## Rješenje Ustavnog suda Republike Hrvatske, broj: U-I-2057/2009, U-I-6446/2010 od 30. ožujka 2011.

### NN 42/2011 (13.4.2011.), Rješenje Ustavnog suda Republike Hrvatske, broj: U-I-2057/2009, U-I-6446/2010 od 30. ožujka 2011.

USTAVNI SUD REPUBLIKE HRVATSKE

1018

Ustavni sud Republike Hrvatske, u sastavu Jasna Omejec, predsjednica Suda, te suci Mato Arlović, Marko Babić, Snježana Bagić, Slavica Banić, Mario Jelušić, Davor Krapac, Ivan Matija, Antun Palarić, Aldo Radolović, Duška Šarin i Miroslav Šeparović, rješavajući o prijedlozima za pokretanje postupka za ocjenu suglasnosti zakona s Ustavom, na sjednici održanoj 30. ožujka 2011. donio je

RJEŠENJE

I. Ne prihvaća se prijedlog za pokretanje postupka za ocjenu suglasnosti s Ustavom Zakona o potvrđivanju Sjevernoatlantskog ugovora (»Narodne novine – Međunarodni ugovori« broj 3/09.).

II. Odbacuje se prijedlog za pokretanje postupka za ocjenu suglasnosti s Ustavom Sjevernoatlantskog ugovora (»Narodne novine – Međunarodni ugovori« broj 3/09.).

III. Ovo rješenje objavit će se u »Narodnim novinama«.

Obrazloženje

1. Hrvatski sabor na sjednici održanoj 25. ožujka 2009. donio je Zakon o potvrđivanju Sjevernoatlantskog ugovora koji je objavljen u »Narodnim novinama – Međunarodni ugovori« broj 3 od 27. ožujka 2009. Predsjednik Republike Hrvatske donio je 26. ožujka 2009. Odluku o proglašenju Zakona o potvrđivanju Sjevernoatlantskog ugovora klasa: 011-01/09-01/56, ur. broj: 71-05-03/1-09-2 (u daljnjem tekstu: ZoP Sjevernoatlantskog ugovora).

Na temelju mjerodavnih odredbi Zakona o sklapanju i izvršavanju međunarodnih ugovora (»Narodne novine« broj 28/96.), Ministarstvo vanjskih poslova objavilo je da je Sjevernoatlantski ugovor stupio na snagu u odnosu na Republiku Hrvatsku 1. travnja 2009. (»Narodne novine – Međunarodni ugovori« broj 4/09.).

2. Predlagatelji, udruga »Hrvatska straža« iz Osijeka, koju zastupa predsjednik Ivan Vekić i Martin Ljudevit Čičak podnijeli su prijedloge za pokretanje postupka za ocjenu suglasnosti s Ustavom Zakona o potvrđivanju Sjevernoatlantskog ugovora.

Predlagatelji u prijedlozima osporavaju formalnu ustavnost ZoP-a Sjevernoatlantskog ugovora. Predlagatelj »Hrvatska straža« osporava i ustavnost materijalnopravnog sadržaja članka 5. ZoP-a Sjevernoatlantskog ugovora, odnosno osporenog međunarodnog ugovora, koji je sastavni dio članka 2. ZoP-a Sjevernoatlantskog ugovora.

I.
Obrazloženje točke I. izreke

3. Predlagatelji ističu da ZoP Sjevernoatlantskog ugovora nije donesen u suglasnosti s člankom 133. stavkom 2. Ustava Republike Hrvatske (»Narodne novine« broj 56/90., 135/97., 113/00., 28/01. i 76/10.).

3.1. U pogledu formalne neustavnosti, predlagatelj »Hrvatska straža« navodi da je ZoP Sjevernoatlantskog ugovora donesen protivno Ustavu, po hitnom postupku, »bez javne rasprave i bez pribavljenog mišljenja naroda općim izjašnjavanjem – referendumom«. Nadalje, predlagatelj tvrdi da je ZoP Sjevernoatlantskog ugovora donesen protivno članku 133. stavku 2. Ustava, jer je donesen većinom glasova svih zastupnika, pri čemu nije relevantno da je izglasan uz svega jedan glas protiv.

3.2. Predlagatelj Martin Ljudevit Čičak smatra da je Hrvatski sabor donošenjem ZoP-a Sjevernoatlantskog ugovora povrijedio njegova prava iz članka 1. stavaka 2. i 3. Ustava kojim je propisano da u Republici Hrvatskoj vlast proizlazi iz naroda i pripada narodu kao zajednici slobodnih i ravnopravnih državljana, te da narod ostvaruje vlast izborom svojih predstavnika i neposrednim odlučivanjem. Predlagatelj, također, smatra da mu je povrijeđeno i pravo iz članka 2. stavka 4. alineje 3. Ustava kojim je propisano da Hrvatski sabor i narod neposredno, samostalno, u skladu s Ustavom i zakonom, odlučuje o udruživanju u saveze s drugim državama.

Budući da o ZoP-u Sjevernoatlantskog ugovora nije proveden referendum, predlagatelj smatra da mu je »time prekršeno pravo na neposredno odlučivanje«. Predlaže da Ustavni sud stavi izvan snage osporenu odluku dok se o njoj ne održi referendum.

Prijedlozi nisu osnovani.

4. Člankom 133. stavkom 2. Ustava propisano je:

»Članak 133.

(...)

Međunarodne ugovore kojima se međunarodnoj organizaciji ili savezu daju ovlasti izvedene iz Ustava Republike Hrvatske Hrvatski sabor potvrđuje dvotrećinskom većinom glasova svih zastupnika.

(...)«

5. Tijekom ustavnosudskog postupka od Hrvatskog sabora zatražena je dostava zapisnika i fonograma 9. sjednice održane 11., 12., 13., 18., 19., 20., 25., 26., 27., 30. i 31. ožujka i 1., 2. i 3. travnja 2009.

Iz zapisnika i fonograma razvidno je da je Hrvatski sabor na sjednici održanoj 25. ožujka 2009. donio ZoP Sjevernoatlantskog ugovora dvotrećinskom većinom glasova svih zastupnika, jer je stodevetnaest (119) zastupnika glasovalo za njegovo donošenje, a jedan (1) zastupnik bio je protiv.

Ustavni sud je, nadalje, utvrdio da je VI. saziv Hrvatskog sabora, u vrijeme donošenja ZoP-a Sjevernoatlantskog ugovora, imao sto pedeset tri (153) zastupnika pa je za potvrđivanje zakona, za koje se traži dvotrećinska većina glasova svih zastupnika, bilo potrebno sto dva (102) glasa zastupnika.

Iz navedenog proizlazi da je ZoP Sjevernoatlantskog ugovora, na prijedlog ovlaštenog predlagatelja, donijelo ovlašteno zakonodavno tijelo u skladu s propisanim zakonodavnim postupkom. ZoP Sjevernoatlantskog ugovora je u suglasnosti s člankom 133. stavkom 2. Ustava.

Ustavni sud posebno napominje da za potvrđivanje (ratifikaciju) međunarodnih ugovora kojima se međunarodnoj organizaciji ili savezu daju ovlasti izvedene iz Ustava nije potrebna provedba referenduma.

6. Na temelju članka 43. stavka 1. Ustavnog zakona o Ustavnom sudu Republike Hrvatske (»Narodne novine« broj 99/99., 29/02. i 49/02. – pročišćeni tekst, u daljnjem tekstu: Ustavni zakon) riješeno je kao u točki I. izreke.

II.
Obrazloženje točke II. izreke

7. Predlagatelj »Hrvatska straža« osporava i materijalnopravni sadržaj odredbi Sjevernoatlantskog ugovora (članak 5.), koji je sastavni dio članka 2. ZoP-a Sjevernoatlantskog ugovora. Predlagatelj u prijedlogu navodi da je »donošenjem osporenog zakona Republika Hrvatska pristupila vojnom savezu protivno izričitim odredbama čl. 2. st. 4 i čl. 7. Ustava koje ne dopuštaju uporabu hrvatskih oružanih snaga u oružanim sukobima izvan teritorija svoje države, pri čemu je Hrvatski sabor zanemario ustavno pravo naroda iz kojeg proizlaze i ovlasti Hrvatskog sabora, jer Hrvatski sabor može odlučiti samo o onom na što je ovlašten ustavom, a o svemu iznad toga odlučuje narod«. Zaključno, predlagatelj navodi da je Hrvatski sabor dio suvereniteta Republike Hrvatske prenio stranom vojnom savezu, što je, prema njegovom mišljenju, suprotno Ustavu jer »suverenitet Republike Hrvatske neotuđiv je, nedjeljiv i neprenosiv«.

Ustavni sud nije nadležan za odlučivanje.

8. Nadležnost Ustavnog suda Republike Hrvatske propisana je člankom 125. Ustava koji glasi:

»Članak 125.

Ustavni sud Republike Hrvatske:

– odlučuje o suglasnosti zakona s Ustavom,

– odlučuje o suglasnosti drugih propisa s Ustavom i zakonom,

– može ocjenjivati ustavnost zakona te ustavnost i zakonitost drugih propisa koji su prestali važiti ako od tog prestanka do podnošenja zahtjeva ili prijedloga za pokretanje postupka nije prošlo više od godine dana (...).«

Članak 134. Ustava glasi:

»Članak 134.

Međunarodni ugovori koji su sklopljeni i potvrđeni u skladu s Ustavom i objavljeni, a koji su na snazi, čine dio unutarnjega pravnog poretka Republike Hrvatske, a po pravnoj su snazi iznad zakona. Njihove se odredbe mogu mijenjati ili ukidati samo uz uvjete i na način koji su u njima utvrđeni, ili suglasno općim pravilima međunarodnog prava.«

9. Iz nadležnosti Ustavnog suda propisane člankom 125. Ustava i uvjeta pod kojima se međunarodni ugovori mogu mijenjati ili ukidati, sadržanim u članku 134. Ustava, proizlazi da je Ustavni sud, u postupku ocjene suglasnosti zakona s Ustavom, nadležan ocjenjivati ustavnost zakona o potvrđivanju međunarodnog ugovora, ali ne i samih ugovora. Drugim riječima, u odnosu na zakone o potvrđivanju međunarodnih ugovora njegova je nadležnost ograničena, jer ne obuhvaća ocjenu suglasnosti s Ustavom materijalnog sadržaja samog međunarodnog ugovora koji je sastavni dio zakona.

To stoga što se, prema članku 134. Ustava, odredbe ratificiranih i objavljenih međunarodnih ugovora mogu mijenjati ili ukidati samo uz uvjete i na način koji su u njima utvrđeni ili suglasno općim pravilima međunarodnog prava.

Sažeto, Ustavni sud Republike Hrvatske nije nadležan ocjenjivati suglasnost međunarodnih ugovora s Ustavom, a koji su sukladno članku 134. Ustava postali sastavni dio unutarnjeg pravnog poretka Republike Hrvatske. Ovo stajalište Ustavni sud je izrazio u rješenjima broj: U-I-350/2004 od 17. lipnja 2009., U-I-4043/2003 od 7. srpnja 2009., U-I-3246/2004 od 22. prosinca 2009. i U-I-1583/2000, U-I-559/2001 od 24. ožujka 2010. (www.usud.hr).

10. Člankom 32. Ustavnog zakona o Ustavnom sudu Republike Hrvatske (»Narodne novine« broj 99/99., 29/02. i 49/02. – pročišćeni tekst) propisano je:

»Članak 32.

Ustavni sud će rješenjem odbaciti zahtjev, prijedlog i ustavnu tužbu ako nije nadležan za odlučivanje, ...«

S obzirom na činjenicu da su predlagatelji u konkretnom slučaju predlagali pokretanje postupka za ocjenu suglasnosti s Ustavom međunarodnog ugovora s Ustavom, što nije u nadležnosti Ustavnog suda, na temelju članka 32. Ustavnog zakona o Ustavnom sudu Republike Hrvatske prijedlog je odbačen zbog nenadležnosti Ustavnog suda za odlučivanje o biti stvari.

Točka III. izreke temelji se na članku 29. stavku 1. Ustavnog zakona.

Broj: U-I-2057/2009

U-I-6446/2010

Zagreb, 30. ožujka 2011.

USTAVNI SUD REPUBLIKE HRVATSKE

Predsjednica
dr. sc. Jasna Omejec, v. r.

Rješenje, NN 42/2011-1018