## Odluka Ustavnog suda Republike Hrvatske broj U-III-257/1996 od 12

### NN 24/1997 (28.2.1997.), Odluka Ustavnog suda Republike Hrvatske broj U-III-257/1996 od 12

# **USTAVNI SUD REPUBLIKE HRVATSKE**

Ustavni sud Republike Hrvatske u sastavu Zdravko Bartovčak, dopredsjednik
Suda te suci Ante Jelavić Mitrović, mr. Vojislav Kučeković, mr. Hrvoje
Momčinović, Ivan Marijan Severinac, Milan Vuković i Mladen Žuvela, odlučujući
o ustavnoj tužbi N. F. iz Z., na sjednici održanoj 12. veljače 1997. godine,
donio je

## **ODLUKU**

1. Ustavna se tužba usvaja.

2. Ukidaju se:

- presuda Ustavnog suda Republike Hrvatske broj: Us-735/1995-4 od 9.
studenog 1995,

- rješenje Ministarstva uprave Republike Hrvatske Klasa: UP/II-222-02/94-01/29,
urbroj: 515-02-03/6-94-1 od 12. prosinca 1994. godine.

3. Odluka će se objaviti u "Narodnim novinama".

Obrazloženje

N. F. iz Z., podnio je pravodobnu i dopuštenu ustavnu tužbu u povodu
odluka navedenih u izreci ove odluke.

Rješenjem Ž. Ž.-K., Ureda za opću upravu Z., Odsjeka za opću upravu,
Klasa: UP/I-222-02/94-01/91, Urbroj: 2198-10-1-94-5 od 16. kolovoza 1994.
godine odobrena je, podnositelju ustavne tužbe, promjena dosadašnjeg osobnog
imena N. R. u novo osobno ime N. F. i to temeljem odredbe stavka 3. članka
6. Zakona o osobnom imenu ("Narodne novine", broj 69/92), a suglasno
s odredbom članka 8. istog zakona.

Rješenjem Ministarstva uprave Republike Hrvatske, označenim u izreci
odluke, donesenim po službenoj dužnosti dana 12. prosinca 1994. godine
po pravu nadzora, ukinuto je rješenje upravnog tijela prvog stupnja kojim
je odobrena promjena osobnog imena podnositelju ustavne tužbe s obrazloženjem
da nisu udovoljeni (ispunjeni) uvjeti iz članka 6. stavak 2. Zakona o osobnom
imenu obzirom da prvostupanjsko tijelo nije utvrdilo opravdanost zahtjeva,
odnosno nije imalo dokaz da je prezime F. prezime pradjeda N. R. Kako je
prvostupanjskim rješenjem povrijeđen materijalni zakon to je rješenje ukinuto
temeljem članka 263. stavak 2. i članka 264. Zakona o općem upravnom postupku.

Upravni sud Republike Hrvatske, presudom označenom u izreci odluke,
odbio je tužbu podnesenu protiv drugostupanjskog rješenja donesenog po
pravu nadzora. Sud je, naime, prihvatio ocjenu tuženog tijela da tužitelj
u zahtjevu nije ukazao na opravdanost zahtjeva jer zahtjev ne sadrži razloge
zbog kojih se traži promjena imena a nije imao ni dokaz da je pradjed podnositelja
zahtijeva nosio prezime F.

Podnositelj ustavne tužbe smatra da su mu tim odlukama povrijeđena ustavna
prava iz članka 14., 16. i 22. Ustava Republike Hrvatske.

Povrede ustavnih prava iz navedenih odredaba Ustava Republike Hrvatske
podnositelj obrazlaže time što je promjenu osobnog imena zatražio iz subjektivnih
razloga zbog kojih ne želi nositi staro prezime niti bilo koje drugo prezime.
Novo prezime stekao je zakonito, on i cijela njegova obitelj, temeljem
odredaba Zakona o osobnom imenu i diskrecionog prava odlučivanja prvostupanjskog
tijela Ž. Z.-K. Novo prezime nikoga ne vrijeđa, niti dira u ičija prava
i nema zakonskog osnova da se prisiljava uzeti staro ili bilo koje drugo
prezime koje ne želi. Ističe da su prema pričanju njegova pokojnog oca
i izjavama svjedoka (koje prilaže) njegovi preci bili F. i zbog toga pripadnici
njegove obitelji već generacijama nose nadimak "F.". Pisanih dokaza nema
jer su u proteklim ratovima spaljene crkve i crkvene knjige. Međutim, ukoliko
bi se u njegovom kraju (M.) spomenulo staro prezime ono bez dodatka "F."
ne bi puno značilo, jer se ne bi pouzdano znalo o kome se radi.

Nisu to jedini razlozi zbog kojih je promijenio osobno ime već su to,
prije svega, duboki subjektivni razlozi i osjećaj da staro prezime ne određuje
dovoljno njegovu obitelj. Postoje naime tisuće R. ali srodnici njegove
obitelji su samo oni koji su "F.". Sudu je iznio dodatne dokaze i razloge
za promjenu prezimena ali prema ocjeni Upravnog suda Republike Hrvatske
ni ti razlozi i dokazi nisu ukazali na opravdanost promjene prezimena.

Predlaže da se ukine rješenje doneseno po pravu nadzora kao i presuda
suda.

Ustavna je tužba osnovana.

Drugostupanjsko državno tijelo i Upravni sud Republike Hrvatske izrazili
su stajalište da u zahtjevima nisu navedeni razlozi za promjenu osobnog
imena te da prvostupanjsko tijelo koje je udovoljilo zahtjevu nije utvrdilo
opravdanost zahtjeva, odnosno nije imalo dokaza da je prezime F. prezime
pradjeda podnositelja zahtjeva.

Udovoljavanjem zahtjevu povrijeđen je materijalni zakon smatra navedeno
državno tijelo i Sud.

U pravu je podnositelj ustavne tužbe kada smatra da su mu povrijeđena
ustavna prava.

Člankom 14. Ustava Republike Hrvatske propisano je da svi građani Republike
Hrvatske imaju sva prava i slobode neovisno, između ostalog, o nacionalnoj
pripadnosti i socijalnom podrijetlu, vjeri, jeziku, rođenju i drugim osobinama
i da su svi pred zakonom jednaki. Zajamčenom jednakošću svih pred zakonom
ostvaruje se vladavina prava kao temeljna odrednica svake pravne države.

Uređujući pravni poredak države zakonodavac ima pravo urediti i korištenje
osobnog imena građana, pa i propisati zakonske pretpostavke za određivanje,
korištenje i mijenjanje imena ili prezimena odnosno osobnog imena građana.
To zakonsko uređivanje mora biti u skladu s određenjima članka 16. Ustava
Republike Hrvatske. Prema ovome članku Ustava Republike Hrvatske slobode
i prava mogu se ograničiti samo zakonom da bi se zaštitila sloboda i prava
drugih ljudi te pravni poredak, javni moral i zdravlje.

Člankom 22. Ustava Republike Hrvatske određeno je da je čovjekova sloboda
i osobnost nepovrediva. Stoga se nikome ne smije oduzeti ili ograničiti
sloboda ili pravo osim kada je to određeno zakonom o čemu odlučuje sud.
Osobnost čovjeka je, pak, nepovrediva.

Analizirajući razloge i ocjene iznesene u drugostupanjskom rješenju,
donesenom po pravu nadzora i obrazloženju presude Upravnog suda Republike
Hrvatske ovaj Sud je ocijenio i zaključio da su u obrazloženjima navedenih
akata iznesene tvrdnje i ocjene koje odlučivanjem državnog tijela i suda
čine nesuglasnim s temeljnim slobodama i pravima iz članaka 14., 16. i
22. Ustava Republike Hrvatske.

Svaki građanin ima pravo i dužnost služiti se svojim osobnim imenom
(stavak 2. članak 2. Zakona) ali svaki građanin ima pravo i promijeniti
osobno ime (stavak 1. članak 6.) Zakona. Pri tome, nema sumnje, da je osobno
ime čovjeka ujedno i pripadnost njegova individualiteta i da stoga spada
u njegovu zaštićenu osobnost, a Ustav u odredbama članka 22. zaštitu osobnosti
podiže do stupnja nepovredivosti.

Osobno ime je, međutim, i oznaka identiteta osobe kao nositelja prava
i obveza u pravnom prometu koji je dio zakonom uređenog javnog poretka.
Stoga u granicama ustavnih ovlasti zakonodavac može zakonskim normama pojedine
slobode i prava čovjeka ograničiti te propisati uvjete i postupak te tijela
za ostvarivanje pojedinih prava. Tako i Zakon o osobnom imenu traži da
se u zahtjevu iznesu i razlozi za promjenu osobnog imena.

U ovome slučaju, međutim, ne stoji tvrdnja drugostupanjskog tijela da
podnositelj zahtjeva nije iznio razloge za promjenu imena jer je on to
učinio izrazivši u zahtjevu želju da nosi prezime svoga daljeg pretka što
predstavlja subjektivan razlog za promjenu imena. Razlozi za promjenu osobnog
imena najčešće i jesu isključivo subjektivne prirode ali i kao takovi mogu
pravdati osnovanost zahtjeva, dakako uz udovoljavanje drugim zakonskim
odredbama. Ne stoji stoga ni zaključak obrazloženja drugostupanjskog rješenja,
donesenog po pravu nadzora, da prvostupanjsko tijelo nije utvrdilo opravdanost
zahtjeva jer ga je ono utvrdilo ocijenivši izneseni subjektivni razlog
osnovanim čime je diskreciono utvrdilo i opravdanost zahtjeva. Pri tome
nepostojanje i formalnog dokaza da je predloženo prezime bilo prezime pradjeda
podnositelja zahtjeva, po ocjeni ovog Suda, nije bitno za ocjenu opravdanosti
zahtjeva.

Razmotrivši navode ustavne tužbe kao i ocjene i razloge drugostupanjskog
rješenja i presude Upravnog suda Republike Hrvatske, zbog kojih je prvostupanjsko
rješenje ukinuto, Ustavni sud Republike Hrvatske je ocijenio da odlučivanje
navedenog tijela i suda nije suglasno Ustavu Republike Hrvatske (poglavito
članku 16.) jer nisu ni ocijenili ni utvrdili da odobreno novo prezime
(osobno ime) ugrožava slobode i prava drugih ljudi, pravni poredak, javni
moral i zdravlje, uslijed čega zahtjev za promjenu ne bi bio u skladu sa
zakonom i Ustavom.

Ustavni sud Republike Hrvatske je stoga ocijenio da su osporenim upravnim
aktom i presudom povrijeđena ustavna prava podnositelja naznačena u ustavnoj
tužbi.

Iz navedenih razloga Ustavni sud Republike Hrvatske je na temelju članka
30. Ustavnog zakona o Ustavnom sudu Republike Hrvatske ("Narodne novine",
broj 13/91) u svezi s odredbama članaka 59. i 60. Poslovnika Ustavnog suda
Republike Hrvatske ("Narodne novine", broj 29/94) odlučio kao
u izreci ove odluke.

Odluka o objavi temelji se na odredbi članka 20. Ustavnog zakona o Ustavnom
sudu Republike Hrvatske.

Broj: U-III-257/1996
Zagreb, 12. veljače 1997.

USTAVNI SUD REPUBLIKE HRVATSKE

Dopredsjednik
**Zdravko Bartovčak,** v. r.

Odluka, NN 24/1997-321