### NN 110/2024 (23.9.2024.), Odluka Ustavnog suda Republike Hrvatske broj: U-IIIA-1349/2024 od 10. srpnja 2024.

Ustavni sud Republike Hrvatske

1875

Ustavni sud Republike Hrvatske, u Prvom vijeću za odlučivanje o ustavnim tužbama, u sastavu sudac Branko Brkić, predsjednik Vijeća, te suci Andrej Abramović, Mario Jelušić, Lovorka Kušan, Josip Leko i Goran Selanec, članovi Vijeća, u postupku koji je ustavnom tužbom pokrenuo Velimir Mužinić iz Splita, kojeg zastupa Mirko Kozina, odvjetnik u Splitu, na sjednici održanoj 10. srpnja 2024. jednoglasno je donio

ODLUKU

I. Ustavna tužba se usvaja.

II. Županijski sud u Šibeniku dužan je, u najkraćem mogućem roku, ali ne duljem od tri (3) mjeseca, računajući od prvog idućeg dana nakon objave ove odluke u »Narodnim novinama«, donijeti odluku u predmetu koji se pred tim sudom vodi pod brojem Gž-267/2024.

III. Na temelju članka 63. stavka 3. Ustavnog zakona o Ustavnom sudu Republike Hrvatske (»Narodne novine« broj 99/99., 29/02. i 49/02. – pročišćeni tekst), podnositelju ustavne tužbe Velimiru Mužiniću iz Splita, Matoševa 4, određuje se primjerena naknada zbog povrede prava na suđenje u razumnom roku, zajamčenog člankom 29. stavkom 1. Ustava Republike Hrvatske (»Narodne novine« broj 56/90., 135/97., 113/00., 28/01., 76/10. i 5/14.) u visini od 4.845,00 eura.

IV. Naknada iz točke III. izreke ove odluke bit će isplaćena iz državnog proračuna u roku od tri (3) mjeseca od dana podnošenja zahtjeva podnositelja Ministarstvu pravosuđa, uprave i digitalne transformacije Republike Hrvatske za njezinu isplatu.

V. Ova odluka objavit će se u »Narodnim novinama«.

Obrazloženje

I. POSTUPAK PRED USTAVNIM SUDOM

1. Velimir Mužinić iz Splita (u daljnjem tekstu: podnositelj), kojeg u postupku pred Ustavnim sudom zastupa Mirko Kozina, odvjetnik u Splitu, podnio je 20. ožujka 2024. Ustavnom sudu ustavnu tužbu na temelju članka 63. Ustavnog zakona o Ustavnom sudu Republike Hrvatske (»Narodne novine« broj 99/99., 29/02. i 49/02. – pročišćeni tekst; u daljnjem tekstu: Ustavni zakon), radi zaštite prava na suđenje u razumnom roku, zajamčenog člankom 29. stavkom 1. Ustava, povrijeđenog nerazumno dugim trajanjem parničnog postupka koji se u trenutku podnošenja ustavne tužbe vodi pred Županijskim sudom u Osijeku pod brojem Gž-1498/2023.

2. Za potrebe ustavnosudskog postupka pribavljena je preslika spisa predmeta Općinskog suda u Splitu broj: P-3562/2021 (ranije broj: P-310/04, P-1315/2009).

II. PREGLED RADNJI U POSTUPKU

3. Podnositelj je podnio 27. srpnja 2004. tužbu Općinskom sudu u Omišu (kasnije Općinski sud u Splitu, Stalna služba u Omišu, odnosno Općinski sud u Splitu – u daljnjem tekstu: prvostupanjski sud), protiv Republike Hrvatske, Županije splitsko-dalmatinske, Vodovoda d.o.o. Omiš, Grada Omiša, Općine Dugi Rat i Hrvatske uprave za ceste, radi utvrđenja tuženih odgovornim za štetne imisije koje podnositelj trpi na nekretnini u svojem vlasništvu (obiteljskoj kući i okućnici u Dugom Ratu), nalaganjem tuženicima da saniraju teren iznad nekretnine podnositelja na način da spriječe buduće dopiranje štetnih imisija na nekretninu podnositelja i radi naknade štete uzrokovane štetnim imisijama u visini od 1.200.000,00 kn.

Tužba je zavedena pod brojem P-310/04.

Pred prvostupanjskim sudom održano je ročište 7. prosinca 2004., na kojem je taj sud rješenjem broj: P-310/04 odredio da će se na okolnost pojašnjenja predmeta spora i visine štete izvesti dokaz očevidom uz sudjelovanje vještaka građevinske struke.

Rješenjem broj: P-310/04 od 23. veljače 2005. prvostupanjski sud odredio je da će se na okolnost uzroka nastanka štete na nekretnini podnositelja izvesti dokaz vještačenjem po vještaku za graditeljstvo (već određenim rješenjem od 7. prosinca 2004.).

Rješenjem broj: P-310/04 od 8. studenoga 2005. prvostupanjski sud je odredio da će se na okolnost uzroka nastanka štete na nekretnini podnositelja izvesti dokaz vještačenjem po (istom) vještaku za graditeljstvo.

Potom je pred prvostupanjskim sudom održano ročište 9. prosinca 2005., u odsutnosti navedenog vještaka, na kojem je vještak rješenjem broj: P-310/04 ovlašten izvršiti očevid na nekretnini podnositelja.

Rješenjem prvostupanjskog suda broj: P-310/04 od 16. veljače 2006. određeno je da će se na okolnost uzroka nastanka štete na nekretnini podnositelja izvesti dokaz vještačenjem po već prethodno tri puta određenom vještaku za graditeljstvo.

Potom je prvostupanjski sud 7. travnja 2006., u prisustvu određenog vještaka, izvršio očevid na licu mjesta (o čemu je sastavio zapisnik broj: P-310/04 od 7. travnja 2006.).

Određeni vještak je prvostupanjskom sudu dostavio 11. travnja 2006. nalaz i mišljenje.

Podnositelj je podneskom od 5. listopada 2006. stavio primjedbe na nalaz i mišljenje vještaka.

Potom je pred prvostupanjskim sudom održano ročište 29. travnja 2008.

Prvostupanjski sud je rješenjem broj: P-310/04 od 16. lipnja 2008. odbio podnositeljevu subjektivnu preinaku tužbe (od 6. prosinca 2004.) u odnosu na Hrvatske uprave za ceste umjesto koje je kao tuženik označeno trgovačko društvo Hrvatske ceste d.o.o.

Potom je pred prvostupanjskim sudom održano ročište 17. lipnja 2008. na kojem je rješenjem broj: P-310/04 određeno da će se spis predmeta tog suda broj: P-601/05 pripojiti predmetu broj: P-310/04 radi zajedničkog raspravljanja i odlučivanja.

Iz spisa predmeta razvidno je da je podnositelj 23. studenoga 2005. prvostupanjskom sudu podnio tužbu protiv Hrvatskih cesta d.o.o. radi utvrđenja tuženika odgovornim za štetne imisije koje podnositelj trpi na nekretnini u svojem vlasništvu (obiteljskoj kući i okućnici u Dugom Ratu), nalaganja tuženiku da sanira teren iznad nekretnine podnositelja na način da spriječi buduće dopiranje štetnih imisija na nekretninu podnositelja i radi naknade štete uzrokovane štetnim imisijama u visini od 1.200.000,00 kn.

Ta tužba zavedena je pod brojem P-601/05.

Nakon navedenog pripajanja predmeta, pred prvostupanjskim sudom održano je pet ročišta i to: 28. listopada 2008., 30. studenoga 2010. (na kojem je spis predmeta označen novim brojem P-1315/09), 2. ožujka 2011., 26. travnja 2011. i 3. studenoga 2011.

Rješenjem zamjenika predsjednika Županijskog suda u Splitu broj: Su-1285/11 od 12. prosinca 2011. odbijen je zahtjev podnositelja od 3. studenoga 2011. za izuzeće predsjednika prvostupanjskog suda.

Rješenjem predsjednika prvostupanjskog suda broj: Su-1514/11 od 21. prosinca 2011. odbijen je zahtjev podnositelja od 3. studenoga 2011. za izuzeće suca Ž. B.

Potom su pred prvostupanjskim sudom održana tri ročišta i to: 20. ožujka 2012., 4. lipnja 2012. i 17. svibnja 2013.

Rješenjem predsjednika prvostupanjskog suda broj: Su-803/13 od 27. kolovoza 2013. odbačen je zahtjev podnositelja od 4. lipnja 2013. za izuzeće zamjenice predsjednika prvostupanjskog suda, odbijen je podnositeljev zahtjev za izuzeće suca Ž. B. i prihvaćen je zahtjev suca Ž. B. za otklon od suđenja u predmetu broj: P-1315/09.

Rješenjem predsjednika prvostupanjskog suda broj: Su-26/14 od 15. siječnja 2014. prihvaćen je zahtjev sutkinje M. G. za otklon od suđenja u predmetu broj: P-1315/09.

Potom pred prvostupanjskim sudom nisu održana ročišta zakazana za 11. studenoga 2014. i 2. veljače 2015.

Rješenjem predsjednika prvostupanjskog suda broj: Su-2143/15 od 20. ožujka 2015. odbijen je zahtjev podnositelja od 10. veljače 2015. za izuzeće sutkinje Lj. M.

Potom je pred prvostupanjskim sudom održano ročište 8. travnja 2015.

Rješenjem predsjednika prvostupanjskog suda broj: Su-5991/15 od 29. lipnja 2015. odbijen je zahtjev podnositelja od 4. svibnja 2015. za izuzeće sutkinje Lj. M. i prihvaćen je zahtjev sutkinje Lj. M. za otklon od suđenja u predmetu broj: P-1315/09.

Potom su pred prvostupanjskim sudom održana dva ročišta i to: 14. travnja 2016., na kojem je rješenjem broj: P-1315/09 određeno da će se izvesti dokaz vještačenjem po novom vještaku građevinske struke i 5. srpnja 2017.

Nisu održana ročišta zakazana za 15. ožujka 2016. i 14. lipnja 2017.

Vještak je prvostupanjskom sudu 18. veljače 2019. dostavio nalaz i mišljenje.

Potom su pred prvostupanjskim sudom održana tri ročišta i to: 11. travnja 2019., 3. srpnja 2019. i 15. listopada 2019.

Rješenjem Vrhovnog suda Republike Hrvatske broj: Gr1 398/2019-2 od 23. listopada 2019. odbijen je zahtjev prvostupanjskog suda za delegaciju nadležnosti.

Potom je pred prvostupanjskim sudom održano ročište 5. ožujka 2020.

Rješenjem predsjednice prvostupanjskog suda broj: ­Su-769/2020-3 od 6. travnja 2020. odbijen je zahtjev podnositelja od 5. ožujka 2020. za izuzeće suca M. P.

Potom su pred prvostupanjskim sudom u Splitu održana dva ročišta i to: 2. veljače 2021. i 17. ožujka 2021. – na kojem su doneseni presuda i rješenje broj: P-1315/2009.

Navedenom presudom odbijena je tužba podnositelja u odnosu na Vodovod d.o.o. Omiš i Hrvatske ceste d.o.o., dok je navedenim rješenjem odbačena tužba podnositelja u odnosu na Republiku Hrvatsku, Županiju splitsko-dalmatinsku, Grad Omiš i Općinu Dugi Rat, te je naloženo podnositelju da naknadi trošak parničnog postupka tuženicima Županiji splitsko-dalmatinskoj (15.000,00 kn), Vodovodu d.o.o. Omiš (5.000,00 kn) i Gradu Omišu (5.000,00 kn), a navedeni tuženici odbijeni su sa zahtjevom preko dosuđenog iznosa parničnog troška.

Protiv navedenog rješenja žalbe su podnijeli: Županija split­sko-dal­matinska 22. ožujka 2021., Općina Dugi Rat 22. ožujka 2021., Grad Omiš 25. ožujka 2021., te Vodovod d.o.o. Omiš 1. travnja 2021.

Podnositelj je 5. travnja 2021. podnio žalbu protiv navedene presude.

Županijski sud u Osijeku donio je 16. rujna 2021. presudu i rješenje broj: Gž-1692/2021-4 kojom je djelomično prihvatio žalbu podnositelja i ukinuo navedenu presudu i rješenje prvostupanjskog suda u dijelu u kojem je u odnosu na Vodovod d.o.o. Omiš i Hrvatske ceste d.o.o. odbijen podnositeljev tužbeni zahtjev radi utvrđenja tih tuženika odgovornim za štetne imisije koje podnositelj trpi na svojoj nekretnini i nalaganja tim tuženicima da saniraju teren iznad podnositeljeve nekretnine na način da spriječe buduće dopiranje štetnih imisija na nekretninu podnositelja i naknade mu štetu, te u dijelu u kojem je podnositeljeva tužba odbačena u odnosu na Republiku Hrvatsku, Županiju splitsko-dalmatinsku, Grad Omiš i Općinu Dugi Rat, te je prihvatio žalbe Županije splitsko-dalmatinske, Vodovoda d.o.o. Omiš, Grada Omiša i Općine Dugi Rat i ukinuo navedenu presudu i rješenje Općinskog suda u Splitu u dijelu u kojem je odlučeno o zahtjevu tih tuženika za naknadu troška parničnog postupka.

4. U nastavku postupka spis predmeta je dobio novi broj: P-3562/2021, te su pred prvostupanjskim sudom održana dva ročišta i to: 27. siječnja 2022. i 25. veljače 2022. – na kojem je u prisutnosti novog vještaka graditeljske struke obavljen očevid.

Novi vještak je dostavio 15. rujna 2022. prvostupanjskom sudu nalaz i mišljenje.

Podneskom od 5. listopada 2022. podnositelj je stavio prigovore na nalaz i mišljenje novog vještaka graditeljske struke.

Potom je pred prvostupanjskim sudom održano ročište 16. studenoga 2022.

Rješenjem prvostupanjskog suda broj: P-3562/2021-26 od 6. ožujka 2023. naloženo je novom vještaku graditeljske struke da u roku od petnaest dana dostavi nalaz i mišljenje.

Novi vještak je 21. ožujka 2023. dostavio dopunu nalaza i mišljenja.

Potom je pred prvostupanjskim sudom održano ročište 28. lipnja 2023. na kojem je rješenjem broj: P-3562/21 utvrđeno da se smatra da je tužba povučena.

Protiv navedenog rješenja podnositelj je podnio žalbu 26. rujna 2023.

Rješenjem predsjednika prvostupanjskog suda broj: Su-1350/223 od 6. rujna 2023. odbijen je podnositeljev zahtjev od 3. kolovoza 2023. za izuzeće sutkinje S. B.

Postupak po žalbi protiv rješenja kojim je utvrđeno da se tužba smatra povučenom vodio se pred Županijskim sudom u Osijeku pod brojem Gž-1498/2023, koji se rješenjem broj: Gž-1498/2023-3 od 14. svibnja 2024. oglasio mjesno nenadležnim i predmet vratio prvostupanjskom sudu radi korištenja nasumične dodjele predmeta jednom od županijskih sudova.

Postupak po žalbi vodi se pred Županijskim sudom u Šibeniku pod brojem: Gž-267/2024.

Postupak nije dovršen do donošenja odluke Ustavnog suda u ovom ustavnosudskom postupku.

Korištenje sredstava za zaštitu prava na suđenje u razumnom roku

5. Iz spisa predmeta, te razloga i navoda ustavne tužbe razvidno je da podnositelj prije podnošenja ustavne tužbe nije koristio sredstva za zaštitu prava na suđenje u razumnom roku.

III. MJERODAVNO PRAVO

6. U odluci broj: U-IIIA-1031/2014 od 27. travnja 2016., u točkama 4. – 11. (»Narodne novine« broj 50/16.) Ustavni sud opisao je razvoj pravne zaštite člankom 29. stavkom 1. Ustava zajamčenog prava na suđenje u razumnom roku od trenutka njegovog uvođenja u hrvatski pravni sustav, stupanjem na snagu Promjene Ustava Republike Hrvatske 9. studenoga 2000. (»Narodne novine« broj 113/00.) sve do 14. ožujka 2013., kada je stupio na snagu Zakon o sudovima (»Narodne novine« broj 28/13., 33/15., 82/15., 82/16. – Uredba, 67/18., 126/19. – rješenje USRH broj: U-I-4658/2019 i dr., 130/20. – odluka i rješenje USRH broj: U-I-4658/2019 i dr., 21/22., 60/22. – rješenje USRH broj: U-I-2215/2022 i dr., 16/23. – odluka i rješenje USRH broj: U-I-2215/2022 i dr., 155/23. – članak 52. stavak 5. Zakona o plaćama u državnoj službi i javnim službama i 36/24.; u daljnjem tekstu: ZoSud:28/13-36/24).

IV. DOPUŠTENOST USTAVNE TUŽBE

7. U skladu sa stajalištem Ustavnog suda iznesenim u rješenju broj: U-IIIA-322/2014 od 23. prosinca 2014. (»Narodne novine« broj 8/15.), jedna od pretpostavki za dopuštenost ustavne tužbe podnesene na temelju članka 63. Ustavnog zakona zbog povrede prava na suđenje u razumnom roku jest ta da su podnositelji prethodno koristili dopušteno pravno sredstvo protiv nerazumne duljine postupka.

8. Europski sud za ljudska prava (u daljnjem tekstu: ESLJP) u presudama donesenim 30. srpnja 2020. u predmetu Mirjana Marić protiv Hrvatske (br. 9849/15, §§ 74. – 80.), predmetu Glavinić i Marković protiv Hrvatske (br. 11388/15 i 25605/15, §§ 94. – 101.), te predmetu Kirinčić i drugi protiv Hrvatske (br. 31386/17, §§ 99. – 102.), iznio je stajalište prema kojemu zakonodavni model propisan ZoSudom: 28/13-36/24 nije u skladu s pravom na djelotvorno pravno sredstvo zajamčeno člankom 13. Konvencije za zaštitu ljudskih prava i temeljnih sloboda (»Narodne novine – Međunarodni ugovori« broj 18/97., 6/99. – pročišćeni tekst, 8/99. – ispravak, 14/02., 1/06. i 13/17.). Navedeno stajalište ESLJP ponovio je u predmetu Balicki protiv Hrvatske (br. 71300/16, § 8., presuda od 9. veljače 2023.).

9. Ustavni sud utvrđuje da je u trenutku podnošenja ustavne tužbe parnični postupak a priori trajao nerazumno dugo. Naime, od podnošenja tužbe Općinskom sudu u Omišu (27. srpnja 2004.) do podnošenja ustavne tužbe (20. ožujka 2024.) parnični postupak trajao je ukupno devetnaest (19) godina, sedam (7) mjeseci i dvadeset tri (23) dana.

10. Imajući u vidu stajališta ESLJP-a navedena u točki 8. obrazloženja ove odluke i s njima u vezi promjenu prakse Ustavnog suda, te okolnosti konkretnog slučaja, ocjena je Ustavnog suda da podnositelj prije podnošenja ustavne tužbe nije bio dužan koristiti ZoSudom:28/13-36/24 propisana dopuštena pravna sredstva protiv nerazumne duljine trajanja postupka.

11. Slijedom navedenog, Ustavni sud utvrđuje da je u konkretnom slučaju ustavna tužba dopuštena i ispitat će njezinu osnovanost.

V. OSNOVANOST USTAVNE TUŽBE

12. Ustavni sud ponavlja da se razumnost duljine postupka ­uvijek mora procjenjivati u svjetlu okolnosti konkretnog slučaja prema sljedećim kriterijima: složenosti predmeta, ponašanju podnositelja i mjerodavnih tijela, te važnosti predmeta postupka za podnositelja.

1) Duljina sudskog postupka

13. Sudski postupak započeo je 27. srpnja 2004. podnošenjem tužbe Općinskom sudu u Omišu i do donošenja odluke Ustavnog suda nije dovršen.

14. Ustavni sud utvrđuje da je postupak u razmatranom razdoblju od 27. srpnja 2004. do 10. srpnja 2024. (dana donošenja odluke Ustavnog suda), trajao ukupno devetnaest (19) godina, jedanaest (11) mjeseci i trinaest (13) dana.

2) Složenost sudskog predmeta

15. Ustavni sud ocjenjuje da se u konkretnom slučaju radi o složenijem predmetu. Međutim, navedena okolnost sama po sebi ne opravdava trajanje postupka u razdoblju duljem od devetnaest (19) godina.

3) Postupanje nadležnih sudova

16. Pred prvostupanjskim sudom održano je ukupno dvadeset šest ročišta: 7. prosinca 2004., 9. prosinca 2005., 7. travnja 2006., 29. travnja 2008., 17. lipnja 2008., 28. listopada 2008., 30. studenoga 2010., 2. ožujka 2011., 26. travnja 2011., 3. studenoga 2011., 20. ožujka 2012., 4. lipnja 2012., 17. svibnja 2013., 8 travnja 2015., 14. travnja 2016., 5. srpnja 2017., 11. travnja 2019., 3. srpnja 2019., 15. listopada 2019., 5. ožujka 2020., 2. veljače 2021., 17. ožujka 2021. (na kojem su doneseni presuda i rješenje broj: P-1315/2009), 27. siječnja 2022., 25. veljače 2022., 16. studenoga 2022. i 28. lipnja 2023. (na kojem je rješenjem broj: P-3562/21 utvrđeno da se smatra da je tužba povučena).

Presudom i rješenjem Županijskog suda u Osijeku broj: Gž-1692/2021-4 od 16. rujna 2021. djelomično su ukinuti presuda i rješenje prvostupanjskog suda broj: P-1315/2009 od 17. ožujka 2021.

Rješenjem Županijskog suda u Osijeku broj: Gž-1498/2023-3 od 14. svibnja 2024. taj sud oglasio se mjesno nenadležnim za postupanje po žalbi podnesenoj protiv rješenja prvostupanjskog suda broj: P-3562/21 od 28. lipnja 2023.

U povodu žalbe podnesene protiv rješenja prvostupanjskog suda broj: P-3562/21 od 28. lipnja 2023. postupak se vodi pred Županijskim sudom u Šibeniku pod brojem Gž-267/2024.

4) Ponašanje podnositelja ustavne tužbe

17. Ustavni sud ocjenjuje da podnositelj ustavne tužbe nije u bitnome pridonio duljini trajanja postupka.

VI. OCJENA USTAVNOG SUDA

18. Ustavni sud utvrđuje da se parnični postupak u razmatranom razdoblju vodi dulje od devetnaest (19) godina, te da do donošenja odluke Ustavnog suda u ovom ustavnosudskom predmetu nije dovršen.

Stoga, Ustavni sud ocjenjuje da je trajanjem parničnog postupka u navedenom mjerodavnom razdoblju podnositelju povrijeđeno pravo da sud u razumnom roku odluči o njegovim pravima i obvezama, zajamčeno člankom 29. stavkom 1. Ustava.

19. Utvrdivši da je ustavna tužba osnovana, u smislu članka 63. stavaka 1. i 2. Ustavnog zakona, donesena je odluka kao u točkama I. i II. izreke.

Na temelju članka 31. stavaka 4. i 5. Ustavnog zakona određuje se da je predsjednik Županijskog suda u Šibeniku dužan dostaviti Ustavnom sudu pisanu obavijest o datumu donošenja odluke u predmetu broj: Gž-267/2024 u roku od osam (8) dana od dana njezina donošenja, a najkasnije u roku od osam (8) dana od isteka roka određenog u točki II. izreke ove odluke.

20. U skladu s člankom 63. stavkom 3. Ustavnog zakona, donesena je odluka kao u točki IV. izreke.

Ustavni sud utvrđuje visinu naknade zbog povrede prava na suđenje u razumnom roku zajamčenog člankom 29. stavkom 1. Ustava uzimajući u obzir okolnosti svakog pojedinog predmeta, uz istodobno uvažavanje ukupnih gospodarskih i socijalnih prilika u Republici Hrvatskoj.

21. Odluka o objavi temelji se na članku 29. Ustavnog zakona (točka V. izreke).

Broj: U-IIIA-1349/2024
 Zagreb, 10. srpnja 2024.

USTAVNI SUD REPUBLIKE HRVATSKE

Predsjednik Vijeća
 dr. sc. Branko Brkić, v. r.