## Odluka Ustavnog suda Republike Hrvatske broj:U-III-1640/2006 od 13. veljače 2008.

### NN 26/2008 (29.2.2008.), Odluka Ustavnog suda Republike Hrvatske broj:U-III-1640/2006 od 13. veljače 2008.

# USTAVNI SUD REPUBLIKE HRVATSKE

**889**

Ustavni sud Republike Hrvatske, u Prvom vijeću za odlučivanje o ustavnim
tužbama, u sastavu sudac Aldo Radolović, predsjednik Vijeća, te suci Marko
Babić, Mario Kos, Davor Krapac, Jasna Omejec i Nevenka Šernhorst, članovi
Vijeća, u postupku koji su ustavnom tužbom pokrenule Hrvatske vode, Zagreb, VGO
za vodno područje primorsko-istarskih slivova, VGI za slivno područje
»Kvarnersko primorje i otoci«, koje zastupa B. K., odvjetnik u Z., na sjednici
održanoj 13. veljače 2008. godine, jednoglasno je donio

## ODLUKU

I. Ustavna tužba se usvaja, te se ukidaju:
– rješenje Županijskog suda u Rijeci, broj: Gž-537/06-2 od 3. travnja 2006. i
– rješenje Općinskog suda u Krku, broj: Ovr-579/05-2 od 13. srpnja 2005.
II. Predmet se vraća Općinskom sudu u Krku na ponovni postupak.
III. Ova odluka objavit će se u »Narodnim novinama«.

```
Obrazloženje
```

1. Ustavna tužba podnesena je protiv rješenja Županijskog suda u Rijeci, broj:
Gž-537/06-2 od 3. travnja 2006., kojim je odbijena žalba podnositelja i
potvrđeno rješenje Općinskog suda u Krku, broj: Ovr-579/05-2 od 13. srpnja 2005.
Prvostupanjskim rješenjem Općinski sud u Krku proglasio se nenadležnim i odbacio
podnositeljev prijedlog za ovrhu na temelju vjerodostojne isprave protiv
ovršenika F. T., vlasnika obrta – ugostiteljskog objekta »Z.« iz K.
2. Podnositelj smatra da mu je osporenim aktima povrijeđeno ustavno pravo
zajamčeno člankom 29. stavkom 1. Ustava Republike Hrvatske.
Obrazlažući povredu ustavnog prava, podnositelj, u bitnom ističe da se osporena
rješenja temelje na pogrešnom tumačenju Zakona o financiranju vodnog
gospodarstva (»Narodne novine«, broj 107/95., 19/96., 88/98. i 150/05.) i Zakona
o općem upravnom postupku (»Narodne novine«, broj 53/91. i 103/96. – odluka
Ustavnog suda, u daljnjem tekstu: ZUP). Podnositelj ističe da se odredba članka
35. Zakona o financiranju vodnog gospodarstva, na koju se sudovi pozivaju, a
kojom je propisano da Hrvatske vode obavljaju naplatu slivne vodne naknade,
odnosi samo na redovnu naplatu a ne i na prisilnu naplatu. Podnositelj, nadalje
ističe da niti članak 37. Zakona o financiranju vodnog gospodarstva ne uređuje
naplatu od obveznika koji nisu dobrovoljno podmirili svoje dugovanje. U odnosu
na članak 39. Zakona o financiranju vodnog gospodarstva na koju se pozivaju
sudovi, a koji propisuje da se glede utvrđivanja pojedinačnih obveza za plaćanje
naknada iz članka 4. stavka 1. točaka 2. do 5. Zakona o financiranju vodnog
gospodarstva, redovne i prisilne naplate tih sredstava, primjenjuju odredbe ZUP-a,
podnositelj ističe da su sudovi zanemarili sadržaj mjerodavnih odredaba ZUP-a
prema kojima se izvršenje radi ispunjenja novčanih obveza, u pravilu, provodi
sudskim putem. Polazeći od navedenog, kao i činjenice da niti jedna odredba
Zakona o financiranju vodnog gospodarstva ne propisuje poseban način provođenja
prisilne naplate, podnositelj zaključuje da osim sudskog (ovršnog) postupka ne
postoji drugi pravni put kojim bi ovrhovoditelj mogao ostvariti svoje pravo na
naplatu neplaćenih slivnih vodnih naknada.
Smatrajući da mu je osporenim rješenjima uskraćena Ustavom zajamčena sudska
zaštita te povrijeđeno ustavno pravo na pravično suđenje, podnositelj predlaže
usvajanje ustavne tužbe, ukidanje osporenih akata i vraćanje predmeta
prvostupanjskom sudu na ponovni postupak.

*Ustavna tužba je osnovana.*

3. Ovršni postupak koji je prethodio ustavnosudskom postupku pokrenuo je
podnositelj prijedlogom za ovrhu na temelju vjerodostojne isprave protiv
ovršenika F. T., vlasnika obrta »Z.« u K., radi naplate iznosa od 7.055,16 kn sa
zakonskim zateznim kamatama na ime neplaćene slivne vodne naknade za poslovni
prostor.
Osporenim rješenjem prvostupanjski sud se proglasio nenadležnim i odbacio
podnositeljev prijedlog za ovrhu pozivajući se na odredbu članka 39. Zakona o
financiranju vodnog gospodarstva kojom je propisano da se glede utvrđivanja
pojedinačnih obveza za plaćanje naknade iz članka 4. stavka 1. točaka 2. do 5.
tog Zakona, redovne i prisilne naplate tih sredstava, primjenjuju odredbe ZUP-a,
ako zakonom nije drugačije određeno. Iz navedene odredbe prvostupanjski sud je
zaključio da su Hrvatske vode, a ne sud, isključivo nadležni da rješenjem izvrše
obračun i utvrde iznos naknade koju plaća obveznik.
Drugostupanjski sud je odbio podnositeljevu žalbu protiv prvostupanjskog
rješenja prihvaćajući stajališta prvostupanjskog suda. U odnosu na podnositeljev
žalbeni navod da je sud trebao donijeti rješenje o ovrsi na temelju
vjerodostojne isprave jer su ispunjene pretpostavke iz članka 35. Ovršnog zakona
(»Narodne novine«, broj 57/96., 29/99., 42/00.,173/03., 194/03., 151/04. i
88/05.), drugostupanjski sud ističe da je na temelju odredaba članaka 35., 37. i
39. Zakona o financiranju vodnog gospodarstva podnositelj ovlašten donijeti
rješenje o naplati slivne vodne naknade, koje predstavlja ovršnu ispravu, te da
se radi redovne i prisilne naplate primjenjuju odredbe ZUP-a. Iz navedenog
drugostupanjski sud zaključuje da podnositelj ima propisan pravni put radi
ostvarenja svoje tražbine, te je ne može ostvarivati podnošenjem ovršnog
prijedloga na temelju vjerodostojne isprave.
4. Odredbom članka 29. stavka 1. Ustava, na čiju povredu podnositelj ukazuje,
propisano je:
*Svatko ima pravo da zakonom ustanovljeni neovisni i nepristrani sud pravično i u
razumnom roku odluči o njegovim pravima i obvezama, ili o sumnji ili optužbi
zbog kažnjivog djela.*
Ustavno pravo propisano člankom 29. stavkom 1. Ustava obuhvaća postupovna
jamstva pravičnog suđenja, pa Ustavni sud, ocjenjujući navode ustavne tužbe sa
stajališta tog ustavnog prava, ispituje eventualno postojanje postupovnih
povreda u postupcima pred sudovima i na temelju toga ocjenjuje je li postupak –
sagledavan kao jedinstvena cjelina – bio vođen na način koji je podnositelju
osigurao pravično suđenje.
Nakon analize ustavne tužbe, osporenih akata kao i mjerodavnih propisa, Ustavni
sud je utvrdio da je u konkretnom slučaju podnositelju povrijeđeno ustavno pravo
zajamčeno člankom 29. stavkom 1. Ustava.
Razlozi za takvo utvrđenje mogu se svesti na sljedeće:
Člankom 4. stavkom 1. točkom 5. Zakona o financiranju vodnog gospodarstva,
mjerodavnog u konkretnom slučaju, propisano je:
*Izvori sredstava za financiranje vodnog gospodarstva jesu:
(...)
5. slivna vodna naknada,
(...).*
Člankom 35. Zakona o financiranju vodnog gospodarstva, propisano je:
*Obračun, pojedinačno utvrđivanje iznosa i naplatu vodne naknade, osim vodne
naknade iz članka 37. ovoga Zakona, obavljaju Hrvatske vode.
Iznos naknade koji plaća pojedini obveznik utvrđuje se rješenjem koje se donosi
za razdoblje od jedne kalendarske godine.
Protiv rješenja o utvrđivanju iznosa vodne naknade može se podnijeti žalba
Državnoj upravi za vode. Žalba se podnosi u roku od osam dana od dana primitka
rješenja.*
Člankom 39. Zakona o financiranju vodnog gospodarstva propisano je:
*Glede utvrđivanja pojedinačnih obaveza za plaćanje naknada iz članka 4. točke 2.
do 5. ovoga Zakona, redovne i prisilne naplate tih sredstava, primjenjuju se
odredbe Zakona o općem upravnom postupku, ako ovim Zakonom nije drugačije
određeno.*
Iz navedenih odredaba Zakona o financiranju vodnog gospodarstva proizlazi
osnovanost zaključka sudova koji su donijeli osporene odluke da su Hrvatske vode
ovlaštene i dužne donijeti rješenje kojim se obvezniku utvrđuje iznos vodne
naknade, a koje rješenje predstavlja ovršnu ispravu. Stoga Sud prihvaća
stajalište izraženo u osporenim aktima da podnositelj u konkretnom slučaju ne
može ostvarivati svoju tražbinu prema ovršeniku podnošenjem prijedloga za ovrhu
na temelju vjerodostojne isprave, već na temelju ovršnog rješenja kojim je
utvrđena ovršenikova obveza.
Međutim, prema ocjeni ovog Suda, oglašavanje suda nenadležnim, kao što je
učinjeno u konkretnom slučaju, nije imalo uporišta u mjerodavnim odredbama
zakona.
Temelj za takvu ocjenu Sud nalazi u sljedećem:
Člankom 275. ZUP-a propisano je:
*(1) Izvršenje rješenja provodi se administrativnim putem, a u slučajevima
predviđenim ovim Zakonom – sudskim putem (sudsko izvršenje).
(2) Administrativno izvršenje provode organi uprave (...), a sudsko izvršenje –
nadležni sud po propisima koji važe za sudsko izvršenje.*
Člankom 276. ZUP-a propisano je:
*(1) Izvršenje radi ispunjenja nenovčanih obveza izvršenika provodi se
administrativnim putem.
(2) Izvršenje radi ispunjenja novčanih obveza provodi se sudskim putem (...).
Člankom 283. stavcima 1. i 2. ZUP-a propisano je:
(1) Kad se ima provesti sudsko izvršenje rješenja donesenoga u upravnom
postupku, organ čije se rješenje ima izvršiti stavlja na rješenje potvrdu
izvršnosti (...) i dostavlja ga radi izvršenja sudu nadležnom za izvršenje.
(2) Rješenje doneseno u upravnom postupku koje sadrži potvrdu izvršnosti jest
osnova za sudsko izvršenje.
Člankom 21. točkom 2. Ovršnog zakona propisano je:
Ovršne isprave jesu:
(...)*
*2. ovršna odluka donesena u upravnom postupku i ovršna nagodba sklopljena u
upravnom postupku ako glase na ispunjenje novčane obveze, ako zakonom nije
drukčije određeno.*
Prema navedenim odredbama ZUP-a i Ovršnog zakona, ovrhu novčanih obveza
utvrđenih rješenjima donesenim u upravnom postupku provode nadležni sudovi (ako
posebnim zakonom nije drugačije određeno). Kako mjerodavnim Zakonom o
financiranju vodnog gospodarstva nije određen poseban način provođenja ovrhe
rješenja kojim se utvrđuje iznos slivne vodne naknade, valja zaključiti da su za
provođenje ovrhe nadležni sudovi u postupku propisanom Ovršnim zakonom.
Polazeći od navedenog, a imajući u vidu mjerodavne odredbe Zakona o financiranju
vodnog gospodarstva, Sud ocjenjuje da su osporena rješenja (prvostupanjsko
rješenje kojim se Općinski sud u Krku proglasio nenadležnim u konkretnom
slučaju, kao i rješenje Županijskog suda u Rijeci kojim je potvrđeno
prvostupanjsko rješenje) utemeljena na pogrešnom tumačenju mjerodavnih propisa,
te da je tim rješenjima podnositelju povrijeđeno ustavno pravo na pristup sudu
koje je dio ustavnog prava na pravično suđenje zajamčenog člankom 29. stavkom 1.
Ustava.
5. Slijedom navedenog, na temelju članaka 73. i 76. Ustavnog zakona o Ustavnom
sudu Republike Hrvatske (»Narodne novine«, broj 99/99., 29/02. i 49/02. –
pročišćeni tekst), odlučeno je kao u točkama I. i II. izreke ove odluke.
6. Objava odluke (točka III. izreke) temelji se na odredbi članka 29. stavka 1.
Ustavnog zakona o Ustavnom sudu Republike Hrvatske.

Broj: U-III-1640/2006
Zagreb, 13. veljače 2008.

USTAVNI SUD REPUBLIKE HRVATSKE
Predsjednik Vijeća
**dr. sc. Aldo Radolović**, v. r.

Odluka, NN 26/2008-889
Opći uvjeti korištenjaZaštita privatnosti[Pristup podatcima](/data_access_hr.aspx)[ELI](/about_eli_hr.aspx)

©2026. g. Narodne novine d.d.

, izrada [Novena d.o.o.](http://novena.hr/)