## Odluka Ustavnog suda Republike Hrvatske broj U-IIIA-691/2004 od 8. prosinca 2004.

### NN 187/2004 (29.12.2004.), Odluka Ustavnog suda Republike Hrvatske broj U-IIIA-691/2004 od 8. prosinca 2004.

# USTAVNI SUD REPUBLIKE HRVATSKE

3233

Ustavni
sud Republike Hrvatske, u Drugom vijeću za odluči­va­­nje o ustavnim tužbama, u
sastavu sudac Jasna Omejec, pred­sjednik Vijeća, te suci Marijan Hra­­njski,
Mario Kos, Ivan Mrko­­njić, Emilija Rajić i Vice Vukojević, članovi  Vijeća, odlučujući o ustavnoj tužbi Z. B. iz
Z., koje­g zastupa punomoćnica A. I., odvjetnica u Z., na sjednici održanoj 8.
prosinca 2004. godine, jednoglasno je donio

## ODLUKU

I.
Ustavna tužba se usvaja.

II. Općinski sud u Zagrebu dužan je donijeti odluku u
predmetu koji se vodi pred tim sudom, pod brojem: P-3032/87, u najkraćemu mogućem
roku, ali ne du­­ljem od šest (6) mjeseci, računajući od prvoga iduće­g dana
nakon objave ove odluke u »Narodnim novinama«.

III. Na teme­­lju članka 63. stavka 3. Ustavnog
zakona o Ustav­nom sudu Republike Hrvatske (»Narodne novine«, broj 49/02 – pročišćeni
tekst), podnosite­­lju ustavne tužbe Z. B. iz Z., određuje se primjerena
naknada zbog povrede ustavnog prava iz članka 29. stavka 1. Ustava Republike
Hrvatske (»Narodne novine«, broj 41/01 – pročišćeni tekst) u iznosu od 3.000,00
kn.

IV. Naknada iz točke III. izreke ove odluke bit će
isplaćena iz državnog proračuna u roku od tri mjeseca od dana podnoše­­nja
zahtjeva podnosite­­lja Ministarstvu financija Republike Hrvatske za ­­njezinu
isplatu.

V. Ova
odluka objavit će se u »Narodnim novinama«.

```
Obrazloženje
```

1.
Podnosite­­lj ustavne tužbe, teme­­ljem članka 63. Ustavnog zakona o Ustavnom
sudu Republike Hrvatske (»Narodne novine«, broj 49/02 – pročišćeni tekst, u da­­lj­­njem
tekstu: Ustavni zakon), podnio je dana 1. ožujka 2004. godine ustavnu tužbu
radi du­­ljine parničnog postupka pokrenutog njihovom tužbom radi isplate.

ČINJENICE
VAŽNE ZA USTAVNOSUDSKI POSTUPAK

2. Dana
8. svib­­nja 1987. godine podnosite­­lj je Općinskom sudu u Zagrebu podnio tužbu
protiv tuženika I., OOUR V. Z., radi isplate.

Do 5.
studenoga 1997. godine održan je veći broj ročišta, no nije donijeta odluka.

Ročišta
određena za dane 5. svib­­nja i 16. lip­­nja 1998. godine odgođena su jer nisu
pristupile stranke.

Na ročištu
održanom dana 12. listopada 1998. godine odre­đeno je da će se provesti dokaz k­­njigovodstvenim
vještače­­njem.

Rješe­­njem
od 8. ožujka 1999. godine pozvan je tužite­­lj na uplatu predujma za vještače­­nje.
Predujam je uplaćen 8. lip­­nja 1999. godine.

Dana
28. siječ­­nja 2000. godine vještak je sudu dostavio nalaz i miš­­lje­­nje, a
sud je isti dostavio strankama dana 3. ve­­ljače 2000. godine.

Na ročištu
održanom 3. lip­­nja 2000. godine opunomoćenik tužite­­lja odustao je od dijela
tužbenog zahtjeva i tražio rok u kojem će dostaviti podnesak s konačnim tužbenim
zahtjevom.

Rješenjima
od 23. listopada i 5. prosinca 2000. godine utvrđeno je da se s daljnjim
postupanjem čeka, jer tužitelj nije dostavio podnesak s konačnim tužbenim
zahtjevom.

Rješe­­njem od 15. ve­­ljače 2001. godine određena je
glavna rasprava za dan 5. lip­­nja 2001. godine.

Dana 25. trav­­nja 2001. godine dotadaš­­nji opunomoćenik
tužite­­lja obavijestio je sud da istoga više ne zastupa.

Ročište određeno za dan 5. lip­­nja 2001. godine nije
održano radi bolesti suca.

Ročište određeno za dan 25. ožujka 2002. godine odgođeno
je na prijedlog tužite­­lja kako bi isti angažirao novog punomoć­nika, te
dostavio podnesak s novim tužbenim zahtjevom.

Dana 26. lip­­nja 2002. godine opunomoćenica tužite­­lja
dostavila je podnesak kojim je dopunila navode tužbe, koji je dostav­­ljen tuženiku
na odgovor dana 8. srp­­nja 2002. godine.

Dana 14. listopada 2002. godine tuženik se očitovao
na izmije­­njeni tužbeni zahtjev, a to očitova­­nje dostav­­ljeno je tužite­­lju
dana 23. listopada 2002. godine.

Na ročištu održanom 11. studenoga 2002. godine opuno­moće­nica
tužite­­lja još je jednom ispravila navode iz tužbe i predložila da se pozove
knjigovodstveni vještak radi dopune nalaza i miš­­lje­­nja. Također je predložila
da se provede građevinsko vještače­­nje.

Rješe­­njima od 12. studenoga 2002., 30. svib­­nja,
30. srp­­nja i 26. rujna 2003. godine sud je pozivao k­­njigovodstvenog vještaka.
Kako se vještak nije odazivao, sud je pozvao opunomoćenicu tužite­­lja da odmah
pristupi sudu na dane 13. prosinca 2002. i 9. listopada 2003. godine.

Ročišta
su održana dana 14. lip­­nja, 23. rujna, te 12. listopada 2004. godine.

PRAVO
VAŽNO ZA USTAVNOSUDSKI POSTUPAK

3.
Odredbom članka 29. stavka 1. Ustava Republike Hrvat­ske propisano je:

Članak
29.

Svatko
ima pravo da zakonom ustanov­­ljeni neovisni i nepristrani sud (…) u razumnom
roku odluči o ­­nje­govim pravima i obvezama (…).

Odredbom
članka 63. Ustavnog zakona propisano je:

Članak
63.

(1)
Ustavni sud će pokrenuti postupak po ustavnoj tužbi i prije no što je iscrp­­ljen
pravni put, u slučaju kad o pravima i obvezama stranke (…) nije u razumnom roku
odlučio sud (…).

(2) U
odluci kojom usvaja ustavnu tužbu zbog nedonoše­­nja akta u razumnom roku iz
stavka 1. ovoga članka, Ustavni sud će nadležnom sudu odrediti rok za donoše­­nje
akta kojim će taj sud meritorno odlučiti o pravima i obvezama (…) podnosite­­lja.
Rok za donoše­­nje akta poči­­nje teći iduće­g dana od dana objave odluke
Ustavnog suda u »Narodnim novinama«.

(3) U
odluci iz stavka 2. ovoga članka Ustavni sud će odrediti primjerenu naknadu
koja pripada podnosite­­lju zbog povrede ­­nje­gova ustavnog prava koju je sud
učinio kada o pravima i obvezama podnosite­­lja (…) nije odlučio u razumnom
roku. Naknada se isplaćuje iz državnog proračuna u roku od tri mjeseca od dana
podnoše­­nja zahtjeva stranke za ­njezinu isplatu.

*Ustavna
tužba je osnovana.*

4.
Svoju odluku Ustavni sud obrazlaže s­­ljedećim utvrđe­­njima:

4.1. DULJINA SUDSKOG POSTUPKA

Prvostupa­­njski
parnični postupak započeo je 8. svib­­nja 1987. godine, tužbom podnosite­­lja
protiv tuženika I., OOUR V. Z., radi isplate.

Međutim,
du­­ljina postupka ne uzima se u razmatra­­nje od tog dana već od 5. studenoga
1997. godine, kada je stupio na snagu Zakon o potvrđiva­­nju Konvencije za zaštitu
­­ljudskih prava i teme­­ljnih sloboda i Protokola broj 1, 4, 6, 7 i 11 uz
Konvenciju za zaštitu ­­ljudskih prava i teme­­ljnih sloboda (»Narodne novine –
Međunarodni ugovori«, broj 18/97., 6/99 – pročišćeni tekst i 8/99. – ispravak,
u da­­lj­­njem tekstu: Zakon o potvrđiva­­nju Konvencije), koja Konvencija u članku
6. stavku 1. jamči, između ostalog, i pravo na suđe­­nje u razumnom roku.

Ustavna
tužba je dana 1. ožujka 2004. godine, a do toga dana postupak nije pravomoćno
okončan, pa Ustavni sud utvrđuje da je do dana podnoše­­nja ustavne tužbe
postupak trajao ukupno šesnaest (16) godina, devet (9) mjeseci i dvadeset dva
(22) dana, a nakon stupa­nja na snagu Zakona o potvrđiva­nju Konvencije, pa do
dana podnoše­nja ustavne tužbe postupak je trajao šest (6) godina, tri (3)
mjeseca i dvadeset pet (25) dana.

4.2.
POSTUPANJE NADLEŽNOG SUDA

Ustavni
sud je utvrdio da se u razmatranom, pravno relevantnom razdob­lju, postupak
cijelo vrijeme vodio pred sudom prvog stup­­nja. Jedno ročište je odgođeno radi
bolesti suca.

4.3 PONAŠANJE
PODNOSITELJA USTAVNE TUŽBE (TUŽITELJA U SUDSKOM POSTUPKU)

Podnosite­lj
ustavne tužbe, kao tužite­lj u sudskom postupku, prema utvrđe­nju Ustavnog
suda, znatno je pridonio du­ljini postupka, nedolaskom na ročišta zakazana za
5. svib­nja i 16. lip­nja 1998. godine, te traže­njem odgode ročišta na dan 25.
ožujka 2002. godine. Nada­lje, tužite­lj je tek nakon proteka razdob­lja od oko
dvije godine dostavio podnesak s nadopu­njenim tužbenim zahtjevom.

4.4. SLOŽENOST
SUDSKOG PREDMETA

Prema
utvrđe­nju Ustavnog suda, radi se o donekle či­njenično slo­­že­nom predmetu,
te je potrebno provesti odgovarajuća vje­štače­nja.

5.
Ustavni sud utvrđuje da je parnični postupak po tužbi podnosite­lja koji se
vodi pred Općinskim sudom u Zagrebu pod brojem: P-3032/87, u pravno relevantnom
razdob­lju trajao oko šest godina. Nada­lje, sud utvrđuje da je do odugovlače­nja
postupka u tom razdob­lju došlo ponajprije radi ponaša­nja samog podnosite­lja,
koji je uzrokovao odgodu veće­g broja ročišta, te iako je sam tražio rok u
kojem bi dostavio izmije­njeni tužbeni zahtjev, nije tako postupio u razdob­lju
du­ljem od dvije godine. Međutim, postupak ukupno traje du­lje od šesnaest
godina i čitavo vrijeme se vodi pred sudom prvog stup­nja. Imajući u vidu sve
okolnosti ovog predmeta, a posebno ukupnu du­ljinu postupak u vrlo dugom traja­nju,
te či­njenicu da se postupak i nada­lje vodi pred sudom prvog stup­nja, Ustavni
sud utvrđuje da je podnosite­lju povrijeđeno ustavno pravo da zakonom ustanov­ljeni
neovisni i nepristrani sud u razumnom roku odluči o ­nje­govim pravima ili
obvezama, koje je zajamčeno člankom 29. stavkom 1. Ustava Republike Hrvatske.

Stoga je u smislu odredbe članka 63. Ustavnog zakona,
donijeta odluka kao pod točkama I. i II. izreke ove odluke.

6. Sukladno odredbi članka 63. stavka 3. Ustavnog zakona,
odlučeno je kao u točkama III. i IV. izreke ove odluke.

Visinu naknade zbog povrede ustavnog prava na donoše­nje
odluke u razumnom roku, Ustavni sud utvrđuje uzimajući u obzir okolnosti
svakoga pojedinog predmeta uz istodobno uvažava­nje ukupnih gospodarskih i
socijalnih prilika u Republici Hrvatskoj. U ovom predmetu Ustavni sud naročito
je uzeo u obzir znatan doprinos podnosite­lja ukupnoj du­ljini postupka.

7. Odluka o objavi (točka V. izreke) teme­lji se na
odredbama članka 29. Ustavnog zakona.

Broj: U-IIIA-691/2004
Zagreb, 8. prosinca 2004.

USTAVNI SUD REPUBLIKE HRVATSKE

Predsjednik Vijeća
**dr. sc.** **Jasna Omejec,** v. r.

Odluka, NN 187/2004-3233