## Rješenje Ustavnog suda Republike Hrvatske broj U-III-522/2002 od 14. studenoga 2003.

### NN 194/2003 (10.12.2003.), Rješenje Ustavnog suda Republike Hrvatske broj U-III-522/2002 od 14. studenoga 2003.

# USTAVNI SUD REPUBLIKE HRVATSKE

3081

Ustavni
sud Republike Hrvatske, u Vijeću trojice za odlučiva­nje o ustavnim tužbama, u
sastavu sudac Milan Vuković, predsjednik Vijeća, te suci Ivan Matija i Jasna
Omejec, članovi Vijeća, u postupku pokrenutom ustavnom tužbom A. d.o.o. K.,
koje zastupa direktor N. L., na sjednici održanoj dana 14. studenoga 2003.
godine, jednoglasno je donio

## RJEŠENJE

I.
Ustavna tužba se odbacuje.

II. Ovo
rješe­nje objavit će se u »Narodnim novinama«.

```
Obrazlože­nje
```

1.
Podnosite­lj je podnio ustavnu tužbu protiv presude Upravnog suda Republike
Hrvatske, broj: Us-4582/2000-6 od 8. studenoga 2001. godine, kojom je odbijena
kao neosnovana tužba tužite­lja, podnosite­lja ustavne tužbe, izjav­ljena
protiv rješe­nja tuženog, Ministarstva zaštite okoliša i prostornog uređe­nja Republike
Hrvatske, klasa: UP/II-371-01/00-05/42, urbroj: 531-03/2-00-2 od 31. ožujka
2000. godine.

Pobijanim
rješe­njem, odbijen je prijedlog podnosite­lja ustavne tužbe za proglaše­njem
ništavim rješe­nja Karlovačke županije, Ureda za prostorno uređe­nje,
stambeno-komunalne poslove, gradite­ljstvo i zaštitu okoliša u Karlovcu, klasa:
UP/I-371-03/95-03/14, urbroj: 2133-04-02/03-96-8 od 17. trav­nja 1996. godine,
kao i rješe­nja Ministarstva, klasa: UP/II-371-01/96-06/859, ur.broj:
531-05/2-96-2 od 24. rujna 1996. godine.

*Ustavni
sud nije nadležan za odlučiva­nje.*

2. U
konkretnom slučaju, ustavna tužba podnesena je u povodu odluka koje su donesene
u postupku na kojem se rješavalo o prijedlogu podnosite­lja ustavne tužbe za
proglaše­njem ništavim rješe­nja kojim je usvojen zahtjev Republike Hrvatske,
zastupane po Javnom pravobranite­ljstvu Republike Hrvatske, te određeno ise­lje­nje
podnosite­lja iz poslovnih prostorija u K., H. 1.

Odredbom
članka 62. stavka 1. Ustavnog zakona o Ustavnom sudu Republike Hrvatske
(»Narodne novine«, broj 49/02 – pročišćeni tekst, u da­lj­njem tekstu: Ustavni
zakon) propisano je:

*»(1)
Svatko može podnijeti Ustavnom sudu ustavnu tužbu ako smatra da mu je
pojedinačnim aktom tijela državne vlasti, tijela jedinice lokalne i područne
(re­gionalne) samouprave ili pravne osobe s javnim ovlastima, kojim je odlučeno
o ­nje­govim pravima i obvezama …, povrijeđeno ­ljudsko pravo ili teme­ljna
sloboda zajamčena Ustavom … (…).«.*

Pojedinačnim
aktima iz članka 62. stavka 1. Ustavnog zakona, protiv kojih je Ustavni sud
nadležan pružati ustavnosudsku zaštitu, u pravilu imaju se smatrati samo odluke
donesene u prethodno pravomoćno završenom postupku, kojima je odlučeno o
pravima ili obvezama stranaka, ali ne i odluke donesene u postupku u kojem se
rješavalo o prijedlogu podnosite­lja ustavne tužbe za proglaše­njem rješe­nja
ništavim.

U
konkretnom slučaju, o pravima i obvezama stranaka pret­hodno je već pravomoćno
odlučeno u postupku u kojem je doneseno konačno i pravomoćno rješe­nje, koje
podnosite­lj predlaže proglasiti ništavim. Protiv odluka donesenih u tom
prethodno provedenom postupku, kao i protiv eventualnih povreda uči­njenih u
postupcima u kojima su one donesene, stranke su imale pravo Ustavnom sudu podnijeti
ustavnu tužbu radi zaštite ustavnih prava, a što je podnosite­lj ustavne tužbe
i učinio. Naime, podnositelj je Ustavnom sudu podnio ustavnu tužbu kojom je
osporavao presudu Upravnog suda Republike Hrvatske, broj: Us-301/1997 od 1. ožujka
2000. godine. Tom je presudom odbijena tužba pod­nosite­lja protiv rješe­nja
Ministarstva prostornog uređe­nja, gra­dite­ljstva i stanova­nja, klasa:
UP/II-371-01/96-06/859, ur.broj: 531-05/2-96-2 od 24. rujna 1996. godine.
Odlučujući o ustavnoj tužbi podnosite­lja, Ustavni sud je odlukom, broj:
U-III-745/2000 od 20. lip­nja 2001. godine, odbio ustavnu tužbu kao neosnovanu.

Dakle,
podnosite­lj ustavnom tužbom osporava odluke donesene u postupku po izvanrednom
pravnom sredstvu, a koje odluke ne predstav­ljaju pojedinačni akt u smislu
članka 62. stavka 1. Ustavnog zakona, u svezi koje­ga bi Ustavni sud bio nadležan
pružiti ustavnosudsku zaštitu podnosite­lju.

3.
Slijedom navedenoga, na teme­lju članka 72., u svezi s člankom 62. Ustavnog
zakona, riješeno je kao u izreci.

4.
Odluka o objavi u »Narodnim novinama« teme­lji se na odredbi članka 29.
Ustavnog zakona.

Broj:
U-III-522/2002
Zagreb, 14. studenoga 2003.

USTAVNI SUD REPUBLIKE HRVATSKE

Predsjednik Vijeća
**Milan Vuković,** v. r.

Rješenje, NN 194/2003-3081