## Odluka Ustavnog suda Republike Hrvatske broj U-III-709/1998 od 16

### NN 25/1999 (15.3.1999.), Odluka Ustavnog suda Republike Hrvatske broj U-III-709/1998 od 16

# **USTAVNI SUD REPUBLIKE HRVATSKE**

Ustavni sud Republike Hrvatske u sastavu Jadranko Crnić, predsjednik
Suda te suci Zdravko Bartovčak, dr. Velimir Belajec, dr. Nikola Filipović,
Ante Jelavić Mitrović, mr. Vojislav Kučeković, Jurica Malčić, Ivan Marijan
Severinac i Mladen Žuvela, odlučujući povodom ustavne tužbe M. M. iz Z.,
zastupanog od punomoćnika S. B., odvjetnika iz Z., na sjednici održanoj
dana 16. veljače 1999. godine, donio je sljedeću

## **ODLUKU**

I. Usvaja se ustavna tužba te se ukidaju:

- presuda Upravnog suda Republike Hrvatske, broj: Us-4889/1996-4 od
22. siječnja 1998. godine,

- presuda Drugostupnog disciplinskog suda Ministarstva unutarnjih poslova
Republike Hrvatske, broj: DS-II-77/96 od 14. lipnja 1996. godine,

- presuda Disciplinskog suda Policijske uprave z., kao I-stupnog Disciplinskog
suda Ministarstva unutarnjih poslova Republike Hrvatske broj: 511-19-30-100/95
od 17. travnja 1996. godine

II. Predmet se vraća Disciplinskom sudu Policijske uprave z., kao I-stupnom
Disciplinskom sudu Ministarstva unutarnjih poslova Republike Hrvatske na
ponovni postupak.

III. Ova odluka objavit će se u "Narodnim novinama".

Obrazloženje

M. M. iz Z. podnio je ovom Sudu pravodobnu i dopuštenu ustavnu tužbu
povodom presude Upravnog suda Republike Hrvatske, broj: Us-4889/1996-4
od 22. siječnja 1998. godine, radi zaštite ustavnih prava iz članka 14.,
članka 18., članka 28. i članka 54. Ustava Republike Hrvatske.

Osporenom presudom Upravnog suda Republike Hrvatske odbijena je tužba
podnositelja podnijeta protiv presude Drugostupnog disciplinskog suda Ministarstva
unutarnjih poslova Republike Hrvatske, broj: DS-II-77/96 od 14. lipnja
1996. godine, kojom je odbijena žalba podnositelja kao neosnovana i potvrđena
presuda Disciplinskog suda Policijske uprave z., broj: 511-19-30-100/95
od 17. travnja 1996. godine, a kojom se podnositelj, osim točke 18. (povreda
propisa kojima se uređuje rad službe, kao i propisa o nošenju službene
odjeće i oznaka), oglašava krivim i za točku 13. (nedolično ponašanje u
službi ili izvan službe) i točku 17. (obavljanje poslova nespojivih s dužnostima
radnika Ministarstva) članka 82. Zakona o unutarnjim poslovima - pročišćeni
tekst ("Narodne novine", br. 29/91, 73/91, 19/92, 33/92 i 76/94).

Prvostupnom presudom Disciplinskog suda Ministarstva unutarnjih poslova
Republike Hrvatske od 17. travnja 1996. godine, podnositelj je oglašen
krivim što je, citira se:

*"dana 21. 4. 1995. godine oko 19,00 sati u stanu svoga oca u Zagrebu,
Iločka 1, iz svog službenog pištolja ispalio hitac i zrnom pogodio u predjelu
lijeve sljepoočnice M. V., od čega je nastupila smrt,*

*dakle:*

*počinio kazneno djelo ubojstva, opisano u čl. 34. st. 1. KZ na štetu
M. V. i povrijedio propise kojima se uređuje rad službe;*

*čime je:*

*počinio težu povredu radne discipline iz čl. 82. st. 1. t. 18. Zakona
o unutarnjim poslovima, te mu se temeljem čl. 87. st. 1. t. 3. istog Zakona
izriče disciplinska mjera:*

*Prestanak radnog odnosa u MUP-u RH Policijska uprava z."*

Istom presudom podnositelj je oslobođen odgovornosti za težu povredu
radne discipline iz članka 82. stavka 1. točke 14. Zakona o unutarnjim
poslovima (svako kazneno djelo koje predstavlja zapreku za zasnivanje radnog
odnosa u Ministarstvu).

Podnositelj ustavne tužbe smatra da su mu označenim presudama disciplinskih
sudova Ministarstva unutarnjih poslova, kao i presudom Upravnog suda Republike
Hrvatske, povrijeđena naprijed navedena ustavna prava što obrazlaže činjenicom
da je prema odredbi članka 28. Ustava Republike Hrvatske svatko nedužan
i nikoga se ne može smatrati krivim za kazneno djelo dok mu se pravomoćnom
sudskom presudom ne utvrdi krivnja.

Usprkos spomenutoj ustavnoj presumpciji nevinosti da su Upravni sud
Republike Hrvatske, kao i disciplinski sudovi I. i II. stupnja utvrdili
da je podnositelj počinio kazneno djelo ubojstva, unatoč tome što redovni
sud nije o tome donio pravomoćnu odluku.

Navodi dalje, da je Općinsko državno odvjetništvo u Z., povodom predmetnog
događaja, protiv njega podnijelo optužni prijedlog radi kaznenog djela
iz članka 37. tada važećeg Krivičnog zakona Republike Hrvatske ("Narodne
novine", br. 53/91, 39/92, 91/92 i 31/93) - nehatno prouzrokovanje smrti,
a ne radi kaznenog djela ubojstva pa da slijedom toga disciplinski sudovi
nisu bili ovlašteni ocjenjivati da li je podnositelj počinio bilo kakvo
kazneno djelo, a ponajmanje kazneno djelo ubojstva.

Presudom Drugostupnog disciplinskog suda, a u povodu podnijete žalbe
podnositelja na presudu Disciplinskog suda I. stupnja da je oglašen krivim
i za teže povrede službene dužnosti iz t. 13. i 17. Zakona o unutarnjim
poslovima, usprkos zabrani iz članka 368. tada važećeg Zakona o krivičnom
postupku ("Narodne novine", br. 34/93, 38/93), koji propisuje da se "presuda
ne smije izmijeniti na okrivljenikovu štetu u odnosu prema pravnoj ocjeni
djela i prema krivičnoj sankciji".

Na taj način da su mu povrijeđena ustavna prava i to: jednakost svih
pred zakonom (članak 14. Ustava), ustavno pravo na žalbu (članak 18. Ustava),
ustavno pravo po kojemu je svatko nedužan i nevin dok mu se pravomoćnom
presudom ne utvrdi krivnja (članak 28. Ustava).

Uza sve to da mu je povrijeđeno i ustavno pravo na rad (članak 54. Ustava)
jer mu je prestao radni odnos u nezakonito provedenom postupku.

Konačno, predlaže ukidanje osporenih odluka disciplinskih sudova, kao
i odluke Upravnog suda Republike Hrvatske te vraćanje predmeta na ponovni
postupak i odlučivanje.

Ustavna tužba je osnovana.

Prema članku 28. Ustavnog zakona o Ustavnom sudu Republike Hrvatske
("Narodne novine", br. 13/91), svatko može podnijeti Ustavnom sudu ustavnu
tužbu ako smatra da mu je odlukom sudbene, upravne vlasti ili drugih tijela
koja imaju javne ovlasti povrijeđeno jedno od Ustavom utvrđenih sloboda
i prava čovjeka i građanina.

Odredbom stavka 2. članka 50. Zakona o državnim službenicima i namještenicima
i o plaćama nositelja pravosudnih dužnosti ("Narodne novine", br. 74/94,
86/94, 7/95), određeno je da se u postupku zbog teških povreda službene
dužnosti odgovarajuće primjenjuju odredbe kaznenog postupka.

Analizom razloga navedenih u ustavnoj tužbi te uvidom u spis Ministarstva
unutarnjih poslova - Odjela pravnih poslova, povodom kojega je Upravni
sud donio osporenu presudu, Ustavni je sud utvrdio da su osporenim odlukama
disciplinskih sudova Ministarstva unutarnjih poslova, kao i odlukom Upravnog
suda Republike Hrvatske, podnositelju povrijeđena ustavna prava na koja
isti upućuje u svojoj ustavnoj tužbi.

Naime, prema odredbama Zakona o sudovima ("Narodne novine", br. 3/94),
članci 16. i 17., samo je krivični sud ovlašten suditi za krivična djela
koja se gone po službenoj dužnosti i u pravilu na zahtjev stvarno i mjesno
nadležnog državnog odvjetnika. Time što je Prvostupni disciplinski sud
oglasio podnositelja krivim za krivično djelo ubojstva iz članka 34. stavka
1. KZ RH, presuđujući ujedno o njegovoj krivnji, prekoračio je tako svoje
zakonske ovlasti. Jednako kao i Prvostupni disciplinski sud postupaju i
Drugostupni disciplinski sud, povodom podnositeljeve žalbe, a Upravni sud
po njegovoj tužbi, kada svojim presudama oglašavaju podnositelja krivim
i za teže povrede službene dužnosti iz t. 13. i 17. članka 82. Zakona o
unutarnjim poslovima, unatoč tome što se u njima opisane teže povrede službene
dužnosti nisu u prvostupnom disciplinskom postupku uopće stavljale podnositelju
na teret, a niti posebno utvrđivale. Iz tog nedvojbeno proizlazi da su
Drugostupni disciplinski sud, kao i Upravni sud Republike Hrvatske, uz
povrede koje je na opisani način učinio Prvostupni disciplinski sud, povrijedili
još i odredbu članka 368. tada važećeg Zakona o krivičnom postupku na štetu
podnositelja.

Naime, označenom je odredbom tada važećeg Zakona o krivičnom postupku
određeno da se, ako je žalba izjavljena samo u korist okrivljenika, presuda
ne smije izmijeniti na njegovu štetu u odnosu prema pravnoj ocjeni djela
i prema krivičnoj sankciji (zabrana reformatio in peius).

Stoga je navod u drugostupnoj presudi izražen na stranici 4. pasus 2.
citira se: *"Na kraju, napominje se da je ovo vijeće optuženom kao pravnu
kvalifikaciju stavilo na teret i točku 13. i 17. jer je iz opisa djela
vidljivo da se učinjena povreda može podvesti pod rečene točke.",* u
izričitoj suprotnosti s naprijed navedenom odredbom Zakona o krivičnom
postupku, ali i odredbom članka 115. stavka 3. Ustava po kojoj sudovi sude
na temelju Ustava i zakona.

Osnovan je stoga navod podnositelja u ustavnoj tužbi da su ga I. i II.
stupni disciplinski sudovi, kao i Upravni sud teretili za krivično djelo
ubojstva te mu na takav način povrijedili ustavno pravo iz članka 28. Ustava,
odnosno ustavnu presumpciju nevinosti (svatko je nedužan i nitko ga ne
može smatrati krivim za kazneno djelo dok mu se pravomoćnom sudskom presudom
ne utvrdi krivnja). Naprotiv iz osporenih odluka proizlazi upravo suprotno.

Usvojivši zbog navedenih povreda Ustavom zajamčenih prava ustavnu tužbu
podnositelja, ovaj Sud nije smatrao potrebitim razmatrati i ostale povrede
ustavnih prava na koja podnositelj u svojoj ustavnoj tužbi upućuje.

Slijedom svega navedenog, a temeljem odredbe članka 60. Poslovnika Ustavnog
suda Republike Hrvatske ("Narodne novine", br. 29/94), odlučeno je kao
u izreci.

Odluka o objavi temelji se na odredbi članka 20. stavka 1. Ustavnog
zakona o Ustavnom sudu Republike Hrvatske.

Broj: U-III-709/1998
Zagreb, 16. veljače 1999.

USTAVNI SUD REPUBLIKE HRVATSKE

Predsjednik
**Jadranko Crnić,** v. r.

Odluka, NN 25/1999-534