## Odluka Ustavnog suda Republike Hrvatske broj: U-IIIA-4179/2003 od 26. svibnja 2004.

### NN 75/2004 (7.6.2004.), Odluka Ustavnog suda Republike Hrvatske broj: U-IIIA-4179/2003 od 26. svibnja 2004.

# USTAVNI SUD REPUBLIKE HRVATSKE

1525

Ustavni
sud Republike Hrvatske, u sastavu Petar Klarić, pred­sjednik Suda, te suci
Marijan Hranjski, Mario Kos, Ivan Matija, Ivan Mrkonjić, Jasna Omejec, Željko
Potočnjak, Agata Račan, Emilija Rajić, Smiljko Sokol, Nevenka Šernhorst, Vice
Vu­ko­jević i Milan Vuković, odlučujući o ustavnoj tužbi M. K. iz Z., kojeg
zastupa punomoćnica J. M., odvjetnica iz Z., na sjednici održanoj 26. svibnja 2004.
godine, donio je sljedeću

## ODLUKU

I.
Ustavna tužba se usvaja.

II. Općinski
sud u Zagrebu dužan je donijeti odluku u predmetu koji se vodi pred tim sudom
pod poslovnim brojem: P2-1069/03, raniji broj: P-109/90, u najkraćem mogućem
roku, ali ne duljem od šest (6) mjeseci, računajući od prvog idućeg dana nakon
objave ove odluke u »Narodnim novinama«.

III. Na
temelju članka 63. stavka 3. Ustavnog zakona o Us­tav­nom sudu Republike
Hrvatske (»Narodne novine«, broj 49/02 – pročišćeni tekst), podnositelju ustavne
tužbe, M. K. iz Z., određuje se primjerena naknada zbog povrede ustavnog prava
iz članka 29. stavka 1. Ustava Republike Hrvatske (»Narodne novine«, broj 41/01
– pročišćeni tekst i 55/01) u iznosu od 6.800,00 kuna.

IV.
Naknada iz točke III. izreke ove odluke bit će isplaćena iz državnog proračuna,
u roku od tri mjeseca od dana podnošenja zahtjeva podnositelja za njezinu
isplatu Ministarstvu financija.

V. Ova
odluka objavit će se u »Narodnim novinama«.

```
Obrazloženje
```

1.
Ustavna tužba podnijeta je temeljem odredaba članka 63. Ustavnog zakona o
Ustavnom sudu Republike Hrvatske (»Narod­ne novine«, broj 49/02 – pročišćeni
tekst, u daljnjem tekstu: Us­tav­ni zakon), jer podnositelj smatra da postupak
koji je tužbom Općinskom sudu u Zagrebu pokrenuo 22. siječnja 1990. radi
osporavanja očinstva, predugo traje, čime mu je povrijeđeno pravo na pošteno suđenje
u razumnom roku iz članka 29. stavka 1. Ustava Republike Hrvatske.

Podnositelj
predlaže da Sud odredi Općinskom sudu u Zagrebu rok od tri mjeseca za donošenje
odluke u predmetu poslov­ni broj: P2-1069/03. Ujedno predlaže da mu Sud odredi
primjerenu naknadu u iznosu od 21.000,00 kuna i naknadu troška za podizanje
ustavne tužbe u iznosu od 1.500,00 kuna.

ČINJENICE
VAŽNE ZA USTAVNOSUDSKI POSTUPAK

2.
Ustavni sud je u postupku pokrenutom ustavnom tužbom, primjenom članka 63.
Ustavnog zakona, utvrdio sljedeće činjenice koje su pravno relevantne za odlučivanje
o povredi ustavnog prava podnositelja, zajamčenog u članku 29. stavku 1.
Ustava:

– podnositelj je tužbom podnesenom 22. siječnja 1990.
pred Općinskim sudom u Zagrebu pokrenuo postupak radi osporavanja očinstva;

– rješenjem Centra za socijalni rad Grada Zagreba –
Općina Centar, klasa: UP/I-552-02/90-08 od 26. veljače 1990. imenovan je mldb.
D. D. staratelj;

– prvo ročište za glavnu raspravu zakazano je za 29.
lipnja 1990., no ono je na zahtjev staratelja odgođeno;

– podnescima od 24. listopada i 28. studenoga 1990.
podnositelj moli zakazivanje rasprave i nastavak postupka;

– sljedeće ročište zakazano je za 22. siječnja 1991.,
ali je odgođeno jer nije pozvan staratelj;

– na ročištu od 20. veljače 1991. riješeno je da se
izvede dokaz liječničkim vještačenjem analizom krvi te je tužitelj pozvan na
plaćanje predujma;

– na ročištu
od 15. srpnja 1992. riješeno je da je tužitelj dužan u roku 15 dana dostaviti
dokaz o plaćenom predujmu za vještačenje, što je učinjeno 20. srpnja 1992.;

– vještačenje
je određeno za 17. listopada 1992., no isto nije provedeno radi spriječenosti
prvotužene;

–
sljedeće vještačenje određeno je za 7. prosinca 1992., no isto nije provedeno
jer nije pristupio podnositelj;

– vještačenje
je ponovno određeno za 1. veljače 1993., no isto nije provedeno jer stranke
nisu pristupile;

–
sljedeće vještačenje određeno je za 26. travnja 1993., no isto nije provedeno
jer nisu pristupile tužene;

– vještačenje
je opet određeno za 14. lipnja 1993., no isto nije provedeno jer nije pristupio
podnositelj;

–
sljedeće vještačenje određeno je za 27. rujna 1993., no isto nije održano jer
nisu pristupile tužene;

– na ročištu
od 21. studenoga 1996. riješeno je da se pozove Centar za socijalni rad općine
Centar, Zagreb, radi očitovanja na okolnost bi li vještačenje moglo štetiti
djetetu s obzirom na uzrast i psihičko stanje, čemu je udovoljeno 13. siječnja
1997.;

–
podneskom od 9. prosinca 1997. podnositelj moli nastavak postupka;

–
sljedeće ročište zakazano je za 4. lipnja 1998., ali je otkazano zbog bolesti
suca;

– na ročištu
od 5. svibnja 2000. riješeno je da se pozove Centar za socijalnu skrb da u roku
30 dana izradi mišljenje u vezi provođenja vještačenja tipizacijom tkiva;

–
podneskom od 5. srpnja 2000. podnositelj moli nastavak postupka;

– Centar za socijalnu skrb dostavlja mišljenje 7.
srpnja 2000.;

– na ročištu od 22. studenoga 2000. rješenjem je
pozvan Centar za socijalnu skrb da postavi drugotuženoj skrbnika za poseban slučaj,
nakon što je raniji staratelj umro, pa je novi skrbnik imenovan 23. veljače
2001.;

– vještačenje analizom genomske DNA određeno je za
18. svibnja 2001., no isto nije provedeno jer nisu pristupile tužene;

– novo vještačenje određeno je za 10. srpnja 2001.,
no isto nije provedeno jer nisu pristupile tužene;

– na ročište od 3. listopada 2002. nije pristupila
prvotužena zbog bolesti, saslušan je podnositelj, a sljedeće ročište je
zakazano za 28. studenoga 2002.;

– na ročištu od 28. studenoga 2002. saslušana je
prvotužena i glavna rasprava je zaključena te je donesena presuda kojom se
podnositeljev tužbeni zahtjev odbija;

– protiv prvostupanjske presude od 28. studenoga
2002. pod­nositelj je izjavio žalbu 26. veljače 2003. o kojoj je Županijski sud
u Zagrebu donio presudu 24. lipnja 2003. na način da je ukinuo prvostupanjsku
presudu i predmet vratio Općinskom sudu u Zagrebu na ponovno suđenje, pred
kojim se predmet sada vodi pod novim brojem: P2-1069/03;

– rješenjem od 3. listopada 2003. Općinski sud u
Zagrebu određuje provođenje vještačenja analizom krvi DNA metodom, koje je
zakazano za 18. studenoga 2003., no isto nije provedeno jer tužene nisu
pristupile zbog bolesti drugotužene;

– sljedeće vještačenje određeno je za 20. siječnja
2004., no isto nije održano jer nije pristupio podnositelj, ni prvotužena, a
drugotužena je odbila dati krv radi anemičnosti;

– vještačenje
je ponovno određeno za 16. ožujka 2004., uz napomenu da se vještačenje može
provesti i na uzorku sline ili uzorku krvi iz prsta.

OČITOVANJE
OPĆINSKOG SUDA U ZAGREBU

3. Na
temelju članka 69. stavka 1. alineje 2. Ustavnog zakona, Ustavni sud je 23.
veljače 2004. zatražio od Općinskog suda u Zagrebu da se izjasni o navodima
ustavne tužbe.

U očitovanju
od 5. ožujka 2004. Općinski sud u Zagrebu opširno opisuje redoslijed rada
opisan u točki 2. ovog obrazlo­ženja.

PRAVO
VAŽNO ZA USTAVNOSUDSKI POSTUPAK

4. Za
ovaj ustavnosudski postupak mjerodavne su odredbe članka 29. stavka 1. Ustava
Republike Hrvatske i članka 63. Us­tav­nog zakona.

*Ustavna
tužba je osnovana.*

5.
Razmatrajući navode ustavne tužbe i dostavljenog očito­vanja Općinskog suda u
Zagrebu, Ustavni sud je utvrdio da su se u ovom slučaju ostvarile pretpostavke
za njegovo postupanje u smislu odredaba članka 63. Ustavnog zakona.

Svoju
odluku Ustavni sud obrazlaže sljedećim utvrđenjima:

5.1. DULJINA SUDSKOG POSTUPKA

Prvostupanjski
parnični postupak započeo je 22. siječnja 1990. podnošenjem tužbe Općinskom
sudu u Zagrebu. Ustavna tužba podnesena je 22. prosinca 2003. Ustavni sud utvrđuje
da je do dana podnošenja ustavne tužbe postupak trajao ukupno trinaest (13)
godina i jedanaest (11) mjeseci.

Zakon o potvrđivanju Konvencije za zaštitu ljudskih
prava i temeljnih sloboda i Protokola br. 1, 4, 6, 7 i 11 uz Konvenciju za zaštitu
ljudskih prava i temeljnih sloboda (»Narodne novine«, Međunarodni ugovori, broj
18/97 i 6/99 – pročišćeni tekst, 8/99 – ispravak, u daljnjem tekstu: Europska
konvencija) stupio je na snagu 5. studenoga 1997.

Od dana stupanja na snagu, Europska konvencija čini,
temeljem članka 140. Ustava Republike Hrvatske, dio unutarnjeg pravnog poretka
Republike Hrvatske.

Pravo na donošenje sudske odluke u razumnom roku čini
dio unutarnjeg pravnog poretka Republike Hrvatske od 5. studenoga 1997. Pravo
na donošenje sudske odluke u razumnom roku je ustavno pravo u Republici
Hrvatskoj od 9. studenoga 2000., izmjenama članka 29. stavka 1. Ustava
Republike Hrvatske (»Narodne novine«, broj 113/00). Iz navedenih razloga
ispitivanje razumnosti trajanja sudskih postupaka prije 5. studenoga 1997., u
pravilu, nije predmet ustavnosudskih postupaka temeljenih na članku 63.
Ustavnog zakona, jer u dotadašnjem pravnom poretku Republike Hrvatske takvo
pravo nije postojalo ni kao konvencijsko ni kao ustavno.

Ustavni sud je ocijenio da se u ovom slučaju, pravno
relevantnim razdobljem za povredu prava na razumnu duljinu trajanja sudskog
postupka smatra razdoblje od 5. studenoga 1997. (kada su odredbe Konvencije
postale dio unutarnjeg pravnog poretka Republike Hrvatske) do 22. prosinca
2003. (dana podnošenja ustavne tužbe podnositelja), što ukupno iznosi šest (6)
godina, jedan (1) mjesec i sedamnaest (17) dana.

5.2. POSTUPANJE NADLEŽNIH SUDOVA

Pregledom
sudskog spisa predmeta utvrđeno je da je prvostupanjskom sudu za donošenje
presude o osporavanju očinstva od 28. studenoga 2002., koja je ukinuta
drugostupanjskom presudom od 24. lipnja 2003. trebalo dvanaest (12) godina,
deset (10) mjeseci i šest (6) dana, nakon što je održano ukupno deset ročišta, što
upućuje na zaključak da sud u svojem postupanju nije bio učinkovit.

5.3. PONAŠANJE
PODNOSITELJA USTAVNE TUŽBE
(TUŽITELJA U SUDSKOM POSTUPKU)

Podnositelj
ustavne tužbe, kao tužitelj u sudskom postupku pridonio je u manjoj mjeri
duljini sudskog postupka, jer se četiri puta nije odazvao na zakazano vještačenje
(7. prosinca 1992., 1. veljače 1993., 14. lipnja 1993. i 20. siječnja 2004.).

5.4. SLOŽENOST SUDSKOG PREDMETA

Iz
spisa predmeta je razvidno da dosadašnji tijek sudskog postupka ukazuje da se u
konkretnom slučaju ne radi o osobito složenoj sudskoj stvari, jer je parnični
postupak pokrenut radi osporavanja očinstva za što je trebalo provesti samo
jedno vještačenje koje je bezuspješno zakazivano deset puta.

6. Sukladno navedenom, Ustavni sud ocjenjuje da je
nera­zum­no dugim trajanjem sudskog postupka u konkretnom slučaju, povrijeđeno
ustavno pravo podnositelja da zakonom ustanovljeni, neovisni i nepristrani sud
u razumnom roku odluči o njegovim pravima ili obvezama, koje je zajamčeno člankom
29. stavkom 1. Ustava Republike Hrvatske, posebno s obzirom na činjenicu da se
radi o statusnoj stvari koja treba imati prednost u rješavanju.

7. Imajući u vidu sve navedene činjenice i okolnosti
te posebno sveukupno vrijeme trajanja sudskog postupka, u smislu odredbe članka
63. stavka 2. Ustavnog zakona, donesena je odluka kao pod točkama I. i II.
izreke ove odluke.

8. Sukladno odredbi članka 63. stavka 3. Ustavnog
zakona, odlučeno je kao u točkama III. i IV. izreke ove odluke.

Visinu naknade zbog povrede ustavnog prava na donošenje
sudske odluke u razumnom roku Ustavni sud, u pravilu, određuje za razmatrano,
pravno relevantno razdoblje.

Pri utvrđivanju visine naknade temeljem članka 63.
stavka 3. Ustavnog zakona, Ustavni sud uzima u obzir sve okolnosti slučaja,
imajući pritom u vidu i vrstu postupka o kojem se radi, a napose značaj koji
postupak ima za podnositelja, uz istodobno uvažavanje ukupnih gospodarskih i
socijalnih prilika u Republici Hrvatskoj.

Budući da je Ustavni sud ovlašten temeljem članka 63.
stav­ka 2. Ustavnog zakona u svakom pojedinom slučaju odrediti i rok za donošenje
sudske odluke, na visinu naknade u konkretnom slučaju utjecala je i činjenica
da je Općinskom sudu u Zagrebu određen kratak rok u kojem je taj sud dužan
donijeti odluku u predmetu poslovni broj: P2-1069/03, čime se na
najdjelotvorniji način ostvaruje i svrha samog sudskog postupka.

9. Imajući u vidu sve navedene činjenice i okolnosti,
na temelju odredaba članaka 73. i 75. Ustavnog zakona, donesena je odluka kao u
izreci.

10. Odluka o objavi (točka V. izreke) temelji se na
odredbi članka 29. stavka 1. Ustavnog zakona.

Broj:
U-IIIA-4179/2003
Zagreb, 26. svibnja 2004.

USTAVNI SUD REPUBLIKE HRVATSKE

Predsjednik **dr. sc. Petar Klarić,** v. r.

Odluka, NN 75/2004-1525