### NN 32/2016 (13.4.2016.), Rješenje Ustavnog suda Republike Hrvatske broj: U-III-2806/2012 od 1. ožujka 2016.

USTAVNI SUD REPUBLIKE HRVATSKE

886

Ustavni sud Republike Hrvatske, u sastavu Jasna Omejec, predsjednica, te suci Mato Arlović, Marko Babić, Snježana Bagić, Slavica Banić, Mario Jelušić, Antun Palarić, Aldo Radolović, Duška Šarin i Miroslav Šeparović, u postupku koji je ustavnom tužbom pokrenuo Hrvatski zavod za mirovinsko osiguranje, Područna služba u Splitu, kojeg zastupa temeljem specijalne punomoći Dijana Grgin dipl. iur., na sjednici održanoj 1. ožujka 2016. donio je

RJEŠENJE

I. Ustavna tužba se odbacuje.

II. Ovo rješenje objavit će se u »Narodnim novinama«.

Obrazloženje

I. POSTUPAK PRED USTAVNIM SUDOM

1. Ustavnu tužbu podnio je Hrvatski zavod za mirovinsko osiguranje, Područna služba u Splitu (u daljnjem tekstu: podnositelj ili HZMO), zastupan po Dijani Grgin, dipl. iur.

Ustavna tužba podnesena je protiv presude i rješenja Vrhovnog suda Republike Hrvatske (u daljnjem tekstu: Vrhovni sud) broj: Rev-x 269/09-4 od 8. rujna 2011. (u daljnjem tekstu: osporena odluka) u dijelu rješenja kojim se odbacuje revizija podnositelja kao nedopuštena.

Osporenoj odluci Vrhovnog suda prethodila je presuda Županijskog suda u Splitu broj: Gž-1266/08 od 20. studenoga 2008. (u daljnjem tekstu: drugostupanjska presuda), kojom je preinačena presuda Općinskog suda u Splitu broj: I-P-1275/03 od 1. lipnja 2007. (u daljnjem tekstu: prvostupanjska presuda) na način da su u cijelosti usvojeni tužbeni zahtjevi tužitelja Ante Kriletića i Vere Kriletić.

1.1. Tužitelj Ante Kriletić od podnositelja je zatražio isplatu iznosa razlike mirovine u visini od 138.819,55 kuna, a tužiteljica Vera Kriletić isplatu iznosa razlike mirovine u visini od 81.248,73 kuna.

Potraživanja oboje tužitelja prema podnositelju ustavna tužbe kao tuženom zatražena su nakon što je Ustavni sud donio odluku broj: U-I-283/1997 od 12. svibnja 1998., koja je objavljena u »Narodnim novinama« broj 69/98.

II. PRIGOVORI PODNOSITELJA

2. Podnositelj u ustavnoj tužbi prigovara da su mu navedenim sudskim presudama povrijeđena ustavna prava zajamčena člancima 14. stavkom 2., 26. i 29. stavkom 1. Ustava Republike Hrvatske (»Narodne novine« broj 56/90., 135/97., 113/00., 28/01., 76/10. i 5/14.). Povrijeđenima smatra i članke 5. stavak 2., 117. stavak 3. i 118. stavak 1. Ustava.

U ustavnoj tužbi u bitnome navodi:

»(...)

Postupak nije pravično vođen, jer se u postupku – suprotno Ustavu – nije osigurala jednaka primjena zakona.

Ovo iz razloga jer se kod tužitelja pod 1) Kriletić Ante i tužiteljice pod 2) Kriletić Vere radi o istoj pravnoj stvari i istoj činjeničnoj i pravnoj osnovi, odnosno o identičnom pravnom sporu, a sud je drugačije odlučio, pa je time podnositelju tužbe povrijeđeno pravo na pravično suđenje zajamčeno u čl. 29. st. 1. Ustava.

(...)«

Ustavnom sudu predlaže usvajanje ustavne tužbe, ukidanje osporenog dijela (rješenja) odluke Vrhovnog suda, kao i odgovarajućeg dijela (točka II. izreke) drugostupanjske presude.

III. OCJENA USTAVNOG SUDA

3. Tijekom ustavnosudskog postupka utvrđeno je da je podnositelj javnopravna osoba (ustanova) koje je osnivač, u smislu mjerodavnih članaka sadržanih u Glavi VII. Zakona o mirovinskom osiguranju (»Narodne novine« broj 157/13., 33/15. i 93/15.) Republika Hrvatska. Sa svojim osnivačem, Republikom Hrvatskom, podnositelj je u obavljanju djelatnosti iz područja mirovinskog i socijalnog osiguranja kao javne službe organizacijski i funkcionalno usko povezan.

Presude koje se osporavaju ustavnom tužbom donesene su u parničnom postupku u kojem se odlučivalo o novčanim sredstvima koja su povezana s podnositeljevom javnopravnom zadaćom, a u kojem je podnositelj imao položaj tužene strane. Polazeći od ustaljene prakse Vrhovnog suda Republike Hrvatske, tužitelji u tom parničnom postupku nisu bili u identičnoj procesnoj poziciji.

4. Ustavni sud napominje da, unatoč tome što javnopravna tijela imaju opću pravnu sposobnost biti stranke u postupcima pred sudovima, to ne znači automatski da imaju i sposobnost biti nositelji zaštite ustavnih prava u ustavnosudskom postupku. Slijedom navedenog, Ustavni sud ističe da je pitanje ovlaštenja za podnošenje ustavne tužbe od strane Republike Hrvatske razmatrano u više slučajeva postupanja Ustavnog suda u okviru njegove nadležnosti pružanja konkretne ustavnopravne zaštite.

Tako je rješenjem broj: U-III-2154/2007 od 5. studenoga 2009. (»Narodne novine« broj 140/09.) odbačena ustavna tužba podnositeljice Republike Hrvatske kao nedopuštena, te je izraženo stajalište da »država nije ovlaštena na podnošenje ustavne tužbe protiv odluka svojih vlastitih tijela niti je po naravi stvari moguće da joj budu povrijeđena ljudska prava i temeljne slobode«.

Navedeno stajalište potvrđeno je i rješenjem Ustavnog suda broj: U-III-1709/2009 od 5. veljače 2013., u kojem je Ustavni sud između ostalog istaknuo:

»Ustavna tužba je ustavnopravno sredstvo zaštite ljudskih prava i temeljnih sloboda koja mogu biti povrijeđena pojedinačnim aktima tijela državne ili javne vlasti Republike Hrvatske. Republika Hrvatska može biti stranka u postupcima pred redovnim i specijaliziranim sudovima ustrojenim na temelju Zakona o sudovima, ali u okolnostima konkretnog slučaja ne može biti nositeljica zaštite ustavnih prava. Drugim riječima, nije ovlaštena biti podnositeljica ustavne tužbe u postupku zaštite ustavnih prava pred Ustavnim sudom Republike Hrvatske.«

5. Polazeći od navedenog stajališta u odnosu na Republiku Hrvatsku, to mutatis mutandis znači da ustavnu tužbu nije ovlaštena podnijeti ni ustanova (javnopravno tijelo) čiji je osnivač Republika Hrvatska i koja je s osnivačem u obavljanju svoje djelatnosti kao javne službe usko organizacijski i funkcionalno povezana.

6. Mjerodavni dio članka 72. Ustavnog zakona o Ustavnom sudu Republike Hrvatske (»Narodne novine« broj 99/99., 29/02. i 49/02. – pročišćeni tekst, u daljnjem tekstu: Ustavni zakon) glasi:

»Članak 72.

Ustavni sud će rješenjem odbaciti ustavnu tužbu: ... ako je ustavna tužba ... nedopuštena. Tužba je nedopuštena: ... ako je tužbu podnijela pravna osoba koja ne može biti nositelj ustavnih prava.«

7. S obzirom da je ustavna tužba HZMO-a u konkretnom slučaju nedopuštena, na temelju članka 72. Ustavnog zakona riješeno je kao u izreci.

8. Odluka o objavi (točka II. izreke) temelji se na članku 29. Ustavnog zakona.

Broj: U-III-2806/2012

Zagreb, 1. ožujka 2016.

USTAVNI SUD REPUBLIKE HRVATSKE

Predsjednica

dr. sc. Jasna Omejec, v. r.