zasebne tehničke jedinice i svih drugih vodljivih
struktura, kao što su zidovi ekraniziranog prostora (međutim, s iznimkom
uzemljene ploče ispod ispitivanoga predmeta) mora biti najmanje 1,0 m, osim kad
se primjenjuje ispitivanje TEM komorom.
4.3 Nap4.3 Napajanje zasebne tehničke jedinice dovodi se preko jedne 50 µH mreže za
stabiliziranje impedancijeg napajanja (LISN) koja je električno povezana
s uzemljenom pločom. Napon napajanja mora se održavati konstantnim. Konstantni
napon napajanja ne smije odstupati više od ± 10 % nazivnoga radnog napona
zasebne tehničke jedinice Bilo kakva izmjenična valna komponenta napona kad se
mjeri na priključku za praćenje električnog napajanja ne smije prijeći 1,5 %
nazivnog radnog napona zasebne tehničke jedinice.
4.4 Vanjska oprema koja je potrebna za rad zasebne tehničke jedinice mora biti
na svom mjestu tijekom faze umjeravanja. Tijekom umjeravanja ona se mora
nalaziti najmanje 1 m od referentne točke.
4.5 Ispitivanja i mjerenja se ponavljaju kako bi postigla ponovljivost
rezultata. Oprema koja stvara ispitni signal i njezin razmještaj moraju biti
isti kao u svakoj od odgovarajućih faza umjeravanja (vidi točke 7.2, 8.2, i 10.3
ovoga Priloga).
5. Frekvencijsko područje, trajanje ispitivanja
5.1 Mjerenja se izvode u frekvencijskome području od 20 do 1 000 MHz.
5.2 Ispitivanja je potrebno provesti na sljedećih 12 frekvencija: 27, 45, 65,
90, 150, 180, 220, 300, 450, 600, 750 i 900 MHz ± 10 % u vremenu od 2 s ± 10 %
na svakoj frekvencija.
6. Značajke koje treba imati proizvedeni ispitni signal
6.1 Vršna vrijednost jakosti moduliranog ispitnog polja
Vršna vrijednost jakosti moduliranog ispitnog polja mora odgovarati jakosti
nemoduliranog ispitnog polja čija je stvarna vrijednost određena u točki 6.4.2.
Priloga I.
6.2 Valni oblik ispitnog signala
Ispitni signal treba biti sinusni val radijske frekvencije, amplitudno moduliran
sa sinusnim valom 1 kHz, s dubinom modulacije, m, od 0,8 ± 0,04.
6.3 Faktor modulacije
Omjer modulacije m definira se kao:

![](dodatni/350760.gif)

Ovojnica opisuje krivulju koju prave krajnje vrijednosti moduliranog nosača
signala prikazanog na zaslonu oscilografa.
7. Ispitivanje trakastim vodom
7.1 Metoda ispitivanja
Ta se metoda ispitivanja sastoji u podvrgavanju ožičenja kojim se spajaju
sastavni dijelovi zasebne tehničke jedinice poljima utvrđene jakosti.
Metoda ispitivanja omogućava stvaranje homogenih polja između aktivnog vodiča
(trakasti vod) i uzemljene ploče (vodljiva površina ispitnog stola), između
kojih se može postaviti ožičenje.
7.2 Mjerenje jakosti polja u trakastom vodu
Ispitni trakasti vod napaja se na svakoj zahtijevanoj ispitnoj frekvenciji, na
početku bez zasebne tehničke jedinice, određenom razinom RF snage kako bi se
proizvela tražena jakost polja u području ispitivanja.Ta se razina RF snage i
sva druga odgovarajuća namještanja na generatoru RF snage moraju zapisati u
izvještaju o ispitivanju (krivulja umjeravanja).
Zapisani podaci će se upotrijebiti za potrebe homologacije tipa. U slučaju bilo
kakvih preinaka ispitne opreme na ispitnom mjestu, mora se ponoviti umjeravanje
trakastog voda.
7.3 Postavljanje zasebne tehničke jedinice
7.3.1 Ispitivanje trakastim vodom od 150 mm
Elektronički upravljački dio (dijelovi) zasebne tehničke jedinice mora (moraju)
se postaviti na uzemljenu ploču, ali izvan trakasog voda, s jednim od svojih
rubova usporednim s aktivnim vodičem trakastog voda. To treba biti 200 ± 10 mm
od crte na uzemljenoj ploči koja se nalazi odmah ispod ruba aktivnog vodiča.
Razmak između rubova aktivnog vodiča i bilo kojeg vanjskog mjernog uređaja mora
biti najmanje 200 mm.
Ožičenje zasebne tehničke jedinice treba biti postavljeno u vodoravnome položaju
između aktivnog vodiča i uzemljene ploče.
7.3.1.1 Najmanja duljina ožičenja, koja se postavlja ispod trakastog voda i
obuhvaća vodove za napajanje elektroničke upravljačke jedinice, mora biti 1,5 m,
osim ako ožičenje u vozilu nije kraće od 1,5 m. U tome slučaju duljina ožičenja
treba biti jednaka onoj najduljeg ožičenja kakvo se ugrađuje u vozilo. Svi
ogranci iz toga ožičenja moraju biti usmjereni okomito na njegovu uzdužnu os.
7.3.1.2 Kao druga mogućnost, puna duljina ožičenja zajedno s duljinom najduljeg
ogranka treba biti 1,5 m.
8. Alternativno ispitivanje trakastim vodom od 800 mm
8.1 Metoda ispitivanja
Trakasti vod se sastoji od dvije usporedne metalne ploče razmaknute 800 mm.
Ispitivana oprema postavlja se u središte između ploča i izlaže se
elektromagnetskom polju (vidi slike 3. i 4. Dodatka 1. ovoga Priloga).
Tom se metodom mogu ispitivati cjeloviti elektronički sustavi zajedno s
osjetilima i aktuatorima kao i uprav­ljačkim jedinicama i ožičenjem. Metoda je
pogodna za uređaj čija je najveća dimenzija manja od jedne trećine razmaka
ploča.
8.2 Položaj trakastog voda
Trakasti vod mora se staviti u ekraniziranu komoru (da se spriječe emisije
izvana) na razmaku 2 m od zidova i bilo koje metalne ograde kako bi se
spriječile elektromagnetske refleksije. Za prigušivanje tih refleksija može se
upotrijebiti RF apsobirajući materijal. Trakasti vod mora se postaviti na
nevodljive oslonce najmanje 0,4 m iznad poda.
8.3 Umjeravanje trakastog voda
Mjerna sonda polja postavlja se u središte na trećini uzdužne, vertikalne i
poprečne dimenzije prostora između usporednih ploča bez sustava koji se
ispituje. Pridružena mjerna oprema mora se postaviti se izvan ekranizirane
komore.
Trakasti vod napaja se na svakoj željenoj frekvenciji signalom određene razine
snage kako bi se proizvela zahtjevana jakost polja. Ta će se razina ulazne
snage, ili neki drugi parametar u izravnome odnosu s ulaznom snagom potrebnom da
se odredi polje, izmjeriti i rezultati zapisati. Ti će se rezultati upotrijebiti
za homologacijska ispitivanja tipa, osim ako se dogode promjene na napravama ili
opremi zbog kojih se taj postupak treba ponoviti.
8.4 Postava ispitivane zasebne tehničke jedinice
Glavna upravljačka jedinica mora se postaviti u središte na trećinu uzdužne,
okomite i poprečne dimenzije prostora između usporednih ploča. Ona se mora
oslanjati na stalak od nevodljivoga materijala.
8.5 Glavni kabelski snop i kabeli za osjetila i aktuatore
Glavni kabelski snop i svi kabeli za osjetila i aktuatore moraju se peti
vertikalno iz upravljačke jedinice prema vrhu uzemljene ploče (time se pojačava
spoj s elektromagnetskim poljem). Zatim slijede donju stranu ploče prema jednom
od njezinih slobodnih rubova gdje se presavijaju i prolaze po vrhu uzemljene
ploče do spojeva za napajanje trakastog voda. Kabeli se tada usmjeravaju k
odgovarajućoj opremi koja se mora nalaziti u području izvan utjecaja
elektromagnetskoga polja, tj. na podu ekranizirane komore, 1 m uzdužno od
trakastog voda.
9. Ispitivanje uvođenjem velike struje
9.1 Metoda ispitivanja
To je metoda ispitivanja otpornosti na smetnje izravnim uvođenjem električnih
struja u ožičenje uporabom sonde za uvođenje struje. Sonda za uvođenje sastoji
se od jedne obujmice za spregu kroz koju prolaze kabeli zasebne tehničke
jedinice. Ispitivanje otpornosti tada se može izvoditi mijenjanjem frekvencije
induciranih signala. Zasebna tehnička jedinica može biti postavljena na jednu
uzemljenu ploču kao što je opisano u točki 4.2 ili u vozilo prema
konstrukcijskoj specifikaciji tog vozila.
9.2 Umjeravanje sonde za uvođenje velike struje
Sonda za uvođenje postavlja se u alat za umjeravanje prikazan na slici 2. u
Dodatku 2. ovoga Priloga. Nakon toga postupno se pregleda frekvencijsko
područje. Ulazna RF snaga na sondi za uvođenje povećava se na svakoj ispitnoj
frekvenciji dok inducirana struja u zabrtvljenom ispitnom krugu ne postigne
vrijednost određenu u Prilogu I. Razina RF snage koja je za to potrebna mora se
zapisati u izvještaju o ispitivanju (krivulja umjeravanja). Uporabom te metode,
zahtijevana RF snaga generatora polja primjenjuje na ispitivanje radijske
smetnje inducirane u umjerenom krugu. Tijekom ispitivanja otpornosti zasebne
tehničke jedinice na radijske smetnje, RF snaga proaga promjenjiva s frekvencijom, kako
je određena tijekom postupka umjeravanja, uvodi se zatim na svakoj frekve
sondu za uvođenje.
9.3 Postava zasebne tehničke jedinice
Kad se sustav postavi na uzemljenu ploču kao što je opisano u točki 4.2 svi
kabeli u ožičenju moraju biti završeni što je moguće vjernije stvarnosti i po
mogućnosti sa stvarnim teretima i aktuatorima. Za sustave ugrađene u vozilo kao
i postavljene na uzemljenu ploču, sonda za uvođenje struje mora se postaviti
obuhvaćajući sve žice ožičenja na 100 ± 10 mm od svakog spojnika elektroničkih
upravljačkih jedinica zasebne tehničke jedinice, mjernih modula ili aktivnih
osjetila, kao što je prikazano na slici 2. u Dodatku 1.
9.4 Žice za napajanje, za prijenos signala i za upravljanje
Kad je zasebna tehnička jedinica postavljena na uzemljenu ploču kao što je
opisano u točki 4.2, ožičenje treba spajati LISN i glavnu elektroničku
upravljačku jedinicu. To ožičenje mora se voditi usporedno s rubom uzemljene
ploče, 100 ± 10 mm od njezinoga ruba.
To ožičenje ima pozitivni vodič koji spaja akumulator vozila s tom elektroničkom
upravljačkom jedinicom i, pri uporabi na vozilu, negativni vodič.
Razmak od elektroničke upravljačke jedinice do LISN-a treba biti 1,5 ± 0,1 m ili
jednak duljini ožičenja između elektronički upravljačke jedinice i akumulatora
kakva je na vozilu, ako je poznata, ovisno o tomu što je kraće. Ako se
upotrebljava ožičenje vozila, tada se svi linijski ogranci koji se pojavljuju na
njegovoj duljini trebaju usmjeriti uzduž uzemljene ploče, ali okomito na os
njezinog ruba. U protivnom, žice zasebne tehničke jedinice koje se nalaze unutar
te duljine moraju završiti na LISN-u.
10. Ispitivanje u TEM komori
10.1. Metoda ispitivanja
TEM (Transverse Electromagnetic Mode) komora stvara homogena polja između
unutrašnjeg vodiča (pregrada) i kućišta (uzemljena ploča). Ona se upotrebljava
za ispitivanje zasebnih tehničkih jedinica.
10.2. Mjerenje jakosti polja u TEM komori
Osjetilo jakosti polja postavlja se u gornju polovicu TEM komore. U tom dijelu
TEM komore elektronička upravljačka jedinica (elektroničke upravljačke jedinice)
ima (imaju) samo mali utjecaj na ispitno polje. Izlaz tog osjetila određuje
jakost polja. Sljedeća jednadžba može se upotrijebiti kao druga mogućnost za
određivanje električnog polja:

![](dodatni/350761.gif)

E = jakost električnog polja (volta/m)
P = ulazna snaga komore (W)
Z = impedancija komore (50 )
d = razmak u metrima između gornjeg zida i ploče (pregrada).
10.3 Dimenzije TEM komore
Za održavanje homogenoga polja u TEM komori i za dobivanje ponovljivih rezultata
mjerenja, visina zasebna tehnička jedinica ne smije biti veća od jedne trećine
unutrašnje visine komore.
10.4. Žice za napajanje, za prijenos signala i za upravljanje
TEM komora pričvršćuje se na pločicu opremljenu koaksijalnom utičnicom i
utikačem s odgovarajućim brojem zatika. Vodiči za napajanje i signalni vodiči iz
utikača u zidu komore izravno se spajaju na ispitni predmet.
Vanjski sastavni dijelovi, kao što su osjetila, izvor napajanja i upravljački
elementi, spojeni su:
(i) preko ekranizirane vanjske jedinice;
(ii) preko vozila blizu TEM komore
(iii) izravno na ekraniziranu prespojnu ploču.
Ekranizirani kabeli moraju se upotrebljavati za spajanje TEM komore s vanjskim
jedinicama ili s vozilom.
11. Ispitivanje u ‘slobodnome polju’
11.1. Ta se metoda sastoji od ispitivanja zasebnih tehničkih jedinica izlaganjem
cijele zasebne tehničke jedinice elektromagnetskomu zračenju.
11.2. Vrsta, položaj i orijentacija generatora polja
11.2.1 Vrsta generatora polja
11.2.1.1 Izabrani generator polja mora omogućavati stvaranje željene jakosti
polja na referentnoj točki na odgovarajućim frekvencijama.
11.2.1.2 Uređaj za stvaranje polja mogu biti jedna ili više antena ili pločasta
antena.
11.2.1.3 Konstrukcija i orijentacija generatora polja mora biti takva da je
polje polarizirano horizontalno i vertikalno na frekvencijama od 20 do 1 000 MHz.
11.2.2 Visina i razmak pri mjerenju
11.2.2.1. Visina
11.2.2.1.1. Središte faze bilo koje antene ne smije biti manje od 0,5 m iznad
uzemljene ploče na kojoj se nalazi zasebna tehnička jedinica.
11.2.2.1.2. Nijedan zračeći dio antene ne smije biti bliži od 250 mm ravnini na
kojoj se nalazi zasebna tehnička jedinica.
11.2.2.2. Mjerni razmak
11.2.2.2.1 Najbolja homogenost polja dobit će se postavljanjem generatora polja
što je tehnički moguće dalje od zasebne tehničke jedinice. Taj razmak uobičajeno
je između 1 i 5 m.
11.2.2.2.2 Kad se ispitivanje provodi u zatvorenom prostoru, zračeći dijelovi
antene ne smiju biti bliže od 0,5 m bilo kojemu materijalu koji apsorbira
elektromagnetsko zračenje i ne bliže od 1,5 m zidu tog prostora. Između
odašiljačke antene i zasebne tehničke jedinice ne smije biti apsorpcijskoga
materijala.
11.2.3. Položaj antene u odnosu na ispitivani zasebnu tehničku jedinicu
11.2.3.1 Generator polja ne smije biti bliže od 0,5 m rubu uzemljene ploče.
11.2.3.2 Središte faze generatora polja mora biti u ravnini:
(i) koja je okomita na uzemljenu ploču
(ii) koja je okomita na rub uzemljene ploče uzduž kojeg prolazi glavnina
ožičenja i
(iii) koja presijeca na dva dijela rub uzemljene ploče u središnjoj točki
glavnine ožičenja.
Antena treba biti smještena usporedno s ravninom koja je okomita uzemljenu ploču
i sadrži njezin rub uzduž kojeg prolazi glavnina ožičenja.
11.2.3.3 Svaki generator polja koji je smješten iznad uzemljene ploče ili
zasebne tehničke jedinice mora potpuno prekrivati zasebnu tehničku jedinicu.
11.2.4 Referentna točka
11.2.4.1. Referentna točka je točka u kojoj se mjeri jakost polja. Ona je
određena kako slijedi:
11.2.4.1.1. najmanje 1 m vodoravno od središta faze antene ili najmanje 1 m
vertikalno od zračećih elemenata pločaste antene.
11.2.4.1.2. na ravnini:
(i) koja je okomita na uzemljenu ploču
(ii) koja je okomita na rub uzemljene ploče uzduž kojeg prolazi glavnina
ožičenja, i
(iii) koja presijeca na dva dijela rub uzemljene ploče u središnjoj točki
glavnine ožičenja.
11.2.4.1.3. 100 ± 10 mm iznad uzemljene ploče
11.3. Stvaranje tražene jakosti polja
11.3.1 Metoda ispitivanja
11.3.1.1 Treba koristiti supstitucijsku metodu kako bi se osiguralo da su
zadovoljeni uvjeti za ispitno polje
11.3.1.2 Supstitucijska metoda
Na svakoj zahtijevanoj ispitnoj frekvenciji, generatoru polja dovodi se takva
razina RF snage da se dobije zahtijevana jakost ispitnog polja na referentnoj
točki u ispitnome području bez prisutne zasebne tehničke jedinice. Ta razina RF
snage, kao i sva druga odgovarajuća namještanja na generatoru polja moraju se
zapisati u izvještaju o ispitivanju (krivulja umjeravanja). Zapisane podatke
treba upotrijebiti u postupku homologacije tipa. Ako se izvrše bilo kakve
preinake na opremi na ispitnom mjestu, supstitucijska metoda mora se ponoviti.
11.3.1.3 Zasebna tehnička jedinica koja može sadržavati jednu dodatnu uzemljenu
ploču potom se unosi u ispitni prostor pod uvjetima navedenim u točki 11.2. Ako
se koristi i druga uzemljena ploča, ona mora biti unutar 5 mm od uzemljene ploče
stola i s njom biti električno povezana. Generatoru polja zatim se dovodi
zahtijevana snaga, određena u točki 11.3.1.2, na svakoj od frekvencija određenih
u točki 5.
11.3.1.4 Tijekom umjeravanja vanjska oprema treba biti najmanje 1 m od
referentne točke.
11.3.1.5 Kakav god je parametar za određivanje polja odabran u skladu s točkom
11.3.1.2, isti parametar mora se upotrijebiti da bi se iznova stvorila željena
jakost polja pri ispitivanju.
11.3.1.6 Mjerilo jakosti polja
Za određivanje jakosti polja tijekom faze umjeravanja supstitucijske metode
treba se koristiti kompaktnom izotropnom sondom za mjerenje polja.<>
11.3.1.7 Središte faze mjerila jakosti polja mora biti u referentnoj točki.
11.3.2 Obris jakosti polja

DODATAK 1.
*Slika 1.*ISPITIVANJE TRAKASTIM VODOM

1= Ekranizirana komora
2= Ožičenje
3= STU
4= Zaključni otpor
5= Generator frekvencije
6/7= Akumulator u pričuvi
8= Izvor napajanja
9= Filtar
10= Vanjske jedinice
11= Filtar
12= Vanjska jedinica za videonadzor
13= Optoelektronički pretvarač
14= Svjetlovodne linije
15= Neekranizirana vanjska jedinica
16= Ekranizirana vanjska jedinica
17= Optoelektronički pretvarač
18= Izolacijska podloga
19= Videokamera

![](dodatni/350762.gif)

*Slika 2.*
Ispitivanje trakastim vodom od 800 mm

![](dodatni/350763.gif)

1 = Uzemljena ploča
2 = Glavni snop ožičenja i kabeli za senzore i aktuatore
3 = Drveni okvir
4 = Noseća ploča
5 = Izolator
6 = Ispitivani predmet

*Slika 3.*Dimenzije traka od 800 m

![](dodatni/350764.gif)

Tlocrt
Sve dimenzije u milimetrima

DODATAK 2.

*Slika 1.*ISPITIVANJE UNOŠENJEM VELIKE STRUJE

![](dodatni/350765.gif)

*Slika 2.*SHEMATSKI PRIKAZ KRUGA UMJERAVANJA ZA UMJERAVANJE SONDE

![](dodatni/350766.gif)

DODATAK 3.

*Slika 1.*ISPITIVANJE METODOM TEM KOMORE

![](dodatni/350767.gif)

1 = Vanjski vodič, zaštitni zaslon
2 = Unutrašnji vodič (pregrada)
3 = Izolator
4 = Ulaz
5 = Izolator
6 = Otvor
7 = Razvodna ploča
8 = Izvor napajanja zasebne tehničke jedinice
9 = Zaključni otpornik 50
10 =Izolacija
11 = Zasebna tehnička jedinica (najveća visina: jedna trećina unutrašnje visine
komore)

DODATAK 4.

*Slika 1.*ISPITIVANJA U SLOBODNOME POLJU
Preporučeni raspored ekraniziranog prostora

![](dodatni/350768.gif)

PRILOG VIII.

DODATAK 1.

Opisni dokument s obzirom na elektromagnetsku kompatibilnost za tip motornog
vozila na dva ili tri kotača
Obrazac
(treba priložiti uz zahtjev za homologaciju tipa sastavnoga dijela kad je
podnesen odvojeno od zahtjeva za homologaciju tipa vozila)
Serijski broj (određuje podnositelj zahtjeva):
...................................

Zahtjev za homologaciju tipa sastavnoga dijela s obzirom na
elektromagnetsku kompatibilnost za tip motornog vozila na dva ili tri kotača
mora sadržavati podatke navedene u Priloga II. Pravilnika o homologaciji tipa
motornih vozila na dva ili tri kotača:
u Dijelu A. u točkama:
0.1, 0.2, 0.4 do 0.6,
1.1 i 1.4,
3.0 do 3.6, 3.1.2,
4.1 i 4.2
u Dijelu B. u točkama:
1.1 do 1.1.5.
u Dijelu C. u točkama:
2.1, 2.1.3, 2.1.4, 2.3 do 2.7.2, 2.8 do 2.8.2.4.
Kad je prikladno, podnositelj zahtjev za homologaciju tipa sastavnoga dijela
također mora dostaviti karatak opis električnih i/ili elektroničkih sastavnih
dijelova upotrijebljenih u sustavima prijenosnika snage, ovjesa, kočenja, za
osvjetljavanje i svjetlosnu signalizaciju i za upravljane.

DODATAK 2.

Certifikat o homologaciji
s obzirom na elektromagnetsku kompatibilnost za tip motornog vozila na dva ili
tri kotača

*Obrazac*

Naziv tijela nadležnog za homologaciju

Izvještaj br.: .............. Tehničke službe: ..............
Datum: .....................

Homologacija tipa sastavnog dijela br.:
.................................................
Izmjena/dopuna br.: .............................................................................
1. Marka ili trgovačka oznaka vozila:
...................................................
2. Tip vozila(s detaljima za izvedbe ili inačice):
.....................................
3. Naziv i adresa proizvođača:
............................................................
4. Ime i adresa ovlaštenoga predstavnika proizvođača (ako postoji): ...
5. Vozilo dostavljeno na ispitivanje dana:
............................................
6. Homologacija tipa je dodijeljena/odbijena (1)...................................
7. Mjesto.
.........................................................................................
8. Datum:
..........................................................................................
9. Potpis:
..........................................................................................

Prilog IX.

 Dodatak 1.

 Opisni dokument s obzirom na elektromagnetsku kompatibilnost
tipa zasebne tehničke jedinice
 *Obrazac*

(treba priložiti uz zahtjev za homologaciju tipa sastavnoga dijela)

Serijski broj (određuje podnositelj zahtjeva):
...................................

Zahtjev za homologaciju tipa sastavnoga dijela s obzirom na
elektromagnetsku kompatibilnost tipa zasebne tehničke jedinice mora sadržavati
podatke navedene u Prilogu II. Pravilnika o homologaciji tipa motornih vozila na
dva ili tri kotača koji se odnose na određenu zasebnu tehničku jedinicu

Dodatak 2.

CERTIFIKAT O HOMOLOGACIJA TIPA SASTAVNOG DIJELA S OBZIROM NA ELEKTROMAGNETSKU
KOMPATIBILNOST TIPA ZASEBNE TEHNIČKE JEDINICE

*Obrazac*

Naziv tijela nadležnog za homologaciju

Izvještaj br.: .............. Tehničke službe: ..............
Datum: .....................

Homologacija tipa sastavnog dijela br.:
.................................................
Izmjena/dopuna br.: .............................................................................
1. Marka zasebne tehničke jedinice:
.....................................................
2. Tip zasebne tehničke jedinice (s detaljima za izvedbe ili inačice): ........
3. Naziv i adresa proizvođača:
.............................................................
4. Ime i adresa predstavnika proizvođača (ako postoji) ........................
5. Zasebna tehnička jedinica dostavljena na ispitivanje dana: ................
6. Homologacija je tipa sastavnog dijela dodijeljena/odbijena (1)...........
7. Mjesto.
.........................................................................................
8. Datum:.
.........................................................................................
9. Potpis:.
.........................................................................................

\_\_\_\_\_\_
(1) Prekrižiti što se ne primjenjuje.

Pravilnik, NN 12/2007-540
Opći uvjeti korištenjaZaštita privatnosti[Pristup podatcima](/data_access_hr.aspx)[ELI](/about_eli_hr.aspx)

©2026. g. Narodne novine d.d.

, izrada [Novena d.o.o.](http://novena.hr/)