## Presuda Upravnog suda Republike Hrvatske broj: Us-7997/2011-6 od 16. prosinca 2011.

### NN 25/2012 (28.2.2012.), Presuda Upravnog suda Republike Hrvatske broj: Us-7997/2011-6 od 16. prosinca 2011.

UPRAVNI SUD REPUBLIKE HRVATSKE

651

PRESUDA

Upravni sud Republike Hrvatske u vijeću sastavljenom od sudaca toga suda Lidije Vukičević Gašparović, predsjednice vijeća, Mirjane Čačić i Arme Vagner Popović, članica vijeća te sudskog savjetnika Ante Drezge, zapisničara, u upravnom sporu tužitelja Hrvatski Telekom d.d., Savska 32, Zagreb, po punomoćniku Maji Mandić, protiv djelomičnog rješenja tužene Hrvatske agencije za poštu i elektroničke komunikacije, Zagreb, Jurišićeva 13, klasa: 344-01/09-01/1397, urbroj: 376-10/HP-11-29(JŠ) od 15. lipnja 2011., radi zajedničkog korištenja dijela kabelske kanalizacije, u nejavnoj sjednici vijeća održanoj 16. prosinca 2011.

presudio je

I. Tužba se uvažava.

Poništava se djelomično rješenje Hrvatske agencije za poštu i elektroničke komunikacije, Zagreb, klasa: 344-01/09-01/1397, urbroj: 376-10/HP-11-29(JŠ) od 15. lipnja 2011.

II. Ova presuda objavit će se u »Narodnim novinama«.

Obrazloženje

Točkom 1. izreke osporenog djelomičnog rješenja nalaže se trgovačkom društvu Hrvatski Telekom d.d. da u roku od 8 dana od dana zaprimanja ovog rješenja, dostavi trgovačkom društvu »Metronet Telekomunikacije« d.d., pojedinačne ugovore o pristupu zajedničkom korištenju elektroničke komunikacijske infrastrukture i povezane opreme, usklađene s člankom 14. stavak 6. Pravilnika o načinu i uvjetima pristupa i zajedničkog korištenja elektroničke komunikacijske infrastrukture i povezane opreme (»Narodne novine«, broj 154/08.), za trase: DTK C 11 Jabukovac, TK Derenčinova-Šubićeva, DTK Trg Josipa Juraja Strossmayera, DTK Preradovićeva – Trg N. Š. Zrinskog, DTK Gornji grad – Vlaška, TK Staglišće-Jarun, PM Kazeta Žk-K 5, DTK MK broj 10, KK Gornji grad. Točkom 2. dispozitiva osporenog djelomičnog rješenja nalaže se trgovačkom društvu »Metronet Telekomunikacije« d.d. da u roku od tri dana zaključi pojedinačne ugovore o pristupu i zajedničkom korištenju elektroničke komunikacijske infrastrukture i povezane opreme iz točke 1. ovog rješenja. Točkom III. dispozitiva osporenog djelomičnog rješenja određuje se da naknada za pristup i zajedničko korištenje elektroničke komunikacijske infrastrukture i povezane opreme se plaća od dana sklapanja pojedinačnih ugovora iz točke 1. ovog rješenja.

Protiv osporenog djelomičnog rješenja tuženog tijela tužbu je uložio tužitelj Hrvatski Telekom d.d. iz Zagreba koji u svojoj tužbi ističe da pobija točku III. dispozitiva osporene odluke kojom se određuje da se naknada za pristup i zajedničko korištenje elektroničke komunikacijske infrastrukture i povezane opreme plaća od dana sklapanja pojedinačnih ugovora iz točke I. osporavanog rješenja navodeći da tuženik pogrešno tumači i primjenjuje odredbe Zakona o elektroničkim komunikacijama i Pravilnika o načinu i uvjetima pristupa i zajedničkog korištenja elektroničke komunikacijske infrastrukture i povezane opreme. Navodi da je tužitelj pred tuženim tijelom pokrenuo postupak sređivanja postojećeg stanja kabela uvučenih bez prethodnog zaključenja ugovora o pristupu i zajedničkom korištenju kabelske kanalizacije tužitelja, sve to na temelju odredbe članka 10. Pravilnika o načinu i uvjetima pristupa i zajedničkog korištenja elektroničke komunikacijske infrastrukture i povezane opreme. Tijekom postupka, a na zahtjev tuženika zainteresirana osoba – »Metronet Telekomunikacije« d.d. da je dostavila podatke o svojim kabelima na trasama koje su bile predmet postupka sređivanja postojećeg stanja, čime je nedvojbeno utvrđeno da je trgovačko društvo »Metronet Telekomunikacije« d.d. koristio predmetne trase neovlašteno, bez sklopljenog ugovora o pristupu i zajedničkom korištenju EKI s Hrvatskim Telekomom d.d. kao infrastrukturnim operatorom. Tužitelj ističe da je prema odredbi članka 9. stavak 1. navedenog Pravilnika – zainteresirana osoba u ovoj upravnoj stvari »Metronet Telekomunikacije« d.d. kao operator korisnik trebao dostaviti tužitelju zahtjev za zajedničko korištenje dijela kabelske kanalizacije za koji je zainteresiran, te sklopiti ugovor kojim se regulira međusobna prava i obveze te se poziva također na odredbu članka 30. Zakona o elektroničkim komunikacijama kojim se određuju pravila kada agencija rješava u slučajevima u kojima infrastrukturni operator onemogućava operatora korisnika u korištenju slobodnog prostora EKI, kad odbija s njim sklopiti ugovore o pristupu i zajedničkom korištenju itd., što u konkretnom postupku nije bio slučaj već je upravo suprotno operator korisnik već koristio slobodan prostor u EKI tužitelja d.d. bez sklopljenog ugovora i to je odbijao dobrovoljno učiniti. Tužitelj se poziva na odredbu članka 14. stavak 6. Pravilnika, te ističe kako je operator korisnik već uvukao svoje kabele u EKI tužitelja i prije no što je tužitelj podnio zahtjev za sređivanje postojećeg stanja tuženiku, tuženik nikako da nije mogao primijeniti odredbu članka 14. stavak 6. na način da je za početak plaćanja naknade odredio datum sklapanja ugovora jer je korištenje EKI odnosno primopredaja EKI operatoru korisniku, iako bez znanja i dozvole infrastrukturnog operatora te sklopljenog ugovora faktički već bila obavljena i znatno ranije no što je operatoru korisniku naloženo sklapanje ugovora. Ističe da tuženik nije pozvao operatora korisnika da dostavi dokaz o tome kada je položio svoje kabele u EKI tužitelja, niti je tu činjenicu nedvojbeno utvrdio, pa je zanemarujući evidentnu činjenicu da su kabeli operatora korisnika već položeni u EKI tužitelja, a što mu je operator korisniku u postupku priznao, utvrdio da će primopredaja EKI za polaganje kabela operatoru korisniku biti obavljena u trenutku sklapanja ugovora o pristupu i zajedničkom korištenju EKI, slijedom čega je i odredio obvezu plaćanja naknade od trenutka sklapanja takvog ugovora. Tužitelj ističe da je tuženo tijelo na temelju odredbe članka 20. Zakona o elektroničkim komunikacijama ovlašteno rješavati sporove između dvaju ili više operatora elektroničkih komunikacijskih mreža ili usluga, a odluke Agencije o rješavanju spora moraju biti podrobno obrazložene, što u konkretnom slučaju po pitanju odluke o početku plaćanja naknade za korištenje EKI nije bio slučaj. Ističe da tuženo tijelo svoju odluku o početku obveze plaćanja naknade za pristup i zajedničko korištenje EKI nigdje u rješenju nije obrazložilo niti naveo na temelju čega je tako odlučio, pa proizlazi da je stav tuženika da operator korisnik može raspolagati s EKI infrastrukturnog operatora bez naknade čak i od trenutka kada je u postupku na osnovu priznanja i dostavljenih podataka operatora korisnika nedvojbeno utvrđeno da on predmetnu EKI koristi bez sklopljenog ugovora puno prije no što će svoje odnose po tom pitanju i po tom nalogu tuženika urediti ugovorom. Iako tužitelj ima mogućnost, svoje pravo u vezi naknade ostvariti u sudskom postupku pred redovnim sudom, ovim rješenjem tuženika da se izvodi zaključak da tužitelj nema pravo na naknadu za korištenje EKI prije sklapanja ugovora.

Tužitelj predlaže uvažiti tužbu i poništiti osporeno rješenje.

Tuženo tijelo u svom odgovoru na tužbu u bitnom ističe da je na temelju ovlasti iz članka 12. stavak 1. i članka 20. Zakona donio osporeno rješenje koje je obvezan donijeti u slučaju spora što je ovdje i učinjeno, a tužitelj da nije obrazložio koju je zakonsku odredbu tuženo tijelo nepravilno primijenilo, niti je to argumentirano obrazložio. Tuženo tijelo ističe kako je nakon provedbe postupka opisanog člankom 10. Pravilnika, a na temelju stavka 8. istog članka tuženik obvezan donijeti odluku kojom nalaže daljnje obveze infrastrukturnom operatoru, operatoru korisniku i pravnoj ili fizičkoj osobi, u cilju konačnog sređivanja stanja u izgrađenoj kabelskoj kanalizaciji, što je ovdje i učinio. Nadalje ističe da je člankom 14. stavak 6. Pravilnika propisano što sve ugovor može sadržavati, a između ostalog i datum primopredaje ugovorenog dijela elektroničke komunikacijske infrastrukture i povezane opreme te odredbe o iznosu i načinu plaćanja naknade za pristup i zajedničko korištenje elektroničke komunikacijske infrastrukture i povezane opreme infrastrukturnog operatora. Smatra da tužitelj pogrešno zaključuje da je do predaje ugovorenog dijela elektroničke komunikacijske infrastrukture i povezane opreme došlo prije sklapanja ugovora budući da infrastrukturni operator i operator korisnik nisu do tada imali nikakav poslovni odnos uređen nekim ugovorom. Smatra da je bitno napomenuti da se tužitelj do ishođenja potvrda o pravu puta, nije niti mogao legitimirati prema trećima kao infrastrukturni operator, stoga niti nije mogao potraživati plaćanje naknade za pristup i zajedničko korištenje elektroničke komunikacijske infrastrukture i povezane opreme. Tužitelj nadalje ističe da je sukladno članku 10. Pravilnika obvezan utvrditi samo vlasnika i funkcionalnost pojedinog kabela na predmetnoj trasi za koju infrastrukturni operator traži sređivanje postojećeg stanja kabela uvučenih bez prethodnog zaključenja ugovora o pristupu i zajedničkom korištenju kabelske kanalizacije i da nije obvezan utvrditi kada je koji operator korisnik položio pojedini kabel na predmetnim trasama niti određivati visinu naknade koju bi prema drugim posebnim propisima operator korisnik bio obvezan platiti. Također ističe da je važno napomenuti da je točno utvrđivanje vremena polaganja kabela gotovo nemoguće utvrditi u praksi, upravo suprotno tvrdnji tužitelja, logičnije bi bilo da sam tužitelj, koji se deklarira kao infrastrukturni operator na predmetnim trasama, dokaže kada mu je neki od operatora korisnika položio svoje kabele u kabelsku kanalizaciju obzirom da on posjeduje, vrši nadzor i održava kabelsku kanalizaciju. Ističe da je potpuno jasno da se tužitelj može u bilo kojem trenutku obratiti nadležnim sudovima radi ostvarivanja naknade za korištenje kabelske kanalizacije, međutim ostaje nejasno zbog čega tužitelj ne poduzima navedene radnje.

Tuženo tijelo predlaže odbiti tužbu tužitelja kao neosnovanu.

Zainteresirana osoba u ovoj upravnoj stvari »Metronet telekomunikacije« d.d. iz Zagreba, u svom odgovoru na tužbu u bitnom navodi da je tužitelj pogrešno zaključio da je tuženik nepravilno primijenio Zakon o elektroničkim komunikacijama i Pravilnik o načinu i uvjetima pristupa i zajedničkog korištenja elektroničke komunikacijske infrastrukture i povezane opreme jer prilikom provođenja postupka ozakonjenja koji je detaljno opisan u Pravilniku nije reagirao sukladno pretpostavci tužitelja te naložio da Metronet dostavi dokaze o položenim kablovima prije postupka ozakonjenja. Metronet ističe da je tuženik sukladno zakonskim odredbama i Pravilniku u osporenom rješenju na propisan način proveo postupak ozakonjenja pojedinih trasa te da tuženik nije bio obvezan rješavati odnose između konkretnih Telekom operatora na način kako to ističe tužitelj. Ističu da je Pravilnikom detaljno propisano kako se provodi postupak sređivanja postojećeg stanja kabela uvučenih bez prethodnog sklapanja ugovora o pristupu i zajedničkom korištenju kabelske kanalizacije, smatraju da je tuženo tijelo ispunilo obveze propisane navedenim Pravilnikom i to konkretno odredbe članka 10. istog Pravilnika. Također smatra da tuženo tijelo nije bilo obvezno u osporenom rješenju ulaziti u komplicirane međusobne pravne odnose koji su eventualno nastali prije postupka ozakonjenja provedenog od strane tuženika. Smatraju da je tužitelj imao mogućnost pravne zaštite za konkretnu situaciju tražiti u obliku tužbe za naknadu štete pred redovnim sudovima Republike Hrvatske. Ističe da tužiteljeva tvrdnja da je primopredajni zapisnik naveden u članku 14. stavak 6. Pravilnika koji je nužan uvjet ugovora čije sklapanje je bilo naloženo rješenjem tuženika, faktički uručen mnogo ranije od datuma ugovora neutemeljena i nedokazana, ističući da tuženik nije mogao, sukladno tvrdnjama tužitelja kao početak plaćanja naknade staviti vrijeme ranije od početka ozakonjenja odnosno od datuma sklapanja navedenih ugovora jer se to protivi odredbama Pravilnika jer i zakonodavac u članku 14. stavak 6. točka c. i d. propisao da obveza plaćanja navedene naknade počinje od datuma primopredaje ugovorenog dijela elektroničke komunikacijske infrastrukture i povezane opreme. Slijedom toga kako postupak ozakonjenja prethodi sklapanju ugovora pa time i primopredaju ugovorenog dijela elektroničke komunikacijske infrastrukture i povezane opreme očita je nelogičnost tužiteljevih tvrdnji o datumu početka naplaćivanja naknade. Metronet ističe da je neutemeljena tvrdnja tužitelja da je nepotpuno utvrđeno činjenično stanje od strane tuženog tijela iz razloga što nije pozvao operatora korisnika da dostavi dokaz o činjenici kada je položio svoje kabele u infrastrukturu tužitelja. Ističe da Pravilnik nigdje u dijelu u kojem opisuje postupak ozakonjenja koji je tuženik proveo ne spominje dostavu dokaza o vremenu polaganja kablova u infrastrukturu infrastrukturnog operatora. Nadalje ističe da je netočna tvrdnja tužitelja da tuženik rješenje nije valjano obrazložio, jer je tuženo tijelo u obrazloženju rješenja ispravno i precizno navelo i obrazložilo da je postupak proveden sukladno članku 10. i članku 14. stavak 6. Pravilnika iz kojih je razvidno da je postupak zakonito proveden, slijedom čega je i naložilo društvu Metronet i tužitelju da sklope pojedinačne ugovore o pristupu i zajedničkom korištenju elektroničke komunikacijske infrastrukture i povezane opreme. Zainteresirana osoba smatra da je tuženik precizno obrazložio odluku donesenu u rješenju kojim je naložio sklapanje pojedinačnih ugovora.

Zainteresirana osoba predlaže odbiti tužbu tužitelja kao neosnovanu.

Tužba je osnovana iz razloga navedenih u ovoj presudi.

Odredbom članka 40. Zakona o upravnim sporovima (»Narodne novine«, broj 53/91, 9/92 i 77/92), propisano je da sud ispituje zakonitost osporenog upravnog akta u granicama zahtjeva iz tužbe, ali pri tome nije vezan razlozima tužbe.

Iz spisa predmeta, dostavljenog Sudu uz odgovor na tužbu, posebice obrazloženje osporenog rješenja proizlazi da je u konkretnoj upravnoj stvari postupak vođen po zahtjevu tužitelja radi sređivanja postojećeg stanja kabela uvučenih bez prethodno zaključenog ugovora o pristupu i zajedničkom korištenju kabelske kanalizacije.

Tijekom postupka je nedvojbeno utvrđeno da zainteresirana osoba Metronet telekomunikacije d.d. (operator korisnik) ima položen kabel u kabelsku kanalizaciju na trasama navedenim pod točkom 1. dispozitiva osporenog rješenja te da koristi izgrađenu kabelsku kanalizaciju na predmetnim trasama bez zaključenog ugovora s tužiteljem kao infrastrukturnim operatorom. Nije sporno u konkretnoj upravnoj stvari da tužitelj ima status infrastrukturnog operatora na predmetnim trasama čime je dokazan njegov pravni interes (aktivna legitimacija) za podnošenje zahtjeva.

S obzirom na to da zainteresirana osoba u ovoj upravnoj stvari – »Metronet telekomunikacije« d.d. kao operator korisnik nije zaključio ugovor s tužiteljem o korištenju kabelske kanalizacije iako ima na predmetnim trasama položene kabele u kabelsku kanalizaciju, to je tuženo tijelo po zahtjevu tužitelja donijelo osporeno rješenje kojim nalaže tužitelju dostaviti pojedinačne ugovore zainteresiranoj osobi za navedene trase, nalaže zainteresiranoj osobi Metronet telekomunikacijama d.d. da u roku od tri dana zaključi pojedinačne ugovore o pristupu i zajedničkom korištenju elektroničke komunikacijske infrastrukture i povezane opreme, te utvrđuje da će se naknada za pristup i zajedničko korištenje navedene komunikacijske infrastrukture plaćati od dana sklapanja pojedinačnih ugovora s pozivom na odredbu članka 30. Zakona o elektroničkim komunikacijama te odredbu čanka 10. stavak 10. istog Zakona.

Međutim, Sud nalazi da tuženo tijelo nije imalo uporišta u navedenom Zakonu za naprijed opisano postupanje.

Naime, prema odredbi članka 30. stavak 1. Zakona o elektroničkim komunikacijama (»Narodne novine«, broj 73/08.) Agencija (Hrvatska agencija za poštu i elektroničke komunikacije) u ostvarivanju regulatornih načela i ciljeva iz članka 5. ovog Zakona potiče zajedničko korištenje elektroničke komunikacijske infrastrukture i povezane opreme, osobito u svrhu zaštite ljudskog zdravlja, očuvanja okoliša, zaštite prostora, zaštite i očuvanja komunalnih dobara te nacionalne sigurnosti.

Prema stavku 2. istog članka Zakona, infrastrukturni operator mora omogućiti operatoru korisniku, uz naknadu i na temelju sklopljenog ugovora, pristup i zajedničko korištenje svoje elektroničke komunikacijske infrastrukture i povezane opreme ako su ispunjeni odgovarajući uvjeti pristupa i zajedničkog korištenja, utvrđeni Pravilnikom iz stavka 12. ovog članka.

Prema stavku 11. istog članka Zakona, ako infrastrukturni operator iz stavka 2. ovog članka ne odgovori na zahtjev operatora korisnika u roku od 30 dana od dana podnošenja toga zahtjeva, smatra se da je odbio sklopiti ugovor u smislu odredbe stavka 10. ovog članka.

Treba reći da je stavkom 10. istog Zakona propisano da ako infrastrukturni operator odbije sklopiti ugovor iz stavka 2. ovog članka, ili onemogući operatoru korisniku pristupu i zajedničko korištenje svoje elektroničke komunikacijske infrastrukture i povezane opreme uz uvjete iz stavka 2. ovog članka, Agencija će na zahtjev operatora korisnika, u roku od 30 dana od dana podnošenja tog zahtjeva utvrditi postoje li odgovarajući uvjeti iz stavka 2. ovog članka, i u slučaju postojanja tih uvjeta donijeti odluku koja u cijelosti zamjenjuje ugovor.

Nadalje prema odredbi članka 9. stavak 17. Pravilnika o načinu i uvjetima pristupa zajedničkog korištenja elektroničke komunikacijske infrastrukture i povezane opreme (»Narodne novine«, broj 154/08.) ako infrastrukturni operator odbije sklopiti ugovor o pristupu i zajedničkom korištenju kabelske kanalizacije ili onemogući operatoru korisniku pristup i zajedničko korištenje svoje elektroničke komunikacijske infrastrukture i povezane opreme uz uvjete iz Zakona, Agencija će na zahtjev operatora korisnika, u roku od 30 dana od dana podnošenja tog zahtjeva utvrditi postoje li odgovarajući uvjeti i u slučaju postojanja tih uvjeta donijeti odluku koja u cijelosti zamjenjuje ugovor.

Prema stavku 18. istog članka Pravilnika, ako infrastrukturni operator ne odgovori na zahtjev operatora korisnika u roku od 30 dana od dana podnošenja zahtjeva, smatra se da je odbio sklopiti ugovor o pristupu i zajedničkom korištenju kabelske kanalizacije.

S obzirom na sve naprijed utvrđeno u postupku posebno imajući u vidu citirane zakonske odredbe Sud nalazi da tuženo tijelo nije bilo ovlašteno na donošenje osporenog djelomičnog rješenja, kojim je, nakon što je prethodno utvrdilo da postoje odgovarajući uvjeti pristupa i zajedničkog korištenja dijela elektroničke komunikacijske infrastrukture i povezane opreme tužitelja na predmetnoj dionici, naložilo tužitelju i zainteresiranoj osobi sklopiti ugovor o zajedničkom korištenju dijela elektroničke komunikacijske infrastrukture i povezane opreme, budući da je navedenim odredbama izričito propisano da će tuženo tijelo ukoliko utvrdi da postoje odgovarajući uvjeti pristupa i zajedničkog korištenja dijela elektroničke komunikacijske infrastrukture i povezane opreme donijeti odluku koja u cijelosti zamjenjuje ugovor.

Naime, prema ocjeni Suda tuženo tijelo je na temelju odredbe članka 30. stavak 10. Zakona, a nakon utvrđivanja odgovarajućih uvjeta pristupa i zajedničkog korištenja dijela elektroničke komunikacijske infrastrukture obvezan donijeti odluku koja će u cijelosti zamjeniti ugovor. Kako tuženo tijelo nije postupilo na navedeni način, Sud osporeno rješenje tuženog tijela ne može ocijeniti zakonitim.

Trebalo je stoga na temelju članka 39. stavka 2. Zakona o upravnim sporovima (»Narodne novine«, broj 53/91., 9/92. i 77/92.) tužbu uvažiti i osporeno rješenje poništiti, s time da tuženo tijelo donese novo rješenje pridržavajući se prema odredbi članka 62. istog članka Zakona pravnog shvaćanja Suda i njegovih primjedaba u pogledu postupka.

Broj: Us-7997/2011-6

Zagreb, 16. prosinca 2011.

Predsjednica vijeća
Lidija Vukičević Gašparović, v. r.

Presuda, NN 25/2012-651