## Presuda Upravnog suda Republike Hrvatske broj Us-624/2000-8

### NN 18/2002 (27.2.2002.), Presuda Upravnog suda Republike Hrvatske broj Us-624/2000-8

# UPRAVNI SUD REPUBLIKE HRVATSKE

455

Upravni sud Republike
Hrvatske u vijeću sastav­ljenom od sudaca Upravnog suda Ljubice Kemfe­lja
Zentner kao predsjednice vijeća, Marine Kosović Marković i Alemke Brk­ljačić
Radančević kao članova vijeća, te sudske savjetnice Vande Fra­njić kao
zapisničara u upravnom sporu tužite­lja Tvornice duhana Rovi­nj d.d. iz Rovi­nja,
koju zastupa mr. Ante Vlahović, predsjednik Uprave, British American Tobacco
(Investments) Ltd koje zastupa odvjetnik Tomislav Tus iz Zagreba, Viržinije d.d.
iz Virovitice, koju zastupa direktor Vlado Drvenkar, i Tvornice duhana Zadar
d.d. iz Zadra, koju zastupa odvjetnik Tihana Gre­gov iz Zadra, protiv rješe­nja
tužene Agencije za zaštitu tržišnog natjeca­nja, klasa: UP/I-030-02/99-01/44,
urbroj: 580-02-99-36, od 19. listopada 1999., radi zaštite tržišnog natjeca­nja,
u nejavnoj sjednici vijeća održanoj dana 30. siječ­nja 2002.

```
presudio je
```

Tužba se uvažava.

Poništava se rješe­nje Agencije za zaštitu tržišnog natjeca­nja, klasa:
UP/I-030-02/99-01/44, urbroj: 580-02-99-36, od 19. listopada 1999.

```
Obrazlože­nje
```

Osporenim rješe­njem u točki I (1) utvrđuje se da je poduzetnik Tvornica
duhana Rovi­nj d.d. izravno vlastitim djelova­njem, i neizravno koristeći svoj
udjel u ovisnom društvu Viržinija d.d. sprječavao pristup tržištu poduzetniku
British American Tobacco Plc., sprječavao slobodno tržišno natjeca­nje
zlouporabom mono­polističkog položaja na tržištu.

Točkom II (1) naređuje se
poduzetniku Viržiniji d.d. da raspiše javnu ponudu za prodaju ukupnog potraživa­nja
prema poduzetniku Duhanu d.d. koje je stekao teme­ljem ugovora o prijenosu
potraživa­nja sklop­ljenog sa Zagrebačkom bankom d.d., sa sjedištem u Zagrebu
od 9. lip­nja 1999. Točkom II (2) obvezuje se poduzetnik Viržinija d.d. da
tekst ponude dostavi Agenciji za zaštitu tržišnog natjeca­nja. Točkom II (3)
određuje se da je poduzetnik Viržinija d.d. dužan u javnoj ponudi naglasiti da
ponuđač ne smije ni na koji način biti vlasnički povezan, udjelima ili
članstvom u upravnim ili nadzornim odborima, s bilo kojim društvom koncerna
Tvornice duhana Rovi­nj, o čemu ponuđač treba dati posebnu izjavu. Točkom II
(4) obvezuje se poduzetnik Viržinija d.d. da potraživa­nje iz točke II (1)
izreke ovog rješe­nja prenese na novog vjerovnika (cesionara) po ponudi
pristigloj na raspisanu javnu ponudu iz točke II (1) ovog rješe­nja.

Točkom III (1) obvezuje se
poduzetnik Viržinija d.d. da Agenciji za zaštitu tržišnog natjeca­nja dostavi
prijedlog odluke o izvršenom izboru ponuđača, zajedno sa svim prispjelim
ponudama i cjelokupnom dokumentacijom koju su ponuđači dostavili uz ponudu.
Točkom III (2) određuje se da će Agencija dati pisanu suglasnost na prijedlog
odluke poduzetnika Viržinije d.d. o izvršenom izboru ponuđača iz točke III (1)
izreke ovog rješe­nja. Točkom III (3) ukoliko Agencija ocijeni da predloženi
ponuđač s obzirom na vlasničku, poslovnu ili drugu povezanost tog poduzetnika s
koncernom Tvornice duhana Rovi­nj, ne ispu­njava uvjete iz javne ponude i ovog
rješe­nja, ponuđača će odabrati Agencija, na osnovu svih pristiglih ponuda.
Točkom III (4) određuje se da će Agencija za zaštitu tržišnog natjeca­nja o
izvršenom izboru pismeno izvijestiti Viržiniju d.d. i Tvornicu duhana Rovi­nj
d.d.

Točkom IV (1) obvezuje se
poduzetnik Viržinija d.d. da pismeno obavijesti Agenciju za zaštitu tržišnog
natjeca­nja, ukoliko je, u međuvremenu, do dostav­lja­nja ovog rješe­nja tom
poduzetniku prodao, ustupio, ili na bilo koji drugi način prenio potraživa­nje
iz točke I. izreke ovog rješe­nja na bilo koje­g drugog poduzetnika. Uz obavijest
mora biti dostav­ljen izvornik ili ovjereni preslik isprave koja predstav­lja
pravni teme­lj prodaje, ustupa­nja, ili prijenosa navedenog potraživa­nja.
Točkom IV (2) određuje se da će Agencija za zaštitu tržišnog natjeca­nja
posebnim rješe­njem odlučiti je li ci­lj, pos­ljedica ili mogući učinak te
prodaje, ustupa­nja, odnosno prijenosa potraživa­nja na drugog poduzetnika, s
obzirom na vlasničku, poslovnu ili drugu povezanost tog poduzetnika s koncernom
Tvornice duhana Rovi­nj ograničava­nje ili ukida­nje slobodnog tržišnog natjeca­nja
u smislu odredaba Zakona o zaštiti tržišnog natjeca­nja i ovog rješe­nja.
Točkom IV (3) određuje se da će Agencija rješe­njem iz točke IV (2) izreke ovog
rješe­nja u skladu s ovlastima iz članka 35. stavak 2. Zakona o zaštiti
tržišnog natjeca­nja po potrebi utvrditi i mjere za otkla­nja­nje i narušava­nje
slobodnog tržišnog natjeca­nja.

Točkom V (1) ukida se
privremena mjera obustav­lja­nja svakog da­lj­nje­g stjeca­nja dionica
poduzetnika Tvornice duhana Zadar d.d. izrečena poduzetniku Tvornice duhana
Rovi­nj d.d. rješe­njem Agencije klasa: UP/I-030-02/99-01/44, od 16. trav­nja
1999.

Točkom VI zabra­njuje se
poduzetniku Tvornici duhana Rovi­nj d.d. svako da­lj­nje stjeca­nje dionica
poduzetnika Tvornice duhana Zadar d.d. odnosno udjela u tom poduzetniku.

Točkom VII određeno je da će
ovo rješe­nje biti objav­ljeno u »Narodnim novinama«.

Protiv naprijed citiranog
rješe­nja tužene tužbu su podnijeli Tvornica duhana Rovi­nj iz Rovi­nja koja je
zaprim­ljena kod ovog Suda pod brojem Us-624/00, British American Tobacco
(Investments) Ltd, koja je zaprim­ljena pod brojem Us-743/00, Viržinija d.d. iz
Virovitice koja je zaprim­ljena pod brojem Us-744/00 i Tvornica duhana Zadar
d.d. koja je zaprim­ljena pod brojem Us-774/00. Budući se tužbe tužite­lja
odnose na isti upravni akt, pred­meti su spojeni u smislu odredbe članka 313.
stavak 1. Zakona o parničnom postupku (»Narodne novine«, br. 53/91, 91/92 i
112/99) u svezi s odredbom članka 60. Zakona o upravnim sporovima (»Narodne
novine«, br. 53/91, 9/92 i 77/92) radi zajedničkog rasprav­lja­nja i donoše­nja
zajedničke odluke i riješeni pod brojem Us-624/00.

Tužite­lj Tvornica duhana
Rovi­nj d.d. u tužbi navodi da u uvodu rješe­nja nije navedeno ime stranke i ­njenog
zakonskog zastupnika ili punomoćnika, već se tek iz izreke odnosno teme­ljem
dostav­ljenog rješe­nja tužite­lju može razabrati da se rješe­nje odnosi na
tužite­lja. Dispozitiv rješe­nja sadrži utvrđujući dio, dio kojim se nalaže
izvrše­nje određene rad­nje od strane treće osobe, a ne tužite­lja, a točkom V.
rješava se poseban upravni predmet privremene mjere koja se odnosi na tužite­lja.
Nada­lje u točki I. dispozitiva navodi se poduzetnik »British American Tobacco
Plc«, a iz zapisnika s glavne skupštine Tvornice duhana Zadar d.d. od 12. svib­nja
1999. proizlazi da je dioničar tog društva »British American Tobacco
(Investments) Limited (B. A. T.)«, a ne »British American Tobacco Plc«. Također
se na kraju obrazlože­nja rješe­nja unatoč odredbi članka 208. ZUP-a, koja
određuje da se u dispozitivu rješe­nja propisuje da žalba ne odgađa izvrše­nje
rješe­nja, utvrđuje da je rješe­nje konačno. Nada­lje, navodi da nije naveden
propis koji je u biti povrijeđen a budući tužba ne odgađa izvrše­nje rješe­nja,
a u obrazlože­nju nije naveden odgovarajući propis. Eventualno izvrše­nje
točaka II do IV rješe­nja bilo bi protivno osnovnim načelima pravnog poretka,
te bi izvrše­nje istih moglo prouzročiti djelo kaž­njivo po kaznenom zakonu.
Tuženik osporenim rješe­njem nalaže Viržiniji d.d. prodaju ukupnog potraživa­nja
prema poduzetniku Duhan d.d. na način da će u krajnosti tuženik odabrati
ponuđača. Smatra da je takva odredba protivna članku 16. i članku 19., a
poglavito člancima 48., 49. i 50. Ustava Republike Hrvatske. Viržinija d.d.
vlas­nik je potraživa­nja prema poduzetniku Duhan d.d. Slatina, a koje
potraživa­nje je stečeno teme­ljem zak­ljučenog ugovora sa Zagrebačkom bankom
d.d. Zagreb 9. lip­nja 1999. Stjeca­nje tog vlasničkog prava nije osporeno niti
jednim aktom i rad­njom te ono uživa posebnu i potrebnu zaštitu. Zakonom o
vlasništvu i drugim stvarnim pravima i Zakonom o zaštiti tržišnog natjeca­nja
nije predviđena mogućnost da se vlasništvo, potraživa­nje, može oduzeti odlukom
državnog tijela odnosno tijela koje obav­lja javne ovlasti. Poglavito ne u
okviru postupaka kojim je uređen djelokrug Agencije za zaštitu tržišnog natjeca­nja.
Upućuje na odluku Agencije od 6. listopada 1998. kojom je ocije­njena kao
dopuštena koncentracija Tvornice duhana Rovi­nj d.d. i Tvornice duhana Zagreb
d.d. Također rješe­njem Agencije od 4. lip­nja 1999. ocije­njena je kao
dopuštena koncentracija Duhanprodukt d.d., Viržinija d.d. i Rovita d.o.o. Tim
rješe­njima su u ci­lju praće­nja poslova­nja koncentracije određene mjere
praće­nja. Tim mjerama nije nigdje bila predviđena obveza kako tužite­lja tako
ni Viržinije d.d. da prethodno obavijesti Agenciju o namjeri stjeca­nja spornog
vlasništva a kamoli zabrana stjeca­nja. Smatra da nalog da se izvrši prodaja
tog vlasništva uz obvezu da treći odluči o izboru kupca predstav­lja ograniče­nje
raspolaga­nja. Nada­lje ističe da je tuženo tijelo povrijedilo elementarna
načela sasluša­nja stranaka i materijalne istine jer nije omogućeno ni tužite­lju
ni Viržiniji d.d. da se očituju u konkretnom predmetu već se tuženo tijelo u
svom radu koristilo raznim priopće­njima i medijskim navodima bez provjere ­njihove
autentičnosti dok se »očitova­nja« na stranicama 34., 35. i 36. napadanog rješe­nja
ne mogu smatrati kao očitova­nja o predmetu postupka. Stoga, budući da tužite­lj
nije imao mogućnosti iznositi či­njenice u upravnom postupku, to ih tek sada u
tužbi iznosi. Ističe da ukoliko je točka I. napadanog rješe­nja točna, u
obrazlože­nju nije nigdje navedeno koje su to odredbe zakona povrijeđene.
Zakonom o zaštiti tržišnog natjeca­nja dozvo­ljeno je postoja­nje odnosno
koncentracija poduzetnika. U tom smislu je tuženo tijelo i donijelo rješe­nje.
Na tržištu Republike Hrvatske postoje poduzetnici Duhan d.d. koji se bavi
obradom duhana, Tvornica duhana Zadar d.d., koja se bavi proizvod­njom
cigareta, te neodređeni broj trgovaca koji se bave prometom duhanskih
prerađevina. Duhan d.d. slobodno je prodavao svoje proizvode, a ocjene o
sprječava­nju kupovine tih proizvoda od strane tužite­lja su od strane tuženika
potpuno proizvo­ljne i nedokazane. Tužite­lj nije B. A. T.-u sprječavao pristup
tržištu. Naime, ni tužite­lj, a ni Viržinija d.d. nisu sprječavali treće da se
na području Republike Hrvatske bave obradom duhana, a niti su sprječavali treće
da otkup­ljuju duhane od Viržinije d.d., Duhanprodukta d.d., Rovite d.o.o., a
niti od Duhana d.d. Dokaz takvoj tvrd­nji je nesporna či­njenica da B. A. T.
nije nikada tražio kup­nju duhana od Viržinije d.d. ili društva u sastavu
koncerna tužite­lja. Osim toga, British American Tobacco Plc nije dioničar u
društvu Tvornice duhana Zadar d.d. već se kao dioničar pojav­ljuje strana
pravna osoba i to British American Tobacco (Investments) Limited (B. A. T.),
dakle radi se o potpuno različitim pravnim osobama. Dispozitiv  napadanog
rješe­nja  odnosi  se
na  sprječava­nje B. A. T.-a da
se slobodno tržišno natječe, a koje je sprječava­nje po viđe­nju tuženika
izvršio tužite­lj, sam ili posredno putem Viržinije d.d. U rješe­nju nije
iznijet niti jedan dokaz kojim je izvršena rad­nja s izravnim učinkom sprječava­nja.
Naime, B. A. T. kao subjekt koji je bio spriječen po tvrd­nji tuženog tijela,
trebao je biti prisutan na hrvatskom tržištu ili pak pokazati konkretne znakove
početka tržišnog natjeca­nja. Ukoliko je B. A. T. Plc želio kupovati duhane iz
Hrvatske nije navedena niti jedna rad­nja koja ukazuje da je istome onemogućena
kup­nja hrvatskih duhana. Osim toga, navodi se da tuženik u više navrata u
obrazlože­nju spomi­nje koncentraciju poduzetnika Duhanprodukt d.d., Viržinija
d.d. i Rovita d.o.o. koja je nastala spaja­njem tih društava u novo društvo GIU
– »Hrvatski duhani«. Međutim, radi se o potpuno različitim društvima jer GIU je
trgovačko društvo koje je osnovano početkom 1990. godine, a čiji su članovi
gotovo svi proizvođači duhana i cigareta u Republici Hrvatskoj uk­ljučujući i
T. D. Zadar d.d. i Duhan d.d. Slatina. Nada­lje tužite­lj ističe da je u
postupku nepotpuno utvrđeno či­njenično sta­nje. Naime, tuženo tijelo u
nekoliko navrata navodi da je otkupom ukupnih potraživa­nja prema Duhanu d.d.
Slatina, od Zagrebačke banke d.d., poduzetnik Viržinija d.d. stekla
prevladavajući utjecaj U tom poduzetniku, time da ničim nije argumentirao tu
svoju tvrd­nju. Upućuje na odredbu članka 21. Zakona o zaštiti tržišnog natjeca­nja
koja propisuje slučajeve kada nastaje koncentracija, a odredbe Zakona o
trgovačkim društvima na koje se poziva članak 21. Zakona o zaštiti tržišnog
natjeca­nja su odredbe odje­ljka VI i VII. Naime, nesporna je či­njenica da
Viržinija d.d. nema nikakav vlasnički udio u poduzetniku Duhan d.d. Slatina.
Viržinija d.d. nema nikakvog pravnog sredstva kojim može Duhan d.d. podvrgnuti
vo­lji Viržinije d.d. teme­ljem če­ga bi Duhan d.d. donosio odluke u korist ili
po vo­lji Viržinije d.d. Niti jedan dioničar, član nadzornog odbora ili uprave
tog društva nije u nikakvoj posrednoj niti neposrednoj svezi s Viržinijom d.d.
Tuženi nije pribavio niti jedan dokaz kojim se dokazuje izražena vo­lja
Viržinije d.d. da stekne vlasnički udio odnosno prevladavajući utjecaj u Duhan
d.d., da je Viržinija d.d. sklopila bilo kakav poduzetnički ugovor kojim se
stječe prevladavajući utjecaj u poduzetniku Duhan d.d., da poduzetnik Viržinija
d.d. djeluje posredno ili neposredno s bilo kojim dioničarem Duhana d.d. teme­ljem
če­ga bi ostvario utjecaj u Duhanu d.d., da je Viržinija d.d. vlasnik najma­nje
jedne dionice Duhanu d.d. Naime, prevladavajući utjecaj nad nekim društvom može
se steći, odnosno smatra se da postoji, kad su ispu­njene pretpostavke određene
tim propisima, a ne stječe se pukim stjeca­njem tražbine prema nekom društvu, a
pogotovo ne teme­ljem nečijih izjava ili zato što netko treći ima dojam da se
radi o prevladavajućem utjecaju. Naime, Viržinija d.d. bi teoretski mogla
realizirati svoje potraživa­nje prema Duhanu d.d. Slatina, jednostavnim
izmirenjem obveze od strane Duhana d.d. ili pak prisilnim putem ovrhom. I
nastupom takve mogućnosti zahtjev za izmire­nje obveze ne može dovesti do
utjecaja na Duhan d.d. budući ovrhom se ne može steći pravo glasa kako na
Glavnoj skupštini društva tako niti u drugim organima društva. Viržinija d.d.
još nije podnijela zahtjev za ovrhu svog potraživa­nja. Ista je situacija i sa
stečajnim postupkom. Tuženik nada­lje navodi da poduzetnik Viržinija d.d. može
svoja potraživa­nja prema Duhanu d.d. Slatina pretvoriti u udjele (dionice) u
tom društvu. Pri tom tuženik zaborav­lja ili prešućuje notornu či­njenicu da je
pretvara­nje potraživa­nja u udjel nemoguće provesti bez vo­lje druge strane,
odnosno nadležnih organa Duhan d.d. Slatina. Nada­lje tuženo tijelo navodi
stjeca­nje dionica T. D. Zadar d.d. od strane tužite­lja, kao djelova­nje
tužite­lja koje ima obi­lježja zlouporabe monopolističkog djelova­nja. Tužite­lju
nije poznato kojem bi to propisu bilo protivno stjeca­nje dionica nekog
dioničkog društva. Tužite­lj je stjecao dionice T. D. Zadar d.d. sukcesivno. O
stjeca­nju dionica T. D. Zadar d.d. tužite­lj je u više navrata obavještavao
tuženika sukladno točki VII.a rješe­nja Agencije od 6. listopada 1998. Nada­lje
tuženo tijelo iskriv­ljeno prezentira či­njenice glede glasova­nja o isk­ljuče­nju
prava prvenstva pri upisu novih dionica u korist B. A. T-a. Tužite­lj je
glasovao protiv tih odluka jer je ­njima omogućeno da u poveća­nju teme­ljnog
kapitala i ulaga­nju u T. D. Zadar d.d. sudjeluje isk­ljučivo tvrtka B. A. T. a
da pri tom preostalim dioničarima nije dana mogućnost niti da razmjerno svojem
dotadaš­njem sudjelova­nju u teme­ljnom kapitalu participiraju u poveća­nju
teme­ljnog kapitala i na taj način sudjeluju u ulaga­nju i revitalizaciji T. D.
Zadar d.d. Također tužite­lj ističe da je tuženo tijelo navelo da je stvarni
vlasnik svih 500 dionica koje je od Hrvatskog fonda za privatizaciju stekla
tvrtka Croatia osigura­nje d.d. Međutim, to je netočno jer je tužite­lj dana
14. trav­nja 1999. od tvrtke Auctor stekao 450 dionica. Nada­lje, tužite­lj
ističe da je točno da je ishodio odgodu Glavne skupštine T. D. Zadar d.d. sa
12. trav­nja na 12. svibnja 1999. međutim, to je bilo zbog toga jer se
skupština trebala odgoditi zbog formalnih propusta. Smatra da unatoč iscrpnom i
opširnom tekstu osporenog rješe­nja tuženo tijelo na niti jednom mjestu u
izreci i obrazlože­nju nije navelo kojim bi to konkretnim i nedozvo­ljenim rad­njama
tužite­lj zlouporabio monopolistički položaj sprječavajući pri tome B. A. T.
Plc pristup na tržište Republike Hrvatske. Predlaže da se osporeno rješe­nje
poništi. Tužite­lj je 5. svib­nja 2000. podnio Sudu i dopunu tužbe, koja zbog
proteka roka za podnoše­nje iste nije uzeta u razmatra­nje.

Tužite­lj British American
Tobacco (Investments) Ltd u tužbi navodi da je tuženo tijelo utvrdilo da je
Tvornica duhana Rovi­nj d.d. izravno vlastitim djelova­njem i neizravno djelova­njem
trećih sprječava­njem pristupa tržištu tužite­lju, sprječavao slobodno tržišno
natjeca­nje zlouporabom monopolističkog položaja na tržištu. Nesporno je da
Tvornica duhana Rovi­nj d.d. ima monopolistički položaj na tržištu budući da
tržišni udio iste iznosi 100% tržišta Republike Hrvatske. Naime, kao izravna
djelova­nja Tvornice duhana Rovi­nj d.d., a kojim je djelova­njem Tvornica duhana
Rovi­nj d.d. ispunila biće djelova­nja zlouporabe monopolističkog položaja
tuženik je naveo kupova­nje dionica Tvornice duhana Zadar d.d., i osporava­nje
dokapitalizacije Tvornice duhana Zadar d.d. Dakle, svojim nezakonitim djelova­njem
koje je protivno kogentnim odredbama Zakona o zaštiti tržišnog natjeca­nja
Tvornica duhana Rovi­nj d.d. je postala dioničar Tvornice duhana Zadar d.d. i
to isk­ljučivo s protupravnom namjerom, sprječava­nja pristupa tržišta tužite­lju.
Stoga je pravilno tuženo tijelo zabranilo da­lj­nje stjeca­nje dionica Tvornice
duhana Zadar d.d., ali uopće nije odredio nikakvu mjeru u pogledu već
nezakonito stečenih dionica. Naime, za blaže neizravno djelova­nje tuženik je
odredio i to vrlo precizne mjere u kakvom se postupku ima izvršiti javna ponuda
za prodaju nezakonito stečenog potraživa­nja. Međutim, ni na jednom mjestu
tuženik ne navodi razloge zašto takva ili slična mjera nije odgovarajuća još
većem primjeru zlouporabe monopolističkog položaja izravnim djelova­njem –
stjeca­njem dionica. Očigledno je da Tvornica duhana Rovi­nj d.d. sustavno i
namjerno izbje­gava Agenciji prijaviti namjeru stjeca­nja udjela u Tvornici
duhana Zadar d.d. Ako netko sustavno i namjerno krši odredbe Zakona o zaštiti
tržišnog natjeca­nja, a to tuženik u zakonom predviđenom postupku i utvrdi, van
je svake sum­nje da je tuženik pogrešno primijenio odredbu članka 35. Zakona
kada nije odredio i dodatne mjere Tvornici duhana Rovi­nj d.d. Stoga tužite­lj
predlaže da se uvaži ­nje­gova tužba, da se točka VII. osporenog rješe­nja
preinači tako da glasi: 1. određuje se prodaja 1018 dionica na ime Tvornice
duhana Zadar d.d. u vlasništvu Tvornice duhana Rovi­nj d.d. na javnoj dražbi
organiziranoj od strane javnog bi­lježnika Marijana Jurića iz Zagreba, Savska
cesta 56. Uvjete dražbe utvrdit će javni bi­lježnik s tim da početna cijena ne
može biti niža od cijene po kojoj je Tvornica duhana Rovi­nj d.d. stekla
dionice. 2. Pravo sudjelova­nja imaju samo pravne i fizičke osobe koje će
javnom bi­lježniku prije javne dražbe uručiti svoju ovjerenu izjavu o svojoj
statusnoj i poslovnoj neovisnosti i nepovezanosti s Tvornicom duhana Rovi­nj
d.d. 3. Agencija za zaštitu tržišnog natjeca­nja dat će pisanu suglasnost na
prijedlog javnog bi­lježnika o izboru ponuđača. 4. Zabra­njuje se Tvornici
duhana Rovi­nj d.d. vrše­nje svih prava iz 1018 redovnih dionica na ime
Tvornice duhana Zadar d.d. i to za razdob­lje od stjeca­nja pa do otuđe­nja tih
dionica, koje će se izvršiti u skladu sa pod 2. ove točke 5. Svako raspolaga­nje
dionicama odnosno pojedinim pravima iz dionica pod 2. ove točke, kao i sve
druge rad­nje poduzete protivno ovom rješe­nju ništavne su i ne proizvode
pravne učinke.

Tužite­lj Viržinija d.d. u
tužbi protiv osporenog rješe­nja navodi da tuženo tijelo nije sukladno članku
207. ZUP-a navelo propis o nadležnosti, niti je navelo ime stranke i ­njenog
zakonskog zastupnika i punomoćnika već se tek iz izreke odnosno teme­ljem
dostav­ljenog rješe­nja Tvornice duhana Rovi­nj d.d. i tužite­lju može
razabrati da se rješe­nje odnosi i na tužite­lja. Nada­lje, dispozitiv rješe­nja
sadrži utvrđujući dio i dio kojim se nalaže izvrše­nje određene rad­nje od
strane tužite­lja. U uvodu rješe­nja nije izvršeno kratko označe­nje predmetna
postupka, iz dispozitiva rješe­nja se tek daje naslutiti što bi mogao biti
predmet postupka. Također dispozitiv ne zadovo­ljava uvjete predviđene člankom
208. ZUP-a jer se istim ne rješava o predmetu postupka u cijelosti jer u uvodu
nije označen predmet postupka, a isti nije niti kratak. Također se navodi u
rješe­nju da je rješe­nje konačno unatoč odredbi članka 208. ZUP-a koja
određuje da se u dispozitivu rješe­nja propisuje da žalba ne odgađa izvrše­nje
rješe­nja. Navodi da bi izvrše­njem točaka II do IV rješe­nja bilo prouzročeno
kaž­njivo djelo po kaznenom zakonu. Nada­lje, upućuje da je upravo točkama II
do IV povrijeđena odredba članka 16., 19., 48., 49. i 50. Ustava Republike
Hrvatske. Ističe da odredbe Zakona o zaštiti tržišnog natjeca­nja, na koje se
poziva tuženik, ne daju nikakvu ovlast odnosno nadležnost za mjere navedene u
dispozitivu rješe­nja. To ne daju niti članci 14. stavak 1. i 2., članak 20.
točka 7. i 9. i članak 35. Zakona. Naime, novčano potraživa­nje prema drugom
poduzetniku nije nigdje spomenuto kao oblik sredstva koncentracije, pa tuženik
slobodnim tumače­njem zakona uzima sebi ovlasti koje mu zakon ne daje. Upućuje
da je tuženi ocijenio svojim rješe­njem od 6. listopada 1998. kao dopuštenu
koncentraciju Tvornice duhana Rovi­nj d.d. i Tvornice duhana Zagreb d.d., a
rješe­njem od 4. lip­nja 1999. godine ocije­njena je kao dopuštena
koncentracija poduzetnika Duhanprodukt d.d., Viržinija d.d., Rovita d.o.o. u
isk­ljučivom ili pretežnom vlasništvu Tvornice duhana Rovi­nj d.d. Tim rješe­njem
su određene i mjere praće­nja, ali nigdje nije bilia predviđena obveza kako
Tvornice duhana Rovi­nj d.d. tako ni tužite­lja da prethodno obavijesti
Agenciju o namjeri stjeca­nja spornog vlasništva, a kamoli zabrana stjeca­nja.
Nalog da se izvrši prodaja tog vlasništva uz obvezu da treći odluči o izboru kupca
u biti predstav­lja oduzima­nje vlasništva. Posebno ističe da je tuženo tijelo
povrijedilo elementarno načelo sasluša­nja stranaka i materijalne istine, jer
nije omogućeno tužite­lju, a ni Tvornici duhana Rovi­nj d.d. da se očituje u
konkretnom predmetu već se tuženik u svom radu koristio raznim priopće­njima i
medijskim navodima bez provjere ­njihove autentičnosti, dok se »očitova­nja« na
stranicama 34., 35. i 36. rješe­nja ne mogu smatrati očitova­njem o predmetu
postupka. Stoga tužite­lj tek sada prvi put iznosi svoje navode. Ističe da
tuženo tijelo nije u dispozitivu, a niti obrazlože­nju rješe­nja navelo u čemu
se ogleda to sprječava­nje pristupa tržištu zbog korište­nja monopolističkog
položaja. Tvornica duhana Rovi­nj d.d. posjeduje odobreni monopolistički
položaj u području proizvod­nje cigareta i u području obrade duhana. Tužite­lj,
a ni Tvornica duhana Rovi­nj d.d. nisu sprječavali treće da se na području
Republike Hrvatske bave obradom duhana, a niti su sprječavali treće da otkup­ljuju
duhan od tužite­lja, Duhanprodukta d.d., Rovite d.o.o., a niti od Duhana d.d.
Dokaz takvoj tvrd­nji je nesporna či­njenica da B.A.T. Plc nije nikada tražio
kup­nju duhana od tužite­lja ili društva u sastavu koncerna Tvornice duhana
Rovi­nj d.d., dok Duhan d.d. slobodno prodaje svoje duhane. Ističe da je
neprijeporno da British American Tobacco Plc nije dioničar u društvu Tvornice
duhana Zadar d.d. već se kao dioničar – strana pravna osoba, pojav­ljuje
British American Tobacco (Investments) Limited B.A.T. Tvornica duhana Rovi­nj
d.d. i tužite­lj nisu teme­ljem vladajuće­g položaja u djelatnostima proizvod­nje
cigareta i obradi duhana zlouporabili takav položaj da bi British American
Tobacco Plc, Duhanu d.d. Slatina, a niti Tvornici duhana Zadar d.d. ograničili
tehnološki razvoj ili ulaga­nje. U rješe­nju nije iznijet niti jedan dokaz da
je izvršena rad­nja s izravnim učinkom sprječava­nja, nije navedena niti jedna
rad­nja koja ukazuje da je B.A.T.-u onemogućena kup­nja hrvatskih duhana ili
pak koja bi mu to onemogućavala. Također ističe da tuženi niti jednim svojim
rješe­njem, ocje­njujući dopuštenima koncentracije Tvornice duhana Rovi­nj
d.d., Tvornice duhana Zagreb d.d., koncentraciju prerađivača duhana
Duhanprodukt d.d., Viržinija d.d. i Rovita d.o.o. utvrdio ili predvidio ­njihov
privremeni karakter već je naprotiv i mjere praće­nja koje je odredio tim rješe­njem
predvidio kao mjere ograničenog traja­nja. Tuženo tijelo u nekoliko navrata
navodi da je otkupom ukupnih potraživa­nja prema Duhanu d.d. Slatina od Zagrebačke
banke d.d. tužite­lj stekao prevladavajući utjecaj u tom poduzetniku što ničim
nije argumentirao, a niti potkrjep­ljuje svoju proizvo­ljnu tvrd­nju da se
prevladavajući utjecaj nad nekim dioničkim društvom može ostvariti stjeca­njem
tražbine prema tom društvu. Ističe da tuženo tijelo navodi da tužite­lj kao
najveći vjerovnik može inzistirati na provođe­nju i okonča­nju stečajnog
postupka Duhana d.d. Slatina, zaborav­ljajući pri tome da je upravo Zagrebačka
banka d.d. kao prethodni imate­lj tražbine i najveći vjerovnik Duhan d.d.
Slatina, pokrenula stečajni postupak i inzistirala na ­nje­govu provođe­nju.
Ali tada tuženik nije smatrao da Zagrebačka banka d.d. samim tim što je najveći
vjerovnik ima i prevladavajući utjecaj na Duhan d.d. Tužite­lj bi teoretski
mogao realizirati svoje potraživa­nje prema Duhanu d.d. Slatina jednostavnim
izmire­njem obveze od strane Duhana d.d. ili ovrhom. Nastupom takve mogućnosti
zahtjev za izmire­nje obveze ne može dovesti do utjecaja na Duhan d.d. budući
se ovrhom ne može steći pravo glasa kako na Glavnoj skupštini društva tako niti
u drugim organima društva. Tužite­lj još nije podnio zahtjev za ovrhu svog
potraživa­nja. Potraživa­nje bi tužite­lj teoretski mogao realizirati i putem
stečajnog postupka. Nada­lje tuženik navodi da tužite­lj svoja potraživa­nja
prema Duhanu d.d. Slatina može pretvoriti u udjele (dionice u tom društvu). Pri
tom tuženik zaborav­lja ili prešućuje notornu či­njenicu da je pretvara­nje
potraživa­nja u udjel nemoguće provesti bez vo­lje druge strane, odnosno
nadležnih organa Duhana d.d. Slatina. Slijedom takvog pogrešnog stava tuženika,
da tužite­lj ima prevladavajući utjecaj nad poduzetnikom Duhan d.d. Slatina,
tuženik je zauzeo stav da je time nastala koncentracija pa je doista pozivao
tužite­lja da prijavi tu koncentraciju. Kako tužite­lj ni na koji način ne može
imati prevladavajući utjecaj na Duhan d.d. Slatina nije niti došlo do
koncentracije poduzetnika pa tužite­lj nije niti mogao prijaviti koncentraciju
dvaju poduzetnika. Nada­lje ističe da tuženik navodi stjeca­nje dionica T.D.
Zadra d.d. od strane Tvornice duhana Rovi­nj d.d. kao djelova­nje Tvornice
duhana Rovi­nj d.d. koje ima obi­lježja zlouporabe monopolističkog položaja.
Međutim, tužite­lju nije poznato kojem bi to propisu bilo protivno stjeca­nje
dionica nekog dioničkog društva. Naime, Tvornica duhana Rovi­nj d.d. stjecala
je dionice T. D. Zadar d.d sukcesivno, a o stjeca­nju tih dionica je u više
navrata obavještavala tuženika. Također je netočan navod u obrazlože­nju rješe­nja
da je Tvornica duhana Rovi­nj d.d. stvarni vlasnik svih 500 dionica koje je od
Hrvatskog fonda za privatizaciju stekla tvrtka Croatia osigura­nje d.d. Prema
sazna­nju tužite­lja navod odnosno iznesena či­njenica je netočna jer je
Tvornica duhana Rovi­nj d.d. dana 14. trav­nja 1999. od tvrtke Auctor stekla
450 dionica. Nada­lje, tuženo tijelo netočno i nepotpuno utvrđuje či­njenično
sta­nje kada navodi da je ishođena odgoda Glavne skupštine Tvornice duhana
Zadar d.d. koja je trebala biti održana 12. trav­nja 1999. godine, ali je
odgođena za 12. svibnja 1999. To je bilo iz razloga jer se ta skupština morala
odgoditi zbog formalnih propusta koji su uči­njeni prilikom saziva­nja te
skupštine. Nada­lje, iz obrazlože­nja osporenog rješe­nja proizlazi da tuženo
tijelo smatra tužite­lja i Tvornicu duhana Rovi­nj d.d. odgovornima što su
Zakon o duhanu i Zakon o posebnom porezu na duhanske proizvode doneseni u
postojećem tekstu, te što u Republici Hrvatskoj postoji zakonska zabrana
oglašava­nja i promocije duhanskih proizvoda, što carina na uvoz duhana iznosi
20% a da za izvoz duhana ili cigareta u zem­lje Europske unije iznosi 63% (i
nakon ulaska Hrvatske u WTO) kao i navika i lojalnost potrošača domaćem
trgovačkom žigu cigareta. Dovođe­njem u vezu objektivnih okolnosti na koje
tužite­lj a ni Tvornica duhana Rovi­nj d.d. ne mogu utjecati neuteme­ljeno
stvara iskriv­ljenu sliku o stvarnom sta­nju zakonske re­gulative u duhanskom
gospodarstvu. Također ističe da tuženo tijelo u osporenom rješe­nju nije navelo
kojim je to konkretnim i nedozvo­ljenim rad­njama Tvornica duhana Rovi­nj d.d.
izravno ili neizravno putem tužite­lja zlouporabila monopolistički položaj
sprječavajući pritom B.A.T. Plc pristup hrvatskom tržištu. Predlaže da se
osporeno rješe­nje poništi. Tužite­lj je ovom Sudu dostavio dopunu tužbe 8.
svib­nja 2000., koja zbog proteka roka za izjavu iste nije uzeta u razmatra­nje.

Tvornica duhana Zadar d.d. u
tužbi navodi da je točno da je poduzetnik Tvornica duhana Rovi­nj d.d. izravno
vlastitim djelova­njem i neizravno koristeći svoj udjel u ovisnom društvu
Viržinija sprječavao pristup tržištu poduzetniku B.A.T. Ističe da je Tvornica
duhana Zadar d.d. stavila zahtjev za pokreta­nje postupka za utvrđe­nje
narušava­nja slobodnog tržišnog natjeca­nja od strane Tvornice duhana Rovi­nj
d.d. još 2. siječ­nja 1999., a Agencija je donijela 16. trav­nja 1999. rješe­nje
o mjeri kojom nalaže obustavu da­lj­nje­g stjeca­nja dionica Tvornice duhana
Zadar d.d. poduzetniku Tvornice duhana Rovi­nj d.d. Upravo koristeći svojstvo
dioničara tužitelja Tvornica duhana Rovinj d.d. poduzimala je i poduzima i
danas niz mjera kako bi onemogućila ponovnu proizvod­nju kod tužite­lja.
Tvornica duhana Rovi­nj d.d. nezakonito je stekla 1018 redovnih dionica na ime
Tvornice duhana Zadar d.d. i time narušila slobodno tržišno natjeca­nje. Ističe
da je u tijeku pred Trgovačkim sudom u Splitu parnični postupak u kojem
Tvornica duhana Rovi­nj d.d. traži poništaj odluka skupštine tužite­lja od 12.
svib­nja 1999. o dokapitalizaciji. Prema tome neodrživ je stav Agencije da samo
zbog veličine stečajnog udjela Tvornica duhana Rovi­nj d.d. ne može utjecati na
donoše­nje strateških odluka Tvornice duhana Zadar d.d. Smatra da je trebalo
odrediti druge mjere, te predlaže da se poništi točka VI osporenog rješe­nja i
zamijeni sljedećim: 1. Zabra­njuje se poduzetniku Tvornici duhana Rovi­nj d.d.
svako da­lj­nje stjeca­nje dionica poduzetnika Tvornice duhana Zadar d.d. sa
sjedištem u Zadru, Gaženica b.b odnosno udjela u tom poduzetniku, 2. Naređuje
se poduzetniku Tvornici duhana Rovi­nj d.d. da raspiše javnu ponudu za prodaju
svih dionica Tvornice duhana Zadar d.d. u svom vlasništvu. Obvezuje se
poduzetnik Tvornica duhana Rovi­nj d.d. da tekst ponude dostavi Agenciji za
zaštitu tržišnog natjeca­nja. 4. Poduzetnik Tvornica duhana Rovi­nj dužan je u
javnoj ponudi naglasiti da ponuđač ne smije biti vlasnički povezan, povezan
članstvom upravnim ili nadzornim odborima, niti u ma kakvom položaju ovisnosti
s bilo kojim društvom koncerna Tvornica duhana Rovi­nj d.d., o čemu ponuđač
treba dati posebnu izjavu. 5. Obvezuje se poduzetnik Tvornica duhana Rovi­nj
d.d. da Agenciji za zaštitu tržišnog natjeca­nja dostavi prijedlog odluke o
izvršenom izboru ponuđača, zajedno sa svim pristiglim ponudama i cjelokupnom
dokumentacijom koju su ponuđači dostavili uz ponude. 6. Agencija za zaštitu
tržišnog natjeca­nja dat će pisanu suglasnost na prijedlog odluke o izvršnom
izboru ponuđača, a ukoliko ocijeni da predloženi ponuđač ne ispu­njava uvjete
iz javne ponude, ponuđača će odabrati Agencija. 7. Poduzetniku Tvornici duhana
Rovi­nj d.d. zabra­njuje se vrše­nje prava iz svih dionica Tvornice duhana
Zadar koje je stekao, sve do otuđe­nja svih sukladno ovoj presudi. 8.
Poništavaju se sve provedene rad­nje koje je Tvornica duhana Rovi­nj d.d.
poduzela u vrše­nju prava iz stečenih dionica Tvornice duhana Zadar d.d.
poslije 6. listopada 1998. 9. Svako raspolaga­nje dionicama odnosno pravima iz
dionica Tvornice duhana Zadar d.d. kod poduzetnika Tvornice duhana Rovi­nj
d.d., kao i sve druge rad­nje poduzete protivno ovoj presudi, ništave su i ne
proizvode pravne učinke. 10. Za rad­nje koje sukladno ovoj presudi ima izvršiti
Tvornica duhana Rovi­nj d.d. određuje se rok izvrše­nja bez odlaga­nja.

Tuženo tijelo u odgovoru na
tužbu danom u svakom od naprijed navedenih predmeta navodi da procesni prigovor
tužite­lja da osporeno rješe­nje nije konačno, a što da proizlazi iz odredbe
članka 208. ZUP-a ukazuje na elementarno nepoznava­nje procesnih odredbi. To iz
razloga jer iz odredbe članka 37. Zakona o zaštiti tržišnog natjeca­nja
proizlazi da protiv rješe­nja tužene nije dopuštena žalba, ali se može
pokrenuti upravni spor. Ističe da su procesni prigovori bez utjecaja na
zakonitost osporenog rješe­nja, jer predmetna stvar ne bi mogla biti drugačije
riješena. Prigovori glede utvrđe­nja iz točke I. izreke osporenog rješe­nja da
je Tvornica duhana Rovi­nj sprječavala slobodno tržišno natjeca­nje zlouporabom
monopolističkog položaja na tržištu, su za odbaciti, jer utvrđeno či­njenično
sta­nje u tom postupku a i u ranijim postupcima daje podlogu da je zakonito
utvrđeno da Tvornica duhana Rovi­nj d.d. izravno vlastitim djelova­njem, a i
neizravno koristeći svoj udjel kod Viržinije d.d. sprječava­njem pristupa
tržištu poduzetniku B.A.T. Plc i Tvornice duhana Zadar d.d. sprječava slobodno
tržišno natjeca­nje zlouporabom monopolističkog položaja na tržištu. Također
ističe da je osporenim rješe­njem bilo potrebno ukinuti i privremenu mjeru koju
je tuženo tijelo izreklo 16. trav­nja 1999. jer je tim rješe­njem utvrđeno da
će mjera obustav­lja­nja svakog da­lj­nje­g stjeca­nja dionica biti na snazi do
donoše­nja rješe­nja u postupku koji tužena za zaštitu tržišnog natjeca­nja
vodi protiv tužite­lja. Također navodi da je upravo Zakon o zaštiti tržišnog
natjeca­nja i donesen da se poduzetnička sloboda i vlasnička prava mogu
ograničiti zakonom i to upravo navedenim zakonom. Nada­­­­­­lje, ističe da je
tužena mogla oglasiti posao po kojem je steknuto predmetno potraživa­­­­­­nje
od Zagrebačke banke d.d. ništavim. Nada­­­­­­lje u odgovoru na tužbu danom po
tužbi tužite­­­­­­lja British American Tobacco (Investments) Ltd i Tvornice
duhana Zadar d.d. tuženo tijelo navodi da je neosnovan navod da Tvornica duhana
Rovi­­­­­­nj d.d. kroz udjel u teme­­­­­­ljnom kapitalu T. T. Zadar d.d. može
utjecati na ­­­­­­nje­gove strateške odluke obzirom na či­­­­­­njenicu da je
pred Trgovačkim sudom u Splitu u tijeku parnični postupak u kojem Tvornica
duhana Rovi­­­­­­nj d.d. traži poništaj odluke skupštine T. D. Zadra d.d. o ­­­­­­nje­govoj
dokapitalizaciji. Naime, tužena je osporeno rješe­­­­­­nje donijela razumno
predstav­­­­­­ljajući da je odluka o dokapitalizaciji donesena na Glavnoj
skupštini dioničara tužite­­­­­­lja zakonita. U odgovoru na tužbu danom povodom
tužbe Viržinija d.d. tuženo tijelo navodi da je neosnovan prigovor glede
odredbe članka 208. ZUP-a. Također ističe da su prigovori tužite­­­­­­lja glede
točke I. izreke osporenog rješe­­­­­­nja neosnovani jer utvrđeno či­­­­­­njenično
sta­­­­­­nje u predmetnom postupku a i u ranijim postupcima daje za podlogu da
je zakonito utvrđeno da Tvornica duhana Rovi­­­­­­nj d.d. izravno vlastitim
djelova­­­­­­njem a i neizravno koristeći svoj udjel kod tužite­­­­­­lja je
sprječavala pristup novom poduzetniku. Nada­­­­­­lje, ističe da je Upravni sud
u svom rješe­­­­­­nju kojim je zatražio predmetni odgovor na tužbu pogriješio
kada je naznačio da je Tvornica duhana Rovi­­­­­­nj d.d. zainteresirana
stranka. Glede predmetnog rješe­­­­­­nja Tvornica duhana Rovi­­­­­­nj d.d. može
biti samo tužite­­­­­­lj, a nikako zainteresirana osoba, imajući u vidu odredbe
ZUS-a. Također ističe da prigovori tužite­­­­­­lja koji idu u pravcu da je
osporeno rješe­­­­­­nje doneseno suprotno člancima 16., 48., 49. i 50. Ustava
Republike Hrvatske da je Zakon o zaštiti tržišnog natjeca­­­­­­nja i donesen da
se poduzetnička sloboda i vlasnička prava mogu ograničiti zakonom i to upravo
navedenim Zakonom. Predlaže da se tužbe odbiju.

Zainteresirana osoba u ovom
upravnom sporu British American Tobacco (Investments) Ltd u odgovoru na tužbu
tužite­­­­­­lja T. D. Rovi­­­­­­nj d.d. navodi da je društvo British American
Tobacco Plc jedini osnivač društva British American Tobacco (Investments) Ltd,
ovdje stranke u postupku. Stranka u sporu je u cijelosti ovisno i povezano
društvo s društvom British American Tobacco Plc. Ističe da je upravo Zakon o
zaštiti tržišnog natjeca­­­­­­nja zakon koji je tuženom tijelu izričito dao
pravo i dužnost da poduzima mjere radi zaštite tržišnog natjeca­­­­­­nja,
osnovne pretpostavke tržišne slobode a ujedno i teme­­­­­­lja gospodarskog
ustroja Republike Hrvatske. Naime, člankom 1. tog Zakona točno su određena
pravila ponaša­­­­­­nja i sustav mjera za zaštitu slobodnog natjeca­­­­­­nja na
tržištu. Ove mjere moraju služiti za sprječava­­­­­­nje monopola zabra­­­­­­njenog
Ustavom Republike Hrvatske. Upućuje na odredbu članka 35. Zakona iz koje
proizlazi da tuženo tijelo može odrediti bilo koju mjeru koja je potrebna za
ukla­­­­­­nja­­­­­­nje štetnog učinka narušava­­­­­­nja tržišnog natjeca­­­­­­nja.
Ističe da je stjeca­­­­­­nje potraživa­­­­­­nja od strane Viržinija d.d. prema
poduzetniku Duhan d.d. zloupotreba monopolističkog položaja pa je tuženo tijelo
pravilno obvezalo poduzetnika Viržiniju d.d. da na javnom natječaju proda
protupravno stečeno potraživa­­­­­­nje prema poduzetniku Duhan d.d. Ističe da
na dvije stranice tužbe tužite­­­­­­lj izlaže sve ono što navodno nije imao
prilike iznijeti u upravnom postupku tako da se ­­­­­­nje­govi navodi ukratko
svode na ne­gira­­­­­­nje da je izravno i neizravno sprječavao pristup društvu
B.A.T. Plc i time zlouporabio monopolistički položaj na tržištu jer nije
sprječavao slobodno tržišno natjeca­­­­­­nje. Monopol koje­g je tužite­­­­­­lj
ostvario obuhvaća primarnu proizvod­­­­­­nju sirovina, preradu duhana i prodaju
duhanskih proizvoda, a sve to tužite­­­­­­lj nije mogao ostvariti bez snažnog
oslonca i direktnog angažmana najjače hrvatske banke Zagrebačke banke. Također
navodi da je nesporna či­­­­­­njenica da je predsjednik Uprave tužite­­­­­­lja
ujedno i član Nadzornog odbora Zagrebačke banke. Dakle, većina dioničara
Zagrebačke banke d.d. ima svoj poslovni interes u či­­­­­­njenici da
predsjednik Uprave Tvornice duhana Rovi­­­­­­nj d.d. nadzire poslova­­­­­­nje
Uprave same Zagrebačke banke d.d. Navodi da stjeca­­­­­­nje potraživa­­­­­­nja
prema društvu Duhan d.d. jest ograničava­­­­­­nje tržišne utakmice i zlouporaba
monopolističkog položaja jer se na taj način eliminira jedini potencijalni
dobav­­­­­­ljač koji postoji na tržištu a čije proizvode Tvornica duhana Zadar
d.d. koristi za proizvod­­­­­­nju duhanskih proizvoda. Stečeno potraživa­­­­­­nje
je toliko značajno da može društvo Duhan d.d. otjerati u stečaj ili prisiliti
dioničare da umjesto stečaja izaberu izglasava­­­­­­nje pretvara­­­­­­nja
potraživa­­­­­­nja u ulog u društvu, čime bi se polučio jednak rezultat, i
vlast nad društvom Duhan d.d. Ističe da monopolistički položaj bilo koje­g
poduzetnika nije ideal kojem se teži bez obzira na režim vlasništva nad tim
poduzetnikom. Također navodi da tužite­­­­­­lj T. D. Rovi­­­­­­nj d.d. ne
citira doslovno odredbe članka 21. Zakona o zaštiti tržišnog natjeca­­­­­­nja
zato što ne citira riječi »i drugim propisima«. Jasno je da bi stjeca­­­­­­njem
potraživa­­­­­­nja od Duhana d.d. iz Slatine tužite­­­­­­lj stekao i potpunu
stvarnu vlast nad tim poduzetnikom. Upravo je disponira­­­­­­njem prava pokreta­­­­­­nja
stečajnog postupka, a koje pravo se teme­­­­­­lji na potraživa­­­­­­nju koje
poduzetnik nikako ne može isplatiti, izjednačeno sa stjeca­­­­­­njem većinskog
prava odlučiva­­­­­­nja na Glavnoj skupštini društva budući da se odluka o
prestanku društva mora donijeti s najma­­­­­­nje 75% glasova dioničara zastup­­­­­­ljenih
u Glavnoj skupštini društva. Također navodi da tužite­­­­­­lj pokušava svoje
ukupno ponaša­­­­­­nje, i to zlouporabu monopolističkog položaja u čitavoj
svojoj tužbi ekskulpirati. Nada­­­­­­lje, ističe da tužite­­­­­­lj zaborav­­­­­­lja
da je rješe­­­­­­njem Agencije o dopustivosti koncentracije predviđeno više
mjera praće­­­­­­nja koncentracije a jedna od tih mjera je bila obveza tužite­­­­­­lja
da u roku od 30 dana prije stjeca­­­­­­nja udjela i dionica u nekom društvu na
području RH izvijesti tuženika o namjeri stjeca­­­­­­nja istog. Također navodi
da glede stjeca­­­­­­nja dionica od strane tužite­­­­­­lja u Tvornici duhana
Zadar d.d. i to da li se radi o 500 dionica ili 450 dionica nije bitno za
pravilno odlučiva­­­­­­nje u ovom postupku, već je za pravilno odlučiva­­­­­­nje
u ovom postupku bitno da je tužite­­­­­­lj zajedno s društvom Auctor d.o.o.
svojim djelova­­­­­­njem prije skupštine i za vrijeme skupštine ispunio biće
kaznenog djela prikriva­­­­­­nje vlasništva iz Zakona o vrijednosnim papirima.
Tako se propustio upisati u k­­­­­­njigu dioničara te je kao dioničar na
skupštini glasovalo društvo Auctor d.o.o. teme­­­­­­ljem punomoći izdane od
društva Croatia osigura­­­­­­nje d.d. Predlaže da se tužba tužite­­­­­­lja
odbije.

Zainteresirana osoba Duhan
dioničko društvo za proizvod­­­­­­nju, otkup i obradu duhana Slatina u odgovoru
na tužbu navodi da je upravo Zagrebačka banka d.d. Zagreb kao poslovna banka
tužite­­­­­­lja bila u poziciji vjerovnika prema Duhan d.d. ali je 9. lip­­­­­­nja
1999. izvršila »savjestan i pošten« prijenos svog potraživa­­­­­­nja upravo na
Viržiniju d.d. Virovitica, dakle u vrijeme kad je javno obzna­­­­­­nje­­­­­­na
surad­­­­­­nja B.A.T London i Duhan d.d. Također Viržinija je stupila na mjesto
predlagate­­­­­­lja za otvara­­­­­­nje stečajnog postupka na Duhan d.d., ali je
s tim prijedlogom odbijena rješe­­­­­­njem Trgovačkog suda u Bjelovaru od 10.
ve­­­­­­ljače 2000. Predlaže da se tužba T. D. Rovi­­­­­­nj d.d. odbije.

*Tužbe su osnovane.*

U pravu je tuženo tijelo kada
u odgovoru na tužbu navodi da je ovaj Sud pogrešno pozvao Tvornicu duhana Rovi­­­­­­nj
d.d. i Viržiniju d.d., kao zainteresirane osobe da dadu odgovor na tužbu u
konkretnom predmetu. Naime, Tvornica duhana Rovi­­­­­­nj d.d. i Viržinija d.d.
nisu zainteresirane osobe u smislu odredbe članka 16. Zakona o upravnim
sporovima (»Narodne novine«, br. 53/91, 9/92 i 77/92), jer je zainteresirana
osoba ona kojoj bi poništaj osporenog upravnog akta neposredno bio na štetu.

Prigovor tužite­­­­­­lja
Tvornice duhana Rovi­­­­­­nj d.d. i Viržinije d.d. glede uvoda osporenog rješe­­­­­­nja,
(članak 207. stavak 1. Zakona o općem upravnom postupku – »Narodne novine« br.
53/91 i 103/96), a koji se odnosi na ime stranke, ­­­­­­njenog zakonskog
zastupnika ili punomoćnika te citira­­­­­­nje propisa o nadležnosti tijela kao
i kratkog označe­­­­­­nja predmeta postupka su osnovani, što međutim, samo za
sebe ne bi bilo od utjecaja na donoše­­­­­­nje odluke u ovoj stvari.

Neodlučan je prigovor tužite­­­­­­lja
Tvornice duhana Rovi­­­­­­nj d.d. i Viržinije d.d., i glede pouke o pravnom
lijeku, jer je ista sastav­­­­­­ljena u skladu s odredbom članka 210. stavak 1.
Zakona o općem upravnom postupku, a koja odredba niti ne obvezuje tuženo tijelo
da dade uputu glede odluke o izvršnosti. Nada­­­­­­lje, neosnovano je i poziva­­­­­­nje
na odredbu članka 208. stavak 5. Zakona o općem upravnom postupku prema kojem
kad je propisano da žalba ne odgađa izvrše­­­­­­nje rješe­­­­­­nja, to mora
biti navedeno u dispozitivu. Ovo iz razloga jer se ta odredba odnosi na slučaj
kada je protiv prvostupa­­­­­­njskog rješe­­­­­­nja dopuštena žalba, a što u
konkretnom predmetu nije slučaj, jer je odredbom članka 37. Zakona o zaštiti
tržišnog natjeca­­­­­­nja (»Narodne novine«, br. 48/95, 52/97 i 89/98)
propisano da protiv rješe­­­­­­nja ravnate­­­­­­lja Agencije iz članka 35., 36.
i 36.a ovog Zakona nije dopuštena žalba, dakle, rješe­­­­­­nje je u upravnom
postupku konačno, ali nezadovo­­­­­­ljna stranka može pokrenuti upravni spor
kod Upravnog suda Republike Hrvatske, a što je pravilno navedeno u uputi o
pravnom lijeku.

Međutim, u pravu su tužite­­­­­­lji
Tvornica duhana Rovi­­­­­­nj d.d. i Viržinija d.d. da su u konkretnom slučaju
povrijeđena osnovna načela Zakona o općem upravnom postupku i to načelo sasluša­­­­­­nja
stranke, jer iz podataka sveza spisa, dostav­­­­­­ljenih Sudu uz odgovor na
tužbu proizlazi da nije postup­­­­­­ljeno sukladno odredbi članka 8. Zakona o
općem upravnom postupku kojom je propisano da se prije donoše­­­­­­nja rješe­­­­­­nja
stranci mora pružiti mogućnost da se izjasni o či­­­­­­njenicama i okolnostima
koje su od važnosti za donoše­­­­­­nje rješe­­­­­­nja. Rješe­­­­­­nje se može
donijeti bez prethodnog izjaš­­­­­­nje­­­­­­nja stranke samo u slučajevima kad
je to Zakonom dopušteno.

Naime, u konkretnom slučaju
je propušteno postupiti po odredbi članka 149. Zakona o općem upravnom postupku
kojim je propisano da službena osoba koja vodi postupak određuje, na svoju
inicijativu ili na prijedlog stranke, usmenu raspravu u svakom slučaju kad je
to korisno za razjaš­­­­­­nje­­­­­­nje stvari, a mora je odrediti u stvarima u
kojima sudjeluju dvije stranke ili više stranaka s protivnim interesima, ili
kad se ima izvršiti očevid ili sasluša­­­­­­nje svjedoka ili vještaka. U takvom
slučaju zakon je pred­vidio da se usmena rasprava mora održati, bez obzira na
shvaća­­­­­­nje službene osobe, i bez obzira da li stranke predlažu raspravu. U
složenim stvarima, o kakvoj se u konkretnom slučaju radi, u stvarima u kojima
se či­­­­­­njenice dokazuju većim brojem dokaznih sredstava i dokaza, jer
sudjeluju dvije i više stranaka, načelo racionalnosti nalaže održava­­­­­­nje
rasprave na kojoj će se sve moći istovremeno iznijeti, svi dokazi izvesti i či­­­­­­njenice
utvrditi, a strankam dati mogućnost da se o svim odlučnim či­­­­­­njenicama i
dokazima izjasne. Ti su slučajevi takvi da treba održati raspravu. Naime, u
postupku u upravnoj stvari u kojoj sudjeluju dvije i više stranaka s protivnim
interesima, kakav je konkretni slučaj, potrebno je da se stvar razjasni na
raspravi na kojoj sudjeluju sve stranke koje su sa suprotnim interesima. Svaka
od ­njih treba dati izjavu u prisustvu druge i gdje svaka prisutna stranka može
postaviti pita­nje u svezi s izjavama koje se daju.

Nada­lje, prema izričitoj
odredbi članka 143. stavak 3. Zakona o općem upravnom postupku službena osoba
koja vodi postupak dužna je pružiti mogućnost stranci da se izjasni o svim
okolnostima i či­njenicama koje su iznesene u ispitnom postupku, o prijedlozima
i ponuđenim dokazima, da sudjeluje u izvođe­nju dokaza i da postav­lja pita­nja
drugim strankama, svjedocima i vještacima preko službene osobe koja vodi
postupak, a s njezinom dozvolom i neposredno, te da se upozna s rezultatom
izvođe­nja dokaza i da se o tome izjasni. Nadležno tijelo neće donijeti rješe­nje
prije ne­go što stranci pruži mogućnost da se izjasni o či­njenicama i
okolnostima na kojima treba teme­ljiti rješe­nje, a u kojima stranci nije bila
dana mogućnost da se izjasni.

Osim toga, o usmenoj raspravi
je potrebno sastaviti zapisnik, koji mora biti sastav­ljen i sadržavati sve ono
što je propisano odredbama članka 74. do 79. Zakona o općem upravnom postupku,
a što u konkretnom slučaju nije uči­njeno.

Naime, Zakonom o zaštiti tržišnog
natjeca­nja, koji je primi­je­njen u postupku, a na teme­lju koje­g je i
doneseno osporeno rješe­nje, nisu propisana posebna postupovna pravila od onih
pravila koja su propisana Zakonom o općem upravnom postupku, odnosno nije
propisana mogućnost odlučiva­nja bez izjaš­nje­nja stranaka, odnosno bez
provođe­nja usmene rasprave.

Ovo tim više dolazi do izražaja
budući je odredbom članka 37. navedenog Zakona propisano da protiv rješe­nja
Agencije nije dopuštena žalba, ali da nezadovo­ljna stranka može pokrenuti
upravni spor kod Upravnog suda Republike Hrvatske čime je sma­njena
učinkovitost pravnog lijeka, pa tim više je u prvostu­-pa­nj­skom upravnom
postupku, a imajući u vidu odredbu članka 149. Zakona o općem upravnom postupku
usmenu raspravu trebalo održati kako bi se istovremeno iznijeli svi dokazi i či­njenice
utvrdile, a strankama dala mogućnost da se o svemu izjasne.

Točno je da spisu predmeta
prileži pismeno očitova­nje Tvornice duhana Rovi­nj d.d. od 6. svib­nja 1999.,
9. rujna 1999., kao i očitova­nje Viržinije d.d. od 14. srp­nja 1999. i 19. srp­nja
1999., kao i službena zabi­lješka od 1. trav­nja 1999. o razgovoru tuženog
tijela s predstavnicima Tvornice duhana Rovi­nj d.d. i to mr. Antom Vlahovićem,
predsjednik Uprave i Pliniom Cuccurinom, članom Uprave, koji je vođen u
sjedištu Tvornice duhana Rovi­nj d.d. u Rovi­nju, na što tuženo tijelo upućuje
i ocje­njuje u svom rješe­nju. Međutim, navedena očitova­nja i razgovori o
kojima su sastav­ljene službene bi­lješke ne mogu zamijeniti usmenu raspravu
pred tuženim tijelom na kojoj raspravi je potrebno da prisustvuju sve stranke u
postupku, budući se radi o strankama sa suprotnim interesima, kako bi
sudjelovali u izvođe­nju dokaza postav­lja­njem pita­nja drugim strankama,
svjedocima vještacima, te bili upoznati s rezultatom izvođe­nja dokaza kako bi
se o istima mogli izjasniti. Stoga se ne može prihvatiti tvrd­nja tuženog
tijela dana u odgovoru na tužbu da su procesni prigovori tužite­lja T. D. Rovi­nj
d.d. i Viržinija d.d. bez utjecaja na zakonitost osporenog rješe­nja jer da
predmetna upravna stvar ne bi mogla biti drugačije riješena. Naime, propušta­njem
provođe­nja usmene rasprave, koja je po Zakonu o općem upravnom postupku, u višestranačkim
stvarima obvezna, jer se ne radi o tzv. »sumarnom upravnom postupku« odnosno o
slučajevima kada se teme­ljem članka 141. ZUP-a provodi skraćeni postupak, uči­njena
je povreda jednog od osnovnih načela Zakona o općem upravnom postupku i to članka
7. i 8. istog, a koja je mogla biti od utjecaja na donoše­nje odluke u ovoj
upravnoj stvari, kad nije proveden poseban ispitni postupak u skladu s
odredbama članka 142. i 143. i drugim odredbama ZUP-a.

Prema odredbi članka 6.
Zakona o zaštiti tržišnog natjeca­nja narušava­njem slobodnog tržišnog natjeca­nja
smatraju se različiti oblici sprječava­nja i ograničava­nja poduzetničkih
sloboda i dje­latnosti poduzetnika u prometu robe i usluga na tržištu kao što
su, između ostalog, monopolističko djelova­nje, a pod mono­poli­stičkim djelova­njem
podrazumijevaju se u smislu članka 13. istog Zakona zlouporaba monopolističkog
ili vladajuće­g položaja na tržištu. Prema članku 14. stavak 1. navedenog
Zakona zabra­njena je zlouporaba monopolističkog položaja na tržištu, a
odredbom članka 20. točke 7. i 9. Zakona je propisano da zlouporabe
monopolističkog i vladajuće­g položaja poduzetnika na tržištu nastaju
ograničava­njem tehnološkog razvoja i ulaga­nja i sprječava­njem slobodnog
natjeca­nja na tržištu, koristeći vladajući položaj ili druge bespravne načine.

Prema odredbi članka 35.
stavak 1. Zakona daje se ovlast Agenciji za zaštitu tržišnog natjeca­nja da
rješe­njem naloži obu­stav­lja­nje rad­nji kojima se zlouporab­ljuje
monopolistički ili vladajući položaj na tržištu. Prema stavku 2. ovog članka
rješe­njem iz stavka 1. tog članka odredit će se rok za otkla­nja­nje
nedostataka prema okolnostima slučaja odnosno rok za ispu­nje­nje posebnih
uvjeta.

Iako je propušteno Zakonom
propisati, makar i primjerice, određene mjere koje je Agencija ovlaštena izreći
u ci­lju otkla­nja­nja nedostataka prema okolnostima slučaja, iz ovih odredbi
slijedi da je tuženo tijelo ovlašteno narediti obustavu rad­nji kojima se
sprječava ili ograničava tržišno natjeca­nje ili zlouporab­ljuje mo­nopolistički
ili vladajući položaj odnosno da isto obuhvaća nalaga­nje takvih mjera koje
odgovaraju okolnostima konkretnog slučaja, a kojima se efikasno sprječava
zlouporaba monopo­lističkog ili vladajuće­g položaja na tržištu. U protivnom ne
bi bilo propisano ovlašte­nje tuženom tijelu da odredi rok za otkla­nja­nje
nedostataka prema okolnostima slučaja odnosno rok za ispu­nje­nje posebnih
uvjeta.

Tuženo tijelo u obrazlože­nju
osporenog rješe­nja navodi da je u postupku utvrđeno da je Tvornica duhana Rovi­nj
d.d. izravno vlastitim djelova­njem i to kupova­njem dionica T. D. Zadra d.d. i
stjeca­njem udjela te osporava­njem dokapitalizacije T. D. Zadar d.d. na
izvanrednoj Glavnoj skupštini dioničara T. D. Zadra d.d. održanoj 12. svib­nja
1999. odnosno neizravnim djelova­njem preko povezanog društva Viržinija d.d.
(otkup potraživa­nja Duhana) sprječavala pristup tržištu poduzetniku British
American Tobacco Plc, i time spriječila slobodno tržišno natjeca­nje
zlouporabom monopolističkog položaja na tržištu.

Zakon o vlasništvu i drugim
stvarnim pravima (»Narodne novine«, br. 91/96, 68/98, 137/99, 22/00, 73/00 i
114/01) propisuje da je pravo vlasništva stvarno pravo koje ovlašćuje svog
nosite­lja da s tom stvari i koristima od ­nje čini što ga je vo­lja, te da
svakoga drugoga od toga isk­ljuči, ako to nije protivno tuđim pravima ili
zakonskim ograniče­njima (članak 30).

Tuženo tijelo u obrazlože­nju
osporenog rješe­nja zak­ljučuje da je T. D. Rovi­nj d.d. svojim postupcima
zlouporabio svoj monopolistički položaj jer je pokušao spriječiti ulazak novog
tržišnog natjecate­lja na hrvatsko tržište proizvod­nje i prodaje cigareta, te
je pokušao ograničiti tehnološki razvoj i ulaga­nje u T. D. Zadar d.d. Istina,
tuženo tijelo navodi da T. D. Rovi­nj d.d. nije B.A.T.-u, kao novom tržišnom
takmacu spriječio pristup tržištu, niti ograničio ulaga­nje tog poduzetnika u
T. D. Zadar d.d. i tehnološki razvoj T. D. Zadar d.d. Međutim, a što prihvaća i
ovaj Sud, biće djela zabra­njenog monopolističkog djelova­nja u smislu odredaba
članka 6. točka 2. u svezi s člankom 13. i 20. Zakona ne predviđa da postoji
mogući učinak, pos­ljedica ili ci­lj ograničava­nja slobodnog tržišnog natjeca­nja.
Zakon o zaštiti tržišnog natjeca­nja je međutim, i donesen zato jer se
poduzetnička sloboda i vlasnička prava mogu ograničiti zakonom da bi se
onemogućilo da poduzetnici ostvaruju svoja vlasnička prava na način da
sprječavaju slobodno tržišno natjeca­nje zlouporabom monopo­lističkog položaja
na tržištu, i u tom ci­lju je i dano široko ovlašte­nje Agenciji da naloži
takve mjere koje odgovaraju okolnostima konkretnog slučaja kako bi se upravo
efikasno spriječila zlouporaba monopolističkog ili vladajuće­g položaja na tržištu.
U protivnom, ukoliko bi se prihvatila tvrd­nja da je ovlašte­nje Agencije svedeno
na to da ista može djelovati tek nakon što nastupe određene pos­ljedice, ­njena
uloga u provedbi Zakona o zaštiti tržišnog natjeca­nja ne bi bila svrhovita.

Upravo imajući u vidu ovakvo
široko ovlašte­nje tuženog tijela, a kako je osporenim rješe­njem tuženo tijelo
ocijenilo da je Tvornica duhana Rovi­nj d.d. pokušala izravno i neizravno
spriječiti novog tržišnog natjecate­lja (B.A.T.), dakle da se djelova­nje
Tvornice duhana Rovi­nj d.d. očituje u namjeri, a da na okolnosti te namjere
Tvornica duhana Rovi­nj d.d. u postupku koji je prethodio donoše­nju osporenog
rješe­nja nije saslušana, uči­njena je povreda pravila postupka. Naime, iako u
spisu postoje službene zabi­lješke o razgovorima između tuženog tijela s
predstavnicima Tvornice duhana Rovi­nj d.d., budući se zabi­lješka stav­lja i
sastav­lja samo o ma­nje važnim rad­njama i izjavama stranaka i trećih osoba
koje nemaju bitnog utjecaja na rješe­nje stvari (članak 74. stavak 2. ZUP-a), i
koja ne može zamijeniti usmenu raspravu niti zapisnik o sasluša­nju stranaka,
to pravilno ističu Tvornica duhana Rovi­nj d.d. i Viržinija d.d. da su se tek u
tužbi mogli očitovati i iznijeti či­njenice i okolnosti koje je trebalo
raspraviti prije donoše­nja osporenog rješe­nja o postoja­nju ili nepostoja­nju
namjere Tvornice duhana Rovi­nj d.d. za sprječava­njem slobodnog tržišnog
natjeca­nja zlouporabom monopo­lističkog položaja na tržištu.

Iz dostav­ljenog spisa
predmeta vid­ljivo je da je tuženo tijelo provelo postupak i pribavilo cijeli
niz dokaza u ci­lju utvrđiva­nja či­njeničnog sta­nja, te isto iscrpno iznijelo
u obrazlože­nju osporenog rješe­nja. Međutim, Sud ocje­njuje da time što nije
provedena usmena rasprava na kojoj je potrebno da sudjeluju sve stranke u ovom
postupku uči­njena je povreda pravila postupka koja je mogla biti od utjecaja
na rješe­nje ove upravne stvari, pa Sud obzirom na izričitu odredbu članka 149.
točke 1. Zakona o općem upravnom postupku, nema pravne mogućnosti osporeno
rješe­nje ocijeniti zakonitim. Ovo poglavito imajući u vidu prigovore Tvornice
duhana Rovi­nj d.d. i Viržinije d.d. glede mogućnosti Viržinije d.d., a time i
Tvornice duhana Rovi­nj d.d., da tražbinu koju ima prema Duhanu d.d. Slatina
pretvori u udjel, kao i navode T. D. Rovi­nj d.d. glede formalnih propusta u
svezi saziva­nja Glavne skupštine T. D. Zadar d.d. i osporava­nje
dokapitalizacije T. D. Zadar d.d. na izvanrednoj Glavnoj skupštini dioničara T.
D. Zadar d.d. od 12. svib­nja 1999.

Osim toga, u postupku nakon
ove presude potrebno je imati u vidu i prigovore British American Tobacco
(Investments) Ltd, kao i Tvornice duhana Zadar d.d., i iste ocijeniti, kao i
ocijeniti sve dokaze te navode i prigovore stranaka koji mogu biti od utjecaja
na donoše­nje odluke u ovoj stvari. Također treba otkloniti dvojbu glede stranke
u postupku i to da li je to društvo British American Tobacco Plc ili British
American Tobacco (Investments) Ltd.

Napose, u ponovnom postupku
treba imati u vidu odredbe Zakona o općem upravnom postupku, prema kojima
dispozitiv rješe­nja mora biti kratak i određen, a kad je potrebno može se
podijeliti i na više točaka (članak 208.) te da to rješe­nje mora biti moguće
izvršiti po odredbama toga Zakona (Glava XVII).

Trebalo je stoga teme­ljem
članka 39. stavak 2. Zakona o upravnim sporovima (»Narodne novine«, br. 53/91,
9/92 i 77/92), pobijano rješe­nje poništiti, s tim da tuženo tijelo donese novo
rješe­nje pridržavajući se po članku 62. istog Zakona pravnog shvaća­nja suda i
­nje­govih primjedaba u pogledu postupka.

Klasa: Us-624/2000-8
Zagreb, 30. siječ­nja 2002.

Predsjednica Vijeća
**Ljubica Kemfe­lja Zentner,** v. r.

Presuda, NN 18/2002-455