## Zakon o zdravstvenoj zaštiti životinja i veterinarskoj djelatnosti

### NN 52/1991 (3.10.1991.), Zakon o zdravstvenoj zaštiti životinja i veterinarskoj djelatnosti

# SABOR REPUBLIKE HRVATSKE

Na temelju članka 89. Ustava Republike Hrvatske, a u svezi s člancima
6. i 7. Ustavnog zakona za provedbu Ustava Republike Hrvatske, donosim

## UKAZ

### o proglašenju Zakona o zdravstvenoj zaštiti životinja i veterinarskoj djelatnosti

Proglašavam Zakon o zdravstvenoj zaštiti životinja i veterinarskoj djelatnosti,
kojeg je Sabor Republike Hrvatske donio na sjednicama Vijeća udruženog
rada 26. lipnja 1991., Vijeća općina 26. lipnja 1991 i Društveno-političkog
vijeća 26. lipnja 1991. godine.

Klasa: 011-01/91-01/75

Urbroj : 71-91-1

Zagreb, 28. lipnja 1991.

Predsjednik Republike Hrvatske

**dr. Franjo Tuđman, v. r**

---

## ZAKON

### o zdravstvenoj zaštiti životinja i veterinarskoj djelatnosti

1. OPĆE ODREDBE

Članak 1.

Ovim se zakonom uređuje zdravstvena zaštita životinja, sprečavanje i
suzbijanje bolesti koje su zajedničke za životinje i ljude, kontrola životinja
za klanje, ribe, rakova, školjki, puževa, žaba i proizvoda životinjskog
podrijetla, zdravstvena ispravnost životinjske hrane, reprodukcija i dobrobit
životinja, veterinarska zaštita ljudskog okoliša, ustrojstvo, financiranje
i druga pitanja od značenja za provođenje jedinstvenog sistema zdravstvene
zaštite životinja i veterinarske djelatnosti u Republici Hrvatskoj.

Ovim se zakonom, od interesa za Republiku Hrvatsku, za obavljanje dijagnostičkih
i analitičkih poslova u veterini osniva poseban organ u sastavu Ministarstva
poljoprivrede i šumarstva i propisuju uvjeti za obavljanje zdravstvene
zaštite životinja i veterinarske djelatnosti na određenom epizootiološkom
području.

Članak 2.

Poslovi zdravstvene zaštite životinja i veterinarske djelatnosti jesu:

1. zaštita životinja od zaraznih bolesti utvrđenih u ovom zakonu, sprečavanje
i suzbijanje bolesti koje su zajedničke za životinje i ljude, sprečavanje
i liječenje drugih bolesti životinja;

2. kontrola životinja za klanje, ribe, rakova, školjki, puževa i žaba
te proizvoda životinjskog podrijetla;

3. osiguravanje zdravstveno ispravne životinjske hrane (u daljnjem tekstu:
stočna hrana);

4. reprodukcija životinja (dobijanje i priprema životinjskog sjemena
za osjemenjivanje, sprečavanje poremećaja plodnosti i nasljednih bolesti,
pravilno razmnožavanje, osjemenjivanje životinja, proizvodnja i presađivanje
embrija i drugi zahvati čiji je cilj bolje zdravstveno i proizvodno stanje
životinja);

5. sprećavanje kontaminacije okoline uzročnicima i prenosiocima zaraznih
bolesti (dezinfekcija, dezinsekcija, deratizacija), utvrđivanje i sprečavanje
kontaminacije životinja, proizvoda životinjskog podrijetla i stočne hrane
biološki aktivnim tvarima i veterinarska zaštita Ijudskog okoliša u svezi
sa zdravstvenom zaštitom životinja, proizvodnjom proizvoda životinjskog
podrijetla i stočne hrane i negativnih utjecaja nastalih držanjem i uzgojem
životinja;

6. laboratorijska dijagnostika i analitika;

7. osiguravanje lijekova, opreme i drugog pomoćnog materijala u veterini;

8. priprema za djelovanje veterinarske službe u elementarnim nepogodama
i drugim nesrećama te u izvanrednim uvjetima i osposobljavanje jedinica
civilne zaštite;

9. usavršavanje veterinarskih radnika i veterinarsko prosvjećivanje
;

10. obavljanje kirurških zahvata na životinjama;

11. obavljanje drugih poslova vezanih za zdravstvenu zaštitu životinja
i veterinarsku djelatnost.

Poslovi zdravstvene zaštite životinja i veterinarske djelatnosti od
točke 1. do 8. ovoga članka smatraju se javnim potrebama i od interesa
su za zaštitu i sigurnost Republike.

Članak 3.

Životinjama, u smislu ovoga zakona, smatraju se: kopitari (konji, mazge,
magarci i mule), papkari (goveda, bivoli, ovce, koze i svinje), perad (kokoši,
pure, guske, patke, i druga domaća perad), ukrasne i egzotične ptice i
životinje, psi, mačke, kunići, pčele, dudov svilac, ribe, rakovi, školjke,
ježevi, kornjače, puževi, žabe, pijavice, divljač, zvijeri i laboratorijske
životinje.

Proizvodima životinjskog podrijetla, u smislu ovoga zakona, smatraju
se: proizvodi životinjskog podrijetla namijenjeni ljudskoj prehrani, proizvodi
životinjskog podrijetla namijenjeni prehrani životinja i proizvodi životinjskog
podrijetla namijenjeni industrijskoj upotrebi.

Proizvodima životinjskog podrijetla namijenjenim ljudskoj prehrani,
smatraju se sastavni dijelovi životinjskog tijela, u sirovome i prerađenom
stanju, koji služe za Ijudsku hranu, mlijeko, jaja, proizvodi od mlijeka
i jaja i med (namirnice životinjskog podrijetla).

Proizvodima životinjskog podrijetla namijenjenih prehrani životinja,
smatraju se: mesno brašno, riblje brašno, koštano brašno, krvno brašno,
brašno od perja i drugi proizvodi životinjskog podrijetla koji služe za
prehranu životinja.

Proizvodima životinjskog podrijetla namijenjenih industrijskoj upotrebi,
smatraju se: koža, krzno, vuna, dlaka, čekinje, perje, papci, rogovi, kosti,
krv, crijeva i drugi proizvodi životinjskog podrijetla kada su namijenjeni
industrijskoj upotrebi.

Otpadnom animalnom tvari, u smislu ovoga zakona, smatraju se: tekući
gnoj, kruti gnoj i stajnjak bez obzira na namjenu, leševi životinja, otpaci
u valionici, konfiskati u klaonici i pokvareni proizvodi životinjskog podrijetla
kada se utiliziraju ili neškodljivo uklanjaju.

Članak 4.

Pod kontrolom (inspekcijom) životinja za klanje, ribe, rakova, školjki,
puževa i žaba te proizvoda životinjskog podrijetla podrazumijeva se veterinarsko-sanitarni
inspekcijski pregled životinja prije klanja, ribe, rakova, školjki, puževa
i žaba te proizvoda životinjskog podrijetla radi ocjene zdravstvenog stanja,
odnosno zdravstvene ispravnosti i kakvoće, obilježavanje proizvoda u pogledu
zdravstvene ispravnosti i kakvoće, osposobljavanje uvjetno zdravstveno
ispravnih proizvoda, postupak s proizvodima koji su ocijenjeni zdravstveno
neispravnim, kontrola objekata i opreme i vođenje evidencije o veterinarsko-sanitarnim
inspekcijskim pregledima i kontroli.

Pod veterinarsko-sanitarnim inspekcijskim pregledima podrazumijeva se
stručni pregled životinja, proizvoda životinjskog podrijetla, otpadne animalne
tvari namijenjene utilizaciji, sjemena za umjetno osjemenjivanje i embrija,
radi. utvrđivanja njihovog zdravstvenog stanja odnosno zdravstvene ispravnosti
i kakvoće (u daljnjem tekstu: veterinarsko-sanitarni pregled).

Članak 5.

Veterinarsko-sanitarne preglede i kontrolu životinja, proizvoda životinjskog
podrijetla i otpadne animalne tvari namijenjene utilizaciji, obavljaju
nadležni organi određeni ovim zakonom.

Općina i Republika Hrvatska dužne su da organiziraju, osiguravaju i
participiraju u financiranju poslova zdravstvene zaštite životinja i veterinarske
djelatnosti iz članka 2. točke 1. do 8. ovoga zakona.

Poduzeća i veterinari iz članka 6. ovoga zakona obvezni su da obavljaju
poslove zdravstvene zaštite životinja i veterinarske djelatnosti na način
propisan ovim zakonom.

Korisnici, vlasnici, držatelji odnosno čuvari životinja (u daljnjem
tekstu: držatelji životinja) obvezni su u svojim nastambama i kod životinja
izvršavati mjere za sprečavanje, otkrivanje, suzbijanje i iskorjenjivanje
zaraznih bolesti na način i u rokovima koje odredi nadležni organ uprave
u skladu s odredbama ovoga zakona.

Članak 6.

Poslove iz članka 2. ovoga zakona obavlja Hrvatski veterinarski zavod
u sastavu Ministarstva poljoprivrede i šumarstva (u daljem tekstu: Hrvatski
veterinarski zavod),poduzeće za reprodukciju u stočarstvu i veterinarska
poduzeća svih oblika vlasništva (u daljem tekstu; veterinarske stanice)
koje se osnivaju za obavljanje zdravstvene zaštite životinja i veterinarske
djelatnosti za područja općina.

Pojedine poslove zdravstvene zaštite životinja i veterinarske djelatnosti
mogu obavljati i druga poduzeća te veterinari samostatno osobnim radom
(u daljem tekstu: druge pravne i fizičke osobe), pod uvjetima i na način
propisan ovim zakonom.

Članak 7.

Veterinarske stanice, druge pravne i fizičke osobe koje obavljaju poslove
veterinarske djelatnosti dužni su na zahtjev držatelja životinja pružiti
zdravstvenu pomoć i drugu veterinarsku uslugu.

Držatelji životinja dužni su brinuti se da životinje budu zdrave, a
za oboljelu životinju osigurati pravovremenu veterinarsku pomoć.

Korisnici i vlasnici objekata za proizvodnju i promet životinja, proizvoda
životinjskog podrijetla i stočne hrane, objekata za klanje životinja, preradu,
obradu i uskladištenje proizvoda životinjskog podrijetla, objekata za dobijanje
i pripremu životinjskog sjemena i embrija, te korisnici otpadnih animalnih
tvari, dužni su poduzimati propisane ili naređene veterinarsko-sanitarne
mjere.

II. ZDRAVSTVENA ZAŠTITA ŽlVOTIN.IA

1. Zarazne bolesti

Članak 8.

Pod zaraznim bolestima životinja u smislu ovoga zakona podrazumijevaju
se:

A. Naročito opasne zarazne bolesti:

1. Afrička kuga svinja - Pestis africana suum;

2. Bjesnoća - Lyssa;

3. Boginje ovaca i koza - Variola ovina et caprina;

4. Goveđa kuga - Pestis bovina;

5. Klasična svinjska kuga - Pestis suum classica;

6. Konjska kuga - Pestis equorum;

7. Kuga peradi - Pestis avium;

8. Njukastlska bolest - Morbus Newcastle;

9. Plućna zaraza goveda - Pleuropneumonia contagiosa bovum ;

10. Slinavka i šap --- Aphtae epizooticae;

11. Vezikularno oboljenje svinja - Morbus vesicularis suum;

12. Zarazna uzetost svinja - Encephalomyelitis enzootica suum;

B. Druge zarazne bolesti životinja:

1. Atrofični rinitis svinja - Rhinitis atrophica suum;

2. Bolest Aujeszkoga - Morbus Aujeszky;

3. Bedrenica - Antrax;

4. Bruceloza - Brucellosis;

5. Cisticerkoza - Cisticercosis;

6. Crijevna kampilobakterioza - Campylobacteriosis intestinalis;

7: Dizenterija svinja --- Dysenteria suum;

8. Ehinokokoza - Echinococcosis;

9. Enterotoksemija ovaca i dizenterija janjadi - EnLerotoxemia ovium
et dysenteria agnorum;

10. Enzootska leukoza goveda - Leucosa enzootica bovum;

11. Eritrodermatitis šarana - Eritrodermatitis cyprini;

12. Furunculoza pastrva - Furunculosis salmonis;

13. Gumborska bolest - Morbus Gumboro

14. Genitalna kampilobakterioza - Vihi-iosis

15. Infekciozna anemija konja - Anaemia infectiosa equorum;

16. Influenca konja - Influenza equorum;

17. Jersinioza pastrvskih riba - Yersirkiosis salmnnrzm,

18. Leptospiroza - Leptospirosis;

19. Listerioza - Listeriosis;

20. Marekova bolest - Morbus Marek;

21. Miksomatoza - Mixomatosis;

22. Paratuberkuloza - Paratuberculosis;

23. Pčelinja kuga - Pestis apium;

24. Pčelinja nozemoza - Nosemosis apium;

25. Proljetna viremija šarana - Viremia vernalis cyprini;

26. Psitakoza - Psitacosis;

27. Sakagija - Malleus;

28. Salmoneloza - Salmonelosis;

29. Spolna zaraza konja - Exanthema coitale paralytica;

30. Šuga kopitara i preživača - Scabies (Sar-copLosis, Psoroptosis,
Chorioptosis)

31. Šuštavac - Gangrena emphysematosa;

32. Tifus peradi -- Thyphus avium;

33. Toksoplazmosa - Toxoplasmosis;

34. Transmisivni gastroenteritis svinja - Gastroenteritis virosa suum;

35. Trihineloza - Trichinellosis;

36. Trihomonoza goveda - Trichomoniasis bovum;

37. Tuberkuloza - Tuberculosis;

38. Tularemija - Tularemia;

39. Varooza - Varroosis apium;

40. Vibrioza riba - Vibriosis piscium;

41. Virusna hemoragična septikemija pastrva - Septicaemia haemorrhagica
salmonis;

42. Vrtičavost pastrva - Myxosomatosis salmonis;

43. Upala ribljeg mjehura šarana - Aerocistitis cyprini.

Pojavi li se opasnost od neke druge opasne zarazne bolesti koja se brzo
širi (epizootija) i koja može ugroziti cijelu Republiku, Vlada Republike
Hrvatske može odrediti da se za zaštitu od takve zarazne bolesti primjenjuju
odredbe o mjerama i druge odredbe predviđene ovim zakonom.

Članak 9.

Pod epizootijom zarazne bolesti u smislu ovoga zakona smatra se porast
oboljenja životinja od neke zarazne bolesti koji je neuobičajen po broju
slučajeva, vremenu, mjestu ili zahvaćenoj vrsti životinja. Pod epizotijom
podrazumijeva se i povećana učestalost oboljenja ili uginuća čiji uzrok
je privremeno neutvrđen.

Zaraženim područjem u smislu ovoga zakona smatra se područje na kojem
postoji jedan ili više izvora zaraze.

Ugroženim područjem u smislu ovoga zakona smatra se područje na koje
se može prenijeti zarazna bolest iz zaraženog područja i na kojem postoje
mogućnost za širenje zarazne bolesti.

Članak 10.

Pod drugim bolestima životinja u smislu ovoga zakona podrazumjevaju
se sve ostale zarazne i nametničke bolesti životinja te organske bolesti
i stanja koja ugrožavaju zdravlje životinja i posredno, preko proizvoda
životinjskog podrijetla i zdravlje ljudi.

2. Mjere za sprečavanje zaraznih bolesti

Članak 11.

Da bi se spriječila pojava ili utvrdilo postojanje zarazne bolesti,
Ministarstvo poljoprivrede i šumarstva odnosno općinski ili gradski organ
uprave nadležan za poslove veterinarstva može narediti, prema prirodi zarazne
bolesti i stupnju opasnosti, jednu ili više ovih preventivnih mjera;

1. zaštitna cijepljenja;

2. dijagnostička i druga ispitivanja;

3. dezinfekciju, dezinsekciju i deratizaciju;

4. utvrđivanje uzroka uginuća;

5. ispitivanje sirovih koža na bedrenicu;

6. ispitivanje vode i stočne hrane;

7. pregled životinja, objekata za smještaj životinja i njihova okoliša,
objekata i opreme za obradu, preradu i promet proizvoda životinjskog podrijetla
i otpadnih animalnih tvari ;

8. pregled proizvodnje i uskladištenja sjemena za umjetno osjemenjivanje
i embrija, te načina njihove primjene;

9. kontrolu životinja u prometu;

10. kontrolu životinja na sajmovima, tržnicama, drugim prodajnim mjestima,
izložbama, dogonima ili drugim javnim smotrama;

11. prosvjećivanje držatelja životinja iz područja zdravstvene zaštite
životinja.

Dezinfekciju, dezinsekciju i deratizaciju obavljaju veterinarske stanice,
druge pravne i fizičke osobe ako u pogledu prostorija, odgovarajućih stručnih
radnika, opreme i sredstava udovoljavaju uvjetima što ih propisuje ministar
poljoprivrede i šumarstva.

Članak 12.

Ministar poljoprivrede i šumarstva naređuje krajem svake godine koje
se mjere moraju poduzimati iduće godine u cilju otkrivanja, sprečavanja,
suzbijanja i iskorjenjivanja zaraznih i nametničkih bolesti životinja utvrđenih
ovim zakonom, vodeći računa o epizootiološkom stanju i stupnju ugroženosti.

Držatelj životinje snosi troškove preventivnog cijepljenja i dijagnostičkog
ispitivanja kao i sve druge troškove u svezi s provođenjem mjera koje su
propisane ili naređene u skladu sa zakonom, ako te troškove ne snosi općina
ili Republika Hrvatska.

Propisom iz stavka 1. ovoga članka uredit će se i način raspoređivanja
sredstava koja osiguravaju općine i Republika Hrvatska za financiranje
naređenih mjera iz stavka 1. ovoga članka.

Članak 13.

Ministar poljoprivrede i šumarstva odreduje vrste i količine veterinarskih
cjepiva koje je potrebno osigurati za sprečavanje i suzbijanje zaraznih
bolesti životinja i poduzeća koja su dužna nabaviti i uskladištiti takvo
cjepivo i kontrolirati njegovu imunogenost.

Članak 14.

Leševi životinja, konfiskati iz klaonica, otpaci iz valionica i pokvareni
proizvodi životinjskog podrijetla moraju se učiniti neškodljivima u objektima
za utilizaciju, jama-grobnicama ili stočnim grobljima.

Oprema i objekti u kojima se sabiraju životinjski leševi i otpadna animalna
tvar (sabirališta), oprema i objekti za utilizaciju životinjskih leševa,
oprema i objekti za utilizaciju životinjskih leševa, konfiskata iz klaonica,
otpadaka iz valionica i pokvarenih proizvoda životinjskog podrijetla, prijevozna
sredstva za prijevoz životinjskih leševa, konfiskata iz klaonica, otpadaka
iz valionica i pokvarenih proizvoda životinjskog podrijetla, jame-grobnice
i stočna groblja moraju udovoljavati propisanirn uvjetima i biti pod veterinarskim
nadzorom.

Način neškodljivog uklanjanja životinjskih leševa, konfiskata iz klaonica,
otpadaka iz valionica i pokvarenih proizvoda životinjskog podrijetla te
uvjeti kojima moraju udovoljavati objekti, oprema i prijevozna sredstva
iz stavka 2. ovoga članka propisuje ministar poljoprivrede i šumarstva.

Članak 15.

Držatelji životinja odnosno korisnici objekata koji se nalaze pod veterinarskim
nadzorom dužni su osigurati uvjete za očuvanje i unapređivanje ljudskog
okoliša.

Sa otpadnim animalnim tvarima treba se postupati tako, da se ne ugrozi
zdravlje ljudi i životinja.

Članak 16.

Na području gdje postoji objekat za utilizaciju leševa životinja, konfiskata
od životinja zaklanih u klaonicama, otpadaka iz valionica, pokvarenih proizvoda
životinjskog podrijetla i proizvoda životinjskog podrijetla koji se ne
mogu upotrijebiti u industrijske svrhe i otpadne animalne tvari moraju
se uklanjati u objektima za utilizaciju.

Objekti za utilizaciju su dužni osigurati redovito preuzimanje, prijevoz
i utilizaciju životinjskih leševa, konfiskata iz klaonica, otpadaka iz
valionica i pokvarenih proizvoda životinjskog podrijetla, od sabirališta.

Držatelji životinja, korisnici objekata kod kojih nastaju otpadne animalne
tvari iz stavka 1. ovoga članka, odnosno općina, dužni su osigurati sabirališta,
a poduzeću za utilizaciju prijaviti i predati životinjski leš i druge otpadne
animalne tvari.

Općina, stočarske farme, klaonice i drugi veliki proizvođači kod kojih
nastaju otpadne animalne tvari, dužni su plaćati poduzeću za utilizaciju
naknadu za njihovo preuzimanje i odvoženje

Ministar poljoprivrede i šumarstva odlučuje o visini naknade iz stavka
4. ovoga članka.

Članak 17.

Mjesto i način neškodljivog uklanjanja životinjskih leševa, otpadaka
iz valionica, konfiskata iz klaonica i pokvarenih proizvoda životinjskog
podrijetla, određuje skupština općine.

Izuzetno, skupština općine može na zahtjev uz mišljenje veterinarskog
inspektora, u pojedinim slučajevima, dozvoliti uklanjanje otpadne animalne
tvari iz stavka 1. ovoga članka na naćin dubokog zakapanja ili spaljivanjem,
ako ne postoje tehničke mogućnosti za odvoženje ili odvoženje zahtijeva
velike troškove.

Skupština općine može dozvoliti neškodljivo uklanjanje leševa malih
životinja na način dubokog zakapanja.

Članak 18.

Pravne i fizičke osobe koje se bave otkupom, prometom ili preradom kože
dužne su sirove kože kopitara i papkara zaklanih bez veterinarsko-sanitarnog
pregleda, ili sirove kože uginulih kopitara i papkara za koje nadležni
organ nije utvrdio uzrok uginuća skladištiti u posebnim prostorijama.

Goveđe, ovčie i kozje kože iz stavka 1. ovoga članka, osim telećih,
janjećih i jarećih koža, ne smiju se staviti u promet prije ispitivanja
na bedrenicu (askolizacija).

Pravne i fizičke osobe iz stavka 1. ovoga članka dužne su voditi evidencije
o podrijetlu otkupljenih koža.

Ministar poljoprivrede i šumarstva propisuje naćin vođenja evidencije
iz stavka 3. ovoga članka kao i uvjete kojima moraju udovoljavati prostorije
u kojima se smještaju ili skladište sirove kože te način označavanja koža.

Članak 19.

Pod veterinarskim nadzorom nalazi se stočna hrana, proizvodi životinjskog
podrijetla namijenjeni prehrani životinja i druge sirovine i aditivi koji
služe za proizvodnju stočne hrane te objekti u kojima se proizvodi stočna
hrana.

Zabranjena je proizvodnja, promet i upotreba stočne hrane, proizvoda
životinjskog podrijetla namijenjenih prehrani životinja i drugih sirovina
koje služe za njihovu proizvodnju ako u količinama većim od dopuštenih
sadrže patogene bakterije, gljivice, plijesni i njihove produkte (egzotoksine
i endotoksine), hormone, antibiotike, pesticide, soli teških metala, radioaktivne
tvari i druge supstancije štetne za zdravlje životinja i posredno zdravlje
ljudi i stočne hrane neodgovarajućeg sastava što utječu na njenu biološku
vrijednost i upotrebljivost.

Sol za prehranu životinja mora biti jodirana.

Ovisno o stupnju ugroženosti zdravlja životinja i posredno zdravlja
ljudi od zdravstveno neispravne stočne hrane, ministar poljoprivrede i
šumarstva može propisati sistematsko ispitivanje stočne hrane, proizvoda
životinjskog podrijetla namijenjenih prehrani životinja i drugih sirovina
i aditiva što služe za proizvodnju stočne hrane radi ocjene zdravstvene
ispravnosti.

Propise o uzimanju uzoraka iz stavka 4. ovoga članka donosi ministar
poljoprivrede i šumarstva.

Članak 20.

Uzorke stočne hrane, proizvoda životinjskog podrijetla namijenjenih
prehrani životinja i drugih sirovina i aditiva što služe za njihovu proizvodnju
ispituju pravne i fizičke osobe koje udovoljavaju propisanim uvjetima.

Rezultat analize uzoraka stočne hrane, proizvoda životinjskog podrijetla
namijenjenih prehrani životinja i drugih sirovina i aditiva što služe za
proizvodnju stočne hrane može se, u roku od osam dana, pobijati zahtjevom
da se izvrši superanaliza uzoraka u drugom poduzeću ili pravnoj osobi koja
ima odgovarajuće stručne kadrove, opremu i druge uvjete za obavljanje superanalize.

Ako rezultat superanalize nije u skladu s rezultatom analize, mjerodavan
je rezultat superanalize uzorka.

Propise o uvjetima kojima moraju udovoljavati poduzeća i druge pravne
osobe iz stavka 1. i 2. ovoga članka donosi ministar poljoprivrede i šumarstva.

Ministar poljoprivrede i šumarstva određuje poduzeća i druge pravne
osobe koje udovoljavaju uvjetima iz stavka 1. i 2. ovoga članka.

Članak 21.

Pod veterinarskim nadzorom nalaze se životinje, objekti za smještaj
životinja, objekti i oprema za klanje životinja, obradu, preradu i promet
proizvoda životinjskog podrijetla, proizvodi životinjskog podrijetla u
prometu, proizvodnja i skladištenje sjemena za umjetno osjemenjivanje i
embriji te način njihove primjene.

Članak 22.

Proizvodnja sjemena za umjetno osjemenjivanje, proizvodnja embrija,
muška rasplodna grla, uzgoji kvalitetne rasplodne stoke, matična jata peradi
i pernate divljači, mrijestilišta i uzgoji matica moraju biti slobodni
od zaraznih bolesti utvrđenih u članku 8. ovoga zakona.

Umjetno osjemenjivanje životinja provodi se u skladu sa Programom uzgoja
stoke u Republici Hrvatskoj.

Ministar poljoprivrede i šumarstva propisuje uvjete za pripremu sjemena
za umjetno osjemenjivanje i embrija, zdravstvenu ispravnost i kvalitetu,
odnosno biološku vrijednost sjemena i embrija.

Članak 23.

Sajmovi, tržnice, burze, dogoni i druga otkupna mjesta te izložbe i
javne smotre životinja mogu se održavati samo na mjestima koja ispunjavaju
propisane veterinarsko-sanitarne uvjete.

Na sajmovima, tržnicama, burzama, dogonima i drugim otkupnim mjestima
te na izložbama i javnim smotrama smiju se izlagati samo zdrave životinje.

Objekti iz stavka 1. ovoga članka moraju biti pod veterinarskim nadzorom.

Pod veterinarskim nadzorom nalaze se i životinje na sajmovima, tržnicama
i drugim prodajnim mjestima, izložbama, sportskim natjecanjima, dogonima
i drugim javnim smotrama.

Ministar poljoprivrede i šumarstva propisuje uvjete što ih moraju ispunjavati
objekti iz stavka 1. ovoga članka.

Članak 24.

Za izdavanje dozvola za održavanje izložbi, ocjenjivanje i natjecanje
životinja, za različite priredbe (putujući zoološki vrtovi, cirkusi i sl.)
i za organiziranu prodaju životinja, kao i proizvoda životinjskog podrijetla
izvan postovnih prostorija, potrebna je prethodna suglasnost općinskog
organa uprave nadležnog za poslove veterinarstva.

Članak 25.

Registracija pasa je obvezna.

Držatelj pasa je dužan da u roku od 15 dana prijavi nabavljenu odnosno
uginulu ili otuđenu životinju nadležnoj veterinarskoj stanici koja vodi
registar pasa i dokumentaciju o obavljenoj vakcinaciji protiv bjesnoće.

Svaki pas mora nositi propisanu markicu. Markica je dokaz o registraciji
pasa i o obavljenoj vakcinaciji protiv bjesnoće.

Psi na kojima nisu provedene propisane ili naređene mjere podliježu
eutanaziji, na trošak držatelja pasa.

Za registraciju pasa plaća se naknada veterinarskoj, stanici u skladu
sa ovim zakonom.

Uvjete i način držanja pasa te o načinu postupanja sa neregistriranim
psima kao i psima i mačkama lutalicama propisuje općinska skupština.

Članak 26.

Radi sprečavanja unošenja životinjskih zaraza iz drugih područja, ministar
poljoprivrede i šumarstva može narediti da se određeni dio teritorije Republike
Hrvatske stavi pod stalan veterinarski nadzor i da se na tom podrućju:

- provede zabrana ili ograničenje kretanja životinja, vozila i ljudi
;

- provedu određene mjere za sprečavanje zaraznih bolesti propisane ovim
zakonom.

Radi sprečavanja unošenja životinjskih zaraza ministar poljoprivrede
i šumarstva može zabraniti promet životinja i proizvoda životinjskog podrijetla
iz druge republike.

Članak 27.

Objekti i oprema za uzgoj životinja za klanje životinja, za proizvodnju,
obradu, preradu, uskladištenje i promet proizvoda životinjskog podrijetla;
objekti i oprema za prikupljanje i neškodljivo uklanjanje leševa životinja,
konfiskata od životinja zaklanih u klaonicama i druge otpadne animalne
tvari te pogoni za utilizaciju; prostorije i opreme za pripremu i skladištenje
sjemena za umjetno osjemenjivanje i embrija; valionice; objekti i oprema
za proizvodnju stočne hrane; objekti i opreme za promet životinja (sajmovi,
izložbe i dr.), i za dezinfekciju vozila; objekti za obavljanje, zdravstvene
zaštite životinja i veterinarske djelatnosti; objekti i oprema za proizvodnju
i promet veterinarskih lijekova; prostorije i oprema za topljenje voska
i izradu saća, moraju biti izgrađeni tako da ne predstavljaju opasnost
po zdravlje i dobrobit životinja, da sprečavaju unošenje i prenošenje bolesti,
da osiguravaju zdravstvenu ispravnu proizvodnju i promet i da osiguravaju
uvjete za život i rad čovjeka u zdravoj sredini.

Objekti i oprema za obavljanje zdravstvene zaštite životinja i veterinarske
djelatnosti i okoliš objekata, moraju se trajno održavati čistim i urednim.

Organ uprave nadležan za poslove veterinarstva s organom uprave nadležnim
za utrđivanje uvjeta uređenja prostora, zajednićki utvrđuje veterinarsko-sanitarne
uvjete za objekte iz stavka 1. ovoga članka.

Propisane veterinarsko-sanitarne uvjete, kao posebne uvjete građenja,
dužan je organ nadležan za utvrđivanje uvjeta uređenja prostora zajednički
utvrditi s organom uprave nadležnim za poslove veterinarstva.

Izgrađeni ili rekonstruirani objekti iz stavka 1. ovoga članka mogu
se koristiti tek kad republički organ uprave nadležan za poslove veterinarstva,
na prijedlog stručne komisije koju on osniva, rješenjem utvrdi da ispunjavaju
propisane veterinarsko-sanitarne uvjete.

Ministar poljoprivrede i šumarstva propisuje bliže veterinarsko-sanitarne
uvjete koje moraju ispunjavati objekti, prostorije i oprema iz stavka 1.
ovoga članka

3. Mjere za suzbijanje i iskorjenjivanje zaraznih bolesti

Članak 28.

Kad se utvrdi postojanje zarazne bolesti i dok traje opasnost od zarazne
bolesti, općinski organ uprave nadležan za poslove veterinarstva naređuje,
prema prirodi zarazne bolesti i stupnju opasnosti u zaraženom području
jednu ili više od ovih mjera:

1. izdvajanje zdrave od oboljele životinje;

2. zabranu održavanja sajmova, tržnica i prodaje životinja na drugim
mjestima, izložbi, sportskih natjecanja, dogana ili drugih javnih smotri;

3. zabranu ili ograničenje kretanja životinja;

4. zabranu ili ograničenje prometa proizvoda životinjskog podrijetla,
stočne hrane, aditiva, otpadne animalne tvari i drugih predmeta kojima
se može prenositi zarazna bolest;

5. zabranu klanja kopitara, papkara, peradi i kunića;

6. klanje ili eutanaziju oboljele životinje ili životinje za koju se
sumnja da je oboljela;

7. popis životinja, a prema potrebi i njihovo označavanje;

8. zabranu ili ograničenje proizvodnje životinja na određeno vrijeme,
u određenim objektima;

9. ograničenje kretanja osoba koje dolaze u doticaj sa zaraženom životinjom
ili sa životinjom za koju se sumnja da je zaražena te s proizvodima životinjskog
podrijetla i otpadnom animalnom tvari koje potječu od takve životinje;

10. zaštitno cijepljenje i dijagnostičko ispitivanje;

11. blokiranje žarišta zaraze, zaraženih mjesta i područja (zabrana
ulaska i izlaska osoba i životinja);

12. kastraciju oboljele životinje i zabranu prirodnog pristupa;

13. dezinfekciju, dezinsekciju i deratizaciju nastambi životinja, valionica,
dvorišta, pašnjaka, napajališta, objekata za klanje životinja, obradu,
preradu i skladištenje proizvoda životinjskog podrijetla, te drugih mjesta
na kojima se nalazila oboljela ili uginula životinja i otpadna animalna
tvar i predmeta koji su bili u doticaju s oboljelom ili uginulom životinjom;

14. kontumaciju i tamanjenje pasa i mačaka lutalica;

15. zabranu izdavanja svjedodžbi o zdravstvenom stanju životinja;

16. sustavno suzbijanje posrednog domaćina zarazne bolesti ;

17. osiguravanje i održavanje higijenskih uvjeta u objektima u kojima
se prerađuju ili skladište proizvodi životinjskog podrijetla i otpadna
animalna tvar i proizvodi stočna hrana.

Mjere iz stavka 1. ovoga članka mogu se narediti i ako postoji neposredna
opasnost od pojave zarazne bolesti

U osobito opasnim slučajevima može se narediti i privremena zabrana
rada u objektima u kojima se prerađuju ili skladište proizvodi životinjskog
podrijetla, otpadna animalna tvar ili stočna hrana.

Ako se pojavi: afrička kuga svinja, goveđa kuga, konjska kuga, kuga
peradi, ovčje i kozje boginje. plućna zaraza goveda, slinavka i šap, klasična
svinjska kuga, zarazna uzetost svinja ili vezikularno oboljenje svinja,
pojedine mjere iz stavka 1. ovoga članka moraju se primijeniti na području
od najmanje l0 km oko žarišta zaraze, ovisno o konfiguraciji terena, biološkim
činiocima i načinu uzgoja životinja.

Propise o mjerama iz stavka 1. do 4. ovoga članka, koje se moraju poduzeti
za suzbijanje pojedinih zaraznih bolesti donosi ministar poljoprivrede
i šumarstva.

Članak 29

Ako se pojavi zarazna bolest ili ako se pojave znaci po kojima se može
posumnjati da je životinja oboljela ili uginula od zarazne bolesti, držatelj
životinje dužan je to odmah prijaviti općinskom organu uprave nadležnom
za poslove veterinarstva odnosno pravnoj ili fizičkoj osobi koja obavlja
poslove zdravstvene zaštite životinja i veterinarske djelatnosti.

Držatelj životinja dužan je odmah zatvoriti životinju za koju sumnja
da je oboljela od zarazne bolesti ili spriječiti kontakt Ijudi i životinja
s lešom uginule životinje do veterinarskog pregleda i nakon pregleda izvršiti
naređene ili propisane mjere.

Općinski organ uprave nadležan za poslove veterinarstva kad dozna da
se je pojavila zarazna bolest ili da su se pojavili znaci na temelju kojih
se može posumnjati na zaraznu bolest, dužan je odmah na lice mjesta uputiti
veterinara:

1. da ustanovida li postoji zarazna bolest životinje ili sumnja na zaraznu
bolest;

2. da odmah poduzme odnosno naredi veterinarsko-sanitarne mjere radi
sprečavanja širenja zarazne bolesti, koje je držatelj životinja dužan odmah
izvršiti;

3. da u slučaju sumnje na zaraznu bolest uzme dijagnostički materijal
i dostavi ga Hrvatskom veterinarskom zavodu radi utvrđivanja postojanja
zarazne bolesti.

Kad se utvrdi da postoji zarazna bolest, općinski organ uprave nadležan
za poslove veterinarstva dužan je odmah o tome izvijestiti republički organ
uprave nadležan za posIove veterinarstva, i druge zainteresirane organe
i poduzeća prema posebnim propisima, a u slučaju pojave bjesnoće kod životinja
dužan je o tome izvijestiti i općinski organ uprave nadležan za poslove
zdravstva.

Općinski organ uprave nadležan za poslove veterinarstva dužan je o prestanku
zarazne bolesti odmah izvijestiti sve organe i poduzeća koje je prema odredbi
stavka 1 ovoga članka izvijestio o postojanju zarazne bolesti.

Smatra se da je zarazna bolest prestala kad, nakon ozdravljenja, eutanazije
(klanja) ili uginuća posljednje oboljele životinje i nakon završene dezinfekcije,
dezinsekcije, odnosno deratizacije protekne najduže vrijeme inkubacije
za odnosnu zaraznu bolest.

Brzo utvrđivanje uzroka zaraze u slučaju pojave epizootije od prioritetnog
je značenja.

rezultate laboratorijskog ispitivanja zaraznih bolesti životinja i laboratorijske
testove i metode u oblasti dijagnostike zaraznih bolesti životinja i u
oblasti utvrđivanja zdravstvene ispravnosti proizvoda životinjskog podrijetla
i stočne hrane provjeravaju pravne osobe koje imaju odgovarajuće stručne
kadrove, opremu i druge uvjete za obavIjanje tih djelatnosti.

Propise o laboratorijskim testovima i metodama i o načinu provjeravanja
rezultata laboratorijskog ispitivanja, testova i metoda, kao i propise
o uvjetima kojima moraju udovoljavati pravne osobe iz stavka 8. ovoga članka
donosi ministar poljoprivrede i šumarstva.

Ministar poljoprivrede i šumarstva određuje pravne osobe koje udovoljavaju
uvjetima iz stavka 8. ovoga članka.

Određene zarazne bolesti za koje se mora odmah osigurati utvrđivanje
zaraznih bolesti ili uzroka uginuća određuje ministar poljoprivrede i šumarstva.

Propise o načinu i postupku obavještavanja zainteresiranih organa i
drugih pravnih osoba i fizičkih osoba o pojavi zarazne bolesti i o znacima
na osnovi kojih se može smatrati da se zarazna bolest pojavila te o načinu
dostave materijala potrebnog radi dijagnostičkog ispitivanja i određivanja
metoda dijagnostičkog ispitivanja donosi ministar poljoprivrede i šumarstva.

Članak 30.

Rukovodilac općinskog organa uprave nadležnog za poslove veterinarstva
određuje i proglašava zaraženo odnosno ugroženo područje u općini.

Ministar poljoprivrede i šumarstva proglašava i određuje zaraženo odnosno
ugroženo područje u slučaju pojave epizootije zarazne bolesti koja ugrožava
dvije ili više općina.

Članak 31.

Kad se pojavi opasna zarazna bolest životinja koja se brzo širi i koja
može nanijeti veliku gospodarsku štetu, općinski organ uprave nadležan
za poslove veterinarstva dužan je osnovati ekipe veterinara i drugih radnika
radi njezinog suzbijanja, a može zahtijevati i sudjelovanje jedinica civilne
zaštite.

Ako za uspješno suzbijanje zaraznih bolesti nema na zaraženom i ugroženom
području dovoljan broj veterinara, ministar poljoprivrede i šumarstva može
s ostalog teritorija Republike Hrvatske odrediti potreban broj veterinara
s odgovarajućim sredstvima i opremom i uputiti ih na rad u ekipe na zaraženom
ili ugroženom području.

Veterinarski i drugi radnici i građani dužni su se odazvati i sudjelovati
u radu ekipa iz stavka 1. i 2. ovoga članka.

Članak 32.

Osobe u radnom odnosu koje prema odredbama članka 31. ovoga zakona sudjeluju
u radu ekipe za suzbijanje zarazne bolesti životinja imaju pravo na naknadu
osobnog dohotka za vrijeme odsustvovanja s rada.

Osobama koje samostalno osobnim radom obavljaju poljoprivrednu, zanatsku
ili drugu djelatnost., a sudjeluju prema odredbama članka 31. ovoga zakona
u radu ekipa za suzbijanje zaraznih bolesti životinja, pripada pravo na
naknadu čiju visinu određuje izvršno vijeće skupštine općine čiji je organ
osnovao ekipe.

Naknade iz stavka 1. i 2. ovoga članka za rad u ekipama za suzbijanje
zaraznih bolesti osigurava

- općina za rad veterinara i drugih radnika u ekipama koje osniva u
skladu s člankom 31. stavkom 1. ovoga zakona, odnosno sudjelovanje jedinica
civilne zaštite,

- Republika za veterinare koje određuje u skladu s člankom 3I. stavkom
2. ovoga zakona.

Članak 33.

Organi unutarnjih poslova pružaju, u granicama svojih nadležnosti, organima
koji poduzimaju mjere za zaštitu životinja od zaraznih bolesti na njihov
zahtjev. pomoć pri blokiranju zaraženih mjesta i područja, ograničenju
prometa životinja, zabrani kretanja životinja i osoba na zaraženom području,
a i pri provedbi drugih mjera za zaštitu životinja od zaraznih bolesti
predviđenih ovim zakonom.

Članak 34.

Mjere eutanazije ili prisilnog klanja zaraženih ili na zarazu sumnjivih
životinja kao i uništavanje zaraženih predmeta, naređuje se kad se zaraza
ne može uspješno i bez opasnosti od njezinog širenja suzbiti primjenom
drugih mjera naređenih prema odredbama ovoga zakona i1i kad primjena drugih
mjera za njezino suzbijanje nema ekonomskog opravdanja.

Mjere iz stavka 1. ovoga članka nareduje Ministarstvo poljoprivrede
i šumarstva - Uprava za veterinarstvo.

Članak 35.

Za životinju koja je eutanizirana, zaklana ili uginula zbog provedene
naređene mjere kao i za predmete uništene zbog provedbe naređenih mjera,
iz članka 34. ovoga zakona, držatelj životinja ima pravo na naknadu u visini
tržne cijene koju bi eutanizirana, zaklana ili uginula životinja, odnosno
oštećeni ili uništeni predmeti imali u momentu eutanazije, klanja ili uginuća,
odnosno oštećenja ili uništenja predmeta.

Visina naknade iz stavka 1. utvrđuje se prema procjeni komisije koju
imenuje općinski organ uprave nadležan za poslove privrede i u kojoj jedan
član komisije mora biti diplomirani veterinar.

Komisija iz stavka 2. ovoga članka dužna je nakon obavljene procjene
sačiniti zapisnik o procjeni i jedan primjerak zapisnika odmah dostaviti
Ministarstvu poljoprivrede i šumarstva - Upravi za veterinarstvo.

Ministarstvo poljoprivrede i šumarstva rješenjem odlučuje o pravu na
naknadu štete kao i o visini naknade štete koja se isplaćuje držatelju
životinje odnosno predmeta.

Članak 36.

Naknada iz članka 35. stavka 1. ovoga zakona ne pripada držatelju životinje
odnosno predmeta:

- ako o pojavi zarazne bolesti nije odmah podnio prijavu općinskom organu
uprave nadležnom za poslove veterinarstva, veterinarskoj stanici ili drugoj
pravnoj ili fizičkoj osobi koja obavlja poslove zdravstvene zaštite životinja
i veterinarske djelatnosti;

- ako nije poduzeo propisane ili naređene mjere za sprečavanje ili suzbijanje
zarazne bolesti;

- ako je bez odobrenja nadležnog organa životinju dopremio iz nezaraženog
u zaraženo ili ugroženo područje ili iz zaraženog ili ugroženog u nezaraženo
ili neugroženo područje;

- ako je promet životinja obavljen suprotno odredbama članka 38. do
41. ovoga zakona;

- ako se zarazna bolest životinja pojavila kod uvoza ili za vrijeme
karantene uvezene životinje;

- ako se zarazna bolest životinja pojavila za vrijeme pašarenja, žirenja
ili brsta na zabranjenim površinama, prehrane otpadnom animalnom tvari
i kuhinjskim otpacima;

- za psa eutaniziranog zbog toga što na njemu nisu provedene propisane
ili naređene mjere za sprečavanje i suzbijanje zaraznih i nametničkih bolesti,
kao ni za ubijenog ili eutaniziranog psa ili mačku lutalicu;

- ako je kod pčela oboljelih od pčelinje kuge tok bolesti stariji od
dva mjeseca;

- ako u jatu intenzivno držane peradi nije vršena kontrola imuniteta
nakon vakcinacije protiv njukastlske bolesti ili je utvrđeni imunitet nezadovoljavajući
(titar antitijela 1:8 ili manje).

Članak 37.

Zdravstvena zaštita životinja od drugih bolesti provodi

se:

- poduzimanjem mjera propisanih ovim zakonom;

- primjenom znanstveno utvrđenih spoznaja i praktično provjerenih vještina
u ustanovljavanju, liječenju, sprečavanju, suzbijanju i iskorjenjivanju
bolesti;

- držanjem i iskorištavanjem životinja na način koji im poboljšava stanje
zdravlja i razmnožavanje u populaciji.

III. MJERE VETERINARSKO-SANITARNE PREVENTIVE U PROMETU

1. Veterinarsko-sanitarne mjere u unutarnjem prometu

Članak 38.

U unutarnjem prometu držatelj životinja dužan je za kopitare, papkare,
perad, kuniće, ribe i puževe iz uzgajališta, pčele, divljač, pse i mačke
imati i, ne zahtjev ovlaštene osobe, pokazati svjedodžbu o zdravstvenom
stanju.

Držatelj životinja mora imati svjedodžbu iz stavka 1. ovoga članka i
to:

1) za kopitare i papkare - u ovim slučajevima:

- ako životinje otprema izvan teritorija općine;

- ako nema stalno prebivalište;

- ako prodaje ili na drugi način otuđuje životinje;

- ako životinje otprema na sezonsku ispašu (paša, žirenje, brst), sajam,
dogon, tržnicu i druga prodajna mjesta, izložbu, sportska natjecanja i
druge javne smotre;

- ako životinju otprema na klaonicu radi klanja;

2) za perad, kuniće i divljač - u ovim slučajevima:

- ako životinje otprema na klaonicuradi klanja;

- ako životinje otprema izvan područja općine;

- ako životinje prodaje ili na drugi način otuđuje (osim maloprodaje
peradi);

3) za ribe iz uzgajališta - u ovim slučajevima;

- ako ih otprema izvan područja općine;

- ako ih prodaje ili na drugi način otuđuje (osim maloprodaje ribe);

4) za pčele - u ovim slučajevima;

- ako ih otprema izvan područja općine ili na ispašu:

- ako ih prodaje ili na drugi način otuđuje;

5) za pse i mačke

- ako ih otprema na sajam, izložbu, sportska natjecanja ili druge javne
smotre.

Svjedodžbom iz stavka 1. ovoga članka potvrđuje se da u mjestu podrijetla
ili boravka kopitara, papkara, peradi, kunića, riba i puževa iz uzgajališta.
pčela, divljači, pasa, mačaka nije uvrđeno da postoji zarazna bolest koju
mogu prenijeti te životinje, kao i da su životinje za klanje obuhvaćene
programom ispitivanja na biološki aktivne tvari.

Svjedodžba iz stavka 1. ovoga članka ne smije se izdati ako je u mjestu
podrijetla kopitara, papkara, peradi, kunića, riba i puževa iz uzgajališta,
pčela, divljači, pasa i mačaka utvrđeno da postoji zarazna bolest koja
se može prenijeti tom vrstom životinja.

Za izdavanje svjedodžbe iz stavka 1. ovoga članka plaća se naknada u
skladu sa ovim zakonom.

Članak 39.

Svjedodžbu iz članka 38. ovoga zakona izdaje veterinarska stanica.

Za svjedodžbu koja se izdaje za više životinja odnosno košnica (skupna
svjedodžba) naknada se plaća za svaku životinju odnosno košnicu.

O izdanim svjedodžbama o zdravstvenom stanju životinja veterinarska
stanica vodi posebnu evidenciju.

Svijedodžba iz članka 38. ovoga zakona izdaje se samo na osnovu dokaza
o izvršenim naredenim mjerama, dijagnostičkim i drugim ispitivanjima, a
svinje ako su označene (ušne markice, tetovir broj, rovaš i dr.).

Svaki držatelj životinja je obvezan da odmah za kupljenu životinju izvrši
prijenos svjedodžbe o zdravstvenom stanju životinja na svoje ime, osim
u maloprodaji ribe i peradi.

Ministar poljoprivrede i šumarstva propisuje obrazac svjedodžbe o zdravstvenom
stanju životinja, način i postupak kod prijenosa svjedodžbi o zdravstvenom
stanju životinja i postupak sa svjedodžbama o zdravstvenom stanju životinja
kod utovara, istovara i na klaonicama.

Članak 40.

Utovar, pretovar i istovar pošiljke životinja, proizvoda životinjskog
podrijetla, osim konzervi, otpadne animalne tvari namijenjene utilizaciji,
koja se otprema prijevoznim sredstvima izvan općine ili grada u kojem je
organizirana zajednička veterinarska inspekcija i pošiljka kopitara i papkara
koji se otpremaju pješice izvan općine ili grada, podliježu obveznom veterinarsko-sanitarnom
pregledu.

Nakon veterinarsko-sanitarnog pregleda, pri utovaru pošiljaka iz stavka
1, ovoga članka izdaje se potvrda o zdravstvenom stanju pošiljke. Za kopitare
papkare, perad, kuniće, ribe i puževe iz uzgajališta, pčele divljač, pse
i mačke ne izdaje se potvrda, nego se na svjedodžbi iz članka 38. stavka
1. ovoga zakona utvrđuje da je izvršen obvezni pregled.

Zabranit će se utovar ili pretovar pošiljke iz stavka 1. ovoga članka
odnosno otprema kopitara i papkara pješice ako se pri obveznom veterinarsko-sanitarnom
pregledu utvrdi da je pošiljka zaražena ili se sumnja da je zaražena nekom
zaraznom bolešću ili da potječe iz zaraženog područja, ako se utvrdi da
se za kopitare, papkare, perad, kuniće, ribe i puževe iz uzgajališta, pčele,
divljač, pse i mačke ne posjeduje svjedodžbu o zdravstvenom stanju odnosno
ako je svjedodžba o zdravstvenom stanju neispravna ili da prijevozno sredstvo
ne udovoljava propisanim veterinarsko-sanitarnim uvjetima ili pošiljka
ne udovoljava određenim higijensko-tehničkim uvjetima.

Zabranit će se promet i istovar pošiljke iz stavka 1. ovoga članka ako
se pri kontroli ili obveznom veterinarsko-sanitarnom pregledu utvrdi da
svjedodžba o zdravstvenom stanju ili druga propisana isprava ima nedostatke,
da svjedodžbu ili drugu propisanu ispravu nema ili da su dopremIjene iz
područja s nepovoljnom epizootiološkom situacijom.

Veterinarski inspektor kada utvrdi nedostatke iz stavka 4. ovoga članka
može narediti:

1. da se životinje istovare i stave u karantenu uz određivanje mjesta
i uvjeta za karantenu odnosno privremeno skladištenje ako se radi o proizvodima
životinjskog podrijetla te vrstu pregleda i dijagnostičkih ispitivanja;

2. da se životinje upute na klaonicu radi klanja, ako ne postoje uvjeti
za karantenu odnosno ako je takvo rješenje jeftinije.

Pri prijevozu željeznicom, brodom, avionom ili sredstvima cestovnog
prometa dopušten je utovar, pretovar ili istovar pošiljke životinja samo
na željeznićkim kolodvorima ili pomorskim, riječnim i zrakoplovnim pristaništima
koja udovoljavaju propisanim uvjetima.

Propise o načinu utovara, pretovara i istovara pošiljke iz stavka 1.
ovoga članka, o uvjetima kojima mora udovoljavati prijevozno sredstvo te
o higijensko-tehničkim uvjetima kojima moraju udovoljavati pošiljke iz
stavka 3. ovoga članka donosi ministar poljoprivrede i šumarstva.

Propise o uvjetima kojima moraju udovoljavati kolodvori i pristaništa
iz stavka 6. ovoga članka donosi ministar poljoprivrede i šumarstva u suglasnosti
sa ministrom prometa i veza.

Članak 41.

Prijevozna sredstva kojima su otpremljene pošiljke iz članka 40. ovoga
zakona, poduzeća odnosno osobe koje obavljaju prijevoz moraju nakon istovara
očistiti i dezinficirati prijevozna sredstva pod veterinarsko-sanitarnom
kontrolom, a u slučajevima koje odredi općinski organ uprave nadležan za
poslove veterinarstva i prije utovara.

Potvrdu o izvršenoj dezinfekciji prijevoznih sredstava iz stavka 1.
ovoga članka izdaje organ pod čijom je kontrolom izvršena.

Propise o načinu dezinfekcije prijevoznih sredstava iz stavka 1. ovoga
članka donosi ministar poljoprivrede i šumarstva.

Članak 42.

Držatelji životinja i osobe koje obavljaju prijevoz životinja, proizvoda
životinjskog podrijetla i otpadne animalne tvari namijenjene utilizaciji,
moraju imati i na zahtjev veterinarskog inspektora pokazati svjedodžbu
o zdravštvenom stanju životinja odnosno potvrdu o zdravstvenom stanju pošiljke
i druge propisane isprave.

Osobe koje obavljaju prijevoz i organi unutarnjih poslova dužni su prijaviti
prometnu nezgodu u toku prijevoza životinja, proizvoda životinjskog podrijetla
i otpadne animalne tvari namijelljene utilizaeiji nadležnoj veterinarskoj
stanici koja je dužna osigurati veterinarsku pomoć povrijeđenim životinjama,
narediti mjere za osiguranje proizvoda životinjskog podrijetla i otpadne
animalne tvari te zaštitu ljudskog okoliša i organizirati prijevoz uginulih
životinja.

Troškove pružanja veterinarske usluga i provođenje mjera iz stavka 2.
ovoga članka snosi držatelj životinja odnosno posjednik proizvoda životinjskog
podrijetla i otpadne animalne tvari.

Članak 43.

Organi unutarnjih poslova u granicama svojih nadležnosti, kontroliraju
da li držatelji životinja imaju stvjedodžbu o zdravstvenom stanju za kopitare
i papkare koje otpremaju pješice ili za kopitare, papkare, perad, pernalu
divljač, kuniće, ribe i puževe iz uzgajališta, pčele, divljač, pse i mačke
koje otpremaju željeznicom, brodom, avionom ili sredstvima ceslovnog prometa.

Ako se pri kontroli utvrdi da držatelji životinja iz stavka 1. ovoga
članka nemaju svjedodžbu o zdravstvenom stanju ili da životinje potječu
iz zaraženog ili ugroženog područja, organi unutarnjih poslova takve će
životinje zadržati i o tome izvijestiti općinski organ uprave nadležan
za poslove veterinarstva koji će poduzeti odgovarajuče mjere.

2. Veterinarsko-sanitarne mjere pri uvozu, izvozu i provozu

Članak 44.

Pošiljke životinja, proizvoda životinjskog podrijetla, otpadne animalne
tvari namijenjene utilizaciji, sjemena za umjetno osjemenjivanje i embrija
koje se uvoze podliježu pri istovaru i pretovaru obveznom veterinarsko-sanitarnom
pregledu.

Obveznom veterinarsko-sanitarnom pregledu, pri utovaru i pretovaru podliježu
pošiljke iz stavka 1. ovoga članka koja se izvoze.

Za utovarenu pošiljku iz stavka 2. ovoga članka, svjedodžbu o zdravstvenom
stanju pošiljke izdaje organ koji je obavio pregled, ako međunarodnim ugovorom
nije drugačije određeno.

Odredbe članka 40. stavka 1. do 4. ovoga zakona primjenjuju se i pri
izvozu i provozu pošiljaka iz stavka 1. ovoga članka.

Propise o načinu utovara, pretovara i istovara pošiljaka iz stavka 1.
i 2. ovoga članka donosi i obrazac svjedodžbe o zdravstvenom stanju pošiljke
iz stavka 3. ovoga članka propisuje ministar poljoprivrede i šumarstva.

Članak 45.

Pošiljke životinja, proizvoda životinjskog podrijetla, otpadne animalne
tvari za utilizaciju, sjemena za umjetno osjemenjivanje i embrija namijenjenih
izvozu, na graničnim prijelazima u slučaju potrebe pretovaruju se i skladište
pod veterinarsko-sanitarnom kontrolom graničnog inspektora.

Za pošiljke iz stavka 1. ovoga članka svjedodžbe o zdravstvenom stanju,
pri izvozu, izdaje granični veterinarski inspektor na temelju potvrde odnosno
svjedodžbe iz članka 38. stavka 2. ovoga zakona, izdane pri utovaru tih
pošiljaka.

Objekti za smještaj životinja (karantenske staje) i skladišta za smještaj
proizvoda i sirovina životinjskog podrijetla na graničnim prijelazima moraju
udovoljavati propisanim uvjetima.

Propise o uvjetima kojima moraju udovoljavati objekti i skladišta iz
stavka 3. ovoga članka donosi ministar poljoprivrede i šumarstva.

Članak 46.

Pošiljke životinja, proizvoda životinjskog podrijetla, otpadne animalne
tvari namijenjene utilizaciji, stočne hrane te sirovina i aditiva što služe
za proizvodnju stočne hrane, sjemena za umjetno osjemenjivanje i embrija
i predmeta kojima se može prenositi zarazna bolest, mogu se uvoziti i provoziti
ako ne postoje veterinarsko-sanitarne smetnje za uvoz i provoz tih pošiljaka.

Uvoznika se može obvezati da naknadno podvrgne ispitivanju ili drži
u karanteni pošiljku proizvoda životinjskog podrijetla, otpadne animalne
tvari namijenjene utilizaciji, stočne hrane te sirovina i aditiva što služe
za proizvodnju stočne hrane, sjemena za umjetno osjemenjivanje, embrija
i drugih predmeta kojima se može prenositi zarazna bolest životinja, ili
ugroziti zdravlje ljudi i narediti druge mjere sigurnosti.

Iznimno od odredbe stavka 1. ovoga članka, rješenje nije potrebno za
određene pošiljke proizvoda životinjskog podrijetla koji su prerađeni ili
poluprerađeni.

Pošiljke proizvoda životinjskog podrijetla iz stavka 3. ovoga članka
utvrđuje propisom ministar poljoprivrede i šumarstva.

Mjesto karantene, vrstu i način ispitivanja određuje Ministarstvo poljoprivrede
i šumarstva - Uprava za veterinarstvo.

Neće se dozvoliti uvoz i provoz pošiljki iz stavka 1. ovoga članka ako
u zemlji izvoznici ili zemljama kroz koje se provozi pošiljka postoji zarazna
bolest, odnosno ako postoji opasnost da se zarazna bolest unese u Republiku
Hrvatsku ili ako ne ispunjavaju uvjete iz stavka 1. ovoga članka.

Članak 47.

Uvezene životinje uvoznik mora poslije uvoza držati u karanteni radi
ispitivanja.

Mjesto karantene, vrstu i način ispitivanja i druge uvjete držanja u
karanteni određuje Ministarstvo poljoprivrede i šumarstva - Uprava za veterinarstvo.

Za životinje koje se uvoze radi sudjelovanja na športskim natjecanjima
u trajanju od najviše 15 dana i na izložbama i sajmovima te za kopitare,
papkare, perad i kuniće koji se uvoze da se neposredno po uvozu zakolju,
može se odrediti da ne moraju biti u karanteii ako je epizootiološka

situacija u zemlji i izvoznici takva da ne prijeti opasnost od unošenja
zaraznih bolesti životinja.

Životinje iz stavka 3. ovoga članka uvezene za klanje mogu da se kolju
samo u klaoniei koja ispunjava posebne uvjete.

Propise o uvjetima, trajanju karantene iz stavka 2. ovo ga članka, vrsti
i načinu ispitivanja donosi ministar poljoprivrede i šumarstva.

Propise o uvjetima koje moraju ispunjavati klaonice iz stavka 4. ovoga
članka donosi Ministarstvo poljoprivrede i šumarstva.

Ministarstvu poljoprivrede i šumarstva na prijedlog stručne komisije
koju on osniva rješenjem utvrđuje da klaonica u kojoj se vrši klanje životinja
iz uvoza odgovara propisanim uvjetima i vodi evidenciju o tim klaonicama.

Članak 48.

Prijevoznici koji obavljaju prijevoz željeznicom, brodom, avionom ili
sredstvima cestovnog prometa i organi carinske službe dužni su o svakoj
prispjeloj pošiljci iž članka 46. stavka 1. ovoga zakona odmah obavijestiti
graničnu veterinsrsku stanicu.

Troškove nastale zbog primjene mjera pri uvozu, izvozu i provozu životinja,
proizvoda životinjskog podrijetla, otpadne animalne tvari namijenjene utilizaciji,
stočne hrane, sirovina i aditiva što služe za proizvodnju hrane, sjemena
za umjetno osjemenjivanje, embrija i predmeta kojim se može prenositi zarazna
bolest, troškove karantene i produžene karantene kao i troškove nastale
primjenom mjera u karanteni, plaća uvoznik, izvoznik odnosno provoznik.

Članak 49.

Organi unutarnjih poslova i organi carinske službe u granicama svojih
nadležnosti, sprečavat će nedopušteni prelazak kopitara i papkara izvan
određenih graničnih prijelaza.

Kopitare i papkare koji izvan određenog graničnog prijelaza prijeđu
na teritoriju Republike Hrvatske, organi iz stavka 1. ovoga članka odmah
će predati općinskom organu uprave nadležnom za poslove veterinarstva na
čijem su teritoriju uhvaćeni.

S kopitarima i papkarima iz stavka 2. ovoga članka postupat će se po
međunarodnom ugovoru, ako je način postupanja s takvim životinjama predviđen
tim ugovorom odnosno u skladu s propisima koje donosi ministar poljoprivrede
i šumarstva.

IV. KONTROLA ŽIVOTINJA ZA KLANJE I PROIZVODA ŽIVOTINJSKOG PODRIJETLA

Članak 50.

Radi sprečavanja zoonoza i alimentarnih oboljenja, zaštite životinja
od zaraznih i drugih bolesti te osiguravanja kakvoće, kontrola uzgoja životinja,
priprema, pregled životinja prije klanja, pregled ribe, rakova, školjki,
puževa i žaba, obrada zaklanih i drugih životinja, ocjena zdravstvene ispravnosti
i kakvoće proizvoda životinjskog podrijetla (namirnica), obilježavanje
proizvoda u pogledu zdravstvene ispravnosti i kakvoće, osposobljavanje
prerada, dorada. kontrola objekata, opreme i okoliša, uskladištenje proizvoda
i vođenje evidencija, obavlja se na način propisan zakonom.

Proizvodi životinjskog podrijetla (namirnice) se mogu stavljati u promet
samo nakon obavljanog veterinarsko-sanitarnog pregleda i ako su obilježene
u pogledu svoje upotrebljivosti i kakvoće i ako imaju prateću dokumentaciju
da odgovaraju propisima o zdravstvenoj ispravnosti i kakvoći.

Radi ocjene zdravstvene ispravnosti i kakvoće proizvoda životinjskog
podrijetla (namirnice) napose obveze iz međunarodnih ugovora i konvencija,
ministar poljoprivrede i šumarstva može propisati sistematsko ispitivanje
uzoraka proizvoda životinjskog podrijetla (namirnica) na mikrobiološku
i parazitološku ispravnost, prisustvo bioloških ostataka i radionuklida
te ispravnost sastava.

Članak 51.

Veterinarsko-sanitarnom pregledu i kontroli podliježu kopitari, papkari,
perad i kunići prije klanja, meso kopitara, papkara, peradi, kunića i divljači,
ribe mlijeko i jaja te proizvodi od mesa, ribe, mlijeka i jaja, med rakovi,
školjke, puževi i žabe te proizvodi od rakova, školjki, puževa i žaba koji
su namijenjeni javnoj potrošnji.

Veterinarsko-sanitarnom pregledu podliježu i sirovine i aditivi što
se upotrebljavaju pri obradi i preradi proizvoda životinjskog podrijetla
namijenjenih Ijudskoj prehrani.

Pregledu i kontroli iz stavka 1. ovoga članka podliježu i objekti i
oprema za klanje životinja iz tog stavka objekti i oprema za obradu i preradu
mesa, rakova, riba, školjki, puževa, žaba, mlijeka i jaja te objekti i
oprema za njihvo skladištenje.

Propise o načinu obavljanja pregleda iz stavka 1. do 3. ovoga članka
donosi ministar poljoprivrede i šumarstva u suglasnosti s ministrom zdravstva
i ministrom trgovine.

Članak 52.

Veterinarsko-sanitarni pregled životinja namijenjenih klanju i pregled
mesa i drugih proizvoda životinjskog podrijetla iz članka 51. stavka 1.
ovoga zakona namijenjenih javnoj potrošnji obavlja se u klaonici odnosno
na mjestu proizvodnje, a kontrola proizvoda životinjskog podrijetla na
mjestu skladištenja te na tržnicama i drugim prodajnim mjestima.

Propise o načinu obveznog pregleda i kontrole iz stavka 1. ovoga članka
donosi ministar poljoprivrede i šumarstva u suglasnosti s ministrom zdravstva.

Članak 53.

Kod pojave ili opasnosti od epidemije trihineloze ministar poljoprivrede
i šumarstva može narediti obvezno klanje svinja na klaonici i obvezni veterinarsko-sanitarni
pregled svinja i kada je njihovo meso namijenjeno za potrebe vlastitog
domaćinstva.

Članak 54.

Mliječni proizvodi, jaja, med, ribe, rakovi, školjkaši, puževi i žabe
koji se proizvode, obrađuju i dorađuju u domaćirlstvu, a namijenjeni su
javnoj prodaji, prije stavljanja u promet podliježu obveznom veterinarsko-sanitarnom
pregledu.

Tržnica u kojoj se prodaju namirnice iz stavka 1. ovoga članka dužna
je osigurati odgovarajuće prostorije za veterinarsko-sanitarne preglede.

Obveznom veterinarsko-sanitarnom pregledu podliježe pošiljka mlijeka
prilikom dopreme u mljekaru.

Članak 55.

Goveda, bivoli i kopitari moraju bili pregledani prije i poslije klanja,
a divljač nakon odstrela, bez obzira na to je li njihovo meso namijenjeno
javnoj potrošnji, za potrebe vlastitog domaćinstva ili za prehranu životinja.

Ako se prisilno kolju (iz nužde) kopitari i papkari, pregled nakon klanja
obvezan je i ako je njihovo meso namijenjeno potrebama vlastitog domaćinstva.

Ako se kolju bolesni kopitari i papkari, pregled prije i poslije klanja
obvezan je i ako je meso tih životinja namijenjeno potrebama vlastitog
domaćinstva.

Članak 56.

Klanje životinja iz članka 51. stavka 1. ovoga zakona čije je meso namijenjeno
(domaćoj) potrošnji ili za izvoz, obrada i prerada mesa, ribe, mlijeka,
jaja i drugih proizvoda životinjskog podrijetla namijenjenih javnoj potrošnji
ili za izvoz te skladištenje tih proizvoda, dopušteni su samo u klaonici
odnosno drugom objektu koji u pogledu izgradnje, tehničkog uređenja, opreme,
načina rada, stručnog kadra i higijene udovoljava propisanim uvjetima.

Iznimno, izvan klaonice mogu se klati kopitari i papkari čije je meso
namijenjeno javnoj potrošnji samo ako se kolju iz nužde, a ne mogu se zaklati
u klaonici.

Klaonice, hladnjače i objekti za obradu, preradu i skladištenje proizvoda
životinjskog podrijetla iz stavka 1. ovoga članka i proizvodnja u njima
moraju biti pod veterinarslsim nadzorom.

Pod veterinarskim nadzorom nalaze se i sirovine i aditivi što se upotrebljavaju
pri obradi i preradi proizvoda životinjskog podrijetla u objektima iz stavka
1. ovoga članka.

Meso, ribe, mlijeko i jaja te njihovi proizvodi, med, rakovi, školjke,
puževi i žabe te proizvodi od rakova, školjki, puževa i žaba ne smiju se
stavljati u promet ili izvoziti ako sadrže radioaktivne tvari i biološke
ili kemijske ostatke u količini većoj od dopuštene.

Proizvodi životinjskog podrijetla, sirovine i aditivi što služe za njihovu
proizvodnju, koji su veterinarsko-sanitarnim pregledom proglašeni neupotrebljivim
za ljudsku prehranu, moraju se deklarirati kao neupotrebljivi i učiniti
neškodljivim.

Propise o uvjetima kojima moraju udovoljavati objekti iz stavka 1. ovoga
članka donosi ministar poljoprivrede i šumarstva.

Članak 57.

Ministar poljoprivrede i šumarstva, na prijedlog stručne komisije koju
on osniva, utvrđuje rješenjem da klaonica i drugi objekat u kome se obavlja
klanje životinja i proizvodi meso i drugi proizvodi životinjskog podrijetla
namijenjeni za javnu (domaću) potrošnju iz Članka 56. stavka 1. ovoga zakona
udovoljavaju propisanim uvjetima.

Ministar poljoprivrede i šumarstva na prijedlog stručne komisije koju
on osniva, rješenjem utvrđuje da izvozna klaonica odnosno drugi objekat
u kome se obavlja klanje životinja i proizvodi meso, proizvodi i sirovine
životinjskog podrijetla namijenjeni izvozu iz članka 56. stavka 1. ovoga
zakona (u daljnjem tekstu: izvozni objekt) udovoljava propisanim uvjetima.

Ako objekti iz stavka 1. i 2. ovoga članka prestanu udovoljavati propisanim
uvjetima, ministar poljoprivrede i šumarstva na prijedlog stručne komisije
ili republičkog veterinarskog inspektora stavit će izvan snage rješenja
iz stavka 1. i 2. ovoga članka.

Ako neudovoljenje propisanim uvjetima ne utječe bitno na higijenu proizvodnje,
ministar poljoprivrede i šumarstva može na prijedlog stručne komisije ili
republičkog veterinarskog inspektora odrediti rok u kojem se ti nedostaci
moraju otkloniti. Ako se nedostaci ne otklone u određenom roku, donijet
će se rješenje iz stavka 3. ovoga članka.

Ministarstvo poljoprivrede i šumarstva - Uprava za veterinarstvo vodi
evidenciju objekata za koje su donešena rješenja iz stavka 1. 2. i 3. ovoga
članka.

Izvoznim objektima za koje je rješenjem iz stavka 2. ovoga članka utvrđeno
da udovoljavaju propisanim uvjetima ministar poljoprivrede i šumarstva
određuje izvoznički kontrolni broj i zemlje u koje mogu izvoziti proizvode
životinjskog podrijetla odnosno donosi rješenje kojim se utvrđuje da prestaje
pravo na upotrebu izvozničkog kontrolnog broja, ako rješenje iz stavka
1. ovoga članka bude stavljeno izvan snage.

Ministar poljoprivrede i šumarstva na prijedlog republičkog veterinarskog
inspektora može donijeti rješenje kojim se utvrđuje da prestaje pravo na
upotrebu izvozničkoga kontrolnog broja samo za određenu zemlju, ako izvozni
objekt prestane udovoljavati uvjetima koje je ta zemlja postavila kao posebne
uvjete.

Ministarstvo poljoprivrede i šumarstva - Uprava za veterinarstvo vodi
evidenciju izvoznih i drugih objekata za koje su donesena rješenja iz stavka
1, 2, 3, 4, 5. i 6. ovoga članka.

Članak 58.

Uzgoj ribe, peradi za priplod i jaja za nasad namijenjenih izvozu dopušten
je samo u objektu koji u pogledu izgradnje, tehničkog uređenja, opreme,
načina rada, veterinarske kontrole, stručnog kadra, higijene i zdravstvenog
stanja udovoljava uvjetima za izvozni objekt.

Ako izvozni objekt prestane udovoljavati propisanim uvjetima, ministar
poljoprivrede i šumarstva na prijedlog stručne komisije ili republičkog
veterinarskog inspektora stavit će izvan snage rješenje iz stavka 1. ovoga
članka.

Ako neudovoljenje propisanim uvjetima ne utječe bitno na higijenu proizvodnje,
ministar poljoprivrede i šumarstva, može, na prijedlog stručne komisije
ili republičkog veterinarskog inspektora odrediti rok u kojem se ti nedostaci
moraju otkloniti. Ako se nedostaci ne otklone u odredenom roku, donijet
će se rješenje iz stavka 2. ovoga članka.

Izvoznim objektima za koje je rješenjem iz stavka 1. ovoga članka utvrdeno
da udovoljavaju propisanim uvjetima ministar poljoprivrede i šumarstva
određuje izvoznički kontrolni broj i zemlje u koje mogu izvoziti odnosno
donosi rješenje kojim se utvrđuje da prestaje pravo na upotrebu izvozničkoga
kontrolnog broja ako rješenje iz stavka 1. ovoga članka bude stavljeno
izvan snage.

Ministar poljoprivrede i šumarstva na prijedlog republičkog veterinarskog
inspektora može donijeti rješenje kojim se utvrđuje da prestaje pravo na
upotrebu izvozničkoga kontrolnog broja samo za određenu zemlju, ako izvozni
objekt prestaje udovoljavati uvjetima koje je ta zemlja stavila kao posebne
uvjete.

Zabranjen je izvoz proizvoda životinjskog podrijetla koji nisu proizvedeni
u izvoznim objektima.

Ministar poljoprivrede i šumarstva, na prijedlog republičkog veterinarskog
inspektora, može donijeti riješenje kojim se utvrđuje da prestaje pravo
na upotrebu izvozničkoga kontrolnog broja, ako se utvrdi da je izvozni
objekat vršio izvoz životinja i proizvoda životinjskog podrijetla koji
nisu proizvedeni u tom objektu.

Ministarstvo poljoprivrede i šumarstva - Uprava za veterinarstvo vodi
evidenciju izvoznih objekata za koje su donesena rješenja iz ovoga članka.

Zabranjen je izvoz životinja i proizvoda životinjskog podrijetla koji
nisu proizvedeni u izvoznim objektima.

V. ZAŠTITA ŽIVOTINJA OD NEHUMANOG POSTUPANJA

Članak 59.

U provođenju mjera zdravstvene zaštite životinja, držatelj životinja
i veterinarski radnici dužni su zaštititi životinju od nepotrebnih patnji
i bolova, a prijevoznici životinja dužni su osigurati fizičku zaštitu opasnih
životinja.

Zaštita životinja od nepotrebne patnje i bolova mora se osigurati i
u intenzivnim uzgojima životinja, prijevozu životinja, klaonicama i znanstveno-Istraživačkim
pokusima u kojima se koriste životinje.

Ministar poljoprivrede i šumarstva propisuje mjere zaštite životinja
iz stavka 1. i 2. ovoga članka.

VI. USTROJSTVO I OBAVLJANJE ZDRAVSTVENE ZAŠTITE ŽIVOTINJA I
VETERINARSKE DJELATNOSTI

1. Hrvatski veterinarski zavod

Članak 60.

Hrvatski veterinarski zavod obavlja dijagnostičke, analitičke i druge
poslove u zdravstvenoj zaštiti životinja i veterinarskoj djelatnosti od
interesa za Republiku Hrvatsku.

Organizacija i način rada uređuje se aktom o unutarnjem ustrojstvu i
načinu rada Ministarstva poljoprivrede i šumarstva.

Članak 61.

Hrvatski veterinarski zavod u obavljanju poslova iz članka 60. stavka
1. ovoga zakona na teritoriju cijele Republike Hrvatske:

1. prati i proučava epizootiološko stanje: uzroke, pojave i širenje
zaraznih i drugih bolesti životinja te predlaže mjere suzbijnja;

2. obavlja terensku i laboratorijsku dijagnostiku zaraznih i drugih
bolesti životinja;

3. kontrolira imunitetsko stanje životinja;

4. obavija dijagnostička i druga ispitivanja životinja u zatvorenim
sistemima velikih uzgoja kada su obavezna odnosno kada se radi o stručnim
poslovima inspekcijskog nadzora (kontrola zdravlja);

5. obavlja laboratorijska ispitivanja dijagnostičkog materijala od životinja
prije klanja, proizvoda životinjskog podrijetla radi utvrđivanja zdravstvene
ispravnosti, pretražuje stočnu hranu, sirovine i aditive koji služe za
njenu proizvodnju radi utvrđivanja zdravstvene ispravnosti, vodu na higijensku
ispravnost i kvalitetu i otpadnu animalnu tvar, kada su obvezna odnosno
kada se radi o stručnim poslovima inspekcijskog nadzora;

6. obavlja dijagnostička ispitivanja životinja, laboratorijske pretrage
proizvoda životinjskog podrijetla, stočne hrane i sirovina što služe za
proizvodnju stočne hrane, sjemena za umjetno osjemenjivanje i embrija,
iz uvoza i u karanteni ;

7. pretražuje zrak, zemljište, otpadne vode i otpadne animalne tvari
u veterinarskoj zaštiti ljudskog okoliša;

8. istražuje uvjete u životinjskim nastambama i uzgajalištima riba sa
higijenskog, ekološkog i etološkog stanovišta;

9. obavlja druge dijagnostičke i analitičke poslove u zdravstvenoj zaštiti
životinja i veterinarskoj djelatnosti;

10. znanstveno istražuje, razvija i uvodi nove kliničke i laboratorijske
metode za dijagnostiku, analitiku i liječenje;

11. pretražuje sjeme za umjetno osjemenjivanje i embrije na zdravstvenu
ispravnost i kvalitetu;

12. obavlja predklinička i klinička istraživanja lijekova, pomoćnih
ljekovitih sredstava i medicinskih proizvoda za upotrebu u veterini;

13. provjerava rezultate laboratorijskih ispitivanja, testova i metoda
kod zaraznih bolesti životinja, ako je za to ovlašten;

14. istražuje, unapređuje i proizvodi nova sredstva za zdravstvenu zaštitu
životinja;

15. proučava mjere zdravstvene zaštite životinja u elementarnim nepogodama
i izvanrednim prilikama i razrađuje metode i način provođenja tih mjera;

16. obavlja i druge dijagnostičke, laboratorijske i stručne poslove
za potrebe provođenja inspekcijskog nadzora;

17. surađuje sa srodnim znanstvenim i stručnim institucijama u zemlji
i svijetu.

Hrvatski veterinarski zavod može obavljati znanstveno-istraživačke i
druge poslove pod uvjetom da je prethodno osigurano trajno, stručno i potpuno
obavljanje poslova iz stavka 1. ovoga zakona.

Članak 62.

Na ustrojstvo i rad, način ostvarivanja prava, obveza i odgovornostl
i druge odnose u Hrvatskom veterinarskom Zavodu, primjenjuju se propisi
o sustavu državne uprave.

Članak 63.

Hrvatskim veterinarskim zavodom rukovodi direktor.

Direktora Hrvatskog veterinarskog zavoda imenuje i razrješava Vlada
Republike Hrvatske na Prijedlog ministra poljoprivrede i šumarstva.

Članak 64.

Sredstva za obavljanje poslova Hrvatskog veterinarskog zavoda osiguravaju
se iz naknada za pružene usluge iz članka 61. ovoga zakona pravnim i fizičkim
osobama.

Članak 65.

Sredstva iz članka 64. ovoga zakona uplaćuju se na poseban račun za
dijagnostiku i analitiku u veterini pri Ministarstvu poljoprivrede i šumarstva.

Članak 66.

Ako sredstva iz članka 64. ovoga zakona nisu dovoljna za obavljanje
poslova Hrvatskog veterinarskog zavoda osigurat će se u Proračunu Republike
Hrvatske.

2. Poduzeće za reprodukciju u stočarstvu

Članak 67.

Poduzeće za reprodukciju u stočarstvu osniva se za obavljanje djelatnosti
unapređivanja stočarstva.

Poduzeće za reprodukciju u stočarstvu u obavljanju djelatnosti:

1. drži rasplodnjake, proizvodi, priprema, skladišti i raspoređuje sjeme
za umjetno osjemenjivanje životinja;

2. proizvodi, skladišti i presađuje embrije;

3. provodi biološko, proizvodno i reproduktivno testiranje rasplodnjaka;

4. pruža stručnu pomoć u provođenju umjetnog osjemenjivanja, suzbijanju
neplodnosti i zaštiti životinja od uzgojnih bolesti;

5. provodi internu kontrolu zdravlja životinja za rasplod i njihove
sposobnosti za razmnožavanje;

6. provodi internu kontrolu nad dobijanjem, skladištenjem i distribucijom
životinjskog sjemena;

7. provodi laboratorijsku dijagnostiku i analitiku za vlastite potrebe
u cilju proizvodnje zdravstveno ispravnog i kvalitetnog sjemena na umjetno
osjemenjivanje i poboljšanje plodnosti u populaciji;

8. provodi informatičku obradu i analitiku podataka u reprodukciji domaćih
životinja;

9. provodi stručno usavršavanje veterinarskih i drugih radnika za poslove
umjetnog osjemenjivanja;

10. prati, proučava i znanstveno istražuje biološku, zdravstvenu, proizvodnu
i drugu problematiku u svezi s razmnožavanjem i genetikom u životinja;

11. surađuje sa srodnim stručnim i znanstvenim institucijama.

Poduzeče za reprodukciju u stočarstvu obavlja djelatnost u skladu s
uvjetima propisanim u članku 71. stavku 1. alineji 2. ovoga zakona.

3. Veterinarska stanica

Članak 68.

Radi pružanja usluga zdravstvene zaštite životinja i veterinarske djelatnosti,
koje imaju značenje javnih potreba i kojlma se zadovoljavaju posebni interesi
građana i poduzeća određenog područja, veterinarska stanica se osniva za
područje općine.

Područje za koje se može osnovati veterinarska stanica, najmanja je
epizootiološka jedinica i cjelina za programiranje i sistematsko obavljanje
poslova zdravstvene zaštite životinja i veterinarske djelatnosti i najmanje
područje za racionalno i ekonomično ustrojstvo i pružanje kvalitetne usluge
veterinarske djeIatnosti.

Organizacijski oblik stručnog rada veterinarske stanice iz stavka 1.
ovoga članka je veterinarska ambulanta, veterinarska klinika i veterinarska
ljekarna.

Članak 69.

Veterinarska stanica osniva se za područje općine, a iznimno se može
osnovati i za područje više općina ili više stanica na području jedne općine
ukoliko se, ovisno o broju životinja i korisnika veterinarskih usluga,
poslovi zdravstvene zaštite životinja i veterinarske djelatnosti mogu racionalnije
i ekonomičnije organizirati u skladu s utvrđenim standardima i pravilima
struke.

Veterinarsku stanicu mogu osnovati pravne ili fizičke osobe, a iznimno
ako je ne osnuju pravne ili fizičke osobe, osnivanje veterinarske stanice
osigurat će skupština općine.

Članak 70.

Veterinarska stanica u obavljanju djelatnosti na području za koje je
osnovana:

1. programira i provodi zdravstvenu zaštitu životinja od zaraznih bolesti,
napose mjere iz članka 12. ovoga zakona (sprečavanje, kliničko i patološko-anatomsko
utvrđivanje, dijagnostičko ispitivanje, suzbijanje, liječenje i iskorjenjivanje
zaraznih bolesti);

2. otkriva, sprečava i suzbija zoonoze u životinja;

3. obavlja osnovne dijagnostičke djelatnosti (patološko anatomške, parazitološke
i osnovne mikrobiološke i kemijsko-toksikološke);

4. provodi zdravstvenu zaštitu životinja od drugih bolesti;

5. obavlja liječenje oboljelih životinja, kirurške i druge medicinske
zahvate na životinjama;

6. prati i registrira pojave i kretanja zaraznih bolesti koje se sprečavaju
i suzbijaju po ovom zakonu i izvještava o tome općinski organ uprave nadležnog
za poslove veterinarstva;

7. vodi brigu o zdravlju životinja za rasplod i pravilnom razmnožavanju;

8. suzbija neplodnost životinja i provodi umjetno osjemenjivanje životinja;

9. poduzima veterinarsko-sanitarne mjere za zaštitu i poboljšanje ljudskog
okoliša;

10. obavlja dezinfekciju, dezinsekciju i deratizaciju;

11. obavlja promet lijekova u veterini, na malo;

12. obavlja zakonom određene veterinarsko-sanitarne preglede i kontrole;

13. vrši izdavanje svjedodžbi o zdravstvenom stanju životinja, a ovlašteni
veterinarski inspektori veterinarskfh stanica izdaju potvrde o zdravstvenom
stanju pošiljki životinja, potvrde o zdravstvenoj ispravnosti proizvoda
životinjskog podrijetla, sjemena za umjetno osjemenjivanje i embrija, sirovina
životinjskog podrijetla koje služe za proizvodnju stočne hrane i otpadne
animalne tvari namijenjene utilizaciji, certifikate u skladu s međunarodnlm
konvencijama i druge potvrde kada je to zakonom određeno;

14. provodi veterinarsko prosvjećivanje;

15. obavlja i druge poslove određene zakonom i statutom.

Veterinarska stanica može u skladu sa statutom obavljati i druge djelatnosti
i poslove pod uvjetom da je prethodno osigurano trajno, stručno i potpuno
obavljanje djelatnosti iz stavka 1. ovoga članka.

Veterinarska stanica mora najmanje voditi poslovne knjige po sustavu
jednostavnog knjigovodstva.

Članak 71.

Veterinarska stanica osniva se ako su ispunjeni slijedeći uvjeti:

- da je osigurano i odredeno cjelovito epizootiološko područje sa sveukupnošću
životinja odnosno stručna i ekonomska osnova za obavljanje zdravstvene
zaštite životinja i veterinarske djelatnosti;

- da je u pogledu lokacije, prostorija, broja veterinarskih radnika
potrebnih profila i opreme udovoljeno propisanim uvjetima.

Ministar poljoprivrede i šumarstva propisuje uvjete kojima mora udovoljavati
veterinarska stanica iz stavka 1. alineje 2 ovoga članka, odnosno veterinarska
ambulanta; veterinarska klinika, veterinarska ljekarna, dijagnostički i
analitički laboratorij i drugi objekti za obavljanje zdravstvene zaštite
životinja i veterinarske djelatnosti.

Kad se osniva veterinarska stanica, Ministarstvo poIjoprivrede i šumarstva
- Uprava za veterinarstvo prethodno će rješenjem odrediti cjelovito epizootiološko
područje za koje se osniva veterinarska stanica.

Članak 72.

Veterinarska stanica ne može otpočeti s radom niti obavljati djelatnost
ako ministar poljoprivrede i šumarstva prethodno na prijedlog stručne komisije
koju on osniva, rješenjem ne utvrdi da je udovoljeno uvjetima propisanim
u članku 71. stavku 1. alineji 1. i 2. ovoga zakona.

Postojeće veterinarske stanice moraju udovoljiti uvjetima iz članka
71. stavka 1. alineja 3. ovoga zakona, u propisanom roku.

4. Drugi oblici obavljanja poslova zdravstvene zaštite životinja i veterinarske
djelatnosti

Članak 73.

Druge pravne i fizičke osobe u vlastitim objektima specijalizirane stočarske
proizvodnje te za potrebe obrazovanja, mogu obavljati za svoje potrebe
poslove iz djelatnosti veterinarske stanice, osim poslova iz točke 1, 2,
12. i 13. članka 70. ovoga zakona.

Iznimno, ministar poljoprivrede i šumarstva može propisom iz članka
12. stavka 1. ovoga zakona, odrediti da pojedine mjere za sprečavanje zaraznih
bolesti provode pravne i fizičke osobe u vlastitim objektima iz stavka
1. ovoga članka.

Uvjeti propisani za obavljanje zdravstaene zaštite životinja i veterinarske
djelatnosti u članku 71. stavku 1. alineji 2. i članku 72. stavku 1. ovoga
zakona odgovarajuće se primjenjuju i na pravne i fizičke osobe iz stavka
1. ovoga članka.

Članak 74.

Druge pravne i fizičke osobe, mogu u djelatnosti veterinarstva na teritoriju
Republike Hrvatske, obavljati u dijagnostičkim i analitičkim laboratorijima
sve poslove veterinarske djelatnosti iz članka 51. osim dijagnostike zaraznih
bolesti čije je prijavljivanje obvezno i stručnih poslova za potrebe organa
uprave nadležnih za poslove veterinarstva.

U slučaju sumnje ili utvrđivanja zarazne bolesti čije je prijavljivanje
obvezno, dijagnostički materijal se odmah dostavlja Hrvatskom veterinarskom
zavodu.

Dijagnostički laboratorij može se osnovati i obavljati djelatnost ako
su ispunjeni uvjeti propisani člankom 71. stavkom 1. alineje 2. i člankom
72. stavak 1. ovoga zakona.

Članak 75.

Zdravstvenu zaštitu životinja i veterinarsku djelatnost mogu obavljati
pravne i fizičke osobe samostalno osobnim radom u specijaliziranoj veterinarskoj
ambulanti i veterinarskoj klinici za mesojede i druge male životinje koje
se ne koriste za ljudsku prehranu.

U specijaliziranoj veterinarskoj ambulanti i velerinarskoj klinici iz
stavka 1. ovoga članka ne mogu se poduzimati mjere naređene temeljem članka
12. stavka 1. ovoga zakona.

Uvjeti propisani za obavljanje zdravstvene zaštite životinja i veterinarske
djelatnosti iz članka 71. stavka 1. alineje 2. i članka 72. stavka 1. ovoga
zakona odgovarajuće se primjenjuju na pravne i fizičke osobe iz stavka
1. ovoga članka.

Članak 76.

Ministarstvo poljoprivrede i šumarstva rnože povjeriti Hrvatskoj veterinarskoj
komori:

- da neposredno pomaže i pruža stručnu pomoć u pretvorbi društvenih
poduzeća i postupku privatizacije u veterinarstvu;

- da programira razvitak veterinarstva i unapređuje jedinstveni sistem
zdravstvene zaštite životinja i veterinarske djelatnosti;

- da vodi politiku cijena i predlaže naknade veterinarskih usluga;

- da prati i unapređuje poslovanje pravnih i fizičkih osoba koje obavljaju
poslove zdravstvene zaštite životinja i veterinarske djelatnosti;

- da izdaje licenciju na pravo obavljanja veterinarske prakse i vodi
registar veterinara.

Hrvatska veterinarska komora podnosi najmanje jedanput godišnje izvješće
Ministarstvu poljoprivrede i šumarstva Upravi za veterinarstvo o poslovima
iz ovoga članka.

Hrvatska veterinarska komora je organizacija veterinarskog staleža.

Zadaća i ustrojstvo Hrvatske veterinarske komore uređuje se statutom.

5. Radnici koji obavljaju poslove zdravstvene zaštite životinja i veterinarske
djelatnosti

Članak 77.

Poslove zdravstvene zaštite životinja i veterinarske djelatnosti mogu
obavljati diplomirani veterinari i veterinarski tehničari, a određene specijalizirane
poslove u veterinarskoj dijagnostici i analitici i stručnjaci drugih struka.

Dijagnostičke pretrage, postavljanje dijagnoze, liječenje, operacije
na životinjama i kastracije obavljaju diplomirani veterinari.

Veterinarsko-sanitarne preglede i kontrolu životinja za klanje, ribe,
rakova, školjki, puževa i žaba te proizvoda životinjskog podrijetla, obavljaju
diplomirani veterinari s položenim stručnim ispitom za veterinarskog inspektora.

Veterinarske poslove koji nisu vezani s postavljanjem dijagnoze i laboratorijske
poslove tehničke naravi, obavljaju veterinarski tehničari.

Iznimno, umjetno osjemenjivanje svinja, ovaca, koza i peradi, dezinfekciju,
dezinsekciju i deratizaciju, higijeničarske i druge pomoćne poslove mogu
obavljati samo za to osposobljeni radnici.

Ministar poljoprivrede i šumarstva donosi program Osposobljavanja i
određuje pravnu osobu u kojoj će se osposobljavati radnici iz stavka 5.
ovoga članka.

Članak 78.

Veterinarski i drugi stručni radnici koji pružaju veterinarske usluge
i obavljaju obvezne veterinarsko-sanitarne preglede ne smiju napustiti
poslove i zadatke dok ne dobiju zamjenu i ako je njihovo radno vrijeme
isteklo, kada bi to predstavljalo opasnost po zdravlje ljudi i životinja.

Članak 79.

Veterinarska stanica i Hrvatski veterinarski zavod dužni su osigurati
svakodnevno obavljanje zdravstvene zaštite životinja i veterinarske djelatnosti.

Raspored, početak i završetak radnog vremena u danu, nedjelji i praznikom
mora se, ovisno o obliku i opsegu poslova zdravstvene zaštite životinja
i veterinarske djelatnosti uskladiti s potrebama korisnika usluga; tako
da se one što više zadovolje.

Članak 80.

Veterinarska stanica dužna je osigurati trajno i nesmetano obavljanje
zdravstvene zaštite životinja i veterinarske djelatnosti u posebnim oblicima
rada, a to su dežurstvo i obvezna pripravnost.

Dežurstvo je poseban oblik rada kada veterinar mora biti prisutan u
veterinarskoj stanici radi pružanja veterinarskih usluga.

Obvezna pripravnost je poseban oblik rada kada veterinar mora biti dostupan
radi obavljanja hitnih veterinarskih usluga.

6. Nadzor nad stručnim radom osoba koje obavljaju zdravstvenu zaštitu
životinja i veterinarsku djelatnost

Članak 81.

Nadzor nad stručnim radom osoba koje obavljaju zdravstvenu zaštitu životinja
i veterinarsku djelstnost provodi Ministarstvo poljoprivrede i šumarstva
- Uprava za veterinarstvo.

Nadzor iz stavka 1. ovoga članka provodi se u skladu s godišnjim programom
nadzora kojeg donosi Ministarstvo poljoprivrede i šumarstva - Uprava za
veterinarstvo.

Nadzor nad stručnim radom provodi se putem istaknutih stručnjaka u djelatnosti
veterinarstva kao pojedinaca sa liste stručnjaka ili komisija stručnjaka
koju utvrđuje ministar poljoprivrede i šumarstva.

Članak 82.

Stručnjak ili komisija iz članka 81. stavka 3. ovoga zakona dužni su
nakon izvršenog nadzora nad stručnim radom podnijeti pismeno izvješće Ministarstvu
poljoprivrede i šumarstva - Upravi za veterinarstvo.

Izvješće iz stavka 1. ovoga članka se dostavlja i osobi kod koje je
izvršen nadzor kao i osobi koja je daja prijedlog za nadzor te općinskom
organu uprave nadležnom za poslove veterinarstva na čijem području obavlja
djelatnost osoba kod koje je obavljen stručni nadzor. U izvješću se konstatira
stanje utvrđeno nadzorom, nedostaci u radu, njihovi uzroci i posljedice,
ocjena stručnosti i uspješnosti rada i prijedlog mjera koje treba poduzeti
radi otklanjanja slabosti i unapređivanja rada u cjelini.

Ministarstvo poljoprivrede i šumarstva može zabraniti obavljanje zdravstvene
zaštite životinja i veterinarske djelatnosti veterinarskoj stanici ili
njezinoj ambulanti idrugoj pravnoj ili fizičkoj osobi koje obavljaju poslove
zdravstvene zaštite životinja i veterinarske djelatnosti odnosno veterinaru,
ako na osnovi izvješća o izvršenom nadzoru nad stručnim radom utvrdi da
su nedostaci u njihovu radu takve naravi da bi nastavljanje obavljanja
djelatnosti moglo uzrokovati štetne posljedice ili opasnost po zdravlje
životinja i Ijudi.

7. Dokumentacija u zdravstvenoj zaštiti životinja i veterinarskoj djelatnosti

Članak 83.

Pravne odnosno fizičke osobe koje obavljaju poslove zdravstvene zaštite
životinja i veterinarske djelatnosli od interesa za Republiku Hrvatsku
vode jedinstvenu dokumentaciju i dostavljaju izvješća općinskom organu
uprave nadležnom za poslove veterinarstva.

Druge pravne i fizičke osobe koje obavljaju poslove zdravstvene zaštite
životinja i veterinarske djelatnosti u vlastitim objektima specijalizirane
stočarske proizvodnje i za potrebe obrazovanja, dijagnostičkim laboratorijima
i samostalno osobnim radom, dužni su voditi propisanu evidenciju i dostavljati
izvješće općinskom organu uprave nadležnom za poslove veterinarstva.

Općinski organ uprave nadležan za poslove veterinarstva vodi propisanu
evidenciju i dostavlja izvješće Ministarstvu poljoprivrede i šumarstva
- Upravi za veterinarstvo o izvršavanju propisa i zadataka u oblasti veterinarstva
na području općine.

Ministar, poljoprivrede i šumarstva donosi propise o sadržaju, obliku
i načinu vođenja dokumentacije i evidencije te sadržaju i načinu dostavljanja
izvješća.

VII. FINANCIRANJE ZDRAVSTVENE ZAŠTITE ŽIVOTINJA I VETERINARSKE
DJEI.ATNOSTI

Članak 84.

Sredstva za financiranje poslova iz članka 2. ovoga zakona osiguravaju
se iz:

- naknade za veterinarske usluge;

- naknade za obavezne veterinarsko-sanitarne preglede i kontrole;

- naknade za usluge Hrvatskog veterinarskog zavoda;

- naknade za izdavanje svjedodžbi o zdravstvenom stanju životinja;

- naknade za registraciju pasa;

- proračuna društveno-političkih zajednica (javnih prihoda);

- drugih izvora u skladu sa zakonom.

Naknade iz stavka 1. alineje 1. do 3 ovoga članka utvrđuju se i obračunavaju
prema jedinstvenoj nomenklaturi usluga što je utvrđuju Ministarstvo poljoprivrede
i šumarstva - Uprava za veterinarstvo.

Članak 85.

Visinu naknade za obvezne veterinarsko-sanitarne preglede i kontrole,
i visinu naknada za pružene usluge Hrvatskog veterinarskog zavoda, određuje
ministar poljoprivrede i šumarstva.

Naknada za obvezne veterinarsko-sanitarne preglede i kontrole životinja
za klanje, ribe, rakova, školjki, puževa i žaba i proizvoda životinjskog
podrijetla sadrži i troškove laboratorijskih ispitivanja potrebnih za davanje
atesta zdravstvene ispravnosti.

Ministar puljoprivrede i šumarstva donosi bliži propis o načinu i postupku
obračunavanja naknade za obvezne veterinarsko-sanitarne preglede i kontrolu
životinja za klanje i proizvoda životinjskog podrijetla.

Članak 86.

Za izdavanje svjedodžbe o zdravstvenom stanju životinja plaća se naknada
u visini koju određuje ministar poljoprivrede i šumarstva.

Naknada iz stavka 1. ovoga članka određuje se za svaku vrstu i kategoriju
životinja za koju se izdaje svjedodžba o zdravstvenom stanju.

Naknada iz stavka 1. ovoga članka ne plaća se za svjedodžbu o zdravstvenom
stanju životinje u koju se upisuju samo vanjske promjene na životinji.

Članak 87.

Visinu naknade za registraciju pasa određuje skupština općine i sredstva
namjenski koriste za troškove u svezi s vođenjem registra pasa.

Članak 88.

Sredstva ostvarena od naknade iz članka 86. stavka 1. ovoga zakona u
visini od 70% prihod su Republike Hrvatske, a 30% prihod su veterinarske
stanice.

Sredstva iz stavka 1. ovoga članka koja su prihod Republike Hrvatske
vode se na posebnom računu za zdravstvenu zaštitu životinja pri Ministarstvu
poljoprivrede i šumarstva.

Članak 89.

Sredstvima sa posebnog računa za zdravstvenu zaštitu životinja raspolaže
ministar poljoprivrede i šumarstva. Ministar poljoprivrede i šumarstva
je odgovoran Vladi Republike Hrvatske za namjensko trošenje novčanih sredstava.

Ministarstvo poljoprivrede i šumarstva podnosi jednom godišnje Vladi
Republike Hrvatske izvješće o korištenju sredstava iz stavka 1. ovoga članka.

Članak 90.

Sredstva sa posebnog računa za zdravstvenu zaštitu životinja iz članka
88. ovoga zakona raspoređuju se i koriste za:

1. isplatu naknada za eutanizirane, zaklane ili uginule životinje te
uništene predmete iz članka 35. stavka 1. ovoga zakona;

2. podmirenje troškova nastalih u provođenju mjera za suzbijanje slinavke
i šapa, govedske kuge, plućne zaraze goveda, durine, konjske kuge, afričke
kuge svinja i ovčjih boginja i to za:

- blokiranje zaraženog ili ugroženog područja,

- eutanaziju i uklanjanje leševa životinja,

- dezinfekciju, dezinsekciju i deratizaciju i nabavu opreme i drugog
za to potrebnog materijala,

- troškove ekipa veterinara i drugih veterinarskih radnika i građana
iz članka 32. stavka 3. alineje 2. ovoga zakona;

3. sprećavanje pojave zaraznih bolesti prilikom elementarnih nepogoda
i u vrijeme pojave posebno opasnih zaraznih bolesti u susjednim zemljama;

4. osiguravanje zalihe vakcina i kontrolu njihove ispravnosti;

5. utvrđivanje zaraznih bolesti životinja iz članka 29 slavka 3. ovoga
zakona;

6 klinička, patomorfološka i laboratorijska ispitivanja radi razjašnjenja
zdravstvenog problema koji može nanijeti značajne gospodarske štete i poremećaje;

7 dijagnostičke i druge stručne poslove inspekcijskog nadzora, ako ih
ne snosi pravna ili fizička osoba

8. obavljanje nadzora nad stručnim radom

9. podmirenje troškova tiskanja svjedodžbi i drugih troškova u svezi
s prikupljanjem i raspoređivanjem sredstava.

Sredstva iz stavka 1. ovoga članka mogu se iznimno koristiti i za stručnu
instruktažu veterinara koju prema ukazanoj potrebi organizira Ministarstvo
poljoprivrede i šumarstva te učešće u financiranju pojedinih mjera zdravstvene
zaštite iz članka 12. ovoga zakona.

Članak 91.

Ministar poljoprivrede i šumarstva donosi bliži propis o načinu prikupljanja
sredstava od naknada za svjedodžbe o zdravstvenom stanju životinja.

Neutrošena sredstva iz članka 90. ovoga zakona, po isteku svake godine
prenose se za iste namjene u narednu godinu.

Članak 92.

Javne potrebe o zdravstvenoj zaštiti životinja i veterinarskoj djelatnosti
koje se financiraju iz prihoda općine jesu:

l. zaštita ljudskog okoliša:

- sakupljanje lešina životinja,

- odvoženje otpadne animalne tvari do komunalnog sabirališta,

- hvatanje, izolacija i eutanazija pasa i ma;aka lutalica;

2. sprečavanje i suzbijanje zaraznih bolesti životinja:

- mjere eutanazije ili prisilnog klanja zaraženih i na zarazu sumnjivih
životinja kao i uništavanje zaraženih predmeta, neškodljivo uklanjanje
leševa životinja i uništenih predmeta i dezinfekcija, (osim troškova iz
članka 90. točke 2. ovoga zakona),

- uzimanje i dostavljanje dijagnostičkog materijala kod sumnje na zaraznu
bolest, kad to naredi općinski veterinarski inspektor.

Članak 93.

Javne potrebe u zdravstvenoj zaštiti životinja i veterinarskoj djelatnosti
koje se mogu sufinancirati ili financirati iz Proračuna Republike Hrvatske
jesu:

- mjere iz članka 12. ovoga zakona koje naređuje Ministarstvo poljoprivrede
i šumarstva u cilju otkrivanja, sprečavanja, suzbijanja i iskorjenjivanja
zaraznih i nametničkih bolesti životinja.

Članak 94.

Visinu naknade za usluge zadovoljavanja javnih potreba iz članka 92.
ovoga zakona određuje općina, a u visini naknade iz članka 93. ovoga zakona
Ministarstvo poljoprivrede i šumarstva u skladu sa stvarnim troškovima.

Članak 95.

Za obavljeni veterinarsko-sanitarni pregled životinja, proizvoda životinjskog
podrijetla, otpadne animalne tvari namijenjene utilizaciji, sjemena za
umjetno osjemenjivanje i embrija i drugih predmeta kojima se može prenositi
zarazna bolest u prometu preko granice Republike Hrvatske, plaća se naknada.

Naknada iz stavka 1. ovoga članka prihod je Republike Hrvatske. Visinu
naknade iz stavka 1. ovoga članka odreduje Vlada Republike Hrvatske.

VIII. NADZOR I VETERINARSKA INSPEKCIJA

Članak 96.

Nadzor nad izvršavanjem odredaba ovoga zakona i propisa donesenih na
temelju njega obavlja Ministarstvo poljoprivrede i šumarstva - Uprava za
veterinarstvo (u daljnjem tekstu: republička veterinarska inspekcija) i
općinski organ uprave odnosno organ uprave grada Zagreba nadležan za poslove
veterinarstva (u daljnjem tekstu: općinska veterinarska inspekcija).

Poslove i nadležnosti republičke veterinarske inspekcije obavljaju republički
veterinarski inspektori i republički granični inspektori, a iz nadležnosti
općinske veterinarske inspekcije općinski veterinarski inspektori.

Obvezne veterinarsko-sanitarne preglede utvrđene ovim zakonom obavljaju
ovlašteni veterinari veterinarskih stanica (u daljnjem tekstu: ovlašteni
veterinarski inspektori koje odredi ministar poljoprivrede i šumarstva).

Obavljanje pojedinih stručnih poslova za potrebe inspekcijskog nadzora
koji zahtijevaju primjenu posebnih metoda ispitivanja, povjerava se Hrvatskom
veterinarskom zavodu.

Članak 97.

Poslove veterinarskog inspektora obavljaju diplomirani veterinari sa
tri godine radnog iskustva u struci i položenim stručnim ispitom za veterinarskog
inspektora, uz uvjete propisane Zakonom o upravi.

Program stručnog ispita za veterinarskog inspektora, sastav ispitne
komisije i način provođenja ispita propisuje ministar poljoprivrede i šumarstva
uz suglasnost Vlade Republike Hrvatske.

Članak 98.

Svojstvo veterinarskog inspektora dokazuje se posebnom legitimacijom.

Legitimacija veterinarskog inspektora izdaje se na temelju akta o imenovanju
veterinarskog inspektora.

Obrazac, sadržaj i način izdavanja legitimacije veterinarskog inspektora
propisuje ministar poljoprivrede i šumarstva.

Članak 99.

Općine su dužne na svom području osigurati obavljanje poslova općinske
veterinarske inspekcije.

Iznimno, otočke općine mogu uz suglasnost Ministarstva poljoprivrede
i šumarstva povjeriti obavljanje pojedinih poslova općinske veterinarske
inspekcije ovlaštenom veterinarskom inspektoru.

Inspekcija iz stavka 2. ovoga članka ne može obavljati poslove inspekcijskog
nadzora nad radom i poslovanjem veterinarske stanice.

Članak 100.

Ako veterinarski inspektor prilikom obavljanja nadzora utvrdi da je
povredom propisa učinjen prekršaj, privredni prijestup ili krivično djelo
dužan je bez odlaganja podnijeti zahtjev za pokretenje prekršajnog postupka
odnosno prijavu zbog privrednog prijestupa ili krivičnog djela.

Organ kome je podnesen zahtjev odnosno prijava u smislu stavka 1. ovoga
članka dužna je o ishodu postupka obavijestiti organ veterinarske inspekcije
čiji je inspektor podnio zahtjev odnosno prijavu.

Članak 101.

Pravne osobe i građani čiji rad podliježe nadzoru veterinarskog inspektora
dužni su mu omogućiti obavljanje nadzora i pružiti potrebne podatke i obavještenja.

Članak 102.

Organi unutarnjih poslova na pismeno, a u hitnim slučajevima i na usmeno
traženje veterinarskog inspektora, utvrduju identitet držaoca životinja
i predmeta koji podliježu veterinarsko-sanitarnom pregledu i nadzoru.

1. Republička veterinarska inspekcija

Članak 103.

Republička veterinarska inspekcija osobito:

1. prati i proučava stanje u zdravstvenoj zaštiti životinja i veterinarskoj
djelatnosti i poduzima akcije u cilju skladnog i kvalitetnog obavljanja
djelatnosti;

2. pokreće inicijativu i daje prijedlog za unapređenje ustrojstva u
obavljanju veterinarske prakse i rada veterinarske inspekcije;

3. brine se o stručnom osposobljavanju veterinarskih inspektora;

4. obavlja nadzor nad zakonitošću rada pravnih i fizičkih osoba u obavljanju
poslova zdravstvene zaštite životinja i veterinarske djelatnosti;

5. usklađuje rad općinskih veterinarskih inspekcija, utvrđuje smjernice
za njihov rad i za provođenje određenih propisa i mjera;

6. vrši nadzor nad zakonitošću akata koje donose skupštine općina i
grada u skladu s ovim zakonom te radom i zakonitošću akata općinskih i
gradskih organa uprave nadležnih za poslove veterinarstva;

7. obavlja i druge poslove utvrđene zakonom;

8. prati pojave i kretanje zaraznih bolesti životinja u Republici Hrvatskoj
i drugih zemalja;

9. izdaje mjesečni bilten o kretanju određenih zaraznih bolesti životinja
u Republici Hrvatskoj.

Republička veterinarska inspekcija izvještava nadležne organe i zainteresirane
pravne i građanske osobe u Republici Hrvatskoj o pojavi i kretanju zaraznih
bolesti životinja u Republici Hrvatskoj i u drugim zemljama.

Zarazne bolesti za koje se dostavlja izvještaj radi izdavanja biltena
iz točke 8. stavka 1. ovoga članka određuje ministar poljoprivrede i šumarstva.

Republička veterinarska inspekcija neposredno nadzire rad i primjenu
propisa koji se odnose na tehničku opremljenost, uređaja i način rada izvoznih
objekata.

Iznimno šef ovlaštene veterinarske inspekcije u izvoznoj klaonici i
drugom objektu kojeg Ministarstvo poljoprivrede i šumarstva odredi je republički
veterinarski inspektor.

Članak 104.

U obavljanju poslova republičke veterinarske inspekcije republički veterinarski
inspektor osobito:

1. nadzire rad dijagnostičkih i analitičkih laboratorija u poslovima
zdravstvene zaštite životinja, kontrole životinja za klanje i proizvoda
životinjskog podrijetla, zdravstvenu ispravnost stočne hrane, sjemena za
umjetno osjemenjivanje i embrija i veterinarske zaštite Ijudskog okoliša;

2. nadzire proizvodnju i skladištenje sjemena za umjetno osjemenjivanje
životinja i embrija i provedbu umjetnog osjemenjivanja životinja u Republici;

3. nadzire izvozne klaonice i druge izvozne objekte i pogone za preradu,
obradu, doradu i uskladištenje mesa i drugih proizvoda životinjskog podrijetla;

4. nadzire uzgoj riba, uzgoje peradi za priplod i proizvodnju jaja za
nasad, namijenjenih izvozu;

5. nadzire promet lijekova i otrova na veliko;

6. nadzire poduzeća i druge pravne osobe koje obavljaju klinička i laboratorijska
ispitivanja lijekova i kontrolira provedbu monitoring programa ispitivanja
životinja, proizvoda životinjskog podrijetla i stočne hrane koje propiše
ministar poljoprivrede i šumarstva;

7. pregledava prostorije, uređaje, opremu, poslovne knjige i isprave
te način rada u izvoznom objektu u pogledu pravilne primjene propisa;

8. kontrolira trošenje sredstava iz javnih prihoda Republike kod neposrednih
korisnika;

9. uzima uzorke proizvoda životinjskog podrijetla, sjemena za umjetno
osjemenjivanje i embrije, lijekove i druge predmete bez naknade vrijednosti
uzorka, radi njihova ispitivanja u svezi sa zdravstvenom odnosno veterinarsko-sanitarnom
ispravnošću i kakvoćom;

10. prikuplja podatke i obavijesti od odgovornih osoba, svjedoka, vještaka
i drugih osoba;

11. podnosi krivične prijave i prijave za privredne prijestupe i prekršaje
kada radnja počinjena povredama ovoga zakona i propisa donesenih na temelju
njega predstavIja kažnjivu radnju;

12. predlaže ministru poljoprivrede i šumarstva smjenjivanje ovlaštenog
veterinarskog inspektora u izvoznom objektu i zabranu obavljanja stručnih
poslova inspekcijskog nadzora.

Članak 105.

Uvoz, izvoz i provoz pošiljaka životinja, proizvoda životinjskog podrijetla,
otpadne animalne tvari namijenjene utilizaciji, sjemena za umjetno osjemenjivanje,
embrija i drugih predmeta kojima se može prenositi zarazna bolest ili ugroziti
zdravlje ljudi i životinja, dopušteni su samo na određenim graničnim prijelazima.

Pošiljke iz stavka 1. ovoga članka podliježu obveznom veterinarsko-sanitarnom
pregledu i kontroli republičkog graničnog veterinarskog inspektora (u daljnjein
tekstu: granični inspektor) u graničnoj veterinarskoj stanici.

Pri uvozu, izvozu i provozu, pošiljke iz stavka 1. ovoga članka moraju
imati propisane svjedodžbe o zdravstvenom stanju, ako međunarodnim ugovorom
nije drugačije određeno

Članak 106

Granične veterinarske stanice osnivaju se kao područne organizacijske
jedinice Ministarstva poljoprivrede i šumarstva - Uprave za veterinarstvo,
za jedan ili više graničnih prijelaza.

Granične veterinarske stanice osniva, spaja i ukida Vlada Republike
Hrvatske.

Granične prijelaze iz stavka 1. ovoga članka određuje ministar poljoprivrede
i šumarstva.

Članak 107.

U primjeni odredaba ovoga zakona i propisa donesenih na temelju njega,
granični inspektor u graničnoj veterinarskoj stanici ima pravo i dužnost:

1. obavljati veterinarsko-sanitarnu kontrolu pošiljaka iz članka 1o5.
ovoga zakona;

2. obavljati ispitivanje pošiljaka iz članka 1o5. ovoga zakona koje
se uvoze, radi utvrđivanja njihova zdravstvenog stanja odnosno zdravstvene
ispravnosti;

3. izdati svjedodžbu o zdravstvenom stanju pošiljaka iz članka 105.
ovoga zakona koje se izvoze, kad je za to ovlašten;

4 uzimati uzorke proizvoda životinjskog podrijetla i otpadne animalne
tvari namijenjene utilizaciji bez naknade vrijednosti uzoraka, radi ispitivanja
zdravstvene ispravnosti;

5 obavljati pregled poslovnih knjiga i isprava pravnih osoba i građana
u svezi s provedbom odredaba članka I05. ovoga zakona u prometu pošiljaka
preko granice Republike Hrvatske;

6. prikupljati podatke i obavijesti od odgovornih osoba, svjedoka, vještaka
i drugih osoba kad je to potrebno za uspješno obavljanje njegovih poslova:

7 podnositi krivične prijave i prijave za privredne prijestupe i prekršaje,
kad radnja počinjena povredom ovoga zakona i propisa donesenih na temelju
njega predstavlja kažnjivu radnju.

Članak 108.

U obavljanju poslova iz članka 107. ovoga zakona granični inspektor
ima pravo i dužnost narediti ili poduzeti ove mjere:

1. zabraniti uvoz, izvoz ili provoz pošiljaka iz članka 105. ovoga zakona:

- ako pošiljka ne udovoljava propisanim uvjetima,

- ako pri pregledu utvrdi da je pošiljka zaražena, sumnjiva na zaraženje
ili ako potječe iz zaraženog područja,

- ako utvrdi da pošiljka nema propisanu veterinarsku svjedodžbu o zdravstvenom
stanju;

2. privremeno zabraniti uvoz, izvoz i provoz pošiljaka iz članka 105.
ovoga zakona ako treba da se otklone nedostaci na pošiljci ili ispravi
koja je prati;

3. narediti uskladištenje pošiljke iz članka 1o5. ovoga zakona ako treba
ispitati zdravstveno stanje odnosno zdravstvenu ispravnost pošiljke;

4. uništiti ili oduzeti proizvode životinjskog podrijetla od osoba koje
prelaze granicu Republike Hrvatske, ako je takva mjera predviđena propisima;

5. narediti poduzimanje i drugih mjera za zaštitu životinja; u skladu
s ovim zakonom i obvezama po međunarodnim ugovorima o zdravstvenoj zaštiti
životinja.

Način uzimanja dijagnostičkog materijala od životinja, uzoraka proizvoda
životinjskog podrijetla, otpadne animalne tvari namijenjene utilizaciji
i sirovina što služe za proizvodnju stočne hrane radi ispitivanja njihove
zdravstvene ispravnosti te način oduzimanja i uništavanja proizvoda, otpadne
animalne tvari i sirovina, propisuje ministar poljoprivrede i šumarstva.

Članak 109.

Mjere iz članka 108. ovoga zakona naređuje granični inspektor rješenjem
donesenim prema odredbama Zakona o općem upravnom postupku.

Protiv rješenja iz stavka 1. ovoga članka može se podnijeti žalba Ministarstvu
poljoprivrede i šumarstva, u roku od 8 dana od dana dostave rješenja.

Žalba ne zadržava izvršenje rješenja.

Članak 110.

Granični inspektor ima iskaznicu kojom se utvrđuje njegovo svojstvo
i znak graničnoga inspektora.

Iskaznicu i znak graničnog inspektora propisuje i izdaje ministar poljoprivrede
i šumarstva.

Članak 101.

Radi sprečavanja unošenja i širenja zaraznih bolesti životinja iz drugih
zemalja i njihovo suzbijanje u Republici Hrvatskoj, ministar poljoprivrede
i šumarstva može:

1. narediti stavljanje određenog dijela granice Republike Hrvatske pod
stalni veterinarski nadzor i provedbu u graničnim općinama pojedinih mjera
iz članka 11. i članka 28. ovoga zakona;

2. ogranićiti ili zabraniti uvoz ili provoz preko teritorija Republike
Hrvatske životinja, proizivoda životinjskog podrijetla, otpatke animalne
tvari namijenjene utilizaciji, sjeme na za umjetno osjemenjivanje, embrija,
stočne hrane i sirovina što služe za proizvodnju stočne hrane i drugih
predmeta kojima se može prenositi zarazna bolest, ako postoji opasnost
da se ona uvozom ili provozom unese u Republiku Hrvatsku ili posredno ugrozi
zdravlje ljudi biološki otrovnim tvarima;

3. ograničiti ili zabraniti osobama prelaženje državne granice u oba
smjera, ako se u graničnoj općini u Republici Hrvatskoj ili u susjednoj
zemlji u većim razmjerima pojavi koja od zaraznih bolesti iz članka 8.
stavka 1. ovoga zakona.

Članak 112.

U ostvarivanju odgovornosti Ministarstva poljoprivrede i šumarstva za
provedbu odredaba ovoga zakona i propisa donesenih na temelju njega, kad
neposredni nadzor nad primjenom tih propisa obavljaju organi u općinama,
Ministarstvo poljoprivrede i šumarstva ima pravo i dužnost;

1. nadležnim općinskim organima uprave davati obvezne instrukcije za
izvršavanje odredaba ovoga zakona i propisa donijetih na temelju njega
kad je to u interesu Republike Hrvatske neophodno za jedinstvenu primjenu
tih propisa;

2 u slučajevima u kojima nadležni organ u općini ne izvrši određeni
upravni posao na temelju ovlaštenja iz ovoga zakona, a neizvršenje tog
upravnog posla može izazvati teže štetne posljedice, obaviti taj posao
i o tome obavijestiti Vladu Republike Hrvatske;

3. da pokreće, odnosno zahtijeva pokretanje postupka utvrđivanja odgovornosti
za neizvršavanje ovoga zakona i propisa donešenih na temelju ovoga zakona.

2. Općinska veterinarska inspekcija

Članak 113.

Općinska veterinarska inspekcija nadzire primjenu odredaba ovoga zakona,
drugih propisa donesenih na osnovu njega i odluka opčinskih skupština te
provođenje mjera u djelatnosti veterinarstva u slučajevima za koje prema
odredbama ovoga zakona nije utvrđena nadležnost republičke veterinarske
inspekcije.

U obavljanju poslova općinske veterinarske inspekcije, općinski veterinarski
inspektor osobito:

1. nadzire rad i stanje veterinarskih stanica, ambulanata i klinika
i specijaliziranih veterinarskih ambulanata i klinika;

2 nadzire provođenje mjera iz članka 12. stavka 1. ovoga zakona;

3. nadzire uzgoje i proizvodnju životinja; životinje u prometu; životinje
prije klanja i njihove proizvode poslije klanja; objekte i opremu za uzgoj,
proizvodnju i promet životinja; objekte za klanje životinja, proizvodnju,
obradu, preradu, uskladištenje i promet proizvoda životinjskog podrijetla;
promet sirovih koža; proizvodnju i promet stočne hrane te sirovine što
služe za proizvodnju stočne hrane i objekte i opremu za proizvodnju stočne
hrane; otpadne animalne tvari; vodu za napajanje životinja i proizvodnju
proizvoda životinjskog podrijetla, te uzima uzorke dijagnostičkog materijala
za laboratorijska ispitivanja i naređuje mjere za sprečavanje i suzbijanje
zaraznih i drugih bolesti odnosno sprečavanje kontaminacije proizvoda životinjskog
podrijetla i stočne hrane ili mjere za zaštitu ljudi od zoonoza i zdravstveno
neispravnih proizvoda životinjskog podrijetla;

4. obavlja nadzor na sajmovima, tržnicama, burzama, dogonima i drugim
otkupnim mjestima i javnim smotrama nad životinjama te mjestima za utovar,
pretovar i istovar životinja;

5. obavlja nadzor nad ljekarnama i provođenjem propisa o stavljanju
lijekova i otrova u promet na malo. koji se koristi u veterini, prometom
i upotrebom sredstava za dezinfekciju, dezinsekciju i deratizaciju, nad
čišćenjem i dezinfekcijom prijevoznih sredstava;

6. obavlja nadzor nad objektima za utilizaciju i neškodljivo uklanjanje
životinjskih leševa i druge otpadne animalne tvari te provođenjem mjera
za zaštitu Ijudskog okoliša od negativnih utjecaja nastalih uzgojem životinja;

7. obavlja nadzor nad izvoznim pošiljkama kod utovara, pretovara i istovara
odnosno nadzor kod istovara i pretovara uvoznih pošiljaka;

8. obavlja nadzor nad radom ovlaštenih veterinarskih inspektora osim
u objektima iz članka 104. ovoga zakona;

9. obavlja nadzor nad izdavanjem svjedodžbe o zdravstvenom stanju životinja
i uplati naplaćenih naknada na posebni račun za zdravstvenu zaštitu životinja
Ministarstva poljoprivrede i šumarstva;

10. pregledava poslovne knjige i dokumente poduzeća, drugih pravnih
osoba i građana, koje se odnose na provođenje propisa o veterinarskoj djelatnosti,
zdravstvenoj ispravnosti proizvoda životinjskog podrijetla, propisa o stavIjanju
lijekova u promet i propisa o mjerama za unapređivanje stočarstva;

11. provodi veterinarsko-sanitarnu kontrolu dezinfekcije prijevoznih
sredstava kojima su otpremane pošiljke životinja, proizvoda životinjskog
podrijetla i otpatke animalne tvari kada se utilizira ili neškodljivo uklanja,

12. provodi i druge propisane mjere kada je ugroženo zdravlje životinja,
zdravstvena ispravnost namirnica i stočna hrana;

13. obavlja i druge poslove za koje je ovlašten ovim zakonom i drugim
propisom.

Članak 114.

Ako utvrdi da je povrijeđen ovaj zakon ili propis donesen na temelju
njega, općinski veterinarski inspektor će pismeno konstatirati nepravilnosti
i nedostatke i rješenjem odrediti upravne mjere i rok za njihovo uklanjanje.

Žalba protiv ovog rješenja ne odgađa njegovo izvršenje.

U slučaju iz stavka 1. ovoga članka općinski veterinarski inspektor
je ovlašten:

1. zabraniti upotrebu nastambi, zgrada, prostorija i drugih objekata,
opreme i uređaja za koje nisu utvrđeni veterinarsko-sanitarni uvjeti odnosno
zabraniti rad ako se započne sa radom ili obavlja djelatnost, a da ministar
poljoprivrede i šumarstva prethodno nije utvrdio da je udovoljeno propisanim
uvjetima.

3. Ovlaštena veterinarska inspekcija

Članak 115.

Veterinarsko-sanitarne preglede i kontrole životinja, proizvoda životinjskog
podrijetla, otpadne animalne tvari namijenjene utilizaciji i druge veterinarsko-sanitarne
preglede obavljaju ovlašteni veterinari veterinarskih stanica (u daljnjem
tekstu: ovlašteni veterinarski inspektor), ako ovim zakonom ili drugim
propisom nije drugačije određeno.

U obavljanju poslova iz stavka 1. ovoga članka ovlašteni veterinarski
inspektor je ovlašten i dužan:

1. pregledavati i kontrolirati:

- životinje, proizvode životinjskog podrijetla, otpadne animalne tvari
namijenjene utilizaciji, objekte i opremu za klanje životinja, obradu,
preradu i uskladištenje proizvoda životinjskog podrijetla i otpadne animalne
tvari kad je njihov pregled obvezan u opsegu i na način propisan zakonom
i drugim propisima;

- pošiljke životinja, proizvoda životinjskog podrijetla, otpadne animalne
tvari namijenjene utilizaciji i prateću dokumentaciju u unutarnjem prometu,
izvoznih pošiljki pri utovaru i pretovaru te uvoznih pošiljki pri istovaru
i pretovaru ;

- proizvode životinjskog podrijetla i prateću dokumentaciju u prometu
radi provjere, da li su obavljeni obavezni veterinarsko-sanitarni pregledi;

2. izdavati potvrde, odnosilo certifikate i ateste o zdravstvenom stanju
pošiljke životinja, zdravstvenoj ispravnosti proizvoda životinjskog podrijetla
i otpadne animalne tvari namijenjenih utilizaciji;

3. uzimati dijagnostički materijal od životinja, uzorke proizvoda životinjskog
podrijetla i otpadne animalne tvari namijenjene utilizaciji prema stručnoj
indikaciji odnosno kako je propisano, bez naplate vrijednosti uzorka, radi
ispitivanja zdravstvenog stanja odnosno zdravstvene ispravnosti;

4. obavljati i druge veterinarsko-sanitarne preglede i kontrolu te poduzimati
i naređivati odgovarajuće mjere, kad je za to ovlašten ovim zakonom ili
drugim propisom;

5. zabraniti:

- klanje životinja i proizvodnju proizvoda životinjskog podrijetla ako
postoji sumnja da su životinje zaražene nekom zaraznom bolesti i drugim
slučajevima određenim posebnim propisom odnosno ako su sirovine i aditivi
što služe za proizvodnju proizvoda životinjskog podrijetla zdravstveno
neispravne ili zabraniti upotrebu prostorija i uređaja za klanje životinja
i proizvodnju proizvoda životinjskog podrijetla ako ne ispunjavaju propisane
veterinarsko-sanitarne uvjete, dok se ne ispune propisani uvjeti;

- utovar, pretovar ili istovar odnosno otpremu životinja, proizvoda
životinjskog podrijetla, otpadne animalne tvari namijenjene utilizaciji,
ako se prilikom obveznog veterinarsko-sanitarnog pregleda utvrdi da je
pošiljka zaražena ili se posumnja da je pošiljka zaražena ili se posumnja,
odnosno utvrdi da je kontaminirana biološki aktivnim tvarima, da potječe
iz zaraženog područja, da nije predočena propisana dokumentacija, da prijevozno
sredstvo ne ispunjava propisano veterinarsko-sanitarne uvjete ili da pošiljka
ne ispunjava druge propisane uvjete u pogledu zdravstvene ispravnosti;

6. narediti:

- da se proizvodi životinjskog podrijetla koje su prilikom obveznog
pregleda proglašene neupotrebljivim za Ijudsku prehranu deklariraju kao
neupotrebljive i da se učine neškodljivima;

- otklanjanje nedostataka utvrđenih veterinarsko-sanitarnim pregledom
i kontrolom koji mogu prouzročiti širenje zarazne bolesti ili kontaminaciju
proizvoda životinjskog podrijetla uzročnicima alimentiranih infekcija i
intoksikacija,

- karantenu za životinjc i odgovarajuća ispitivanja, odnosno klanje
ili eutanaziju životinja;

7. privremeno zabraniti promet i upotrebu proizvoda životinjskog podrijetla
i otpadne animalne tvari namijenjene utilizaciji ako se prilikom veterinarsko-sanitarnog
pregleda posumnja u njihovu zdravstvenu ispravnost

Iznimno veterinarsko-sanitarne preglede i kontrolu životinja, proizvoda
životinjskog podrijetla i otpadne animalne tvari namijenjene utilizaciji
proizvedenih u veterinarskim stanicama obavlja općinska veterinarska inspekcija.

Članak 116.

Ovlašteni veterinarski inspektor donosi rješenje o upravnim mjerama
iz članka 115. stavka 2. točke 5, 6. i 7. ovoga zakona.

Protiv rješenja iz stavka 1. ovoga članka može se u roku osam dana od
dana dostave rješenja izjaviti žalba republičkoj veterinarskoj inspekciji.

Žalba ne zadržava izvršenje rješenja.

Članak 117.

Odredbe članka 97. i 100. ovoga zakona odgovarajuće se primjenjuju i
na ovlaštene veterinarske inspektore.

IX. KAZNENE ODREDBE

Članak 118.

Novčanom kaznom od 100.000 do 450.000 dinara kaznit će se za privredni
prijestup pravna osoba:

1. ako ne izvrši neku od naređenih mjera za sprečavanje pojave ili da
bi se utvrdilo postojanje zarazne bolesti (članak 11.) ;

2. ako ne poduzme neku od mjera naredenih na temelju članka 12. stavka
1. ovoga zakona;

3. ako ne izvrši neku od naređenih mjera za suzbijanje i iskorjenjivanje
zaraznih bolesti (članak 28.);

4. ako izda svjedodžbu o zdravstvenom stanju bez dokaza o izvršenim
naređenim mjerama, dijagnostičkim i drugim ispitivanjims, a za svinje ako
nisu označene (ušne markice, tetovirani broj, rovaš i dr.) (članak 39.
stavak 4.);

5. ako kopitari, papkari; perad i kunići prije klanja, meso kopitara,
papkara, peradi, kunića i divljači; ribe, mlijeko i jaja te proizvodi od
mesa, ribe, mlijeka i jaja, med, rakovi, školjke, puževi i žabe te proizvodi
od rakova, školjki, puževa i žaba koji su namijenjeni javnoj potrošnji,
sirovine i aditivi što se upotrebljavaju pri obradi i preradi proizvoda
životinjskog podrijetla, nisu bili podvrgnuti veterinarsko-sanitarnom pregledu
i kontroli (članak 51. stavak 1. i 2.);

6. ako objekti i oprema za klanje životinja, objekti i oprema za obradu
i preradu mesa, rakova, riba, školjki, puževa, žaba, miljeka i jaja te
objekti i oprema za njihovo uskladištenje nisu bili podvrgnuti veterinarsko-sanitarnom
pregledu i kontroli (članak 51. stavak 3.);

7. ako pošiljka mlijeka prilikom dopreme u mljekaru nije bila podvrgnuta
obveznom veterinarsko-sanitarnom pregledu (članak 54. stevak 3.);

8. ako goveda, bivoli i kopitari prije i poslije klanja, a divljač nakon
odstrela nisu pregledani, ili ako nakon klanja nisu pregledani prisilno
zaklani kopitari i pepkari ili ako prije i poslije klanja nisu pregledani
bolesni kopitari i papkari (članak 55.);

9. ako stavi u promet meso, ribu, mlijeko i jaja ili njihove proizvode,
med, rakove, školjke, puževe i žabe ili proizvode od rakova, školjki, puževa
i žaba koji sadrže radioaktivne tvari i biološke ili kemijske ostatke u
količini većoj od dopuštene (članak 56. stavak 5.);

10 ako izveze proizvode ili sirovine životinjskog podrijetla koji nisu
proizvedeni u izvoznim objektima (članak 58. stavak 6);

11. ako veterinarska stanica za područje za koje je osnovana obavlja
poslove suprotno članku 70. ovoga zakona;

12. ako otpočne radom i obavljanjem djelatnosti bez rješenja kojim je
utvrđeno da udovoljava propisanim uvjetima iz članka 71. stavka 1. alineje
1 i 2 i članka 72. stavka 1. ovoga zakona;

Za privredni prijestup iz stavka 1. ovoga članka kaznit će se novčanom
kaznom od 10.000 do 25.000 dinara i odgovorna osoba u pravnoj osobi.

Članak 119.

Novčanom kaznom od 20.000 do 200.000 dinara kaznit će se za prekršaj
pravna osoba:

1. ako na zahtjev držatelja životinja ne pruže zdravstvenu pomoć i drugu
veterinarsku uslugu (članak 7. stavak 1.) ;

2. ako ne nabavi i ne uskladišti određene vrste i koli;ine veterinarskih
cjepiva i ne kontrolira njegovu imunogenost (članak 13.);

3. ako se leševi životinja, konfiskati iz klaonica, otpaci iz valionica
i pokvareni proizvodi životinjskog podrijetla ne učine neškodljivima u
objektima za utilizaciju, jama-grobnicama ili stočnim grobljima (članak
14. stavak 1.);

4. ako oprema i objekti u kojima se sabiraju životinjski leševi i otpadna
animalna tvar (sabirališta), oprema i objekti za utilizaciju životinjskih
leševa, konfiskata iz klaonica, otpadaka iz valionica i pokvarenih proizvoda
životinjskog podrijetla, prijevozna sredstva za prijevoz životinjskih leševa,
konfiskata iz klaonica, otpadaka iz valionica i pokvarenih životinjskog
podrijetla, jama-grobnice i stočna groblja ne udovoljavaju propisanim uvjetima
i nisu pod veterinarskim nadzorom (članak 14. stavak 2.);

5. ako otpadne animalne tvari ne uklanja u objektima za utilizaciju
na područjima gdje oni postoje (članak 16. stavak 1.) ;

6. ako stavi u promet goveđe, ovčje ili kozje kože koje nisu ispitane
na bedrenicu (članak 18. stavak 2);

7. ako proizvod i stavi u promet ili upotrijebi stočnu hranu, proizvode
životinjskog podrijetla namijenjenih prehrani životinja i druge sirovine
koje služe za njihovu proizvodnju, ako u količinama većim od dopuštenih
sadrže patogene bakterije, gljivice, plijesni i njihove produkte (egzotoksine
i endotoksine), hormone, antibiotike, pesticide, soli teških metala, radioaktivne
tvari i druge supstancije štetne za zdravlje životinja i posredno zdravlje
ljudi i stočnu hranu neodgovarajućeg sastava što utječe na njenu biološku
vrijednost i upotrebljivost (članak 19. stavak 2.);.

8. ako ispituju uzroke stočne hrane, proizvode životinjskog podrijetla
namijenjenih prehrani životinja i druge sirovine i aditive što služe za
njihovu proizvodnju, a da ne udovoljava propisanim uvjetima (članak 20.);

9. ako proizvodnja sjemena za umjetno osjemenjivanje, proizvodnja embrija,
muška rasplodna grla, uzgoji kvalitetne rasplodne stoke, matična jata peradi
i pernate divljači, mrijestilišta i uzgoji matica nisu slobodni od zaraznih
bolesti utvrđenih u članku 8. ovoga zakona (članak 22. stavak 1) ;

10. ako provodi umjetno osjemenjivanje životinja protivno Programu uzgoja
stoke u Republici Hrvatskoj (članak 22. st. 2);

11. ako općinskom organu uprave nadležnom za poslove veterinarstva odnosno
pravnoj ili fizičkoj osobi koja obavlja poslove zdravstvene zaštite životinja
i veterinarske djelatnosti ne prijavi pojavu zarazne bolesti ili pojavu
znakova po kojima se može posumnjati da je životinja oboljela ili uginula
od zarazne bolesti (članak 29. stavak 1);

12. ako ne zatvori životinju za koju sumnja da je oboljela od zarazne
bolesti ili ne spriječi kontakt Ijudi i životinja s lešom uginule životinje
do veterinarskog pregleda i nakon pregleda ne izvrši naređene ili propisane
mjere (članak 29. stavak 2) ;

13. ako za kopitare. papkare, perad, kuniće, ribe i puževe iz uzgajališta,
pčele, divljač, pse i mačke u unutarnjem prometu nema svjedodžbu o zdravstvenom
stanju (članak 38. stavak 1. i 2);

14. ako utovari, pretovari i istovari pošiljke životinja, proizvoda
životinjskog podrijetla, osim konzervi, otpadne animalne tvari namijenjene
utilizaciji, koja se otprema prijevoznim sredstvima izvan općine ili grada
u kojem je organizirana zajednička veterinarska inspekcija i pošiljke kopitara
i papkara koji se otpremaju pješice izvan općine ili grada, bez obveznog
veterinarsko-sanitarnog pregleda (članak 40. stavak 1);

15. ako nema svjedožbu o zdravstvenom stanju ili životinje potječu iz
zaraženog područja (članak 43. stavak 2);

16. ako istovari i pretovari pošiljke životinja, proizvode životinjskog
podrijetla, otpadne animalne tvari namijenjene utilizaciji, sjemena za
umjetno osjemenjivanje i embrija, koje se uvoze bez obveznog veterinarsko-sanitarnog
pregleda ili ako utovari i pretovari pošiljke koje se izvoze bez obveznog
veterinarsko-sanitarnog pregleda (članak 44. stavak 1. i 2);

17. ako kontrolu uzgoja životinja, pripremu, klanje i obradu zaklanih
životinja, ocjenu zdravstvene ispravnosti proizvoda životinjskog podrijetla,
osposobljavanje, preradu i uskladištenje proizvoda ne obavlja na način
propisan zakonom (članak 55. stavak 1);

18. ako stavlja u promet proizvode životinjskog podrijetla (namirnice)
bez obavljenog veterinarsko-sanitarnog pregleda i ako nisu obilježeni u
pogledu svoje upotrebljivosti i nemaju prateću dokumentaciju da odgovaraju
propisima o zdravstvenoj ispravnosti (članak 50. stavak 2);

19. ako klanje životinja obavlja u izvoznoj klaonici odnosno proizvodi
meso i proizvode životinjskog podrijetla namijenjene izvozu u objektu koji
ne udovoljava propisanim uvjetima (članak 57. stavak 2);

20. ako uzgaja ribe, perad za priplod, jaja za nasad namijenjene izvozu
u objektima koji u pogledu izgradnje tehničkog uređenja, opreme, načina
rada, kontrole, stručnog kadra, higijene i zdravstvenog osiguranja ne udovoljava
uvjetima za izvozni objekt (članak 58. stavak 1.);

21. ako obavlja u vlastitom objektu specijalizirane stočarske proizvodnje
poslove zdravstvene zaštite životinja i veterinarske djelatnosti suprotno
odredbi članka 73. stavka 1. i 3.;

22. ako obavlja u dijagnostičkom laboratoriju poslove suprotno odredbi
članka 74. stavka 1. i 3;

23. ako izvan određenih graničnih prijelaza i bez obveznog veterinsrsko-sanitarnog
pregleda graničnog inspektora uveze, izvozi ili provozi pošiljke životinja,
proizvoda i otpadaka životinjskog podrijetla, sjemena za umjetno osjemenjivanje,
embrija i drugih predmeta kojima se može prenositi zarazna bolest (članak
105. stavak 1. i 2.).

Za prekršaj iz stavka 1. ovoga članka kaznit će se novčanom kaznom od
5.000 do 25.000 dinara i odgovorna osoba u pravnoj osobi.

Članak 120.

Novčanom kaznom od 10.000 do 25.000 dinara kaznit će se za prekršaje
pravna osoba

1. ako nisu osigurani uvjeti za očuvanje i unapređivanje ljudskog okoliša,
ili se sa otpadnim animalnim tvarima, otpadnim vodama i drugim otpadnim
tvarima postupa tako da se ugrožava zdravlje ljudi i životinja (članak
15. stavak 1. i 2);

2. ako ne osigura redovito preuzimanje, prijevoz i utilizaciju životinjskih
leševa, otpadaka iz valionica, konfiskata i pokvarenih proizvoda životinjskog
podrijetla od sabirališta (članak 16. stavak 2);

3. ako držatelji životinja, korisnici objekata kod kojih nastaju otpadne
animalne tvari ne osiguraju sabirališta i ne prijave i ne predaju poduzeću
za utilizaciju životinjski leš i druge otpadne animalne tvari (članak 16.
stavak 3); .

4 ako sirove kože kopitara i papkara zaklanih bez veterinarsko-sanitarnog
pregleda ili sirove kože uginulih kopitara i papkara za koje nadležni organ
nije utvrdio uzrok uginuća ne skladište u odvojenim prostorijama (članak
18. stavak 1 );

5. ako ne vodi evidenciju o podrijetlu otkupljenih koža (članak 18.
stavak 3);

6. ako smješta ili skladišti sirove kože u prostorije koje ne udovoljavaju
propisanim uvjetima (članak 18 stavak 4);

7. ako se sajmovi, tržnice, izložbe, dogoni i druga otkupna mjesta te
javne smotre životinja održavaju na mjestima koja ne ispunjavaju propisane
veterinarsko-sanitarne uvjete (članak 23. stavak 1);

8. ako na sajmu, tržnici, izložbama, dogonima i drugim otkupnim mjestima,
te na javnim smotrama izlaže životinje koje nisu zdrave (članak 23. stsvak
2);

9. ako životinje na sajmovima, tržnicama i drugim prodajnim mjestima,
izložbama, sportskim natjecanjima, dogonima i drugim javnim smotrama nisu
bile pod veterinarsko-sanitarnim nadzorom (članak 23. stavak 4);

10. ako organizira izložbu, ocjenjivan)e i natjecanje životinja, različite
priredbe (putujuči zoološki vrtovi, cirkus isl.), organiziranu prodaju
životinja kao i namirnica životinjskog podrijetla izvan poslovnih prostorija
bez prethodne suglasnosti općinskog organa uprave nadležnog za poslove
veterinarstva (članak 24);

11. ako objekat i opremu za obavljanje zdravstvene zaštite životinja
i veterinarske djelatnosti i okoliš objekta ne održava čistim i urednim
(članak 27. stavak 2);

12. ako se izgrađeni ili rekonstruirani objekat iz stavka 1. članka
29. koristi bez donesenog rješenja o ispunjavanju propisanih veterinarsko-sanitarnih
uvjeta (članak 27. stavak 5);

13. ako za kupljenu životinju ne izvrši prijenos svjedodžbe o zdravstvenom
stanju životinja na svoje ime, osim u maloprodaji ribe i peradi (članak
39. stavak 5);

14. ako prijevozno sredstvo kojim su otpremljene pošiljke iz članka
43. ovoga zakona nakon istovara nije očišćeno i dezinficirano pod veterinarsko-sanitarnom
kontrolom, a u slučajevima koje je odredio općinski organ uprave nadležan
za poslove veterinarstva i prije utovara (članak 41. stavak 1 );

15. ako pretovari ili škladišti pošiljke životinja, proizvoda životinjskog
podrijetla, otpadne animalne tvari za utilizaciju, sjemena za umjetno osjemenjivanje
i embrija, namijenjenih izvozu na graničnim prijelazima bez veterinarsko-sanitarne
kontrole graničnog inspektora (članak 45. stavak 1 );

i6. ako objekti za smještaj životinja (karantenske staje) i skladišta
za smještaj proizvoda i sirovina životinjskog podrijetla na graničnim prijelazima
ne odgovaraju propisanim uvjetima (članak 45. stavak 3);

17. ako naknadno ne podvrgne ispitivanju ili ne drži u karanteni pošiljku
proizvoda, otpadaka životinjskog podrijetla, sjemena za umjetno osjemenjivanje,
embrija i drugih predmeta kojima se može prenositi zarazna bolest životinja
(članak 46. stavak 2);

18. ako uvezene životinje ne drži određeno vrijeme u karanteni radi
ispitivanja (članak 47. stavak 1 );

19. ako kopitare. papkare, pernatu živinu i kuniće uvezene za klanje
kolje u klaonici koja ne udovoljava propisanim posebnim uvjetima (članak
47. stavak 4);

20. ako graničnu veterinarsku stanicu ne izvijesti o prispjeloj pošiljci
(članak 48 stavak 1);

21. ako na životinjama namijenjenim klanju, mesu i proizvodima životinjskog
podrijetla iz članka 51. stavka 1. koji su namijenjeni javnoj potrošnji
nije obavljen veterinarsko-sanitarni pregled u klaonici odnosno na mjestu
proizvodnje, a kontrola proizvoda životinjskog podrijetla nije obavljena
na mjestu skladištenja ili na tržnicama i drugim prodajnim mjestima (članak
52. stavak 1);

22. ako tržnica ne osigura odgovarajuče prostorije za veterinarsko-sanitarne
preglede (članak 54. stavak 2);

23. ako kolje životinje iz članka 51. stavka 1. ovoga zakona čije je
meso namijenjeno javnoj potrošnji ili za izvoz, ili obrađuje ili prerađuje
meso, ribu, mlijeko ili jaja ili druge proizvode životinjskog podrijetla
namijenjenih javnoj potrošnji ili izvozu ili ako skladišti životinjske
proizvode, u objektu koji ne udovoljava propisanim uvjetima i koji nije
pod veterinarsko-sanitarnim nadzorom (članak 56. stavak 1. i 3.);

24. ako proizvode, sirovine i aditive što služe za njihovu proizvodnju
koji su veterinarsko-sanitarnim pregledom proglašene neupotrebljivim za
ljudsku prehranu ne učini neškodljivim ili ih ne deklarira kao neupotrebljive
(članak 56. stavak 6);

25. ako držatelj životinja ili veterinarski radnici ne osiguraju zaštitu
životinja od nepotrebnih patnji i bolova u provođenju mjera zdravstvene
zaštite (članak 59. stavak 1);

26. ako ne osigura fizičku zaštitu opasnih životinja (članak 59. stavak
2);

27. ako ne osigura zaštitu životinja od nepotrebne patnje i bolova u
intenzivnim uzgojima, prijevozu, klaonicama i pokusima na životinjama (članak
59. stavak 3);

28. ako ne vodi propisanu evidenciju i jedinstvenu dokumentaciju i ne
dostavlja izvješća iz članka 83. ovoga zakona;

29. ako veterinarskom inspektoru ne omogući obavljanje inspekcijskih
poslova i ne osigura mu nesmetan rad (članak 101.) ;

30. ako u propisanom roku ne uskladi svoje poslovanje s odredbama ovoga
zakona i propisa donesenih na osnovi njega (članak 129.).

Za prekršaj iz stavka 1. ovoga članka kaznit će se novčanom kaznom od
3.000 do 10.000 dinara i odgovorna osoba u pravnoj osobi.

Članak 121.

Novčanom kaznom od 10.000 do 100.000 dinara kaznit će se za prekršaj
pravne osoba i fizička osoba koja samostalno osobnim radom obavlja zdravstvenu
zaštitu životinja i veterinarsku djelatnost:

1. ako ne pruži uslugu zdravstvene zaštite životinja u specijaliziranoj
Veterinarskoj ambulanti ili veterinarskoj klinici (članak 75. stavak 1);

2 ako poduzima mjere naređene temeljem članka 12. stavka I. ovoga zakona
(članak 75. stavak 2);

3. ako obavlja djelatnost suprotno odredbama članka 75. stavka 3 ovoga
zakona.

Članak 122.

Novčanom kaznom od 5.000 do 25.000 dinara kaznit će se za prekršaj građanin:

1. ako ne prijavi nabavljenu odnosno uginulu ili otuđenu životinju nadležnoj
veterinarskoj stanici koja vodi registar pasa i dokumentaciju o obavljenoj
vakcinaciji protiv bjesnoće (članak 25. stavak 2);

2. ako odbije sudjelovati u radu ekipa iz članka 31. stavka 1. i 2.
ovoga zakona (članak 31. stavak 3);

3. ako kod pojave ili opasnosti od epidemije trihineloze upotrijebi
meso svinja za potrebe vlastitog domaćinstva koje nisu žaklane u klaonici
i bez obavljenog veterinarsko-sanitarnog pregleda (članak 53.);

4. ako mliječne proizvode, jaja, med, ribe, rakove, školjkaše, puževe
i žabe koji se proizvode, obrađuju i dorađuju u domaćinstvu, a namijenjeni
su prodaji stavljaju u promet bez obveznog veterinarsko-sanitarnog pregleda
(članak 54. stavak 1 ) ;

5. ako počini koju od radnji iz članka 118. stavka 1. točke 1, 2, 3.
i 8, članka 119. stavka 1. točke 3, 5, 6, 11, 12, 13. i 15, članka 120.
stavka 1. točke 1, 3, 4, 6, 8, 13, 17,18, 21, 23, 25, 26. i 27.

Članak 123.

Građanin koji nije veterinarski radnik, a protivno odredbama ovoga zakona
pruža mjere zdravstvene zaštite životinja kaznit će se za prekršaj novčanom
kaznom u iznosu od 50.000 do 100.000 dinara.

Članak 124.

Za privredne prijestupe i prekršaje propisane člankom 119. i 120. ovoga
zakona uz novčanu kaznu može se izreči i zaštitna mjera oduzimanja imovinske
koristi ostvarene prijestupom odnosno prekršajem ili zaštitna mjera oduzimanja
predmeta koji su bili upotrebljeni pri činjenju prekršaja ili su pribavljeni
odnosno nastali činjenjem prekršaja.

X. PRELAZNE I ZAVRŠNE ODREDBE

Članak 125.

U roku 90 dana od dana stupanja na snagu ovoga zakona prestaju s radom:
Veterinarski institut Zagreb, Veterinarski zavod Križevci, Veterinarski
zavod Rijeka, Veterinarski zavod Split, Veterinarski zavod Vinkovci i Veterinarski
fakultet Zagreb - Centar za peradarstvo, Republička zajednica za zdravstvenu
zaštitu stoke.

Članak 126.

Ministarstvo poljoprivrede i šumarstva koje preuzima poslove subjekata
iz članka 125. ovoga zakona preuzima i raspoređuje radnike koji su na dan
stupanja na snagu ovoga zakona zatečeni na odgovarajučim poslovima.

Na radnike koji ne budu raspoređeni u smislu stavka 1. ovoga članka
primijenit će se Zakon o upravi.

Članak 127.

Sredstva, prava i obveze postojećih subjekata iz članka 125. ovoga zakona
preuzima Republika Hrvatska kao njihov pravni sljednik.

Članak 128.

Ministar poljoprivrede i šumarstva dužan je u roku trideset dana od
dana stupanja na snagu ovoga zakona uskladiti akt o unutarnjem ustrojstvu
i načinu rada Ministarstva poljoprivrede i šumarstva s odredbama članka
60. stavka 2. ovoga zakona.

Članak 129.

Veterinarske stanice, druge pravne i fizičke osobe koje prema odredbama
ovoga zakona mogu obavljati poslove zdravstvene zaštite životinja i veterinarske
djelatnosti, dužne su uskladiti svoju organizaciju, rad i opće akte u skladu
s odredbama ovoga zakona i upisati se u sudski registar kod nadležnog suda
do 30. lipnja 1992.

Ako se do roka iz stavka 1. ovoga članka na području općine nije osnovala
veterinarska stanica, općina je dužna osigurati obavljanje poslova zdravstvene
zaštite životinja i veterinarske djelatnosti od interesa za općinu.

Članak 130.

Dioničko društvo odnosno društvo s ograničenom odgovornošću nastalo
pretvorbom društvenih veterinarskih poduzeća, može obavljati samo djelatnost
zdravstvene zaštite životinja i veterinarsku djelatnost koju je obavljalo
društveno veterinarsko poduzeće prije pretvorbe po Zakonu o pretvorbi društvenih
poduzeća, odnosno ne može promijeniti svoju funkciju zbog koje je osnovano.

Članak 131.

Ministarstvo poljoprivrede i šumarstva preuzima sredstva, prava, obveze
te radnike postojećih graničnih veterinarskih stanica na graničnim prijelazima
Republike Hrvatske.

Odredba članka 126. stavka 2. ovoga zakona odgovarajuče se primjenjuje
i na granične veterinarske inspektore.

Članak 132.

Potanje propise na osnovi ovlaštenja iz ovoga zakona donijet će ovlašteni
organi u roku šest mjeseci od dana stupanja na snagu ovoga zakona.

Do donošenja propisa iz stavka 1. ovoga članka ostaju, na snazi :

1. Pravilnik o legitimaciji veterinsrskog inspektora ("Narodne
novine", br. 13/91);

2. Uputstvo o načinu vođenja evidencije o inspekcijskom pregledu koje
obavljaju veterinarski inspektori ("Narodne novine", br. 6/80);

3. Pravilnik o uvjetima što ih moraju ispunjavati veterinarske organizacije
udruženog rada koje obavljaju poslove dezinfekeije, dezinsekcije i deratizacije
("Narodne novine", br. 10/82) ;

4. Program osposobljavanja radnika za obavljanje poslova sanitarne zaštite
u veterinarstu ("Narodne novine", br. 10/82);

5. Pravilnik o uvjetima što ih moraju ispunjavati veterinarske i druge
organizacije udruženog rada koje obavljaju poslove veterinarske djelatnosti
("Narodne novine", br. 13/82);

6. Pravilnik o uvjetima što ih moraju ispunjavati sajmovi, tržnice,
izložbe, dogoni i druga otkupna mjesta te javne smotre životinja ("Narodne
novine", br. 3/83);

7. Program osposobljavanja za obavljanje umjetnog osjemenjivanja ("Narodne
novine", br.14/84);

8. Pravilnik o vođenju dokumentacije i evidencije te dostavljanju izvještaja
o obavljanju veterinarske djelatnosti ("Narodne novine", br.
4/86);

9. Pravilnik o uvjetima što ih moraju ispunjavali prostorije u kojima
se smještaju ili skladište sirovine kože te sadržaj i način vođenja evidencije
o porijeklu otkupljenih koža i način obilježavanja kože ("Narodne
novine", br. 16/86).

Do donošenja propisa iz stavka l. ovoga članka ostaju na snazi odluke
općinskih skupština koje su donesene za izvršenje Zakona o zdravstvenoj
zaštili životinja i veterinarskoj djelatnosti ("Narodne novine",
br.11/79 i 32/87), ako nisu u suprotnosti s Ustavom Republike Hrvatske
i ovim zakonom.

Članak 133.

Stupanjem na snagu ovoga zakona u Republici Hrvatskoj stavlja se izvan
snage Zakon o zaštiti životinja od zaraznih bolesti koje ugrožavaju cijelu
zemlju ("Službeni list SFRJ", br. 43/86).

Savezni propisi doneseni za izvršenje zakona iz stavka 1. ovoga članka
preuzimaju se i primjenjuju u Republici Hrvatskoj kao republički propisi
do donošenja propisa iz članka 134. stavka 1. ovoga zakona, ako su u suglasnosti
s Ustavom Repkeblike Hrvatske i ovim zakonom.

Članak 134.

Stupanjem na snagu ovoga zakona prestaje važiti Zakon o zdravstvenoj
zaštiti životinja i veterinarskoj djelatnosti ("Narodne novine",
br.11/79, 31/86 i 32/87) i članak 67. Zakona o izmjenama zakona kojima
su određene novčane kazne za privredne prijestupe i prekršaje ("Narodne
novine", br. 47/89).

Članak 135.

Ovaj zakon stupa na snagu danom objave u "Narodnim novinama".

Klasa: 322-01 /91-02/02

Zagreb, 26. lipnja 1991.

SABOR REPUBLIKE HRVATSKE

Predsjednik Vijeća udruženog rada

**Ivan Matija, v. r.**

Predsjednik Sabora

**dr. Žarko Domljan, v. r.**

Predsjednik Vijeća općina

**Luka Bebić, v. r.**

Predsjednik Društveno-političkog vijeća

**Ivan Vekić, v. r.**

Zakon, NN 52/1991-1245
Opći uvjeti korištenjaZaštita privatnosti[Pristup podatcima](/data_access_hr.aspx)[ELI](/about_eli_hr.aspx)

©2026. g. Narodne novine d.d.

, izrada [Novena d.o.o.](http://novena.hr/)