## Odluka Ustavnog suda Republike Hrvatske broj U-III-1016/1994 od 15. ožujka 1995

### NN 20/1995 (24.3.1995.), Odluka Ustavnog suda Republike Hrvatske broj U-III-1016/1994 od 15. ožujka 1995

# USTAVNI SUD REPUBLIKE HRVATSKE

Ustavni sud Republike Hrvatske u sastavu Jadranko Crnić, predsjednik
Suda, te suci Zdravko Bartovčak, dr. Velimir Belajec, dr. Nikola
Filipović, Ante Jelavić Mitrović, mr Vojislav Kučeković,
mr Hrvoje Momčinović, Ivan Marijan Severinac i Mladen Žuvela,
odlučujući o ustavnoj tužbi Ž. D iz Z., zastupane od odvjetnika
u Z., N. A. na sjednici održanoj dana 15 ožujka 1995 godine, donio je ovu

## Odluku

1. Ustavna tužba se odbija.

2. Ova će se odluka objaviti u "Narodnim novinama".

Obrazloženje:

Ž. D. iz Z. podnijela je pravodobnu ustavnu tužbu smatrajući da
su joj ustavna prava iz članaka 19. i 26. Ustava Republike Hravatske
povrijeđena u postupku odlučivanja o pravu korištenja stana,
na adresi u Z. nakon smrti stanara, to jest njezine bake D. D., koja je
umrla 19. ožujka 1989. godine. Akti u povodu kojih je podnijeta ustavna
tužba su:

- rješenje Gradskog sekretarijata za graditeljstvo, komunalne i stambene
poslove, promet i veze Grada Z., Odsjeka za imovinsko-pravne i stambene
poslove, Područnog ureda N. Z. Klasa: UP/I-371-03/91-01/48, Ur.
broj:251-05-14-92-6 od 20. listopada 1992. godine, kojim je odbijen kao
neosnovan zahtjev malodobne Ž. D., radi donošenja rješenja koje zamjenjuje
odluku davaoca stana na korištenje, te Ž. D. naloženo da u roku od 15 dana
isprazni stan u Z, te ga slobodan od osoba i stvari preda na raspolaganje
Gradu Z.;

- rješenje Ministarstva graditeljstva i zaštite okoliša Klasa: UP/II-371-01/92-06/2058;
Ur. broj: 531-06/3-93/2 od 20. rujna 1993 godine, kojim je žalba Ž. D.
odbijena;

- presuda Upravnog suda Republike Hrvatske broj Us-12485/1993 od 29.
lipnja 1994. godine, kojom je tužba tužiteljice Željke Dojčinović
odbijena. Ustavna tužba nije osnovana. Prema odredbama članka 19.
Ustava pojedinačni akti državne uprave i tijela koja imaju javne
ovlasti moraju biti ulenkeljeni na zakonu, te se zajamčuje sudska
kontrola zakonitosti pojedinačnih akata upravnih vlasti i tijela
koja imaju javne ovlasti. Prema odredbama članka 26. Ustava svi
su građani i stranci jednaki pred sudovima i drugim državnim i inim
tijelima koja imaju javne ovlasti. Uvidom u akte u povodu kojih je podnijeta
ustavna tužba utvrđeno je da su upravna tijela u postupku prvog i drugog
stupnja zauzela stajalište da se podnositeljici ustavne tužbe ne rnože
priznati status člana porodičnog domaćinstva u smislu
članka 12. Zakona o stambenim odnosima ("Narodne novine",
broj 51/85, 42/86, 37/88, 47/89, 22/90, 22/92. 58/93 i 70/93), zbog čega
joj nije bilo priznato, nakon bakine smrti, ni pravo korištenja stana u
kojem je baka bila stanarkom: Naime, prema članku 67. istog Zakona
samo članovima porodičnog domaćinstva stanara, odredenim
člankom 12. Zakona, pripada pravo koristiti stan i poslije smrti
stanara. Rješenja navedenih upravnih tijela temelje se na činjenici
da je podnositeljica ove ustavhe tužbe, na adresi predmetnog stana bila
prijavljena od 14. siječnja 1988. godine, dakle manje od dvije godine
prije bakine smrti, a odredbom članka 12 Zakona o stambenim odnosima
propisano je, pored ostalog, da su članovi porodičnog domaćinstva
osobe koje sa stanarom zajedno stanuju posljednje dvije godine. Iz navedenog
slijedi da su rješenja upravnih tijela utemeljena na Zakonu, kao što propisuje
Ustav.

Ustavom zajamčena kontrola zakonitosti pojedinačnih akata
upravnih vlasti i tijela ostvarena je u upravnom sporu pred Upravnim sudom
Republike Hrvatske. Ne može se smatrati da zaštita sudske kontrole zakonitosti
pojedinačnih upravnih akata podnositeljici nije pružena zato što
je njezina tužba u upravnom sporu odbijena. Podnositeljica u ustavnoj tužbi
nije osnovano obrazložila povredu ustavnih prava iz članka 26. Ustava
ukazujući na jednakost koja je člankom 12. stavkom 3. propisana
za maloljetnu djecu stanara i osobe koje su, prema Zakonu o braku i porodičnim
odnosima, izjednaćene s njima. Naime, prema toj odredbi rok iz stavka
1. članka 12. Zakona ne odnosi se na maloljetnu djecu i osobe izjednačene
s njima prema Zakonu o braku i porodičnim odnosima Osobe o kojima
je riječ su: maloljetni usvojenici, maloljetna pastorčad
kao i maloljetna djeca bez roditelja uzeta na uzdržavanje. Iz akata u povodu
kojih je podnijeta ustavna tužba slijedi da su nadležna tijela osnovano
zaključila kako podnositeljica ne spada u krug osoba na koje se
odnosi odredba članka 12. stavak 3. Zakona o stambenim odnosima.
Na temelju iznesenog ovaj Sud je utvrdio da Ustavna prava podnositeljice,
radi zaštite kojih je podnijela ustavnu tužbu, nisu povrijeđena. Podnositeljica
je također podnijela i prijedlog za odgodu izvršenja osporenih akata,
pogrešno se pozvavši na rješenje ovog Suda kojim je pokrenut postupak za
ocjenu ustavnosti odredbe članka 94. Zakona o stambenim odnosima,
jer rješenja u povodu kojih je podnijeta ustavna tužba nisu utemeljena
na toj zakonskoj odredbi.

Prema odredbi članka 53. stavak 2. Poslovnika Ustav nog suda
Republike Hrvatska ("Narodne novine", broj 29/1994) na prijedlog
podnositelja ustavne tužbe Sud može odgoditi izvršenje do donošenja odluke,
pod uvjetima navedenim u toj odredbi. Budući da je u ovoj stvari
Sud ocijenio da može odmah odlučiti, nije bilo razloga za razmatranje
stavljenog prijedloga za odgodu izvršenja u smislu rlavedene odredbe Poslovnika.

Objava ove odluke temelji se na odredbi članka 20. stavak 1.
Ustavnog zakona o Ustavnom sudu Republike Hrvatske ("Narodne novine",
broj 13/1991).

Broj: U-IIIl-1016/1994 Zagreb,15. ožujka 1995.

USTAVNI SUD REPUBLIKE HRVATSKE

Predsjednik

**Jadranko Crnić,** v. r.

---

[![](../../TipkaPočStr.GIF)](http://www.nn.hr/Narodne.htm)
[![](../../TSluzGl.GIF)](http://www.nn.hr/Glasilo/index.htm)
[![](../../TPretra.GIF)](http://www.nn.hr/search/iaquery.exe)
![](../../TElPosta.GIF)

Odluka, NN 20/1995-411