## Odluka Ustavnog suda Republike Hrvatske broj od U-IIIA-3902/2003. od 7. srpnja 2004.

### NN 113/2004 (16.8.2004.), Odluka Ustavnog suda Republike Hrvatske broj od U-IIIA-3902/2003. od 7. srpnja 2004.

# USTAVNI SUD REPUBLIKE HRVATSKE

2177

Ustavni
sud Republike Hrvatske, u sastavu Petar Klarić, pred­sjednik Suda, te suci
Marijan Hranjski, Mario Kos, Ivan Matija, Ivan Mrkonjić, Jasna Omejec, Željko
Potočnjak, Agata Račan, Emilija Rajić, Smiljko Sokol, Nevenka Šernhorst, Vice
Vuko­je­vić i Milan Vuković, odlučujući o ustavnoj tužbi koju su podnijeli T.
R. i I. R. iz V. G., koje zastupa N. R., odvjetnik u Velikoj Gorici, na sjednici
održanoj 7. srpnja 2004. godine, donio je

## ODLUKU

I.Ustavna
tužba se usvaja.

II.Na
temelju članka 63. stavka 3. Ustavnog zakona o Ustav­nomsudu Republike
Hrvatske (»Narodne novine«, broj 49/02. – pročišćeni tekst), podnositeljima
ustavne tužbeodređuje se primjerena naknada zbog povrede ustavnog prava
iz članka 29. stavka 1. Ustava Republike Hrvatske (»Narodne novine«, broj
41/01. – pročišćeni tekst) i to:

– T. R. iz V. G., L. 35, u iznosu od 5.500,00 kuna,

– I. R.
iz V. G., L. 35, u iznosu od 5.500,00 kuna.

III.Naknada iz točke II. izreke ove odluke bit će isplaćena iz državnog
proračuna u roku od tri mjeseca od dana podnošenja zahtjeva podnositelja
Ministarstvu financija Republike Hrvatske za njezinu isplatu.

IV.Ova
odluka objavit će se u »Narodnim novinama«.

```
Obrazloženje
```

1.Podnositelji
su podnijeli ustavnu tužbu 1. prosinca 2003. godine, pozivom na odredbe članka
63. Ustavnog zakona o Ustav­nom sudu Republike Hrvatske (»Narodne novine«, broj
49/02. – pročišćeni tekst, u daljnjem tekstu: Ustavni zakon).

U
ustavnoj tužbi podnositelji navode da se kod Općinskog suda u Zagrebu vodi
postupak po tužbi koju su podnijeli 11. studenoga 1998. godine protiv tuženika
C. o. d.d., Z., radi naknade štete, a koji se vodi pod brojem: Pn-8292/98.

Budući
da je Općinski sud u Zagrebu zaključio raspravu 9. svibnja 2003. godine, a do
podnošenja tužbe ovom Sudu nije izradio presudu, smatraju da im je povrijeđeno
pravo na pravično suđenje zajamčeno odredbom članka 29. stavka 1. Ustava
Republike Hrvatske. Predlažu da Ustavni sud odredi Općinskom sudu u Zagrebu rok
od 15 dana za donošenje presude u predmetu koji se vodi pred tim sudom, pod
brojem: P-8292/98, te da zbog povrede ustavnog prava odredi podnositeljima
isplatu primjerene naknade i to svakom u iznosu od 40.000,00 kuna.

ČINJENICE
VAŽNE ZA USTAVNOSUDSKI POSTUPAK

2.Ustavni
sud je u postupku pokrenutom ustavnom tužbom, primjenom članka 63. Ustavnog
zakona, utvrdio sljedeće činjenice koje su pravno relevantne za odlučivanje o
povredama ustavnih prava podnositelja:

– parnični postupak je pokrenut 12. studenoga 1998.
godine,

– na ročištu od 1. lipnja 1999. godine, tužiteljima
je podije­ljen rok radi dostave dokumentacije i daljnjih dokaznih prijedloga,

– podneskom od 30. lipnja 1999. godine tužitelji su
postupili po raspravnom zapisniku,

– na ročištu od 19. studenoga 1999. godine saslušani
su tuži­telji, te je obvezana I. tužiteljica dostaviti podatke o plaći za
vrijeme dok je bila na neplaćenom dopustu,

– dana 10. prosinca 1999. godine tužitelji su
dostavili tražene podatke,

– na ročištu od 5. siječnja 2000. godine tuženik je
dao odgovor na tužbu, saslušan je II. tužitelj, te je riješeno da sud po službenoj
dužnosti zatraži određene podatke od Hrvatskog zavoda za zdravstveno
osiguranje,

– Hrvatski zavod za zdravstveno osiguranje dostavio
je podatke sudu 3. veljače 2000. godine,

– podneskom od 3. veljače 2000. godine tužitelji su
izmijenili tužbeni zahtjev,

– podneskom od 8. veljače 2000. godine tužitelji su
dostavili dodatnu dokumentaciju,

– na ročištu od 6. rujna 2000. godine naloženo je tužiteljima
da specificiraju tužbeni zahtjev po pojedinim stavkama s pripa­dajućim
kamatama, te da će nakon specificiranja tužbenog zah­tjeva biti pozvani da
uplate predujam za vještačenje po vještaku neurokirurgu–fizijatru,

– 18.
rujna 2000. godine tužitelji su postupili po zapisniku od 6. rujna 2000.
godine,

– 2. listopada 2000. godine sud je rješenjem vratio
tužiteljima podnesak od 18. rujna 2000. godine s uputom kako da ga isprave i
preciziraju tužbeni zahtjev,

– podneskom od 3. studenoga 2000. godine tužitelji su
uskladili tužbeni zahtjev,

– na ročištu od 28. studenoga 2000. godine određeno
je provođenje vještačenja po vještaku neurokirurgu i fizijatru, te je određeno
da tužitelji uplate predujam troškova vještačenja,

– dana 13. prosinca 2000. godine sudu je dostavljena
priznanica o uplaćenom predujmu za troškove vještačenja,

– dana 5. siječnja 2001. godine sud je donio rješenje
o provođenju vještačenja,

– dana 5. ožujka 2001. godine sudu je dostavljen
nalaz vještaka,

– na ročištu od 14. lipnja 2001. godine određeno je
provo­đenje vještačenja po vještaku neurofarmakologu, te je određeno tužiteljima
da uplate predujam za troškove vještačenja,

– dana 15. ožujka 2002. godine tužitelji su podnijeli
požurnicu radi ažuriranja spisa,

– dana 25. travnja 2002. godine sud je zatražio od
KBC Rebro imenovanje vještaka neurofarmakologa,

– dopisom od 7. svibnja 2002. godine Klinički
bolnički centar u Zagrebu imenovao je vještaka,

– podneskom od 13. svibnja 2002. godine tužitelji traže
donošenje djelomične presude te u tom smislu preciziraju tužbeni zahtjev,

– podneskom od 10. svibnja 2002. godine tuženik
prigovara postavljenom tužbenom zahtjevu,

– dana 20. lipnja 2002. godine tužitelji su dostavili
požurnicu,

– dana 26. lipnja 2002. godine sud je donio rješenje
o pro­vođenju vještačenja po vještaku neurofarmakologu, te je pozvao tužitelje
da plate predujam za troškove vještačenja (plaćanje predujma je određeno na
ročištu od 14. lipnja 2001. godine),

– 11. listopada 2002. godine sudu je dostavljen nalaz
vještaka koji je dostavljen strankama,

– na ročištu od 9. svibnja 2003. godine zaključena je
rasprava i donijeta presuda kojom je djelomično usvojen tužbeni zahtjev tužitelja,

– presuda je dostavljena tužiteljima 4. veljače 2004.
godine,

– tužitelji su uložili žalbu dana 17. veljače 2004.
godine, te je predmet dostavljen Županijskom sudu u Zagrebu,

OČITOVANJE
OPĆINSKOG SUDA U ZAGREBU

3.Na
temelju članka 69. stavka 1. točke 2. Ustavnog zakona, Ustavni sud je zatražio
od Općinskog suda u Zagrebu da se izjasni o navodima ustavne tužbe.

U
očitovanju dostavljenom 14. travnja 2004. godine, Općin­ski sud u Zagrebu
navodi kronologiju postupanja u predmetu.

PRAVO
VAŽNO ZA USTAVNOSUDSKI POSTUPAK

4.Odredbom
članka 29. stavka 1. Ustava Republike Hrvat­ske, propisano je:

»Svatko
ima pravo da zakonom ustanovljeni neovisni i nepristrani sud (...) u razumnom
roku odluči o njegovim pravima i obvezama (...).«

Odredbama
članka 63. Ustavnog zakona propisano je:

»(1)
Ustavni sud će pokrenuti postupak po ustavnoj tužbi i prije no što je iscrpljen
pravni put, u slučaju kad o pravima i obvezama stranke (...) nije u razumnom
roku odlučio sud (...).

(2) U odluci kojom usvaja ustavnu tužbu zbog
nedonošenja akta u razumnom roku iz stavka 1. ovoga članka, Ustavni sud će
nadležnom sudu odrediti rok za donošenje akta kojim će taj sud meritorno
odlučiti o pravima i obvezama (...) podnositelja. Rok za donošenje akta počinje
teći idućeg dana od dana objave odluke Ustavnog suda u »Narodnim novinama«.

(3) U odluci iz stavka 2. ovoga članka Ustavni sud će
odrediti primjerenu naknadu koja pripada podnositelju zbog povrede njegova
ustavnog prava koju je sud učinio kada o pravima i obvezama podnositelja (...)
nije odlučio u razumnom roku. Naknada se isplaćuje iz državnog proračuna u roku
od tri mjeseca od dana podnošenja zahtjeva stranke za njezinu isplatu.«

*Ustavna tužba je osnovana.*

5.Uvidom u spis Općinskog suda u Zagrebu,
broj: Pn-8292/98, Ustavni sud je utvrdio da su se u ovom slučaju ostvarile
pretpostavke za postupanje temeljem odredbe članka 63. Ustavnog zakona.

Svoju odluku Ustavni sud obrazlaže sljedećim
utvrđenjima:

5.1. DULJINA SUDSKOG POSTUPKA

Prvostupanjski parnični postupak započeo je 12.
studenoga 1998. godine tužbom podnositelja protiv tuženika »C. o.« d.d. Z.,
radi naknade štete (za lijekova, dodatno liječenje i drugo) koju su pretrpjeli
podnositelji tijekom liječenja sina koji je stradao u prometnoj nezgodi.

Zakon o potvrđivanju Konvencije za zaštitu ljudskih
prava i temeljnih sloboda i Protokola, broj 1, 4, 6, 7 i 11 uz Konvenciju za
zaštitu ljudskih prava i temeljnih sloboda (»Narodne novine – Međunarodni
ugovori«, broj 18/97., 6/99. – pročišćeni tekst i 8/99. – ispravak, u daljnjem
tekstu: Zakon o potvrđivanju Konvencije) stupio je na snagu dana 5. studenoga
1997. godine.

Od dana stupanja na snagu Zakona o potvrđivanju
Konvencije, odredbe Konvencije za zaštitu ljudskih prava i temeljnih sloboda
Vijeća Europe (u daljnjem tekstu: Europska konvencija) čine, temeljem članka
140. Ustava Republike Hrvatske, dio unutarnjeg pravnog poretka Republike
Hrvatske. Dio unutarnjeg pravnog poretka Republike Hrvatske od tog dana čini i
odredba članka 6. stavka 1. Europske konvencije pod nazivom »Pravo na pošteno
suđenje«, koja, između ostalog, propisuje:

»Radi utvrđivanja svojih prava i obveza građanske
naravi (...) svatko ima pravo da zakonom ustanovljeni neovisni i nepristrani
sud (...) u razumnom roku ispita njegov slučaj.«

Pravo na donošenje sudske odluke u razumnom roku čini
dio unutarnjeg pravnog poretka Republike Hrvatske od dana stupanja na snagu
Zakona o potvrđivanju Konvencije (5. studenoga 1997. godine).

Ustavna tužba je podnesena dana 1. prosinca 2003.
godine, a do tog dana sudski postupak nije pravomoćno okončan pa Ustavni sud
utvrđuje da do dana podnošenja ustavne tužbe postupak u ovom predmetu trajepet
(5) godina i osamnaest (18) dana.

5.2. POSTUPANJE NADLEŽNOG SUDA

Ustavni
sud je utvrdio da je u razmatranom, pravno relevantnom razdoblju, Općinski sud
u Zagrebu, od radnji koje su relevantne za meritorno odlučivanje o pravima i
obvezama stranaka u tom sudskom postupku, održao sedam ročišta i odredio vješta­čenje
po tri vještaka medicinske struke koja su provedena.

5.3. PONAŠANJE PODNOSITELJA USTAVNE TUŽBE
(TUŽITELJA U SUDSKOM POSTUPKU)

Podnositelji
ustavne tužbe, kao tužitelji u sudskom postupku, prema utvrđenju Ustavnog suda,
nisu pridonijeli duljini sudskog postupka. Dapače, podnositelji su u više
navrata pisanim podnes­cima nadležnom sudu požurivali postupak.

5.4. SLOŽENOST SUDSKOG PREDMETA

Provedene
radnje u parničnom postupku radi naknade štete (medicinsko vještačenje od tri
vještaka medicinske struke), uka­zu­ju da se u konkretnom slučaju radi o
relativno složenoj sud­skoj stvari. Međutim, ocjena je Ustavnog suda da
navedene okolnosti ne mogu opravdati trajanje parničnog postupka u prvom
stupnju preko pet godina.

5.5. Ustavni sud je utvrdio da je u predmetu broj:
Pn-8292/98 koji se vodi pred Općinskim sudom u Zagrebu postupak trajao (u prvom
stupnju) preko pet (5) godina. U odnosu na duljinu postupka Ustavni sud nalazi
da je taj sud bezrazložno uzrokovao odugovlačenje postupka u navedenom
razdoblju od preko jedne (1) godine (kod provođenja vještačenja koje je
određeno 14. lipnja 2001. godine, a rješenje o njegovom provođenju donijeto je
26. lipnja 2002. godine), kao i u činjenici da je od dana zaključene glavne
rasprave i donošenja presude 9. svibnja 2003. godine, presuda izrađena i
dostavljena tužiteljima 4. veljače 2004. godine, nakon više od osam (8)
mjeseci.

Uzimajući u obzir sve okolnosti slučaja, te imajući
pritom u vidu i vrstu postupka o kojem se radi, a napose značaj koji postupak
ima za podnositelje, Ustavni sud utvrđuje da je povrijeđeno ustavno pravo
podnositelja da zakonom ustanovljeni neovisni i nepristrani sud u razumnom roku
odluči o njegovim pravima ili obvezama, koje je zajamčeno člankom 29. stavkom
1. Ustava Republike Hrvatske.

POSEBNE
OKOLNOSTI SLUČAJA

6.Općinski
sud u Zagrebu izvijestio je Ustavni sud da je u konkretnom predmetu donio
presudu 9. svibnja 2003. godine. Na dan donošenja presude Općinskog suda u
Zagrebu postupak pred Ustavnim sudom još nije bio okončan.

Prema
stajalištu Ustavnog suda Republike Hrvatske izraže­nom u predmetu broj:
U-IIIA-905/2003, Odluka od 5. svibnja 2004. godine (»Narodne novine«, broj
58/2004 od 7. svibnja 2004. godine) u skladu je s načelom vladavine prava da u
primjeni članka 63. Ustavnog zakona Ustavni sud ispituje eventualnu povredu
ustavnog prava na donošenje sudske odluke u razumnom roku, nastalu u
razmatranom pravno relevantnom razdoblju koje prema čvrstoj i ustaljenoj
ustavnosudskoj praksi završava danom podnošenja ustavne tužbe, kao samostalnu
povredu, neovisno o tome je li sudska odluka ipak donesena prije no što je
okončan sam ustavnosudski postupak.

7.U konkretnom slučaju, odluka nadležnog suda
donijeta je 9. svibnja 2003. godine, ali nije pismeno izrađena niti dostavljena
podnositeljima do podnošenja ustavne tužbe Ustavnom sudu 1. studenoga 2003.
godine.

Za navedeno razdoblje, u kojem je povreda nastupila,
sva­kom podnositelju pripada pravo na primjerenu naknadu u iznosu od 5.500,00
kuna. Pri utvrđivanju visine naknade, temeljem član­ka 63. stavka 3. Ustavnog
zakona, Ustavni sud uzeo je u obzir sve okolnosti slučaja, imajući pritom u
vidu i vrstu postupka o kojem se radi.

Uvažavajući
činjenicu da je sudska odluka u konkretnom predmetu pismeno izrađena i
dostavljena podnositeljima nakon prestanka trajanja pravno relevantnog
razdoblja u kojem je Ustav­ni sud ispitivao i utvrdio povredu ustavnog prava
podnositelja zajamčenog člankom 29. stavkom 1. Ustava, ovlaštenje Ustavnog suda
da nadležnom redovnom sudu naloži donošenje sudske odluke u određenom roku,
utemeljeno na članku 63. stavku 2. Ustavnog zakona, u konkretnom slučaju nije
potrebno primijeniti.

8.Sukladno
članku 63. stavku 3. Ustavnog zakona, odlučeno je kao u točkama II. i III.
izreke ove odluke.

Broj:
U-IIIA-3902/2003
Zagreb, 7. srpnja 2004.

USTAVNI SUD REPUBLIKE HRVATSKE

Predsjednik
**dr. sc. Petar Klarić,** v. r.

Odluka, NN 113/2004-2177