## Uredba o viznom sustavu

### NN 127/2005 (26.10.2005.), Uredba o viznom sustavu

# VLADA REPUBLIKE HRVATSKE

**2355**

Na temelju članka 29. Zakona o Vladi Republike
Hrvatske (»Narodne novine«, br. 101/98, 15/2000,
117/2001, 199/2003 i 30/2004) i članka 15. u vezi sa člancima 20. i 29. Zakona
o strancima (»Narod­ne novine«, br. 109/2003 i 182/2004),
Vlada Republike Hrvatske je na sjednici održanoj 21. listopada 2005. godine
donijela

## UREDBU

### O VIZNOM SUSTAVU

Članak 1.

Ovom Uredbom propisuje se vizni
sustav Republike Hrvatske i visina sredstava potrebnih strancu za uzdržavanje tijekom
boravka u Republici Hrvatskoj i za povratak u državu iz koje je došao ili za
putovanje u treću državu.

Članak 2.

Državljani sljedećih država, nositelji valjanih
putnih isprava, ne trebaju vizu za ulazak u Republiku Hrvatsku i boravak do 90
dana odnosno za prelazak preko državnog područja Republike Hrvatske:

– Kneževina Andora,
Argentinska Republika, Australija, Republika Austrija, Kraljevina Belgija,
Republika Bolivija, Bosna i Hercegovina, Savezna Republika Brazil, Brunej Darussalam, Repub­lika Bugarska, Republika Cipar, Češka Republika,
Republika Čile, Kraljevina Danska, Republika Estonija, Republika Finska,
Francuska Republika, Republika Gvatemala, Helenska Republika, Republika
Honduras, Irska, Republika Island, Država Izrael, Japan, Kanada, Republika
Koreja, Republika Kostarika, Republika Latvija, Kneževina Lihtenštajn,
Republika Litva, Veliko Vojvodstvo Luksemburg, Republika Mađarska, Republika
Makedonija, Malezija, Republika Malta, Sjedinjene Meksičke Države, Kneževina
Monako, Republika Nikaragva, Kraljevina Nizozemska, Kraljevina Norveška, Novi
Zeland, Savezna Republika Njemačka, Republika Panama, Republika Paragvaj,
Republika Poljska, Portugalska Republika, Rumunjska, Republika El Salvador, Republika San
Marino, Republika Singapur, Sjedinjene Američke Države, Slovačka Republika,
Republika Slovenija, Kraljevina Španjolska, Kraljevina Švedska, Švicarska
Konfederacija, Talijanska Republika, Republika Turska, Ujedinjena Kraljevina
Velike Britanije i Sjeverne Irske, Istočna Republika Urugvaj, Država Vatikanskoga
Grada, Bolivarijanska Republika Venezuela.

Nezahtijevanje viza odnosi se i na
nositelje valjanih putnih isprava izdanih u Posebnom upravnom području Hong Kong i Posebnom upravnom
području Macao Narodne Republike Kine.

Članak 3.

Državljani sljedećih država mogu ući u Republiku
Hrvatsku, osim s valjanom putnom ispravom i s valjanom osobnom iskaznicom,
odnosno ispravom kojom se dokazuju identitet i državljanstvo, a izdala su ih
nadležna tijela njihove države:

– države članice Europske unije, države
potpisnice Šengenskog sporazuma, Kneževina Andora,
Kneževina Lihtenštajn, Kneževina Monako, Republika San Marino, Švicarska
Konfederacija, Država Vatikanskoga Grada.

Članak 4.

Državljanima sljedećih država potrebna je viza
za ulazak u Republiku Hrvatsku i boravak do 90 dana odnosno prelazak preko
područja Republike Hrvatske:

– Islamska Republika Afganistan, Republika
Albanija, Alžirska Narodna Demokratska Republika, Republika Angola, Antigva i Barbuda, Republika
Armenija, Azerbajdžanska Republika, Zajed­nica Bahama,
Kraljevina Bahrein, Narodna Republika Bangladeš, Barbados, Belize, Republika
Benin, Republika Bjelarus, Republika Bocvana, Burkina Faso, Republika Burundi,
Kraljevina Butan, Republika Côte d’Ivoire, Republika Čad, Zajednica Dominike,
Dominikanska Republika, Republika Džibuti, Arapska Republika Egipat, Republika
Ekvador, Republika Ekvatorska Gvineja, Eritreja, Savezna Demokratska Republika
Etiopija, Republika Fidži, Republika Filipini, Gabonska
Republika, Republika Gambija, Republika Gana, Grenada, Gruzija, Republika Gvajana, Republika Gvineja, Repub­lika Gvineja Bisau,
Republika Haiti, Republika Indija, Republika Indonezija, Republika Irak,
Islamska Republika Iran, Demokratska Republika Istočni Timor, Jamajka,
Republika Jemen, Hašemitska Kraljevina Jordan,
Južnoafrička Republika, Republika Kabo Verde, Kraljevina Kambodža, Republika Kamerun, Država
Katar, Republika Kazakstan, Republika Kenija, Narodna
Republika Kina, Kirgiska Republika, Kiribati, Republika Kolumbija, Unija Komori, Demokratska
Republika Kongo, Republika Kongo, Demokratska Narodna Republika Koreja,
Republika Kuba, Država Kuvajt, Laoska Narodna Demokratska Republika, Kraljevina
Lesoto, Libanonska Republika, Republika Liberija, Socijalistička Narodna
Libijska Arapska Džamahirija, Republika Madagaskar,
Republika Malavi, Republika Maldivi, Republika Mali,
Kraljevina Maroko, Republika Maršalovi Otoci,
Republika Mauricijus, Islamska Republika Mauritanija,
Savezne Države Mikronezije, Unija Mjanma,
Republika Moldova, Mongolija, Republika Mozambik,
Republika Namibija, Republika Nauru, Kraljevina
Nepal, Republika Niger, Savezna Republika Nigerija,
Sultanat Oman, Islamska Republika Pakistan, Republika
Palau, Papua Nova Gvineja, Republika Peru, Ruandska
Republika, Ruska Federacija, Salamunovi Otoci,
Nezavisna Država Samoa, Kraljevina Saudijska Arabija, Republika Sejšeli, Republika Senegal, Republika Sijera
Leone, Sirijska Arapska Republika, Somalijska
Demokratska Republika, Srbija i Crna Gora, Srednjoafrička
Republika, Republika Sudan, Republika Surinam,
Kraljevina Svazi, Sveta Lucija,
Sveti Kristofor i Nevis, Demokratska Republika Sveti
Toma i Prinsipe, Sveti Vincent
i Grenadini, Demokratska Socijalistička Republika Šri Lanka, Repub­lika
Tadžikistan, Kraljevina Tajland, Ujedinjena Republika
Tanzanija, Togoanska Republika, Kraljevina Tonga,
Republika Trinidad i Tobago,
Republika Tunis, Turkmenistan, Tuvalu,
Republika Uganda, Ujedinjeni Arapski Emirati, Ukrajina, Republika Uzbekistan, Repub­lika Vanuatu,
Socijalistička Republika Vijetnam, Republika Zambija, Republika Zimbabve.

Zahtijevanje vize odnosi se i na nositelje
putnih isprava izdanih na području Tajvana, Narodna Republika Kina.

Zahtijevanje vize odnosi se i na nositelje
putnih isprava izdanih na području Palestinske Samouprave, entiteta bez međunarodno
pravno priznatog punog subjektiviteta.

Vlada Republike Hrvatske može za državljane
pojedinih država odlučiti o privremenoj suspenziji viznog
režima za odredeno razdoblje.

Članak 5.

Iznimno od odredbi članka 4. ove Uredbe,
nositelji valjanih diplomatskih i službenih putovnica sljedećih država ne
trebaju vizu za ulazak u Republiku Hrvatsku i boravak do 90 dana odnosno za
prelazak preko državnog područja Republike Hrvatske:

– Republika Albanija, Republika Armenija,
Arapska Republika Egipat, Republika Filipini, Republika Indija, Republika
Indonezija, Islamska Republika Iran, Južnoafrička Republika, Narodna Republika
Kina, Republika Kuba, Kraljevina Maroko, Republika Moldova,
Ruska Federacija, Srbija i Crna Gora, Kraljevina Tajland, Republika Tunis,
Ukrajina.

Iznimno od odredbi članka 4. ove Uredbe,
nositelji valjanih diplomatskih putovnica Hašemitske
Kraljevine Jordan ne trebaju vizu za ulazak u Republiku Hrvatsku i boravak do
90 dana odnosno za prelazak preko državnog područja Republike Hrvatske.

Članak 6.

Iznimno od odredbi članka 4. ove Uredbe,
nositelji valjanih diplomatskih, službenih ili običnih putovnica, ako su
akreditirani pri Diplomatskom protokolu Ministarstva vanjskih poslova i
europskih integracija Republike Hrvatske te im je u putovnicu stavljen pečat
Diplomatskog protokola Ministarstva vanjskih poslova i europskih integracija i
izdana posebna osobna iskaznica, ne trebaju vizu za ulazak u Republiku
Hrvatsku.

Obične putovnice, u smislu ove Uredbe, su
putovnice što ih države izdaju svojim državljanima prema općim propisima o
izdavanju putnih isprava i njihovim nositeljima ne jamče nikakve posebne
povlastice.

Članak 7.

Iznimno od odredbi članka 4. ove Uredbe,
državljani Ruske Federacije, nositelji valjanih običnih putovnica, ne trebaju
vizu za ulazak u Republiku Hrvatsku, ako:

– posjeduju ovjereno pozivno pismo fizičke ili
pravne osobe,

– posjeduju vaučer o uplaćenom turističkom
aranžmanu.

Članak 8.

Iznimno od odredbi članka 4. ove Uredbe, Vlada Republike
Hrvatske može, pod uvjetom uzajamnosti, odlučiti o nezahtijevanju
viza za državljane pojedinih država, nositelje valjanih običnih putovnica, koji
su:

– civilni članovi posade zrakoplova, uz
postojanje odgovarajuće potvrde i bilješke u općoj deklaraciji i planu leta;

– civilni članovi posade ili prateće osobe
zrakoplova koji sudjeluju u havarijskospasilačkim
letovima, uz postojanje odgovarajuće bilješke u općoj deklaraciji i planu leta;

– civilni članovi posade brodova, ako su upisani
u popis osoblja broda i popis posade.

Članak 9.

Državljani sljedećih država dužni su pribaviti
zrakoplovno--tranzitnu vizu:

– Islamska Republika Afganistan, Narodna
Republika Bangladeš, Eritreja, Savezna Demokratska Republika Etiopija,
Republika Gana, Republika Irak, Islamska Republika Iran, Demokratska Republika
Kongo, Savezna Republika Nigerija, Islamska Republika Pakistan, Somalijska
Demokratska Republika, Demokratska Socijalistička Republika Šri
Lanka.

Iznimno od stavka 1. ovoga članka, državljani
nabrojanih zemalja, nositelji valjanih običnih putovnica, ne trebaju
zrakoplovno--tranzitnu vizu ako imaju dozvolu boravka u jednoj od sljedećih
država:

– države članice Europske unije, države
potpisnice Šengenskog sporazuma, Kneževina Andora,
Kneževina Lihtenštajn, Kneževina Monako, Republika San Marino, Sjedinjene
Američke Države, Švicarska Konfederacija.

Zahtijevanje zrakoplovno-tranzitne vize ne
odnosi se na nositelje valjanih diplomatskih, službenih i specijalnih
putovnica.

Članak 10.

Nositelji sljedećih posebnih vrsta putnih
isprava i s njima izjednačenih putnih isprava dužni su pribaviti vize za ulazak
u Repub­liku Hrvatsku i boravak do 90 dana odnosno za
prelazak preko državnog područja Republike Hrvatske:

– putne isprave za izbjeglice koje izdaju države
potpisnice Ženevske konvencije o statusu izbjeglica, od 28. srpnja 1951.
godine,

– putne isprave za osobe bez državljanstva koje
izdaju države potpisnice Ženevske konvencije o pravnom položaju osoba bez
državljanstva, od 28. rujna 1954. godine,

– putne isprave za strance,

– nositelji putnih isprava koje izdaje
Privremena uprava Ujedinjenih naroda na Kosovu (UNMIK).

Iznimno od odredbi stavka 1. ovoga članka,
nositelji valjane put­ne isprave za izbjeglice ili putne isprave za osobe bez
državljanstva, izdane u:

– državama članicama Europske unije, državama
potpisnicama Šengenskog sporazuma, Švicarskoj Konfederaciji i Sjedinjenim
Američkim Državama,

ne trebaju vizu za ulazak u Republiku Hrvatsku i
boravak do 90 dana odnosno za prelazak preko državnog područja Republike
Hrvatske.

Iznimno od odredbi stavka 1. ovoga članka,
nositelji valjane putne isprave za strance izdane u:

– državama članicama Europske unije, državama
potpisnicama Šengenskog sporazuma, Švicarskoj Konfederaciji i Sjedinjenim
Američkim Državama,

ne trebaju vizu za ulazak u Republiku Hrvatsku i
boravak do 90 dana odnosno za prelazak preko državnog područja Republike
Hrvatske, ako se nositelju omogućuje povratak u državu koja je izdala putnu
ispravu.

Nositelji posebnih vrsta putnih isprava izdanih
u državama nabrojenim u članku 9. stavak 1. ove Uredbe dužni su pribaviti
zrakoplovno-tranzitnu vizu.

Članak 11.

Nositelji valjanih posebnih putnih isprava što
ih izdaju Ujedinjeni narodi odnosno specijalizirane ustanove Ujedinjenih naroda
(Laissez-Passer) ne trebaju
vizu za ulazak u Republiku Hrvatsku i boravak do 90 dana odnosno za prelazak
preko državnog područja Republike Hrvatske.

Članak 12.

Stranac koji podnosi zahtjev za izdavanje vize u
diplomatskoj misiji odnosno konzularnome uredu Republike Hrvatske dužan je
dokazati da ima dovoljno sredstava za uzdržavanje tijekom boravka u Republici
Hrvatskoj i za povratak u državu iz koje je došao ili za putovanje u treću
državu.

Pri ulasku u Republiku Hrvatsku, tijelo nadležno
za kontrolu prelaska državne granice ovlašteno je od stranca zatražiti da
predoči sredstva za uzdržavanje tijekom boravaka u Republici Hrvatskoj i za
povratak u državu iz koje je došao ili za putovanje u treću državu.

Visina sredstava iz stavaka 1. i 2. ovoga članka
je protuvrijed­nost 100 € (slovima:
stotinu eura) po danu predviđenog boravka u Republici Hrvatskoj.

Ako stranac posjeduje ovjereno pozivno pismo
fizičke ili pravne osobe iz Republike Hrvatske, dokaz o turističkoj rezervaciji
ili sličnu ispravu, dužan je predočiti dokaz o posjedovanju sredstava u vrijed­nosti 50 € (slovima: pedeset eura) po danu predviđenog
boravka u Republici Hrvatskoj. Kao dokaz, priznaju se kreditne i bankovne
kartice, potvrde banke, čekovi i drugi dokazi iz kojih se može utvrditi
posjedovanje potrebnih sredstava.

Članak 13.

Danom stupanja na snagu ove Uredbe prestaje
vrijediti Uredba o viznom sustavu (»Narodne novine«,
broj 57/2004).

Članak 14.

Ova Uredba stupa na snagu 1. prosinca 2005.
godine.

Klasa: 216-03/05-01/01

Urbroj: 5030106-05-1

Zagreb, 21. listopada 2005.

Predsjednik

**dr****. sc. Ivo Sanader**,
v. r.

Uredba, NN 127/2005-2355