## Odluka Ustavnog suda Republike Hrvatske broj: U-IIIA-4388/2010 od 18. svibnja 2011.

### NN 63/2011 (8.6.2011.), Odluka Ustavnog suda Republike Hrvatske broj: U-IIIA-4388/2010 od 18. svibnja 2011.

USTAVNI SUD REPUBLIKE HRVATSKE

1409

Ustavni sud Republike Hrvatske, u Prvom vijeću za odlučivanje o ustavnim tužbama, u sastavu sudac Antun Palarić, predsjednik Vijeća, te suci Marko Babić, Snježana Bagić, Slavica Banić, Mario Jelušić i Aldo Radolović, članovi Vijeća, u postupku koji je ustavnom tužbom pokrenuo P. D. iz S., kojeg zastupa B. V., odvjetnik u S., na sjednici održanoj 18. svibnja 2011. jednoglasno je donio

ODLUKU

I. Ustavna tužba se usvaja.

II. Na temelju članka 63. stavka 3. Ustavnog zakona o Ustavnom sudu Republike Hrvatske (»Narodne novine« broj 99/99., 29/02. i 49/02. – pročišćeni tekst), podnositelju ustavne tužbe, P. D. iz S., određuje se primjerena naknada zbog povrede ustavnog prava iz članka 29. stavka 1. Ustava Republike Hrvatske (»Narodne novine« broj 56/90., 135/97., 113/00., 28/01. i 76/10.) u iznosu od 24.700,00 kn.

III. Naknada iz točke II. izreke ove odluke bit će isplaćena iz državnog proračuna u roku od tri (3) mjeseca od dana podnošenja zahtjeva podnositelja Ministarstvu pravosuđa Republike Hrvatske za njezinu isplatu.

IV. Ova odluka objavit će se u »Narodnim novinama«.

Obrazloženje

1. Podnositelj ustavne tužbe, na temelju članka 63. Ustavnog zakona o Ustavnom sudu Republike Hrvatske (»Narodne novine« broj 99/99., 29/99. i 49/02. – pročišćeni tekst; u daljnjem tekstu: Ustavni zakon), podnio je 8. rujna 2010. ustavnu tužbu smatrajući da mu je nerazumno dugim trajanjem parničnog postupka koji se vodio pred Općinskim sudom u Splitu poslovni broj: IP-55/97, povrijeđeno ustavno pravo zajamčeno člankom 29. stavkom 1. Ustava Republike Hrvatske.

I. ČINJENICE VAŽNE ZA USTAVNOSUDSKI POSTUPAK

2. Ustavni sud je u postupku pokrenutom ustavnom tužbom, primjenom članka 63. Ustavnog zakona, na temelju navoda ustavne tužbe i uvida u spis Općinskog suda u Splitu broj: IP-89/07 (ranije broj: IP-55/97.), utvrdio sljedeće pravno relevantne činjenice za odlučivanje o povredi ustavnog prava podnositelja, zajamčenog člankom 29. stavkom 1. Ustava:

– parnični postupak pokrenut je 20. siječnja 1997. pred Općinskim sudom u Splitu tužbom društva J. o. d.d. Z. (ranije »OS M.« O. s. d.d. P., F. S.) radi isplate;

– rješenjem broj: IP-55/97 od 5. lipnja 1997. sud je odredio privremenu mjeru;

– navedeno rješenje podnositelj je zaprimio 9. lipnja 1997. te je protiv navedenog rješenja izjavio žalbu 12. lipnja 1997.;

– rješenjem broj: Gž-1455/98 od 3. srpnja 1998. Županijski sud u Splitu odbio je žalbu podnositelja kao neosnovanu;

– ročište zakazano za 1. ožujka 1999. odgođeno je zbog bolesti suca;

– podneskom od 15. prosinca 1999. podnositelj je sudu predložio nastavak postupka;

– podneskom od 7. lipnja 2001. podnositelj je ponovno sudu predložio nastavak postupka;

– rješenjem od 29. travnja 2003. sud je odredio prekid postupka do pravomoćnog okončanja predmeta koji se vodio pred tim sudom broj: IIP-868/97;

– protiv navedenog rješenja tužitelj je izjavio žalbu 20. svibnja 2003., dok je podnositelj odgovor na žalbu sudu dostavio 28. svibnja 2003.;

– rješenjem broj: Gž-1982/03 od 30. svibnja 2005. Županijski sud u Splitu ukinuo je prvostupanjsko rješenje;

– na ročištu održanom 29. studenoga 2005. glavna rasprava je odgođena;

– na ročištu održanom 21. veljače 2006. sud je dopustio subjektivno preinačenje tužbe te je zaključio glavnu raspravu;

– na ročištu održanom 6. ožujka 2006. sud je raspravnim rješenjem, radi dopune dokaznog postupka, preotvorio glavnu raspravu;

– na ročištu održanom 13. travnja 2006. glavna rasprava je zaključena te je ročište za objavu odluke suda održano 27. travnja 2006.;

– presudom broj: IP-55/97 od 27. travnja 2006. tužbeni zahtjev tužitelja djelomično je usvojen;

– protiv navedene odluke podnositelj je 4. rujna 2006. izjavio žalbu;

– rješenjem broj: Gž-4608/06 od 19. siječnja 2007. Županijski sud u Splitu ukinuo je prvostupanjsku presudu i predmet vratio na ponovni postupak;

– na ročištu održanom 11. travnja 2007. sud je odgodio glavnu raspravu;

– na ročištu održanom 22. svibnja 2007. glavna rasprava je zaključena, te je ročište za objavu odluke suda održano 4. lipnja 2007.;

– presudom broj: IP-489/07 od 4. lipnja 2007. tužbeni zahtjev tužitelja djelomično je usvojen;

– protiv navedene odluke podnositelj je 2. srpnja 2007. izjavio žalbu;

– odlukom (presudom i rješenjem) broj: Gž-4186/07 od 15. veljače 2008. Županijski sud u Splitu odbio je žalbu podnositelja kao neosnovanu i potvrdio prvostupanjsku odluku u dijelu u kojem je usvojen tužbeni zahtjev tužitelja dok je prvostupanjska odluka u dijelu u kojem je odbijen tužbeni zahtjev za isplatu zakonske zatezne kamate ukinuta te je tužba u tom dijelu odbačena;

– protiv drugostupanjske odluke podnositelj je 31. ožujka 2008. podnio reviziju koju je Vrhovni sud Republike Hrvatske (u daljnjem tekstu: Vrhovni sud) presudom broj: Rev 636/08 od 15. prosinca 2010. odbio kao neosnovanu;

– odluku Vrhovnog suda podnositelj je uredno, putem punomoćnika, zaprimio 13. travnja 2011.

II. PRAVO VAŽNO ZA USTAVNOSUDSKI POSTUPAK

3. Za ovaj ustavnosudski postupak mjerodavne su odredbe članka 29. stavka 1. Ustava.

Ustavna tužba je osnovana.

4. Svoju odluku Ustavni sud obrazlaže sljedećim utvrđenjima:

4.1. DULJINA SUDSKOG POSTUPKA

Parnični postupak pokrenut je 20. siječnja 1997. pred Općinskim sudom u Splitu.

Podnositelj je u konkretnom parničnom postupku sudjelovao kao tuženik. S obzirom da je dostavom rješenja Općinskog suda u Splitu, broj: IP-55/97 od 5. lipnja 1997., tuženik uključen u ovaj postupak (u spisu nema podatka je li je i kada podnositelju dostavljena tužba na odgovor), Ustavni sud utvrđuje da je dan primitka navedenog rješenja (9. lipnja 1997.) dan kada je postupak, u odnosu na tuženika, pokrenut.

Duljina postupka uzima se u obzir od 5. studenoga 1997. kad je Zakonom o potvrđivanju stupila na snagu, u odnosu na Republiku Hrvatsku, Konvencija za zaštitu ljudskih prava i temeljnih sloboda i Protokoli broj 1, 4, 6, 7 i 11 uz Konvenciju za zaštitu ljudskih prava i temeljnih sloboda (»Narodne novine – Međunarodni ugovori« broj 18/97., 6/99. – pročišćeni tekst i 8/99. – ispravak; u daljnjem tekstu: Konvencija). Protokol broj 12 na snazi je u odnosu na Republiku Hrvatsku od 1. travnja 2005. (Zakon o potvrđivanju Protokola br. 12 uz Konvenciju za zaštitu ljudskih prava i temeljnih sloboda, »Narodne novine – Međunarodni ugovori« broj 14/02. i Objava o stupanju na snagu Protokola br. 12 uz Konvenciju za zaštitu ljudskih prava i temeljnih sloboda, »Narodne novine – Međunarodni ugovori« broj 9/05.), a Protokol broj 13 od 1. srpnja 2003. (Zakon o potvrđivanju Protokola br. 13 uz Konvenciju za zaštitu ljudskih prava i temeljnih sloboda, o ukidanju smrtne kazne u svim okolnostima, »Narodne novine – Međunarodni ugovori« broj 14/02. i Objava o stupanju na snagu Protokola br. 13 uz Konvenciju za zaštitu ljudskih prava i temeljnih sloboda, »Narodne novine – Međunarodni ugovori« broj 13/03.).

U članku 6. stavku 1. Konvencije jamči se svakome pravo da radi utvrđivanja njegovih prava i obveza građanske naravi ili u slučaju podizanja optužnice za kazneno djelo protiv njega zakonom ustanovljeni neovisni i nepristrani sud u razumnom roku ispita njegov slučaj.

Ustavna tužba podnesena je 8. rujna 2009., a do tog dana parnični postupak nije bio okončan već se postupak, u povodu revizije, vodio pred Vrhovnim sudom.

Odluku Vrhovnog suda podnositelj je uredno zaprimio 13. travnja 2011. pa Ustavni sud utvrđuje da je do dana zaprimanja odluke Vrhovnog suda postupak trajao ukupno trinaest (13) godina, deset (10) mjeseci i četiri (4) dana, a od stupanja Konvencije na snagu do zaprimanja odluke Vrhovnog suda postupak je trajao trinaest (13) godina, pet (5) mjeseci i osam (8) dana.

4.2. POSTUPANJE NADLEŽNOG SUDA

Ustavni sud je utvrdio se je postupak, u pravnorelevantnom razdoblju, vodio pred sudovima sva tri stupnja.

Postupak se najprije vodio pred prvostupanjskim sudom u kojem je doneseno rješenje kojim je određena privremena mjera, zatim određen je prekid postupka, odlučeno je o žalbama stranaka, te je prvostupanjski sud održao više ročišta za glavnu raspravu i istu je zaključio i odlučio o tužbenom zahtjevu.

U povodu žalbe podnositelja postupak se vodio pred drugostupanjskim sudom, koji je žalbu uvažio i predmet vratio prvostupanjskom sudu na ponovni postupak.

U ponovnom postupku nadležni sud proveo je glavnu raspravu te je odlučio o tužbenom zahtjevu.

Postupak se dalje ponovno vodio pred drugostupanjskim sudom u povodu žalbe podnositelja. Županijski sud u Splitu odbio je žalbu podnositelja kao neosnovanu i potvrdio prvostupanjsku odluku u dijelu u kojem je usvojen tužbeni zahtjev.

Protiv drugostupanjske presude podnositelj je podnio reviziju, o kojoj je odlučeno nakon podnošenja ustavne tužbe (odluku Vrhovnog suda podnositelj je zaprimio 13. travnja 2011.).

4.3. PONAŠANJE PODNOSITELJA USTAVNE TUŽBE (TUŽENIKA U PARNIČNOM POSTUPKU)

Ustavni sud utvrđuje da podnositelj, kao tuženik u parničnom postupku, nije doprinio duljini sudskog postupka. Naprotiv, u više je navrata podnescima požurivao rad prvostupanjskog suda.

4.4. SLOŽENOST SUDSKOG PREDMETA

Ustavni sud ocjenjuje da se u konkretnom slučaju ne radi o složenoj pravnoj stvari.

III. OCJENA USTAVNOG SUDA

5. Ukupno trajanje postupka preko trinaest (13) godina ukazuje na neučinkovitost nadležnih sudova u postupanju i na činjenicu da nisu poduzeli odgovarajuće radnje radi učinkovitog vođenja ovog postupka te je time podnositelju povrijeđeno njegovo pravo na suđenje u razumnom roku. Ustavni sud posebno ukazuje na potpunu neaktivnost Općinskog suda u Splitu u razdoblju od 1. ožujka 1999. do 29. travnja 2003.

Ocjena je Ustavnog suda da je dugotrajnost postupka, u konkretnom slučaju, posljedica neaktivnosti i neučinkovitosti redovnih sudova.

Slijedom navedenog, a imajući u vidu ukupnu duljinu postupka, zatim neučinkovito i neaktivno postupanje redovnog suda, kao i činjenicu da podnositelj svojim ponašanjem nije doprinio duljini postupka, Ustavni sud ocjenjuje da je povrijeđeno pravo podnositelja da neovisni i nepristrani sud u razumnom roku odluči o njegovim pravima i obvezama, koje je zajamčeno člankom 29. stavkom 1. Ustava.

Stoga je, u smislu članka 63. stavka 2. Ustavnog zakona, donesena odluka kao pod točkom I. izreke ove odluke.

6. Uvažavajući činjenicu da je sudska odluka donesena nakon pokretanja ustavnosudskog postupka, ovlaštenje Ustavnog suda da nadležnom sudu naloži donošenje sudske odluke u određenom roku, utemeljeno na članku 63. stavku 2. Ustavnog zakona, u konkretnom slučaju nije bilo potrebno primijeniti.

7. Sukladno članku 63. stavku 3. Ustavnog zakona, odlučeno je kao u točkama II. i III. izreke ove odluke.

Visinu naknade zbog povrede ustavnog prava na donošenje odluke u razumnom roku, Ustavni sud utvrđuje uzimajući u obzir okolnosti svakog pojedinog predmeta, uz istodobno uvažavanje ukupnih gospodarskih i socijalnih prilika u Republici Hrvatskoj.

8. Odluka o objavi (točka IV. izreke) temelji se na članku 29. Ustavnog zakona.

Broj: U-IIIA-4388/2010

Zagreb, 18. svibnja 2011.

USTAVNI SUD REPUBLIKE HRVATSKE

Predsjednik Vijeća

Antun Palarić, v. r.

Odluka, NN 63/2011-1409