## Odluka Ustavnog suda Republike Hrvatske broj: U-III-2605/2003 od 23. rujna 2004.

### NN 143/2004 (15.10.2004.), Odluka Ustavnog suda Republike Hrvatske broj: U-III-2605/2003 od 23. rujna 2004.

# USTAVNI SUD REPUBLIKE HRVATSKE

2529

Ustavni
sud Republike Hrvatske, u Prvom vijeću za odlu­čivanje o ustavnim tužbama, u
sastavu sudac Željko Potočnjak, predsjednik Vijeća, te suci Ivan Matija, Ivan
Mrkonjić, Smiljko Sokol, Nevenka Šernhorst i Milan Vuković, članovi Vijeća, u
postupku pokrenutom ustavnom tužbom D. G. iz Z., kojeg zastupa J. D., odvjetnik
iz G., na sjednici održanoj 23. rujna 2004. godine, jednoglasno je donio

## ODLUKU

I.
Ustavna tužba se odbija.

II. Ova
odluka objavit će se u »Narodnim novinama«.

```
Obrazloženje
```

1.
Ustavna tužba podnijeta je protiv presude Županijskog su­da u Koprivnici, broj:
Kž-157/03-2 od 22. svibnja 2003. godine.

Tom
presudom odbijena je žalba podnositelja, kao okriv­ljenika, i potvrđena presuda
Općinskog suda u Đurđevcu, broj: K-115/02-12 od 11. ožujka 2003. godine.

Prvostupanjskom
presudom podnositelj je proglašen krivim radi kaznenog djela izazivanja prometne
nesreće iz članka 272. stavka 2. Kaznenog zakona (»Narodne novine«, broj
110/97., 27/98., 50/00., 129/01. i 51/01. – u daljnjem tekstu: KZ), činjenično
i pravno opisano u toj presudi te je osuđen na kaznu zatvora u trajanju od četiri
mjeseca.

2.
Podnositelj ustavne tužbe smatra da je osporenim presudama povrijeđeno njegovo
ustavno pravo propisano odredbama članka 29. Ustava Republike Hrvatske.

Povrede
navedenih ustavnih odredbi obrazlaže razlozima isticanim u žalbenom postupku, a
koji se mogu svesti na tvrdnje o pogrešno i nepotpuno utvrđenom činjeničnom
stanju, pogrešnoj primjeni materijalnog prava te povredama postupovnog prava. U
bitnome ističe kako mu je povrijeđeno pravo na obranu jer je na glavnoj
raspravi od ožujka 2003. godine državni odvjetnik izmijenio činjenični opis tužbenog
akta pa je slijedom toga sud bio dužan pozvati ga da se izjasni ima li što
dodati svojoj obrani.

Međutim,
sud to nije učinio pa smatra povrijeđenim svoje pravo na obranu.

Predlaže
da ovaj Sud usvoji ustavnu tužbu, ukine osporene presude i predmet vrati
prvostupanjskom sudu na ponovni postupak.

*Ustavna
tužba nije osnovana.*

3.
Prema odredbi članka 62. stavka 1. Ustavnog zakona o Ustavnom sudu Republike
Hrvatske (»Narodne novine«, broj 49/02. – pročišćeni tekst), svatko može
podnijeti Ustavnom sudu ustavnu tužbu ako smatra da mu je pojedinačnim aktom
tijela državne vlasti, tijela jedinice lokalne i područne (regionalne)
samouprave ili pravne osobe s javnim ovlastima, kojim je odlučeno o njegovim
pravima i obvezama ili o sumnji ili optužbi zbog kažnjivog djela, povrijeđeno
ljudsko pravo ili temeljna sloboda zajamčena Ustavom, odnosno Ustavom zajamčeno
pravo na lokalnu i područnu (regionalnu) samoupravu (u daljnjem tekstu: ustavno
pravo).

Ustavni
sud, u postupku u povodu ustavne tužbe, u granicama zahtjeva istaknutog u
ustavnoj tužbi, utvrđuje je li povrije­đe­no ustavno pravo podnositelja, pri čemu
se, u pravilu, ne upušta u pitanje jesu li sudovi pravilno i potpuno utvrdili činjenično
stanje i ocijenili dokaze. Za Ustavni sud relevantne su samo one činjenice od čijeg
postojanja ovisi ocjena o povredi ustavnog prava.

4.
Osporenom presudom prvostupanjskog suda utvrđeno je da je podnositelj skrivio
prometnu nesreću 16. siječnja 2002. go­dine u kojoj nesreći su dvije osobe zadobile
ozljede teške naravi.

Za to
kazneno djelo, a temeljem odredbe članka 272. stavka 2. KZ izrečena mu je kazna
zatvora u trajanju od 4 (četiri) mjeseca.

U
postupku pokrenutom povodom žalbe, Županijski sud je ocijenio da je sud prvog
stupnja u dovoljnoj mjeri raspravio stanje stvari i utvrdio sve odlučne činjenice
i da je kazneni postupak proveden u skladu s mjerodavnim odredbama ZKP-a, a
presuda donijeta u skladu s odredbama KZ.

Pri tom
je drugostupanjski sud u osporenoj presudi utvrdio kako je točno to da je prije
završne riječi zastupnik optužbe djelomično izmijenio činjenični opis, te kako
bi se tu moglo raditi o bitnoj povredi postupka iz članka 384. stavka 3. KZ-a
kada bi takova povreda bila od utjecaja na presudu.

Međutim,
navodi se dalje u obrazloženju osporene presude drugostupanjskog suda, u
konkretnom slučaju se radi o takvoj minornoj izmjeni činjeničnog opisa optužbe
da se može reći da je zapravo taj činjenični opis, u bitnome, ostao potpuno
isti, jer je pored prvobitnih riječi kako je kolnik bio »mokar i sklizak« sada
još dodano da je kolnik bio »pokriven sitnim snijegom i sipinom«.

Dakle,
po stajalištu drugostupanjskog suda, koje prihvaća i ovaj Sud, ne radi se o
izmjeni optužbe u klasičnom smislu riječi, već samo o dodatnom preciziranju
stanja kolnika, a s time ili bez toga se presuda ne bi mogla izmijeniti.

5.
Razmatrajući spis predmeta, navode ustavne tužbe i osporenih presuda te
mjerodavne propise, Ustavni sud nije našao okolnosti koje bi upućivale na
povredu ustavnog prava na koje podnositelj upućuje.

Naime,
polazeći od činjenice da su o kaznenom djelu podnositelja odlučivali za to
nadležni sudovi, sukladno mjerodavnim propisima, Ustavni sud je utvrdio da
podnositelju nije po­vrijeđeno ustavno pravo na pravično suđenje pred zakonom
ustanovljenim neovisnim i nepristranim sudom (članak 29. stavak 1. Ustava).

Pravo
na pravično suđenje u postupovnom smislu bilo bi povrijeđeno ako stranci u
postupku nije bila dana mogućnost da bude saslušana i da, u okviru zakona,
sudjeluje u postupku, ako joj nije dana mogućnost da iznosi činjenice i predlaže
dokaze, a nadležni sud se nije izjasnio o njenim navodima važnim za odlučivanje,
ako pojedinačni akt, protivno zakonu, nije obra­zložen, te da stranci na drugi
način nije omogućeno pravično suđenje pred nadležnim tijelom ustanovljenim
zakonom.

Budući
da su kazneni postupak proveli nadležni sudovi u skladu s odgovarajućim
zakonskim odredbama materijalnog i pro­cesnog prava, Ustavni je sud ocijenio da
podnositelju nije povrijeđeno navedeno ustavno pravo.

Isto tako, stajalište izraženo u osporenoj presudi
drugostupanjskog suda glede marginalne izmjene činjeničnog opisa djela,
pravilno je i logično obrazloženo.

6. Slijedom navedenog, a temeljem odredbi članaka 73.
i 75. Ustavnog zakona, odlučeno je kao u izreci.

7. Odluka o objavi temelji se na odredbi članka 29.
Ustavnog zakona.

Broj:
U-III-2605/2003

Zagreb,
23. rujna 2004.

USTAVNI SUD REPUBLIKE HRVATSKE

Predsjednik Vijeća
**dr. sc.** **Željko Potočnjak,** v. r.

Odluka, NN 143/2004-2529