## Presuda Visokog upravnog suda Republike Hrvatske broj: Us-11647/2010-8 od 19. prosinca 2012.

### NN 43/2013 (12.4.2013.), Presuda Visokog upravnog suda Republike Hrvatske broj: Us-11647/2010-8 od 19. prosinca 2012.

43 12.04.2013 Presuda Visokog upravnog suda Republike Hrvatske broj: Us-11647/2010-8 od 19. prosinca 2012.

VISOKI UPRAVNI SUD
REPUBLIKE HRVATSKE

827

PRESUDA

Visoki upravni sud Republike Hrvatske u vijeću sastavljenom od sudaca toga suda Lidije Vukičević Gašparović, predsjednice vijeća, Mirjane Čačić i Arme Vagner Popović, članica vijeća, te sudske savjetnice Franciske Dominković, zapisničarke, u upravnom sporu tužitelja Hrvatski Telekom d.d. Zagreb, Savska c. 32, protiv odluke tužene Hrvatske agencije za poštu i elektroničke komunikacije, Zagreb, Jurišićeva 13, klasa: UP/I-344-01/10-01/612, urbroj: 376-12-10-16 od 15. rujna 2010., radi izmjene standardne ponude HT – Hrvatskih telekomunikacija d.d. za usluge veleprodajnog širokopojasnog pristupa, u nejavnoj sjednici vijeća održanoj 19. prosinca 2012.

presudio je

Tužba se odbija.

Ova presuda će se objaviti u »Narodnim novinama«.

Obrazloženje

Osporenom odlukom tuženog tijela, a pod točkom I. dispozitiva naloženo je 37 izmjena u Standardnoj ponudi za uslugu veleprodajnog širokopojasnog pristupa HT-Hrvatskih telekomunikacija d.d. od 1. listopada 2009. Točkom II. dispozitiva navedene odluke obvezan je HT da operatorima korisnicima omogući prijenos VoIP podatkovnog prometa na IP razini, uz jednake uvjete i razinu kakvoće usluge koju osigurava svom maloprodajnom dijelu ili povezanim društvima, i to za Regiju Sjever do 1. siječnja 2011. odnosno do 1. srpnja 2011. za ostale regije. Točkom III. dispozitiva odluke obvezan je HT da do 1. ožujka 2011. operatorima korisnicima omogući putem web-
-aplikacije kao i korištenjem aplikativnih sučelja, koja omogućavaju direktnu računalnu razmjenu podataka između informacijskih sustava – B2B pristup, pobliže navedene u navedenoj točki. Pod točkom IV. dispozitiva obvezan je HT da operatorima korisnicima omogući migraciju krajnjih korisnika s ADSL Transport usluge na uslugu veleprodajnog širokopojasnog pristupa na način da se ne ugrožava kontinuiranost poslovanja operatora korisnika kao i neopravdano povećanje postojećeg troška operatora korisnika za vrijeme trajanja same migracije. Pod točkom V. dispozitiva obvezan je HT da 45 dana prije svake promjene vlastitih maloprodajnih paketa, na kojima se temelje cijene usluge veleprodajnog širokopojasnog pristupa u Standardnoj ponudi HT– Hrvatskih telekomunikacija d.d. za uslugu veleprodajnog širokopojasnog pristupa od 1. listopada 2009. izvršiti izmjene u tekstu same Standardne ponude s pripadajućim novim veleprodajnim cijenama, uz slanje obavijesti operatorima korisnicima Standardne ponude, kao i Hrvatskoj agenciji za poštu i elektroničke komunikacije. Pod točkom VI. dispozitiva obvezan je HT da u roku od 30 dana od dana primitka odluke operatorima korisnicima omogući način naplate usluge, definirane u točki Ad 1.2 ove odluke, koji će omogućiti operatoru korisniku da može istovremeno koristiti regionalne i nacionalne Širokopojasne PoP-ove za prijenos Internet podatkovnog prometa. Pod točkom VII. dispozitiva obvezan je tužitelj da do 1. srpnja 2011. operatorima korisnicima omogući model korištenja usluga koji bi isključio potrebu za promjenom domene korisničkog imena prilikom svake promjene prometnog paketa. Pod točkom VIII. dispozitiva obvezan je tužitelj da u roku od 60 dana od dana primitka ove odluke operatorima korisnicima omogući dodatne posebne virtualne kanale za pružanja IPTV-usluge kapaciteta pobliže navedenih u navedenoj točki. Pod točkom IX. dispozitiva tužitelj je obvezan u roku od osam dana od dana primitka ove odluke uz Standardnu ponudu HT – Hrvatskih telekomunikacija d.d. za uslugu veleprodajnog širokopojasnog pristupa od 1. listopada 2009. ugraditi izmjene i dopune Standardne ponude iz točaka I. i V. ove odluke i svugdje gdje bi to bilo potrebno, uskladiti i ostale dijelove Standardne ponude u skladu s definiranim izmjenama i dopunama te iste primjenjivati u roku od osam dana od primitka ove odluke.

Tužitelj tužbom pobija osporenu odluku iz razloga što u odluci nije pravilno primijenjen zakon niti podzakonski propis, zbog toga što činjenično stanje nije pravilno utvrđeno te što je iz činjenica izveden nepravilni zaključak u pogledu činjeničnog stanja. Napominje da je tuženo tijelo po službenoj dužnosti 12. ožujka 2010. temeljem odredbe članka 58. stavak 3. Zakona o elektroničkim komunikacijama pokrenuo postupak izmjene standardne ponude HT-a za uslugu veleprodajnog širokopojasnog pristupa izrađene i objavljene u skladu s Odlukom HAKOM-a, klasa: 344-01/09-01/1079, urbroj: 376-11-09-01 od 17. srpnja 2009. i Analizom tržišta veleprodajnog širokopojasnog pristupa, koja je sastavni dio te Odluke. Ističe da se sam postupak izmjene Standardne ponude, koji je prethodio donošenju osporene odluke, sastojao od nekoliko faza, te da je tužitelj u postupku koji je prethodio donošenju osporene odluke tuženiku dostavio šest očitovanja odnosno komentara na prijedlog izmjena i dopuna Standardne ponude, međutim da mnogi bitni dijelovi tužiteljevih navoda nisu uzeti u obzir pri donošenju osporenog akta, ili su odbijeni bez obrazloženja. Glede nepravilne primjene zakona i podzakonskih propisa tužitelj navodi da prema članku 56. Zakona o elektroničkim komunikacijama tuženo tijelo određuje regulatorne obveze operatoru sa značajnom tržišnom snagom isključivo u postupku Analize mjerodavnog tržišta, a postupak analize mjerodavnog tržišta da je zaključen odlukom od 17. srpnja 2009., kojom su tužitelju određene regulatorne obveze. Smatra da je tuženo tijelo suprotno citiranoj odredbi članka Zakona osporenom odlukom tužitelju naložio nove obveze izlazeći tako iz okvira provedene analize mjerodavnog tržišta i obveza određenih analizom tržišta. Ističe da se točkom Ad 1.21 osporenog akta dopunjuje članak 10.1., stavak 1. Standardne ponude, kojim je do donošenja osporene odluke bilo predviđeno da tužitelj može povremeno izdavati upute u interesu sigurnosti i pravilnog rada mreže tužitelja ili infrastrukture koju koristi operator korisnik. Osporenom odlukom da se uvodi obveza ishođenja suglasnosti tuženika pri donošenju takvih uputa, iako takva obveza nije bila predviđena analizom tržišta kojom je bilo izričito određeno da Standardna ponuda ostaje nepromijenjena u svim onim dijelovima u kojima se regulatorne obveze nisu promijenile. Nadalje, smatra da se izmjenom Standardne ponude, a pod točkom V. također radi o novoj obvezi koja zahtijeva znatne prilagodbe u procesima unutar tužitelja, a nije određena analizom tržišta niti ima temelja za nju u analizi tržišta. Također, smatra da je i pod točkom VIII. osporenog akta određena nova obveza koja zahtijeva dodatna ulaganja u razvoju sustava od strane tužitelja, a sve bez provođenja postupka analize mjerodavnog tržišta predviđenog člankom 56. Zakona o elektroničkim komunikacijama. Nadalje, prema mišljenju tužitelja nova obveza je tužitelju određena i točkom VIII. osporene odluke (obveza omogućiti dodatne posebne virtualne kanale za pružanje IPTV-usluge), što da je protivno odluci od 17. srpnja 2009. i analizi tržišta. Zaključno tužitelj smatra da je tuženik osporenim aktom neovlašteno proširio regulatorne obveze određene odlukom od 17. srpnja 2009., da je za takvo postupanje tuženo tijelo trebalo provesti postupak analize tržišta kako bi se utvrdilo postoji li na mjerodavnom tržištu takvi nedostaci koji bi opravdali određivanje razmjernih i opravdanih obveza s obzirom na regulatorna načela i ciljeve iz članka 5. Zakona, te tek onda donijeti odluku koja bi bila u skladu sa spomenutim člankom 56. Zakona. Takav postupak u ovom slučaju da nije proveden, a samo provođenje javne rasprave, kojom se doduše omogućava zainteresiranim stranama izjašnjavanje o prijedlogu odluke tuženika, ne može biti valjani temelj za određivanje novih regulatornih obveza. Glede nepravilno utvrđenog činjeničnog stanja tužitelj ističe da mu je pored mogućnosti dostavljanja dokumentacije i pisanog očitovanja trebalo pružiti mogućnosti pobijanja točnosti navoda koji se ne slažu s navodima koje je tužitelj dostavljao tijekom postupka, što da je sukladno odredbi članka 51. i 52. Zakona o općem upravnom postupku. Ističe da je u postupku izmjene Standardne ponude provedena javna rasprava, te da je tuženo tijelo dostavljalo tužitelju dodatne prijedloge na očitovanje, ali da prijedlozi tuženika, a niti osporena odluka nisu sadržavali adekvatna obrazloženja iz kojih bi bili vidljivi razlozi uvođenja određenih izmjena i dopuna, kao niti razlozi odbijanja određenih prijedloga tužitelja, čime je tužitelju bilo onemogućeno očitovati se o takvim činjenicama. U odnosu na točku Ad 1.3 osporenog akta tužitelj da je isticao kako se u prijedlogu obveze ne uzima u obzir da takva mogućnost zahtijeva dodatna ulaganja od strane tužitelja, što znači da je potrebno odrediti i dodatnu naknadu za ovakav način spajanja. Smatra da ima pravo naplaćivati naknadu za troškove koji su neophodni za pružanje usluga, koje troškove je tuženo tijelo zanemarilo i bez obrazloženja nije prihvatilo tužiteljev prijedlog za uvođenje dodatne naknade kojom bi se pokrila ulaganja koje predmetna obveza zahtijeva od tužitelja. Glede korištenja neograničenog broja MAC-adresa, smatra da se navedenom obvezom izlazi iz okvira načela nediskriminacije na koje se poziva tuženo tijelo u svom obrazloženju. Glede cjenika jednokratnih naknada za veleprodajni širokopojasni pristup na temelju ADSL tehnologije smatra da je osporenom odlukom tuženo tijelo pojedine naknade odredio u znatno manjem iznosu od onih predloženih od strane tužitelja, dok pojedine naknade uopće nisu prihvaćene. Pri tome su u potpunosti i bez adekvatnog obrazloženja zanemareni argumenti tužitelja u pogledu iznosa i opravdanosti troškova vezanih uz radnje nužne za omogućavanje širokopojasnog pristupa na temelju ADSL tehnologije, kojim postupanjem tuženika da je potpuno zanemarena činjenica da je u pogledu naknada koje se određuju u ovoj točci osporenog akta tužitelj dostavio strukturu troškova, a koja struktura nije prihvaćena na činjenicama i dokazima utemeljenim u obrazloženju tuženika. Glede cjenika dodatnih virtualnih kanala za IPTV i VoIP uslugu, tužitelj ističe da je tuženo tijelo osporenom odlukom odredilo da se sve naknade za poseban virtualni kanal za IPTV uslugu svedu na najniži iznos naknade te time troškove, odnosno poslovni rizik uvođenja nove usluge od strane operatora korisnika jednostavno prebacio na tužitelja. Glede utvrđivanja i otklanjanja smetnji – SELT/DELT mjerenja smatra da tuženo tijelo u potpunosti zanemaruje navode tužitelja iznesene u postupku izmjene Standardne ponude, kako ovakve vrste mjerenja tužitelj ne provodi za svoje potrebe. Isto tako, tuženik da je u postupnosti zanemario tvrdnje tužitelja da provođenje SELT/DELT mjerenja nije nužno u početnoj fazi procedure otklona smetnji, te da u pojedinim slučajevima, ovisno o statusu aktivnosti/neaktivnosti terminalne opreme instalirane kod krajnjeg korisnika provođenje takvog mjerenja može navesti na potpuno pogrešan zaključak o postojanju kvara. Tužitelj smatra da je tuženo tijelo povrijedilo odredbu članka 209. stavak 2. Zakona o općem upravnom postupku, jer je tuženo tijelo u obrazloženju više obveza jednostavno i bez obrazloženja utvrdio kako ne prihvaća ili ne priznaje određen argumente tužitelja. Stoga, tužitelj smatra da pri donošenju osporenog akta nisu uzete u obzir sve bitne činjenice na koje je skrenuo pažnju, te kako se tužitelj nije imao priliku očitovati o svim relevantnim činjenicama, posljedica čega je nepravilno utvrđeno činjenično stanje i izvođenje nepravilnog zaključka u pogledu činjeničnog stanja. Smatra da postupanje tuženog tijela predstavlja bitan nedostatak koji je značajno utjecao na sadržaj osporene odluke, odnosno na određivanje izmjena i dopuna Standardne ponude.

Tužitelj predlaže uvažiti tužbu i poništiti osporenu odluku.

Tuženo tijelo u vrlo opsežnom odgovoru na tužbu osporava osnovanost tužbenih navoda tužitelja, te ostaje kod svih razloga navedenih u obrazloženju osporenog rješenja predlažući da Sud odbije tužbu tužitelja kao neosnovanu.

Zainteresirana osoba u ovoj upravnoj stvari VIP-net d.o.o. Zagreb, koju zastupa Nikola Klisović rukovoditelj Odjela pravnih poslova (po generalnoj punomoći) u svom odgovoru na tužbu ističe da je tuženo tijelo dana 12. ožujka 2010. godine temeljem članka 58. stavak 3. Zakona o elektroničkim komunikacijama pokrenuo postupak izmjene Standardne ponude tužitelja za uslugu veleprodajnog širokopojasnog pristupa, da je dana 12. ožujka 2010. objavljen javni poziv za prikupljanje prijedloga izmjena Standardne ponude, a dana 20. svibnja 2010. godine da je održana javna rasprava o prijedlogu Odluke o izmjenama i dopunama Standardne ponude. Tuženo tijelo da je tijekom provedenog postupka u više navrata tražilo dodatna pojašnjenja i mišljenja tužitelja vezano za određena otvorena pitanja važna za primjenu standardne ponude, što tužitelj i sam u svojoj tužbi ističe. Nadalje, sve zainteresirane strane da su tijekom trajanja postupka imale priliku iznijeti svoja stajališta te shodno tome da nije točna tvrdnja tužitelja da je istom uskraćena mogućnost očitovati se o svim bitnim činjenicama kako u tužbi navodi. U tom smislu zainteresirana osoba je mišljenja da je cijeli postupak koji je prethodio donošenju osporene odluke, te odluka, pravilan te proveden u skladu sa Zakonom o elektroničkim komunikacijama te ostalim primjenjivim propisima Republike Hrvatske. S obzirom da zainteresirana osoba smatra da je odluka pravilna i na zakonu osnovana, isti je mišljenja da nema potrebe očitovati se o svakoj pojedinačnoj točki tužbe te se osvrće samo na točku 2. tužbe u kojoj tužitelj navodi da je tuženo tijelo protivno članku 56. Zakona tužitelju naložilo nove regulatorne obveze, izlazeći pri tom iz okvira provedene analize mjerodavnog tržišta i obveza određenih analizom tržišta. Zainteresirana osoba je mišljenja da se ovdje ima primijeniti upravo odredba članka 56. stavak 3. Zakona koja određuje da se regulatorne obveze određene u skladu sa ovim člankom moraju temeljiti na prirodi utvrđenog nedostatka na tržištu te moraju biti razmjerne i opravdane s obzirom na regulatorna načela i ciljeve iz članka 5. istog Zakona. Ističe da se tuženo tijelo tijekom provođenja postupka koji je prethodio donošenju osporene odluke odnosno prilikom određivanja regulatornih obveza tužitelju rukovodilo primjenom načela i ciljeva određenih člankom 5. Zakona. U tom smislu tuženo tijelo da nije tužitelju naložilo nove regulatorne obveze, kako isti pogrešno navodi već je postojeće obveze određene standardnom ponudom neznatno izmijenio u cilju izbjegavanja zlouporaba te u cilju zaštite interesa operatora korisnika usluga standardne ponude i krajnjih korisnika. Postupajući na naprijed navedeni način tuženo tijelo da nije izašlo iz okvira provedene analize i mjerodavnog tržišta i obveza određenih analizom tržišta već je tužitelju odredio obveze koje su razmjerne i opravdane temeljem načela i ciljeva propisanih člankom 5. Zakona. Shodno tome, da je razvidno da tuženo tijelo donoseći osporavanu odluku nije postupilo protivno članku 56. Zakona što više, da je svoje obveze propisane prethodno spomenutom odredbom članka 56. Zakona u cijelosti ispoštovao.

Slijedom naprijed navedenog zainteresirana osoba predlaže da se nakon provedenog postupka donese odluka kojom se ostavlja na snazi osporavana odluka tuženog tijela.

Zainteresirane osobe u ovoj upravnoj stvari Amis telekom d.o.o. iz Zagreba, H1 Telekom d.d. iz Splita, OT-Optima telekom d.d. iz Zagreba i Metronet telekomunikacije d.d. iz Zagreba nisu dostavile svoj odgovor na tužbu iako je dostava poziva istima uredno iskazana.

Tužba nije osnovana.

Iz spisa predmeta dostavljenog Sudu uz odgovor na tužbu proizlazi da je osporena odluka tuženog tijela donesena pozivom na odredbu članka 12. stavak 1. točka 3., članka 58. stavak 3. i članka 22. stavak 1. i 2. Zakona o elektroničkim komunikacijama (»Narodne novine«, broj 73/08.).

Prema odredbi članka 12. stavak 1. točka 3. citiranog Zakona propisano je da je u nadležnosti Agencije za poštu i elektroničke komunikacije donošenje odluka u vezi s utvrđenjem mjerodavnog tržišta, provedbom analize tržišta te određivanjem i ukidanjem regulatornih obveza operatora sa značajnom tržišnom snagom.

Prema odredbi članka 58. stavak 3. istog Zakona Agencija jedanput godišnje provodi postupak izmjene Standardnih ponuda iz stavka 2. ovog članka u svrhu provedbe regulatornih obveza koje određuje u skladu s odredbama ovog Zakona. U svrhu ostvarivanja regulatornih načela i ciljeva iz članka 5. ovog Zakona, postupak izmjene standardnih ponuda iz stavka 2. ovog članka iznimno se može provesti i više puta tijekom godine.

Prema odredbi članka 22. stavak 1. propisano je da prije donošenja odluka i drugih upravnih akata od znatnijeg utjecaja na mjerodavno tržište, koje donosi u skladu s odredbama ovog Zakona, Agencija će objaviti prijedlog odluke ili drugog upravnog akta u svrhu provedbe javne rasprave, kako bi se svim zainteresiranim stranama omogućilo davanje mišljenja, primjedbi i prijedloga u vezi s predloženim mjerama. Prema stavku 2. istog članka Zakona predmet, postupak i trajanje javne rasprave iz stavka 1. ovog članka koje ne može biti kraće od 30 dana, Agencija objavljuje u skladu s odredbama članka 14. ovog Zakona.

U konkretnom slučaju osporena odluka tuženog tijela je donesena po službenoj dužnosti, sukladno ovlaštenju iz naprijed citirane odredbe članka 58. stavak 3. Zakona. Osporenom odlukom je tužitelju naložena izmjena Standardne ponude za usluge veleprodajnog, širokopojasnog pristupa od 1. listopada 2009. godine koja je objavljena sukladno odluci tuženog i koja je donesena u postupku analize veleprodajnog širokopojasnog pristupa u kom je tužitelj određen operatorom sa značajnom tržišnom snagom na tržištu veleprodajnog širokopojasnog pristupa. Način, uvjeti i rokovi provođenja regulatornih obveza propisani su »analizom tržišta veleprodajnog širokopojasnog pristupa« koji je sastavni dio regulatorne odluke.

U postupku izmjene citirane Standardne ponude, tuženo tijelo je dana 12. ožujka 2010. objavilo javni poziv svim zainteresiranim stranama (na svojim internetskim stranama) da do dana 24. ožujka 2010. godine dostave prijedloge izmjene Standardne ponude i to posebno glede: načina naplate posebnih virtualnih kanala za VoIP i-IPTV usluge; načina obrade pritužbi korisnika; migracije između veleprodajnih usluga (usluga izdvojenog pristupa lokalnoj petlji i usluga veleprodajnog širokopojasnog pristupa); usluge nacionalnog pristupa – načina korištenja i naplate; opravdanost jednokratnih troškova kod aktivacije veleprodajnih usluga; parametara kvalitete usluge VoIP, IPTV i VoD usluga; opravdanosti predloženih koeficijenata koncentracije na primopredajnim točkama za VoIP i IPTV usluge.

Svoje prijedloge su dostavili nekoliko operatera i to HT d.d., VIPnet d.o.o., OT-Optima Telekom d.o.o.; H1 Telekom d.d.; Metronet telekomunikacije d.d. i Voljatel telekomunikacije d.o.o. Treba reći da je tuženo tijelo dana 25. ožujka 2010. godine dodatno zatražilo od tužitelja pojašnjenje i mišljenje na određena otvorena pitanja važna za primjenu standardne ponude, a kako bi se isto imalo u vidu prilikom izmjene predmetne Standardne ponude, koje očitovanje je tužitelj dostavio dana 7. travnja 2010. godine nakon čega je izrađen prijedlog Odluke o izmjenama i dopunama Standardne ponude koja je sukladno odredbi članka 22. Zakona objavljena na internetskim stranicama tuženog tijela od 20. svibnja do 21. lipnja 2010. godine radi provođenja javne rasprave. Svoje komentare tijekom javne rasprave dostavilo je nekoliko operatera, pa je tuženo tijelo 30. srpnja 2010. godine ponovno dodatno zatražilo od tužitelja pojašnjenje pojedinih komentara dostavljenih na javnoj raspravi i dostavu dodatnih prijedloga izračunavanja naknada, koje je tužitelj i dostavio 16. i 23. kolovoza 2010. godine, a koja su prema obrazloženju osporene odluke također uzeta u obzir prilikom vođenja postupka izmjene predmetne Standardne ponude. I na posljetku treba reći da je tuženo tijelo dana 1. rujna 2010. godine dostavio tužitelju dijelove Standardne ponude za koje je smatrao, a temeljem prispjelih komentara, opravdanim izmijeniti u odnosu na prijedlog odluke koja je bila na javnoj raspravi sukladno odredbi čanka 17. stavak 5. Zakona i članku 30. Zakona o općem upravnom postupku na očitovanje, te se tužitelj o istom očitovao 13. rujna 2010. godine, a koje očitovanje je uzeto u obzir prilikom donošenja osporavane odluke, te je donesena potom konačna odluka o izmjenama i dopunama koje je tužitelj obvezan ugraditi u postojeću standardnu ponudu.

Dakle, iz svega naprijed navedenog, proizlazi da je tužitelju omogućeno sudjelovati u postupku izmjene predmetne Standardne ponude, odnosno da mu je omogućeno izjasniti se o svim činjenicama bitnim za donošenje osporavane odluke te isto tako dostavljanje sve potrebne dokumentacije i dokaza koji su značajni za donošenje odluke a provedena je i javna rasprava. Ove činjenice tužitelj ne dovodi u sumnju svojim tužbenim navodima jer je tuženo tijelo u postupku koji je prethodio donošenju osporavane odluke prema ocjeni Suda omogućilo tužitelju izjasniti se o svim bitnim činjenicama, komentarima i prijedlozima pristiglim na javni poziv. Treba reći i to da je iz cjelokupnog provedenog postupka razvidno da je tuženo tijelo u potpunosti postupilo sukladno svim relevantnim odredbama kako Zakona o elektroničkim komunikacijama tako i Zakona o općem upravnom postupku glede pitanja koja nisu uređena Zakonom o elektroničkim komunikacijama, a što je razvidno iz pojedinih izmjena Standardne ponude. Pri tom Sud ocjenjuje neosnovanim prigovor tužitelja istaknutim u tužbi da je tuženo tijelo prilikom donošenja osporene odluke izišlo iz okvira provedbe analize mjerodavnog tržišta te da je izmjenom predmetne standardne ponude tuženo tijelo tužitelju odredilo nove obveze.

Naime, Sud ocjenjuje da je navedenim izmjenama Standardne ponude tuženo tijelo u okviru već postojećih i određenih regulatornih obveza koje su određene regulatornom odlukom naložio određene izmjene Standardne ponude sukladno naprijed citiranoj odredbi članka 58. stavak 3. Zakona.

Iz spisu priložene dokumentacije, obrazloženja osporene odluke, te odgovora na tužbu tuženika proizlazi da je tužitelju naložena obveza pod točkom br. 1.21 u cilju osiguravanja transparentnog i nediskriminacijskog načina donošenja određenih uputa za rad mreže HT-a u slučaju kada se ista odnosi i na ostale operatore korisnike, te je od strane tuženog tijela ocijenjeno potrebnim odrediti tužitelju da u slučaju izdavanja uputa u interesu sigurnosti i pravilnog rada mreže HT-a ili infrastrukture koju koristi operator korisnik, potrebno dobiti prethodnu suglasnost tuženika, a kako bi se izbjegle moguće zlouporabe budući da uputa jednostrano i samovoljno donesena od strane tužitelja može imati velikog utjecaja na poslovanje samih operatora korisnika.

Nadalje, i smisao izmjene pod točkom V. osporene odluke je da operatori koji posluju na tržištu moraju biti u mogućnosti pravovremeno reagirati i prilagoditi se nastalim promjenama, a izmjena maloprodajnih cijena koja za sobom povlači izmjenu veleprodajnih cijena predstavlja bitnu promjenu, međutim način na koji je tuženo tijelo odredilo obvezu sukladno je analizi tržišta te nije protivna postupku određivanja regulatornih obveza propisanih odredbama Zakona o elektroničkim komunikacijama. Glede izmjena pod točkom VII. osporene odluke koja je vezana za problem uvjetovanja promjena domene korisničkog imena na ADSL Modemu u skladu s promjenama pojedinih prometnih paketa kod krajnjeg korisnika iz razloga što se promjena domene korisničkog imena događa u domeni odgovornosti operatora korisnika, odnosno na strani krajnjeg korisnika, te je nerealno očekivati da bi krajnji korisnik mogao samostalno konfigurirati svoj ADSL Modem kako bi napravio promjenu domene prilikom eventualne promjene korisničkog paketa koji koristi. Nadalje, ukoliko promjena domene ne može biti provedena automatski od strane tužitelja ili operatora korisnika u okviru podnošenja zahtjeva za promjenom paketa, može doći do situacije da je promjena paketa prometa realno neprovediva slijedom čega je tuženo tijelo prihvatilo prijedlog zainteresirane osobe VIP-neta za ukidanjem ograničenja paketa, kojom se prilikom svake promjene paketa prometa mora provoditi i promjena domene korisničkog imena budući da isto predstavlja otegotnu okolnost za promjenu paketa korisnika, a sve u svrhu lakšeg omogućavanja djelotvornog tržišnog natjecanja. Točkom VIII.– izmjene osporavane odluke uvedena je obveza tužitelju omogućiti dodatne posebne virtualne kanale za pružanje IPTV-usluga, odnosno uvođenje dodatnog posebnog virtualnog kanala za pružanje IPTV-usluge kapaciteta (promet u dolaznom smjeru) što je tuženik ocijenio opravdanim radi razloga napretka tehnologije, a prije svega sustava za kodiranje signala kojima se mogu postići znatne optimizacije potrebnog prijenosnog kapaciteta te sukladno tome znatne uštede samog kapaciteta. Tuženo tijelo je mišljenja da obvezivanje operatora korisnika na korištenje postavki HT-a štete konkurentnosti i ne potiče inovacije i korištenje novih tehnoloških rješenja, a samim time da ne potiče razvoj široko pojasnih usluga. Glede spajanja na sva pristupna područja unutar iste regije jedinim vodom, tuženo tijelo je navelo da je dodan novi stavak 7. koji propisuje da se za spajanje koristi minimalan broj vodova, odnosno da se ne uvjetuje povlačenje više vodova do istih pristupnih točaka za pristup različitim pristupnim područjima s obzirom da to nije tehnički opravdano i da predstavlja neopravdano nametanje troškova, što je također sukladno obvezi transparentnosti iz koje proizlazi da HT ne smije naplaćivati dodatne troškove koji nisu nužni za pružanje usluge. Također sukladno načelu nediskriminacije tužitelj je obvezan pružiti uslugu drugim operatorima uz jednake uvjete koje osigurava za svoje vlastite usluge i za potrebe svojih povezanih društava. Naime, budući da tužitelj za potrebe svojih maloprodajnih korisnika Net Phone paketa dodjeljuje veći broj MAC adresa nego što je predvidio na veleprodajnoj razini, tuženo tijelo je odredilo da tužitelj omogući operatoru korisniku korištenje onoliko MAC adresa (minimalno 2 MAC adrese) koliko dozvoljava instalirana oprema po pojedinoj liniji, a sve sukladno regulatornom obvezom nediskriminacije. Glede izmjene odluke radi utvrđivanja i otklanjanja smetnji – SELT/DELT mjerenja koja je vezana za izvođenje, na zahtjev operatora korisnika, SELT, odnosno DELT mjerenja, imajući u vidu da operatori korisnici trenutno nemaju mogućnost samostalne optimalne i kvalitetne provjere je li nastali kvar bio na njihovoj strani ili strani HT-a,(čime se iste dovodi u nepovoljan položaj prema vlastitom korisniku, a samim time i u diskriminirajući položaj u odnosu na HT), te se time prisiljava operatore korisnike da u svrhu zaštite svojeg krajnjeg korisnika, podnose zahtjeve za otklon kvara tužitelju (bez stvarnih informacija u čijoj odgovornosti se nalazi kvar), što u konačnici dovodi do stvaranja velikog broja neosnovanih prijava kvarova što tužitelj naplaćuje operatoru korisniku u iznosu od 400 kn za svaku neosnovanu prijavu kvara. Stoga je tuženo tijelo odredilo obvezu tužitelju prema kojoj je tužitelj obvezan na zahtjev operatora izvršiti SELT (DELT) mjerenja i u roku od 3 sata dostaviti rezultate izvršenog mjerenja prije formalnog podnošenja zahtjeva za otklon kvara, na koji način bi se putem dodatnog zahtjeva za dijagnostiku omogućilo rješavanje postojećeg problema otklanjanja kvarova odnosno smanjio broj nepotrebnih prijava kvara jer bi operator korisnik prije nego što podnese zahtjev za prijavu kvara imao relevantne informacije za prijavu kvara tužitelju, što nadalje rezultira posljedicom da bi se obveza naknade iz stavka 4. članka 8.5 svela na minimum. Na navedeni način izbjegava se obveza plaćanja naknade za neosnovanu prijavu kvara u slučaju da provedenom analizom dostavljenih mjerenja (koja su obavljena od strane tužitelja) operator korisnik može izvršiti drugu procjenu mjesta kvara te će operatori sami imati mogućnost utvrditi je li nastali kvar bio na njihovoj strani ili strani tužitelja a potom podnijeti formalni zahtjev tužitelju za otklon kvara.

S obzirom na sve naprijed navedeno i u postupku utvrđeno Sud ocjenjuje da je tuženo tijelo osporenu odluku donijelo sukladno odredbi članka 56. stavak 3. Zakona o elektroničkim komunikacijama kada je izmijenio određene odredbe postojeće Standardne ponude, te ocjenjuje da su navedene izmjene, kako to pravilno navodi i tuženo tijelo, izvršene u svrhu izbjegavanja mogućih zlouporaba a isto tako u svrhu zaštite interesa operatora korisnika usluga Standardne ponude krajnjih korisnika, čime nije izašao iz okvira već provedene analize mjerodavnog tržišta i obveza donijetih temeljem navedene analize.

Pri tom treba reći da je tuženo tijelo sukladno svojim zakonskim ovlastima omogućilo tužitelju da se prije donošenja odluke izjasni o činjenicama bitnim za donošenje odluke te je prilikom donošenja iste pravilno primijenjen zakon, pravilno je utvrđeno činjenično stanje, te prilikom donošenja osporene odluke nisu povrijeđena pravila postupka niti zakon na štetu tužitelja.

Stoga Sud ocjenjuje prigovore tužitelja istaknute u tužbi u potpunosti neosnovanim te nema osnova ocijeniti osporen u odluku nezakonitom.

Trebalo je stoga, temeljem odredbe članka 42. stavka 2. Zakona o upravnim sporovima (»Narodne novine«, broj 53/91., 9/92. i 77/92.), koja odredba se primjenjuje temeljem ovlaštenja iz odredbe članka 90. Zakona o upravnim sporovima (»Narodne novine«, broj 20/10. i 143/12.), tužbu odbiti kao neosnovanu.

Broj: Us-11647/2010-8

Zagreb, 19. prosinca 2012.

Predsjednica vijeća
 Lidija Vukičević Gašparović, v. r.

Presuda, NN 43/2013-827