### NN 38/2015 (3.4.2015.), Presuda Visokoga upravnog suda Republike Hrvatske broj: UsII-11/12-15 od 16. ožujka 2015.

VISOKI UPRAVNI SUD REPUBLIKE HRVATSKE

800

PRESUDA

Visoki upravni sud Republike Hrvatske u vijeću sastavljenom od sudaca toga suda Fedore Lovričevć-Stojanović predsjednice vijeća, Dijane Vidović i Sanje Otočan, članica vijeća, te Ljiljane Stojanović, zapisničarke, u upravnom sporu tužitelja Hrvatski telekom d.d. (HT), Roberta Frangeša Mihanovića 9, Zagreb, kojega zastupa opunomoćenik Neven Alujević, dipl. iur, protiv tuženika Hrvatske regulatorne agencije za mrežne djelatnosti (HAKOM) Roberta Frangeša Mihanovića 9, Zagreb, kojega zastupa Domagoj Maričić, dipl. iur. te zainteresiranih osoba: Amis telekom d.d., Bani 75, Zagreb, kojega zastupa opunomoćenik Željko Brajdić, Iskon Internet d.d., Garićgradska 18, Zagreb, OT Optima telekom d.d., Bani 75a, Zagreb, radi realizacije usluge izdvojenog pristupa lokalnoj petlji operatorima korisnicima, nakon održane javne i usmene rasprave, u nazočnosti opunomoćenika tužitelja, opunomoćenika tuženika i opunomoćenika zainteresirane osobe Amis telekom d.d., dana 16. ožujka 2015.,

presudio je

I. Odbija se tužbeni zahtjev koji glasi: »Poništava se upravni akt Hrvatske agencije za poštu i elektroničke komunikacije, klasa: UP/I-344-07/11-01/41, urbroj: 376-09/MB-11-06 (IM) od 20. veljače 2012.»

II. Ova će se presuda objaviti u »Narodnim novinama«.

Obrazloženje

Osporeno je rješenje doneseno na temelju čanaka 111. i 112. stavka 1. točke 22. Zakona o elektroničkim komunikacijama (»Narodne novine« 73/08., 90/11., 133/12., 80/13., 71/14.) (dalje u tekstu: ZEK) (koji Zakon je u to vrijeme bio na snazi) u postupku inspekcijskog nadzora nad društvom Hrvatski telekom d.d. zbog odbijanja zahtjeva korisnika operatora za izdvojeni pristup lokalnoj petlji. U I. točki osporenoga rješenja određeno je Hrvatskom telekomu d.d., Zagreb, Savska cesta 32 (HT) da realizira usluge izdvojenog pristupa lokalnoj petlji koje su zahtijevali operatori korisnici: Amis Telekom d.o.o., Zagreb, Bani 75 (Amis) i Iskon Internet d.d., Zagreb, Garićgradska 18 (Iskon) i na taj način omogući širokopojasni priključak krajnjim korisnicima:

a) Adamu Smiljčiću, Ivana Filipovića 16, Sesvete, (operator korisnik Amis),

b) Filipu Periću, Ljubuška 64, Zagreb, (operator korisnik Iskon),

c) Milici Soldan, Pehljinska 23, Zagreb (operator korisnik Amis),

d) Damiru Aleksiću, Žitnjak, Kovačići 22D, Zagreb (operator korisnik Amis)

e) Branki Mejić, I. Gajnički vidikovac 30, Zagreb (operator korisnik Amis).

U II. točki rješenja ukida se privremeno rješenje HAKOM-a doneseno u ovome predmetu dana 19. listopada 2011.

Tužitelj podnosi tužbu zbog nepravilno utvrđenoga činjeničnog stanja, odnosno zbog toga što je iz utvrđenih činjenica izveden nepravilan zaključak u pogledu činjeničnog stanja i zbog toga što u aktu nije primijenjen zakon, propis utemeljen na zakonu ili drugi zakonito donesen propis ili opći akt. Navodi da je tuženik 12. rujna 2011. pokrenuo postupak inspekcijskog nadzora radi utvrđivanja postupanja tužitelja prema rješenju Vijeća HAKOM-a, klasa: 344-01/11-01/4645, urbroj: 376-12/VŠ-11-01 (MW) od 1. lipnja 2011. kojim rješenjem su tužitelju određene izmjene i dopune Standardne ponude HT – Hrvatskih telekomunikacija d.d. za uslugu izdvojenog pristupa lokalnoj petlji. Inspektor HAKOM-a je za potrebe nadzora, a u svrhu utvrđivanja činjenica i razjašnjenja bitnih okolnosti proveo postupke očevida i potrebnih mjerenja na terenima: u Sesvetama i Dubravi 27. rujna 2011. i na lokaciji Vrapče i Žitnjak dana 4. listopada 2011. o čemu su sačinjeni zapisnici. Tuženik je donio privremeno rješenje 19. listopada 2011. kojim je naloženo tužitelju da u suradnji s operatorima korisnicima od 31. listopada 2011. do zaključno 13. studenoga 2011. uspostavi mehanizam sustavnog mjerenja, kontinuiranog praćenja te temeljitog analiziranja ključnih parametara svih svojih ADSL linija koje se nalaze u istim osnovnim grupama s krajnjim korisnicima koji su uključeni. Mehanizam sustavnog mjerenja obuhvatio je pretplatničke linije pet krajnjih korisnika, a rezultati mjerenja su dostavljeni tuženiku u elektroničkom obliku. Ističe kako tuženik tvrdi da je na temelju provedenih mjerenja ispitana eventualna degradacija kakvoće usluge postojećih korisnika koji se nalaze u istoj osnovnoj kabelskoj grupi s uključenim korisnicima, te da su predmetni postotci degradacije uglavnom bili negativni (prisutna degradacija), ali u takvim iznosima da se nije narušila kakvoća postojećih usluga koje operatori pružaju svojim korisnicima. Međutim, tužitelj smatra da se ovakav zaključak temelji isključivo na subjektivnom mišljenju inspektora tuženika, a ne na unaprijed propisanim objektivnim mjerilima. U bitnome ističe da je ranije donesenim rješenjem Vijeća HAKOM-a od 1. lipnja 2011. u točki I. podstavci 4. toga rješenja određeno tužitelju da u slučaju odbijanja zahtjeva operatora korisnika za uslugu izdvojenog pristupa lokalnoj petlji iz razloga »neodgovarajuća kvaliteta parice« primjenjuje objektivna mjerila koja se temelje na provedbi ispitivanja lokalne petlje, a u skladu s člankom 8. Standardne ponude. Iz sadržaja tužbe proizlazi da tužitelj prigovara određenjima i konstatacijama iz spomenutog rješenja HAKOM-a od 1. lipnja 2011. te naglašava da nisu definirani »parametri degradacije kakvoće postojećih širokopojasnih usluga koje se ostvaruju preko lokalnih petlji osnovne grupe koja je definirana ULL zahtjevom«, niti su takvi parametri propisani u bilo kojem zakonskom, podzakonskom ili općem aktu, odnosno u bilo kojem standardu industrije elektroničkih komunikacija. Između ostaloga ističe da operatori na tržištu elektroničkih komunikacija ne primjenjuju jedinstvene odnosno univerzalne parametre kavoće usluga, pa stoga i degradacija kvalitete usluga za različite operatore ima i različito značenje.

Stoga, iz sadržaja tužbe, nadalje, proizlazi kako tužitelj smatra, s obzirom na prigovore usmjerene protiv rješenja HAKOM-a od 1. lipnja 2011., da se i predmetno rješenje temelji na pogrešno odnosno nepotpuno utvrđenom činjeničnom stanju. Konstatira da tuženik proizvoljno zaključuje, imajući u vidu rezultate provedenih mjerenja, da postoje tehničke mogućnosti za trajno omogućavanje širokopojasnog pristupa za krajnje korisnike iz točke I izreke rješenja. Drži da je tuženik donošenjem predmetnog rješenja prekršio načelo zakonitosti definirano člankom 5. stavkom 1. Zakona o općem upravnom postupku.

Slijedom navoda iznesenih u tužbi tužitelj predlaže Sudu da usvoji tužbeni zahtjev i poništi u cijelosti osporeno rješenje.

U odgovoru na tužbu tuženik u cijelosti osporava navode iz tužbe. Navodi da je osporeno rješenje doneseno u postupku inspekcijskog nadzora nad postupanjem tužitelja po konačnom rješenju HAKOM-a od 1. lipnja 2011. kojim je izmijenjena i dopunjena HT-ova Standardna ponuda za uslugu izdvojenog pristupa lokalnoj petlji. Predmetni postupak po službenoj dužnosti pokrenuo je inspektor elektroničkih komunikacija HAKOM-a temeljem ovlasti koje proizlaze iz ZEK-a, a zbog prijave većeg broja krajnjih korisnika kojima je bio odbijen zahtjev za realizaciju usluge širokopojasnog pristupa internetu. U tijeku postupka inspektor je trebao utvrditi jesu li opravdani razlozi zbog kojih je HT odbio operatorima (u ovom predmetu su Amis telekom d.d., Iskon Internet d.d., OT-optima telekom d.d.) pružiti veleprodajnu uslugu putem koje su oni svojim krajnjim korisnicima namjeravali pružati maloprodajnu uslugu širokopojasnog pristupa internetu.

Posebno ističe da se tužbeni navodi zapravo odnose na sadržaj rješenja HAKOM-a od 1. lipnja 2011. Kako je protiv spomenutog rješenja HAKOM-a od 1. lipnja 2011. pokrenut upravni spor, o osnovanosti takovih navoda tužbe će se odlučiti u tome sudskom postupku.

Nadalje, tuženik navodi kako je tvrdnja HT-a prema kojoj je inspektor HAKOM-a donio rješenje prema svom subjektivnom mišljenju lišena svake osnove. Smatra nespornom činjenicu da je rješenje doneseno isključivo na temelju mjerenja provedenih u prisutnosti predstavnika HT-a. Posebno ističe da u tužbi HT uopće ne osporava rezultate provedenih mjerenja, niti tvrdi da je uključenjem predmetnih korisnika narušena kvaliteta usluge.

Što se tiče povrede zakona, tuženik navodi da je osporeno rješenje donio inspektor HAKOM-a temeljem ovlaštenja iz članka 111. i 112. stavka 1. točke 22. ZEK-a. Drži stoga da je potpuno neosnovana tvrdnja da bi osporeno rješenje bilo činjenično i zakonski neutemeljeno. Tuženik predlaže Sudu da tužbu kao neosnovanu odbije.

Zainteresirane osobe su uredno primile osporeno rješenje i tužbu prema članku 32. Zakona o upravnim sporovima (»Narodne novine« 20/10., 143/12., 152/14., dalje u tekstu: ZUS), ali se nisu očitovale.

Rasprava je sukladno članku 39. stavku 2. ZUS-a održana u odsutnosti uredno pozvanih zainteresiranih osoba: Iskon Internet d.d. i OT Optima telekom.

Na održanoj usmenoj i javnoj raspravi strankama je u skladu s odredbom članka 6. ZUS-a dana mogućnost izjasniti se o zahtjevima i navodima drugih stranaka, te o svim pitanjima koja su predmet ovog upravnog spora.

Na raspravi tužitelj navodi kako ostaje kod navoda tužbe i tužbenog zahtjeva. Ističe kako i dalje drži da je inspektor tuženika donio osporeno rješenje na temelju vlastitog zaključka odnosno na podlozi parametara koji nisu nigdje propisani. Posebno ističe da je HAKOM ukinuo Plan upravljanja paricama (PUP) od 28. travnja 2010. po kojem je do tada HT postupao. Zbog ukidanja PUP-a postoji izvjesna nestabilnost kod mjerenja jer se ne može sa sigurnošću utvrditi hoće li priključci dovesti do pogoršanja integriteta mreže. Mjerenja koja su obavljena u konkretnom slučaju bila su točna. Međutim, stanovita mjerenja koja se u određenom trenutku mogu pokazati ispravnima, ne mogu do kraja odgovoriti kada i koliko će doći do pogoršanja same kvalitete usluge širokopojasnog pristupa internetu.

Tuženik na raspravi u cijelosti ostaje kod razloga u odgovoru na tužbu i predlaže da se tužbeni zahtjev odbije. Ističe da je inspektor donio rješenje nakon detaljno provedenih mjerenja s maksimalnom objektivnošću, a da je u tim mjerenjima sudjelovao tužitelj. Naglasio je da ni tužitelj (HT) kao ni zainteresirane osobe odnosno operatori korisnici nisu prigovorili ili konstatirali da je nakon uključenja krajnjih korisnika došlo do degradacije kvalitete pružene usluge. Na upit Suda u svezi definiranosti parametara degradacije kakvoće postojećih širokopojasnih usluga koji se ostvaruju preko lokalnih petlji, tuženik je odgovorio da se u stvari radi o apstraktnim i konkretnim parametrima, te da bi tuženik htio da HAKOM definira apstraktne parametre koji nisu propisani. Međutim, mjerenja se uvijek obavljaju konkretno na određenoj parici pa se onda može ustvrditi je li došlo do smetnji u konkretnom slučaju ili nije.

Zainteresirana osoba se pridružuje navodima tuženika te prihvaća njegove navode odgovora na tužbu i dodaje da su mjerenja obavljena od 22. listopada 2011. do 22. studenoga 2011. pokazala da uključenjem na mrežu HT-a putem izdvojene petlje nije došlo do pogoršanja kvalitete usluge (za krajnje korisnike). Naveo je da je HT kod mjerenja primijenio konkretne parametre koje parica mora zadovoljiti da bi se mogla koristiti za širokopojasni pristup.

Predložio je stoga Sudu da tužbeni zahtjev odbije.

Tužbeni zahtjev nije osnovan.

U dokaznom postupku Sud je izvršio uvid u predmetni spis kao i u ovosudni spis broj Us-7664/11 te konstatira da je presudom ovoga Suda pod istim brojem od 19. srpnja 2012. odbijena tužba HT-a protiv navedenoga rješenja HAKOM-a od 1. lipnja 2011., kojim je na temelju članka 58. stavka 3. ZEK-a odredio HT-u izmjene i dopune Standardne ponude HT – Hrvatskih telekomunikacija d.d. za uslugu izdvojenog pristupa lokalnoj petlji (i drugo precizirano u izreci toga rješenja).

Analizom podataka predmetnoga spisa Sud nalazi da je u konkretnom slučaju određen inspekcijski nadzor HAKOM-a od 12. rujna 2011. glede postupanja HT-a, a u svezi rješavanja zahtjeva za pristup i korištenje posebnih dijelova mreže, a radi utvrđivanja postupanja HT-a prema spomenutom rješenju Vijeća HAKOM-a od 1. lipnja 2011. Iz zapisnika o obavljenom inspekcijskom nadzoru od 27. rujna 2011. i od 4. listopada 2011. proizlazi da je predmet nadzora postupanje HT-a prema spomenutom rješenju Vijeća HAKOM-a od 1. lipnja 2011., a u vezi odbijanja zahtjeva operatora korisnika za uslugu izdvojenog pristupa lokalnoj petlji iz razloga »neodgovarajuća kakvoća parice«. Prileži također inspekcijski nadzor od 19. listopada 2011. kojim je naloženo postupiti sukladno naprijed navedenom privremenom rješenju od 19. listopada 2011. te rezultate mjerenja na ADSL linijama korisnika dostaviti inspektoru u elektroničkom obliku na formatu CD. Iz daljnjeg kronološkog slijeda podataka spisa proizlazi da je HT izvršio mjerenja i dostavio na tri CD-a, a da je tako postupio i OT – Optima telekom d.d., jer je bio obvezan provesti mjerenja i dostaviti CD prema rečenom inspekcijskom nadzoru od 19. listopada 2011.

Sud u prvom redu ima u vidu da je u konkretnom predmetu obavljen inspekcijski nadzor sukladno ovlaštenjima iz članaka 111., 112. i 115. ZEK-a.

Nakon raščlambe podataka predmetnoga spisa, te podataka u ovosudnom spisu broj Us-7664/11 i citirane presude od 19. srpnja 2012. kao i nakon provedene javne i usmene rasprave, Sud je ustvrdio da nema dokaza koji bi govorio u prilog zaključku da su obavljena mjerenja u konkretnom slučaju bila nepravilna i da je uključenjem navedenih petero krajnjih korisnika iz I. točke izreke rješenja došlo do pogoršanja integriteta mreže tužitelja odnosno da je narušena kvaliteta usluge. Prema spomenutim zapisnicima i zabilježenim mjerenjima na četiri CD-a Sud je stekao uvjerenje da su potrebna mjerenja izvršena po objektivnim kriterijima, a rezultate mjerenja iskazane u pobijanom aktu tužitelj nije osporio.

Stoga je Sud mišljenja da su činjenice na temelju kojih je tuženik donio osporeno rješenje u potpunosti pravilno utvrđene. Nadalje, Sud smatra da osporenim aktom nisu povrijeđene ni druge odredbe ZEK-a, poglavito članci 5., 12. i 23., pa stoga gledajući u cjelini predmetnu stvar ne može prihvatiti navod iz tužbe da je u ovom predmetu povrijeđeno načelo zakonitosti iz članka 5. Zakona o općem upravnom postupku (»Narodne novine« 47/09.).

Slijedom iznijetog, utvrdivši da je osporeni upravni akt zakonit, Sud je na temelju članka 57. stavka 1. ZUS-a odlučio kao u izreci.

Odluka o objavi presude (točka II. izreke) temelji se na članku 14. stavku 8. ZEK-a.

Broj: UsII-11/12-15

Zagreb, 16. ožujka 2015.

Predsjednica vijeća

Fedora Lovričević-Stojanović, v. r.