## Odluka Ustavnog suda Republike Hrvatske broj:U-IIIA-3793/2004 od 31. siječnja 2006.

### NN 20/2006 (20.2.2006.), Odluka Ustavnog suda Republike Hrvatske broj:U-IIIA-3793/2004 od 31. siječnja 2006.

# USTAVNI SUD REPUBLIKE HRVATSKE

**502**

Ustavni sud Republike Hrvatske, u Drugom vijeću
za odlučivanje o ustavnim tužbama, u sastavu sutkinja Jasna Omejec,
predsjednica Vijeća, te suci Marijan Hranjski, Mario
Kos, Ivan Mrkonjić, Emilija Rajić
i Vice Vukojević, članovi
Vijeća, odlučujući o ustavnoj tužbi koju je podnio D. V. iz Z., kojeg zastupa
M. Lj., odvjetnik u Z., na sjednici održanoj 31.
siječnja 2006. godine, jednoglasno je donio

## ODLUKU

I. Ustavna tužba se usvaja.

II. Županijski sud u Zagrebu dužan je donijeti
odluku u predmetu koji se vodi pred tim sudom pod poslovnim brojem: Gžn-3835/05 u najkraćem mogućem roku, ali ne duljem od šest
(6) mjeseci, računajući od prvoga idućeg dana nakon objave ove odluke u
»Narodnim novinama«.

III. Na temelju članka 63. stavka 3. Ustavnog
zakona o Ustavnom sudu Republike Hrvatske (»Narodne novine« broj 99/99., 29/02.
i 49/02. – pročišćeni tekst), podnositelju ustavne tužbe, D. V. iz Z., određuje
se primjerena naknada zbog povrede ustavnog prava iz članka 29. stavka 1.
Ustava Republike Hrvatske (»Narodne novine« broj 41/01. – pročišćeni tekst) u
iznosu od 9.100,00 kuna.

IV. Naknada iz točke III. izreke ove odluke bit
će isplaćena iz državnog proračuna u roku od tri mjeseca od dana podnošenja
zahtjeva podnositelja Ministarstvu financija Republike Hrvatske za njezinu
isplatu.

V. Ova odluka objavit će se u »Narodnim
novinama«.

```
Obrazloženje
```

```

```

1. Podnositelj je na temelju članka 63. Ustavnog
zakona o Ustavnom sudu Republike Hrvatske (»Narodne novine« broj 99/99., 29/02.
i 49/02. – pročišćeni tekst; u daljnjem tekstu: Ustavni zakon) podnio 15.
listopada 2004. godine ustavnu tužbu radi duljine parničnog postupka, koji se
vodi pred Općinskim sudom u Zagrebu pod brojem: Pn-2411/91,
smatrajući da mu je povrijeđeno ustavno pravo na donošenje sudske odluke u
razumnom roku.

ČINJENICE VAŽNE ZA
USTAVNOSUDSKI POSTUPAK

2. Parnični postupak pokrenut je pred Općinskim
sudom u Zagrebu tužbom podnositelja od 9. studenoga 1990. protiv I-tuženika »S.
o.« i II-tuženika A. P., radi naknade štete. Podnositelj je u prometnoj nesreći
koju je izazvao osiguranik tužene zadobio teške tjelesne povrede, te s tog
naslova potražuje naknadu materijalne i nematerijalne štete.

Do 5. studenoga 1997. godine održana su četiri
ročišta (25. veljače 1991. na kojem je donijeta presuda zbog izostanka, 7.
svibnja 1991., 27. lipnja 1991. i 25. ožujka 1993.).

Podnositelj je podnescima od 5. studenoga 1997.,
23. lipnja 1998. i 2. listopada 1998. predložio zakazivanje ročišta u ovom
predmetu.

Rješenjem suda od 8. prosinca 1998. pozvan je
podnositelj da u roku od 15 dana uredi tužbeni zahtjev tako da naznači tuženika
s adresom i sjedištem, a što je podnositelj učinio podneskom od 1. veljače
1999. i ujedno predložio provođenje medicinskog vještačenja po vještacima
neurološke i okulističke struke, dok je u odnosu na drugotuženika
povukao tužbu.

Rješenjem suda od 1. lipnja 1999. riješeno je da
će se provesti medicinsko vještačenje, koje je diplomatskim putem dostavljeno
tuženom.

Podneskom od 18. lipnja 1999. podnositelj je dostavio
medicinsku dokumentaciju, dok je podneskom od 12. svibnja 2000. obavijestio sud
o uplati predujma za troškove medicinskog vještačenja.

Vještaci su nalaz i mišljenje dostavili sudu 10.
listopada 2000. godine.

Podneskom od 12. travnja 2001. podnositelj
potražuje i štetu nastalu s osnove duševne bolesti radi naruženosti, stoga je
sud rješenjem od 22. svibnja 2001. odredio vještačenje u pogledu naruženosti.

Vještaci su nalaz i mišljenje dostavili 2.
srpnja 2001. godine.

Rješenjem suda od 31. kolovoza 2001. sud je
pozvao podnositelja da ukoliko predlaže provođenje dokaza oftamološkim
vještačenjem, uplati predujam u iznosu od 1.000,00 kuna.

Podneskom od 17. siječnja 2002. podnositelj je
predložio zakazivanje ročišta u ovom predmetu.

Na ročištu 10. svibnja 2002. stranke su
predložile odgodu ročišta radi mogućnosti sklapanja izvansudske
nagodbe, te im je sud dodijelio rok od 60 dana.

Podneskom od 20. rujna 2002. podnositelj je
predložio zakazivanje ročišta, jer da nagodba nije u cijelosti realizirana.

Na ročištu održanom 3. ožujka 2003. podnositelj
je izvijestio sud da je došlo do izvansudske nagodbe,
ali da je tuženi isplatio samo dio iznosa, te je rješenjem suda strankama
dodijeljen daljnji rok od 30 dana radi mirnog rješavanja spora, s napomenom da
će se stranke nakon tog roka pozvati na platež
predujma za daljnja vještačenja.

Rješenjem suda od 13. ožujka 2003., a nakon
uplate podnositelja za vještačenje, određeno je vještačenje po vještaku oftamologu. Nalaz i mišljenje vještak je dostavio sudu 4.
svibnja 2004. godine.

Na ročištu 11. studenoga 2004. saslušani su
vještaci, dok je rješenjem pozvao stranke da istaknu daljnje prijedloge u
odnosu na prigovor suoodgovornosti, a podnositelju je
dodijelio rok od 15 dana da dostavi odgovarajuće dokaze u odnosu na materijalnu
štetu, a što je podnositelj učinio podneskom od 23. ožujka 2005. godine.

Rješenjem suda od 31. ožujka 2005. pozvan je
tuženi da postupi po raspravnom rješenju suda od 11. studenoga 2004., a što je
i učinio podneskom od 1. lipnja 2005. godine.

Nakon toga održano je ročište 13. srpnja 2005. i
7. rujna 2005. na kojem je zaključena glavna rasprava, dok je presuda
objavljena na ročištu održanom 21. rujna 2005. godine.

Protiv navedene presude podnositelj je podnio
žalbu 21. listopada 2005., a tuženik 27. listopada 2005., nakon čega je spis
otpremljen Županijskom sudu u Zagrebu na daljnje rješavanje i zaveden pod
brojem: GŽN-3835/05.

PRAVO VAŽNO ZA
USTAVNOSUDSKI POSTUPAK

3. Mjerodavno pravo sadržano je u odredbi članka
29. stavka 1. Ustava Republike Hrvatske i odredbama članka 63. Ustavnog zakona.

*Ustavna
tužba je osnovana.*

4. Svoju odluku Ustavni sud obrazlaže sljedećim
utvrđenjima:

4.1. DULJINA SUDSKOG
POSTUPKA

Tužba Općinskom sudu u Zagrebu podnijeta je 9.
studenoga 1990. godine.

Međutim, duljina postupka uzima se u razmatranje
od 5. studenoga 1997. godine kada je stupio na snagu Zakon o potvrđivanju
Konvencije za zaštitu ljudskih prava i temeljnih sloboda i Protokola broj 1, 4,
6, 7, 11, 12 i 13 uz Konvenciju za zaštitu ljudskih prava i temeljnih sloboda
(»Narodne novine – Međunarodni ugovori« broj 18/97., 6/99. – pročišćeni tekst,
8/99. – ispravak i 14/02.; u daljnjem tekstu: Zakon o potvrđivanju Konvencije),
koja Konvencija u članku 6. stavku 1. jamči, između ostaloga, i pravo na
suđenje u razumnom roku.

Ustavna tužba podnijeta je 15. listopada 2004.
godine, a do tog dana postupak nije pravomoćno okončan pa Ustavni sud utvrđuje
da je do dana podnošenja ustavne tužbe postupak trajao ukupno trinaest (13)
godina, jedanaest (11) mjeseci i šest (6) dana, a nakon stupanja na snagu
Zakona o potvrđivanju Konvencije pa do dana podnošenja ustavne tužbe postupak
je trajao šest (6) godina, jedanaest (11) mjeseci i devet (9) dana.

4.2. POSTUPANJE
NADLEŽNOG SUDA

Postupak se u razmatranom, pravno relevantnom
razdoblju, vodio pred Općinskim sudom u Zagrebu u trajanju od šest godina,
jedanaest mjeseci i šest dana. Tijekom tog razdoblja sud je od radnji koje su
relevantne za meritorno odlučivanje o pravima i obvezama stranaka u tom sudskom
postupku, održao dva ročišta te tri puta odredio provođenje dokaza medicinskim
vještačenjem. Sud je bio neaktivan u razdoblju od 5. studenoga 1997. do 8.
prosinca 1998. (jednu godinu, jedan mjesec i dva dana). Odluku o ovom predmetu
sud je donio 21. rujna 2005., nakon podnošenja ustavne tužbe (15. listopada
2004.).

Trenutno se spis nalazi pred Županijskim sudom u
Zagrebu.

4.3. PONAŠANJE
PODNOSITELJA USTAVNE TUŽBE(TUŽITELJA U PARNIČNOM POSTUPKU)

Podnositelj ustavne tužbe, kao tužitelj u
sudskom postupku, prema utvrđenju Ustavnog suda nije pridonio duljini postupka.

4.4 SLOŽENOST SUDSKOG
PREDMETA

Ustavni sud utvrđuje da se ne radi o složenom
predmetu.

OCJENA USTAVNOG SUDA

5. Ustavni sud utvrđuje da se postupak u pravno
relevantnom razdoblju vodio pred prvostupanjskim sudom u trajanju od šest
godina, jedanaest mjeseci i šest dana, dok je meritornu odluku sud prvog
stupnja donio tek nakon podnošenja ustavne tužbe. Dugotrajnost konkretnog
parničnog postupka, u ukupnom trajanju od oko četrnaest godina, ukazuje na potrebu
da se istakne i razdoblje neaktivnosti suda, koje većim dijelom obuhvaća
razdoblje prije 5. studenoga 1997. godine, a koje je trajalo od 25. ožujka
1993. do 5. studenoga 1997. godine u trajanju od četiri godine, sedam mjeseci i
deset dana. Imajući u vidu ukupno trajanje postupka, te razdoblje neaktivnosti
Općinskog suda u Zagrebu, Ustavni sud ocjenjuje da je povrijeđeno pravo
podnositelja na suđenje u razumnom roku, zajamčeno člankom 29. stavkom 1.
Ustava Republike Hrvatske.

Stoga je u smislu odredbe članka 63. stavka 2.
Ustavnog zakona donijeta odluka kao pod točkama I. i II. izreke ove odluke.

6. Sukladno odredbi članka 63. stavka 3.
Ustavnog zakona odlučeno je kao u točkama III. i IV. izreke ove odluke.

Visinu naknade zbog povrede ustavnog prava na donošenje
odluke u razumnom roku, Ustavni sud u pravilu određuje za razmatrano, pravno
relevantno razdoblje, uz iznimnu mogućnost uvažavanja nerazumno dugog razdoblja
potpune neaktivnosti suda i prije 5. studenoga 1997. godine, što ovisi o
osobitim okolnostima svakoga pojedinog slučaja.

7. Odluka o objavi (točka V. izreke) temelji se
na odredbama članka 29. Ustavnog zakona.

8. Predsjednik Županijskog suda u Zagrebu dužan
je dostaviti Ustavnom sudu pisanu obavijest o datumima donošenja i otpreme
odluke u roku osam (8) dana od dana njene otpreme, a najkasnije osam (8) dana
od isteka roka određenog u točki II. izreke ove odluke. Ovaj nalog temelji se
na članku 31. stavcima 4. i 5. Ustavnog zakona.

Broj: U-IIIA-3793/2004

Zagreb, 31. siječnja 2006.

USTAVNI SUD REPUBLIKE HRVATSKE

Predsjednica Vijeća

**dr****. sc. Jasna Omejec**, v. r.

Odluka, NN 20/2006-502