## Odluka Ustavnog suda Republike Hrvatske broj: U-IIIA-65269/2009 od 11. veljače 2010.

### NN 28/2010 (3.3.2010.), Odluka Ustavnog suda Republike Hrvatske broj: U-IIIA-65269/2009 od 11. veljače 2010.

USTAVNI SUD REPUBLIKE HRVATSKE

681

Ustavni sud Republike Hrvatske, u Drugom vijeću za odlučivanje o ustavnim tužbama, u sastavu sutkinja Snježana Bagić, predsjednica Vijeća, te suci Mato Arlović, Davor Krapac, Ivan Matija, Duška Šarin i Miroslav Šeparović, članovi Vijeća, odlučujući o ustavnim tužbama koje su podnijeli B. E. iz S., M. P. iz K. L., J. K. iz R., A. O. iz R., J. B. iz S., I. Č. iz S. i A. P. iz S., koju zastupa punomoćnik S. Ć., odvjetnik u S., na sjednici održanoj 11. veljače 2010. godine, jednoglasno je donio

ODLUKU

I. Ustavne tužbe se usvajaju.

II. Vrhovni sud Republike Hrvatske dužan je donijeti odluku u predmetu koji se vodi pred tim sudom pod poslovnim brojem Revr-325/2009 (predmet Općinskog suda u Splitu broj: IVP-1825/95) u najkraćem mogućem roku, ali ne duljem od šest (6) mjeseci, računajući od prvog idućeg dana nakon objave ove odluke u »Narodnim novinama«.

III. Na temelju članka 63. stavka 3. Ustavnog zakona o Ustavnom sudu Republike Hrvatske (»Narodne novine« broj 99/99., 29/02. i 49/02. – pročišćeni tekst), podnositeljima ustavnih tužbi određuje se primjerena naknada zbog povrede ustavnih prava iz članka 29. stavka 1. Ustava Republike Hrvatske (»Narodne novine« broj 41/01. – pročišćeni tekst), i to:

– B. E. iz S., u iznosu od 20.000,00 kuna,

– M. P. iz K. L., u iznosu od 20.000,00 kuna,

– J. K. iz R., M. G., u iznosu od 20.000,00 kuna,

– A. O. iz R., C., u iznosu od 15.000,00 kuna,

– J. B. iz S., u iznosu od 17.000,00 kuna,

– I. Č. iz S., u iznosu od 15.000,00 kuna i

– A. P. iz S., u iznosu od 20.000,00 kuna.

IV. Naknada iz točke III. izreke ove odluke bit će isplaćena iz državnog proračuna u roku od tri (3) mjeseca od dana podnošenja zahtjeva podnositelja Ministarstvu financija Republike Hrvatske za njezinu isplatu.

V. Ova odluka objavit će se u »Narodnim novinama«.

Obrazloženje

1. Na temelju članka 27. stavka 1. Zakona o sudovima (»Narodne novine« broj 150/05., 16/07. i 113/08.), podnositelji su 21. studenoga 2008. godine, odnosno podnositeljica A. P. 10. travnja 2008. godine, podnijeli Vrhovnom sudu Republike Hrvatske zahtjev za zaštitu prava na suđenje u razumnom roku, radi duljine parničnog postupka koji se vodio pred Općinskim sudom u Splitu pod poslovnim brojem IVP-1825/95, kasnije pred Županijskim sudom u Splitu pod brojem Gž-3437/06, a koji se u trenutku odlučivanja o zahtjevu podnositelja (7. prosinca 2009.) nalazio pred Vrhovnim sudom Republike Hrvatske pod poslovnim brojem Revr-325/2009. Zbog navedenog se Vrhovni sud Republike Hrvatske, rješenjem broj: Gzp-1670/08-6 od 7. prosinca 2009. godine, oglasio stvarno nenadležnim te je predmet ustupio Ustavnom sudu Republike Hrvatske. Stoga se predmetni zahtjevi podnositelja, u sadržajnom smislu, imaju smatrati ustavnim tužbama.

ČINJENICE VAŽNE ZA USTAVNOSUDSKI POSTUPAK

2. Ustavni sud je u postupku pokrenutom ustavnim tužbama, primjenom članka 63. Ustavnog zakona, na temelju navoda ustavnih tužbi i uvida u presliku spisa Općinskog suda u Splitu broj: IVP-1825/95, utvrdio sljedeće pravno relevantne činjenice za odlučivanje o povredi ustavnih prava podnositelja, zajamčenih člankom 29. stavkom 1. Ustava:

Parnični postupak pod brojem IVP-1825/95 pokrenut je 19. svibnja 1995. godine pred Općinskim sudom u Splitu, tužbom podnositeljice I. Č. protiv tuženika 1. »D.-V.« d.d S., 2. »D.« d.d. S., kojom je tražila solidarnu isplatu razlike manje isplaćenih plaća. Tužbe podnositelja zaprimljene su pod raznim brojevima, i to kako slijedi: I. Č. pod brojem IVP-1825/95, B. E. pod brojem IVP-1828/95, M. P. pod brojem IVP-1905/95, A. O. pod brojem IVP-1871/95, J. B. pod brojem IVP-1881/95, J. K. pod brojem IVP-1866/95 i A. P. pod brojem IVP-1910/95.

U razdoblju do 5. studenoga 1997. godine, tuženici su podneskom od 24. veljače 1997. godine odgovorili na tužbu te je 17. travnja 1997. godine održano ročište za glavnu raspravu na kojem su pripojeni gore navedeni predmeti te je određeno da će se u ovoj pravnoj stvari voditi jedinstveni postupak i donijeti jedinstvena odluka pod brojem IVP-1825/95. Također, održano je ročište 3. srpnja 1997. godine.

U razdoblju nakon 5. studenoga 1997. godine u postupku su poduzete sljedeće radnje, relevantne za odlučivanje o pravima i obvezama podnositelja:

Ročišta za glavnu raspravu održana su 17. travnja 1998., 22. svibnja 1998., 1. rujna 1998., 13. listopada 1998., 22. travnja 1999., 5. studenoga 1999., 8. veljače 2000., 23. ožujka 2000., 9. svibnja 2000., 27. rujna 2000., 23. travnja 2001., 10. svibnja 2001., 11. lipnja 2001. godine.

Podneskom od 20. travnja 2001. godine podnositelji su preinačili tužbeni zahtjev.

Na ročište za glavnu raspravu, zakazano za 2. srpnja 2001. godine, nije pristupio nitko za podnositelje, kao ni nitko od neposredno pozvanih podnositelja. Sud je donio rješenje o mirovanju postupka s danom 2. srpnja 2001. godine.

Podneskom od 16. prosinca 2001. godine, punomoćnik podnositeljice A. P. dostavio je punomoć za zastupanje.

Podneskom od 8. kolovoza 2002. godine, punomoćnik podnositelja podnio je žalbu na rješenje o mirovanju te opravdao svoj izostanak s navedenog ročišta zbog bolničkog liječenja.

Ročište zakazano za 16. rujna 2002. odgođeno je za 11. listopada 2002. godine.

Podneskom od 16. rujna 2002. godine podnositelji su precizirali tužbeni zahtjev.

Na ročištu održanom 11. listopada 2002. godine raspravljano je o prijedlogu podnositelja za povrat u prijašnje stanje, čemu je sud i udovoljio te ukinuo rješenje o mirovanju.

Na ročištu održanom 27. studenoga 2002. godine saslušana je podnositeljica B. E., a na isto nije pristupio J. B. radi saslušanja. Doneseno je rješenje o provođenju financijsko-knjigovodstvenog vještačenja te je naloženo podnositeljima platiti vještačenje.

Podneskom od 13. veljače 2003. godine podnositeljica A. P. dostavila je dokaz o uplati predujma za vještačenje.

Troškove vještačenja platili su podnositelji: B. E., M. P. i J. K. te je vještak 31. srpnja 2003. godine izradio nalaz i mišljenje samo u odnosu na te podnositelje.

Podneskom od 7. siječnja 2004. godine podnositeljica A. P. požurila je rad suda.

Dana 13. prosinca 2004. godine vještak je dostavio nalaz i mišljenje za podnositeljicu A. P.

Podneskom od 16. prosinca 2004. godine podnositelj J. B. dostavio je sudu dokaz o uplati predujma za vještačenje.

Dana 6. travnja 2005. godine vještak je dostavio sudu nalaz i mišljenje za podnositelja J. B.

Ročište zakazano za 5. srpnja 2005. godine odgođeno je na traženje punomoćnika podnositelja.

Podneskom od 21. rujna 2005. godine podnositelji su uredili tužbu sukladno nalazima vještaka, a podnositeljica A. P. je isto učinila na ročištu održanom 5. listopada 2005. godine.

Ročišta za glavnu raspravu održana su 21. studenoga 2005. i 1. prosinca 2005. godine. Na ovom posljednjem, glavna rasprava je zaključena te je određeno ročište za objavu presude za 14. prosinca 2005. godine.

Općinski sud u Splitu donio je presudu i rješenje broj: IVP-1825/95-60, kojim se djelomično usvajaju, a djelomično se odbijaju tužbeni zahtjevi.

Drugotuženik je 7. lipnja 2006. godine podnio žalbu protiv prvostupanjske presude i rješenja.

Županijski sud u Splitu je 28. kolovoza 2008. godine donio presudu i rješenje kojim je preinačio presudu prvostupanjskog suda u dijelu kako je to naznačeno u izreci drugostupanjske presude. Drugostupanjski sud je rješenjem preinačio rješenje prvostupanjskog suda kako je to naznačeno u izreci istog.

Podnositelji su (osim podnositeljice A. P.) izjavili reviziju 2. ožujka 2009. godine.

Revizija je zaprimljena 28. travnja 2009. godine kod Vrhovnog suda Republike Hrvatske i vodi se pod brojem Revr-325/09.

PRAVO VAŽNO ZA USTAVNOSUDSKI POSTUPAK

3. Mjerodavno pravo sadržano je u članku 29. stavku 1. Ustava Republike Hrvatske.

Ustavne tužbe su osnovane.

4. Svoju odluku Ustavni sud obrazlaže sljedećim utvrđenjima:

4.1. DULJINA SUDSKOG POSTUPKA

Parnični postupak pokrenut je 19. svibnja 1995. godine pred Općinskim sudom u Splitu, tužbom podnositeljice I. Č.

Duljina postupka uzima se u obzir od 5. studenoga 1997. godine, kad je Zakonom o potvrđivanju stupila na snagu, u odnosu na Republiku Hrvatsku, Konvencija za zaštitu ljudskih prava i temeljnih sloboda i Protokoli broj 1, 4, 6, 7 i 11 uz Konvenciju za zaštitu ljudskih prava i temeljnih sloboda (»Narodne novine – Međunarodni ugovori« broj 18/97., 6/99. – pročišćeni tekst i 8/99. – ispravak, u daljnjem tekstu: Konvencija). Protokol broj 12 na snazi je u odnosu na Republiku Hrvatsku od 1. travnja 2005. (Zakon o potvrđivanju Protokola broj 12 uz Konvenciju za zaštitu ljudskih prava i temeljnih sloboda, »Narodne novine – Međunarodni ugovori« broj 14/02. i Objava o stupanju na snagu Protokola broj 12 uz Konvenciju za zaštitu ljudskih prava i temeljnih sloboda, »Narodne novine – Međunarodni ugovori« broj 9/05.), a Protokol broj 13 od 1. srpnja 2003. (Zakon o potvrđivanju Protokola broj 13 uz Konvenciju za zaštitu ljudskih prava i temeljnih sloboda, o ukidanju smrtne kazne u svim okolnostima, »Narodne novine – Međunarodni ugovori« broj 14/02. i Objava o stupanju na snagu Protokola broj 13 uz Konvenciju za zaštitu ljudskih prava i temeljnih sloboda, »Narodne novine – Međunarodni ugovori« broj 13/03.).

U članku 6. stavku 1. Konvencije jamči se svakome pravo da radi utvrđivanja njegovih prava i obveza građanske naravi ili u slučaju podizanja optužnice za kazneno djelo protiv njega zakonom ustanovljeni neovisni i nepristrani sud u razumnom roku ispita njegov slučaj.

Ustavne tužbe podnesene su 11. travnja 2008., odnosno 21. studenoga 2008. godine podnošenjem zahtjeva za zaštitu prava na suđenje u razumnom roku Vrhovnom sudu Republike Hrvatske, a do tog dana postupak nije okončan. Predmet je zaprimljen kod Ustavnog suda 31. prosinca 2009. godine.

U trenutku odlučivanja o ustavnim tužbama, predmet se po reviziji podnositelja nalazi pred Vrhovnim sudom Republike Hrvatske.

Postupak, u odnosu na koji se traži zaštita prava na suđenje u razumnom roku još je u tijeku pa Ustavni sud utvrđuje da do dana donošenja ove odluke postupak traje ukupno četrnaest (14) godina, osam (8) mjeseci i dvadeset i tri (23) dana, a od stupanja na snagu Konvencije do donošenja ove ustavnosudske odluke postupak traje dvanaest (12) godina, tri (3) mjeseca i šest (6) dana.

4.2. POSTUPANJE NADLEŽNOG SUDA

Do podnošenja ustavnih tužbi donesene su prvostupanjska i drugostupanjska odluka.

U konkretnom slučaju, u pravnorelevantnom razdoblju, postupak se najprije vodio pred Općinskim sudom u Splitu, koji je od radnji relevantnih za odlučivanje o pravima i obvezama podnositelja održao više ročišta, zatim, proveo je dokaz saslušanjem stranaka, proveo je dokaz financijsko-knjigovodstvenim vještačenjem te je zaključio glavnu raspravu i odlučio o tužbenim zahtjevima podnositelja.

Ustavni sud utvrđuje da je prvostupanjski sud bio potpuno neaktivan od 19. svibnja 1995. do 17. travnja 1997. godine (jednu godinu i jedanaest mjeseci).

U povodu žalbe drugotuženika predmet je dostavljen Županijskom sudu u Splitu na odlučivanje. Županijski sud u Splitu odlučio je nakon dvije godine od podnošenja žalbe.

4.3. PONAŠANJE PODNOSITELJA USTAVNIH TUŽBI
(TUŽITELJI U PARNIČNOM POSTUPKU)

Podnositelji ustavnih tužbi, kao tužitelji u parničnom postupku, doprinijeli su duljini trajanja postupka u dijelu u kojem je trajalo mirovanje postupka (2. srpnja 2001. do 11. listopada 2002.), jer punomoćnik nije pristupio na ročište 2. srpnja 2001. godine (iz opravdanih razloga, ali o istima sud nije bio obaviješten).

Podnositelj ustavne tužbe J. B. pridonio je još dodatno duljini postupka, jer je dokaz o predujmu za vještačenje dostavio nakon gotovo dvije godine od naloga suda te je u odnosu na njega vještak kasnije izradio i nalaz. Podnositelji I. Č. i A. O. nisu uopće uplatili predujam za vještačenje te su tako, također, dodatno pridonijeli duljini postupka.

4.4. SLOŽENOST SUDSKOG PREDMETA

Iz dosadašnjeg tijeka postupka proizlazi da se u konkretnom slučaju radi o složenijem predmetu, jer je u postupku osam tužitelja (od toga sedam podnositelja), te je bilo potrebno provesti financijsko-knjigovodstveno vještačenje za više njih, međutim, navedena okolnost ne može biti opravdanje za trajanje postupka u razdoblju više od četrnaest (14) godina.

4.5. ZNAČAJ POSTUPKA ZA PODNOSITELJE

U konkretnom slučaju postupak se vodi radi isplate razlike manje isplaćenih plaća. Budući da se radi o predmetu od posebnog značaja za podnositelje, nadležni sud je trebao postupati posebno učinkovito. Tako je i Europski sud za ljudska prava u više svojih presuda utvrdio da se od sudova zahtijeva veća učinkovitost u postupcima koji imaju veći značaj za podnositelje, te da se u tom smislu posebna učinkovitost sudova traži u postupcima koji se vode u vezi s otkazima (v., primjerice, presude Europskog suda u predmetima Bucholz protiv Njemačke od 6. svibnja 1981. godine, te Obermeier protiv Austrije od 28. lipnja 1990. godine).

OCJENA USTAVNOG SUDA

5. Ukupno trajanje postupka više od četrnaest godina, odnosno u pravnorelevantnom razdoblju više od dvanaest godina, ukazuje na neučinkovitost sudova u postupanju i na činjenicu da sudovi nisu poduzeli odgovarajuće radnje radi učinkovitog vođenja ovog postupka te je time podnositeljima povrijeđeno njihovo pravo na suđenje u razumnom roku.

Ustavni sud utvrđuje da se postupak deset (10) godina vodio pred sudom prvog stupnja. Rješenjem suda od 2. srpnja 2001. godine određeno je mirovanje postupka, jer podnositelji nisu pristupili na zakazano ročište, a izostanak je tek naknadno (nakon godinu dana) opravdan.

Sagledavajući postupak kao jedinstvenu cjelinu, razvidno je da je u konkretnom predmetu riječ o postupku koji se vodi od 1995. godine i koji je još uvijek u tijeku, stoga je Ustavni sud utvrdio da su podnositeljima povrijeđena ustavna prava da zakonom ustanovljeni neovisni i nepristrani sud u razumnom roku odluči o njihovim pravima.

Slijedom navedenog, a imajući u vidu značaj postupka za podnositelje, te ukupnu duljinu postupka, neučinkovito postupanje redovnih sudova, kao i činjenicu da su podnositelji svojim ponašanjem doprinijeli duljini postupka, te posebno okolnost da je postupak još uvijek u tijeku, Ustavni sud ocjenjuje da je povrijeđeno pravo podnositelja da neovisni i nepristrani sud u razumnom roku odluči o njihovim pravima i obvezama, koje je zajamčeno člankom 29. stavkom 1. Ustava.

Stoga, u smislu članka 63. stavka 2. Ustavnog zakona, donesena je odluka kao pod točkom I. i II. izreke ove odluke.

6. Sukladno članku 63. stavku 3. Ustavnog zakona, odlučeno je kao u točkama III. i IV. izreke ove odluke.

Visinu naknade zbog povrede ustavnog prava na donošenje odluke u razumnom roku, Ustavni sud utvrđuje uzimajući u obzir okolnosti svakog pojedinog predmeta, uz istodobno uvažavanje ukupnih gospodarskih i socijalnih prilika u Republici Hrvatskoj. Prilikom određivanja visine primjerene naknade uzet je u obzir i doprinos podnositelja ustavnih tužbi trajanju parničnog postupka.

7. Odluka o objavi (točka V. izreke) temelji se na članku 29. Ustavnog zakona.

8. Predsjednik Vrhovnog suda Republike Hrvatske dužan je dostaviti Ustavnom sudu pisanu obavijest o datumima donošenja i otpreme odluke u roku od osam (8) dana od dana njene otpreme, a najkasnije osam (8) dana od isteka roka određenog u točki II. izreke ove odluke. Ovaj nalog temelji se na članku 31. stavcima 4. i 5. Ustavnog zakona.

Broj: U-IIIA-65269/2009
Zagreb, 11. veljače 2010.

USTAVNI SUD REPUBLIKE HRVATSKE

Predsjednica Vijeća
Snježana Bagić, v. r.

Odluka, NN 28/2010-681