## Odluka Ustavnog suda Republike Hrvatske broj: U-IIIA-3226/2004 od 15. studenoga 2005.

### NN 147/2005 (14.12.2005.), Odluka Ustavnog suda Republike Hrvatske broj: U-IIIA-3226/2004 od 15. studenoga 2005.

# USTAVNI SUD REPUBLIKE HRVATSKE

**2831**

Ustavni sud Republike Hrvatske, u sastavu Petar Klarić, predsjednik Suda, te suci Marijan Hranjski, Mario Kos, Ivan Matija, Ivan Mrkonjić,
Jasna Omejec, Željko Potočnjak,
Agata Račan, Emilija Rajić, Smiljko
Sokol, Nevenka Šernhorst, Vice Vukojević i Milan Vuković, odlučujući o ustavnoj tužbi A. N. iz H. D., kojeg
zastupa Z. K., odvjetnik u S., na sjednici održanoj 15. studenoga 2005. godine,
donio je

## ODLUKU

I. Ustavna tužba se usvaja.

II. Općinski sud u Sisku dužan je donijeti
odluku u predmetu koji se vodi pred tim sudom, pod poslovnim brojem: P-1390/94
u najkraćem mogućem roku, ali ne duljem od šest (6) mjeseci, računajući od
prvog idućeg dana nakon objave ove odluke u »Narodnim novinama«.

III. Na temelju članka 63. stavka 3. Ustavnog
zakona o Ustavnom sudu Republike Hrvatske (»Narodne novine«, broj 99/99.,
29/02. i 49/02. – pročišćeni tekst), podnositelju ustavne tužbe, A. N. iz H.
D., određuje se primjerena naknada zbog povrede ustavnog prava iz članka 29.
stavka 1. Ustava Republike Hrvatske (»Narodne novine«, broj 41/01. – pročišćeni
tekst) u iznosu od 11.700,00 kuna.

IV. Naknada iz točke III. izreke ove odluke bit
će isplaćena iz državnog proračuna u roku od tri mjeseca od dana podnošenja
zahtjeva podnositelja Ministarstvu financija Republike Hrvatske za njezinu
isplatu.

V. Ova odluka objavit će se u »Narodnim
novinama«.

```
Obrazloženje
```

```

```

1. Na temelju članka 63. Ustavnog zakona o
Ustavnom sudu Republike Hrvatske (»Narodne novine«, broj 99/99., 29/02. i
49/02. – pročišćeni tekst, u daljnjem tekstu: Ustavni zakon), podnositelj je
podnio 10. rujna 2004. godine ustavnu tužbu radi duljine parničnog postupka.

ČINJENICE VAŽNE ZA
USTAVNOSUDSKI POSTUPAK

2. Ustavni sud je u postupku pokrenutom ustavnom
tužbom, primjenom članka 63. Ustavnog zakona, uvidom u spis Općinskog suda u
Sisku, broj: P-1390/94 utvrdio činjenice koje su pravno relevantne za
odlučivanje o povredi ustavnog prava podnositelja, zajamčenog člankom 29.
stavkom 1. Ustava Republike Hrvatske.

Podnositelj je 4. listopada 1994. godine podnio
tužbu Općinskom sudu u Sisku, protiv tuženika, Republike Hrvatske, radi naknade
štete.

Do 5. studenoga 1997. godine održana su četiri
ročišta (8. prosinca 1994., 5. travnja 1995., 24. veljače 1997. i 13. svibnja
1997. godine).

Na ročištu održanom 11. veljače 1998. godine
riješeno je da se službenim putem zatraži od Županijskog suda u Sisku spis
broj: Kio-40/97, čemu je udovoljeno 20. travnja 1998.
godine.

Sljedeće ročište održano je 15. listopada 1998.
godine.

Dopisom od 5. studenoga 1998. godine ponovno je
zatražen na uvid spis Županijskog suda u Sisku, broj: Kio-40/97.

Na ročištu održanom 10. prosinca 1998. godine
saslušan je podnositelj, a na ročištu 16. veljače 1999. godine saslušan je
svjedok.

Na ročištu 12. travnja 1999. godine vještak je
dao nalaz i mišljenje.

Podneskom od 26. travnja 1999. godine
podnositelj je proširio tužbu na drugotuženika M. J.

Na ročištu održanom 3. lipnja 1999. godine prvotuženiku je dodijeljen rok od 30 dana radi pismenog
očitovanja na nalaz i mišljenje vještaka.

Sljedeće ročište održano je 5. listopada 1999.
godine.

Na ročištu održanom 16. studenoga 1999. godine
sud je odredio prekid postupka i donio rješenje kojim se prekida postupak u
smislu članka 1. Zakona o izmjenama Zakona o obveznim odnosima.

Podneskom od 9. rujna 2003. godine podnositelj
je predložio donošenje rješenja o nastavku postupka.

Rješenjem Općinskog suda u Sisku, broj:
P-1390/94 od 17. studenoga 2003. godine postupak je nastavljen.

Protiv tog rješenja prvotuženik
je 30. prosinca 2003. godine podnio žalbu, a 14. siječnja 2004. godine povukao
ju je.

Sljedeće ročište održano je 17. svibnja 2004.
godine.

Dopisima od 20. svibnja 2004. godine sud je
zatražio od Županijskog državnog odvjetništva i Općinskog državnog odvjetništva
u Sisku podatke je li protiv drugotuženika pokrenut
kazneni postupak u svezi događaja od 12. travnja 1994. godine. Dopisom istog
nadnevka sud je zatražio od Županijskog suda u Sisku pribavljanje spisa, broj: Kio-40/97.

Dopisom od 28. svibnja 2004. godine Županijsko
državno odvjetništvo u Sisku izvijestilo je sud da je pred Županijskim sudom u
Sisku pod brojem: Kio-40/97 protiv drugotuženika u tijeku istražni postupak.

3. PRAVO VAŽNO ZA
USTAVNOSUDSKI POSTUPAK

3.1. Podnositelj je pokrenuo postupak pred
Općinskim sudom u Sisku 4. listopada 1994. godine protiv Republike Hrvatske,
radi naknade štete.

Zakonom o dopunama Zakona o obveznim odnosima
(»Narodne novine«, broj 112/99.), koji je stupio na snagu 6. studenoga 1999.
godine, bilo je propisano:

*»Članak 1.*

*U Zakonu o
obveznim odnosima (»Narodne novine«, br. 53/91.,
73/91., 3/94. i 7/96.) iza članka 184. dodaju se članci 184a. i 184b. koji
glase:*

*»Odgovornost
Republike Hrvatske za štetu nastalu tijekom Domovinskog rata*

*Članak 184a.*

*(1)
Postupci koji se vode protiv Republike Hrvatske radi naknade štete koju su
uzrokovali pripadnici hrvatskih oružanih i redarstvenih snaga u vojnoj ili
redarstvenoj službi ili u svezi s obavljanjem vojne ili redarstvene službe
tijekom Domovinskog rata od 17. kolovoza 1990. do 30. lipnja 1996. prekidaju
se.*

*(2)
Postupci iz stavka 1. ovoga članka nastavit će se nakon donošenja posebnog
zakona kojim će se urediti odgovornost za štetu uzrokovanu od pripadnika
hrvatskih oružanih i redarstvenih snaga tijekom Domovinskog rata«.*

*»Članak 2.*

*Obvezuje
se Vlada Republike Hrvatske da posebne zakone iz članka 1. (članka 184.a.
stavka 2. i 184.b. stavka 2.) ovoga Zakona, te članka 2. stavka 2. Zakona o
izmjeni Zakona o obveznim odnosima (»Narodne novine«, br.
7/96.) podnese radi donošenja najkasnije u roku od šest mjeseci od dana
stupanja na snagu ovoga Zakona.«.*

3.2. Hrvatski sabor, na sjednici održanoj 14.
srpnja 2003. godine, donio je Zakon o odgovornosti Republike Hrvatske za štetu
uzrokovanu od pripadnika hrvatskih vojnih i redarstvenih snaga tijekom
Domovinskog rata (»Narodne novine«, broj 117/03.), koji je stupio na snagu 31.
srpnja 2003. godine, a kojim je propisano:

*»Članak 4.*

*(1)
Postupci protiv Republike Hrvatske radi naknade štete iz ovoga Zakona,
prekinuti stupanjem na snagu Zakona o dopunama Zakona o obveznim odnosima
(»Narodne novine«, br. 112/99.) nastavit će se
stupanjem na snagu ovoga Zakona.«*

Iz navedenog slijedi da je Zakonom o dopunama
Zakona o obveznim odnosima određen prekid postupaka u kojima je odlučivano o naknadi štete uzrokovane od pripadnika
hrvatskih oružanih i redarstvenih snaga tijekom Domovinskog rata do stupanja na
snagu Zakona o odgovornosti Republike Hrvatske za štetu uzrokovanu od
pripadnika hrvatskih vojnih i redarstvenih snaga tijekom Domovinskog rata, odnosno
da je navedenim zakonom bilo određeno da se spomenuta vrsta postupaka mora
prekinuti tijekom razdoblja od tri (3) godine, osam (8) mjeseci i dvadeset pet
(25) dana.

3.3. Podnositelj je podnio ustavnu tužbu na
temelju članka 63. Ustavnog zakona zbog povrede ustavnog prava na donošenje
sudske odluke u razumnom roku, zajamčenog člankom 29. stavkom 1. Ustava
Republike Hrvatske.

Članak 29. stavak 1. Ustava Republike Hrvatske
propisuje:

*»Članak 29.*

*Svatko ima
pravo da zakonom ustanovljeni neovisni i nepristrani sud (...) u razumnom roku
odluči o njegovim pravima i obvezama (...).«.*

Članak 63. Ustavnog zakona propisuje:

*»Članak 63.*

*(1)
Ustavni sud će pokrenuti postupak po ustavnoj tužbi i prije no što je iscrpljen
pravni put, u slučaju kad o pravima i obvezama stranke (...) nije u razumnom
roku odlučio sud (...).*

*(2) U
odluci kojom usvaja ustavnu tužbu zbog nedonošenja
akta u razumnom roku iz stavka 1. ovoga članka, Ustavni sud će nadležnom sudu
odrediti rok za donošenje akta kojim će taj sud meritorno odlučiti o pravima i
obvezama (...) podnositelja. Rok za donošenje akta počinje teći idućeg dana od
dana objave odluke Ustavnog suda u »Narodnim novinama«.*

*(3) U
odluci iz stavka 2. ovoga članka Ustavni sud će odrediti primjerenu naknadu
koja pripada podnositelju zbog povrede njegova ustavnog prava koju je sud
učinio kada o pravima i obvezama podnositelja (...) nije odlučio u razumnom
roku. Naknada se isplaćuje iz državnog proračuna u roku od tri mjeseca od dana
podnošenja zahtjeva stranke za njezinu isplatu.«*

*Ustavna
tužba je osnovana.*

4. Povredu ustavnog prava na donošenje sudske
odluke u razumnom roku Ustavni sud razmatra u svjetlu osobitih okolnosti svakog
pojedinog slučaja.

Razmatrajući navode ustavne tužbe i
dokumentaciju koja prileži tužbi, Ustavni sud je
utvrdio da su u konkretnom slučaju ispunjene pretpostavke za postupanje u
smislu odredbi članka 63. Ustavnog zakona.

4.1. DULJINA SUDSKOG
POSTUPKA

Podnositelj ustavne tužbe pokrenuo je parnični
postupak radi naknade štete 4. listopada 1994. godine. Ustavna tužba podnijeta
je 10. rujna 2004. godine. Ustavni sud utvrđuje da je od dana pokretanja
parničnog postupka do dana podnošenja ustavne tužbe proteklo ukupno devet (9)
godina, jedanaest (11) mjeseci i šest (6) dana.

Pravo na donošenje sudske odluke u razumnom roku
čini dio unutarnjeg pravnog poretka Republike Hrvatske od dana stupanja na
snagu Zakona o potvrđivanju Konvencije za zaštitu ljudskih prava i temeljnih
sloboda i protokola broj 1, 4, 6, 7, 11, 12 i 13 uz Konvenciju za zaštitu ljudskih
prava i temeljnih sloboda (»Narodne novine« – Međunarodni ugovori, broj 18/97,
6/99 – pročišćeni tekst, 8/99 – ispravak i 14/02, u daljnjem tekstu: Europska
konvencija), a to je 5. studenoga 1997. godine. Pravo na donošenje sudske
odluke u razumnom roku je ustavno pravo u Republici Hrvatskoj od 9. studenoga
2000. godine. Ispitivanje razumnosti trajanja sudskih postupaka prije 5.
studenoga 1997. godine, u pravilu, ne bi moglo biti predmetom ustavnosudskih
postupaka temeljenih na članku 63. Ustavnog zakona, jer u dotadašnjem pravnom
poretku Republike Hrvatske takvo pravo nije postojalo.

Stoga, računajući od 5. studenoga 1997. godine
do dana podnošenja ustavne tužbe, pravno relevantno razdoblje koje Ustavni sud
razmatra u konkretnom ustavnosudskom postupku obuhvaća šest (6) godina, deset
(10) mjeseci i pet (5) dana.

4.2. POSTUPANJE
NADLEŽNOG SUDA

Prema članku 117. stavku 3. Ustava Republike
Hrvatske, sudovi sude na temelju Ustava i zakona.

Prekid parničnog postupka u predmetu koji se
vodio pred Općinskim sudom u Sisku, pod brojem: P-1390/94 nastupio je po sili
zakona (ex lege) 6. studenoga 1999. godine, stupanjem
na snagu Zakona o izmjeni Zakona o obveznim odnosima.

Donoseći rješenje o prekidu postupka 16.
studenoga 1999. godine, nadležni Općinski sud u Sisku postupio je u skladu sa
zakonom, a njegovo rješenje o prekidu postupka imalo je deklaratorno
značenje.

Tim Zakonom određeni prekid postupka, do
donošenja novog propisa, onemogućio je nadležni sud da tijekom prekida poduzima
radnje usmjerene na rješavanje podnesenog tužbenog zahtjeva te da odluči o tom
zahtjevu.

4.3. UTJECAJ ZAKONOM
ODREĐENOG PREKIDAPOSTUPKA NA POVREDU USTAVNOG PRAVA

U ovoj pravnoj stvari Ustavni sud ocjenjuje
postoje li zbog zakonom određenog prekida postupka pretpostavke za postupanje
Suda u skladu s člankom 63. stavkom 1. Ustavnog zakona te je li zbog takvog
prekida postupka povrijeđeno člankom 29. stavkom 1. Ustava zajamčeno pravo
podnositelja da o njegovim pravima i obvezama u razumnom roku odluči neovisni i
nepristrani sud.

U svezi s pitanjem postojanja pretpostavke za
postupanje u skladu s člankom 63. stavkom 1. Ustavnog zakona u slučaju zakonom
određenog prekida postupka, Sud smatra da se tako određenim prekidom postupka
može povrijediti člankom 29. stavkom 1. Ustava zajamčeno pravo na suđenje u
razumnom roku. Naime, tijekom zakonom određenog prekida nadležni sud ne može
postupati, pa ako je takav prekid neopravdano dugotrajan može doći do povrede
prava na suđenje u razumnom roku. Iako se u ovom slučaju neodlučivanje u
razumnom roku ne može pripisati sudu, već je posljedica intervencije
zakonodavca u započeti sudski postupak, takvom se intervencijom može
povrijediti pravo na suđenje u razumnom roku. Stoga postoje odredbama članka
63. stavka 1. Ustavnog zakona utvrđene pretpostavke za postupanje po podnesenoj
ustavnoj tužbi i prije nego što je iscrpljen pravni put.

U svezi s pitanjem je li u ovom slučaju došlo do
povrede prava na suđenje u razumnom roku, Sud utvrđuje da je u uvjetima podnošenja
velikog broja tužbi protiv Republike Hrvatske za naknadu štete prouzročene od
strane pripadnika hrvatskih vojnih i redarstvenih snaga tijekom Domovinskog
rata, a kojima su potraživani relativno značajni iznosi naknada šteta,
postojalo opravdanje za dodatno zakonsko uređenje te odgovornosti, pa i za
određivanje prekida započetih postupaka do donošenja novog propisa. Međutim,
tako određeni prekid postupka svojim trajanjem nije smio onemogućiti
ostvarivanje Ustavom zajamčenog prava na suđenje u razumnom roku. O navedenom
ograničenju vodio je računa i Hrvatski sabor kada je na sjednici održanoj 22.
listopada 1999. godine obvezao Vladu Republike Hrvatske da najkasnije u roku od
šest mjeseci podnese Saboru prijedlog zakona kojim će se urediti to pitanje.
Međutim, Vlada Republike Hrvatske je s ispunjenjem ove obveze zakasnila tri (3)
godine, jedan (1) mjesec i (20) dvadeset dana. Nakon proteka zakonom određenog
roka u kojem je Vlada bila dužna Hrvatskom saboru podnijeti prijedlog novog
zakonskog uređenja i time omogućiti nastavak prekinutih postupaka, podnositelj
je bio u neizvijesnosti hoće li se i kada će se
nastaviti prekinuti postupak.

Vodeći računa o svim ovim okolnostima te o
činjenici da je zakonom određen prekid sudskih postupka radi naknade štete prouzročene
od strane pripadnika hrvatskih vojnih i redarstvenih snaga tijekom Domovinskog
rata trajao tri (3) godine, osam (8) mjeseci i dvadeset pet (25) dana te da je
prije toga postupak u pravno relevantnom razdoblju od stupanja na snagu
Europske konvencije do nastupanja prekida postupka, trajao dvije (2) godine i
jedan (1) dan, a nakon stupanja na snagu zakona koji je odredio da će se takvi
postupci nastaviti pa do podnošenja ustavne tužbe postupak je trajao šest (6)
mjeseci i devetnaest (19) dana, Ustavni sud utvrđuje da je takvim zakonom
određenim prekidom postupka, kao i ukupnom duljinom postupka, povrijeđeno
člankom 29. stavkom 1. Ustava zajamčeno pravo podnositelja da zakonom
ustanovljeni neovisni i nepristrani sud u razumnom roku odluči o njegovim
pravima i obvezama. Takvim zakonom određenim prekidom postupka u ovom je
slučaju podnositelju povrijeđeno i pravo na pristup sudu, koji je dio prava na
sud, također zajamčenog odredbom članka 29. stavka 1. Ustava o temeljnom
ljudskom pravu na pravično suđenje.

5. Imajući u vidu sve navedene činjenice i
okolnosti, u smislu odredbe članka 63. stavka 2. Ustavnog zakona, donesena je
odluka kao pod točkama I. i II. izreke ove odluke.

6. Sukladno odredbi članka 63. stavka 3.
Ustavnog zakona, odlučeno je kao u točkama III. i IV. izreke ove odluke.

7. Odluka o objavi (točka V. izreke) temelji se
na odredbama članka 29. Ustavnog zakona.

Broj: U-IIIA-3226/2004

Zagreb, 15. studenoga 2005.

USTAVNI SUD REPUBLIKE HRVATSKE

Predsjednik Suda

**dr****. sc. Petar Klarić**, v. r.

Odluka, NN 147/2005-2831