## Odluka Ustavnog suda Republike Hrvatske broj: U-IIIA-2023/2008 od 17. prosinca 2008.

### NN 4/2009 (9.1.2009.), Odluka Ustavnog suda Republike Hrvatske broj: U-IIIA-2023/2008 od 17. prosinca 2008.

USTAVNI SUD REPUBLIKE HRVATSKE

123

Ustavni sud Republike Hrvatske, u Prvom vijeću za odlučivanje o ustavnim tužbama, u sastavu sudac Aldo Radolović, predsjednik Vijeća, te suci Snježana Bagić, Mario Kos, Davor Krapac, Duška Šarin i Nevenka Šernhorst, članovi Vijeća, u postupku koji su pokrenuli V. Š. iz Z. i G. Š. iz Z., kojeg zastupa V. Š., na sjednici održanoj 17. prosinca 2008. godine, jednoglasno je donio

ODLUKU

I. Ustavna tužba se usvaja.

II. Vrhovni sud Republike Hrvatske dužan je donijeti odluku u predmetu koji se vodi pred tim sudom pod poslovnim brojem Rev-316/08 (predmet Općinskog suda u Zagrebu broj: P-10221/05) u najkraćem mogućem roku, ali ne duljem od šest (6) mjeseci, računajući od prvog idućeg dana nakon objave ove odluke u »Narodnim novinama«.

III. Na temelju članka 63. stavka 3. Ustavnog zakona o Ustavnom sudu Republike Hrvatske (»Narodne novine« broj 99/99., 29/02. i 49/02. – pročišćeni tekst), podnositeljima ustavne tužbe određuje se primjerena naknada zbog povrede ustavnog prava iz članka 29. stavka 1. Ustava Republike Hrvatske (»Narodne novine« broj 41/01. – pročišćeni tekst), i to:

– V. Š. iz Z., u iznosu od 22.600,00 kuna

– G. Š. iz Z., u iznosu od 22.600,00 kuna.

IV. Naknada iz točke III. izreke ove odluke bit će isplaćena iz državnog proračuna u roku od tri (3) mjeseca od dana podnošenja zahtjeva podnositelja Ministarstvu financija Republike Hrvatske za njezinu isplatu.

V. Ova odluka objavit će se u »Narodnim novinama«.

Obrazloženje

1. Dana 29. studenoga 2007. V. Š. i G. Š., obojica iz Z., podnijeli su Vrhovnom sudu Republike Hrvatske zahtjev za zaštitu prava na suđenje u razumnom roku zbog dugotrajnosti postupka koji se u parničnom predmetu radi utvrđenja i isplate vodi u povodu izjavljene revizije pred Vrhovnim sudom Republike Hrvatske pod brojem Rev-316/08, smatrajući da im je povrijeđeno ustavno pravo na donošenje sudske odluke u razumnom roku.

Vrhovni sud Republike Hrvatske donio je 22. travnja 2008. rješenje broj: Gzp-908/07, kojim se oglasio nenadležnim za postupanje u tom predmetu, te ustupio spis »nadležnom Ustavnom sudu RH na daljnji postupak«, obrazlažući to time što odredbama članka 27. Zakona o sudovima (»Narodne novine« broj 150/05. i 16/07., u daljnjem tekstu: ZS) nije regulirana situacija u kojoj je zahtjev podnesen kada je do povrede prava na suđenje u razumnom roku došlo tijekom postupka pred Vrhovnim sudom Republike Hrvatske, pa smatra da je bilo potrebno primijeniti odredbu članka 63. stavka 1. Ustavnog zakona o Ustavnom sudu Republike Hrvatske (»Narodne novine« broj 99/99., 29/02. i 49/02. – pročišćeni tekst; u daljnjem tekstu: Ustavni zakon). Naime, V. Š. je 14. studenoga 2007., to jest prije podnošenja zahtjeva za zaštitu prava na suđenje u razumnom roku, Vrhovnom sudu Republike Hrvatske podnio reviziju protiv presude Županijskog suda u Zagrebu broj: Gž-416/07 od 15. svibnja 2007., kojom je odlučeno o njegovoj žalbi protiv presude Općinskog suda u Zagrebu broj: P-10221/05 od 14. lipnja 2006. godine.

Ustavni sud je tijelo koje na temelju odredbe članka 82. stavka 1. Ustavnog zakona odlučuje o sukobu nadležnosti između tijela zakonodavne i izvršne ili sudbene vlasti, pa nije dopušteno da neko od tih tijela, otklanjajući svoju nadležnost u nekom predmetu, ustupa isti Ustavnom sudu kao nadležnom tijelu. Međutim, imajući u vidu odredbe Ustavnog zakona i ZS-a, koje uređuju zaštitu prava na suđenje u razumnom roku, Ustavni sud ocjenjuje da bi ustrajavanje na spomenutoj zabrani ustupanja predmeta u konkretnom slučaju bilo protivno svrsi zaštite spomenutog prava te stoga ocjenjuje postupak Vrhovnog suda Republike Hrvatske ustavnopravno prihvatljivim.

ČINJENICE VAŽNE ZA USTAVNOSUDSKI POSTUPAK

2. Ustavni sud je primjenom članka 63. Ustavnog zakona utvrdio sljedeće pravno relevantne činjenice za odlučivanje o povredi ustavnog prava podnositelja, zajamčenog člankom 29. stavkom 1. Ustava Republike Hrvatske:

Parnični postupak radi utvrđenja pravovaljanosti ugovora V. Š. je pokrenuo 29. lipnja 1989., podnijevši Općinskom sudu u Zagrebu tužbu protiv Z. b. – G. š. Z., dok je G. Š. parnični postupak pokrenuo 14. svibnja 1990., podnijevši protiv iste tuženice istom Sudu tužbu radi utvrđenja pravovaljanosti ugovora te su predmeti spojeni.

U razdoblju do 5. studenoga 1997. podnositelji su izvršili dopunu tužbenog zahtjeva tražeći pored utvrđenja i isplatu, prvostupanjski sud je održao više ročišta i proveo više financijskih vještačenja i njihovih dopuna te donio presudu kojom je odbio tužbeni zahtjev podnositelja, koju je Županijski sud u Zagrebu ukinuo svojim rješenjem i vratio predmet prvostupanjskom sudu na ponovni postupak.

Dana 11. veljače 1998. prvostupanjski sud je zaključio glavnu raspravu i donio presudu broj: P-2172/94.

Tuženica je žalbu na tu presudu podnijela 8. lipnja 1998., a podnositelji 23. lipnja 1998., dok su odgovor na žalbu tuženice dostavili sudu 3. srpnja 1998. godine.

Županijski sud u Zagrebu je rješenjem broj: Gž-8000/98-2 od 1. kolovoza 2000. ukinuo prvostupanjsku presudu i vratio predmet prvostupanjskom sudu na ponovni postupak.

Podnescima od 24. studenoga 2000. i 5. veljače 2001. podnositelji su izložili svoje shvaćanje spora.

Dana 23. travnja 2001. otkazano je ročište zbog spriječenosti raspravnog suca zakazano za 2. svibnja 2001. godine.

Dana 6. studenoga 2001. prvostupanjski sud je zaključio glavnu raspravu i donio presudu broj: P-9892/00.

Tuženica je žalbu na tu presudu podnijela 2. siječnja 2002., a podnositelji 15. siječnja 2002. godine.

Županijski sud u Zagrebu je rješenjem Gž-648/02-2 od 17. prosinca 2002. ukinuo prvostupanjsku presudu (osim točke VI. izreke) i vratio predmet prvostupanjskom sudu na ponovni postupak.

Dana 14. travnja 2003. podnositelji su se podneskom očitovali na to rješenje.

Dana 23. listopada 2003. otkazano je zbog spriječenosti raspravnog suca ročište zakazano za 13. studenoga 2003. godine.

Dana 27. kolovoza 2004. podnositelji su sudu dostavili pripremni podnesak.

Dana 10. rujna 2004. prvostupanjski sud je zaključio glavnu raspravu, da bi je rješenjem od 30. rujna 2004. preotvorio i zakazao novu za 4. veljače 2005. godine.

Dana 11. siječnja 2005. podnositelji su sudu dostavili podnesak u kojem su izložili svoja pravna shvaćanja, na koji se tuženica očitovala podneskom od 26. siječnja 2005. godine.

Dana 4. veljače 2005. prvostupanjski sud je zaključio glavnu raspravu te je 21. veljače 2005. donio presudu broj: P-1657/03.

Tuženica je žalbu na tu presudu podnijela 3. svibnja 2005., a podnositelji su odgovor na tu žalbu sudu dostavili 15. lipnja 2005. godine.

Županijski sud u Zagrebu je rješenjem broj: Gž-3447/05-2 od 18. listopada 2005. ukinuo prvostupanjsku presudu u pobijanom dijelu pod točkama I., II. i III. izreke i vratio predmet prvostupanjskom sudu na ponovni postupak.

Dana 7. prosinca 2005. i 16. siječnja 2006. podnositelji su sudu dostavili pripremne podneske.

Dana 1. lipnja 2006. prvostupanjski sud je zaključio glavnu raspravu te je 14. lipnja 2006. donio presudu broj: P-10221/05.

Tuženica je žalbu na tu presudu podnijela 2. listopada 2006., a podnositelji su odgovor na tu žalbu i dopunu tog odgovora sudu dostavili 16., odnosno 23. listopada 2006.

Županijski sud u Zagrebu je presudom broj: Gž-416/07-2 od 15. svibnja 2007. djelomično preinačio prvostupanjsku presudu.

Protiv drugostupanjske odluke podnositelji su 14. studenoga 2007. podnijeli reviziju te se predmet u trenutku donošenja odluke Ustavnog suda nalazio na odlučivanju pred Vrhovnim sudom Republike Hrvatske pod poslovnim brojem Rev-316/08.

PRAVO VAŽNO ZA USTAVNOSUDSKI POSTUPAK

3. Mjerodavno pravo sadržano je u odredbi članka 29. stavka 1. Ustava i odredbama članka 63. Ustavnog zakona.

Ustavna tužba je osnovana.

4. Svoju odluku Ustavni sud obrazlaže sljedećim utvrđenjima:

4.1. DULJINA SUDSKOG POSTUPKA

Tužba radi utvrđenja i isplate podnesena je Općinskom sudu u Zagrebu 29. lipnja 1989. (V. Š.), odnosno 14. svibnja 1990. (G. Š.).

Duljina postupka uzima se u obzir od 5. studenoga 1997. kad je Zakonom o potvrđivanju stupila na snagu, u odnosu na Republiku Hrvatsku, Konvencija za zaštitu ljudskih prava i temeljnih sloboda i Protokoli broj 1, 4, 6, 7 i 11 uz Konvenciju za zaštitu ljudskih prava i temeljnih sloboda (»Narodne novine – Međunarodni ugovori« broj 18/97., 6/99. – pročišćeni tekst i 8/99. – ispravak, u daljnjem tekstu: Konvencija). Protokol broj 12 na snazi je u odnosu na Republiku Hrvatsku od 1. travnja 2005. (Zakon o potvrđivanju Protokola broj 12 uz Konvenciju za zaštitu ljudskih prava i temeljnih sloboda, »Narodne novine – Međunarodni ugovori« broj 14/02. i Objava o stupanju na snagu Protokola broj 12 uz Konvenciju za zaštitu ljudskih prava i temeljnih sloboda, »Narodne novine – Međunarodni ugovori« broj 9/05.), a Protokol broj 13 od 1. srpnja 2003. (Zakon o potvrđivanju Protokola broj 13 uz Konvenciju za zaštitu ljudskih prava i temeljnih sloboda, o ukidanju smrtne kazne u svim okolnostima, »Narodne novine – Međunarodni ugovori« broj 14/02. i Objava o stupanju na snagu Protokola broj 13 uz Konvenciju za zaštitu ljudskih prava i temeljnih sloboda, »Narodne novine – Međunarodni ugovori« broj 13/03.).

U članku 6. stavku 1. Konvencije jamči se svakome pravo da radi utvrđivanja njegovih prava i obveza građanske naravi ili u slučaju podizanja optužnice za kazneno djelo protiv njega zakonom ustanovljeni neovisni i nepristrani sud u razumnom roku ispita njegov slučaj.

Ustavni sud utvrđuje da je do dana donošenja njegove odluke postupak u ovom predmetu trajao ukupno devetnaest (19) godina, pet (5) mjeseci i osamnaest (18) dana u odnosu na V. Š., a osamnaest (18) godina, sedam (7) mjeseci i tri (3) dana u odnosu na G. Š., dok je isti u odnosu na obojicu od stupanja na snagu Konvencije do dana donošenja ove odluke trajao jedanaest (11) godina, jedan (1) mjesec i dvanaest (12) dana.

4.2. POSTUPANJE NADLEŽNOG SUDA

Do podnošenja ustavne tužbe u pravno relevantnom razdoblju donesene su četiri prvostupanjske i četiri drugostupanjske presude.

U trenutku podnošenja ustavne tužbe, postupak se u povodu revizije podnositelja vodio pred Vrhovnim sudom Republike Hrvatske.

4.3. PONAŠANJE PODNOSITELJA USTAVNE TUŽBE
(TUŽITELJA U PARNIČNOM POSTUPKU)

Podnositelji ustavne tužbe, kao tužitelji u parničnom postupku, nisu doprinijeli duljini trajanja postupka.

4.4. SLOŽENOST SUDSKOG PREDMETA

Prema ocjeni Ustavnog suda u konkretnom slučaju radi se o relativno složenoj pravnoj stvari.

OCJENA USTAVNOG SUDA

5. Ustavni sud utvrđuje da se postupak u pravno relevantnom razdoblju vodio preko jedanaest (11) godina, uz tri ukidanja prvostupanjske presude i jedno njezino preinačavanje, što ne udovoljava zahtjevu suđenja u razumnom roku. Imajući u vidu sve navedene činjenice i okolnosti, Ustavni sud je utvrdio da je dugim trajanjem parničnog postupka podnositeljima povrijeđeno ustavno pravo da zakonom ustanovljeni neovisni i nepristrani sud u razumnom roku odluči o njihovim pravima ili obvezama, koje je zajamčeno člankom 29. stavkom 1. Ustava Republike Hrvatske.

Stoga je u smislu odredbe članka 63. stavka 2. Ustavnog zakona donijeta odluka kao pod točkama I. i II. izreke ove odluke.

6. Sukladno odredbi članka 63. stavka 3. Ustavnog zakona, odlučeno je kao u točkama III. i IV. izreke ove odluke.

Visinu naknade zbog povrede ustavnog prava na donošenje odluke u razumnom roku Ustavni sud utvrđuje uzimajući u obzir okolnosti svakog pojedinog predmeta, uz istodobno uvažavanje ukupnih gospodarskih i socijalnih prilika u Republici Hrvatskoj.

7. Predsjednik Vrhovnog suda Republike Hrvatske dužan je dostaviti Ustavnom sudu pisanu obavijest o datumima donošenja i otpreme odluke u roku od osam (8) dana od dana njene otpreme, a najkasnije osam (8) dana od isteka roka.

8. Odluka o objavi (točka V. izreke) temelji se na odredbama članka 29. Ustavnog zakona.

Broj: U-IIIA-2023/2008

Zagreb, 17. prosinca 2008.

USTAVNI SUD REPUBLIKE HRVATSKE

Predsjednik Vijeća
dr. sc. Aldo Radolović, v. r.

Odluka, NN 4/2009-123