## Rješenje Ustavnog suda Republike Hrvatske broj: U-III-6382/2010 od 12. svibnja 2011.

### NN 63/2011 (8.6.2011.), Rješenje Ustavnog suda Republike Hrvatske broj: U-III-6382/2010 od 12. svibnja 2011.

USTAVNI SUD REPUBLIKE HRVATSKE

1411

Ustavni sud Republike Hrvatske, u Trećem vijeću za rješavanje pretpostavki za odlučivanje o ustavnim tužbama, u sastavu sudac Davor Krapac, predsjednik Vijeća, te suci Marko Babić i Duška Šarin, članovi Vijeća, u postupku koji je ustavnom tužbom pokrenula V. M. iz Z., na sjednici održanoj 12. svibnja 2011. jednoglasno je donio

RJEŠENJE

I. Ustavna tužba se odbacuje.

II. Ovo rješenje objavit će se u »Narodnim novinama«.

Obrazloženje

1. Ustavna tužba podnesena je protiv rješenja Upravnog suda Republike Hrvatske (u daljnjem tekstu: Upravni sud) broj: Zpa-13/2010-5 od 22. rujna 2010.

2. U ustavnoj tužbi navodi se da su osporenim rješenjem podnositeljici povrijeđena ustavna prava zajamčena člancima 14. stavkom 2., 18. stavkom 1., 19., 29. i 48. stavkom 1. Ustava Republike Hrvatske (»Narodne novine« broj 56/90., 135/97., 113/00., 28/01. i 76/10.).

Ne postoje pretpostavke za odlučivanje o biti stvari.

3. Člankom 71. stavcima 1. i 2. Ustavnog zakona o Ustavnom sudu Republike Hrvatske (»Narodne novine« broj 99/99., 29/02. i 49/02. – pročišćeni tekst; u daljnjem tekstu: Ustavni zakon) propisano je:

»Članak 71.

(1) Vijeće, odnosno sjednica Ustavnog suda ispituje samo one povrede ustavnih prava koje su istaknute u ustavnoj tužbi.

(2) Ustavna tužba neće se uzeti u razmatranje u slučaju kad se ne radi o povredi ustavnog prava.

(...)«

Člankom 32. Ustavnog zakona propisano je:

»Članak 32.

Ustavni sud će rješenjem odbaciti ... ustavnu tužbu … u drugim slučajevima kad ne postoje pretpostavke za odlučivanje o biti stvari.«

Pod »odlučivanjem o biti stvari« u smislu članka 32. Ustavnog zakona razumijeva se odlučivanje o ustavnopravnoj biti stvari.

4. Sukladno Ustavu i Ustavnom zakonu, Ustavni sud nije tijelo sudbene vlasti, ne provodi sudski postupak i ne odlučuje meritorno o sudskim stvarima. Ustavni sud posebno je tijelo utemeljeno Ustavom radi zaštite pojedinačnih ljudskih prava i temeljnih sloboda (ustavnih prava) u postupku pokrenutom ustavnom tužbom.

5. Ustavna tužba nije redovni ili izvanredni pravni lijek u sustavu domaćih pravnih lijekova. Ona je posebno ustavnopravno sredstvo zaštite ustavnih prava u pojedinačnim slučajevima. Stoga nije dostatno pozvati se u ustavnoj tužbi na povrede koje su rezultat navodnih nezakonitosti što ih je počinilo nadležno tijelo ili sud u sudskom postupku. Protiv takvih nezakonitosti pravnu zaštitu pružaju redovni i specijalizirani sudovi u postupcima ustrojenim u više stupnjeva sudske zaštite. One iznimno mogu biti i predmet ispitivanja pred Ustavnim sudom, ali samo ako i u mjeri u kojoj mogu povrijediti ljudska prava i temeljne slobode zaštićene Ustavom.

U ustavnoj tužbi također nije dostatno ponoviti razloge koji su već istaknuti u žalbenim ili revizijskim postupcima pred sudom niti je dostatno samo navesti ustavna prava koja se smatraju povrijeđenima. Ustavna tužba mora sadržavati konkretne i obrazložene razloge eventualne povrede određenog ustavnog prava.

Konačno, kad je riječ o ustavnom jamstvu jednakosti pred zakonom, vlastiti slučaj valja dovesti, kad god je to moguće, u vezu s ostalim sličnim slučajevima i obrazložiti u čemu je on ustavnopravno specifičan da bi morao biti ispitan pred Ustavnim sudom.

6. U konkretnom slučaju podnositeljica je Upravnom sudu ponijela zahtjev za zaštitu Ustavom zajamčenih prava i sloboda protiv Odluke o imenovanju Z. z. s. d.o.o. O. za prinudnog upravitelja nekretnina na području grada Osijeka za koje nije osigurano upravljanje, klasa: 370-01/97-01/0020, urbroj: 2158/01-03/01-97-05, a koju odluku je na temelju članka 36. Statuta Grada Osijeka (»Službeni glasnik« Grada Osijeka broj 5/97.) donijelo Gradsko poglavarstvo Grada Osijeka 19. prosinca 1997. Upravni sud je osporenim rješenjem ocijenio da navedena odluka nije konačni pojedinačni akt u smislu članka 66. Zakona o upravnim sporovima (»Narodne novine« broj 53/91., 9/92. i 77/92.). Slijedom navedenog, odbačen je zahtjev podnositeljice kao nedopušten.

Ustavni sud utvrđuje da se osporavajući razlozi istaknuti u ustavnoj tužbi iscrpljuju u ponavljanju razloga iznesenih u tužbi podnesenoj Upravnom sudu na koje je taj sud valjano odgovorio.

Podnositeljica u ustavnoj tužbi nije pokazala da Upravni sud u postupanju ili pri donošenju rješenja nije poštovao odredbe Ustava o ljudskim pravima i temeljnim slobodama, odnosno da je proizvoljno protumačio mjerodavne odredbe zakona ili drugih propisa. Ustavni sud stoga ocjenjuje da konkretan slučaj ne otvara pitanje ostvarenja ustavnih prava podnositeljice. Stoga ne postoji ustavnopravna bit stvari o kojoj bi Ustavni sud odlučivao.

7. Sukladno navedenom, na temelju članka 32. Ustavnog zakona, riješeno je kao u točki I. izreke.

Točka II. izreke temelji se na članku 29. Ustavnog zakona.

Broj: U-III-6382/2010

Zagreb, 12. svibnja 2011.

USTAVNI SUD REPUBLIKE HRVATSKE

Predsjednik Vijeća

dr. sc. Davor Krapac, v. r.

Rješenje, NN 63/2011-1411