## Odluka Ustavnog suda Republike Hrvatske broj:U-III-1231/2003 od 6. svibnja 2005.

### NN 65/2005 (25.5.2005.), Odluka Ustavnog suda Republike Hrvatske broj:U-III-1231/2003 od 6. svibnja 2005.

**USTAVNI SUD REPUBLIKE HRVATSKE**

**1268**

Ustavni sud Republike Hrvatske, u Drugom vijeću
za odlučivanje o ustavnim tužbama, u sastavu sudac Jasna Omejec,
predsjed­nik Vijeća, te
suci Marijan Hranjski, Mario Kos, Ivan Matija, Ivan Mrkonjić i Vice Vukojević, članovi Vijeća, u postupku pokrenutom ustavnom
tužbom S. G. iz P., kojeg zastupa T. F., odvjetnik iz O., na sjednici održanoj
6. svibnja 2005. godine, jednoglasno je donio

**ODLUKU**

1. Ustavna tužba se odbija.

2. Ova odluka objavit će se u »Narodnim
novinama«.

Obrazloženje

1. Podnositelj je podnio ustavnu tužbu protiv
rješenja Županijskog suda u Požegi, broj: Gž-20/03-2
od 21. veljače 2003. godine, kojim je odbijena kao neosnovana njegova žalba i
potvrđeno rješenje Općinskog suda u Požegi, broj: P-687/02-6 od 31. listopada
2002. godine.

Prvostupanjskim rješenjem, na temelju odredbi
članka 16. stavka 2. Zakona o parničnom postupku (»Narodne novine«, broj
53/91., 91/92. i 112/99., u daljnjem tekstu: ZPP), sud se oglasio nenadležnim i odbacio tužbu
podnositelja, jer da se u konkretnom slučaju radi o pravima iz mirovinskog i
invalidskog osiguranja za čije rješavanje nije nadležan sud, već nadležno
upravno tijelo, sukladno odredbi članka 13. Zakona o mirovinskom i invalidskom
osiguranju (»Narodne novine«, broj 26/83. do 44/94.).

2. Podnositelj u ustavnoj tužbi ističe da se u
konkretnom slučaju ne radi o utvrđivanju prava na mirovinu, već o isplati
dospjelih, a neisplaćenih mirovina za utuženo razdoblje, pa smatra da to
pitanje spada u sudsku nadležnost i da je rješenje kojim se sud oglasio nenadležnim nezakonito.
Ističe povrede odredbi članaka 14. stavka 2. i 26. Ustava Republike Hrvatske,
te predlaže usvajanje ustavne tužbe i ukidanje osporenog rješenja
drugostupanjskog suda.

Ustavna tužba nije osnovana.

3. Prema odredbi članka 62. stavka 1. Ustavnog
zakona o Ustav­nom sudu Republike Hrvatske (»Narodne
novine«, broj 99/99., 29/02. i 49/02. – pročišćeni tekst, u daljnjem tekstu:
Ustavni zakon), svatko može podnijeti Ustavnom sudu ustavnu tužbu ako smatra da
mu je pojedinačnim aktom tijela državne vlasti, tijela jedinice lokalne i
područne (regionalne) samouprave ili pravne osobe s javnim ovlastima, kojim je
odlučeno o njegovim pravima i obvezama ili o sumnji ili optužbi zbog kažnjivog
djela, povrijeđeno ljudsko pravo ili temeljna sloboda zajamčena Ustavom,
odnosno Ustavom zajamčeno pravo na lokalnu i područnu (regionalnu) samoupravu.

Ustavni sud u postupku u povodu ustavne tužbe, u
granicama zahtjeva istaknutog u ustavnoj tužbi, utvrđuje je li u postupku
odlučivanja o pravima i obvezama podnositelja, povrijeđeno podnositelju ustavno
pravo, pri čemu se, u pravilu, ne upušta u pitanje jesu li sudovi pravilno i
potpuno utvrdili činjenično stanje i ocijenili dokaze. Za Ustavni sud
mjerodavne su samo one činjenice od čijeg postojanja ovisi ocjena o povredi
ustavnog prava.

4. Podnositelj u ustavnoj tužbi ističe da mu je
osporenim rješenjem povrijeđeno ustavno jamstvo jednakosti svih pred zakonom,
propisano člankom 14. stavkom 2. Ustava.

Utvrdivši da pravna stajališta sudova, u
konkretnom slučaju, nisu odstupila od ustaljene prakse u primjeni mjerodavnog
materijalnog prava, niti su diskriminatorna po bilo
kojoj ustavnoj osnovi, Ustavni sud nije prihvatio navode podnositelja da mu, u konkret­nom slučaju, nije
osigurana jednakost pred zakonom, zajamčena člankom 14. stavkom 2. Ustava.

5. Podnositelj povrijeđenim smatra ustavno pravo
zajamčeno člankom 26. Ustava koji propisuje:

»Svi državljani Republike Hrvatske i stranci jednaki
su pred sudovima i drugim državnim i inim tijelima koja imaju javne ovlasti.«

Ta Ustavom zajamčena procesna garancija, koju
Ustav ustanovljava u korist stranaka, obvezuje nadležna tijela da u sudskim,
upravnim ili u postupcima pred drugim tijelima koja imaju javne ovlasti prema
strankama postupaju jednako, neovisno o njihovoj državljanskoj pripadnosti.

Slijedom iznesenog, polazeći od sadržaja članka
26. Ustava i imajući u vidu činjenicu da je podnositelj ustavne tužbe hrvatski
državljanin, Ustavni sud utvrđuje da u konkretnom slučaju članak 26. Ustava
nije mjerodavan, jer ne sadrži ustavno pravo koje bi s obzirom na okolnosti
konkretnog slučaja moglo biti povrijeđeno.

6. Slijedom navedenog, a na temelju odredbi
članaka 73. i 75. Ustavnog zakona, odlučeno je kao u izreci.

7. Odluka o objavi temelji se na odredbama
članka 29. Ustav­nog zakona.

Broj: U-III-1231/2003

Zagreb, 6. svibnja 2005.

USTAVNI SUD REPUBLIKE
HRVATSKE

Predsjednik Vijeća

**dr****. sc. Jasna Omejec,** v. r.

Odluka, NN 65/2005-1268