### NN 55/2022 (13.5.2022.), Odluka Ustavnog suda Republike Hrvatske broj: U-IIIA-1731/2021 od 28. travnja 2022.

USTAVNI SUD REPUBLIKE HRVATSKE

754

Ustavni sud Republike Hrvatske, u Drugom vijeću za odlučivanje o ustavnim tužbama, u sastavu sudac Rajko Mlinarić, zamjenik predsjednice Vijeća, te suci Mato Arlović, Snježana Bagić, Josip Leko, Davorin Mlakar i Miroslav Šumanović, članovi Vijeća, u postupku koji je ustavnom tužbom pokrenuo Branislav Silaj iz Ozlja, kojeg zastupa Hasan Karajić, odvjetnik u Zajedničkom odvjetničkom uredu Hasan Karajić i Damir Karajić sa sjedištem u Karlovcu, na sjednici održanoj 28. travnja 2022. jednoglasno je donio

ODLUKU

I. Ustavna tužba se usvaja.

II. Visoki kazneni sud Republike Hrvatske dužan je donijeti odluku u predmetu koji se vodi pred tim sudom pod brojem Kž-115/2022 u najkraćem mogućem roku, ali ne duljem od šest (6) mjeseci, računajući od prvog idućeg dana nakon objave ove odluke u »Narodnim novinama«.

III. Na temelju članka 63. stavka 3. Ustavnog zakona o Ustavnom sudu Republike Hrvatske (»Narodne novine« broj 99/99., 29/02. i 49/02. – pročišćeni tekst), podnositelju ustavne tužbe Branislavu Silaju iz Ozlja, Vikend Naselje 5, određuje se primjerena naknada zbog povrede prava na suđenje u razumnom roku, zajamčenog člankom 29. stavkom 1. Ustava Republike Hrvatske (»Narodne novine« broj 56/90., 135/97., 113/00., 28/01., 76/10. i 5/14.) u iznosu od 22.000,00 kuna.

IV. Naknada iz točke III. izreke ove odluke bit će isplaćena iz državnog proračuna u roku od tri (3) mjeseca od dana podnošenja zahtjeva podnositelja Ministarstvu pravosuđa i uprave Republike Hrvatske za njezinu isplatu.

V. Ova odluka objavit će se u »Narodnim novinama«.

Obrazloženje

I. POSTUPAK PRED USTAVNIM SUDOM

1. Branislav Silaj iz Ozlja (u daljnjem tekstu: podnositelj) kojeg zastupa Hasan Karajić, odvjetnik u Zajedničkom odvjetničkom uredu Hasan Karajić i Damir Karajić sa sjedištem u Karlovcu, podnio je 24. ožujka 2021. ustavnu tužbu na temelju članka 63. Ustavnog zakona o Ustavnom sudu Republike Hrvatske (»Narodne novine« broj 99/99., 29/02. i 49/02. – pročišćeni tekst; u daljnjem tekstu: Ustavni zakon) smatrajući da mu je trajanjem postupka koji se vodio pred Županijskim sudom u Karlovcu (u daljnjem tekstu: prvostupanjski sud) pod brojem K-21/2020 povrijeđeno njegovo ustavno pravo na donošenje odluke u razumnom roku zajamčeno člankom 29. stavkom 1. Ustava.

2. Za potrebe ustavnosudskog postupka pribavljena je preslika spisa prvostupanjskog suda broj: K-21/2020.

II. PREGLED RADNJI U POSTUPKU

a) Postupanje prvostupanjskog suda do 5. studenoga 1997.

3. Policijska uprava karlovačka podnijela je 9. kolovoza 1993. krivičnu prijavu Okružnom državnom odvjetništvu u Karlovcu protiv I. okrivljenika i II. okrivljenika (podnositelja) zbog počinjenja kaznenog djela zlouporabe položaja ili ovlaštenja iz članka 222. stavaka 1., 3. i 5. Krivičnog zakona Republike Hrvatske (u daljnjem tekstu: KZRH).

Rješenjem istražnog suca broj: Kir-364/93-4 od 9. kolovoza 1993. podnositelju je određen pritvor koji je rješenjem od 26. kolovoza 1993. ukinut.

Okružno državno odvjetništvo u Karlovcu 11. kolovoza 1993. podnijelo je zahtjev za provođenje istrage protiv podnositelja i I. okrivljenika zbog počinjenja kaznenog djela zlouporabe položaja i ovlaštenja iz članka 215. stavaka 1., 3. i 5. KZRH-a.

Rješenjem broj: Kio-121/93-2 od 11. kolovoza 1993. Okružni sud u Karlovcu po istražnom sucu odredio je provođenje istrage protiv I. okrivljenika i podnositelja zbog počinjenja kaznenog djela iz članka 215. stavaka 1., 3. i 5. KZRH-a.

Okružni sud u Karlovcu je rješenjem od 13. listopada 1993. proširio istragu i u odnosu na III. okrivljenika.

Okružno državno odvjetništvo u Karlovcu podnijelo je 25. studenoga 1993. Okružnom sudu u Karlovcu optužnicu protiv I. okrivljenika, podnositelja i III. okrivljenika zbog počinjenja kaznenog djela iz članka 215. stavaka 1., 3. i 5. KZRH-a.

Nakon toga sud je zakazao 3 ročišta (26. travnja 1994., 24. svibnja 1994. i 28. lipnja 1994.) koja su odgođena zbog nedolaska podnositelja ili I. okrivljenika.

Na ročištu održanom 25. listopada 1994. započela je glavna rasprava te su okrivljenici iznijeli svoje obrane.

Nakon toga sud je zakazao 2 ročišta (16. studenoga 1994. i 22. veljače 1996.) koja su odgođena zbog nedolaska branitelja podnositelja ili I. okrivljenika.

Na ročištu održanom 5. ožujka 1996. glavna rasprava započela je ispočetka te su se okrivljenici očitovali o optužbi.

Na ročište održano 7. svibnja 1996. nije pristupio I. okrivljenik te je Općinski državni odvjetnik promijenio zakonski opis i pravnu kvalifikaciju djela u optužnici tereteći I. okrivljenika za počinjenje kaznenog djela iz članka 215. stavaka 1., 3. i 4. KZRH-a, a podnositelja i III. okrivljenika za počinjenje kaznenog djela iz članka 215. stavaka 1., 3. i 4. KZRH-a u svezi s člankom 22. OKZRH-a.

Podneskom od 25. studenoga 1996. branitelj podnositelja predložio je odgodu ročišta.

Na ročište zakazano za 26. studenoga 1996. nije pristupio podnositelj za kojeg se u dva navrata vraćala dostava poziva kao neuredna, s naznakom »obaviješten, nije podigao pošiljku«, pa je ročište odgođeno.

Ročište zakazano za 18. prosinca 1996. odgođeno je zbog razloga za izuzeće predsjednika vijeća.

b) Postupanje prvostupanjskog suda nakon
 5. studenoga 1997.

4. Na ročište zakazano za 18. veljače 1999. nije pristupio branitelj podnositelja i III. okrivljenik koji je ispričao izostanak, a branitelj I. okrivljenika je otkazao punomoć za zastupanje I. okrivljeniku te su podnositelj i III. okrivljenik opozvali punomoć branitelju i angažirali novog branitelja, pročitan je iskaz I. okrivljenika, podnositelj je iznio obranu, III. okrivljenik se branio šutnjom te su saslušani svjedoci i glavna je rasprava dovršena.

Presudom prvostupanjskog suda broj: K-31/93-103 od 18. veljače 1999. oslobođeni su optužbe podnositelj, kao i I. i III. okrivljenici.

Protiv navedene presude Županijsko državno odvjetništvo u Karlovcu (u daljnjem tekstu: ŽDO u Karlovcu) je 19. ožujka 1999. podnijelo žalbu.

I. okrivljenik je 7. travnja 1999. podnio odgovor na žalbu, dok su podnositelj i III. okrivljenik odgovor na žalbu podnijeli 8. travnja 1999.

Predmet je 16. travnja 1999. dostavljen Vrhovnom sudu Republike Hrvatske na odlučivanje.

Rješenjem Vrhovnog suda broj: Kž-280/1999-3 od 6. studenoga 2001. ukinuta je pobijana presuda i predmet vraćen prvostupanjskom sudu na ponovno suđenje.

Nalogom od 20. siječnja 2003. prvostupanjski sud naložio je provođenje knjigovodstveno-financijskog vještačenja.

Financijsko-knjigovodstvena vještakinja dostavila je 17. ožujka 2004. sudu nalaz i mišljenje.

Prvostupanjski sud naredbom od 19. svibnja 2004. zakazao je ročište, te se dostava poziva za podnositelja vratila kao neuredna s naznakom »ne nalazi se na navedenoj adresi«.

Na ročište zakazano za 16. lipnja 2004. nije pristupio ni podnositelj ni branitelji podnositelja i III. okrivljenika, pa je ročište odgođeno.

Podneskom od 1. srpnja 2004. branitelj je izvijestio sud da je otkazao punomoć za zastupanje podnositelju i III. okrivljeniku.

Ministarstvo unutarnjih poslova Republike Hrvatske (u daljnjem tekstu: MUP) dostavilo je 15. srpnja 2004. adresu prebivališta za podnositelja.

Podneskom od 19. studenoga 2004. branitelj l. okrivljenika zatražio je odgodu zakazanog ročišta.

Na ročište zakazano za 24. studenoga 2004. nije pristupio ni podnositelj (zbog neuredne dostave poziva) ni branitelj I. okrivljenika, pa je ročište odgođeno.

Na ročište održano 9. veljače 2005. nije pristupio branitelj podnositelja i III. okrivljenika, te je sud predočio podnositelju dopis kojim je bio pozvan da pristupi na ročište s braniteljem zbog obavezne obrane, nakon čega je podnositelj izjavio da je promijenio mjesto prebivališta, a III. okrivljeni je izjavio da je angažirao novog branitelja, ali on nije mogao pristupiti raspravi. Sud je rješenjem pozvao podnositelja i III. okrivljenika da u roku od deset (10) dana izvijeste sud o braniteljima jer će im se u protivnom postaviti branitelji po službenoj dužnosti.

Podneskom od 18. veljače 2005. podnositelj je izvijestio sud o nemogućnosti angažiranja branitelja, te je zatražio da mu se branitelj postavi po službenoj dužnosti.

Podneskom od 22. veljače 2005. III. okrivljenik je dostavio punomoć za zastupanje.

Rješenjem od 24. veljače 2005. podnositelju je postavljen branitelj po službenoj dužnosti.

Na ročištu održanom 7. travnja 2005. u nazočnosti svih stranaka glavna rasprava je započela ispočetka te su saslušani svjedoci.

Na ročište održano 10. svibnja 2005. nije pristupilo troje svjedoka za koje se dostava vratila s naznakom »obaviješten, nije podigao pošiljku« pa su saslušani pristigli svjedoci.

Dopisom od 23. svibnja 2005. zatraženo je od Policijske uprave zagrebačke dostaviti točne adrese svjedoka.

Na ročište zakazano za 7. lipnja 2005. nisu pristupili pozvani svjedoci za koje nije iskazana dostava poziva, a nije pristupio ni branitelj podnositelja, pa je ročište odgođeno.

Uz dopis od 7. lipnja 2005. MUP je dostavio sudu adresu svjedoka.

Uz dopis od 25. rujna 2006. Ministarstvo pravosuđa Republike Hrvatske dostavilo je izvatke iz kaznene evidencije.

Podneskom od 11. listopada 2006. branitelj III. okrivljenika zatražio je odgodu ročišta.

Podneskom od 17. listopada 2006. I. okrivljenik zatražio je od suda da mu se postavi branitelja po službenoj dužnosti.

Rješenjem predsjednika prvostupanjskog suda od 18. listopada 2006. I. okrivljeniku postavljen je branitelj po službenoj dužnosti.

Podneskom od 24. listopada 2006. branitelj III. okrivljenika izvijestio je prvostupanjski sud da je otkazao punomoć za zastupanje branjenika.

Podneskom od 26. listopada 2006. branitelj I. okrivljenika zatražio je od prvostupanjskog suda da se razriješi dužnosti branitelja po službenoj dužnosti.

Dopisom od 27. listopada 2006. pozvan je III. okrivljenik da u roku od osam (8) dana angažira branitelja jer će mu u protivnom branitelj biti postavljen po službenoj dužnosti.

Rješenjem od 31. listopada 2006. prvostupanjski sud je razriješio branitelja I. okrivljenika, te je rješenjem od istog dana predsjednik suda postavio I. okrivljeniku branitelja po službenoj dužnosti.

Podneskom od 9. studenoga 2006. III. okrivljenik je dostavio punomoć za zastupanje.

Podneskom od 10. studenoga 2006. MUP je dostavio prvostupanjskom sudu adresu za svjedoka, a 14. studenoga 2006. za svjedokinju.

Na ročištu održanom 21. studenoga 2006. saslušana je vještakinja i svjedoci, pročitani su iskazi ranije saslušanih svjedoka, izvršen je uvid u dokumentaciju u spisu, ispitani su I. okrivljenik i podnositelj, dok se III. okrivljenik branio šutnjom nakon čega je glavna rasprava zaključena.

Presudom broj: K-14/01-171 od 21. studenoga 2006. proglašeni su okrivljenici krivima.

Protiv navedene presude ŽDO u Karlovcu je 22. prosinca 2006. podnijelo žalbu.

I. okrivljenik je 28. prosinca 2006. po branitelju podnio žalbu, dok je 29. prosinca 2006. I. okrivljenik podnio žalbu osobno.

Podnositelj i III. okrivljenik podnijeli su žalbu 29. prosinca 2006.

Predmet je 23. veljače 2007. dostavljen Vrhovnom sudu na odlučivanje.

Rješenjem Vrhovnog suda broj: Kž-205/07-3 od 23. rujna 2009. ukinuta je pobijana presuda te je predmet vraćen prvostupanjskom sudu na ponovno suđenje.

Naredbom od 30. rujna 2010. zakazano je ročište na koje su pozvane stranke te je ujedno okrivljenicima ponovljena dostava rješenja Vrhovnog suda broj: Kž-205/07-3 od 23. rujna 2009., ali se dostava za podnositelja vratila kao neuredna s naznakom »nepoznat«, a za III. okrivljenika s naznakom »obaviješten, nije podigao pošiljku«.

Prvostupanjski sud ponovio je dostavu poziva i rješenja za podnositelja i III. okrivljenika 21. listopada 2010. putem Policijske postaje Karlovac, s time da je povratno obaviješten 16. studenoga 2010. da podnositelj prebiva u Ozlju.

Prvostupanjski sud je od Policijske postaje Karlovac 18. studenoga 2010. zatražio dostavu za III. okrivljenika, a povratno je zaprimio dostavnicu prema kojoj je III. okrivljenik preuzeo poziv i rješenje 21. studenoga 2010.

Na ročište održano 1. prosinca 2010. pristupile su sve pozvane stranke te su utvrđene nove adrese boravka za podnositelja i III. okrivljenika, nakon čega je podnositelj zatražio izuzeće predsjednika vijeća, te je ročište odgođeno.

Rješenjem od 6. prosinca 2010. predsjednik prvostupanjskog suda odbio je zahtjev podnositelja za izuzeće predsjednika vijeća kao neosnovan.

Prvostupanjski sud zakazao je ročište za 5. travnja 2011., ali se dostava poziva za podnositelja vratila kao neuredna s naznakom »obaviješten, nije podigao pošiljku«, pa je sud 4. ožujka 2011. zatražio dostavu putem Policijske postaje Ozalj, koja je dostavu izvršila 24. ožujka 2011.

Ročište zakazano za 5. travnja 2011. odgođeno je po zamolbi branitelja podnositelja jer je podnositelj hospitaliziran.

Poziv za ročište zakazano za 14. lipnja 2011. za I. okrivljenika vraćen je kao neuredan s naznakom »obaviješten, nije podigao pošiljku« pa je dopisom od 20. travnja 2011. zatražena dostava putem Policijske postaje Karlovac, koja je izvršila dostavu 24. svibnja 2011.

Poziv za ročište zakazano za 14. lipnja 2011. za podnositelja vraćen je kao neuredan s naznakom »obaviješten, nije podigao pošiljku«, pa je dopisom od 28. travnja 2011. zatražena dostava putem Policijske postaje Ozalj, koja je izvršena 25. svibnja 2011.

Podneskom od 10. lipnja 2011. branitelj I. okrivljenika zatražio je odgodu ročišta zakazanog za 14. lipnja 2011. zbog bolesti I. okrivljenika, pa je sud zakazao novo ročište za 25. listopada 2011., ali se dostava poziva za I. okrivljenika vratila s naznakom »u zatvoru«, a za podnositelja »obaviješten, nije podigao pošiljku«.

Prvostupanjski sud je 29. rujna 2011. ponovio dostavu poziva za I. okrivljenika putem Zatvora u Zagrebu kojem je dostavio i dovedbeni nalog, a za podnositelja putem Policijske postaje Ozalj, od koje je povratno obaviješten da podnositelj nije zatečen na adresi prijavljenog prebivališta.

Prvostupanjski sud dopisom od 24. listopada 2011. izvijestio je Kaznionicu u Valturi da nije potrebno dovoditi I. okrivljenika budući da dostava za podnositelja nije uredno izvršena te je ročište zakazano za 25. listopada 2011. odgođeno.

Nalogom od 25. listopada 2011. određeno je dovođenje podnositelja na ročište zakazano za 7. prosinca 2011., kao i dovođenje I. okrivljenika iz Kaznionice u Valturi.

Podneskom od 11. studenoga 2011. branitelj I. okrivljenika zatražio je odgodu ročišta zakazanog za 7. prosinca 2011. zbog službene spriječenosti, čemu je prvostupanjski sud udovoljio i odredio novo ročište za 18. siječnja 2012. te je u skladu s time uputio naloge Kaznionici u Valturi i Policijskoj postaji Ozalj.

Podnositelj je 18. siječnja 2012. (neposredno prije održavanja ročišta) dostavio prvostupanjskom sudu liječničku dokumentaciju te na ročištu toga dana tražio odgodu navodeći da je teškog zdravstvenog stanja i da nije u mogućnosti pratiti glavnu raspravu. Sud je odgodio ročište i zatražio vještačenje zdravstvenog stanja podnositelja da se utvrdi je li sposoban pratiti raspravu.

Nalogom od 20. veljače 2012. prvostupanjski sud je odredio neurološko vještačenje podnositelja, s time da se dostava naloga za podnositelja vratila kao neuredna s naznakom »obaviješten, nije podigao pošiljku«.

Dopisima od 21. svibnja i 31. kolovoza 2012. prvostupanjski sud je požurio vještaka radi provođenja vještačenja.

Uz podnesak od 10. rujna 2012. sudski vještak, neurolog dostavio je prvostupanjskom sudu nalaz i mišljenje (prema kojima je podnositelj sposoban pratiti postupak).

Podnositelj je 5. rujna 2012. podnio Vrhovnom sudu zahtjev za zaštitu prava na suđenje u razumnom roku.

Rješenjem Vrhovnog suda broj: Kzp-64/12-5 od 10. svibnja 2013. prihvaćen je kao osnovan zahtjev podnositelja za zaštitu prava na suđenje u razumnom roku, naloženo je prvostupanjskom sudu donijeti odluku u predmetu broj: K-26/09 u roku od tri (3) mjeseca od dana dostave tog rješenja, te je podnositelju dosuđena primjerena naknada u iznosu od 15.000,00 kuna.

Presudom broj: K-26/09-264 od 26. travnja 2013. proglašeni su krivima podnositelj, I. i III. okrivljeni.

Podnositelj, I. i III. okrivljeni podnijeli su 13., 14. i 17. lipnja 2013. žalbe na presudu broj: K-26/09-264 od 26. travnja 2013.

Predmet je 20. rujna 2013. dostavljen Vrhovnom sudu na odlučivanje.

Vrhovni sud rješenjem broj: Kž-596/13-6 od 8. srpnja 2015. ukinuo je presudu broj: K-26/09 od 26. travnja 2013. i vratio predmet prvostupanjskom sudu na ponovno suđenje.

Na ročištima održanim 25. listopada 2016. i 6. prosinca 2016. održana je glavna rasprava na kojoj su pročitani dotada izvedeni dokazi.

Presudom broj: K-16/15-307 od 9. prosinca 2016. odbijena je optužba protiv podnositelja i ostalih okrivljenika.

ŽDO u Karlovcu podnijelo je 2. veljače 2017. žalbu protiv presude broj: K-16/15-307 od 9. prosinca 2016.

Podnositelj je 15. ožujka 2017. podnio odgovor na žalbu.

Predmet je 30. ožujka 2017. dostavljen Vrhovnom sudu na odlučivanje.

Vrhovni sud rješenjem broj: Kž-205/2017-8 od 19. listopada 2020. ukinuo je presudu broj: K-16/15-307 od 9. prosinca 2016. i vratio predmet prvostupanjskom sudu na ponovno suđenje.

Na ročištu održanom 25. ožujka 2021. održana je glavna rasprava na kojoj su pročitani dotada izvedeni dokazi.

Presudom broj: K-21/2020-12 od 30. ožujka 2021. odbijena je optužba protiv podnositelja i ostalih okrivljenika.

ŽDO u Karlovcu podnijelo je 27. svibnja 2021. žalbu protiv presude broj: K-21/2020-12 od 30. ožujka 2021.

Predmet je 24. kolovoza 2021. dostavljen Visokom kaznenom sudu Republike Hrvatske na odlučivanje.

Rješenjem Visokog kaznenog suda broj: Kž-244/2021 od 19. listopada 2021. ukinuta je presuda broj: K-21/2020-12 od 30. ožujka 2021. i vraćen predmet prvostupanjskom sudu na ponovno suđenje.

Na ročištima održanim 9. i 20. prosinca 2021. pročitani su dotada izvedeni dokazi.

Presudom broj: K-21/2021 od 20. prosinca 2021. oslobođeni su optužbe podnositelj i ostali okrivljenici.

ŽDO u Karlovcu podnijelo je 4. siječnja 2022. žalbu protiv presude broj: K-21/2021 od 20. prosinca 2021.

Podnositelj je 7. veljače 2022. dostavio odgovor na žalbu.

Predmet je 29. ožujka 2022. dostavljen Visokom kaznenom sudu na odlučivanje te se vodi pod brojem Kž-115/2022.

III. MJERODAVNO PRAVO

5. U rješenju broj: U-IIIVs-3669/2006 i dr. od 2. ožujka 2010. (»Narodne novine« broj 34/10.) Ustavni sud opisao je razvoj pravne zaštite ustavnog prava na suđenje u razumnom roku od trenutka njegovog uvođenja u hrvatski pravni sustav, stupanjem na snagu Promjene Ustava Republike Hrvatske 9. studenoga 2000. (»Narodne novine« broj 113/00.), do stupanja na snagu Zakona o izmjenama i dopunama Zakona o sudovima (»Narodne novine« broj 153/09.).

U rješenju broj: U-IIIA-322/2014 od 23. prosinca 2014. (»Narodne novine« broj 8/15.) Ustavni sud opisao je i daljnji razvoj tog mehanizma pravne zaštite sve do 14. ožujka 2013. kada je stupio na snagu Zakon o sudovima (»Narodne novine« broj 28/13.; u daljnjem tekstu: ZoSud/13). U glavi VI. tog zakona pod nazivom »Zaštita prava na suđenje u razumnom roku« propisan je novi, drugačiji model zaštite prava na suđenje u razumnom roku u odnosu na onaj koji je bio na snazi u ranijem zakonodavnom razdoblju.

ZoSud/13 do danas je izmijenjen nekoliko puta:

– Zakonom o izmjenama i dopunama Zakona o sudovima (»Narodne novine« broj 33/15.)

– Zakonom o izmjenama i dopunama Zakona o sudovima (»Narodne novine« broj 82/15.)

– Uredbom o dopuni Zakona o sudovima (»Narodne novine« broj 82/16.)

– Zakonom o izmjenama i dopunama Zakona o sudovima (»Narodne novine« broj 67/18.).

Odredbe koje se odnose na zaštitu prava na suđenje u razumnom roku (članci 63. – 70.) nisu mijenjane.

6. Pregled pravnih sredstava za zaštitu prava na suđenje u razumnom roku od 2002. godine do 2013. godine (stupanja na snagu ZoSud-a/13) Ustavni sud dao je u odluci broj: U-IIIA-1031/2014 od 27. travnja 2016. (»Narodne novine« broj 50/16.).

IV. DOPUŠTENOST USTAVNE TUŽBE

7. Sukladno stajalištu Ustavnog suda iz rješenja broj: UIIIA-322/2014 od 23. prosinca 2014., jedna od pretpostavki za dopuštenost ustavne tužbe podnesene na temelju članka 63. Ustavnog zakona jest ta da je podnositelj prethodno koristio dopušteno pravno sredstvo protiv nerazumne duljine postupka.

7.1. U konkretnom slučaju podnositelj je 5. rujna 2012. podnio Vrhovnom sudu zahtjev za zaštitu prava na suđenje u razumnom roku na temelju Zakona o sudovima (»Narodne novine 150/05., 16/07., 113/08., 153/09., 34/10. – rješenje USRH broj: U-IIIVs-3669/2006 i dr., 116/10., 27/11. i 130/11.; u daljnjem tekstu: ZoSud/05).

Rješenjem Vrhovnog suda broj: Kzp-64/12-5 od 10. svibnja 2013. prihvaćen je kao osnovan zahtjev podnositelja za zaštitu prava na suđenje u razumnom roku, naloženo je prvostupanjskom sudu donijeti odluku u predmetu broj: K-26/09 u roku od tri (3) mjeseca od dana dostave tog rješenja, te je podnositelju dosuđena primjerena naknada u iznosu od 15.000,00 kuna.

8. Budući da je podnositelj koristio pravno sredstvo koje mu je bilo na raspolaganju, Ustavni sud utvrđuje da je ustavna tužba u konkretnom slučaju dopuštena te će razmotriti njezinu osnovanost.

V. OSNOVANOST USTAVNE TUŽBE

9. Ustavni sud ponavlja da se razumnost duljine postupka uvijek mora procjenjivati u svjetlu okolnosti konkretnog slučaja prema sljedećim kriterijima: složenost predmeta, ponašanju podnositelja i mjerodavnih tijela, te važnost predmeta postupka za podnositelja.

9.1. Međutim, u konkretnom slučaju razmatra se razdoblje od 5. studenoga 1997. kada je Zakonom o potvrđivanju stupila na snagu u odnosu na Republiku Hrvatsku, Konvencija za zaštitu ljudskih prava i temeljnih sloboda (»Narodne novine – Međunarodni ugovori« broj 18/97., 6/99. – pročišćeni tekst i 8/99. – ispravak; u daljnjem tekstu: Konvencija) i Protokoli broj 1, 4, 6, 7 i 11 uz Konvenciju do dana donošenja ove odluke (28. travnja 2022.) koje traje ukupno dvadesetčetiri (24) godine, pet (5) mjeseci i dvadesettri (23) dana.

1) Duljina sudskog postupka

10. Kazneni postupak pokrenut je 11. kolovoza 1993. donošenjem rješenja o provođenju istrage protiv I. okrivljenika i podnositelja zbog počinjenja kaznenog djela iz članka 215. stavaka 1., 3. i 5. KZRH-a. Ustavni sud utvrđuje da kazneni postupak od donošenja rješenja o provođenju istrage (9. kolovoza 1993.) do dana donošenja ove odluke (28. travnja 2022.) traje ukupno dvadesetosam (28) godina, osam (8) mjeseci i sedamnaest (18) dana i još uvijek nije okončan.

2) Složenost sudskog predmeta

11. Ustavni sud ocjenjuje da se u konkretnom slučaju ne radi o složenom predmetu. Međutim, otegotna okolnost je što se kazneni postupak vodi protiv podnositelja i još dva okrivljenika za kaznena djela za koja je propisana obrana po službenoj dužnosti, a tijekom postupka u više navrata je otkazana punomoć braniteljima, ili su branitelji otkazali punomoć podnositelju i ostalim okrivljenicima, što je utjecalo na duljinu trajanja kaznenog postupka.

Isto tako, tijekom postupka bilo je potrebno saslušati veći broj svjedoka, a za pojedine svjedoke dostava poziva za ročišta je vraćena s naznakom »obaviješten, nije podigao pošiljku«, nakon čega je trebalo od MUP-a zatražiti točne adrese svjedoka, što je dodatno utjecalo na trajanje kaznenog postupka.

3) Postupanje nadležnih sudova

12. Ustavni sud utvrdio je da je prvostupanjski sud u razmatranom razdoblju donio šest (6) meritornih odluka, a drugostupanjski sudovi pet (5) puta su ukidali prvostupanjske presude i vraćali predmet prvostupanjskom sudu na ponovno suđenje. Međutim, kazneni postupak još uvijek nije okončan te je predmet radi odlučivanja o žalbi ŽDO-a u Karlovcu od 4. siječnja 2022. dostavljen Visokom kaznenom sudu 29. ožujka 2022. i vodi se pod brojem Kž-115/2022.

Uzimajući u obzir duljinu trajanja kaznenog postupka u razmatranom razdoblju od preko 24 godine, Ustavni sud ocjenjuje da sudovi u razmatranom razdoblju nisu učinkovito i efikasno postupali.

4) Ponašanje podnositelja ustavne tužbe

13. Ustavni sud ocjenjuje da je podnositelj pridonio duljini trajanja kaznenog postupka. Naime, podnositelj je više puta zatražio odgodu ročišta, te mu se u više navrata dostava poziva za ročišta nije mogla uručiti zbog promjene adrese prebivališta o kojoj promjeni nije obavijestio sud. Stoga je ocjena Ustavnog suda da je tim radnjama podnositelj utjecao na duljinu kaznenog postupka.

VI. OCJENA USTAVNOG SUDA

14. Imajući u vidu ukupno trajanje postupka od preko 28 godina, odnosno trajanje postupka u razmatranom razdoblju duljem od 24 godine (koje je velikim dijelom uzrokovano ukidanjem pet (5) meritornih odluka prvostupanjskog suda i vraćanjem predmeta na ponovno suđenje prvostupanjskom sudu) i činjenicu da kazneni postupak još uvijek nije okončan, Ustavni sud ocjenjuje da je podnositelju povrijeđeno pravo da sud u razumnom roku odluči o njegovim pravima i obvezama, koje je zajamčeno člankom 29. stavkom 1. Ustava.

1) Izreka odluke i nalog predsjedniku nadležnog suda

15. Utvrdivši da je ustavna tužba osnovana, u smislu članka 63. stavaka 1. i 2. Ustavnog zakona donesena je odluka kao u točkama I. i II. izreke.

Na temelju članka 31. stavaka 4. i 5. Ustavnog zakona određuje se da je predsjednik prvostupanjskog suda dužan dostaviti Ustavnom sudu pisanu obavijest o datumima donošenja i otpreme odluke u roku od osam (8) dana od dana njezine otpreme, a najkasnije osam (8) dana od isteka roka određenog u točki II. izreke ove odluke.

16. Sukladno članku 63. stavku 3. Ustavnog zakona, donesena je odluka kao u točkama III. i IV. izreke.

Ustavni sud utvrđuje visinu naknade zbog povrede ustavnog prava na suđenje u razumnom roku uzimajući u obzir činjenicu da je podnositelj pridonio duljini trajanja postupka, kao i da je podnositelju rješenjem Vrhovnog suda broj: Kzp-64/12-5 od 10. svibnja 2013. dosuđena primjerena naknada zbog povrede prava na suđenje u razumnom roku u iznosu od 15.000,00 kuna, uz istodobno uvažavanje ukupnih gospodarskih i socijalnih prilika u Republici Hrvatskoj.

17. Odluka o objavi temelji se na članku 29. Ustavnog zakona (točka V. izreke).

Broj: U-IIIA-1731/2021
 Zagreb, 28. travnja 2022.

USTAVNI SUD REPUBLIKE HRVATSKE

Zamjenik predsjednice Vijeća
 mr. sc. Rajko Mlinarić, v. r.