### NN 115/2019 (27.11.2019.), Presuda Upravnog suda u Rijeci poslovni broj: 5 Usl-1630/2018-20 od 20. rujna 2019.

Upravni sud u Rijeci

2317

PRESUDA

Upravni sud u Rijeci, po sucu Vedranu Juričiću, dipl. iur., uz sudjelovanje zapisničara Vanje Vidakovića, u upravnom sporu tužitelja Branimira Kojića iz Malog Lošinja, Lošinjskih brodograditelja 23, zastupanog po opunomoćenici Maši Milardović Jakovljević, odvjetnici u Malom Lošinju, Lošinjskih brodograditelja 23, protiv tuženika Hrvatske regulatorne agencije za mrežne djelatnosti, Zagreb, Roberta Frangeša Mihanovića 9, zastupanog po službenoj osobi Jagodi Peleponjko, uz sudjelovanje zainteresirane osobe Hrvatski Telekom d.d., Zagreb, Roberta Frangeša Mihanovića 9, radi rješavanja spora između korisnika i operatera, 20. rujna 2019.,

presudio je

I. Odbija se tužbeni zahtjev radi poništenja rješenja Hrvatske regulatorne agencije za mrežne djelatnosti, klasa: UP/I-344-08/17-01/927, urbroj: 376-05-18-5 od 16. studenoga 2018.

II. Odbija se zahtjev tužitelja za naknadu troškova ovog upravnog spora.

Obrazloženje

Pobijanom odlukom tuženika (u t. I. izreke) zahtjev tužitelja za rješavanje spora korisnika i operatora u dijelu koji se odnosi na problem kvalitete usluge u razdoblju od siječnja 2017. do 18. travnja 2018. odbačen je zbog nepostojanja zakonskih pretpostavki za vođenje postupka, dok je t. II. izreke zahtjev tužitelja za rješavanje spora korisnika i operatora koji se odnosi na kvalitetu usluge u razdoblju od 18. travnja do srpnja 2018. odbijen kao neosnovan.

Protiv gore citirane odluke tuženika tužitelj je pravodobno podnio tužbu ovom Sudu. U tužbi i tijekom spora (podnesak od 22. svibnja 2019.; održana glavna rasprava), u bitnom, izlaže kako slijedi. Prije svega, ističe da se pobijana odluka uopće ne odnosi na predmet zahtjeva budući da se e-mail adresa koja se spominje u rješenju tuženika (kojic.branimir@ri.ht.hr) uopće nije adresa koju koristi, odnosu za koju je zasnovao pretplatnički odnos po ugovoru broj 7040066907 (kojic.branimir@ri.t-com.hr). Nadalje, u odnosu na odluku iz t. I. pobijanog rješenje tužitelj navodi kako od utjecaja na ovu odluku ne bi trebao biti trenutak podnošenja prigovora, već činjenica je li operator svojem korisniku pružio odgovarajuću kvalitetu usluge a s obzirom na to da nepružanjem iste uvjeti za podnošenje prigovora traju neprekidno, u konkretnom slučaju od siječnja 2017. pa sve do danas, pa su stoga isti postojali u trenutku podnošenja prigovora. U odnosu na odluku iz t. II. pobijanog rješenja, tužitelj navodi da se višekratno obraćao operatoru s ciljem rješavanje problema glede slanja e-mail poruka budući da je dolazilo do smetnju u slučajevima kada bi se slale poruke veličine veće od 4 MB. Dodatno, pojašnjava kako bi se u takvim situacijama mail prividno blokirao te bi djelovalo kao da se isti nalazi u izlaznoj pošti dok bi primatelj primio stotine mailova, o čemu on kao pošiljatelj ne bi bio obaviješten.

U odgovoru na tužbu tuženik je ostao kod navoda iz obrazloženja osporavanog rješenja te je predložio da se tužba odbije kao neosnovana.

Zainteresirana osoba nije dostavila odgovora na tužbu.

U sporu je održana rasprava te je strankama, u skladu s odredbom čl. 6. Zakona o upravnim sporovima (»Narodne novine« br. 20/10, 143/12, 152/14, 94/16, 29/17; dalje ZUS), dana mogućnost da se izjasne o zahtjevima i navodima druge strane te o svim činjenicama i pravnim pitanjima koja su predmet ovog upravnog spora.

U cilju ocjene zakonitosti osporavanog rješenja tuženika Sud je izveo dokaze uvidom u dokumentaciju koja se nalazi u spisu predmeta upravnog postupka u kojem je doneseno osporavana odluka tuženika te uvidom u dokumentaciju koja se nalazi u spisu ovog upravnog spora.

Na temelju razmatranja svih činjeničnih i pravnih pitanja, Sud je utvrdio da tužbeni zahtjev nije osnovan.

Sukladno odredbi čl. 50. st. 1. Zakona o elektroničkim komunikacijama (»Narodne novine« br. 73/08, 90/11, 133/12, 80/13, 71/14, 72/17; dalje: ZEK) korisnik ovlašten podnijeti operatoru prigovor u vezi s pružanjem usluga, prigovor na iznos kojim je zadužen za pruženu uslugu, prigovor na kakvoću pružene usluge, prigovor zbog povrede odredaba pretplatničkog ugovora te prigovor zbog povrede prava u vezi sa zaštitom pristupa otvorenom internetu. Prema odredbi st. 3. istog čl. prigovor na kakvoću pružene usluge može podnije u toko od 30 dana od dana pružanja usluge (t. 2.), a u svim ostalim slučajevima u roku 15 dana za od dana saznanja za radnju ili propust operatora, a najkasnije u roku od 30 dana od dana povrede odredaba pretplatničkog ugovora (t. 3).

Slijedom navedenog, a s obzirom na to da iz sadržaja spisa proizlazi da se tužitelj 18. travnja 2017. obratio operatoru podnošenjem prigovora kojim osporava kakvoću pružene usluge u razdoblju od siječnja 2017. pa nadalje to je razvidno da je prigovor koji se odnosi na razdoblje siječanj 2017. – ožujak 2018. nepravodobno podnesen pa je stoga pravilno javnopravno tijelo postupilo kada je za taj period odbacilo zahtjev, utvrdivši da ne postoje zakonske pretpostavke za pokretanje postupka.

Sukladno odredbi čl. 41. st. 1. ZEK-a prava i obveze iz pretplatničkog odnosa između operatora javnih komunikacijskih usluga i pretplatnika tih usluga uređuju se njihovim međusobnim ugovorom. Prema st. 4. istog čl. sastavni dio pretplatničkog ugovora čine opći uvjeti poslovanja, uvjeti korištenja usluga i cjenik usluga za koje se taj ugovor sklapa.

Iz sadržaja spisa proizlazi da je tužitelj 21. veljače 2018. zainteresiranoj osobi podnio Zahtjeva za fiksnim uslugama na temelju kojeg je, za telefonski priključak 051/232-240, ugovorena MAXadsl usluga – MAX2 paket u trajanju 24 mjeseca s Magenta 1 pogodnostima; da prema Cjeniku internetskih usluga HT-a (dalje: Cjenik) MAXadsl usluga uključuje, između ostalog, 5 e-mail adresa s osnovnom veličinom elektronskog sandučića (po adresi) od 100 MB te da se proširenje elektronskog sandučića naplaćuje 18,75 za svakih dodatnih 10 MB diskovnog prostora.

Slijedom prethodno navedenog, s obzirom na to da je veličina poslane (i primljene) elektroničke pošte ograničena veličinom elektronskog sandučića, odnosno popunjenosti istog, to je u provedenom postupku pravilno utvrđeno da nemogućnost slanja e-mail poruka većih od 4 MB nije uzrokovana postupanjem operatora pa je stoga prigovor tužitelja na kakvoću pružene usluge pravilno odbijen kao neosnovan.

Zaključno, a vezano za navode tužitelja da se njegov prigovor na kakvoću pružene usluge ne odnosi na e-mail adresu kojic.branimir@ri.ht.hr već adresu kojic.branimir@ri.t-com.hr valja navesti da se radi o istovjetnim adresama budući da je domena t-com.hr. prestala koristiti pripajanjem društva T-Mobile Hrvatska d.o.o društvu HT d.d. te su se sukladno tome mijenjale i mail adrese.

Slijedom ovako izloženog stanja stvari, Sud utvrđuje da osporavanom odlukom tuženika nije povrijeđen zakon na štetu tužitelja te je stoga, na temelju odredbe čl. 57. st. 1. ZUS-a, odlučeno kao u t. I. izreke.

Odluka o troškovima spora (t. II. izreke) temelji se na odredbi čl. 79. st. 4. ZUS-a.

UPUTA O PRAVNOM LIJEKU

Protiv ove presude dopuštena je žalba Visokome upravnom sudu Republike Hrvatske. Žalba se podnosi putem ovog Suda u dovoljnom broju primjeraka za sud i sve stranke u sporu, u roku od 15 dana od dana dostave presude. Žalba odgađa izvršenje pobijane presude (čl. 66. st. 5. ZUS-a)

Poslovni broj: 5 UsI-1630/2018-20

Rijeka, 20. rujna 2019.

Sudac
 Vedran Juričić, dipl. iur., v. r.