## Pravilnik o tehničkim zahtjevima i postupku homologacije vozila s obzirom na sprječavanje elektromagnetskih smetnja (elektromagnetsku kompatibilnost) TPV 110 (izdanje 00)

### NN 176/2004 (14.12.2004.), Pravilnik o tehničkim zahtjevima i postupku homologacije vozila s obzirom na sprječavanje elektromagnetskih smetnja (elektromagnetsku kompatibilnost) TPV 110 (izdanje 00)

# DrŽav­ni zavod za normizaciju i mjeriteljstvo

3060

Na
temelju članka 275. stavak 3. Zakona o sigurnosti prometa na cestama (»Narodne
novine« broj 105/04) ravnatelj Držav­nog zavoda za normizaciju i mjeriteljstvo
donosi

## PRAVILNIK

### O TEHNIČKIM ZAHTJEVIMA I POSTUPKU HOMOLOGACIJE VOZILA S OBZIROM NA SPRJEČAVANJE ELEKTROMAGNETSKIH SMETNJA (ELEKTROMAGNETSKU KOMPATIBILNOST) TPV 110 (IZDANJE 00) \*

Članak
1.

Ovim se
pravilnikom uređuju tehnički zahtjevi i postupak homologacije vozila kategorija
M, N i O 1
te električnih/elek­troničkih podsklopova kao sastavnih dijelova ili zasebnih
teh­ničkih jedinica namijenjenih za ugradbu u ta vozila, s obzirom na
elektromagnetsku kompatibilnost.

Članak
2.

Tehnički
zahtjevi dani su u točkama 6. i 8. priloga I., a postupak homologacije u točkama
3. i 4. istoga priloga. Svi prilozi I. – IX. čine sastavni dio ovoga
pravilnika.

Članak
3.

Tijelo za
homologaciju u smislu odredaba ovoga pravilnika je Državni zavod za normizaciju
i mjeriteljstvo (u daljnjemu tekstu: Zavod).

Članak
4.

Zavod će
dodijeliti certifikat o homologaciji za tip vozila, odnosno certifikat o
homologaciji sastavnoga dijela za električni/elektronički podsklop s obzirom na
elektromagnetsku kompatibil­nost ako taj tip vozila, odnosno tip električnoga/elektroničkoga
podsklopa zadovoljava zahtjeve sadržane u ovome pravilniku.

Obrasci
certifikata o homologaciji za tip vozila, odnosno certifikata o homologaciji
sastavnoga dijela za tip električnoga/elektroničkoga podsklopa prikazani su u
prilogu III.A, odnosno prilogu III.B.

Članak
5.

Vozila
s obzirom na elektromagnetsku kompatibilnost i električni/elektronički
podsklopovi mogu se homologirati te uvoziti i stavljati na tržište ako
zadovoljavaju zahtjeve ovoga pravil­nika.

Iznimno
od odredbe stavka 1. ovog članka, električni/elek­tronički podsklopovi koji ne
zadovoljavaju odredbe ovoga pravil­nika mogu se homologirati, uvoziti i stavljati
na tržište ako su kao zamjenski dijelovi namijenjeni za ugradbu na vozila
homologirana prema prije važećim propisima.

\_\_\_\_\_

\* Ovaj pravilnik preuzima sadržaj Smjernice
Vijeća o sprečavanju radijskih smetnja koje proizvode motori s paljenjem iskrom
ugrađeni na motorna vozila 72/245/EEC, s uključenim izmjenama i dopunama u
smjernicama 89/491/EEC i 95/54/EC.

if !supportFootnotes[1]endif Definicija
vozila dana je u članku 4. Pravilnika o homologaciji tipa motornih vozila
(“Narodne novine” br. 115/04), a kategorizacija u prilogu II. A istoga
pravilnika.

if !supportEmptyParas endif

Članak
6.

Zavod
može ovlastiti pravnu ili fizičku osobu za obavljanje poslova tehničke službe
ako ta osoba ispunjava sljedeće uvjete:

– da
zadovoljava zahtjeve norme HRN EN ISO/IEC 17025 o osposobljenosti ispitnih
laboratorija za područje ispitivanja prema zahtjevima ovoga pravilnika

– da
može dokazati poznavanje metoda ispitivanja danih u prilozima IV. – IX.

– da
ima najmanje jednoga djelatnika školske spreme VII/I strojarskog smjera.

Članak
7.

Danom
početka primjene ovoga pravilnika prestaje važiti »Pravilnik br. 10: Sukladni
propisi o homologaciji vozila što se tiče sprječavanja radiosmetnja« (»Narodne
novine« br. 53/91).

Članak
8.

Ovaj
pravilnik stupa na snagu osmoga dana od dana objave u »Narodnim novinama«, a počet
će se primjenjivati danom pristupa Republike Hrvatske Europskoj uniji.

Klasa:
011-02/04-03/42
Urbroj: 558-04/13-04-1
Zagreb, 1. prosinca 2004.

Ravnatelj
Državnog zavoda za normizaciju
i mjeriteljstvo
**dr****.
sc****. Marijan Andrašec, dipl. ing.,** v. r.

PRILOG
I.

ZAHTJEVI
KOJE TREBAJU UDOVOLJAVATI VOZILA I ELEKTRIČNI/ELEKTRONIČKI PODSKLOPOVI UGRAĐENI
U VOZILO

1.                Područje primjene

1.1.             Ovaj se pravilnik primjenjuje na
elektromagnetsku kompatibilnost vozila obuhvaćenih člankom 1., koji se odnosi
na vozila ili prikolice (u daljnjemu tekstu: vozila) koje je isporučio proizvođač
te na sastavne dijelove ili zasebne tehničke jedinice namijenjene za ugradnju u
vozila.

2.                Definicije

2.1.             Za svrhu ovoga pravilnika:

2.1.1.          *Elektromagnetska kompatibilnost* označava
mogućnost nekoga vozila, sastavnoga dijela (sastavnih dijelova) ili zasebne
tehničke jedinice (zasebnih tehničkih jedinica) da funkcioniraju zadovoljavajuće
u svojemu elektromagnetskome okružju bez unošenja nedopuš­tenih
elektromagnetskih poremećaja na bilo što u tome okružju.

2.1.2.          *Elektromagnetska smetnja* označava
svaku elektromagnetsku pojavu koja može umanjiti radne značajke vo­zila,
sastavnoga dijela (sastavnih dijelova) ili zasebne tehničke jedinice (zasebnih
tehničkih jedinica). Elektromagnetski poremećaj može biti elektromagnetski šum,
neželjeni signal ili promjena u samome mediju širenja vala.

2.1.3.          *Elektromagnetska otpornost* označava
mogućnost vozila, sastavnoga dijela (sastavnih dijelova) ili zasebne tehničke
jedinice (zasebnih tehničkih jedinica) da rade bez umanjenja njihovih radnih
značajka i u području gdje postoje elektromagnetski poremećaji.

2.1.4.          *Elektromagnetsko okružje* označava
ukupnost elektromagnetskih pojava koje postoje na danoj lokaciji.

2.1.5.          *Referentno ograničenje* označava
nazivnu razinu na koju se pozivaju homologacija tipa i granične vrijednosti
sukladnosti proizvodnje.

2.1.6.          *Referentna antena* za
frekvencijsko područje od 20 do 80 MHz označava skraćeni simetrični dipol, tj.
jedan poluvalni rezonancijski dipol pri 80 MHz, a za frek­vencijsko područje
iznad 80 MHz označava simetrični poluvalni rezonancijski dipol ugođen na
frekvenciju na kojoj se izvodi mjerenje.

2.1.7.          *Širokopojasna emisija* označava
emisiju koja ima širinu pojasa veću od one koju mjeri dani mjerni aparat ili
prijamnik.

2.1.8.          *Uskopojasna emisija* označava
emisiju koja ima širinu pojasa manju od one koju mjeri dani mjerni uređaj ili
prijamnik.

2.1.9.          *Električni/elektronički sustav* označava
električni i/ili elektronički uređaj (uređaje) ili skupinu (skupine) uređaja
zajedno s pridruženim električnim spojevima koji su dio nekoga vozila, ali nisu
namijenjeni za homologaciju odvojeno od vozila.

2.1.10.        *Električni/elektronički podsklop
(ESA)* označava elek­trični i/ili elektronički uređaj ili skupinu (skupine)
ure­đaja koji su zajedno s pridruženim električnim spojevima i ožičenjem
namijenjeni da budu dio nekoga vozila i da obavljaju jednu ili više
specijaliziranih funkcija. ESA se može homologirati na zahtjev pro­izvođača kao
»sastavni dio« ili »zasebna tehnička jedinica (STU)« (članak 2. Pravilnika o
homologaciji tipa motornih vozila).

2.1.11.        *Tip vozila* u odnosu na
elektromagnetsku kompatibilnost obuhvaća vozila koja se bitno ne razlikuju s
obzirom na sljedeće:

2.1.11.1.     ukupnu veličinu i oblik motornoga prostora

2.1.11.2.     opći razmještaj električnih i/ili elektroničkih
sastavnih dijelova i ožičenja

2.1.11.3.     osnovni materijal od kojega je napravljena
nadograd­nja ili oplata, ako je primjenjivo, (primjerice oplata karoserije od čelika,
aluminija ili od staklenih vlakana). Postojanje ploha od različitih materijala
ne mijenja tip vozila pod uvjetom da je nepromijenjen osnovni materijal
nadogradnje. Takve se različitosti međutim ipak moraju prijaviti.

2.1.12.        *ESA tip* s obzirom na
elektromagnetsku kompatibilnost obuhvaća ESA podsklopove koji se ne razlikuju u
bitnim značajkama kao što su:

2.1.12.1.     funkcija koju ESA podsklopovi vrše

2.1.12.2      opći razmještaj električnih i/ili
elektroničkih sastavnih dijelova, ako je primjenjivo.

3.                Zahtjev za homologaciju tipa

3.1.             Homologacija tipa vozila

3.1.1.          Zahtjev za homologaciju tipa vozila s
obzirom na njegovu elektromagnetsku kompatibilnost prema član­ku 6. Pravilnika
o homologaciji tipa motornih vozila podnosi proizvođač vozila.

3.1.2.          Obrazac opisnoga dokumenta dan je u
prilogu II. A.

3.1.3.          Proizvođač vozila sastavlja program
opisujući sve pro­jektirane kombinacije relevantnih električnih/elek­tro­ničkih
sustava ili ESA podsklopova, vrste materijala nadogradnje1, opći raspored ožičenja, inačice
motora, verzije s upravljačem na lijevoj/desnoj strani i verzije razmaka
osovina. Bitni su električni/elektro­nički sustavi ili ESA podsklopovi oni koji
mogu emitirati snažno širokopojasno ili uskopojasno zračenje i/ili oni koji su
uključeni u vozačevo izravno upravljanje vozilom (vidi točku 6.4.2.3 ovoga
priloga).

3.1.4.          Iz toga se programa odabire vozilo
predstavnik u svrhu ispitivanja uz uzajamnu suglasnost proizvođača i nadležnoga
tijela. To vozilo predstavlja tip vozila (vidi dodatak 1. priloga II. A). Izbor
vozila temelji se na električnim/elektroničkim sustavima koje je ponudio
proizvođač. Može se odabrati još jedno vozilo iz toga programa u svrhu
ispitivanja kad se smatra, uz uzajamnu suglasnost proizvođača i nadležnoga
tijela, da su uključeni različiti električni/elektronički sustavi koji bi mogli
znatno utjecati na elektromagnetsku kompatibilnost vozila u usporedbi s prvim
vozilom predstavnikom.

3.1.5.          Izbor vozila u skladu s točkom 3.1.4
treba ograničiti na kombinacije električnih/elektroničkih sustava vozila koje
su namijenjene stvarnoj proizvodnji.

3.1.6.          Proizvođač može dopuniti zahtjev
izvještajem o provedenim ispitivanjima. Tijelo za homologaciju može
upotrijebiti svaki tako dobiven podatak u svrhu sastav­ljanja certifikata o
homologaciji tipa.

3.1.7.          Kad tehnička služba odgovorna za
homologacijska ispitivanja sama izvodi ispitivanje, tada treba osigurati vozilo
koje predstavlja tip koji će se homologirati u skladu s točkom 3.1.4.

3.2.             Homologacija tipa ESA podsklopa

3.2.1.          Zahtjev za homologaciju tipa ESA
podsklopa s obzirom na njegovu elektromagnetsku kompatibilnost prema članku 6.
Pravilnika o homologaciji tipa motornih vozila podnosi proizvođač vozila ili
proizvođač ESA podsklopa.

3.2.2.          Obrazac opisnoga dokumenta dan je u
prilogu II.B.

3.2.3.          Proizvođač može dopuniti zahtjev
izvještajem o provedenim ispitivanjima. Tijelo za homologaciju može
upotrijebiti svaki tako dobiven podatak u svrhu sastav­ljanja certifikata o
homologaciji tipa.

3.2.4.          Kad tehnička služba odgovorna za
homologacijska ispitivanja sama izvodi ispitivanje, tada treba osigurati uzorak
ESA sustava koji predstavlja tip koji će se homologirati, ako je potrebno nakon
rasprave s proizvo­đačem o npr. mogućim promjenama rasporeda, broja sastavnih
dijelova, broja osjetila. Kada to tehnička služba smatra potrebnim, može
odabrati dodatni uzorak.

3.2.5.          Uzorak (uzorci) mora (moraju) biti
jasno i neizbrisivo označen (označeni) trgovačkim nazivom proizvođača ili
oznakom marke i tipa.

3.2.6.          Gdje je primjenjivo, moraju se naznačiti
sva ogra­ničenja uporabe. Svako takvo ograničenje treba biti uneseno u priloge
II. B i/ili III. B.

\_\_\_\_\_\_\_\_

1 Ako je
primjenjivo.

if !supportEmptyParas endif

4.                Homologacija tipa

4.1.             Razne mogućnosti za homologaciju
tipa

4.1.1.          Homologacija tipa vozila

                   Proizvođač vozila može
slobodno odabrati jednu od sljedećih alternativnih mogućnosti za homologaciju
tipa.

4.1.1.1.       Homologacija instalacije vozila

                   Instalacija vozila može
dobiti homologaciju tipa izravno slijedom odredaba danih u točki 6. ovoga
priloga. Ako proizvođač vozila odabere taj put, ne zahtijeva se nikakvo zasebno
ispitivanje električnih/elektroničkih sustava ili ESA podsklopova.

4.1.1.2.       Homologacija tipa vozila ispitivanjem
pojedinih ESA podsklopova

                   Proizvođač vozila može dobiti
homologaciju za vozilo kad tijelu za homologaciju dokaže da su svi bitni (vidi
točku 3.1.3 ovoga priloga) električni/elektronički sustavi ili ESA podsklopovi
pojedinačno homologirani u skladu s ovim pravilnikom te da su ugrađeni prema
svim uvjetima koji su uz nju priloženi.

4.1.1.3.       Proizvođač, ako to želi, može dobiti
homologaciju prema ovomu pravilniku ako vozilo nema opremu takvog tipa koja
podliježe ispitivanjima otpornosti na smetnje ili emisije. Takvo vozilo ne
smije imati nikakve sustave koji su određeni u točki 3.1.3 (otpornost na
smetnje) niti opremu za paljenje iskrom. Takve homologacije ne zahtijevaju
ispitivanje.

4.1.2.          Homologacija tipa za ESA podsklop

                   Homologacija tipa može se
dodijeliti za neki ESA pod­sklop koji se ugrađuje u bilo koji tip vozila ili u
poseban tip vozila ili tipove prema zahtjevu proizvođača. ESA podsklopovi uključeni
u izravno upravljanje vozilima normalno će dobiti homologaciju tipa zajedno s
proizvođačem vozila.

4.2.             Dodjeljivanje homologacije tipa

4.2.1.          Vozilo

4.2.1.1.       Kada vozilo predstavnik ispunjava
zahtjeve ovoga pravilnika, dodjeljuje se homologacija tipa prema članku 8.
Pravilnika o homologaciji tipa motornih vozila.

4.2.1.2.       Obrazac certifikata o homologaciji tipa
dan je u prilogu III. A.

4.2.2.          ESA podsklop

4.2.2.1.       Kada predstavnik ESA sustava ispunjava zahtjeve
ovoga pravilnika, dodjeljuje se homologacija tipa prema članku 8. Pravilnika o
homologaciji tipa motornih vozila

4.2.2.2.       Obrazac certifikata o homologaciji tipa
dan je u prilogu III. B.

4.2.3.          Za sastavljanje certifikata iz točaka
4.2.1.2 ili 4.2.2.2, nadležno tijelo države članice koje dodjeljuje
homologaciju može upotrijebiti izvještaj koji je pripremio odobreni ili
priznati laboratorij ili koji je pripremljen u skladu s odredbama ovoga
pravilnika.

4.3.             Izmjene i dopune homologacija

4.3.1.          U slučaju izmjena i dopuna
homologacija dodijeljenih prema ovomu pravilniku, primjenjuju se odredbe članaka
16. i 17. Pravilnika o homologaciji tipa motornih vozila.

4.3.2.          Izmjene i dopune homologacija tipa
vozila radi dodavanja ili zamjene ESA podsklopa

4.3.2.1.       Kad proizvođač vozila koji je dobio
homologaciju za instalaciju vozila želi ugraditi dodatni ili zamijeniti električni/elektronički
sustav ili ESA podsklop koji već ima homologaciju prema ovome pravilniku i koji
će biti ugrađen u skladu sa svim uvjetima koji se na njega primjenjuju,
homologacija vozila može se izmijeniti ili dopuniti bez daljnjeg ispitivanja.
Dodatni ili zamjenski električni/elektronski sustav ili ESA podsklop smatra se
dijelom vozila u svrhu sukladnosti proizvodnje.

4.3.2.2.       Kad dodatni ili zamjenski dio ili više
njih nisu homologirani u skladu s ovim pravilnikom te ako se ocijeni da je
potrebno ispitivanje, smatra se da vozilo u cijelosti zadovoljava ako se može
pokazati da je (su) novi ili zamijenjeni dio (dijelovi) u skladu s odgovarajućim
zahtjevima iz točke 6. ili ako se usporednim ispitivanjem može pokazati da nije
vjerojatno da će novi dio narušiti sukladnost tipa vozila.

4.3.2.3.       Kad proizvođač vozila dodaje kojemu
homologiranu vozilu uobičajenu kućansku ili poslovnu opremu, osim opreme
pokretnih komunikacija (\*), koja je u skladu s Pravilnikom o elektromagnetskoj
kompatibilnosti (EMC) (»Narodne novine« br. 34/00)\*\* i ako je takva oprema ugrađena,
zamijenjena ili uklonjena u skladu s preporukama proizvođača opreme i vozila,
to ne obez­vrje­đuje homologaciju vozila. To ne sprječava proiz­vođače vozila
da ugrađuju komunikacijsku opremu prema odgovarajućim uputama za ugradbu koje
je razradio proizvođač vozila i/ili proizvođač/proizvođači takve komunikacijske
opreme. Proizvođač vozila treba osigurati dokaz (kad to zahtijeva tijelo
nadležno za ispitivanje) da takvi odašiljači ne utječu negativno na radne značajke
vozila. To može biti izjava da su razine snage i način ugradbe takvi da razine
otpornosti na smetnje iz ovoga pravilnika osiguravaju dovoljnu zaštitu kad se
radi o samome odašiljanju, tj. ne obuhvaćajući odaši­ljanje u sklopu
ispitivanja utvrđenih u točki 6. Taj pravilnik ne daje odobrenje za uporabu
nekoga komunikacijskog odašiljača kad se primjenjuju drugi zahtjevi na takvu
opremu ili na njezinu uporabu. Proizvođač vozila može odbiti ugrađivanje u
vozilo uobičajene kućan­ske ili poslovne opreme koja je u skladu s Pravilnikom
o elektromagnetskoj kompatibilnosti (EMC).

\_\_\_\_\_\_\_\_

\*  Na primjer: radiotelefon i radio u
građanskom pojasu  (CB radio).

\*\* Usklađen sa Smjernicom
89/336/EEC.

if !supportEmptyParas endif

if !supportEmptyParas endif

5.                Označivanje

5.1.             Svaki ESA podsklop koji je sukladan
homologiranu tipu prema ovom pravilniku treba nositi oznaku homologacije tipa.

5.2.             Ta se oznaka sastoji od
pravokutnika u kojemu je slovo »e«, iza kojega slijedi broj 25 (razlikovni broj
za Republiku Hrvatsku).

                   U blizini pravokutnika mora
se naći četveroznamenkasti redni broj, s vodećom ništicom kad je to primjenjivo
(u daljnjemu tekstu: osnovni broj homologacije) koji se nalazi u 4. dijelu
broja homologacije tipa prikazana na certifikatu o homologaciji tipa izdanog za
tip predmetnog uređaja (vidi prilog III. B), ispred kojega je dvoznamenkasti
redoslijedni broj koji se dodjeljuje najnovijim većim tehničkim izmjenama i
dopunama Smjernice 72/245/EEC na dan dodjeljivanja homologacije tipa. U ovome
pravilniku taj je redoslijedni broj »02«.

5.3.             Oznaka homologacije tipa mora biti
postavljena na glavnome dijelu ESA podsklopa (npr. elektronička uprav­ljačka
jedinica) tako da bude jasno čitljiva i neizbrisiva.

5.4.             Primjer oznake homologacije tipa
prikazan je u prilogu 7.

5.5.             Označivanje se ne zahtijeva za
električke/elektroničke sustave obuhvaćene tipovima vozila koji su homologirani
prema ovomu pravilniku.

5.6.             Oznake na ESA podsklopovima prema
točki 5.3. ne moraju biti vidljive kad je ESA podsklop ugrađen u vozilo.

6.                Zahtjevi

6.1.             Opći zahtjevi

6.1.1.          Vozilo i njegovi električni/elektronički
sustav (sustavi) ili ESA podsklopovi moraju biti tako projektirani, izgrađeni i
ugrađeni da u uobičajenim uvjetima uporabe zadovoljavaju zahtjeve ovoga
pravilnika.

6.2.             Zahtjevi za širokopojasno
elektromagnetsko zračenje vozila opremljenih sustavom paljenja iskrom

6.2.1.          Metoda mjerenja

                   Elektromagnetsko zračenje
koje proizvodi vozilo predstavnik određenoga tipa mjeri se uporabom metode
opisane u prilogu IV. pri bilo kojoj određenoj udaljenosti antene. O izboru
odlučuje proizvođač vozila.

6.2.2.          Širokopojasne referentne granice za
vozilo

6.2.2.1.       Kad su mjerenja izvedena uporabom metode
opisane u prilogu IV. s razmakom vozilo/antena od 10,0 ± 0,2 m, referentne su
granice zračenja 34 dB mikrovolta/m (50 mikrovolta/m) u frekvencijskome pojasu
od 30 do 75 MHz i od 34 do 45 dB mikrovolta/m (od 50 do 180 mikrovolta/m) u
frekvencijskome pojasu od 75 do 400 MHz i, kako je navedeno u dodatku 1. ovoga
priloga, ta se granica povećava logaritamski (linearno) s frekvencijama iznad
75 MHz. U frekvencijskome pojasu 400 do 1000 MHz granica je stalna na 45 dB
mikrovolta/m (180 mikrovolta/m).

6.2.2.2.       Kad su mjerenja izvedena uporabom metode
opisane u prilogu IV. s razmakom vozilo/antena od 3,0 ± 0,05 m, referentne
granice zračenja su 44 dB mikrovolta/m (160 mikrovolta/m) u frekvencijskome
pojasu od 30 do 75 MHz i od 44 do 55 dB mikrovolta/m (od 160 do 562
mikrovolta/m) u frekvencijskome pojasu od 75 do 400 MHz i, kako je navedeno u
dodatku 2. ovoga priloga, ta se granica povećava logaritamski (linearno) s
frekvencijama iznad 75 MHz. U frekvencijskome pojasu od 400 do 1000 MHz granica
je stalna na 55 dB mikrovolta/m (562 mikrovolta/m).

6.2.2.3.       Na vozilu predstavniku određenoga tipa
izmjerene vrijednosti izražene u dB mikrovolta/m (mikrovolta/m) moraju biti
najmanje 2,0 dB (20.%) ispod referentnih granica.

6.3.             Zahtjevi za uskopojasno
elektromagnetsko zračenje vo­zila

6.3.1.          Metoda mjerenja

                   Elektromagnetsko zračenje
koje proizvodi vozilo predstavnik određenoga tipa mjeri se uporabom metode
opisane u prilogu V. pri bilo kojoj određenoj udaljenosti antene. O izboru odlučuje
proizvođač vozila.

6.3.2.          Uskopojasne referentne granice za
vozilo

6.3.2.1.       Kad su mjerenja izvedena uporabom metode
opisane u prilogu V. s razmakom vozilo/antena od 10,0 ± 0,2 m, referentne su
granice zračenja 24 dB mikrovolta/m (16 mikrovolta/m) u frekvencijskome pojasu
od 30 do 75 MHz i od 24 do 35 dB mikrovolta/m (od 15 do 56 mikrovolta/m) u
frekvencijskome pojasu od 75 do 400 MHz i, kako je navedeno u dodatku 3. ovoga
priloga, ta se granica povećava logaritamski (linearno) s frekvencijama iznad
75 MHz. U frekvencijskome pojasu od 400 do 1000 MHz granica je stalna na 35 dB
mikrovolta/m (180 mikrovolta/m).

6.3.2.2.       Kad su mjerenja izvedena uporabom metode
opisane u prilogu V. s razmakom vozilo/antena od 3,0 ± 0,05 m, referentne
granice zračenja su 34 dB mikrovolta/m (50 mikrovolta/m) u frekvencijskome
pojasu od 30 do 75 MHz i od 34 do 45 dB mikrovolta/m (od 50 do 180
mikrovolta/m) u frekvencijskome pojasu od 75 do 400 MHz i, kako je navedeno u
dodatku 4. ovoga priloga, ta se granica povećava logaritamski (linearno) s
frekvencijama iznad 75 MHz. U frekvencijskome pojasu 400 do 1000 MHz granica je
stalna na 45 dB mikrovolta/m (180 mikrovolta/m).

6.3.2.3.       Na vozilu predstavniku određenoga tipa izmjerene
vrijednosti izražene u dB mikrovolta/m (mikrovolta/m) moraju biti najmanje 2,0
dB (20.%) ispod referentnih granica.

6.3.2.4.       Usprkos granicama određenim u točkama
6.3.2.1, 6.3.2.2 i 6.3.2.3 ovoga priloga, kad je tijekom početnog koraka
opisana u točki 1.3 priloga V. jakost signala izmjerena na radijskoj anteni
vozila manja od 20 dB mikrovolta/m (10 mikrovolti) u frekvencijskome po­dručju
od 88 do 108 MHz, tada se za to vozilo treba smatrati da zadovoljava ograničenja
za uskopojasne emisije i ne zahtijeva se nikakvo daljnje ispitivanje.

6.4.             Zahtjevi za otpornost vozila na
elektromagnetsko zra­čenje

6.4.1.          Metoda ispitivanja

                   Otpornost tipičnog vozila
određenoga tipa na elektromagnetsko zračenje ispituje se metodom koja je
opisana u prilogu VI.

6.4.2.          Referentna ograničenja za otpornost
vozila

6.4.2.1.       Kad se ispitivanja izvode uporabom metode
opisane u prilogu VI., referentna razina jakosti polja mora biti 24 volta/m
efektivne vrijednosti u preko 90.% frekvencijskoga pojasa od 20 do 1000 MHz, a
20 volta/m efektivne vrijednosti preko čitava frekvencijskoga po­jasa od 20 do
1000 MHz.

6.4.2.2.       Za vozilo predstavnik određenoga tipa
smatra se da zadovoljava zahtjeve otpornosti na smetnje ako tije­kom
ispitivanja koja se izvode u skladu s prilogom VI. i tijekom kojih je to vozilo
izloženo polju čija je jakost, izraženo u voltima/m, 25.% iznad referentne
razine ne pokazuje abnormalnu promjenu brzine pogonskih kotača vozila, ako nema
pogoršanja radnih značajka koje bi prouzročilo zbrku drugim sudionicima u prometu
te ako nema pogoršanja vozačeva izravnog uprav­ljanja vozilom koje bi vozač ili
drugi sudionici u prometu zapazili.

6.4.2.3.       Izravni vozačev nadzor nad vozilom izvodi
se npr. upravljanjem, kočenjem i nadzorom nad brzinom motora.

6.5.             Zahtjevi za širokopojasne
elektromagnetske smetnje koje proizvode ESA podsklopovi

6.5.1.          Metoda mjerenja

                   Elektromagnetsko zračenje
koje proizvodi ESA pod­sklop predstavnik određenoga tipa mjeri se metodom koja
je opisana u prilogu VII.

6.5.2.          ESA širokopojasna referentna ograničenja

6.5.2.1.       Ako se mjerenja izvode uporabom metode
opisane u prilogu VII., referentne su granice zračenja od 64 do 54 dB
mikrovolta/m (od 1600 do 500 mikrovolta/m) u frekvencijskome pojasu od 30 do 75
MHz, ta se granica snižava logaritamski (linearno) s frekvencijama iznad 30
MHz, i od 54 do 65 dB mikrovolta/m (od 500 do 1800 mikrovolta/m) u
frekvencijskome pojasu od 75 do 400 MHz, kako je prikazano u dodatku 5. ovoga
priloga. U frekvencijskome pojasu od 400 do 1000 MHz granica je stalna na 65 dB
mikrovolta/m (1800 mikrovolta/m).

6.5.2.2.       Na ESA podsklopu predstavniku određenog
tipa, izmjerene vrijednosti izražene u dB mikrovoltima/m (mikrovolta/m) moraju
biti najmanje 2,0 dB (20.%) ispod referentnih granica.

6.6.             Zahtjevi za uskopojasne
elektromagnetske smetnje koje proizvode ESA podsklopovi

6.6.1.          Metoda mjerenja

                   Elektromagnetsko zračenje
koje proizvodi tipični ESA podsklop određenoga tipa mjeri se metodom koja je
opisana u prilogu VIII.

6.6.2.          ESA uskopojasna referentna ograničenja

6.6.2.1.       Ako su mjerenja izvedena uporabom metode
opisane u prilogu VIII., referentne su granice zračenja od 54 do 44 dB
mikrovolta/m (od 500 do 160 mikrovolta/m) u frekvencijskome pojasu od 30 do 75
MHz, ta se granica snižava logaritamski (linearno) s frekvencijama iznad 30 MHz
i od 44 do 55 dB mikrovolta/m (od 160 do 560 mikrovolta/m) u frekvencijskome
pojasu od 75 do 400MHz, kako je prikazano u dodatku 6. ovoga priloga. U
frekvencijskome pojasu od 400 do 1000 MHz granica je stalna na 55 dB
mikrovolta/m (560 mikrovolta/m).

6.6.2.2.       Na ESA podsklopu predstavniku određenoga
tipa iz­mje­rene vrijednosti izražene u dB mikrovolta/m (mi­kro­volta/m) moraju
biti najmanje 2,0 dB (20.%) ispod referentnih granica.

6.7.             Zahtjevi za otpornost ESA podsklopova
na elektromagnetsko zračenje

6.7.1.          Metoda (metode) ispitivanja

                   Otpornost na elektromagnetsko
zračenje ESA podsklopa predstavnika određenoga tipa ispituje se metodom
(metodama) koja (koje) se odabere (odaberu) od onih opisanih u prilogu IX.

6.7.2.          ESA referentna ograničenja za
otpornost

6.7.2.1.       Kad se ispitivanja izvode uporabom metoda
opisanih u prilogu IX., ispitne referentne razine otpornosti moraju biti 48
volta/m za metodu s trakom od 150 mm, 12 volta/m za ispitnu metodu s trakom od
800 mm, 60 volta/m za ispitnu metodu s TEM kavezom, 48 mA za metodu ispitivanja
s uvođenjem struje (BCI) i 24 volta/m za metodu ispitivanja slobodnim poljem.

6.7.2.2.       Na ESA podsklopu predstavniku odgovarajućega
tipa pri jakosti polja ili struje izražene u prikladnim linearnim jedinicama,
25% iznad referentne granice, ESA podsklop ne smije pokazati nikakve smetnje u
funk­cioniranju koje bi prouzročile bilo kakvo pogoršanje radnih značajka koje
bi moglo prouzročiti zbrku drugim sudionicima u prometu, ili bilo kakvo
pogoršanje u vozačevom izravnom nadzoru vozila opremljenim tim sustavom što bi
mogao zapaziti vozač ili drugi su­dionik u prometu.

7.                Sukladnost proizvodnje

7.1.             Potrebno je poduzeti mjere za
osiguranje sukladnosti proizvodnje u skladu s odredbama iz članaka od 29.  do 32. Pravilnika o homologaciji tipa
motornih vozila.

7.2.             Sukladnost proizvodnje s obzirom na
elektromag­netsku kompatibilnost vozila ili sastavnoga dijela zasebne tehničke
jedinice provjerava se na temelju podataka koje sadrži (sadrže) certifikat
(certifikati) o homologaciji tipa utvrđeni u prilogu III.A i/ili III. B ovoga
pravilnika, ako je to prikladno.

7.3.             Ako nadležno tijelo nije zadovoljno
postupkom pro­izvođačeve ocjene, primjenjuju se točke 2.4.2. i 2.4.3. priloga
X. Pravilnika o homologaciji tipa motornih vozila i niže navedene točke 7.3.1 i
7.3.2.

7.3.1.          Pri provjeri sukladnosti vozila,
sastavnoga dijela ili zasebne tehničke jedinice uzetih iz serijske proizvodnje
smatra se da proizvodnja zadovoljava zahtjeve ovoga pravilnika s obzirom na
emisije širokopojasnih i uskopojasnih zračenja ako izmjerene razine nisu više
od 2 dB (25.%) od referentnih granica propisanih u točkama 6.2.2.1., 6.2.2.2.,
6.3.2.1. i 6.3.2.2. (ako je prikladno).

7.3.2.          Pri provjeri sukladnosti vozila,
sastavnoga dijela ili zasebne tehničke jedinice uzetih iz serijske proizvodnje
smatra se da proizvodnja zadovoljava zahtjeve ovoga pravilnika s obzirom na
otpornost na elektromagnetsko zračenje ako vozilo, sastavni dio ili zasebna
tehnička jedinica ne pokazuju bilo kakvo pogoršanje u izravnom nadzoru nad
vozilom što bi mogao zapaziti vozač ili drugi sudionik u prometu, kad su
vozilo, sastavni dio ili zasebna tehnička jedinica u stanju određenu u točki 4.
priloga VI. i izloženi jakosti polja izraženoj u voltima/m, sve do 80 % od
referentnih granica propisanih u točki 6.4.2.1. ovoga priloga.

8.                Iznimke

8.1.             Kad neko vozilo ili električni/elektronički
sustav ili ESA podsklop ne sadrže elektronički oscilator s radnom frekvencijom
većom od 9 kHz, smatra se da je u skladu sa točkama 6.3.2. i 6.6.2. priloga I.
i s prilozima V. i VIII.

8.2.             Vozila koja u izravnome upravljanju
vozilom nemaju uključene električke/elektroničke sustave ili ESA pod­sklopove
nije potrebno ispitivati na otpornost na smetnje, pa treba smatrati da su u
skladu s točkom 6.4. priloga I. i s prilogom VI. ovoga pravilnika.

8.3.             ESA podsklopove čije funkcije nisu
uključene u izravno upravljanje vozilom, nije potrebno ispitivati na otpor­nost
na smetnje, pa treba smatrati da su u skladu s točkom 6.7. priloga I. i s
prilogom IX. ovoga pravilnika.

8.4.             Elektrostatičko pražnjenje

                   Kod vozila opremljenih gumama
nadogradnju/pod­vozje vozila valja uzeti kao električni izdvojenu strukturu.
Jake elektrostatičke sile u odnosu na vanjsko okruženje vozila opažaju se samo
u trenutku ulaska i izlaska iz vozila. Kako vozilo u tim trenucima miruje,
ispitivanje na elektrostatičko pražnjenje u svrhu homologacije tipa nije
potrebno.

8.5.             Prijelazne pojave vođenjem

                   Kako tijekom uobičajene
vožnje nema nikakvih vanj­skih električnih spojnih vodova prema vozilima, ni­kak­ve
prijelazne pojave se ne proizvode i ne vode prema vanjskomu okruženju. Proizvođačeva
je odgovornost osigurati da oprema može podnijeti prijelazne pojave unutar
samog vozila, npr. one koje nastaju prekidanjem (uključeno/isključeno) strujnih
krugova ili međudjelo­vanjem pojedinih sustava. Ispitivanje na prijelazne
pojave vođenjem u svrhu homologacije tipa nije potrebno.

Dodatak 1.

Referentne granice za
Širokopojasne emisije kod vozila

Razmak antena/vozilo: 10,0 m

if !supportEmptyParas endif

![](dodatni/350065.gif)

if !supportEmptyParas endif

if !supportEmptyParas endif

Frekvencija (MHz) –
logaritamski

Vidi točku 6.2.2.1. u prilogu
I.

if !supportEmptyParas endif

if !supportEmptyParas endif

  Dodatak 2.

Referentne granice za
Širokopojasne emisije kod vozila

Razmak antena – vozilo: 3,0 m

![](dodatni/350066.gif)

if !supportEmptyParas endif

Frekvencija (MHz) –
logaritamski

Vidi točku 6.2.2.2. u prilogu
I.

if !supportEmptyParas endif

Dodatak
3.

Referentne granice za
uskopojasne emisije kod vozila

Razmak antena – vozilo 10,0 m

![](dodatni/350067.gif)

if !supportEmptyParas endif

Frekvencija (MHz) –
logaritamski

Vidi točku 6.2.2.2. u prilogu
I.

if !supportEmptyParas endif

Dodatak
4.

Referentne granice za
uskopojasne
emisije kod vozila

Razmak antena – vozilo 3,0 m

if !supportEmptyParas endif

![](dodatni/350068.gif)

Frekvencija
(MHz) – logaritamski

Vidi točku 6.8.2.2. u prilogu
I.

if !supportEmptyParas endif

Dodatak
5.

ElektriČni/elektroniČki
podsklop

Referentne granice
širokopojasnih emisija

![](dodatni/350069.gif)

if !supportEmptyParas endif

Frekvencija
(MHz) – logaritamski

Vidi točku 6.5.2.1. u prilogu
I.

if !supportEmptyParas endif

Dodatak
6.

ElektriČni/elektroniČki
podsklop

Referentne granice
uskopojasnih emisija

![](dodatni/350070.gif)

Frekvencija
(MHz) – logaritamski

Vidi točku 6.6.2.1. u prilogu
I.

if !supportEmptyParas endif

   Dodatak 7.

  Primjer oznake EEC-homologacije tipa

![](dodatni/350071.gif)

ESA podsklop koji nosi oznaku homologacije tipa uređaj je
koji je bio homologiran u Njemačkoj (e1) pod osnovnim homologacijskim brojem
0148. Prve dvije znamenke (02) pokazuju da je taj uređaj sukladan sa zahtjevima
Smjernice 72/245/EEC, s njezinim posljednjim izmjenama i dopunama Smjernicom
95/54/EC.

Upotrijebljene brojke su dane samo
kao primjer.

if !supportEmptyParas;<![endif

if !supportEmptyParas endif

PRILOG
II. A

OPISNI
DOKUMENT br. ...............

prema prilogu l. Pravilnika o
homologaciji tipa motornih vozila (\*) (Smjernica
70/156/EEC) koji se odnosi na homologaciju tipa vozila s obzirom na
elektromagnetsku kompatibilnost

*(Pravilnik
TPV 110 – Smjernica 72/245/EEC, prema zadnjim izmjenama i dopunama Smjernicom
95/54/EC)*

if !supportEmptyParas endif

Sljedeći podaci, ako su potrebni,
moraju biti priloženi u tri primjerka zajedno sa sadržajem. Svi crteži moraju
biti dostav­ljeni u prikladnu mjerilu i dovoljno podrobni na formatu A4 ili
presavijeni na taj format. Ako su priložene fotografije, moraju prikazivati
potrebne pojedinosti.

Ako su sustavi, sastavni dijelovi
ili zasebne tehničke jedinice s elektroničkim upravljanjem, moraju se dodati
podaci o nji­hovim značajkama.

0.          OPĆI PODACI

0.1.         Marka
(trgovački naziv proizvođača)::.....

0.2.         Tip
i opća trgovačka oznaka (oznake):.....

0.3.         Identifikacijska
oznaka tipa, ako je postavljena na vozilu (b):

0.3.1.      Mjesto
te oznake:....................................

0.4.         Kategorija
vozila (c):................................

0.5.         Naziv
i adresa proizvođača:.....................

0.8.         Adresa
(adrese) pogona za sklapanje:......

1.          OPĆE KONSTRUKCIJSKE ZNAČAJKE VOZILA

1.1.         Fotografije
i/ili crteži vozila predstavnika:..

1.6.         Mjesto
i način ugradbe pogonskog motora:

3.          POGONSKI MOTOR (q)

3.1.         Proizvođač:....................................................

3.1.1.      Proizvođačeva
oznaka motora (postavljena na motor ili drugi način označivanja):

                                                                               ...............................................................

3.2.1.1.   Radni
postupak: vanjski izvor paljenja/kompresijsko paljenje, četverotaktni/dvotaktni
(1)

3.2.1.2.   Broj
i raspored cilindara:.........................

3.2.1.8.   Najveća
netosnaga (t): ............. kW pri ...........
min-1

3.2.4.      Napajanje
gorivom

3.2.4.1.   S
rasplinjačom (rasplinjačima): da/ne (1)

3.2.4.1.3. Broj:......................................................

3.2.4.2.   S
ubrizgavanjem goriva (samo za motore s kompresijskim paljenjem): da/ne (1)

3.2.4.2.1. Opis sustava:..........................................

3.2.4.3.   S ubrizgavanjem goriva (samo za motore s
vanjskim izvorom paljenja): da/ne (1)

3.2.4.3.4. Opis sustava:..........................................

3.2.5.      Električni
sustav

3.2.5.1.   Nazivni
napon: ......................... V, pozitivno/negativno uzemljenje (1)

3.2.5.2.   Generator

3.2.5.2.1. Tip:........................................................

3.2.5.2.2. Nazivna snaga:.................................. VA

3.2.6.      Sustav
paljenja

3.2.6.2.   Tip
(tipovi):.............................................

3.2.6.3.   Radni
postupak:......................................

3.3.         Elektromotor

3.3.1.      Tip
(način motanja, uzbuda):....................

3.3.1.1.   Najveća satna snaga:......................... kW

4.          PRIJENOSNIK SNAGE (v)

4.2.         Vrsta
(mehanički, hidraulički, električni itd.):

4.2.1.      Kratak
opis električnih/elektroničkih sastavnih dije­lova (ako postoje):

6.        OVJES

6.2.2.      Kratak
opis električnih/elektroničkih sastavnih dije­lo­va (ako postoje):

7.        UREĐAJ ZA UPRAVLJANJE

7.2.2.1.   Kratak
opis električnih/elektroničkih sastavnih dijelova (ako postoje):

7.2.6.      Područje
i način namještanja naprave za upravljanje (ako postoji):

8.          SUSTAVI KOČENJA

8.5.         Za
vozila opremljena sustavom protiv blokiranja ko­tača, opis rada sustava (uključujući
elektroničke dijelove), električni blok-dijagram, crtež hidra­ulič­nog i zračnog
razvoda:

9.           NADOGRADNJA

9.1.         Tip
nadogradnje:.....................................

9.5.         Vjetrobransko
staklo i druga stakla

9.5.2.3.   Kratak opis električnih/elektroničkih
sastavnih dije­lova (ako postoje) mehanizma za podizanje sta­ka­la:

                                                                               ...............................................................

9.6.         Brisači
vjetrobranskog stakla

9.6.1.      Podroban
tehnički opis (uključujući fotografije ili crteže):

9.8.         Naprava
za odleđivanje i odmagljivanje

9.8.1.      Podrob>Podroban
tehnički opis (uključujući fotografijeteže):

9.9.         Retrovizori
(podaci za svaki retrovizor)....

9.9.6.      Kratak
opis elektroničkih sastavnih dijelova (ako postoje) sustava za namještanje:

9.10.3.    Sjedala

9.10.3.4. Značajke:
opis i crteži:

9.10.3.4.2. sustava za namještanje:.........................

9.10.3.4.3. naprave za pomicanje i blokiranje
položaja:

9.12.       Sigurnosni
pojasovi i/ili drugi sustavi za držanje

9.12.3.    Kratak
opis električnih/elektroničkih sastavnih dije­lova (ako postoje):

9.18.       Sprječavanje
radiofrekvencijskih smetnja

9.18.1.    Opis
i crteži/fotografije oblika i materijali od kojih je izrađen dio nadogradnja
koji čini motorni prostor i dio prostora za putnike u njegovoj blizini:.......

9.18.2.    Crteži
ili fotografije položaja kovinskih sastavnih dijelova smještenih u motornome
prostoru (npr. ure­đaji za grijanje, zamjenski kotač, filtar zraka, uprav­ljački
mehanizam itd.):

9.18.3.    Tablica
i crteži opreme za nadzor radiofrekvencijskih smetnja:

9.18.4.    Pojedinosti
o nazivnoj vrijednosti djelatnog otpora za istosmjernu struju i, u slučaju
visokootpornih kabela za paljenje, njihov nazivni otpor po metru:....

10.        UREĐAJI
ZA OSVJETLJAVANJE I SVJETLOS­NU SIGNALIZACIU

10.5.       Kratak opis električnih/elektroničkih
sastavnih dije­lova, osim svjetala (ako postoje):

12.      RAZNO

12.2.       Naprave
za zaštitu od neovlaštene uporabe vozila

12.2.3.    Kratak
opis električnih/elektroničkih sastavnih di­je­lova (ako postoje):

Dodatak
1.

Opis vozila koje je izabrano da predstavlja određeni tip:

..............................................................................

Oblik nadogradnje:.................................................

Upravljač na
desnoj ili lijevoj strani:........................

Razmak kotača:.....................................................

Izbor sastavnih dijelova:..........................................

\_\_\_\_\_\_\_\_

\*       Brojevi točaka i napomena upotrijebljeni u ovome opisnom
dokumentu odgovaraju točkama i napomenama navedenima u prilogu l. Pravilnika o
homologaciji motornih vozila (Smjernice 70/156/EEC). Ispušene su točke koje
nisu bitne za svrhu ovoga pravilnika.

(1)    Prekrižiti što se ne primjenjuje.

Dodatak
2.

Odgovarajući ispitni izvještaj (izvještaji) koje dostavlja
proiz­vođač ili odobreni/priznati laboratoriji u svrhu sastavljanja certifikata
o homologaciji tipa.

PRILOG II. B

OPISNI DOKUMENT br. ..................

koji se odnosi na
homologaciju tipa vozila s obzirom na elektromagnetsku kompatibilnost

*(Pravilnik
TPV 110 – Smjernica 72/245/EEC, prema zadnjim izmjenama i dopunama Smjernicom
95/54/EC)*

Sljedeći podaci, ako su potrebni,
moraju biti priloženi u tri primjerka zajedno sa sadržajem. Svi crteži moraju
biti dostav­ljeni u prikladnom mjerilu i dovoljno podrobni na formatu A4 ili
presavijeni na taj format. Ako su priložene, fotografije moraju prikazivati
potrebne pojedinosti.

Ako su sustavi,
sastavni dijelovi ili zasebne tehničke jedinice s elektroničkim upravljanjem,
moraju se dodati podaci o nji­hovim značajkama.

if !supportEmptyParas endif

0.        OPĆI PODACI

0.1.       Marka (trgovački naziv
proizvođača):........

0.2.       Tip i opća trgovačka
oznaka (oznake):.......

0.5.       Naziv i adresa proizvođača:.......................

0.7.       Za sastavne dijelove i
zasebne tehničke jedinice, mjesto i način postavljanja homologacijske oznake:

0.8.       Adresa (adrese) pogona
za sklapanje:........

if !supportEmptyParas endif

1.          Ovaj se ESA podsklop
homologira kao sastavni dio /STU (\*)

2.          Svako ograničenje
uporabe i uvjeti za ugradbu:

Dodatak
1.

Opis ESA podsklopa koji je
izabran da predstavlja određeni tip:

............

Dodatak
2.

Odgovarajući ispitni izvještaj (izvještaji) koje dostavlja
pro­izvo­đač ili odobreni/priznati laboratoriji u svrhu sastavljanja
certifikata o homologaciji tipa.

PRILOG
III. A

CERTIFIKAT
O HOMOLOGACIJI TIPA

*Obrazac*

(najveći format: A4 (210 x
297 mm)

if !supportEmptyParas endif

Naziv tijela za homologaciju

if !supportEmptyParas endif

Izjava o:

– homologaciji (1)

– izmjeni/dopuni homologacije (1)

– odbijanju homologacije (1)

– povlačenju homologacije (1)

za tip vozila/sastavnoga dijela/zasebne tehničke jedinice (1) s obzirom
na Smjernicu …/…./EEC prema zadnjim izmjenama i dopunama Smjernicom
..../..../EC

Broj homologacije tipa:...........................................

Razlog za izmjenu/dopunu:......................................

DIO I.

0.1.       Marka (trgovački naziv
proizvođača):........

0.2.       Tip i opća trgovačka
oznaka (oznake):.......

0.3.       Identifikacijska oznaka
tipa, ako je postavljena na vo­zi­lu/sastavnomu dijelu/zasebnoj tehničkoj
jedinici (1) (2):

0.3.1.    Položaj te oznake:.....................................

0.4.       Kategorija vozila (3):..................................

0.5.       Naziv i adresa proizvođača:.......................

0.7.       Za sastavne dijelove i
zasebne tehničke jedinice, položaj i način postavljanja homologacijske oznake:

0.8.       Adresa (adrese) pogona
za sklapanje:........

\_\_\_\_\_\_\_

(1)     Prekrižiti
što se ne primjenjuje.

(2)     Ako
podaci za oznaku tipa sadrže znakove koji nisu bitni za opis vozila, sastavnoga
dijela ili zasebne tehničke jedinice na koje se odnosi ovaj certifikat o
homologaciji, takvi se znakovi moraju u dokumentaciji zamijeniti znakom ‘?’
(npr. ABC??123???).).

(3)     Prema definiciji u prilogu II. A
Smjernice70/156/EEC.

if !supportEmptyParas endif

if !supportEmptyParas endif

DIO II.

1.          Dodatni podaci (kad je
potrebno): vidi dodatak

2.          Tehnička služba
odgovorna za provođenje homologacijskih ispitivanja:

3.          Datum izvještaja o
ispitivanju:.....................

4.          Broj izvještaja o
ispitivanju.........................

5.          Napomene (ako ih ima):
vidi dodatak

6.          Mjesto:.....................................................

7.          Datum:......................................................

8.          Potpis:.......................................................

9.          Popis opisne
dokumentacije koja je podnesena tijelu za homologaciju i koja se može dobiti na
zahtjev

Dodatak certifikatu o homologaciji tipa vozila

s obzirom na Smjer­nicu 72/245/EEC,
prema zadnjim
izmjenama i dopunama Smjernice 95/54/EC

1.          Dodatni podaci

1.1.       Posebni uređaji u svrhu priloga IV. ove smjernice (ako je
primjenjivo): (npr. ...............)

1.2.       Nazivni napon elektrosustava: ................... V. pozitivni
pol/negativni pol na masi

1.3.       Vrsta nadogradnje:....................................

1.4.       Popis elektroničkih sustava ugrađenih u ispitivano (ispi­tivana)
vozilo (vozila), a dodatno uz točke u opisnom dokumentu (vidi dodatak 1.
priloga II.):.....

1.5.       Odobreni/priznati laboratorij odgovoran za provedbu
ispitivanja:

5.          Primjedbe:.................................................

             (npr.: vrijedi za
vozila za vožnju s upravljačem na lijevoj strani i za vozila s upravljačem na
desnoj strani.)

PRILOG
III. B

CERTIFIKAT
O HOMOLOGACIJI TIPA

*Obrazac*

(najveći format: A4 (210 x
297 mm)

if !supportEmptyParas endif

Naziv tijela za homologaciju

Izjava o:                                                             span>

– homologaciji (1)

– izmjeni/dopuni homologacije (1)

– odbijanju homologacije (1)

– povlačenju homologacije (1)

za tip vozila/sastavnoga
dijela/zasebne tehničke jedinice (1) s obzirom
na Smjernicu …/…./EEC prema zadnjim izmjenama i dopunama Smjernicom
..../..../EC

Broj homologacije tipa:...........................................

Razlog za izmjenu/dopunu:......................................

DIO I.

0.1.       Marka (trgovački naziv
proizvođača):........

0.2.       Tip i opća trgovačka
oznaka (oznake):.......

0.3.       Identifikacijska oznaka
tipa, ako je postavljena na vozilu/sastavnom dijelu/zasebnoj tehničkoj jedinici
(1) (2):

0.3.1     Položaj te oznake:.....................................

0.4        Kategorija vozila (3):..................................

0.5        Naziv i adresa proizvođača:.......................

0.7        Za sastavne dijelove i
zasebne tehničke jedinice, mjesto i način postavljanja homologacijske oznake:

0.8        Adresa (adrese) pogona za sklapanje:........

DIO II.

1.          Dodatni podaci (kad je
potrebno): vidi prilog

2.          Tehnička služba
odgovorna za provođenje homologacijskih ispitivanja:

3.          Datum izvještaja o
ispitivanju:.....................

4.          Broj izvještaja o
ispitivanju.........................

5.          Napomene (ako ih ima):
vidi dodatak

6.          Mjesto:.....................................................

8.          Datum:......................................................

8.          Potpis:.......................................................

9.                 Popis opisne
dokumentacije kojanesena tijelu za homologaciju i koja se može dobiti na
zahtjev.

if !supportEmptyParas endif

Dodatak
certifikatu o homologaciji tipa br. ..........

s obzirom na
Smjernicu 72/245/C prema zadnjim
izmjenama i dopunama Smjernicom 95/54/EC

1.          Dodatni podaci

1.1.       Nazivni napon
elektrosustava:....................

1.2.       Ovaj se ESA podsklop može upotrijebiti na svakome tipu vozila
uz sljedeća ograničenja:

1.2.1.    Uvjeti ugradnje, ako
postoje:.....................

1.3.       Ovaj se ESA podsklop
može upotrijebiti na sljedećim tipovima vozila:

1.3.1.    Uvjeti ugradnje, ako
postoje:.....................

1.4.       Posebna (posebne)
ispitna (ispitne) metoda (metode) koja (koje) je(su) upotrijebljena (upotrijebljene)
i frekvencijska područja za određivanje otpornosti na smetnje jesu:

             (navesti točno
upotrijebljenu metodu iz priloga IX.)

1.5.       Odobreni/priznati
laboratorij odgovoran za provedbu ispitivanja:

5.          Napomene:...............................................

\_\_\_\_\_\_\_\_\_

(1)     Prekrižiti
što se ne primjenjuje.

(2)     Ako
podaci za oznaku tipa sadrže znakove koji nisu bitni za opis vozila, sastavnoga
dijela ili zasebne tehničke jedinice na koje se odnosi ovaj certifikat o
homologaciji, takvi se znakovi moraju u dokumentaciji zamijeniti znakom ‘?’
(npr. ABC??123???).

(3)     Prema definiciji u prilogu II. A
Smjernice70/156/EEC.

if !supportEmptyParas endif

if !supportEmptyParas endif

PRILOG
IV.

METODA
MJERENJA ZRAČENIH
ŠIROKOPOJASNIH ELEKTROMAGNETSKIH EMISIJA IZ VOZILA

1.          Općenito

1.1.       Ispitna metoda koja je opisana u ovome
prilogu primjenjuje se samo na vozila.

1.2.       Mjerna oprema

             Mjerna oprema mora zadovoljavati
zahtjeve iz publikacije br. 16-1 (93) Posebnog međunarodnog odbora za
radiosmetnje (CISPR). Za mjerenje širokopojasnih elektromagnetskih emisija u
ovome prilogu mora se upotrijebiti detektor prividne vršne vrijednosti, ili ako
se upotrebljava detektor vršne vrijednosti, mora se upotrijebiti odgovarajući
faktor ispravka, ovisno o broju pulsova iskre.

1.3.       Ispitna metoda

             Ovo je ispitivanje namijenjeno za
mjerenje širokopojasnih emisija koje proizvode sustavi za paljenje iskrom.

             Dopuštene su dvije alternativne
udaljenosti referentne antene: 10 ili 3 m od vozila.

             U oba je slučaja potrebno
zadovoljavati zahtjeve iz točke 3. ovoga priloga.

2.          Izražavanje rezultata

             Rezultati mjerenja izražavaju se u
dB mikrovoltima/m (mikrovoltima/m) za širinu frekvencijskoga pojasa od 120 kHz.
Ako se stvarna širina frekvencijskoga pojasa B (izraženo u kHz) mjerne opreme
razlikuje od 120 kHz, očitan očitanja u mikrovoltima treba pretvoriti na širikvencijskoga pojasa od 120 kHz množenjem faktorom 120/B.

3.          Mjerno mjesto

3.1.       Mjerno mjesto mora biti ravno čisto područje
bez površina koje odbijaju elektromagnetsko zračenje unutar kruga promjera od
najmanje 30 m mjereno iz točke koja se nalazi na polovici razmaka između vozila
i antene (vidi sliku 1. u dodatku 1. ovoga priloga).

3.2.       Mjerna oprema, ispitna prostorija ili
vozilo u kojemu je smještena mjerna oprema može se nalaziti unutar mjernoga
mjesta, ali samo u dopuštenu području prikazanu na slici 1. dodatka 1. ovoga
priloga.

             Unutar ispitnoga područja dopušteno
je imati i druge mjerne antene na najmanjoj udaljenosti od 10 m od prijamne
antene i od vozila koje se ispituje, pod uvjetom da se može pokazati da to neće
utjecati na rezultate mjerenja.

3.3.       Može se upotrijebiti i zatvoreni prostor
za ispitivanje ako se može pokazati veza između toga zatvorenog ispitnog
prostora i vanjskoga mjernog mjesta. Zatvoreni ispitni prostor ne treba
zadovoljavati dimenzijske zahtjeve sa slike 1. u dodatku 1. ovoga priloga, osim
razmaka između mjerne antene i vozila i visine antene. Emisije iz okružja također
se ne trebaju provjeravati ni prije ni poslije ispitivanja, kako je naznačeno u
točki 3.4 ovoga priloga.

3.4.       Okružje

             Kako bi se osiguralo da ne bude
nikakva vanjskog šuma ili signala takve veličine da bi mogao utjecati na
mjerenje, potrebno je obaviti mjerenja prije i nakon glavnog ispitivanja. Kad
se tijekom mjerenja emisija iz okružja tu nalazi i vozilo, potrebno je
osigurati da nikakve emisije iz vozila znatno ne utječu na ta mje­renja, npr.,
uklanjanjem vozila iz područja ispitivanja, vađenjem ključa za paljenje ili
odspajanjem akumulatora. U oba mjerenja razina vanjskog šuma ili signala mora
biti za najmanje 10 dB ispod granica smetnja koje su navedene u točki 6.2.2.1
ili 6.2.2.2 (kako je prikladno) priloga I., osim namjernih uskopojasnih
odašiljanja iz okružja.

4.          Stanje vozila tijekom ispitivanja

4.1.       Motor

             Motor mora raditi pri uobičajenoj
radnoj temperaturi, a prijenosnik snage mora biti u neutralnu položaju. Kad se
to iz praktičnih razloga ne može postići, o drukčijem stanju vozila može se
postići sporazum između pro­izvođača i ovlaštenoga ispitnog tijela. Potrebno je
osigurati da mehanizam za namještanje brzine vrtnje motora ne utječe na elektromagnetska
zračenja. Tijekom svakog mjerenja motor mora raditi na sljedeći način.

if !supportEmptyParas endif

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| if !supportEmptyParas endif | Metoda mjerenja | |
| Tip motora | Prividno vršna | Vršna vrijednost |
| if !supportEmptyParas endif | vrijednost | if !supportEmptyParas endif |
| Paljenje iskrom | Brzina vrtnje | Brzina vrtnje |
| motora | motora | if !supportEmptyParas endif |
| Jedan cilindar | 2500 o/min ± 10% | 2500 o/min ± 10% |
| Više od jednog | 1500 o/min ± 10% | 1500 o/min ± 10% |
| cilindra | if !supportEmptyParas endif | if !supportEmptyParas endif |

if !supportEmptyParas endif

if ><![if !supportEmptyParas endif

4.2.       Ispitivanja se ne provode dok pada kiša
ili dok se druge padaline talože na vozilo, ili u roku od 10 minuta nakon takve
padaline prestanu.

5.          Vrsta, položaj i orijentacija antene

5.1.       Vrsta antene

             Može se uporabiti svaka antena po
uvjetom da se može odrediti u odnosu na referentnu antenu. Za umjeravanje
antene može se upotrijebiti metoda opisana u publikaciji CISPR br. 12, izdanje
3., prilog A.

5.2.       Visina i mjerni razmak

5.2.1.    Visina

5.2.1.1. Ispitivanje s 10 m

             Središte faze antene treba biti
3,00 ± 0,05 m iznad rav­nine na kojoj se ispituje vozilo

5.2.1.2. Ispitivanje s 3 m

             Središte faze antene treba biti
1,80 ± 0,05 m iznad rav­nine na kojoj se ispituje vozilo

5.2.1.3. Ni jedan dio bilo kojega elementa prijamne
antene ne smije biti bliži od 0,25 m ravnini na kojoj se ispituje vozilo.

5.2.2.    Mjerni razmak

5.2.2.1. Ispitivanje s 10 m

             Vodoravni razmak od vrha ili od
druge prikladne točke antene koja je određena tijekom postupka umjeravanja
opisana u točki 5.1 ovoga priloga do vanjske površine vozila treba biti 10,0 ±
0,2 m.

5.2.2.2. Ispitivanje s 3 m

             Vodoravni razmak od vrha ili od druge prikladne točke
antene koja je određena tijekom postupka umjeravanja opisana u točki 5.1 ovoga
priloga do vanjske površine vozila treba biti 3,00 ± 0,05 m.

5.2.2.3. Kad se ispitivanja provode u zatvorenu prostoru
u svrhu elektromagnetskog zaslanjanja radijskih frekvencija, elementi prijamne
antene ne smiju biti bliže od 1,0 m bilo kojemu materijalu koji upija radijske
valove i ne bliže od 1,5 m zidu zatvorenoga prostora. Između prijamne antene i
vozila koje se ispituje ne smije biti materijal koji upija radijske valove.

5.3.       Mjesto antene u odnosu na vozilo

             Antena se postavlja redom na lijevu i na desnu stranu
vozila usporedno s ravninom uzdužne simetrije vozila i u skladu sa središnjom
točkom motora (vidi sliku 1. u dodatku 1. ovoga priloga)

5.4.       Položaj antene

             Na svakoj od mjernih točaka treba očitavati rezultate s
antenom i u vodoravnoj i u vertikalnoj polarizaciji (vidi sliku 2. u dodatku 1.
ovoga priloga)

5.5.       Očitavanje

             Potrebno je učiniti najviše četiri očitavanja u skladu s
točkama 5.3 i 5.4 na svakoj ispitnoj frekvenciji kao karakteristično očitavanje
na frekvenciji na kojoj se mjerenja vrše.

6.          Frekvencije

6.1.       Mjerenja

             Mjerenja treba provoditi preko čitavoga frekvencijskoga
područja od 30 do 1000 MHz. Kako bi se potvrdilo da vozilo zadovoljava zahtjeve
ovoga priloga, mjerodavno ispitno tijelo ispitat će do 13 frekvencija u tome
području, npr. 45, 65, 90, 120, 150, 190, 230, 280, 380, 450, 600, 750, 900
MHz. U slučaju da se tijekom ispitivanja prijeđe granična vrijednost, potrebno
je istraživanjem osigurati da je tomu uzrok vozilo, a ne ometajuće zračenje.

6.1.1.    Granice se primjenjuju preko cijeloga frekvencijskoga područja od
30 do 1000 MHz

             Mjerenja se mogu izvoditi s detektorima prividno vršne
vrijednosti ili vršne vrijednosti. Granice koje su dane u točkama 6.2 i 6.5
priloga I., vrijede za detektor prividno vršne vrijednosti. Kad se upotrebljava
detektor vršne vrijednosti, potrebno je dodati 38 dB za širinu pojasa od 1 MHz
ili oduzeti 22 dB za 1 kHz pojasne širine.

6.2.       Dopuštena odstupanja

|  |  |
| --- | --- |
| Ispitna frekvencija | Dopušteno |
| (MHz) | odstupanje |
| if !supportEmptyParas endif | (MHz) |
| 45, 65, 90, 120, 150, 190 i 230 | ± 5 |
| 280, 380, 450, 600, 750 i 900 | ± 20 |

if !supportEmptyParas endif

             Dopuštena se odstupanja primjenjuju
na navedene frekvencije, a namijenjena su za izbjegavanje smetnje od odašiljača
koji rade za vrijeme mjerenja na ispitnim ili njima bliskim frekvencijama.

if !supportEmptyParas endif

Dodatak
1.

*Slika 1.*

PODRUČJE ZA ISPITIVANJE VOZILA

Ravno čisto područje bez
površina koje reflektiraju
elektromagnetsko zračenje

if !supportEmptyParas endif

![](dodatni/350072.gif)

if !supportEmptyParas endif

if !supportEmptyParas endif

if !supportEmptyParas endif

*Slika 2.*

POLOŽAJ ANTENE U ODNOSU NA VOZILO

![](dodatni/350073.gif)

/p>

PRILOG
V.

METODA
MJERENJA ZRAČENIH
USKOPOJASNIH EMISIJA IZ VOZILA

1.          Općenito

1.1.       Ispitna metoda opisana u ovome prilogu
primjenjuje se samo na vozila.

1.2.       Mjerna oprema

             Mjerna oprema mora zadovoljavati
zahtjeve iz publikacije br. 16-1 (93) Posebnoga međunarodnog odbora za
radiosmetnje (CISPR). Za mjerenje zračenih uskopojasnih emisija u ovome se
prilogu upotrebljava detektor prosječne vrijednosti ili detektor vršne
vrijednosti.

1.3.       Ispitna metoda

1.3.1.    Ovo je ispitivanje namijenjeno za mjerenje uskopojasnih
elektromagnetskih emisija kakve bi mogli proi­zvo­diti mikroprocesorski sustavi
ili drugi izvori uskopojasnih emisija.

1.3.2.    Kao početni korak mjere se razine emisija u FM frekvencijskome
pojasu (od 88 do 108 MHz) na anteni radijskoga prijamnika u vozilu s opremom
određenom u točki 1.2. Ako se ne premaše razine određene u točki 6.3.2.4
priloga I., smatra se da vozilo zadovoljava zahtjeve ovoga priloga s obzirom na
te frekvencije, pa se potpuno ispitivanje ne provodi.

1.3.3.    U postupku potpunog ispitivanja dopuštena su dva alternativna
razmaka između antene i vozila: 10,0 m i 3,0 m. U oba se slučaja moraju
zadovoljiti zahtjevi iz točke 3. ovoga priloga.

2.          Izražavanje rezultata

             Rezultati mjerenja izražavaju se u dB mikrovoltima/m
(mikrovolti/m).

3.          Mjerno mjesto

3.1.       Mjerno mjesto mora biti ravno čisto područje bez površina koje
odbijaju elektromagnetsko zračenje unutar kruga promjera od najmanje 30 m
mjereno s točke koja se nalazi na polovici razmaka između vozila i antene (vidi
sliku 1. u dodatku 1. priloga IV.).

3.2.       Mjerna oprema, ispitna prostorija ili vozilo u kojemu je
smještena mjerna oprema može se nalaziti unutar mjernoga mjesta, ali samo u
dopuštenom području prikazanu na slici 1. u dodatku 1. priloga IV.

             Unutar ispitnoga područja dopušteno je imati i druge
mjerne antene na najmanjoj udaljenosti od 10 m od prijamne antene i od vozila
koje se ispituje, pod uvjetom da se može pokazati da to neće utjecati na
rezultate mjerenja.

3.3.       Može se upotrijebiti i zatvoreni prostor za ispitivanje ako se
može pokazati veza između toga zatvorenog ispitnog prostora i vanjskoga mjernog
mjesta. Zatvoreni ispitni prostor ne treba zadovoljavati dimenzijske zahtjeve
sa slike 1. u dodatku 1. priloga IV., osim razmaka između mjerne antene i
vozila i visine antene. Također se ne trebaju provjeravati emisije iz okružja,
ni prije ni poslije ispitivanja, kako je naznačeno u točki 3.4. ovoga priloga.

3.4.       Okružje

             Kako bi se osiguralo da ne bude
nikakva vanjskog šuma ili signala takve veličine da bitno utječe na mjerenje,
potrebno je obaviti mjerenja prije i nakon glavnog ispitivanja. Potrebno je
osigurati da nikakve emisije iz vozila znatno ne utječu na ta mjerenja, npr.,
uklanjanjem vozila iz područja ispitivanja, vađenjem ključa za paljenje ili
odspajanjem akumulatora. Rezultat spomenuta dva mjerenja razine vanjskog šuma
ili signala mora biti za najmanje 10 dB ispod granica smetnja koje su dane u točki
6.3.2.1 ili 6.3.2.2 priloga I. (kako je prikladno), osim namjernih uskopojasnih
odašiljanja iz okružja.

4.          Stanje vozila tijekom ispitivanja

4.1.       Elektronički sustavi vozila moraju biti u
uobičajenu radnome stanju dok vozilo miruje.

4.2.       Paljenje mora biti uključeno. Motor ne
smije raditi.

4.3.       Mjerenja se ne izvode dok pada kiša ili
dok se druge padaline talože na vozilo, ili u roku od 10 minuta nakon što te
padaline prestanu.

5.          Vrsta, položaj i orijentacija antene

5.1.       Vrsta antene

             Može se uporabiti svaka antena pod
uvjetom da se može odrediti u odnosu na referentnu antenu. Za umjeravanje
antene može se upotrijebiti metoda opisana u publikaciji CISPR br. 12, izdanje
3., prilog A.

5.2        Visina i mjerni razmak

5.2.1     Visina

5.2.1.1. Ispitivanje s 10 m

             Središte faze antene treba biti
3,00 ± 0,05 m iznad rav­nine na kojoj se ispituje vozilo.

5.2.1.2. Ispitivanje s 3 m

             Središte faze antene treba biti
1,80 ± 0,05 m iznad rav­nine na kojoj se ispituje vozilo

5.2.1.3. Ni jedan dio bilo kojega elementa prijamne
antene ne smije biti bliži od 0,25 m ravnini na kojoj se ispituje vozilo.

5.2.2.    Mjerni razmak

5.2.2.1. Ispitivanje s 10 m

             Vodoravni razmak od vrha ili od
druge prikladne točke antene koja je određena tijekom postupka umjeravanja
opisana u točki 5.1 ovoga priloga do vanjske površine tijela vozila treba biti
10,0 ± 0,2 m.

5.2.2.2. Ispitivanje s 3 m

             Vodoravni razmak od vrha ili od
druge prikladne točke antene koja je određena tijekom postupka umjeravanja
opisana u točki 5.1 ovoga priloga do vanjske površine tijela vozila treba biti
3,00 ± 0,05 m.

5.2.2.3. Kad se ispitivanja provode u zatvorenu prostoru
u svrhu elektromagnetskog zaslanjanja radijskih frekvencija, elementi prijamne
antene ne smiju biti bliže od 1,0 m bilo kojemu materijalu koji upija radijske
valove i ne bliže od 1,5 m zidu zatvorenoga prostora. Između prijamne antene i
vozila koje se ispituje ne smije biti materijal koji upija radijske valove.

5.3.       Mjesto antene u odnosu na vozilo

             Antena se postavlja redom na lijevu
i na desnu stranu vozila usporedno s ravninom uzdužne simetrije vozila i u
skladu sa središnjom točkom motora (vidi sliku 2. u dodatku 1. priloga IV.).

5.4.       Položaj antene

             Na svakoj od mjernih točaka treba očitavati
rezultate treba vršiti s antenom u horizontalnoj i u vertikalnoj polarizaciji
(vidi sliku 2. u dodatku 1. priloga IV.).

5.5.       Očitavanje

             Potrebno je učiniti najviše četiri
očitavanja u skladu s točkama 5.3 i 5.4 na svakoj ispitnoj frekvenciji kao
karakteristično očitavanje na frekvenciji na kojoj se mjerenja vrše.

6.          Frekvencije

6.1.       Mjerenja

             Mjerenja treba provoditi preko čitavoga
frekvencijskoga područja od 30 do 1000 MHz. Frekvencijsko područje se treba
podijeliti u 13 frekvencijskih pojasa. U svakome frekvencijskome pojasu može
biti ispitana jedna ispitna frekvencija kako bi se pokazalo da su zadovoljene
tražene granice. Kako bi se potvrdilo da vozilo zadovoljava zahtjeve ovoga
priloga, nadležno ispitno tijelo mora ispitati na svakoj toj točki
(frekvenciji) u svakome od sljedećih 13 frekvencijskih pojaseva: od 30 do 50,
od 50 do 75, od 75 do 100, od 100 do 130, od 130 do 165, od 165 do 200, od 200
do 250, od 250 do 320, od 320 do 400, od 400 do 520, od 520 do 660, od 660 do
820, od 820 do 1000 MHz. U slučaju da se tijekom ispitivanja prijeđe granična
vrijednost, potrebno je provesti istraživanja kako bi se osiguralo da je tomu
uzrok vozilo, a ne ometajuće zračenje.

PRILOG
VI.

METODA
ISPITIVANJA OTPORNOSTI
VOZILA NA ELEKTROMAGNETSKO ZRAČENJE

1.          Općenito

1.1.       Metoda opisana u ovome prilogu
primjenjuje se samo na vozila.

1.2.       Metoda ispitivanja

             Ovo je ispitivanje namijenjeno za
dokazivanje otpornosti na pogoršanje značajka izravnog nadzora nad vozilom.
Vozilo se izlaže djelovanju elektromagnetskih polja kako je opisano u ovome
prilogu. Vozilo se nadzire tijekom tih ispitivanja.

2.          Iskazivanje rezultata

             Jakost polja pri ispitivanju
opisanu u ovome prilogu iskazuje se u voltima/m.

3.          Mjerno mjesto

             Ispitna oprema mora omogućivati
stvaranje elektromagnetskih polja određene jakosti u frekvencijskim po­dručjima,
koja su određena u ovome prilogu. Takva ispitna oprema mora zadovoljavati
(nacionalne) zakonske zahtjeve s obzirom na emisiju elektromagnetskih signala.
Potrebno je obratiti pozornost da zračena polja ne utječu na upravljačku i
nadzornu opremu tako da se obezvrijede ispitivanja.

4.          Stanje vozila tijekom ispitivanja

4.1.       Vozilo treba biti neopterećeno, osim
potrebne ispitne opreme.

4.1.1.    Motor uobičajeno vrti pogonske kotače pri
stalnoj brzini od 50 km/h ako proizvođač nema neki tehnički razlog da izabere
neku drugu brzinu. Vozilo treba biti na odgovarajuće opterećenu dinamometru
ili, alter­nativ­no, kada nema dinamometra, oslonjeno na izolirane oslonce
osovina tako da razmak od tla bude najmanji. Kad je to prikladno, osovine
prijenosnika mogu biti isključene (npr. kamioni).

4.1.2.    Glavna kratka svjetla trebaju biti uključena.

4.1.3.    Lijevi ili desni pokazivač smjera trebaju
biti uključeni.

4.1.4.    Svi drugi sustavi koji imaju utjecaja na
vozačevo uprav­­­ljanje vozilom trebaju biti (uključeni) kao pri uobi­čajenu
radu vozila.

4.1.5.    Vozilo ne smije biti u električnoj vezi s
površinom na kojoj se ispituje i nikakva oprema ne smije biti spojena s
vozilom, osim one koja se zahtijeva u točki 4.1.1 ili 4.2. Dodir guma s
ispitnom površinom tla ne smatra se električnim spojem.

4.2.       Kada u vozilu postoje električni/elektronički
sustavi koji čine sastavni dio sustava upravljanja vozilom, a neće biti (uključeni)
u radnome stanju pod uvjetima koji su opisani u točki 4.1, proizvođaču će se
dopustiti da dostavi ovlaštenomu ispitnom tijelu izvještaj ili dodatni dokaz da
taj električni/elektronički sustav vozila zadovoljava zahtjeve ovoga pravilnika
Takav dokaz treba zadržati u dokumentaciji o homologacije tipa.

4.3.       Tijekom nadzora vozila upotrebljava se
samo oprema koja ne stvara smetnje. Nadzire se vanjski izgled vozila i prostor
za putnike kako bi se ustanovilo udovoljavaju li zahtjeve iz ovoga priloga
(npr., uporabom videokamere (videokamera)).

4.4.       Vozilo redovito mora biti okrenuto prema
jednoj ne­pomičnoj anteni. Međutim, kad su elektroničke uprav­ljačke jedinice s
pridruženim ožičenjem smje­štene većim dijelom u stražnjemu dijelu vozila,
ispitivanje se uobičajeno provodi s vozilom okrenutim od antene. Kad se radi o
dugačkim vozilima (tj. vozilima osim automobila i lakih furgona) koja imaju
elek­troničke upravljačke jedinice i pridruženo im ožičenje pretežito u
središnjem dijelu vozila, referentna točka (vidi točku 5.4. ovoga priloga) može
se ustanoviti u odnosu na lijevu ili desnu bočnu površinu vozila. Ta referentna
točka treba biti na sredini duljine vozila ili u jednoj točki na bočnoj strani
vozila koju izaberu zajedno proizvođač i nadležno tijelo nakon što ustanove na
koji su način razmješteni elektronički sustavi i pripadajuća ožičenja.

             Takvo se ispitivanje može provoditi
samo kada to fizička konstrukcija komore dopušta. Mjesto antene mora biti
navedeno u ispitnom izvještaju.

5.          Vrsta, položaj i orijentacija
generatora polja

5.1.       Vrsta generatora polja

5.1.1.    Treba odabrati generator polja koji može
stvoriti željenu jakost polja na referentnoj točki (vidi točku 5.4 ovoga
priloga) na odgovarajućim frekvencijama.

5.1.2.    Generator (generatori) polja može (mogu)
biti antena (antene) ili sustav prijenosne linije (TLS).

5.1.3.    Konstrukcija i orijentacija svakoga
generatora polja treba biti takva da je polje polarizirano: od 20 do 1000 MHz
horizontalno ili vertikalno.

5.2.       Visina i mjerni razmak

5.2.1.    Visina

5.2.1.1. Središte faze bilo koje antene ne smije biti
manje od 1,5 m iznad ravnine na kojoj vozilo stoji ili ne manje od 2,0 m iznad
ravnine na kojoj vozilo stoji kad je krov vozila viši od 3 m.

5.2.1.2. Ni jedan dio zračećeg elementa antene ne smije
biti manje od 0,25 m iznad ravnine na kojoj vozilo stoji.

5.2.2.    Mjerni razmak

5.2.2.1. U stvarnim uvjetima najbolje je postaviti
generator polja što je praktički moguće dalje od vozila. Taj razmak leži obično
unutar područja od 1 do 5 m.

5.2.2.2. Kad se ispitivanje provodi u zatvorenu
prostoru, zračeći elementi generatora polja ne smiju biti bliže od 1,0 m bilo
kojemu materijalu koji upija elektromagnetsko zračenje i ne bliže od 1,5 m zidu
zatvorenoga prostora. Između odašiljačke antene i vozila koje se ispituje ne
smije biti materijal koji upija elektromag­netsko zračenje.

5.3.       Mjesto antene u odnosu na vozilo

5.3.1.    Zračeći elementi generatora polja ne smiju
biti bliže od 0,5 m vanjskoj površini tijela vozila.

5.3.2.    Generator polja treba biti smješten na
središnjoj crti vozila (ravnina uzdužne simetrije).

5.3.3.    Nijedan dio TLS-a, osim ravnine na kojoj
stoji vozilo, ne smije biti bliže od 0,5 m bilo kojemu dijelu vozila.

5.3.4.    Svaki generator polja koji se smješta nad
vozilom treba se po sredini protezati nad najmanje 75% duljine vozila.

5.4.       Referentna točka

5.4.1.    U smislu ovoga priloga referentna točka je
točka na kojoj se uspostavlja polje određene jakosti, a određuje se kako
slijedi:

5.4.1.1. najmanje 2 m vodoravno od središta faze antene
ili najmanje 1 m okomito od zračećih elemenata TLS-a

5.4.1.2. na središnjoj crti vozila (ravnina uzdužne
simetrije)

5.4.1.3. na visini od 1,0 ± 0,05 m iznad ravnine na
kojoj vozilo stoji ili 2,0 ± 0,05 m kad je najmanja visina krova vozila viša od
3,0 m

5.4.1.4. ili 1,0 ± 0,2 m unutar vozila kad se mjeri od
točke sjecišta vjetrobranskog stakla i poklopca motora (točka C u dodatku 2.
ovoga priloga), ili 0,2 ± 0,2 m od središnje crte prednje osovine vozila mjereno
prema središtu vozila (točka D u dodatku 2. ovoga priloga), kao referentna točka
najbliže anteni.

5.5.       Ako se odluči zračiti stražnji dio vozila, referentna točka se
određuje kao u točki 5.4. Tada se vozilo postavi nasuprot anteni kao da se
okrenulo vodoravno za 1800
oko svoje središnje točke, tj. tako da razmak od antene do najbližega dijela
vanjske površine tijela vozila ostaje jednak. To je prikazano u dodatku 3.
ovoga priloga.

6.          Ispitni zahtjevi

6.1.       Frekvencijsko područje, vremena zadržavanja, polarizacija

             Vozilo se izlaže elektromagnetskomu zračenju u frek­vencijskome
području od 20 do 1000 MHz.

6.1.1.    Kako bi se potvrdilo da vozilo zadovoljava zahtjeve ovoga
priloga, potrebno ga je ispitati na 14 ispitnih frekvencija u tome (gornjemu)
području, npr.:

             27, 45, 65, 90, 120, 150, 190, 230, 280, 380, 450, 600,
750 i 900 MHz.

             Uzima se u obzir vrijeme odziva
opreme koja se ispituje, pa vrijeme zadržavanja treba biti dostatno kako bi se
dopustilo da oprema koja se ispituje reagira pod uobičajenim uvjetima. U
svakome slučaju to vrijeme ne smije biti kraće od dvije sekunde.

6.1.2.    Na svakoj se frekvenciji upotrebljava jedna
vrsta polarizacije (vidi točku 5.1.3).

6.1.3.    Svi drugi ispitni parametri određeni su u
ovome prilogu.

6.1.4.    Ako vozilo ne zadovolji ispitivanje određeno
u točki 6.1.1 ovoga priloga, mora se potvrditi da vozilo nije zadovoljilo pod
propisanim uvjetima, a ne kao rezultat stvaranja nenadziranih polja.

7.          Stvaranje jakosti polja koja se
zahtijeva

7.1.       Ispitna metodologija

7.1.1.    Kako bi se uspostavili uvjeti za ispitno
polje, upotrebljava se »supstitucijska metoda«.

7.1.2.    Faza umjeravanja

             Na svakoj ispitnoj frekvenciji
generatoru polja dovodi se takva razina snaga napajanja da se dobije
zahtijevana jakost polja na referentnoj točki (kako je određeno u točki 5.) u
ispitnome području bez prisutnog vozila, mjeri se razina dovedene snage ili
nekoga drugog parametra izravno s njom povezanog za zahtijevanu jakost polja, a
rezultati se zapisuju. Ispitna frekvencija leži u području od 20 do 1000 MHz.
Umjeravanje treba početi pri frekvenciji od 20 MHz i povećavati u koracima ne
većim od 2 % od prethodne frekvencije, za­ključno s 1000 MHz. Te rezultate
treba upotrijebiti za homologacijska ispitivanja tipa dok se ne pojave pro­mjene
u uvjetima ili opremi koje nalažu da se taj postupak ponovi.

7.1.3.    Faza ispitivanja

             Vozilo se nakon umjeravanja uvodi u ispitni prostor i
postavlja u skladu sa zahtjevima iz točke 5. Generatoru polja dovodi se snaga
koja se zahtijeva, a koja je određena u točki 7.1.2 na svakoj frekvenciji određenoj
u točki 6.1.1.

7.1.4.    Za uspostavu polja određene jakosti, tijekom ispitivanja
upotrebljava se parametar odabran za određi­vanje polja u točki 7.1.2.

7.1.5.    Tijekom ispitivanja upotrebljava se oprema za stvaranje polja i njezin
razmještaj kao u točki 7.1.2 (tijekom umjeravanja).

7.1.6.    Mjerilo jakosti polja

             Treba se služiti prikladnim kompaktnim mjerilom jakosti
polja kako bi se odredila jakost polja tijekom faze umjeravanja metode
supstitucije.

7.1.7.    Tijekom faze umjeravanja metode supstitucije središte faze
mjerila jakosti polja treba biti u referentnoj točki.

7.1.8.    Ako se upotrebljava umjerena prijamna antena kao mjerilo jakosti
polja, očitavanja se trebaju dobiti u tri međusobno okomita smjera, a izotropna
istovjetna vri­jednost očitavanja uzima se kao jakost polja.

7.1.9.    Kako bi se uzela u obzir razlika u geometriji vozila, može biti
potrebno uspostaviti izvjestan broj položaja antene ili referentnih točaka.

7.2.       Obris jakosti polja

7.2.1.    Tijekom faze umjeravanja metode supstitucije (prije nego što se
vozilo uvede u ispitni prostor) jakost polja u najmanje 80% umjernih koraka ne
smije biti manja od 50% od nazivne jakosti polja na sljedećim mjestima:

(a) za
sve generatore polja, 0,5 ± 0,05 m s bilo koje strane referentne točke na crti
koja prolazi kroz referentnu točku i na istoj je visini kao referentna točka, a
okomito na ravninu uzdužne simetrije vozila

(b) u slučaju TGLS-a, 1,5 ± 0,05 m na crti koja
prolazi kroz referentnu točku na istoj visini s referentnom točkom i uzduž crte
uzdužne simetrije.

7.3.       Rezonancija komore

             Neovisno o uvjetu izraženu u točki
7.2.1, ispitivanja se ne provode na rezonancijskim frekvencijama komore.

7.4        Značajke koje treba imati proizvedeni
ispitni signal

7.4.1.    Najveći otklon ovojnice

             Najveći otklon ovojnice ispitnog
signala treba biti jednak najvišemu otklonu nemoduliranoga sinusnog vala čija
je efektivna vrijednost u voltima/m određena u točki 6.4.2 priloga I. (vidi
dodatak 4. ovoga priloga).

7.4.2.    Valni oblik ispitnog signala

             Ispitni signal treba biti sinusni
val radijske frekvencije, amplitudno moduliran sinusnim signalom frekvencije 1
kHz, s dubinom modulacije m od 0,8 ± 0,04.

7.4.3.    Dubina modulacije

             Dubina modulacije definira se kao:

                      najveći otklon ovojnice – najmanji
otklon ovojnice

             m =
–––––––––––––––––––––––––––––––––––––––––

                       najveći otklon ovojnice + najmanji otklon
ovojnice

if !supportEmptyParas endif

Dodatak
1.

REFERENTNA TOČKA U OVOJ RAVNINI

![](dodatni/350074.gif)

if !supportEmptyParas endif

Dodatak
2.

REFERENTNA TOČKA U OVOJ RAVNINI

![](dodatni/350075.gif)

if !supportEmptyParas endif

Dodatak
3.

![](dodatni/350076.gif)

if !supportEmptyParas endif

Dodatak
4.

ZnaČajke koje treba imati
proizvedeni ispitni signal<

![](dodatni/350077.gif)

if !supportEmptyParas endif

if !supportEmptyParas endif

if !supportEmptyParas endif

PRILOG
VII.

METODA
MJERENJA
ELEKTROMAGNETSKIH ŠIROKOPOJASNIH EMISIJA KOJE ZRAČE ELEKTRIČNI/ELEKTRONIČKI
PODSKLOPOVI

1.          Općenito

1.1.       Ispitna (ispitne) metoda (metode) opisana
(opisane) u ovome prilogu može se (mogu) primijeniti na ESA podsklopove koji se
poslije mogu ugraditi u vozila koja su u skladu s prilogom IV.

1.2.       Mjerna oprema

             Mjerna oprema mora zadovoljavati
zahtjeve iz publikacije br. 16-1 (93) Posebnoga međunarodnog odbora za
radiosmetnje (CISPR). Za mjerenje širokopojasnih elektromagnetskih emisija u
ovome prilogu mora se upotrijebiti detektor prividne vršne vrijednosti, ili ako
se upotrebljava detektor vršne vrijednosti, mora se upo­trijebiti odgovarajući
faktor ispravka, ovisno o broju pulsova iskre.

1.3.       Ispitna metoda

             Ovo je ispitivanje namijenjeno za
mjerenje elektromagnetskih širokopojasnih emisija koje zrače ESA pod­sklopovi.

2.          Izražavanje rezultata

             Rezultati mjerenja izražavaju se u
dB mikrovoltima/m (mikrovolta/m) za širinu frekvencijskoga pojasa od 120 kHz.
Kad se stvarna širina frekvencijskoga pojasa B (izraženo u kHz) mjerne opreme
razlikuje od 120 kHz, očitanja u mikrovoltima treba pretvoriti na širinu
frekvencijskoga pojasa od 120 kHz množenjem faktorom 120/B.

3.          Mjerno mjesto

3.1.       Ispitno mjesto mora zadovoljavati
zahtjeve iz publikacije br. 16-1 (93) Posebnoga međunarodnog odbora za radijske
smetnje (CISPR) (vidi dodatak 1. ovoga priloga).

3.2.       Mjerna oprema, ispitna prostorija ili vozilo
u kojemu je smještena mjerna oprema može se nalaziti izvan granične crte
prikazane u dodatku 1. ovoga priloga.

3.3.       Može se upotrijebiti i zatvoreni prostor
za ispitivanje ako se može pokazati veza između toga zatvorenog ispitnog
prostora i odobrenoga vanjskog mjernog mjes­ta. Zatvoreni ispitni prostor ne
treba zadovoljavati dimenzijske zahtjeve sa slike 1. u dodatku 1. ovoga pri­loga,
osim razmaka između mjerne antene i ESA podsklopa koji se ispituje i visine
antene (vidi slike 1. i 2. u dodatku 2. ovoga priloga).

3.4.       Okružje

             Kako bi se osiguralo da ne bude
nikakva vanjskog šuma ili signala takve veličine da bitno utječe na mjerenje,
potrebno je obaviti mjerenja prije i nakon glavnog ispitivanja. U oba ta
mjerenja razina vanjskog šuma ili signala mora biti za najmanje 10 dB ispod
granica smetnja danih u točki 6.5.2.1. priloga I., osim namjernih uskopojasnih
odašiljanja iz okružja.

4.          Stanje ESA podsklopa tijekom
ispitivanja

4.1.       ESA podsklop koji se ispituje treba biti
u uobičajenu radnom stanju.

4.2.       Ispitivanja se ne provode dok pada ili
dok se druge padaline talože na ESA podsklop koji se ispituje, ili u roku od 10
minuta nakon što su te padaline prestale.

4.3.       Ispitni razmještaj

4.3.1.    ESA podsklop koji se ispituje i njegovo ožičenje treba se nalaziti
na stolu od drveta ili od drugoga odgovara­jućeg izolacijskog materijala 50 ± 5 mm iznad poda. Međutim,
ako je neki dio ESA podsklopova koji se ispituje namijenjen da bude električno
povezan s metalnom nadogradnjom vozila, taj dio treba postaviti na temeljnu ploču
i električno spojiti s tom pločom. Temeljna ploča treba biti metalna ploča
debljine najmanje 0,5 mm. Najmanja veličina temeljne ploče ovisi o veličini ESA
podsklopa koji se ispituje, ali treba omogućiti raspodjelu ESA ožičenja i
sastavnih dijelova. Temeljna ploča treba biti spojena sa zaštitnim vodičem
sustava uzemljenja. Temeljna ploča se treba postaviti na visini od 1,0 ± 0,1 m iznad poda ispitne
prostorije i treba biti usporedna s podom.

4.3.2.    ESA podsklop koji se ispituje uređuje se i
spaja prema zahtjevima koji se u vezi s njim postavljaju. Armatura izvora za
napajanje treba biti smještena uzduž i unutar 100 mm od ruba temeljne ploče/stola
najbližeg anteni.

4.3.3.    ESA podsklop koji se ispituje treba biti
povezan sa sustavom uzemljenja (električnoga povezivanja metalnih dijelova)
sukladno proizvođačevvođačevoj specifikaciji za ugradbu, a nikakvi dodatni spojevi
uzemljenja metalnih masa nisteni.

4.3.4.    Najmanji razmak između ESA podsklopa koji se
ispituje i svih drugih vodljivih struktura, kao što su zidovi ekraniziranih
površina, (s iznimkom temeljne ploče/stola ispod ispitivanoga predmeta) mora
biti 1,0 m.

4.4.       Napajanje ispitivanog ESA podsklopa
dovodi se preko jedne 5 mH/ 50W umjetne mreže (AN) koja treba biti električni povezana s temeljnom pločom.
Napon napajanja treba se održavati na vrijednosti nazivnoga radnog napona
sustava ± 10%. Bilo kakva izmjenična valna komponenta mora biti manja od 1,5%
nazivne vrijednosti radnog napona sustava kad se mjeri na priključku za nadzor
na umjetnoj mreži (AN).

4.5.       Kad se ESA podsklop koji se ispituje
sastoji od više od jedne jedinice, međuspojni kabeli morali bi idealno biti kao
ožičenje namijenjeno za stvarnu uporabu u vozilu. Kad to nije dostupno, duljina
između elektroničke upravljačke jedinice i AN mreže treba biti 1500 ± 75 mm. Svi kabeli u tome ožičenju
trebaju biti završeni što je moguće vjernije i po mogućnosti sa stvarnim
teretima i aktuatorima. Kad se za ispravan rad ESA pod­sklopa koji se ispituje
zahtijeva vanjska oprema, može se načiniti zamjena u smislu doprinosa koji ta
oprema daje izmjerenim emisijama.

5.          Vrsta, položaj i orijentacija antene

5.1.       Vrsta antene

             Svaka linearno polarizirana antena može se upotrijebiti
pod uvjetom da se može odrediti u odnosu na referentnu antenu.

5.2.       Visina i mjerni razmak

5.2.1.    Visina

             Središte faze antene treba biti 150 ± 10 mm iznad temeljne ploče.

5.2.2.    Mjerni razmak

             Vodoravni razmak od središta faze ili vrha antene, što
je prikladno, do ruba temeljne ploče treba biti 1,00 ± 0,05 m. Ni jedan dio antene
ne smije biti bliže od 0,5 m temeljnoj ploči.

             Antena se postavlja usporedno s ravninom koja je okomita
na temeljnu ploču, a podudarno s rubom temeljne ploče uzduž glavnoga dijela
armature ožičenja.

5.2.3.    Kad se ispitivanja provode u zatvorenu prostoru u svrhu
elektromagnetskog zaslanjanja radijskih frekvencija, elementi prijamne antene
ne smiju biti bliže od 0,5 m bilo kojemu materijalu koji upija radijsko zračenje
i ne bliže od 1,5 m zidu zatvorenoga prostora. Između prijamne antene i ESA
podsklopa koji se ispituje, ne smije biti materijal koji upija zračenje
radijskih frekvencija.

5.3.       Orijentacija i polarizacija antene

             U mjernoj točki potrebno je vršiti očitavanja s antenom
u vertikalnoj i u horizontalnoj polarizaciji.

5.4.       Očitavanja

             Potrebno je izvršiti najviše dva očitavanja (u skladu s
točkom 5.3) na svakoj ispitnoj frekvenciji kao karak­te­ristično očitavanje na
frekvenciji na kojoj se izvode mjerenja.

6.          Frekvencije

6.1.       Mjerenja

             Mjerenja treba izvoditi preko cijeloga frekvencijskoga
područja od 30 do 1000 MHz. Smatrat će se da postoji najveća vjerojatnost da
neki ESA podsklop zadovoljava zahtjeve o granicama u čitavome frekvencijskome
području kad taj podsklop zadovolji te granice na sljedećih 13 frekvencija u
tome frekvencijskome području, npr. 45, 65, 90, 120, 150, 190, 230, 280, 380,
450, 600, 750 i 900 MHz.

             U slučaju da se tijekom ispitivanja
prijeđe granična vrijednost, potrebno je provesti istraživanja kako bi se
osiguralo da je uzrok ESA podsklop, a ne ometajuće zračenje.

6.1.1.    Granice se primjenjuju pnjuju preko cijeloga područja
od 30 do 1000 MHz

6.1.2.    Mjerenja se mogu izvoditi s detektorima
prividno vršne vrijednost ili vršne vrijednosti. Granice dane u točkama 6.2. i
6.5. vrijede za prividno vršnu vrijednost. Kad se upotrijebi vršna vrijednost,
potrebno je dodati 38 dB za širinu pojasa od 1 MHz ili oduzeti 22 dB za 1 kHz
pojasne širine.

6.2.       Dopuštena odstupanja

|  |  |
| --- | --- |
| Ispitna frekvencija | Dopuštena |
| (MHz) | ostupanja |
| if !supportEmptyParas endif | (MHz) |
| 45, 65, 90, 120, 150, 190 i 230 | ± 5 |
| 280, 380, 450, 600, 750 i 900 | ± 20 |

if !supportEmptyParas endif

Dopuštena odstupanja primjenjuju se na navedene frekvencije,
a namijenjena su za izbjegavanje smetnje od odašiljača koji za vrijeme mjerenja
rade na ispitnim ili njima bliskim frekvencijama.

if !supportEmptyParas endif

Dodatak
1.

*Slika 1.*

 Granica ispitnoga podruČja za elektriČni/elektroniČki
podsklop

Ravna čista površina bez
površina koje reflektiraju
elektromagnetsko zračenje

*![](dodatni/350078.gif)*

if !supportEmptyParas endif

Dodatak
2.

*Slika 1.>*

![](dodatni/350079.gif)

Elektromagnetske emisije koje zraČi neki ESA
podsklop/ispitni raspored (opĆi izgled)

if !supportEmptyParas endif

*Slika 2.*

if !supportEmptyParas endif

![](dodatni/350080.gif)

if !supportEmptyParas endif

if !supportEmptyParas endif

if !supportEmptyParas endif

PRILOG
VIII.

METODA
MJERENJA
ELEKTROMAGNETSKIH USKOPOJASNIH EMISIJA KOJE ZRAČE ELEKTRIČNI/ELEKTRONIČKIPODSKLOPOVI

1.          Općenito

1.1.       Ispitna metoda opisana u ovome dodatku
može se primijeniti na ESA podsklopove.

1.2.       Mjerna oprema

             Mjerna oprema mora zadovoljavati
zahtjeve iz publikacije br. 16-1 (93) Posebnoga međunarodnog odbora za radiosmetnje
(CISPR). Za mjerenje zračenih uskopojasnih emisija u ovome se dodatku
upotrebljava detektor prosječne vrijednosti ili detektor vršne vrijednosti.

1.3.       Ispitna metoda

             Ovo je ispitivanje namijenjeno za
mjerenje elektromagnetskog uskopojasnog zračenja koje može emitirati koji
mikroprocesorski sustav.

1.3.2.    Kao kratak (2–3 minute) početni korak, uz
izabranu jednu polarizaciju antene dopušta se počistiti frekvencijsko područje
iz točke 6.1 ovoga priloga uporabom analizatora spektra kako bi se pokazalo
postojanje i/ili položaj vrhova emisija. To bi moglo pomoći kod odabira
frekvencija na kojima se treba ispitivati (vidi točku 6. ovoga priloga).

2.          Izražavanje rezultata

             Rezultati mjerenja izražavaju se u
dB mikrovoltima/m (mikrovolti/m).

3.          Mjerno mjesto

3.1.       Ispitno mjesto mora zadovoljavati
zahtjeve iz publikacije br. 16-1 (93) Posebnoga međunarodnog odbora za radijske
smetnje (CISPR) (vidi dodatak 1. priloga VII.).

3.2.       Mjerna oprema, ispitna prostorija ili
vozilo u kojemu je smještena mjerna oprema treba se nalaziti izvan granične
crte prikazane u dodatku 1. priloga VII.

3.3.       Može se upotrijebiti zatvoreni prostor za
ispitivanje ako se može pokazati veza između toga zatvorenog ispitnog prostora
i vanjskoga mjernog mjesta. Zatvoreni ispitni prostor ne treba zadovoljavati
dimenzijske zahtjeve iz dodatka 1. priloga VII., osim razmaka između mjerne
antene i ESA podsklopa koji se ispituje i visine antene (vidi slike 1. i 2. u
dodatku 2. priloga VII.).

3.4.       Okružje

             Kako bi se osiguralo da ne bude
nikakva vanjskog šuma ili signala takve veličine da bitno utječe na mjerenje,
potrebno je obaviti mjerenja prije i nakon glavnog ispitivanja. U oba ta
mjerenja razina vanjskog šuma ili signala mora biti za najmanje 10 dB ispod
granica smetnja danih u točki 6.6.2.1 priloga I., osim namjernih uskopojasnih
odašiljanja iz okružja.

4.          Stanje ESA podsklopa tijekom
ispitivanja

4.1.       ESA podsklop koji se ispituje treba biti
u uobičajenu radnom stanju.

4.2.       Ispitivanja se ne provode dok pada kiša ili
dok se druge padaline talože na ESA podsklopu koji se ispituje ili u roku od 10
minuta nakon što padaline prestanu.

4.3.       Ispitni razmještaj

4.3.1.    ESA podsklop koji se ispituje i njegovo ožičenje
treba se nalaziti 50 ± 5 mm iznad stola od drveta ili od nekoga odgovarajućeg izolacijskog
materijala. Među­tim, ako je dio ESA podsklopa koji se ispituje namijenjen za
električno povezivanje s metalnom nadgradnjom vozila, taj dio treba postaviti
na temeljnu ploču i električni spojiti s tom pločom. Temeljna ploča treba biti
metalna ploča debela najmanje 0,5 mm. Najmanja dimenzija temeljne ploče ovisi o
izmjerama ESA pod­sklopa koji se ispituje, ali je potrebno omogućiti raspodjelu
ESA ožičenja i sastavnih dijelova. Temeljna ploča treba biti spoiti spojena sa
zaštitnim vodičem sustava uzemljenja. Ona se treba postaviti na visini od 1,0 ± 0,1 m iznad poda ispitne
prostorije i treba biti usporedna s podom.

4.3.2.    ESA podsklop koji se ispituje postavlja se i spaja prema
zahtjevima koji se postavljaju u vezi s njim. Armatura izvora za napajanje
treba biti smještena uzduž i unutar 100 mm od ruba temeljne ploče/stola
najbližeg anteni.

4.3.3.    ESA podsklop koji se ispituje treba biti povezan sa sustavom
uzemljenja sukladno proizvođačevoj specifikaciji za ugradbu i nikakvi dodatni
spojevi utemljenja nisu dopušteni.

 4.3.4.   Najmanji razmak između
ESA podsklopa koji se ispituje i svih drugih vodljivih struktura, kao što su
zidovi ekraniziranih površina (osim temeljne ploče/stola ispod ispitivanoga
predmeta), mora biti 1,0 m.

4.4.       Napajanje ispitivanoga ESA podsklopa dovodi se preko jedne 5 mH/50W otpora umjetne mreže (AN)
koja treba biti električno povezana s temeljnom pločom. Napon napajanja treba
se održavati na vrijednosti nazivnoga radnog napona sustava ± 10 %. Bilo kakva izmjenična
valna sastavnica mora biti manja od 1,5 % nazivne vrijednosti radnog napona
sustava kad se mjeri na priključku za nadzor na umjetnoj mreži (AN).

4.5.       Kad se ESA podsklop koji se ispituje sastoji od više od jedne
jedinice, međuspojni kabeli bi idealno morali biti kao ožičenje namijenjeno za
stvarnu uporabu u vozilu. Kad to nije moguće ostvariti, duljina između elektro­ni­čke
upravljačke jedinice i AN mreže treba biti 1500 ± 75 mm. Svi kabeli u tome ožičenju
trebaju biti završeni što je moguće vjernije i po mogućnosti sa stvarnim
teretima i aktuatorima. Kad se za ispravan rad ESA podsklopa koji se ispituje
zahtijeva vanjska oprema, može se načiniti zamjena u smislu doprinosa koji ta
oprema daje izmjerenim emisijama.

5.          Vrsta, položaj i orijentacija antene

5.1.       Vrsta antene

             Svaka linearno polarizirana antena
može se upotrijebiti pod uvjetom da se može odrediti u odnosu na referentnu
antenu.

5.2.       Visina i mjerni razmak

5.2.1.    Visina

             Središte faze antene treba biti 50 ± 10 mm iznad temeljne ploče.

5.2.2.    Mjerni razmak

             Vodoravni razmak od središta faze,
ili vrha antene kad je prikladno, do ruba temeljne ploče treba biti 1,00 ± 0,05 m. Ni jedan dio antene
ne smije biti bliže od 0,5 m temeljnoj ploči.

             Antena se postavlja usporedno s
ravninom koja je okomita na temeljnu ploču, a podudarno s rubom temeljne ploče
uzduž glavnoga dijela armature ožičenja.

5.2.3.    Kad se ispitivanja provode u zatvorenu
prostoru radi elektromagnetskog zaslanjanja radijskih frekvencija, elementi
prijamne antene ne smiju biti bliže od 0,5 m bilo kojemu materijalu koji upija
radijsko zračenje i ne bliže od 1,5 m zidu zatvorenoga prostora. Između
prijamne antene i ESA podsklopa vozila koji se ispituje ne smije biti materijal
koji upija radijsko zračenje.

5.3.       Orijentacija i polarizacija antene

             U mjernoj točki potrebno je vršiti očitavanja s antenom
u vertikalnoj i u horizontalnoj polarizaciji.

5.4.       Očitavanja

             Potrebno je učiniti najviše dva očitavanja (u skladu s
točkom 5.3) na svakoj ispitnoj frekvenciji kao karak­teristično očitavanje na
frekvenciji na kojoj se izvode mjerenja.

6.          Frekvencije

6.1.       Mjerenja

             Mjerenja treba izvoditi preko cijeloga frekvencijskoga
područjpodručja od 30 do 1000 MHz.

             Frekvencijsko se područje podijeli u 13 frekvencijskih
pojasa. U svakome frekvencijskome pojasu može biti ispitana jedna ispitna
frekvencija kako bi se pokazalo da su granice koje se zahtijevaju zadovoljene.
Kako bi se potvrdilo da ESA podsklop koji se ispituje zadovoljava zahtjeve
ovoga priloga, mjerodavno ispitno tijelo ispitat će na jednoj takvoj točki u
svakome od 13 sljedećih frekvencijskih pojasa: 30 do 50, 50 do 75, 75 do 100,
100 do 130, 130 do 165, 165 do 200, 200 do 250, 250 do 320, 320 do 400, 400 do
520, 520 do 660, 660 do 820, 820 do 1000 MHz. U slučaju da se tijekom
ispitivanja prijeđe granična vrijednost, potrebno je provesti istraživanja kako
bi se osiguralo da je uzrok ESA podsklop koji se ispituje, a ne ometajuće zračenje.

6.2.       Ako su, tijekom početnoga koraka koji je
mogao biti izveden kako je opisano u točki 1.3 ovoga priloga zračene uskopojasne
emisije za bilo koji od frekvencijskih pojasa iz točke 6.1 najmanje 10 dB ispod
referentne granice, tada se može smatrati da ESA podsklop u tome
frekvencijskome pojasu zadovoljava zahtjeve ovoga priloga.

PRILOG
IX.

METODA
(METODE) ISPITIVANJA
OTPORNOSTI ELEKTRIČNIH/ELEKTRONIČKIH PODSKLOPOVA NA
ELEKTROMAGNETSKA ZRAČENJA

1.          Općenito

1.1.       Ispitna (ispitne) metoda (metode) opisana
(opisane) u ovome prilogu može (mogu) se primijeniti na ESA podsklopove.

1.2.       Ispitne metode

1.2.1.    ESA podsklopovi mogu zadovoljavati zahtjeve
bilo koje kombinacije dalje navedenih ispitnih metoda, po slobodnom izboru
proizvođača, pod uvjetom da su ti rezultati obuhvaćeni u potpunome
frekvencijskome području danom u točki 5.1. ovoga priloga.

– Ispitivanje trakastim vodom: vidi dodatak 1.
ovoga priloga

– Ispitivanje uvođenjem struje: vidi dodatak 2.
ovoga priloga

– Ispitivanje TEM kavezom: vidi dodatak 3. ovoga
priloga

– Ispitivanje slobodnim poljem: vidi dodatak 4.
ovoga priloga

1.2.2.    Zbog zračenja elektromagnetskih polja
tijekom ovih ispitivanja sva je ispitivanja potrebno izvoditi u ekraniziranome
prostoru (TEM kavez ekranizirani je prostor).

2.          Izražavanje rezultata

             Za ispitivanja koja su opisana u
ovome prilogu jakosti polja izražavaju se u voltima/m, a uvedena struja u
miliamperima.

3.          Mjerno mjesto

3.1.       Ispitna oprema mora omogućivati stvaranje ispitnog signala
koji se zahtijeva u frekvencijskim područjima određenim u ovome prilogu.
Ispitna oprema mora zadovoljavati (nacionalne) zakonske zahtjeve s obzirom na
emisiju elektromagnetskih signala.

3.2.       Mjerna se oprema smješta izvan komore.

4.          Stanje ESA podsklopa tijekom ispitivanja

4.1.       ESA podsklop koji se ispituje treba biti u uobičajenu radnom
stanju. Treba biti namješten kako je određeno u ovome prilogu, osim kada
pojedine ispitne metode zahtijevaju drukčije.

4.2.       Napajanje ispitivanog ESA podsklopa dovodi se preko jedne (5 mH/50 W) umjetne mreže (AN) koja
treba biti električno povezana s masom. Napon napajanja treba se održavati na
vrijednosti nazivnoga radnog napona sustava ± 10 %. Bilo kakva izmjenična valna sastavnica
mora biti manja od 1,5 % nazivne vrijednosti radnog napona sustava kad se mjeri
na priključku za nadzor na umjetnoj mreži (AN).

4.3.       Kada se za rad ESA podsklopa koji se
ispituje zahtijeva neka vanjska oprema, ona se treba postaviti tijekom faze
umjeravanja. Tijekom umjeravanja ni­kakva vanjska oprema ne smije biti bliže od
1 m referentnoj točki.

4.4.       Kako bi se kada se ispitivanja i mjerenja
ponavljaju osiguralo dobivanje mjernih rezultata koji se mogu reproducirati,
oprema koja stvara ispitni signal i njezin razmještaj treba biti prema istoj
specifikaciji kao što je bila tijekom svake odgovarajuće faze umjeravanja (točke
7.2., 7.3.2.3., 8.4., 9.2. i 10.2. ovoga priloga).

4.5.       Kad se ispitivani ESA podsklop sastoji od
više od jedne jedinice, međuspojni kabeli bi idealno biti istovjetni ožičenju
namijenjenu za stvarnu uporabu u vozilu. Ako to nije dostupno, duljina između
elektroni­čke upravljačke jedinice i AN mreže treba biti 1500 ± 75 mm. Svi kabeli u tome ožičenju
trebaju biti završeni što je moguće vjernije i po mogućnosti sa stvarnim
teretima i aktuatorima.

5.          Frekvencijsko područje, vremena zadržavanja

5.1.       Mjerenja se izvode u frekvencijskome području od 20 do 1000
MHz.

5.2.       Kako bi se potvrdilo da ESA podsklop (podsklopovi) zadovoljava
(zadovoljavaju) zahtjeve ovoga priloga, ispitivanja je potrebno provesti na 14
ispitnih frekvencija u području, npr.: 27, 45, 65, 90, 120, 150, 190, 230, 280,
380, 450, 600, 750 i 900 MHz. Vrijeme odziva opreme koja se ispituje uzima se u
obzir, pa vrijeme zadržavanja treba biti dostatno kako bi se dopustilo da
oprema koja se ispituje reagira pod uobičajenim uvjetima. U svakome slučaju to
vrijeme ne smije biti kraće od dvije sekunde

6.          Značajke koje treba imati proizvedeni ispitni signal

6.1.       Najveći otklon ovojnice

             Najveći otklon ovojnice ispitnog signala treba biti
jednak najvećemu otklonu nemoduliranoga sinusnog vala čija je efektivna
vrijednost u voltima/m određena u točki 6.4.2. priloga I. (vidi dodatak 4.
priloga VI.).

6.2.       Valni oblik ispitnog signala

             Ispitni signal treba biti sinusni val radijske
frekvencije, amplitudno moduliran sa sinusnim signalom frekvencije 1 kHz, s
dubinom modulacije m od 0,8 ± 0,04.

6.3.       Dubina modulacije

             Dubina modulacije definira se kao:

                        najveći otklon ovojnice – najmanji
otklon ovojnice

             m =
–––––––––––––––––––––––––––––––––––––––––

                         najveći otklon ovojnice + najmanji otklon
ovojnice

7.          Ispitivanje trakastim vodom

7.1.       Ispitna metoda

             Ta se ispitna metoda sastoji u
podvrgavanju armature ožičenja kojom se spajaju sastavni dijelovi nekog ESA
podsklopa elektromagnetskim poljima utvrđene jakosti.

7.2.       Mjerenje jakosti polja u trakastom vodu

             Ispitni trakasti vod napaja se na
svakoj željenoj frekvenciji signalom određene razine snage kako bi se proizvela
tražena jakost polja u području ispitivanja u kojemu nema ESA podsklopa. Ta se
razina ulazne snage, ili neki drugi parametar u izravnome odnosu s tom snagom
potrebnom da se odredi polje, treba izmjeriti, a rezultati zapisati. Ti će se
rezultati upotrijebiti za homologacijska ispitivanja tipa, osim ako se ne
pojave promjene u uvjetima ili opremi zbog kojih bi se taj postupak trebao
ponoviti. Tijekom toga postupka glava sonde polja treba se nalaziti ispod
aktivnog vodiča i treba biti centrirana u uzdužnom, okomitom i po­prečnom
smjeru. Kućište elektronike za sondu treba biti što je moguće dalje od uzdužne
osi trakastog voda.

7.3.       Postava ispitivanog ESA podsklopa

7.3.1.    Ispitivanje trakastim vodom od 150 mm

             Ta metoda ispitivanja dopušta stvaranje homogenih polja
između aktivnog vodiča (traka impedancije 50 W) i temeljne ravnine
(vodljiva površina stola za sastav­ljanje), između kojih se može umetnuti dio
armature ožičenja. Elektroničke upravljačke jedinice ispitivanog ESA podsklopa
postavljaju se na temeljnu ploču, ali izvan trake s jednim od svojih rubova
usporedno s aktivnim vodičem trake. To treba biti 200 ± 10 mm od crte na temeljnoj
ploči koja se nalazi odmah ispod ruba aktivnog vodiča. Razmak između bilo kojeg
ruba aktivnog vodiča i bilo kojeg vanjskog uređaja koji se upotrebljava za
mjerenje treba biti najmanje 200 mm. Sekcija armature ožičenja ispitivanog ESA
podsklopa treba biti postavljena u vodoravnome položaju između aktivnog vodiča
i temeljne ploče (vidi slike 1. i 2. dodatku 1. ovoga priloga).

7.3.1.1. Najmanja duljina armature ožičenja, koja obuhvaća
i vodove za napajanje elektroničke upravljačke jedinice i postavlja se ispod
ispitne trake, treba biti 1,5 m, osim ako armatura ožičenja u vozilu nije kraća
od 1,5 m. U tome slučaju duljina armature ožičenja treba biti jednaka onoj
najduljoj kakva se redovito ugrađuje u vozilo. Svi ogranci iz toga snopa
trebaju biti usmjereni okomito na uzdužnu os.

7.3.1.2. Kao alternativa, puna duljina armature ožičenja
zajedno s duljinom najduljeg ogranka treba biti 1,5 m.

7.3.2.    Ispitivanje trakom od 800 mm

7.3.2.1. Ispitna metoda

             Trakasti vod se sastoji od dvije usporedne metalne ploče
razmaknute 800 mm. Ispitivana oprema postavlja se u središte između ploča i
izlaže se elektromagnetskom polju (vidi slike 3. i 4. dodatka 1. ovoga
priloga). Tom se metodom mogu ispitivati cjeloviti elektronički sustavi zajedno
sa osjetilima i aktuatorima, ta upravljačkim jedinicama i ožičenjem.

             Metoda je pogodna za uređaj čija je najveća dimenzija
manja od jedne trećine razmaka ploča.

7.3.2.2. Položaj ispitne trake

             Ispitni trakasti vod stavlja se u ekraniziranu komoru
(da se spriječe emisije izvana) 2 m od zidova i bilo koje metalne ograde kako bi
se spriječile elektromagnetske refleksije. Za prigušivanje tih refleksija može
se upotrijebiti RF upijajući materijal. Ispitni trakasti vod postavlja se na
nevodljive oslonce najmanje 0,4 m iznad poda.

7.3.2.3. Umjeravanje ispitnog trakastog voda

             Mjerna sonda polja postavlja se u središte na trećini
uzdužne, okomite i poprečne dimenzije prostora izme­đu ploča bez sustava koji
se ispituje. Pridružena mjerna oprema postavlja se izvan zaslona komore.

             Ispitni trakasti vod napaja se na
svakoj željenoj frek­venciji signalom određene razine snage kako bi se
proizvela tražena jakost polja. Ta će se razina ulazne snage, ili neki drugi
parametar u izravnome odnosu s tom snagom potrebnom da se odredi polje,
upotrijebiti za homologacijska ispitivanja tipa, osim ako se ne pojave promjene
u uvjetima ili opremi zbog kojih se taj postupak treba ponoviti.

7.3.2.4. Postava ispitivanog ESA podsklopa

             Glavna upravljačka jedinica
postavlja se u središte na trećinu uzdužne, okomite i poprečne izmjere prostora
između usporednih ploča. Treba je postaviti na stalak od nevodljivoga
materijala.

7.3.2.5. Glavni snopovi ožičenja i kabeli za osjetila i
aktuatore

             Glavni snop ožičenja i svi kabeli za osjetila/aktuatore
penju se okomito iz upravljačke jedinice prema vrhu temeljne ploče (time se
pojačava spoj s elektromagnetskim poljem). Zatim slijede donju stranu ploče
prema jednom od njezinih slobodnih rubova gdje se presavijaju i slijede povrh
temeljne ploče sve do spo­jeva za napajanje ispitne trake. Kabeli se tada
usmjeravaju k odgovarajućoj opremi koja se treba nalaziti u području izvan
utjecaja elektromagnetskoga polja, tj. na podu ekranizirane komore koja je 1 m
uzdužno od ispitne trake.

8.          Ispitivanje otpornosti na smetnje ESA podsklopa u
slobodnome polju

8.1.       Ispitna metoda

             Ova ispitna metoda dopušta ispitivanje električnih/elektroničkih
sustava vozila izlaganjem nekog ESA podsklopa elektromagnetskomu zračenju koje
stvara neka antena.

8.2.       Opis ispitne naprave

             Ispitivanje se izvodi u polugluhoj komori na gornjemu
dijelu naprave.

8.2.1.    Temeljna ploča

8.2.1.1. Za ispitivanje otpornosti na smetnje u
slobodnome polju ispitivani ESA podsklop i njegovo ožičenje treba se nalaziti
na stolu od drveta ili od kojega odgova­raju­ćeg izolacijskog materijala 50 ± 5 mm iznad poda. Među­tim,
ako je koji dio ispitivanog ESA podsklopa namijenjen da bude električno povezan
s metalnom nadogradnjom vozila, treba ga postaviti na temeljnu ploču i električno
ga spojiti s tom pločom. Temeljna ploča treba biti metalna ploča debela
najmanje 0,5 mm. Najmanja veličina temeljne ploče ovisi o veličini ispitivanog
ESA podsklopa, ali treba omogućivati razmje­štaj ESA ožičenja i sastavnih
dijelova. Temeljna ploča treba biti spojena sa zaštitnim vodičem sustava uzemljenja.
Ona se treba postaviti na visini od 1,0 ± 0,1 m iznad poda ispitne prostorije i treba
biti usporedna s podom.

8.2.1.2. Ispitivani ESA podsklop uređuje se i spaja
prema zahtjevima koji se s njim u vezi postavljaju. Armatura izvora napajanja
treba biti smještena uzduž i unutar 100 mm od ruba temeljne ploče/stola
najbližeg anteni.

8.2.1.3. Ispitivani ESA podsklop treba biti povezan sa
sustavom uzemljenja sukladno proizvođačevoj specifikaciji za ugradbu te nikakvi
dodatni spojevi uzemljenja nisu dopušteni.

8.2.1.4. Najmanji razmak između ispitivanog ESA
podsklopa i svih drugih vodljivih struktura, kao što su zidovi ekraniziranih
površina (izuzev temeljne ploče/stola ispod ispitivanoga predmeta), mora biti
1,0 m.

8.2.1.5. Dimenzija bilo koje temeljne ploče treba biti
2,25 četvornih metara ili više, s najkraćom stranicom od najmanje 750 mm.
Temeljna ploča treba biti povezana s komorom spojnim trakovima, tako da radni
otpor tog spoja ne bude veći od 2,5 milioma.

8.2.2.    Postava ispitivanog ESA podsklopa

             Za opremu većih dimenzija ugrađenu na metalnome ispitnom
postolju u svrhu ispitivanja ispitno se postolje smatra dijelom temeljne ploče,
pa se zato ploča i postolje povezuju. Prednje strane ispitivanog uzorka
smještaju se najmanje 200 mm od ruba temeljne ploče. Svi vodiči i kabeli
trebaju biti najmanje 100 mm od ruba temeljne ploče, a razmak u odnosu na
temeljnu ploču treba (od najniže točke snopa ožičenja) biti 50 ± 5 mm iznad temeljne ploče.
Napajanje se dovodi ispitivanom ESA podsklopu preko jedne (5 mH/50 W) umjetne mreže (AN).

8.3.       Vrsta, položaj i orijentacija generatora polja

8.3.1.    Vrsta generatora polja

8.3.1.1. Treba izabrati generator (generatore) polja
koji može (mogu) stvoriti željenu jakost polja na referentnoj točki (vidi točku
8.3.4. ovoga priloga) na odgovarajućim frekvencijama.

8.3.1.2. Generator (generatori) polja može (mogu) biti
antena (antene) ili pločasta antena.

8.3.1.3. Konstrukcija i orijentacija svakoga generatora
polja treba biti takva da je polje polarizirano: od 20 do 1000 MHz horizontalno
ili vertikalno.

8.3.2.    Visina i mjerni razmak

8.3.2.1. Visina

             Središte faze bilo koje antene treba biti 150 ± 10 mm iznad temeljne ploče
na kojoj ispitivani ESA podsklop završava. Nijedan dio zračećeg elementa antene
ne smije biti manje od 250 mm iznad poda ispitne prostorije.

8.3.2.2. Mjerni razmak

8.3.2.2.1.         U stvarnim je uvjetima najbolje
postaviti generator polja što je praktično moguće dalje od ESA podsklopa. Taj
razmak leži obično unutar područja od 1 do 5 m.

8.3.2.2.2.         Kad se ispitivanja provode u zatvorenu
prostoru, zračeći elementi generatora polja ne smiju biti bliže od 1,0 m bilo
kojemu materijalu koji upija elektromagnetsko zračenje i ne bliže od 1,5 m zidu
zatvorena prostora. Između odašiljačke antene i ispitivanog ESA podsklopa ne
smije biti materijal koji upija elektromagnetsko zračenje.

8.3.3.    Položaj antene u odnosu na ispitivani ESA podsklop

8.3.3.1. Zračeći elementi generatora polja ne smiju biti
bliže od 0,5 m rubu temeljne ploče.

8.3.3.2. Središte faze generatora polja treba biti u
ravnini:

(a) koja je
okomita na temeljnu ploču

(b) koja
presijeca na dva dijela rub temeljne ploče i središnju točku glavnine armature
ožičenja i

(c) koja je
okomita nemeljne ploče i na glavninu armature ožičenja.

             Generator polja treba biti smješten
usporedno s tom ravninom (vidi slike 1. i 2. dodatka 4. ovoga priloga).

8.3.3.3. Svaki generator polja koji se smješta iznad
temeljne ploče ili ispitivanog ESA podsklopa treba se protezati preko
ispitivanog ESA podsklopa.

8.3.4.    Referentna točka

             U svrhu ovoga priloga referentna točka
je točka u kojoj se uspostavlja polje određene jakosti i koja se određuje kako
slijedi:

8.3.4.1. najmanje 1 m vodoravno od središta faze antene
ili najmanje 1 m okomito od zračećih elemenata pločaste antene

8.3.4.2. na ravnini:

(a) koja je okomita na temeljnu ploču

(b) koja je okomita na rub temeljne ploče uzduž
glavnine armature ožičenja

(c) koja presijeca na dva dijela rub temeljne ploče
i središnju točku glavnine armature ožičenja

(d) te koja se poklapa sa središnjom točkom
glavnine armature koja vodi uzduž ruba temeljne ploče najbližeg anteni

8.3.4.3. 150 ± 10 mm iznad temeljne ploče

8.4.       Metodologija ispitivanja stvaranja elektromagnetskoga polja
tražene jakosti

8.4.1.    Za uspostavu ispitnih uvjeta za polje treba se koristiti  »metodom supstitucije«.

8.4.2.    Metoda supstitucije

             Generator polja napaja se na svakoj željenoj frekvenciji
signalom određene razine snage kako bi se pro­izvela tražena jakost polja u
referentnoj točki (u smislu točke 8.3.4. u ispitnome području bez ispitivanog
ESA podsklopa). Ta se razina ulazne snage, ili neki drugi parametar u izravnome
odnosu s tom snagom potrebnom da se odredi polje, mjeri, a rezultati zapisuju.
Ti će se rezultati upotrijebiti za homologacijska ispitivanja tipa, osim ako se
ne pojave promjene u uvjetima ili opremi zbog kojih je nužno da se taj postupak
ponovi.

8.4.3.    Tijekom umjeravanja vanjska oprema treba biti najmanje 1 m od
referentne točke.

8.4.4.    Mjerilo jakosti polja

             Za određivanje jakosti polja tijekom faze umjeravanja
supstitucijske metode treba se koristiti prikladnim kompaktnim mjerilom jakosti
polja.

8.4.5.    Središte faze mjerila jakosti polja treba biti u referentnoj točki.

8.4.6.    Ispitivani ESA podsklop koji može sadržavati jednu dodatnu
temeljnu ploču potom se unosi u ispitni prostor i postavlja u skladu sa
zahtjevima iz točke 8.3. Ako se upotrebljava i druga temeljna ploča, ona će
biti unutar 5 mm od temeljne ploče na klupi i bit će s njom električno
povezana. Generatoru polja zatim se dovodi signal potrebne ulazne snage određene
u točki 8.4.2. na svakoj od frekvencija određenih u točki 5.

8.4.7.    Parametar odabran u točki 8.4.2 za određivanje polja
upotrjebljava se za određivanje jakosti polja tijekom ispitivanja.

8.5.       Obris jakosti polja

8.5.1.    Tijekom faze umjeravanja supstitucijske metode (prije nego se
ispitivani ESA podsklop unese u ispitni prostor) jakost polja ne smije biti
manja od 50.% nazivne vrijednosti jakosti polja 0,5 ± 0,05 m sa svake strane
referentne točke, na crti koja je usporedna s rubom temeljne ploče koji je
najbliže anteni i koji prolazi kroz referentnu točku.

9.          Ispitivanje TEM kavezom

9.1.       Ispitna metoda

             TEM (poprečni elektromagnetski način)
kavez stvara homogena polja između unutarnjeg vodiča vodiča (septum) i kućišta
(temeljna ploča). Upotrebljava se za ispitivanje ESA podsklopova (vidi sliku 1.
dodaovoga priloga).

9.2.       Mjerenje jakosti polja u TEM kavezu

9.2.1.    Električno polje u TEM kavezu određeno je
pomoću jednadžbe:

             ![](dodatni/350081.gif)

E = električno polje (volta/m)

P = snaga kroz kavez (W)

Z = impedancija kaveza (50 W)

d = razmak razdvajanja (u metrima) između gornjeg
zida i ploče (septuma).

9.2.2.    Kao alternativa, prikladno osjetilo jakosti
polja postav­lja se u gornju polovicu TEM kaveza. U tom dijelu TEM kaveza
elektronička upravljačka jedinica (elek­troničke upravljačke jedinice) ima
(imaju) samo mali utjecaj na ispitno polje. Izlaz tog osjetila određuje jakost
polja.

9.3.       Dimenzije TEM kaveza

             Za održavanje homogenoga polja u TEM kaveza, kao i za
dobivanje ponovljivih rezultata mjerenja, ispitivani predmet ne smije biti veći
od jedne trećine unutarnje visine kaveza. Preporučene dimenzije TEM kaveza dane
su na slikama 2. i 3. dodatka 3. ovoga priloga.

9.4.       Žice za napajanje, za prijenos signala i za upravljanje

             TEM kaveza pričvršćuje se na jednu pločicu s
koaksijalnom utičnicom i što je moguće tješnje spaja na utikač s odgovarajućim
brojem zatika. Vodiči za napajanje i signalni vodiči s utikača u zidu kaveza
izravno se spajaju na ispitni predmet. Vanjski sastavni dijelovi, kao što su
osjetila, izvor napajanja i uprav­ljački elementi, mogu se spajati:

             (a) na neku ekraniziranu vanjsku jedinicu

             (b) na vozilo uz TEM kaveza

             (c) ili izravno na ekraniziranu prespojnu ploču.

             Ekranizirani kabeli moraju se upotrebljavati za spa­janje
TEM kaveza s vanjskim jedinicama ili s vozilom kad se to vozilo ili te vanjske
jedinice ne nalaze u istoj ili u susjednoj ekraniziranoj komori

10.        Ispitivanje uvođenjem velike struje

10.1.     Ispitna metoda

             To je metoda ispitivanja otpornosti na smetnje izravnim
induciranjem električnih struja u ožičenje uporabom sonde za uvođenje struje.
Sonda za uvođenje sastoji se od jedne obujmice za spregu kroz koju prolaze
kabeli ispitivanog ESA podsklopa. Ispitivanja otpornosti na smetnje tada se
mogu izvoditi mijenjanjem frekvencije induciranih signala.

             Ispitivani ESA podsklop može biti postavljen na jednu
temeljnu ploču kao u točki 8.2.1. ili u vozilo prema konstrukcijskoj
specifikaciji tog vozila.

10.2.     Umjeravanje sonde za uvođenje struje prije
početka ispitivanja

             Sonda za uvođenje postavlja se u
alat za umjeravanje. Dok se prelazi područje ispitnih frekvencija, istodobno se
motri razina snage koja je potrebna za dobivanje struje određene u točki
6.7.2.1. priloga I. Na taj se način umjerava ulazna snaga sustava za uvođenje
velikih struja u odnosu na struju prije ispitivanja te se ta ulazna snaga
primjenjuje na sondu za uvođenje kad je ona spojena na ispitivani ESA podsklop,
spregnuta preko kabela upotrijebljenih tijekom umjeravanja. Potrebno je
istaknuti da je motrena snaga koja je bila primijenjena na sondu za uvođenje ta
ulazna snaga.

10.3.     Postava ispitivanog ESA podsklopa

             Svi kabeli ispitivanog ESA
podsklopa postavljenog na temeljnu ploču kao u točki 8.2.1. trebaju biti
završeni što je moguće vjernije onima u stvarnosti, po moguć­nosti sa stvarnim
teretima i aktuatorima. I u slučaju kad je ispitivani ESA podsklop ugrađen u
vozilo i kad je postavljen na temeljnu ploču, sonda za uvođenje struje mora se
postaviti obuhvaćajući sve žice ožičenja k svakomu spojniku i 150 ± 10 mm od svakog spojnika
elektroničkih upravljačkih jedinica (ECU) ispitivanog ESA podESA podsklopa, mjernih
modula, aktivnih osjetila kao što je prikazano na slici 1. dodatka 2.

s=T-98-2tab3cic>10.4.     Žice za napajanje, za prijenos signala i za
upravljanje

             Ožičenje ispitivanoga ESA
podsklopa, postavljenog na temeljnu ploču kao u točki 8.2.1, spojeno je između
jedne umjetne mreže (AN) i glavne elektroničke upravljačke jedinice (ECU). To
ožičenje vodi se usporedno s rubom temeljne ploče i najmanje 200 mm od njezina
ruba. Ono sadržava žicu za napajanje koja spaja akumulator vozila s tom
elektroničkom uprav­ljač­kom jedinicom i povratnu žicu kad postoji na vozilu.

             Razmak od elektroničke upravljačke
jedinice (ECU) do umjetne mreže (AN) treba biti 1,0 ± 0,1 m ili duljina ožičenja
između ECU i akumulatora treba biti kakva je na vozilu, ako je poznata, ovisno
o tomu što je kraće. Ako se upotrebljava ožičenje vozila, tada se svi linijski
ogranci koji se pojavljuju na toj duljini trebaju usmjeriti uzduž temeljne ploče,
ali okomito dalje od ruba temeljne ploče. U protivnom žice ispitivanog ESA
podsklopa račvaju se kod AN mreže.

if !supportEmptyParas endif

Dodatak
1.

*Slika 1.*

Ispitivanje trakom od 150 mm

![](dodatni/350082.gif)

if !supportEmptyParas endif

1 = Ekranizirana komora

2 = Kabelsko ožičenje

3 = Ispitivani predmet

4 = Završni otpor

5 = Generator frekvencije

6/7 = Baterija u pričuvi

8 = Izvor napajanja

9 = Filtar

10 = Vanjske jedinice

11 = Filtar

12 = Vanjska jedinica za videonadzor

13 = Optoelektronički
pretvarač

14 = Svjetlovodne linije

15 = Vanjska jedinica nezaštićena
od zračenje

16 = Linearna ili vanjska
jedinica zaštićena od zračenje

17 = Optoelektronički
pretvarač

18 = Izolacijska podloga

19 = Videokamera

if !supportEmptyParas endif

   Sve dimenzije
u milimetrima

if !supportEmptyParas endif

if !supportEmptyParas endif

*Slika 2.*

if !supportEmptyParas endif

![](dodatni/350083.gif)

if !supportEmptyParas endif

Ispitivanje trakom 150 mm

if !supportEmptyParas endif

*if !supportEmptyParas endif*

*Slika 3.*

Ispitivanje trakom od 800
mm

![](dodatni/350084.gif)

if !supportEmptyParas endif

if !supportEmptyParas endif

*Slika 4.*

Dimenzije trake od 800 m

if !supportEmptyParas endif

*![](dodatni/350085.gif)*

Dodatak
2.

*Slika 1.*

Primjer konfiguracije (postroja) za ispitivanje BCI
metodom

![](dodatni/350086.gif)

if !supportEmptyParas endif

if !supportEmptyParas endif

1 = Ispitivani uređaj (DUT)

2 = RF mjerna sonda (po
potrebi)

3 = RF sonda za uvođenje

4 = Umjetna mreža

5 = Filtarska mreža
ekranizirane komore

6 = Izvor napajanja

7 = DUT-sučelje: oprema za
nadzor i pobudu

8 = Signal generator

9 = Širokopojasno pojačalo

10
= RF 50 omski usmjerni sklop

11
= Uređaj za mjerenje razine RF snage ili odgovarajući

12
= Analizator spektra ili odgovarajući (po potrebi)

Primjer konfiguracije za ispitivanje BCI metodom

if !supportEmptyParas endif

Dodatak
3.

*Slika 1.*

Ispitivanje metodom TEM kaveza

![](dodatni/350087.gif)

if !supportEmptyParas endif

if !supportEmptyParas endif

 1 =       Vanjski vodič,
zaštitni zaslon

 2 =       Unutarnji vodič
(septum)

 3 =       Izolator

 4 =       Ulaz

 5 =       Izolator

 6 =       Vrata

 7 =       Pločica s utičnicom

 8 =       Izvor napajanja za
predmet ispitivanja

 9 =       Završni otpornik 50
W

10 =      Izolacija

11 =      Ispitivani predmet (najveća
visina jednaka jednoj trećini razmaka između poda kaveza i septuma)

if !supportEmptyParas endif

*if !supportEmptyParas endif*

*Slika 2.*

*![](dodatni/350088.gif)*

*if !supportEmptyParas endif*

if !supportEmptyParas endif

Konstrukcija pravokutnog TEM kaveza

if !supportEmptyParas endif

if !supportEmptyParas endif

*Slika 3.*

Sljedeća tablica prikazuje dimenzije
za izradu TEM kaveza s određenim gornjim granicama frekvencije:

|  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| Gornja | Faktor oblika | Faktor oblika | Razmak | Septum |
| frekvencija | kaveza | kaveza | ploča | S (cm) |
| (MHz) | W : b | L / W | b (cm) | if !supportEmptyParas endif |
| 200 | 1,69 | 0,66 | 56 | 70 |
| 200 | 1,00 | 1 | 60 | 50 |

if !supportEmptyParas endif

Tipične dimenzije jednog TEM kaveza

if !supportEmptyParas endif

Dodatak
4.

*Slika 1.*

![](dodatni/350089.gif)

RazmjeŠtaj ispitivanog ESA podsklopa i ispitne opreme
pri ispitivanju u slobodnom elektromagnetskom polju

if !supportEmptyParas endif

if !supportEmptyParas endif

*Slika 2.*

![](dodatni/350090.gif)

if !supportEmptyParas endif

if !supportEmptyParas endif

if !supportEmptyParas&nbss]> endif

if !supportEmptyParas endif

if !supportEmptyParas endif

if !supportEmptyParas endif

if !supportEmptyParas endif

if !supportEmptyParas endif

Pravilnik, NN 176/2004-3060
Opći uvjeti korištenjaZaštita privatnosti[Pristup podatcima](/data_access_hr.aspx)[ELI](/about_eli_hr.aspx)

©2026. g. Narodne novine d.d.

, izrada [Novena d.o.o.](http://novena.hr/)