## Rješenje Ustavnog suda Republike Hrvatske broj: U-I-2186/2008 od 29. svibnja 2012.

### NN 68/2012 (26.6.2012.), Rješenje Ustavnog suda Republike Hrvatske broj: U-I-2186/2008 od 29. svibnja 2012.

USTAVNI SUD REPUBLIKE HRVATSKE

1607

Ustavni sud Republike Hrvatske, u sastavu Aldo Radolović, zamjenik predsjednice Suda, te suci Mato Arlović, Marko Babić, Snježana Bagić, Mario Jelušić, Ivan Matija, Antun Palarić, Duška Šarin i Miroslav Šeparović, rješavajući o prijedlogu za pokretanje postupka za ocjenu suglasnosti zakona s Ustavom Republike Hrvatske (»Narodne novine« broj 56/90., 135/97., 113/00., 28/01. i 76/10.), na sjednici održanoj 29. svibnja 2012. donio je

RJEŠENJE

I. Ne prihvaća se prijedlog za pokretanje postupka za ocjenu suglasnosti s Ustavom članaka 34.a i 39.b Zakona o sprječavanju nereda na športskim natjecanjima (»Narodne novine« broj 117/03., 71/06., 43/09. i 34/11.).

II. Ovo rješenje objavit će se u »Narodnim novinama«.

Obrazloženje

I. POSTUPAK PRED USTAVNIM SUDOM

1. Hrvatski sabor je na sjednici održanoj 15. srpnja 2003. donio Zakon o sprječavanju nereda na športskim natjecanjima, koji je objavljen u »Narodnim novinama« broj 117 od 23. srpnja 2003., a stupio je na snagu 31. srpnja 2003. (u daljnjem tekstu: ZoSNŠN). Nakon stupanja na snagu ZoSNŠN je izmijenjen i dopunjen:

– Zakonom o izmjenama i dopunama Zakona o sprječavanju nereda na športskim natjecanjima, koji je stupio na snagu 6. srpnja 2006. (»Narodne novine« broj 71/06., u daljnjem tekstu: ZID ZoSNŠN/06);

– Zakonom o izmjenama i dopunama Zakona o sprječavanju nereda na športskim natjecanjima, koji je stupio na snagu 16. travnja 2009. (»Narodne novine« broj 43/09., u daljnjem tekstu: ZID ZoSNŠN/09) i

– Zakonom o izmjenama i dopunama Zakona o sprječavanju nereda na športskim natjecanjima, koji je stupio na snagu 31. ožujka 2011. (»Narodne novine« broj: 34/11., u daljnjem tekstu: ZID ZoSNŠN/11).

2. Prijedlog za pokretanje postupka za ocjenu suglasnosti s Ustavom članaka 34.a i 39.b ZoSNŠN-a podnijeli su Dario Lihtenvialner, Ivan-Zvonimir Jambrišak i Igor Smolčić, svi iz Zagreba, koje zastupa odvjetnik Tomislav Šunjić iz Zagreba.

Na zahtjev Ustavnog suda, predlagatelji su 7. prosinca 2011. dostavili očitovanje prema kojem osporavaju članke 34.a i 39. b ZoSNŠN-a.

Na temelju članka 45. Ustavnog zakona o Ustavnom sudu Republike Hrvatske (»Narodne novine« broj 99/99., 29/02. i 42/02. – pročišćeni tekst, u daljnjem tekstu: Ustavni zakon), predlagatelji su podnijeli prijedlog za privremenu obustavu radnji koje se (osobito u prekršajnom postupku) poduzimaju na temelju osporenih zakonskih članaka.

3. Na temelju članka 25. Ustavnog zakona, od Ministarstva pravosuđa Republike Hrvatske (u daljnjem tekstu: Ministarstvo pravosuđa) zatraženo je i dobiveno očitovanje (klasa: 703-01/08-01/111, ur. broj: 514-05-02-01/08-5 od 6. listopada 2008.).

Ministarstvo pravosuđa dostavilo je 6. listopada 2008. Ustavnom sudu očitovanja Visokog prekršajnog suda Republike Hrvatske (u daljnjem tekstu: VPS) i Ministarstva unutarnjih poslova Republike Hrvatske, Ravnateljstva policije (u daljnjem tekstu: MUP).

4. ZoSNŠN pripada skupini zakona kojima Republika Hrvatska usklađuje nacionalno zakonodavstvo s pravnom stečevinom Europske unije i pravnim aktima Vijeća Europe.

II. OSPORENE ZAKONSKE ODREDBE

5. Do 16. travnja 2009. članak 35. ZoSNŠN-a glasio je:

»Članak 35.

(1) Osobi za koju postoje saznanja da se već ranije protupravno ponašala za vrijeme dolaska, održavanja ili odlaska s nekog športskog natjecanja prekršajni sud na prijedlog policijske uprave nadležne za mjesto održavanja športskog natjecanja ili policijske uprave nadležne za područje na kome se nalazi prebivalište takve osobe može izreći zabranu prisustvovanja određenom športskom natjecanju ili zabranu prisustvovanja športskim natjecanjima za vrijeme koje ne može biti kraće od šest mjeseci niti duže od godinu dana.«

Članak 35. ZoSNŠN-a brisan je člankom 15. ZID-a ZoSNŠN/09.

Člankom 14. ZID-a ZoSNŠN/11 iza članka 34. dodan je članak 34.a, koji glasi:

»Članak 34.a

(1) Osobi za koju postoje saznanja da se već ranije protupravno ponašala za vrijeme dolaska, održavanja ili odlaska s nekog športskog natjecanja prekršajni sud na prijedlog policijske uprave nadležne za mjesto održavanja športskog natjecanja ili policijske uprave nadležne za područje na kome se nalazi prebivalište takve osobe može izreći zabranu prisustvovanja određenom športskom natjecanju ili zabranu prisustvovanja športskim natjecanjima za vrijeme koje ne može biti kraće od šest mjeseci niti duže od godinu dana.

(2) Osoba kojoj je izrečena zabrana iz stavka 1. ovoga članka dužna je najkasnije dva sata prije početka određenog športskog natjecanja pristupiti u nadležnu policijsku postaju prema mjestu prebivališta, a ako je odsutna iz mjesta prebivališta i nalazi se u Republici Hrvatskoj u najbližu policijsku postaju i javiti se dežurnom policijskom službeniku te ga izvijestiti o adresi na kojoj će se nalaziti za vrijeme trajanja određenog športskog natjecanja, kao i za vrijeme do isteka dva sata nakon završetka tog natjecanja.

(3) Adresa iz stavka 2. ovoga članka ne može biti unutar područja od dva kilometra od športskog objekta na kojem se održava športsko natjecanje za koje je osobi izrečena zabrana iz stavka 1. ovoga članka, osim u slučaju kada ta osoba unutar navedenog područja ima prebivalište ili boravište, odnosno mjesto rada ili u drugim opravdanim slučajevima.«

Iako je osporeni članak 35. ZoSNŠN brisan člankom 15. ZID-a ZoSNŠN/09, članak 34.a stavak 1. ZID-a ZoSNŠN/11 sadržajno je istovjetan osporenom brisanom članku 35. ZoSNŠN. Drugim riječima, jedna te ista zakonska odredba samo je »premještena« u drugi članak i nakon dvije godine ponovno vraćena u ZoSNŠN. Stoga će se u daljnjem tijeku ovog ustavnosudskog postupka osporena zakonska odredba označavati kao članak 34.a stavak 1. ZoSNŠN-a.

5.1. Članak 39.b ZID-a ZoSNŠN/06 dosada se mijenjao dva puta.

Članak 39.b ZID-a ZoSNŠN/06 glasio je:

»Članak 39.b

(1) Ministarstvo nadležno za unutarnje poslove ustrojava i vodi zbirku podataka prijestupnika i događaja na športskim natjecanjima.

(2) Zbirka podataka iz stavka 1. ovoga članka sadrži: osobne podatke o navijačima (ime i prezime, ime oca/majke, datum i mjesto rođenja, spol, nadimak, pseudonim, zanimanje, pripadnost klubu navijača ili navijačkoj skupini, fotografiju te svaku informaciju koja se odnosi na identificiranu fizičku osobu ili osobu koja se može identificirati), podatke o navijačkim skupinama sklonim nasilju i nedoličnom ponašanju; podnesenim kaznenim prijavama i zahtjevima za pokretanje prekršajnog postupka; izrečenim mjerama opreza, kaznama, sigurnosnim i zaštitnim mjerama; dovedenim i zadržanim osobama, podatke dobivene od inozemnih policijskih tijela.

(3) Podaci iz stavka 2. ovoga članka mogu se koristiti za razmjenu u okviru međunarodne policijske suradnje, a mogu se davati i drugim korisnicima sukladno propisu kojim se uređuje zaštita osobnih podataka.

(4) Podaci iz stavka 2. ovoga članka čuvaju se deset godina.«

Članak 39.b ZID-a ZoSNŠN/06 nakon stupanja na snagu članka 23. ZID-a ZoSNŠN/09 glasio je:

»Članak 39.b

(1) Ministarstvo nadležno za unutarnje poslove ustrojava i vodi Zbirku podataka o osobama i događajima vezanim uz športska natjecanja.

(2) Zbirka podataka iz stavka 1. ovoga članka sadrži: osobne podatke o osobama evidentiranim za prekršaje iz ovoga Zakona (ime i prezime, ime oca/majke, osobni identifikacijski broj, datum i mjesto rođenja, spol, nadimak, pseudonim, zanimanje, pripadnost klubu navijača ili navijačkoj skupini, fotografiju te svaku informaciju koja se odnosi na identificiranu fizičku osobu koja se može identificirati), podnesenim kaznenim prijavama i optužnim prijedlozima, izrečenim mjerama opreza, kaznama, sigurnosnim i zaštitnim mjerama, dovedenim i zadržanim osobama, podatke dobivene od inozemnih policijskih tijela, te s time u vezi podatke o navijačima i navijačkim skupinama.

(3) Podaci iz stavka 2. ovoga članka o izrečenim mjerama opreza, kaznama, sigurnosnim i zaštitnim mjerama, mogu se koristiti za razmjenu u okviru međunarodne policijske suradnje.

(4) Podaci iz stavka 2. ovoga članka čuvaju se deset godina.«

U članku 39.b ZID-a ZoSNŠN/06, nakon stupanja na snagu članka 19. ZID-a ZoSNŠN/11, iza riječi »i zaštitnim mjerama« dodane su riječi »te zabranama prisustvovanja športskim natjecanjima,", a stavak 3. je izmijenjen i glasi:

»(3) Podaci iz stavka 2. ovoga članka mogu se koristiti za razmjenu u okviru međunarodne policijske suradnje, a mogu se davati i drugim korisnicima sukladno propisu kojim se uređuje zaštita osobnih podataka.«

III. PRIGOVORI PREDLAGATELJA

Članak 34.a stavak 1. ZoSNŠN-a

6. Predlagatelji smatraju da je članak 34.a stavak 1. ZoSNŠN-a u nesuglasnosti s člancima 14. stavkom 2. i 28. Ustava, navodeći sljedeće razloge:

»... zakonodavac propušta specificirati o kakvom se to 'saznanju' radi, pa takva odredba omogućava široki spektar zloupotrebe – od načina prikupljanja 'saznanja' do načina utvrđenja istinitosti i vjerodostojnosti takvog 'saznanja' – jer bez definiranja pojma 'saznanja' može se postići samo anarhija. Zakonodavac je morao transparentno formulirati odredbu pa iz kategorije 'saznanja isključiti svaku informaciju koja:

– je prikupljena na nezakonit način;

– se ne bi mogla koristiti u sudskom postupku;

– se ne temelji na pravomoćnom utvrđenju krivnje pojedine osobe.

Naime, s obzirom da je nedopušteno prikupljati informacije na gore opisane načine čak i u kaznenom postupku, logično je da je društveno neprihvatljivo i u bilo kojem drugom postupku prikupljati informacije na opisane načine.«

Članak 39.b ZID-a ZoSNŠN/06

6.1. Predlagatelji smatraju da je članak 39.b ZID-a ZoSNŠN/06 u nesuglasnosti s člancima 3. (u dijelu koji se odnosi na slobodu, jednakost i vladavinu prava), 14. stavkom 2., 16. stavkom 2., 28. i 35. Ustava, navodeći sljedeće razloge osporavanja:

»... već (je) za ovaj zakon specifično kako zakonodavac uopće ne senzibilizira razliku između pokrenutog i (makar nepravomoćno) okončanog postupka, a kamoli da bi za upisivanje u ovu famoznu 'zbirku podataka' bilo potrebno da izrečene sankcije budu pravomoćne. Ovom odredbom doveden je pravni poredak do razine lakrdije jer dovoljna je samo prijava tijela represije i nije potrebno održati makar jednu sudsku raspravu pa da građanin Republike Hrvatske bude označen 'prijestupnikom' (istaknuto po predlagateljima, op. Ustavnog suda).

Na žalost, ovdje protuustavnost odredbe ne prestaje jer se osoba koja je upisana kao 'prijestupnik' – temeljem odredbe članka 39a stavak 4. – u navedenoj zbirci podataka vodi 10 (deset) godina!! Navedena odredba prelazi rokove iz Zakona o prekršajima – gdje je rok za brisanje iz kaznene evidencije 3 godine od pravomoćnosti odluke – a u rangu je sa odredbom Kaznenog zakona o brisanju iz evidencije za osude kaznenih djela na 5 i više godina!!«

Predlagatelji kao primjer navode slučaj fizičke osobe u vezi koje je, u žalbenom prekršajnom postupku, rješenjem VPS-a iz 2007. godine djelomično ukinuto prvostupanjsko rješenje i predmet vraćen prekršajnom sudu na ponovno suđenje, zbog stajališta VPS-a da nije dostatno dokazano postojanje prekršaja iz članka 39. stavka 1. točke 1. ZoSNŠN-a (u odnosu na počinjenje drugog prekršaja, rješenje prekršajnog suda potvrđeno je po VPS-u, što proizlazi iz izreke drugostupanjskog rješenja). Prema stajalištu predlagatelja, ta osoba će zbog pokrenutog prekršajnog postupka biti evidentirana i idućih godina izložena policijskim provjerama, iako se »navodna inkriminacija uopće neće moći dokazati«.

IV. OČITOVANJA VPS-a i MUP-a

7. VPS u očitovanju navodi:

»... Zakon člankom 32. stavkom 1. propisuje zaštitnu mjeru zabrane prisustvovanja određenim športskim natjecanjima na području RH u trajanju od jedne do dvije godine koja se primjenjuje nakon provedenog prekršajnog postupka i utvrđene krivnje počinitelja prekršaja.

Iako člankom 35. isti Zakon ne naznačuje izrijekom da se radi o zaštitnoj mjeri ali sadržajno mjere iz članka 35. su zaštitne mjere a odredba članka 35. je doista potpuno nedefinirana o tome:

– o kakvom se to postupku radi u kojem se nekome primjenjuje zaštitna mjera,

– kakvom se to odlukom izriče ta zaštitna mjera,

– na temelju čega sud utvrđuje relevantne činjenice za donošenje odluke,

– odredba ne govori o pravnom sredstvu protiv takve odluke a ako i postoji ne govori se tko eventualno odlučuje o tom pravnom sredstvu.

Budući je zaštitna mjera, sukladno članku 5. Prekršajnog zakona ('Narodne novine', br. 107/07.) jedna od prekršajnopravnih sankcija koja se prema načelu krivnje (čl. 4. Prekršajnog zakona) može izreći samo krivom počinitelju prekršaja, onda člankom 35. Zakona se doista dovodi u pitanje ustavno pravo svakog građanina na jednakost pred zakonom (čl. 14. stavak 2. Ustava) i krši ustavno pravo svakoga građanina da je nedužan i nitko ga ne može smatrati krivim za kazneno djelo (što je i prekršaj u širem smislu) dok mu se pravomoćnom sudskom presudom ne utvrdi krivnja.

(...)

Odredba članka 39.b ne propisuje nikakve izravne bilo posljedice bilo postupak protiv građanina slijedom čega nije moguće govoriti da se tom odredbom krše ustavna prava građanina iz članaka 14. stavka 2. i čl. 28. Ustava RH.«

8. MUP u očitovanju podrobno obrazlaže načine i razloge primjene osporenih zakonskih odredbi u praksi policije, posebno u odnosu na zapažanja i iskustva MUP-a te relevantne statističke podatke. Ustavni sud stoga smatra potrebnim očitovanje MUP-a reproducirati u njegovom većem dijelu.

MUP u očitovanju navodi:

»S razvojem našeg društva došlo je i do povećanja ukupne svijesti o problemu nereda i nasilja na športskim natjecanjima što je u konačnici rezultiralo donošenjem Zakona o sprječavanju nereda na športskim natjecanjima 2003. godine ('Narodne novine' broj 117/03.) na inicijativu tadašnjeg Ministarstva prosvjete i športa i Vlade Republike Hrvatske. Ovim zakonom policiji su dani znatno bolji pravni mehanizmi i ovlasti za postupanje prema navijačima ali i prema organizatoru športskog natjecanja te redarskoj službi.

Obzirom na pojedine poteškoće u provedbi Zakona u svakodnevnoj praksi Ministarstvo unutarnjih poslova iniciralo je 2006. godine donošenje izmjena i dopuna ovog Zakona, koje su stupile na snagu 6. srpnja 2006. godine ('Narodne novine' broj 71/06.), čime su povećane novčane kazne za prekršitelje, bolje definirana odgovornost organizatora športskog natjecanja, razrađen mehanizam provedbe zaštitnih mjera zabrane prisustvovanja športskim natjecanjima, stvoreni pravni temelji za vođenje zbirke podataka o prijestupnicima i događajima na športskim natjecanjima odnosno vođenje evidencije s osobnim podacima o pripadnicima navijačkih skupina razvrstanim po kategorijama nasilništva, kao i razmjena osobnih podataka prijestupnika u okviru međunarodne policijske suradnje sukladno propisima kojim se uređuje zaštita osobnih podataka.

Prilikom osiguravanja javnih okupljanja (športskih natjecanja) policijski službenici koji provode osiguranje primarno postupaju po odredbama Zakona o javnom okupljanju i Zakona o sprječavanju nereda na športskim natjecanjima ali i po drugim pozitivnim pravnim propisima Republike Hrvatske. U slučaju da se neka osoba protupravno ponaša policijski djelatnici su ovlašteni:

– utvrditi njezin identitet,

– pregledati je i privremeno oduzeti predmete koji se ne smiju unositi na sportske objekte,

– alkotestirati,

– zapriječiti joj ulaz u objekt gdje se održava natjecanje,

– preventivno zadržati u policijskim prostorijama ili drugim pogodnim prostorima.

(...)

Policija u prijavi (Optužnom prijedlogu ili Kaznenoj prijavi) može predložiti nadležnom sudu izricanje mjera zabrane prisustvovanja određenim športskim natjecanjima na području Republike Hrvatske u skladu s odredbama Zakona o sprječavanju nereda na športskim natjecanjima. U prekršajnom postupku to može biti mjera opreza s rokom trajanja do pravomoćnosti sudske odluke ili sigurnosna mjera zabrane prisustvovanja određenim športskim natjecanjima u trajanju od 1 do 5 godina.

Osoba kojoj je izrečena mjera zabrane prisustvovanja određenim športskim natjecanjima ima obvezu javljanja u nadležnu policijsku postaju prema mjestu prebivališta ili najbližu policijsku postaju, ako se nalazi izvan mjesta prebivališta, dva sata prije početka određenog športskog natjecanja te mora policiju izvijestiti gdje će se nalaziti za vrijeme trajanja športskog natjecanja. Ukoliko osoba ne ispoštuje tu obvezu policija ima ovlast raspisati potragu za njom te je po pronalasku privesti na nadležan sud koji joj može izreći novčanu kaznu ili kaznu zatvora.

Radi sagledavanja ukupne problematike ističemo da je u vremenu od 15. srpnja 2003. godine do 15. rujna 2008. godine, primjenjujući odredbe Zakona o sprječavanju nereda na športskim natjecanjima, policija zbog nereda na športskim natjecanjima privela 6.429 osoba, od kojih je temeljem navedenog Zakona prekršajno prijavljeno 2.022 osoba. U navedenom periodu u međusobnim sukobima ozlijeđenih je 310 navijača, od kojih je 29 zadobilo teške tjelesne ozljede, a prilikom postupanja policije ozlijeđena su 53 policijska službenika, od kojih su trojica zadobila teške tjelesne ozljede. Nadalje, oštećeno je 135 osobnih vozila, 38 autobusa, 35 tramvaja, 36 policijskih vozila i 7 željezničkih vagona.

Dakle, važeći Zakon o sprječavanju nereda na športskim natjecanjima policiji daje dobre mehanizme za nadzor i procesuiranje tzv. navijačkih huligana te se kvalitetna i dosljedna primjena ovog Zakona od strane policije očituje i kroz broj poduzetih, ranije navedenih, mjera i radnji kao i podnesenih prijava nadležnim sudovima.«

U odnosu na članak 34.a ZoSNŠN-a, MUP ističe:

»... Zakon jasno govori da se radi o saznanjima o ranijem protupravnom ponašanju određene osobe vezano uz športska natjecanja. Nepotrebno je obrazlagati da se treba raditi o saznanjima koja su prikupljena na zakonit način stoga samo navodimo primjer iz prakse. Policija će predložiti nadležnom sudu izricanje ovakve mjere zabrane ukoliko je utvrdila da je određena osoba u kraćem vremenskom razdoblju počinila više protupravnih ponašanja vezanih uz športska natjecanja te je zbog njih bila prijavljena nadležnom sudu, s tim da za ta pojedinačna protupravna ponašanja nije tražena mjera zabrane prisustvovanja određenom športskom natjecanju ili nije izrečena od strane suda iako je bila predložena. Dakle, kada je očito da se određena osoba učestalo protupravno ponaša na športskim natjecanjima ili vezano uz njih, policija će zatražiti od nadležnog suda izricanje mjere zabrane za određenu vrstu športskog natjecanja (npr. zabrana prisustvovanja utakmicama NK »Dinamo« i nogometne reprezentacije Hrvatske) kako bi se osoba stavila pod nadzor i spriječila u daljnjem ponavljanju protupravnih ponašanja.«

U odnosu na članak 39.b ZID-a ZoSNŠN/06, MUP ističe:

»Ranije spomenutim izmjenama i dopunama Zakona, osim definiranja načina provedbe mjera zabrane, uređena su i pitanja unaprjeđenja sigurnosti na športskim događajima, a policija je dobila i ovlast za ustrojavanje i vođenje zbirke podataka prijestupnika i događaja na športskim natjecanjima, te za međunarodnu razmjenu tih podataka.

Sukladno navedenim zakonskim odredbama, dana 4. srpnja 2007. godine na Informacijskom sustavu MUP-a RH, uz izmjene i dopune postojećih aplikacija, ustrojena je Zbirka (baza) podataka koja sadrži: osobne podatke o navijačima (ime i prezime, ime oca/majke, datum i mjesto rođenja, spol, nadimak, pseudonim, zanimanje, pripadnost klubu navijača ili navijačkoj skupini, fotografiju te svaku informaciju koja se odnosi na identificiranu fizičku osobu ili fizičku osobu koja se može identificirati), podatke o navijačkim skupinama sklonim nasilju i nedoličnom ponašanju; podnesenim kaznenim prijavama i zahtjevima za pokretanje prekršajnog postupka (brisano – 'Narodne novine' broj 43/09., op. Ustavnog suda); izrečenim mjerama opreza, kaznama, sigurnosnim i zaštitnim mjerama; dovedenim i zadržanim osobama te podatke dobivene od inozemnih policijskih tijela. Ti podaci mogu se koristiti za razmjenu u okviru međunarodne policijske suradnje, a mogu se davati i drugim korisnicima sukladno propisima kojima se uređuje zaštita osobnih podataka. Naglašavamo kako se radi o operativnoj policijskoj evidenciji a ne o prekršajnoj i/ili kaznenoj evidenciji.

Dakle, radi se o operativnoj policijskoj evidenciji kojom se praktički samo objedinjavaju podaci o navijačima protiv kojih je policija poduzela određene zakonom propisane mjere i radnje: privođenje, zadržavanje, podnošenje Optužnog prijedloga ili kaznene prijave, podaci o sankcijama koje su izrečene od strane nadležnih sudova i podaci dobiveni u okviru međunarodne policijske suradnje od inozemnih policijskih tijela koji se odnose na protupravno ponašanje na športskom natjecanju u inozemstvu na kojem je sudjelovao hrvatski športski klub ili reprezentacija.

Naime, policija sukladno članku 71. Zakona o policiji ('Narodne novine' broj: 129/00. i 41/08.) prikuplja, obrađuje i koristi osobne podatke te vodi evidenciju o osobnim i drugim podacima na čije je prikupljanje ovlaštena ovim Zakonom radi sprječavanja i otkrivanja kaznenih djela, prijestupa i prekršaja te pronalaska počinitelja kaznenih djela, prijestupa i prekršaja. Nadalje, temeljem članka 72. policija vodi evidencije:

1. osoba kojima je po bilo kojem osnovu oduzeta sloboda (uhićenje, zadržavanje, dovođenje, i dr.),

2. osoba za koje postoji osnovana sumnja da su počinile kaznena djela, prijestupe i prekršaje,

3. počinjenih kaznenih djela koja se progone po službenoj dužnosti, prijestupa, prekršaja i osoba oštećenih tim djelima,

4. počinjenih kaznenih djela nepoznatih počinitelja koja se progone po privatnoj tužbi,

5. traženih osoba i predmeta te osoba kojima je zabranjen ulazak u Republiku Hrvatsku,

6. provjere identiteta osoba,

7. osoba nad kojima je provedeno utvrđivanje identiteta, daktiloskopiranih osoba, fotografiranih osoba i DNA pretraga,

8. operativnih izvješća, operativnih izvora saznanja i osoba pod posebnom policijskom zaštitom,

9. događaja,

10. uporabljenih sredstava prisile,

11. predstavki građana.

Znači pored podataka iz već postojećih policijskih evidencija, policija u Zbirci podataka o prijestupnicima i događajima na športskim natjecanjima vodi podatke o sudskim sankcijama, odnosno izrečenim mjerama opreza, kaznama, sigurnosnim i zaštitnim mjerama i to upravo iz razloga provedbe pravomoćnih mjera zabrane prisustvovanja određenim športskim natjecanjima koje se stavljaju u obvezu policiji prema članku 35a Zakona o sprječavanju nereda na športskim natjecanjima.

Vođenje ove Zbirke podataka znatno je olakšalo svakodnevni rad policije i to posebice u odnosu na nadzor provedbe zaštitnih mjera, mjera opreza ili sigurnosnih mjera zabrane prisustvovanja športskim natjecanjima. Pored toga, uspostava ove zbirke podataka bila je nužna i radi daljnjeg usklađivanja hrvatskog zakonodavstva i prakse s pravnom stečevinom Europske unije koja se odnosi na područje sigurnosti u športu.

Obzirom da se mjere zabrane prisustvovanja određenim športskim natjecanjima izriču na različite rokove trajanja i za različita športska natjecanja, to praktički znači da se za različite utakmice primjenjuje različiti broj mjera zabrane te se ne mogu pratiti godišnje, slijedom čega dajemo podatak o prosječnom broju osoba pod mjerama zabrane u vremenskom periodu od srpnja 2006. do kolovoza 2008. godine:

– 2006. godine – cca 130 osoba pod mjerama zabrane,

– 2007. godine – cca 225 osoba pod mjerama zabrane,

– 2008. godine – cca 240 osoba pod mjerama zabrane.

Dakle, trenutno 252 osobe imaju važeće mjere zabrane prisustvovanja određenim nogometnim utakmicama, od čega je 78 pravomoćnih zaštitnih mjera zabrane prisustvovanja određenim nogometnim utakmicama i 206 mjera opreza zabrane posjećivanja određenih utakmica ili određenog mjesta, s tim da pojedine osobe imaju na snazi više mjera zabrane. Od toga se na utakmice I. hrvatske nogometne lige odnosi 242 mjera zabrane, na utakmice nogometne reprezentacije Hrvatske 129 mjera zabrane te 17 mjera zabrane posjećivanja određenih mjesta-športskih objekata. Osim navedenih mjera, trenutno 11 osoba ima važeće mjere zabrane prisustvovanja određenim košarkaškim utakmicama. Iz samih mjera zabrane ali i drugih statističkih pokazatelja evidentno je da se neredi i nasilje u čak 96.98% slučajeva vežu uz nogometne utakmice i njihove navijače.

(...)

Analizom provedbe mjera zabrane prisustvovanja športskim natjecanjima utvrđeno je da se najveći broj osoba (95-98%) kojima su mjere izrečene javlja policiji prije početka športskog natjecanja, dok se bilježi samo manji broj slučajevima (3-5%) u kojima takve osobe ne ispunjavaju obvezu javljanja policiji. Primjenom ovih mjera postiže se njihova svrha te se na taj način počinitelji najtežih prekršaja ili kaznenih djela uklanjaju sa športskih natjecanja, što je sigurno doprinijelo smanjenju najtežih oblika nereda na samim športskim natjecanjima.«

V. MJERODAVNO PRAVO

9. U konkretnom slučaju mjerodavni su članci 16., 42., 68. stavak 4. i 69. stavak 3. Ustava, koji glase:

»Članak 16.

Slobode i prava mogu se ograničiti samo zakonom, da bi se zaštitila sloboda i prava drugih ljudi te pravni poredak, javni moral i zdravlje.

Svako ograničenje slobode ili prava mora biti razmjerno naravi potrebe za ograničenjem u svakom pojedinom slučaju.«

»Članak 42.

Svakom se priznaje pravo na javno okupljanje ... u skladu sa zakonom.«

»Članak 68.

(...)

Država potiče i pomaže skrb o tjelesnoj kulturi i športu.«

»Članak 69.

(...)

Svatko je dužan, u sklopu svojih ovlasti i djelatnosti, osobitu skrb posvećivati zaštiti zdravlja ljudi, prirode i ljudskog okoliša.«

VI. OCJENA USTAVNOG SUDA

1) Članak 34.a ZoSNŠN-a

10. Polazeći od stajališta VPS-a da je članak 34.a ZoSNŠN-a (koji je prema VPS-u nejasna pravna norma) u nesuglasnosti s načelom jednakosti i pretpostavkom nedužnosti, jer se zaštitna mjera može izreći samo počinitelju prekršaja kojemu je dokazana krivnja, Ustavni sud je morao odgovoriti na sljedeća ustavnopravno relevantna pitanja:

– je li članak 34.a ZoSNŠN-a u suglasnosti s pretpostavkama jasnoće, odredivosti i predvidljivosti zakonske odredbe i koja je pravna narav mjere propisane člankom 34.a ZoSNŠN-a?

U nastavku postupka Ustavni sud mora odgovoriti i na sljedeća pitanja:

– ima li osporeni zakonski članak legitiman (opravdan) cilj?

– postoji li razmjernost u ograničenju?

odnosno

– je li osporeni zakonski članak nužan u demokratskom društvu?

11. Prema ocjeni Ustavnog suda, članak 34.a ZoSNŠN-a u skladu je s pretpostavkama odredivosti zakonskih odredbi koje su utemeljene na ustaljenoj i stabilnoj ustavnosudskoj praksi (usp., npr., odluka broj: U-I-659/1994 i dr. od 15. ožujka 2000., »Narodne novine« broj 31 od 22. ožujka 2000. i rješenje broj: U-I-906/2000 i dr. od 7. prosinca 2005. godine, »Narodne novine« broj 2 od 4. siječnja 2006.).

Članak 34.a ZoSNŠ-a ispunjava prethodno navedene pretpostavke odredivosti zakonskih odredbi, jer je iz sadržaja tog zakonskog članka razvidno na koga se odnosi (dakle, razvidan je subjekt kojemu se zabrana može izreći), pod kojim pretpostavkama se takvoj osobi može izreći zabranap prisustvovanja svim ili samo nekim/određenim športskim natjecanjima i unutar kojeg vremenskog razdoblja.

12. Ustavnopravno značenje, svrhu i cilj zaštitnih mjera Ustavni sud je razmotrio u postupku ocjene ustavnosti Prekršajnog zakona (»Narodne novine« broj 107/07.), te potom podrobno obrazložio u rješenju broj: U-I-4433/2007 i dr. od 19. lipnja 2009. (»Narodne novine« broj 77/09., www.usud.hr). Predlagatelji i VPS stoga se upućuju na to rješenje.

Odgovarajući na nedoumicu VPS-a »o kakvom se to postupku radi u kojem se nekome primjenjuje zaštitna mjera«, Ustavni sud ocjenjuje da u konkretnom slučaju nije riječ o zaštitnoj mjeri kao jednoj od sankcija predviđenih prekršajnim odnosno kaznenim zakonodavstvom, već o posebnoj mjeri – mjeri prevencije, što je razvidno i iz očitovanja MUP-a, a u čijoj primjeni u europskom pravnom prostoru postoje jasna i detaljno utvrđena pravila.

Na navedeno upućuje i činjenica da se osporena mjera ne nalazi među zaštitnim mjerama propisanim ZoSNŠN-om, jer je njen cilj drugačiji: preveniranje mogućeg protupravnog ponašanja osobe za koju postoji saznanje da se već ranije tako ponašala.

Ustavni sud ističe da je u tumačenju i primjeni osporenog zakonskog članka njegovo značenje potrebno sagledati u cjelini, a ne izolirano, time i nekritički. Npr., u vrijeme očitovanja VPS-a na snazi je bilo ovlaštenje prekršajnog suda, propisano člankom 32. stavkom 2. ZoSNŠN-a, da izrekne zaštitnu mjeru zabrane prisustvovanja određenim športskim natjecanjima i bez izricanja kazne.

13. U konkretnom slučaju policijska uprava ima ovlast da prekršajnom sudu u odnosu na određenu fizičku osobu predloži izricanje zabrane prisustvovanja određenom športskom natjecanju ili zabranu prisustvovanja športskim natjecanjima za vrijeme koje ne može biti kraće od šest mjeseci niti duže od godine dana, a prekršajni sud potom ocjenjuje jesu li ili nisu ispunjene pretpostavke za izricanje tih preventivnih mjera.

Legitiman cilj ZoSNŠN-a proizlazi već iz njegova naziva, jer se njime nastoji prevenirati (spriječiti, otkloniti) društveno neprihvatljivo ponašanje pojedinaca na športskim natjecanjima, što znači unaprijed stvoriti uvjete koji će u najvećoj mogućoj mjeri onemogućiti društveno neprihvatljivo ponašanje pojedinaca ili organiziranih skupina. Legitiman cilj članka 34.a ZoSNŠN-a jasno i nedvojbeno slijedi iz njegova sadržaja: prevencija neprihvatljivog ponašanja osobe za koju postoji saznanje da se ranije protupravno ponašala za vrijeme dolaska, održavanja ili odlaska s nekog športskog natjecanja, odnosno kada je »očito da se određena osoba učestalo protupravno ponaša na športskim natjecanjima ili vezano uz njih«. Dakle, remeti javni red i mir odnosno ugrožava sigurnost i sprječava druge gledatelje da mirno i neometano prate i navijaju na športskim natjecanjima.

Nužnost reagiranja na društveno neprihvatljivo ponašanje pojedinaca i skupina prije, tijekom i poslije športskih natjecanja proizlazi iz pribavljenih podataka koje je MUP dostavio Ustavnom sudu. Visoki broj ozlijeđenih navijača, policijskih službenika, oštećenih osobnih vozila, autobusa, tramvaja, policijskih vozila i željezničkih vagona sam po sebi govori o velikim razmjerima materijalne i nematerijalne štete počinjene u promatranom razdoblju. Posljedice tih šteta u gospodarskom (ali i socijalnom) smislu su teško ili nikako nadoknadive. Primjena ovlasti iz članka 34.a ZoSNŠN-a stoga daje MUP-u i prekršajnim sudovima, a pogotovo VPS-u, presudno značenje u preventivi opasnog ponašanja vezanog uz športska natjecanja.

13.1. Iz očitovanja MUP-a razvidno je da su bile uočene poteškoće i dvojbe u primjeni članka 34.a stavka 1. ZoSNŠN-a u praksi policijskih uprava i prekršajnog suda. One su, međutim, rezultirale promjenama, odnosno dopunama članka 34.a ZoSNŠN-a. Prema stajalištu Ustavnog suda, cilj dopuna je kvalitetnija priprema MUP-a i prekršajnih sudova za rješavanje problema nereda i nasilja na športskim natjecanjima.

14. Daljnje je pitanje, na koje Ustavni sud mora odgovoriti, je li članak 34.a ZoSNŠN-a razmjeran legitimnom cilju koji se njime želi postići.

Polazeći od utvrđene legitimnosti cilja miješanja države u pojedinačno pravo, kada je nedvojbeno utvrđeno da je određena osoba ugrožavala izrijekom propisane ustavne vrijednosti kao što su poštovanje slobode i prava drugih ljudi, pravnog poretka, javnog morala i zdravlja, Ustavni sud utvrđuje da javni interes i pravo drugih osoba da neometano i sigurno prisustvuju športskom natjecanju pretežu nad pojedinačnim interesom. Stoga je osporena mjera prevencije, prema ocjeni Ustavnog suda, razmjerna legitimnom cilju.

15. U odgovoru na pitanje je li članak 34.a ZoSNŠN-a nužan u demokratskom društvu, Ustavni sud je osporeno zakonsko uređenje razmotrio u smislu zahtjeva koji proizlaze iz članka 16. Ustava u vezi s člankom 42. Ustava.

Prema utvrđenju Ustavnog suda, pravo osobe da prisustvuje športskim natjecanjima ne proizlazi izrijekom iz ustavnih odredbi niti iz mjerodavnih zakonskih odredbi. To pravo može se, međutim, izvesti tumačenjem određenih sastavnica članka 3. Ustava, a proizlazi i iz sadržaja članka 42. Ustava, kojim se priznaje pravo na javno okupljanje (u skladu sa zakonom). Pravo na javno okupljanje po svojoj naravi nije apsolutno i neograničeno, već u svakom pojedinom slučaju ono nužno pretpostavlja puno poštovanje sloboda i prava drugih ljudi, pravnog poretka, javnog morala i zdravlja, dakle, svih vrijednosti određenih člankom 16. Ustava (s tim u svezi treba reći da je izostanak poštovanja propisanih ustavnih vrijednosti u praksi održavanja športskih natjecanja utvrđen u neprihvatljivo visokom broju slučajeva).

Ustavni sud smatra potrebnim uputiti na odluku broj: U-I-295/2006 i U-I-4516/2007 od 6. srpnja 2011. (»Narodne novine« broj 82/11., www.usud.hr), donesenu u ocjeni ustavnosti dijela Zakona o izmjenama i dopunama Zakona o javnom okupljanju (»Narodne novine« broj 150/05.). U navedenoj odluci Ustavni sud je utvrdio i istaknuo bitna načela javnog okupljanja u demokratskom društvu.

Prema ocjeni Ustavnog suda, u konkretnom slučaju osporene odredbe predstavljaju miješanje države (javne vlasti) u pravo pojedinca, izricanjem zabrane prisustvovanja određenom športskom natjecanju ili zabrane prisustvovanja športskim natjecanjima određeno vrijeme (za vrijeme koje ne može biti kraće od šest mjeseci niti duže od godinu dana).

Jedna od bitnih karakteristika demokratskog društva je uvažavanje različitosti, pa i kada je riječ o športskim navijačima koji po naravi stvari podržavaju samo jednu natjecateljsku opciju. Različitost ne isključuje i ne može u socijalnom smislu isključivati onog drugog samo zato što je pripadnik drugačije športske opcije. Upravo suprotno, civilizacijski doseg isključuje onoga tko protupravnim ponašanjem ugrožava život i zdravlje drugih ljudi, te javnu i privatnu imovinu.

Slijedom svega navedenoga, to miješanje ima legitiman cilj i razmjerno je svrsi koja se namjerava postići.

Ustavni sud stoga utvrđuje da je u konkretnom slučaju postignuta poštena ravnoteža između javnog interesa (i interesa drugih) i interesa pojedinca, koja uređenje iz članka 34.a ZoSNŠN-a čini ustavnopravno prihvatljivim i nužnim u demokratskom društvu. Polazeći od članka 42. Ustava, Ustavni sud utvrđuje da je pravo navijača na športsko okupljanje u konkretnom slučaju ograničeno zbog javnog interesa i zaštite prava drugih osoba, iz razloga koji su detaljno obrazloženi u prethodnim točkama obrazloženja ovog rješenja.

Članak 39.b ZID-a ZoSNŠN/06

16. U odnosu na konkretan primjer koji u prijedlogu navode predlagatelji, u vezi evidentiranja zahtjeva za pokretanje prekršajnog postupka i mogućeg drugačijeg konačnog rješenja prekršajnog postupka, Ustavni sud utvrđuje da je podatak o zahtjevu za pokretanje prekršajnog postupka brisan iz Zbirke podataka (članak 23. ZID-a ZoSNŠN/09).

17. Ustavni sud je razmotrio razloge predlagatelja kojima se osporava ustavnost Zbirke podataka o osobama i događajima vezanih uz športska natjecanja, međutim niti u jednom dijelu prijedloga predlagatelji svoje neslaganje s vrstom i načinom evidentiranja tih podataka nisu obrazložiti ustavnopravno relevantnim razlozima.

Značenje, cilj i svrha članka 39.b ZID-a ZoSNŠN/06 u neposrednoj su funkcionalnoj vezi sa značenjem, ciljem i svrhom članka 34.a ZoSNŠN-a, jer se u slučaju Zbirke podataka radi o operativnoj policijskoj evidenciji koja znatno olakšava rad policije, posebno u odnosu na provedbu zakonskih uređenja osporenih u ovom ustavnosudskom postupku. Važnost Zbirke podataka iz članka 39.b ZID-a ZoSNŠN/06 prelazi nacionalne i europske okvire te postaje relevantna i u međunarodnim razmjerima policijske suradnje i drugih korisnika, u skladu sa propisima o zaštiti osobnih podataka. Pri tome treba reći da se narav konkretne Zbirke podataka ne može uspoređivati s podacima iz kaznene evidencije, jer je riječ o različitim, ustavnopravno neusporedivim situacijama.

Prijedlog predlagatelja podnesen na temelju članka 45. Ustavnog zakona nije razmatran, jer je doneseno rješenje o neprihvaćanju prijedloga za ocjenu ustavnosti osporenih zakonskih odredbi.

18. Slijedom iznijetog, Ustavni sud utvrđuje da su članci 34.a i 39.b ZoSNŠN-a u suglasnosti s mjerodavnim odredbama Ustava. Članke 3., 14. stavak 2. i 35. Ustava, Ustavni sud ne smatra mjerodavnim u odnosu na konkretne prigovore predlagatelja. Članak 28. Ustava također nije mjerodavan u odnosu na prigovore predlagatelja i VPS-a, jer je riječ o pretpostavci nedužnosti, ustavnopravnom institutu koji već i po samoj svojoj naravi ni na koji način nije i ne može biti relevantan za ocjenu ustavnosti osporenih zakonskih odredbi.

19. Na temelju članka 43. stavka 1. Ustavnog zakona riješeno je kao u točki I. izreke.

20. Objava rješenja (točka II. izreke) temelji se na članku 29. Ustavnog zakona.

Broj: U-I-2186/2008

Zagreb, 29. svibnja 2012.

USTAVNI SUD REPULIBKE HRVATSKE

Zamjenik predsjednice

dr. sc. Aldo Radolović, v. r.

Rješenje, NN 68/2012-1607