## Odluka Ustavnog suda Republike Hrvatske broj U-IIIA-1735/2004 od 11. siječnja 2005.

### NN 13/2005 (26.1.2005.), Odluka Ustavnog suda Republike Hrvatske broj U-IIIA-1735/2004 od 11. siječnja 2005.

# USTAVNI SUD REPUBLIKE HRVATSKE

218

Ustavni
sud Republike Hrvatske, u sastavu Petar Klarić, pred­sjednik Suda, te suci
Marijan Hra­njski, Mario Kos, Ivan Matija, Ivan Mrko­njić, Željko Potoč­njak,
Agata Račan, Emilija Rajić, Smi­ljko Sokol, Nevenka Šernhorst, Vice Vukojević i
Milan Vuković, u postupku pokrenutom ustavnom tužbom S. F. iz Z., na sjednici
održanoj dana 11. siječ­nja 2005. godine, donio je

## ODLUKU

I.
Ustavna tužba se usvaja.

II.
Trgovački sud u Zagrebu dužan je donijeti odluku u pred­metu koji se vodi pred
tim sudom pod poslovnim brojem: P-8953/02 (raniji broj pred Općinskim sudom u
Zagrebu Pr-2480/97) u najkraćemu mogućem roku, ali ne du­ljem od šest (6)
mjeseci, računajući od prvoga iduće­g dana nakon objave ove odluke u »Narodnim
novinama«.

III. Na
teme­lju članka 63. stavka 3. Ustavnog zakona o Ustav­nom sudu Republike
Hrvatske (»Narodne novine«, broj 99/99, 29/02 i 49/02. – pročišćeni tekst),
podnosite­lju ustavne tužbe S. F. iz Z., F. 16A, određuje se primjerena naknada
zbog povrede ustav­nog prava iz članka 29. stavka 1. Ustava Republike Hrvatske
(»Narodne novine«, broj 41/01. – pročišćeni tekst) u iznosu od 9.000,00 kn.

IV.
Naknada iz točke III. izreke ove odluke bit će isplaćena iz državnog proračuna
u roku od tri mjeseca od dana podnoše­nja zahtjeva podnosite­lja Ministarstvu
financija Republike Hrvatske za ­njezinu isplatu.

V. Ova
odluka objavit će se u »Narodnim novinama«.

```
Obrazloženje
```

1.
Podnosite­lj ustavne tužbe, teme­ljem članka 63. Ustavnog zakona o Ustavnom
sudu Republike Hrvatske (»Narodne novine«, broj 99/99, 29/02 i 49/02. – pročišćeni
tekst, u da­lj­njem tekstu: Ustavni zakon), podnio je dana 11. svib­nja 2004.
godine ustav­nu tužbu radi du­ljine parničnog postupka.

ČINJENICE
VAŽNE ZA USTAVNOSUDSKI POSTUPAK

2. Dana
27. kolovoza 1997. godine podnosite­lj je Općinskom sudu u Zagrebu podnio tužbu
protiv S. d.d. Z., radi utvrđe­nja nedopuštenosti otkaza, vraća­nja na posao i
isplate.

Prvo ročište
je održano 11. studenoga 1997. godine na kojemu su stranke predložile odgodu
radi moguće­ga mirnog rješe­nja spora. Do mirnog rješe­nja spora nije došlo.

Nakon
toga, Općinski sud u Zagrebu održao je ročišta 11. prosinca 1997., 14. trav­nja
i 3. studenoga 1998. te 26. siječ­nja, 2. ožujka i 3. svib­nja 1999. godine.

Dana
25. kolovoza 1999. godine Općinski sud u Zagrebu se oglasio stvarno nenadležnim
jer je utvrđeno da je podnosite­lj bio član uprave tuženika te da je, stoga, za
spor nadležan Trgovački sud u Zagrebu. Na rješe­nje je tuženik uložio žalbu
dana 13. rujna 1999. godine.

Dana
21. ožujka 2000. godine Županijski sud u Zagrebu žalbu je odbio kao neosnovanu
i potvrdio rješe­nje suda prvog stup­nja.

Dana
30. siječ­nja 2001. godine predmet je otprem­ljen Trgo­vačkom sudu u Zagrebu.

Ročišta pred Trgovačkim sudom u Zagrebu održana su 5.
trav­nja, 3. svib­nja, 13. rujna, 11. listopada, 22. studenoga te 19. prosinca
2001. godine, kada je sud donio rješe­nje da se ne dopušta preinaka tužbe.
Podnosite­lj je na rješe­nje uložio žalbu te je Visoki trgovački sud Republike
Hrvatske dana 19. ožujka 2002. godine uvažio žalbu i ukinuo pobijano rješe­nje
te predmet vratio Trgovačkom sudu u Zagrebu na ponovni postupak.

Ročište pred Trgovačkim sudom u Zagrebu održano je
dana 20. lip­nja 2002. godine te je sud ponovno donio rješe­nje kojim se ne
dopušta preinaka tužbe. Podnosite­lj je na rješe­nje uložio žalbu te je dana 5.
studenoga 2002. godine Visoki trgovački sud Republike Hrvatske ukinuo pobijano
rješe­nje i predmet vratio Trgovačkom sudu u Zagrebu na ponovni postupak.

Protiv rješe­nja Visokog trgovačkog suda tuženik je
uložio reviziju, koju je dana 20. svib­nja 2003. godine odbacio Vrhovni sud
Republike Hrvatske kao nedopuštenu.

Dana 20. ve­ljače 2004. godine Trgovački sud u
Zagrebu donio je rješe­nje kojim je dopustio preinaku tužbe.

Ročišta su održana 7. trav­nja, 27. svib­nja te 2.
srp­nja 2004. godine.

3.
PRAVO VAŽNO ZA USTAVNOSUDSKI POSTUPAK

Odredbom
članka 29. stavka 1. Ustava Republike Hrvatske propisano je:

»Članak
29.

Svatko
ima pravo da zakonom ustanov­ljeni neovisni i nepristrani sud (…) u razumnom
roku odluči o ­nje­govim pravima i obvezama (…).«.

Odredbom
članka 63. Ustavnog zakona popisano je:

»Članak
63.

(1)
Ustavni sud će pokrenuti postupak po ustavnoj tužbi i prije no što je iscrp­ljen
pravni put, u slučaju kad o pravima i obvezama stranke (…) nije u razumnom roku
odlučio sud (…).

(2) U odluci kojom usvaja ustavnu tužbu zbog nedonoše­nja
akta u razumnom roku iz stavka 1. ovoga članka, Ustavni sud će nadležnom sudu
odrediti rok za donoše­nje akta kojim će taj sud meritorno odlučiti o pravima i
obvezama (…) podnosite­lja. Rok za donoše­nje akta poči­nje teći iduće­g dana
od dana objave odluke Ustavnog suda u »Narodnim novinama«.

(3) U odluci iz stavka 2. ovoga članka Ustavni sud će
odrediti primjerenu naknadu koja pripada podnosite­lju zbog povrede ­nje­gova
ustavnog prava koju je sud učinio kada o pravima i obvezama podnosite­lja (…)
nije odlučio u razumnom roku. Naknada se isplaćuje iz državnog proračuna u roku
od tri mjeseca od dana podnoše­nja zahtjeva stranke za njezinu isplatu.«.

*Ustavna tužba je osnovana.*

4.
Svoju odluku Ustavni sud obrazlaže s­ljedećim utvrđe­njima:

4.1.
DULJINA SUDSKOG POSTUPKA

Podnosite­lj
je dana 27. kolovoza 1997. godine podnio Općinskom sudu u Zagrebu tužbu radi
utvrđe­nja nedopuštenosti otkaza, vraća­nja na posao i isplate.

Međutim,
du­ljina postupka ne uzima se u razmatra­nje od tog dana, već od 5. studenoga
1997. godine, kada je stupio na snagu Zakon o potvrđiva­nju Konvencije za zaštitu
­ljudskih prava i teme­ljnih sloboda i Protokola broj: 1, 4, 6, 7 i 11 uz
Konvenciju za zaštitu ­ljudskih prava i teme­ljnih sloboda (»Narodne novine – Međunarodni
ugovori«, broj 18/97., 6/99. – pročišćeni tekst i 8/99. – ispravak, u da­lj­njem
tekstu: Zakon o potvrđiva­nju Konvencije), koja Konvencija u članku 6. stavku
1. jamči, između ostalog, i pravo na suđe­nje u razumnom roku.

Ustavna tužba podnijeta je dana 11. svib­nja 2004.
godine, a do tog dana postupak nije pravomoćno okončan pa Ustavni sud utvrđuje
da je do dana podnoše­nja ustavne tužbe postupak trajao ukupno šest godina,
osam (8) mjeseci i četrnaest (14) dana, a nakon stupa­nja na snagu Zakona o
potvrđiva­nju Konvencije pa do dana podnoše­nja ustavne tužbe, postupak je
trajao šest (6) godina, šest (6) mjeseci i šest (6) dana.

4.2.
POSTUPANJE NADLEŽNOG SUDA

Postupak
se u razmatranom, pravno relevantnom razdob­lju najprije vodio pred Općinskim sudom
u Zagrebu, koji se nakon dvije godine oglasio stvarno nenadležnim jer je
utvrdio da je podnosite­lj bio član uprave tuženika. Međutim, ta okolnost bila
je razvidna već iz dokumentacije koju je podnosite­lj priložio uz tužbu te je,
stoga, Općinski sud u Zagrebu rješe­nje o nenadležnosti mogao donijeti već kod
podnoše­nja tužbe, a bez da se upusti u rasprav­lja­nje, čime bi se postupa­nje
sudova u predmetu podno­site­lja znatno ubrzalo. Nakon što se tuženik žalio na
to rješe­nje, Županijski sud u Zagrebu je u roku od oko šest mjeseci potvrdio
pobijano rješe­nje.

Nakon toga se postupak vodio pred Trgovačkim sudom u
Zagrebu, koji je ročišta zakazivao redovno. Taj sud je u dva navrata donio rješe­nje
kojim nije dopustio preinaku tužbe te je to rješe­nje dva puta ukinuto od
strane Visokoga trgovačkog suda Republike Hrvatske, a revizija tuženika je odbačena
od strane Vrhovnog suda Republike Hrvatske. Prvo rješe­nje, kojim preinaka tužbe
nije dopuštena, donijeto je 19. prosinca 2001. godine, a konačno rješe­nje,
kojim je dopuštena preinaka tužbe, donijeto je 20. ve­ljače 2004. godine. Tako
je o jednom pita­nju postupovne prirode odlučivano u razdob­lju od dvije godine
i dva mjeseca.

4.3. PONAŠANJE
PODNOSITELJA USTAVNE TUŽBE
(TUŽITELJA U PARNIČNOM POSTUPKU)

Podnosite­lj
ustavne tužbe, kao tužite­lj u parničnom postupku, pridonio je du­ljini
postupka time što je prvotno svoju tužbu uputio nenadležnom sudu.

4.4. SLOŽENOST
SUDSKOG PREDMETA

Ustavni
sud utvrđuje da u postupku postoje elementi složenosti jer je potrebno utvrditi
opravdanost otkaza podnosite­lju.

OCJENA
USTAVNOG SUDA

5.
Ustavni sud utvrđuje da je postupak od 5. studenoga 1997. godine do podnoše­nja
ustavne tužbe trajao du­lje od šest godina i šest mjeseci. Pri tome je Općinski
sud u Zagrebu znatno pridonio du­ljini postupka jer se nije odmah oglasio
stvarno nenadležnim iako su okolnosti koje su na to upućivale bile razvidne već
iz dokumentacije priložene uz tužbu. Nada­lje, o postupovnom pita­nju dopuštenosti
preinake tužbe sudovi su odlučivali u razdob­lju du­ljem od dvije godine i dva
meseca. Imajući u vidu da je riječ o radnom sporu, koji je po svojoj prirodi žuran,
Ustavni sud smatra da postupa­nje sudova u ovom predmetu nije bilo učinkovito.
Kako se postupak i nada­lje vodi pred sudom prvog stup­nja, a s obzirom na
ukupnu du­ljinu dosadaš­nje­g postupka, Ustavni sud utvrđuje da je povrijeđeno
pravo podnosite­lja na suđe­nje u razumnom roku, zajamčeno člankom 29. stavkom
1. Ustava Repub­like Hrvatske.

Stoga je, u smislu odredbe članka 63. Ustavnog zakona
o Ustavnom sudu Republike Hrvatske, donijeta odluka kao pod točkama I. i II.
izreke ove odluke.

6. Sukladno odredbi članka 63. stavka 3. Ustavnog
zakona, odlučeno je kao u točkama III. i IV. izreke ove odluke.

Visinu naknade zbog povrede ustavnog prava na donoše­nje
odluke u razumnom roku, Ustavni sud utvrđuje uzimajući u obzir okolnosti svakog
pojedinog predmeta, uz istodobno uvažava­nje ukupnih gospodarskih i socijalnih
prilika u Republici Hrvatskoj. U ovom predmetu sud je uzeo u obzir doprinos
podnosite­lja du­ljini postupka, time što je svoju tužbu najprije podnio
stvarno nenadležnom sudu.

7. Odluka o objavi (točka V. izreke) teme­lji se na
odredbama članka 29. Ustavnog zakona.

8. Predsjednik Trgovačkog suda u Zagrebu dužan je
dostaviti Ustavnom sudu pisanu obavijest o datumima donoše­nja i otpreme odluke
u roku osam (8) dana od dana ­njene otpreme, a najkasnije osam (8) dana od
isteka roka određenog u točki II. izreke ove odluke. Ovaj nalog teme­lji se na članku
31. stavcima 4. i 5. Ustav­nog zakona.

Broj: U-IIIA-1735/2004
Zagreb, 11. siječ­nja 2005.

USTAVNI SUD REPUBLIKE HRVATSKE

Predsjednik Suda
**dr. sc. Petar Klarić,** v. r.

Odluka, NN 13/2005-218