### NN 91/2015 (21.8.2015.), Presuda Visokog upravnog suda Republike Hrvatske broj: Us-8922/11-7 od 16. srpnja 2015.

VISOKI UPRAVNI SUD REPUBLIKE HRVATSKE

1775

PRESUDA

Visoki upravni sud Republike Hrvatske u vijeću sastavljenom od sudaca toga suda Mirjane Čačić, predsjednice vijeća, Lidije Vukičević i mr. sc. Inge Vezmar Barlek, članica vijeća, te više sudske savjetnice Marine Zagorec, zapisničarke, u upravnom sporu tužitelja Hrvatskog Telekoma d.d., Zagreb, Savska 32, protiv odluke tužene Hrvatske agencije za poštu i elektroničke komunikacije, Zagreb, Roberta Frangeša Mihanovića 9, klasa: 344-01/09-01/1335, urbroj: 376-11-11-26 od 13. srpnja 2011., radi klimatizacijskih uređaja u kolokacijskim prostorijama, u nejavnoj sjednici vijeća održanoj 16. srpnja 2015.

presudio je

Tužba se odbija.

Ova presuda će se objaviti u »Narodnim novinama«.

Obrazloženje

Osporenom odlukom vijeće Hrvatske agencije za poštu i elektroničke komunikacije (u daljem tekstu: HAKOM)odbilo je kao neosnovan zahtjev trgovačkog društva Hrvatski Telekom d.d., Zagreb, Savska cesta 32, za donošenje rješenja kojim se operatorima Metronet telekomunikacije d.d. i Amis Telekom d.o.o. nalaže potpisati aneks ugovora o pružanju kolokacijskih usluga dostavljen od strane HT-a 4. veljače 2010. godine za svaku pojedinu kolokacijsku prostoriju u kojoj je ugrađen klimatizacijski uređaj, a koju koristi samostalno ili zajednički dijele s drugim operatorima korisnicima; podmiriti svoj dio troškova ugradnje klimatizacijskih uređaja koji će HT odrediti sukladno odredbama standardne ponude za sve kolokacijske prostorije koje koriste samostalno ili zajednički dijeli s drugim operatorima korisnicima te podmiriti trošak korištenja klimatizacijskih uređaja sukladno odredbama Standardne ponude za sve kolokacijske prostorije koje koristi, a u koju je ugrađena klimatizacija i to od datuma ugradnje pojedinog klimatizacijskog uređaja odnosno početka korištenja kolokacijskog prostora.

Tužitelj u tužbi navodi da je svojim zahtjevom pokrenuo regulatorni spor protiv operatora korisnika Metronet telekomunikacije d.d. i Amis Telekom d.o.o. radi nepoštivanja odredaba »Standardne ponude HT-a za usluge izdvojenog pristupa lokalnoj petlji« (u daljnjem tekstu: Standardna ponuda), u svezi plaćanja troškova ugradnje i održavanja klimatizacijskih uređaja u kolokacijskim prostorijama što se u skladu s odredbama Standardne ponude regulira aneksom ugovora o pružanju kolokacijskih usluga za klimatizaciju za svaku pojedinu kolokcijsku prostoriju. Temeljem odredaba članka 2.1.1.3. dodatka 2. Standardne ponude odobrene 15. prosinca 2006. godine kojom je bilo propisano da trošak ugradnje i održavanje klimatizacijske opreme snose svi operatori u proporcijalnim dijelovima u odnosu na disipacijsku snagu svojih uređaja, kao i na zahtjev tuženika, radi osiguranja kvalitete usluge i stabilnog rada cjelokupne opreme operatora, ugradio klimatizacijske uređaje u kolokacijske prostore. Rješenjem tuženika, klasa: UP/I-344-01/07-01/222, urbroj: 376-08-11-05 od 11. siječnja 2008. godine izmijenjena je odredba članka 2.1.1.3. dodatka 2. Standardne ponude tako da je tužitelj bio obvezan za sve operatore koji dijele kolokacijski prostor izraditi jedinstvenu ponudu te oni operatori korisnici koji prihvate ponudu podijelit će trošak ugradnje na jednake dijelove, a troškove održavanja snosit će svi operatori korisnici koji dijele kolokacijski prostor u proprocijalnim dijelovima u odnosu na disipacijsku snagu vlastitih uređaja. Rješenjem tuženika, klasa: UP/I-344-01/08/547, urbroj: 376-08-11-07 od 21. srpnja 2008. godine ponovno je mijenjana odredba članka 2.1.1.3. dodatka 2. Standardne ponude u dijelu kojim je propisano da će trošak održavanja klimatizacijske opreme snositi svi operatori korisnici koji dijele kolokacijski prostor u jednakim dijelovima. Standardnom ponudom od 1. listopada 2009. godine ova odredba je proširena na način da je propisano kako će na zahtjev operatora korisnika standardne ponude tužitelj ponuditi klimatizaciju kolokacijske prostorije uz dodatnu naknadu. U svom zahtjevu operator korisnik Standardne ponude mora naznačiti disipaciju snage svoje opreme kao i najaviti disipaciju snage u slučaju nadogradnje opreme. U roku 15 dana od dana podnošenja zahtjeva operatora korisnika standardne ponude tužitelj će dostaviti ponudu za ugradnju klimatizacije u kolokacijski prostor, a u roku od 30 dana od dana primitka prihvaćene ponude od strane operatora korisnika izvršiti ugradnju klimatizacije u kolokacijski prostor. U obavezi je izraditi jedinstvenu ponudu za sve operatore korisnike Standardne ponude koji dijele zajedničku unutarnju kolokaciju, a operatori korisnici Standardne ponude koji prihvate ponudu dijelit će trošak ugradnje klimatizacije na jednake dijelove. Stoga je tužitelj u svrhu osiguranja kvalitete usluge i stabilnog rada cjelokupne opreme operatora korisnika koji temeljem ugovora o pružanju kolokacijskih usluga koriste kolokacijske prostore tužitelja, na zahtjev tuženika u skladu s odredbom navedenog članka 2.1.1.3. dodatka 2. Standardne ponude od 2006. godine ugradio klimatizacijske uređaje u kolokacijske prostore za koje operator i korisnici Metronet telekomunikacije d.d. i Amis Telekom d.o.o. odbijaju sklopiti anekse ugovora o pružanju kolokacijskih usluga kojima se regulira klimatizacija u kolokacijskim prostorima. Stoga tužitelj smatra da tuženik pogrešno utvrđuje da nema pravne osnove za prihvaćanje zahtjeva tužitelja o obvezi sklapanja aneksa ugovora o pružanju kolokacijskih usluga za klimatizaciju jer prema odredbi članka 20. Zakona o elektroničkim komunikacijama (»Narodne novine«, broj 73/08. i 90/11.) tuženik je ovlašten ili dužan rješavati sporove između operatora i elektroničkih komunikacijskih mreža i usluga o kojima je dužan donijeti odluku o rješenju spora, koji mora podredno obrazložiti temeljem potpuno utvrđenog činjeničnog stanja. Stoga smatra da je tuženik bio dužan utvrditi da li su zainteresirane osobe Metronet telekomunikacije d.d. i Amis Telekom d.o.o. bili korisnici kolokacijskih prostora za opremu, za koju je prema disipacijskoj snazi bilo potrebno koristiti klimatizacijske usluge u skladu sa Standardnom ponudom i snositi troškove ugradnje i održavanja. Ovu činjenicu bitnu za spor je tuženik prema mišljenju tužitelja propustio utvrditi, a drži neprihvatljivim mišljenje tuženika da odredbe Standardne ponude nigdje ne upućuju na odredbu sklapanja aneksa ugovora o pružanju kolokacijskih usluga za klimatizaciju, a činjenica što važeća Standardna ponuda u svojim dodacima točka 28.16.1. i 28.16.2. sadrži obrasce aneksa ugovora o pružanju kolokacijskih usluga za klimatizaciju tuženika ne znači da je sklapanje obavezno za operatora korisnika. Tužitelj drži da se aneksom ugovora regulira klimatizacija u kolokacijskoj sobi na predmetnoj lokaciji, način obračuna i plaćanja troškova nabave, ugradnje i održavanja klimatizacije opreme i potrošnja električne energije, pa prema tome aneks ugovora je temeljni akt kojim se reguliraju prava i obveze operatora korisnika i vlasnika kolokacijskog prostora u vezi korištenja klima opreme, a svezu u svrhu osiguranja kvalitete usluge i stabilnog rada i zaštite cjelokupne opreme operatora korisnika, na osnovu kojeg tužitelj obračunava i naplaćuje troškove nabave, ugradnje i održavanja klima opreme. To što operatori korisnici nisu podnijeli zahtjev za sklapanje aneksa ugovora i regulirali svoja prava i obveze u svezi korištenja klima opreme u kolokacijskom prostoru omogućuje im da se ugrađenom klima opremom koriste bez pravne osnove i bez plaćanja pripadajućih troškova, pa tužitelj smatra da je tuženik bio dužan utvrditi kolokacijske prostore u kojima operatori korisnici za opremu koja se nalazi u tim prostorima koriste postojeću klima opremu, te naložiti podnošenje zahtjeva za sklapanje aneksa ugovora o pružanju kolokacijskih usluga za klimatizaciju i obvezati ih na sklapanje navedenog aneksa ugovora.

Stoga predlaže Sudu da tužbu uvaži i poništi osporeno rješenje.

U odgovoru na tužbu Hrvatska agencija za poštu i elektroničke komunikacije ocijenjene navode pogrešnim navode tužitelja o obvezi sklapanja aneksa u svrhu regulacije klimatizacije u kolokacijskim prostorima. Obveze vezane uz ugradnju i korištenje klimatizacijskih uređaja u kolokacijskim prostorima kako za tužitelja tako i za operatore korisnike propisane su Standardom ponudom za uslugu izdvojenog pristupa lokalnoj petlji. Navodi Poglavlje vrijedeće Standardne ponude pod naslovom »Tehnički uvjeti kolokacije vezano uz kolokacijski prostor« u kojem se utvrđuju obveze tužitelja vezano uz osiguranje odgovarajućih klimatizacijskih uvjeta u kolokacijskim prostorima u svrhu osiguranja stabilnog rada opreme operatora korisnika. Poglavlje precizno definira obveze operatora korisnika vezano uz snošenje troškova korištenja i održavanja ugrađenih klimatizacijskih uređaja, a Standardnom ponudom nije propisana obveza sklapanja aneksa u svrhu osiguranja ispunjenja navedenih obveza kako od strane tužitelja tako i od strane operatora korisnika. Nesklapanjem aneksa stranke nisu oslobođene svojih obveza vezano uz klimatizaciju u kolokacijskim prostorima, pa obzirom da sklapanje aneksa, obrazac kojeg je i prilog Standardnoj ponudi, nije propisano kao uvjet za uređenje odnosa vezano uz klimatizaciju u kolokacijskim prostorima, operatorima korisnicima ne može biti određena obveza sklapanja aneksa. Posebno ističe da je u rješenju jasno istaknuto da to ne utječe na pravo tužitelja da naplati troškove ugradnje i korištenje klimatizacijskih uređaja ukoliko su isti u skladu s propisanim u vrijedećim standardnim ponudama, pa drži neosnovanim navod tužitelja da se operatorima korisnicima omogućuje da se ugrađenom klimatizacijskom opremom koriste bez pravne osnove i plaćanja pripadajućih troškova. Iz tog razloga nije osnovan ni navod tužitelja da HAKOM nije obrazložio zbog čega smatra da nema pravne osnove za prihvaćanje zahtjeva tužitelja za sklapanje aneksa s obzirom na to da su razlozi odbijanja zahtjeva tužitelja u obrazloženju i jasno navedeni. HAKOM smatra da je irelevantno u postupku utvrđivati činjenicu da li su operatori, u ovom slučaju Metronet telekomunikacije d.d. i Amis d.o.o. bili korisnici kolokacijskih prostora za opremu za koju je prema disipacijskoj snazi bilo potrebno koristiti klimatizacijske usluge u skladu sa Standardnom ponudom i snositi troškove ugradnje i održavanja, s obzirom na to da su obveze tužitelja vezano za ugradnju klimatizacijske opreme u kolokacijskim prostorima ovisne o zahtjevima operatora korisnika. Operatori korisnici mogu od tužitelja kao vlasnika kolokacijskih prostora zatražiti ugradnju klimatizacijske opreme ukoliko ocijene da je to potrebno u svrhu osiguranja stabilnog rada njihove opreme u kolokacijskim prostorima. Smatra nespornim među strankama da su klimatizacijski uređaji ugrađeni u kolokacijske prostorije koje dijele stranke u predmetnom postupku te da Metronet telekomunikacije d.d. nije podnio niti jedan zahtjev za ugradnju klimatizacijskih uređaja, a Amis Telekom d.o.o. podnio samo jedan zahtjev. Vezano uz zahtjev koji se odnosi na troškove ugradnje i održavanja, a obzirom na to da su iznosi koje je tužitelj ovlašten obračunati po osnovi ugradnje i korištenja klimatizacijskih uređaja odlučeni u postupku dovršenom rješenjem HAKOM-a od 16. veljače 2009. godine HAKOM navodi da nije o tome odlučivao (klasa: UP/I-344-08/08-01/00006, urbroj: 376-04-09-7MB/ŽK). U odnosu na pogrešnu primjenu materijalnog prava ističe da tužitelj u tužbi ne navodi niti jednu odredbu koju bi tuženik povrijedio osporenim rješenjem, pa se ne može očitovati na takve paušalne navode tužitelja.

Predlaže stoga Sudu da tužbu odbije kao neosnovanu.

U odgovoru na tužbu zainteresirana osoba Metronet telekomunikacije d.d. iz Zagreba, Ulica grada Vukovara 269d u slučaju pravovremenosti tužbe osporava osnov tužbe i tužbenog zahtjeva jer pobijana odluka tuženika je detaljno obrazložena, donesena temeljem pravilne primjene pravnih propisa, a u postupku koji je prethodio donošenju odluke tuženik pravilno utvrdio činjenično stanje. Navodi da je temeljem Standardne ponude HT-a za uslugu izdvojenog pristupa lokalnoj petlji u daljnjem tekstu: (Standardna ponuda), koja je bila na snazi kada su prema navodu tužitelja ugrađivani klimatizacijski uređaji u kolokacijske prostorije propisano da će T-Com ispuniti sve klimatizacijske uvjete predviđene ETSI normama kako bi osigurao stabilan rad opreme operatora korisnika u kolokacijskoj prostoriji vodeći računa o adekvatnoj potrošnji energije. Upućuje na potrebu zahtjeva operatora korisnika T-Comu radi ponude klimatizacije uz dodatnu naknadu. Nadalje navodi izmjene Standardne ponude od 11. siječnja 2008. godine, pa temeljem tih odredaba koje obvezuju kako tužitelja tako i sve operatore korisnike proizlazi da se klimatizacijski uređaj u kolokaciji ugrađuje samo i isključivo na zahtjev operatora korisnika, te da nakon podnesenog zahtjeva operatora korisnika tužitelj izrađuje jedinstvenu ponudu za ugradnju klimatizacije te da trošak klimatizacije operatori korisnici međusobno dijele, ako prihvate dostavljenu ponudu tužitelja. Isti uvjeti predviđeni su i važećom Standardnom ponudom, pa obzirom na to smatra da je donijeta odluka utemeljena na pravilnoj primjeni materijalnog prava obzirom da u odnosu na Metronet nisu ispunjene pretpostavke, a što je tuženik ispravno utvrdio jer Metronet nije podnio zahtjev za ugradnju klimatizacije pa se u ovom slučaju ne može govoriti o nepoštivanju odredaba Standardne ponude od strane Metroneta. Drži da bi odluka tuženika bila nezakonita kada bi zahtjev tužitelja bio ocijenjen osnovanim, budući da bi u tom slučaju protivno odredbama Standardne ponude Metronet bio obvezan na činidbu za koju prema materijalnom propisu (Standardnoj ponudi) ne postoje propisani uvjeti, čime bi se povrijedilo načelo zakonitosti iz članka 5. Zakona o općem upravnom postupku (»Narodne novine« 47/09.).

Nastavno u odnosu na tvrdnju tužitelja da je činjenično stanje nepravilno utvrđeno ističe kako je sukladno članku 8. i članku 47. stavak 1. Zakona o općem upravnom postupku tuženik utvrdio sve činjenice i okolnosti koje su bitne za zakonito i pravilno rješavanje upravne stvari, a što je detaljno opisano u obrazloženju, dok službena osoba koja vodi upravni postupak ima pravo i dužnost odrediti koje je bitne činjenice potrebno utvrđivati, radi njihovog utjecaja na donošenje zakonitog i pravilnog rješenja, odnosno koje činjenice s obzirom na dovoljno utvrđeno činjeničnu osnovu nije potrebno utvrđivati, pa taj navod tužitelja je u cijelosti neosnovan. Ispravno je utvrđeno da odredbe Standardne ponude nigdje ne upućuju na obvezu sklapanja aneksa ugovora o pružanju kolokacijskih usluga kao i da obrasci aneksa ugovora koji se nalaze kao dodatak Standardnoj ponudi ne znači da je njihovo sklapanje obvezno. Pojašnjava da je tužitelj temeljem određenih mu regulatornih obveza (konkretno regulatorne obveze transparentnosti, odlukom tuženika od 17. srpnja 2009. godine, klasa: 344-01/09-01/1080, urbroj: 376-11-09-01) obvezao tužitelja objaviti Standardnu ponudu s podrobnim uvjetima, rokovima i cijenama usluga, kako bi se spriječio svaki nerazuman zahtjev prema operatoru korisniku i kako bi se izbjeglo nametanje dodatnih nepotrebnih troškova. Svaka usluga prema odredbama Standardne ponude mora prethodno biti zahtijevana od strane operatora korisnika pa tako i ugradnja klimatizacije, a svako nametanje usluge koje nije zahtijevano, a niti prihvaćeno (po sistemu ponude i prihvat ponude) kao i tom slučaju nametanje neosnovanih troškova, protivno je osnovnim načelima obveznog prava. Metronet ne može utjecati na činjenicu da se nalazi u kolokacijskoj prostoriji s ostalim operatorima korisnicima, koji su možda zahtijevali ugradnju klime, u kojem slučaju je podmirivan trošak održavanja i trošak električne energije klimatizacije. Budući da iz ranije citiranih odredaba Standardne ponude kojima se reguliraju troškovi ugradnje i održavanja klimatizacije jasno proizlazi da se isti ne odnose niti obvezuju Metronet radi nepostojanja propisanih pretpostavki, posljedično tome ne može postojati niti obveza na zaključenje aneksa ugovora, za uslugu koja nije niti zahtijevana. Prema tome aneks ugovora prema obrascu Standardne ponude mogu sklopiti samo operatori korisnici koji su podnijeli zahtjev tužitelju za ugradnjom klimatizacije u kolokacijskim prostorijama i koji su prihvatili ponudu tužitelja. Uz to navodi da je člankom 1.3. stavkom 4. Standardne ponude propisano da obrasci definirani u dodacima ove Standardne ponude predstavljaju ogledne primjerke te su podložni promjenama ovisno o konkretnom slučaju. Metronet dodatno pojašnjava kako se odredbe Standardne ponude mogu mijenjati samo odlukom o izmjeni Standardne ponude, koju donosi Agencija što znači da se ista ne može samoinicijativno mijenjati od strane tužitelja. To je samo dodatna potvrda o nepostojanju obveze za sklapanjem aneksa ugovora prema priležećem obrascu iz dodatka Standardne ponude. Kako je prema mišljenju zainteresirane osobe odluka donijeta u skladu s člankom 98. stavkom 5. Zakona o općem upravnom postupku. Predlaže Sudu da tužbu odbije kao neosnovanu.

Zainteresirana osoba Amis telekom d.o.o. iz Zagreba nije dostavio odgovor na tužbu.

Tužba nije osnovana.

Ocjenjujući zakonitost osporene odluke Sud nalazi da je tuženo tijelo Hrvatska agencija za poštu i elektroničke komunikacije (sada Hrvatska regulatorna agencija za mrežne djelatnosti, dalje: HAKOM) imala osnove donijeti osporenu odluku iz razloga iznijetih u obrazloženju osporene odluke koju prihvaća i ovaj Sud.

Tužitelj je podnio zahtjev tuženom tijelu za donošenje rješenja kojim se operatorima Metronet telekomunikacije d.d. i Amis Telekom d.o.o. nalaže:

1.1. potpisati aneks ugovora o pružanju kolokacijskih usluga dostavljen od strane HT-a 4. veljače 2010. godine za svaku pojedinu kolokacijsku prostoriju u kojoj je ugrađen klimatizacijski uređaj, a koju koristi samostalno ili zajednički dijeli s drugim operatorima korisnicima;

1.2. podmiriti svoj dio troškova ugradnje klimatizacijskih uređaja koji će HT odrediti sukladno odredbama Standardne ponude za sve kolokacijske prostorije koje koriste samostalno ili zajednički dijeli s drugim operatorima korisnicima te

1.3. podmiriti trošak korištenja klimatizacijskih uređaja sukladno odredbama Standardne ponude za sve kolokacijske prostorije koje koriste, a u koje je ugrađena klimatizacija i to od datuma ugradnje pojedinog klimatizacijskog uređaja, odnosno početka korištenja kolokacijskog prostora.

Prema podacima spisa predmeta proizlazi nespornim da je temeljem Standardne ponude koja je vrijedila u vrijeme ugradnje klimatizacijskih uređaja 15. prosinca 2006. godine propisano da će T-Com ispuniti sve klimatizacijske uvjete predviđene ETSI normama kako bi osigurao stabilan rad opreme operatora korisnika u kolokacijskoj prostoriji, vodeći računa o adekvatnoj potrošnji energije. Trošak ugradnje i održavanja klimatizacijske opreme snose operatori korisnici u proporcijalnim dijelovima u odnosu na disipacijsku snagu vlastitih uređaja, a na zahtjev operatora korisnika T-Com će ponuditi klimatizaciju uz dodatnu naknadu.

Izmjenom Standardne ponude od 11. siječnja 2008. godine odredba je proširena tako da u svom zahtjevu operator korisnik mora naznačiti disipaciju snage svoje opreme kao i najaviti disipaciju snage u slučaju nadogradnje opreme. T-Com će u roku 15 dana od dana podnošenja zahtjeva operatora korisnika dostaviti ponudu za ugradnju klimatizacije u kolokacijski prostor, a u roku 30 dana od dana primitka prihvaćene ponude od strane operatora korisnika izvršiti ugradnju klimatizacije u kolokacijski prostor. Nadalje, T-Com će izraditi jedinstvenu ponudu za sve operatore korisnike koji dijele zajedničku unutrašnju kolokaciju. Operatori korisnici koji prihvate ponudu dijelit će trošak ugradnje klimatizacije na jednake dijelove, a troškove održavanja klimatizacijske opreme snose svi operatori korisnici koji dijele zajedničku unutrašnju kolokaciju u proporcijalnim dijelovima u odnosu na disipacijsku snagu vlastitih uređaja.

Rješenjem HAKOM-a (klasa: UP/I-344-01/08-01/547, urbroj: 376-08-11-07) od 21. srpnja 2008. godine odredbom ponovno je mijenjana mjerodavna odredba Standardne ponude u dijelu u kojem je propisano da će trošak održavanja klimatizacijske opreme snositi svi operatori korisnici koji dijele kolokacijski prostor u jednakim dijelovima, kako je uređeno i do današnjeg dana odnosno do dana donošenja osporene odluke.

Također je nesporno da su klimatizacijski uređaji ugrađeni u kolokacijske prostorije koje dijele stranke u ovom postupku, ali postoji nesuglasje oko datuma ugradnje, a proizlazi da postupak prije ugradnje uređaja nije proveden na način kako je propisano u Standardnoj ponudi, što i sam tužitelj navodi u tužbi kada iznosi činjenicu da Metronet nije podnio niti jedan zahtjev za ugradnju klimatizacijskih uređaja, dok je Amis podnio samo jedan zahtjev za kolokacijski prostor na Trešnjevci.

S obzirom na način kako su propisani uvjeti i način obračuna troškova ugradnje i korištenja klimatizacijskih uređaja proizlazi da nije osnovan zahtjev tužitelja kojim je zatraženo da tuženik svojim rješenjem naloži potpisivanje aneksa ugovora, jer to ne proizlazi iz odredaba Standardne ponude. Sud prihvaća ocjenu tuženog tijela da činjenica što Standardna ponuda sadrži obrasce aneksa ugovora o pružanju kolokacijskih usluga za klimatizaciju te za korištenje klimatizacijske opreme ne upućuje na to da je sklapanje obavezno za operatora korisnika, ponovno imajući u vidu odredbe Standardne ponude.

Stoga je osnovano HAKOM zaključio da se zahtjevu tužitelja nije moglo udovoljiti.

Pravilno pri tome HAKOM u obrazloženju navodi da to ne utječe na pravo tužitelja da naplati troškove ugradnje korištenja klimatizacijskih uređaja ukoliko su u skladu s propisanim vrijedećim Standardnim ponudama, pri čemu vezano uz troškove upućuje na svoje rješenje od 16. veljače 2009. godine, klasa: UP/I-344-08/08-01/00006, urbroj: 376-04-09-7MB/KŽ kojim su određeni iznosi koje je tužitelj ovlašten obračunati po osnovi ugradnje i korištenja klimatizacijskih uređaja.

Stoga Sud ocjenjuje da je osporena odluka donijeta temeljem članka 12. stavak 1. točka 5. i članka 20. Zakona o elektroničkim komunikacijama (»Narodne novine«, broj 73/08.) zakonita.

Prema članku 12. stavak 1. točka 5. tog Zakona u nadležnosti Agencije su među navedenima i rješavanje sporova između operatora i elektroničkih komunikacijskih mreža i/ili usluga te između operatora elektroničkih komunikacijskih mreža i operatora usluga s dodanom vrijednosti.

Prema članku 20. u slučaju spora između dva ili više operatora elektroničkih komunikacijskih mreža i/ili usluga u vezi s obvezama iz ovog Zakona Agencija mora na zahtjev bilo koje od stranaka donijeti konačnu odluku o rješenju spora, a prema stavku 3. tog članka u postupku rješavanja spora Agencija donosi odluke kojima se ostvaruju regulatorna načela i ciljevi iz članka 5. ovog Zakona. Prema stavku 4., odluke Agencije o rješavanju spora moraju biti podrobno obrazložene, te se dostavljaju svim strankama u sporu i objavljuju u skladu s odredbama članka 14. ovog Zakona vodeći pri tome računa o tajnosti poslovnih podataka. Pri tome je potrebno ukazati na stavak 5. koji propisuje da postupak rješavanja spora ne isključuje pravo bilo koje stranke u sporu na pokretanje sudskog postupka pred nadležnim sudom.

Stoga Sud ocjenjuje da u ovom slučaju, pitanje u svezi s plaćanjem troškova ugradnje klimatizacijskih uređaja u kolokacijskim prostorijama te podmirivanje troškova korištenja klimatizacijskih uređaja nije moguće riješiti nalaganjem potpisa aneksa ugovora odnosno nalaganju podmirenja troškova ugradnje i korištenja rješenjem HAKOM-a, kako je to tužitelj predložio, jer za to u mjerodavnim odredbama Standardne ponude nema temelja, a niti za takvu obvezu nema osnove u odredbama Zakona o elektroničkim komunikacijama koji je primijenjen. Temeljem članka 14. stavka 7. Zakona o elektroničkim komunikacijama ova presuda se objavljuje u »Narodnim novinama«.

Trebalo je stoga temeljem članka 42. stavka 2. Zakona o upravnim sporovima (»Narodne novine«, broj 53/91., 9/92. i 77/92.) koja se primjenjuje temeljem odredbe članka 90. Zakona o upravnim sporovima (»Narodne novine«, broj 20/10. i 143/12.), tužbu odbiti kao neosnovanu.

Broj: Us-8922/11-7

Zagreb, 16. srpnja 2015.

Predsjednica vijeća

Mirjana Čačić, v. r.