## Odluka Ustavnog suda Republike Hrvatske broj: U-IIIA-2289/2009 od 27. svibnja 2009.

### NN 85/2009 (17.7.2009.), Odluka Ustavnog suda Republike Hrvatske broj: U-IIIA-2289/2009 od 27. svibnja 2009.

85 17.07.2009 Odluka Ustavnog suda Republike Hrvatske broj:
U-IIIA-2289/2009 od 27. svibnja 2009.

USTAVNI SUD REPUBLIKE HRVATSKE

2110

Ustavni sud Republike Hrvatske, u Drugom vijeću za odlučivanje o ustavnim tužbama, u sastavu sutkinja Snježana Bagić, predsjednica Vijeća, te suci Marko Babić, Slavica Banić, Mario Jelušić, Ivan Matija i Miroslav Šeparović, članovi Vijeća, odlučujući o ustavnoj tužbi koju je podnijela Z. B. iz Z., na sjednici održanoj 27. svibnja 2009. godine, jednoglasno je donio

ODLUKU

I. Ustavna tužba se usvaja.

II. Vrhovni sud Republike Hrvatske dužan je donijeti odluku u predmetu koji se vodi pred tim sudom pod brojem: Revr-162/09 u najkraćem mogućem roku, ali ne duljem od šest (6) mjeseci, računajući od prvog idućeg dana nakon objave ove odluke u »Narodnim novinama«.

III. Na temelju članka 63. stavka 3. Ustavnog zakona o Ustavnom sudu Republike Hrvatske (»Narodne novine« broj 99/99., 29/02. i 49/02. – pročišćeni tekst), podnositeljici ustavne tužbe, Z. B. iz Z., I. B. M. 78, određuje se primjerena naknada zbog povrede ustavnog prava zajamčenog člankom 29. stavkom 1. Ustava Republike Hrvatske (»Narodne novine« broj 41/01. – pročišćeni tekst), u iznosu od 22.600,00 kn.

IV. Naknada iz točke III. izreke ove odluke bit će isplaćena iz državnog proračuna u roku od tri (3) mjeseca od dana podnošenja zahtjeva podnositelja Ministarstvu financija Republike Hrvatske za njezinu isplatu.

V. Ova odluka objavit će se u »Narodnim novinama«.

Obrazloženje

1. Na temelju članka 63. Ustavnog zakona o Ustavnom sudu Republike Hrvatske (»Narodne novine« broj 99/99., 29/02. i 49/02. – pročišćeni tekst; u daljnjem tekstu: Ustavni zakon) podnositeljica je 13. ožujka 2008. podnijela Vrhovnom sudu Republike Hrvatske zahtjev za zaštitu prava na suđenje u razumnom roku zbog dugotrajnosti postupka koji se u parničnom predmetu radi pobijanja odluke vodi u povodu izjavljene revizije pred Vrhovnim sudom Republike Hrvatske pod brojem: Revr-162/09. Smatra da u parničnom postupku koji se vodio od 1988. godine (pred Općinskim građanskim sudom u Zagrebu, prije Osnovnim sudom udruženog rada, pod brojem: Ps-773/94, prije S-4671/88, a pred Županijskim sudom u Zagrebu pod brojem: Gž-1112/06), nije donesena odluka u razumnom roku, čime je povrijeđeno njezino pravo zajamčeno člankom 29. stavkom 1. Ustava Republike Hrvatske.

Vrhovni sud donio je 30. travnja 2009. rješenje broj: Gzp-988/08-3, kojim se oglasio nenadležnim za postupanje u tom predmetu te je predmet proslijedio Ustavnom sudu, koji je isti zaprimio dana 11. svibnja 2009. godine.

ČINJENICE VAŽNE ZA USTAVNOSUDSKI POSTUPAK

2. Ustavni sud je na temelju navoda iz zahtjeva za zaštitu prava na suđenje u razumnom roku (koji sadržajno predstavlja ustavnu tužbu), očitovanja Županijskog suda u Zagrebu te uvida u presliku spisa Općinskog građanskog suda u Zagrebu broj: Ps-773/94, primjenom članka 63. Ustavnog zakona, utvrdio sljedeće pravno relevantne činjenice za odlučivanje o povredi ustavnog prava podnositelja, zajamčenog člankom 29. stavkom 1. Ustava:

Parnični postupak pokrenut je 21. prosinca 1988. pred Općinskim sudom u Zagrebu (prije Osnovni sud udruženog rada) tužbom (prije prijedlogom) podnositeljice (predlagateljica-tužiteljica) radi pobijanja odluke o redu prvenstva i broju bodova iz osnova statusa podstanarskog odnosa, protiv tuženika (prije sudionika) T. k. »U.« Z.

U razdoblju do 5. studenoga 1997. sud je održao 5 ročišta za glavnu raspravu (26. lipnja 1989., 12. listopada 1989., 23. studenoga 1989., 23. siječnja 1989., ročište zakazano za 29. ožujka 1990. je otkazano zbog nepristupanja svjedoka, 3. svibnja 1990.), na kojima je, između ostalog, proveo dokaz saslušanjem stranaka, svjedoka, te je zatražio od tuženika dostavu dokumentacije u spis. Općinski sud je donio na ročištu 3. svibnja 1990. odluku broj: S-4671/88 kojom je usvojio zahtjev podnositeljice. Radi donošenja odluke o žalbi tuženika, spis je 14. studenoga 1990. otpremljen Sudu udruženog rada Hrvatske, koji je odlukom od 7. svibnja 1991. remisorno vratio spis Općinskom sudu u Zagrebu. Dana 22. travnja 1993. Općinski sud u Zagrebu donio je rješenje kojim se žalba tuženika odbacuje, a protiv tog rješenja tuženik je podnio žalbu 6. lipnja 1993. godine. Radi odluke o žalbi tuženika spis je ponovno otpremljen Okružnom sudu u Zagrebu 11. lipnja 1993. godine. Okružni sud u Zagrebu (Županijski sud u gradu Zagrebu) je rješenjem od 26. travnja 1994., broj: Gž-5825/93 ukinuo odluku Općinskog suda u Zagrebu (prije Osnovni sud udruženog rada) od 3. svibnja 1990 i predmet uputio prvostupanjskom sudu na ponovno suđenje.

U razdoblju nakon 5. studenoga 1997. u postupku su poduzete sljedeće radnje, relevantne za odlučivanje o pravima i obvezama podnositeljice:

Podneskom od 21. veljače 2000. podnositeljica je obavijestila Općinski sud u Zagrebu da ostaje kod tužbe i postavljenog tužbenog zahtjeva.

Sljedeće ročište je održano 12. rujna 2000., na kojem je podnositeljici dodijeljen rok od 15 dana da uredi tužbeni zahtjev, te se očituje u pogledu drugostupanjskog rješenja Županijskog suda u Zagrebu od 26. travnja 1994., broj: Gž-5825/93. Podnositeljica je sudu uputila podnesak od 29. siječnja 2001., kojim je udovoljila raspravnom rješenju od 12. rujna 2000. godine.

Rješenjem od 30. kolovoza 2001. podnositeljica je pozvana da uredi tužbeni zahtjev u pogledu tuženika u odnosu na koje nije povučena tužba, na što je podnositeljica sudu uputila podnesak od 21. rujna 2001. godine.

Na ročištu 11. veljače 2002. utvrđeno je da podnositeljica u podnesku od 21. rujna 2001. nije navela točne adrese tuženika, te je podnositeljici dodijeljen rok od 30 dana radi pribave istih.

Na ročištu 12. lipnja 2002. podnositeljica navodi da su svi tuženici djelatnici I-tuženika, te ih stoga predlaže pozvati na adresu I-tuženika, putem sudskog dostavljača. Podnositeljici je naložena uplata predujma za dostavu putem sudskog dostavljača, te je dokaz o izvršenoj uplati priložen podnesku podnositeljice od 2. srpnja 2002. godine.

Na ročištu održanom 14. listopada 2002. podnositeljici je dodijeljen rok od 30 dana kako bi uredila tužbeni zahtjev obzirom na tuženike koji ne rade kod I-tuženika, te je podneskom od 20. prosinca 2002. podnositeljica specificirala tužbeni zahtjev.

Na ročištu 7. srpnja 2003. saslušana je podnositeljica.

Podneskom od 4. studenoga 2003. podnositeljica požuruje zakazivanje ročišta za glavnu raspravu.

Na ročištu 15. veljače 2005. glavna rasprava je zaključena, ali je rješenjem od 22. veljače 2005. ponovno preotvorena.

Sljedeće ročište je održano 18. svibnja 2005., na kojem je podnositeljici dodijeljen rok od 30 dana radi očitovanja glede povlačenja tužbe.

Na ročištu 3. studenoga 2005. podnositeljica navodi da ostaje kod povlačenja tužbe u odnosu na neke tuženike te da kao tuženik ostaje samo I-tuženik U. d.d. Z. Na navedenom ročištu odbijen je podnositeljičin prijedlog za provođenjem građevinskog vještačenja te je glavna rasprava zaključena.

Na ročištu 17. studenoga 2005. Općinski sud u Zagrebu donio je rješenje i presudu broj: Ps-773/94, protiv koje je podnositeljica podnijela žalbu 3. siječnja 2006. godine.

Radi donošenja odluke o žalbi podnositeljice, spis je 14. veljače 2006. zaprimljen na Županijskom sudu u Zagrebu, te je 10. lipnja 2008. donesena drugostupanjska presuda broj: Gž-1112/06-2, kojom je odbijena žalba podnositeljice.

Protiv navedene presude drugostupanjskog suda podnositeljica je izjavila reviziju 11. prosinca 2008. i predmet se povodom izjavljene revizije vodi na Vrhovnom sudu Republike Hrvatske pod brojem: Revr-162/09.

PRAVO VAŽNO ZA USTAVNOSUDSKI POSTUPAK

3. Mjerodavno pravo sadržano je u članku 29. stavku 1. Ustava Republike Hrvatske.

Ustavna tužba je osnovana.

4. Svoju odluku Ustavni sud obrazlaže sljedećim utvrđenjima:

4.1. DULJINA SUDSKOG POSTUPKA

Parnični postupak pokrenut je 21. prosinca 1988. pred Općinskim sudom u Zagrebu (prije Osnovni sud udruženog rada).

Duljina postupka uzima se u obzir od 5. studenoga 1997., kad je Zakonom o potvrđivanju stupila na snagu, u odnosu na Republiku Hrvatsku, Konvencija za zaštitu ljudskih prava i temeljnih sloboda i Protokoli broj: 1, 4, 6, 7 i 11 uz Konvenciju za zaštitu ljudskih prava i temeljnih sloboda (»Narodne novine – Međunarodni ugovori« broj 18/97., 6/99. – pročišćeni tekst, 8/99. – ispravak, u daljnjem tekstu: Konvencija). Protokol broj 12 na snazi je u odnosu na Republiku Hrvatsku od 1. travnja 2005. (Zakon o potvrđivanju Protokola broj 12 uz Konvenciju za zaštitu ljudskih prava i temeljnih sloboda, »Narodne novine – Međunarodni ugovori« broj 14/02. i Objava o stupanju na snagu Protokola broj 12 uz Konvenciju za zaštitu ljudskih prava i temeljnih sloboda, »Narodne novine – Međunarodni ugovori« broj 9/05.), a Protokol broj 13 od 1. srpnja 2003. (Zakon o potvrđivanju Protokola broj 13 uz Konvenciju za zaštitu ljudskih prava i temeljnih sloboda, o ukidanju smrtne kazne u svim okolnostima, »Narodne novine – Međunarodni ugovori« broj 14/02. i Objava o stupanju na snagu Protokola broj 13 uz Konvenciju za zaštitu ljudskih prava i temeljnih sloboda, »Narodne novine – Međunarodni ugovori« broj 13/03.).

U članku 6. stavku 1. Konvencije jamči se svakome pravo da, radi utvrđivanja njegovih prava i obveza građanske naravi ili u slučaju podizanja optužnice za kazneno djelo protiv njega, zakonom ustanovljeni neovisni i nepristrani sud u razumnom roku ispita njegov slučaj.

Ustavni sud utvrđuje da je do dana donošenja ove odluke postupak trajao ukupno dvadeset (20) godina, pet (5) mjeseci i šest (6) dana, a nakon stupanja na snagu Zakona o potvrđivanju Konvencije pa do dana donošenja ove odluke postupak je trajao jedanaest (11) godina, šest (6) mjeseci i dvadesetdva (22) dana.

4.2. POSTUPANJE NADLEŽNOG SUDA

U pravno relevantnom razdoblju postupak se najprije vodio pred Općinskim sudom u Zagrebu (prije Osnovni sud udruženog rada), koji je, od radnji relevantnih za meritorno odlučivanje o pravima i obvezama podnositeljice, održao pet ročišta, zatražio određene podatke, proveo dokaz saslušanjem stranaka, svjedoka te je zaključio glavnu raspravu. Općinski sud je donio na ročištu 3. svibnja 1990. odluku broj: S-4671/88 kojom je usvojio zahtjev podnositeljice.

U povodu žalbe tuženika, Okružni sud u Zagrebu (Županijski sud u gradu Zagrebu) je rješenjem od 26. travnja 1994., broj: Gž-5825/93 ukinuo odluku Općinskog suda u Zagrebu (prije Osnovni sud udruženog rada) od 3. svibnja 1990 i predmet uputio prvostupanjskom sudu na ponovno suđenje.

U ponovnom postupku održano je devet (9) ročišta za glavnu raspravu.

Dana 17. studenoga 2005. Općinski sud u Zagrebu donio je rješenje i presudu broj: Ps-773/94, protiv koje je podnositeljica podnijela žalbu.

Županijski sud u Zagrebu je 10. lipnja 2008. donio drugostupanjsku presudu broj Gž-1112/06-2 kojom je odbijena žalba podnositeljice.

Protiv navedene presude drugostupanjskog suda podnositeljica je izjavila reviziju 11. prosinca 2008. i predmet se povodom izjavljene revizije vodi na Vrhovnom sudu Republike Hrvatske pod brojem: Revr-162/09.

4.3. PONAŠANJE PODNOSITELJA USTAVNE TUŽBE
(TUŽITELJA U PARNIČNOM POSTUPKU)

Ustavni sud ocjenjuje da podnositeljica ustavne tužbe, kao tužiteljica u parničnom postupku, nije doprinijela duljini postupka.

4.4. SLOŽENOST SUDSKOG PREDMETA

Ustavni sud utvrđuje da se u konkretnom slučaju ne radi o osobito složenoj pravnoj stvari.

OCJENA USTAVNOG SUDA

5. Ustavni sud utvrđuje da se postupak u pravno relevantnom razdoblju vodio u trajanju od preko jedanaest (11) godina te da je ukupno trajao preko dvadeset (20) godina, što ne udovoljava zahtjevu suđenja u razumnom roku.

Imajući u vidu ukupnu duljinu postupka, neučinkovito postupanje sudova te okolnost da podnositeljica nije doprinijela duljini postupka, kao i da je postupak još uvijek u tijeku, Ustavni sud utvrđuje da je dugim trajanjem sudskog postupka povrijeđeno pravo podnositeljice da zakonom ustanovljeni neovisni i nepristrani sud u razumnom roku odluči o njegovim pravima i obvezama, zajamčeno člankom 29. stavkom 1. Ustava Republike Hrvatske.

Stoga je, u smislu odredbe članka 63. stavka 2. Ustavnog zakona, donijeta odluka kao pod točkama I. i II. izreke ove odluke.

6. Visinu naknade, zbog povrede ustavnog prava na donošenje odluke u razumnom roku, Ustavni sud utvrđuje uzimajući u obzir okolnosti svakog pojedinog predmeta, uz istodobno uvažavanje ukupnih gospodarskih i socijalnih prilika u Republici Hrvatskoj.

Sukladno odredbi članka 63. stavka 3. Ustavnog zakona, odlučeno je kao u točkama III. i IV. izreke ove odluke.

7. Odluka o objavi (točka V. izreke) temelji se na odredbama članka 29. Ustavnog zakona.

8. Predsjednik Vrhovnog suda Republike Hrvatske dužan je dostaviti Ustavnom sudu pisanu obavijest o datumima donošenja i otpreme odluke u roku osam (8) dana od dana njene otpreme, a najkasnije osam (8) dana od isteka roka određenog u točki II. izreke ove odluke. Ovaj nalog temelji se na članku 31. stavcima 4. i 5. Ustavnog zakona.

Broj: U-IIIA-2289/2009

Zagreb, 27. svibnja 2009.

USTAVNI SUD REPUBLIKE HRVATSKE

Predsjednica Vijeća
Snježana Bagić, v. r.

Odluka, NN 85/2009-2110