## Presuda Visokog upravnog suda Republike Hrvatske broj: Us-5086/2009-4 od 19. prosinca 2012.

### NN 11/2013 (25.1.2013.), Presuda Visokog upravnog suda Republike Hrvatske broj: Us-5086/2009-4 od 19. prosinca 2012.

VISOKI UPRAVNI SUD REPUBLIKE HRVATSKE

165

PRESUDA

Visoki upravni sud Republike Hrvatske u vijeću sastavljenom od sudaca toga suda Smiljana Mikuša, predsjednika vijeća, Dubravke Markt i Borisa Markovića, članova vijeća, te više sudske savjetnice Biserke Špoljar, zapisničarke, u upravnom sporu tužitelja PROPLIN d.o.o. iz Zagreba, Savska cesta 41/II, zastupanog po predsjedniku Uprave Dariu Karlovčanu, dipl. ing. i članu Uprave Zrinki Pintar dip. ecc., koje zastupa Vladimir Đurović, odvjetnik iz Zagreba, Lastovska 4, protiv rješenja tužene Agencije za zaštitu tržišnog natjecanja, Zagreb, Savska cesta 41, klasa: UP/I 030-02/2006-01/41, urbroj: 580-02-08-69-136 od 30. prosinca 2008., u predmetu zaštite tržišnog natjecanja, u nejavnoj sjednici vijeća održanoj 19. prosinca 2012.

presudio je

I. Tužba se odbija.

II. Ova će se presuda objaviti u »Narodnim novinama«.

Obrazloženje

Pobijanim rješenjem tuženog tijela utvrđuje se da je poduzetnik Proplin d.o.o. u razdoblju od 1. listopada 2003. godine do dana donošenja ovoga rješenja ograničio tržišno natjecanje zlouporabom vladajućeg položaja na mjerodavnom tržištu prodaje ukapljenog naftnog plina na teritoriju Republike Hrvatske, netransparentnom i nejednakom primjenom rabatne politike prema njegovim kupcima, određenom važećim Odlukama o rabatnoj politici tog poduzetnika u navedenom razdoblju, pa je na taj način primijenio nejednake uvjete za istovrsne poslove s različitim poduzetnicima, dovodeći pri tom pojedine poduzetnike u neravnopravan položaj u odnosu na njihovu konkurenciju (točka I. izreke). Utvrđuje se da je poduzetnik Proplin d.o.o. u razdoblju od 8. svibnja 2006. do 31. prosinca 2006. ograničio tržišno natjecanje zlouporabom vladajućeg položaja na mjerodavnom tržištu prodaje ukapljenog naftnog plina na teritoriju Republike Hrvatske, nametanjem nepravednih trgovinskih uvjeta pri sklapanju Ugovora o prodaji UNP-a u bocama i kontejnerima broj 32/2006 s poduzetnikom Adria Oil d.o.o., Kastav, u kojem je bila sadržana dodatna obveza poduzetnika Adria Oil d.o.o. na isključivu kupnju ukapljenog naftnog plina od poduzetnika PROPLIN d.o.o. (točka II. izreke). Nalaže se poduzetniku Proplin d.o.o. da u važećoj Odluci o rabatnoj politici briše odredbu članka 4. koja u bitnom glasi: »Direktor društva može odobriti rabate koji nisu vezani uz godišnje kupljene količine UNP-a iznimno u slučajevima: a) položaj kupca na tržištu koji je od strateškog značaja za PROPLIN d.o.o., b) kada kupljene količine značajno premašuju količine utvrđene u članku 3. rabatne politike«. Rok izvršenja dva (2) mjeseca od dana dostave ovog rješenja. Nalaže se poduzetniku Proplin d.o.o. da Agenciji za zaštitu tržišnog natjecanja dostavi na uvid aneks važeće Odluke o rabatnoj politici tog poduzetnika ili novu Odluku o rabatnoj politici kao dokaz izvršenja naloga iz točke III. izreke ovog rješenja. Rok izvršenja: petnaest (15) dana od isteka roka iz točke III. izreke ovoga rješenja (točka IV. izreke). Zabranjuje se poduzetniku Proplin d.o.o. svako buduće postupanje kojim bi mogao narušiti tržišno natjecanje zlouporabom vladajućeg položaja na način opisan u točki I. i II. izreke ovoga rješenja (točka V. izreke). Odbija se dio zahtjeva poduzetnika Sedam-plin d.o.o. i Brala trade d.o.o. za utvrđivanjem sprječavanja, ograničavanja ili narušavanja tržišnog natjecanja zlouporabom vladajućeg položaja protiv poduzetnika Proplin d.o.o., koji se odnosi na smanjenu isporuku ukapljenog naftnog plina poduzetnicima Sedam-plin d.o.o. i Brala trade d.o.o., kao na zakonu neosnovan (točka VI. izreke). Poduzetnik Proplin d.o.o. obveznik je plaćanja upravne pristojbe u iznosu od 5.500,00 kn. Upravna pristojba uplaćuje se u korist Državnog proračuna Republike Hrvatske. Rok izvršenja: osam (8) dana od dana dostave ovog rješenja (točka VII. izreke). Ovo rješenje bit će objavljeno u Narodnim novinama (točka VIII. izreke).

Tužitelj pobija zakonitost osporenog rješenja zbog nepotpuno i nepravilno utvrđenog činjeničnog stanja, a što je dovelo do pogrešne primjene materijalnog prava, budući da su prilikom utvrđivanja činjeničnog stanja povrijeđena pravila postupka. Naime, osporenim rješenjem tuženo tijelo tvrdi da je netransparentnim i nejednakom primjenom rabatne politike doveo pojedine poduzetnike u neravnopravan položaj u odnosu na njihovu konkurenciju. Smatra, da u prilog te tvrdnje tuženo tijelo navodi niz paušalnih i arbitrarnih ocjena iako je tijekom provedenog postupka jasno obrazložilo svoju rabatnu politiku. U svezi članka 4.a. Odluke koji je bio na snazi od 1. srpnja 2002. do 1. lipnja 2007. godine navodi, da je isti izmijenjen iz čega proizlazi da je u 2007. godini promijenio rabatnu politiku budući da se odluka o rabatnoj politici u pravilu donosi jednom godišnje kada se značajne promjene neki od faktora prema kojima su kupci podijeljeni u šest kategorija. Naime, podnositelji zahtjeva Sedam-plin d.o.o. i Brala trade d.o.o. su prema odluci o rabatnoj politici svrstani u kategoriju 2. navedene Odluke, a to su kupci koji koriste UNP-a za daljnju prodaju u malim spremnicima i bocama, te su rabati za tu kategoriju postojali isključivo u razdoblju od 1. ožujka 2004. do 14. travnja 2005. godine, kako bi se kupce stimulirao na kupnju u Republici Hrvatskoj, odnosno zaustavio uvoz. U važećoj rabatnoj politici navedene kategorije kupaca više ne postoje, a što znači da niti podnositelji zahtjeva, niti ostali kupci koji su biti u toj kategoriji trenutno ne ostvaruju pravo na rabat iz čega jasno proizlazi da je rabatna politika jednaka prema svim kupcima koji koriste UNP za daljnju prodaju u malim spremnicima i bocama. Smatra, da je njegova rabatna politika jasna i transparenta budući da je u pravilu bila ugovorena u temeljnom ugovoru o prodaji ili u aneksu važećeg ugovora. Naime, kako to proizlazi iz zapisnika o usmenoj raspravi od 25. studenog 2008. godine, svi kupci bili su obaviješteni o kategorijama kupaca i rabatnoj politici u vezi s tim. Naime, vrlo je indikativno da su Sedam-plin d.o.o. i Brala trade d.o.o. podnijeli zahtjev tuženom tijelu tek 23. kolovoza 2006. godine kojom traži pokretanje postupka za narušavanje tržišnog natjecanja, dok u vrijeme kad su prema važećoj rabatnoj politici bili kategorizirani u kategoriju kupaca koji ostvaruju pravo na rabat nisu smatrali da njegova rabatna politika narušava tržišno natjecanje. Kako je sada jasno da niti jedan kupac koji koristi UNP za daljnju prodaju u malim spremnicima i bocama ne ostvaruje pravo na rabat, ne može se reći da su pojedini poduzetnici koji su iste kategorije dovedeni u neravnopravan položaj u odnosu na njihovu konkurenciju, te je stoga jasno da je točkom I. izreke osporenog rješenja povrijeđen zakon na njegovu štetu. Naime, prijava tuženom tijelu izvršena je jer ju je u više navrata obavještavao Državni inspektorat RH zbog nedopuštenih i nezakonitih radnji ta dva društva. Nadalje ističe, da je u postupku koji je prethodio osporenom rješenju tvrtka Adria Oil d.o.o. Kastav, na koji se odnosi cijela točka II. izreke osporenog rješenja, nije uopće sudjelovala u postupku čime je povrijeđena odredba članka 40. Zakona o zaštiti tržišnog natjecanja, a nedostavljanjem odluke onemogućeno joj je korištenje ustavom zajamčenog prava na učinkovito pravno sredstvo protiv odluke koja se na nju i njene interese izravno odnosi. Posebno ističe, da nije dužan ni prema kojem propisu odobriti rabat svojim kupcima, pa ni donosi odluke o tome. Navedena Odluka o rabatu i kategorizaciji kupaca isključivo je stvar njegovog poslovanja, te stoga nije razvidno na temelju kojih propisa je tuženo tijelo naložilo tužitelju da u Odluci o rabatnoj politici briše odredbu članka 4., te naložilo dostavu tuženom tijelu na uvid Aneks važeće Odluke o rabatnoj politici ili nova Odluku kao dokaz izvršenja naloga iz točke III. izreke rješenja. Rabatna politika poduzetnika je poslovna odluka poduzetnika o kojoj ovisi poslovanje, pa čak i opstanak na pojedinom tržištu. Iako trenutno na mjerodavnom tržištu ima vladajući položaj glede prodaje UNP-a vrlo je važna činjenica, a što je razvidno iz ugovora o prodaji, te cjenika koji su sastavni dio spisa, da su uvjeti prodaje i cijena UNP-a kod njega najpovoljniji u odnosu na druge dobavljače, stoga su kupci koristeći najpovoljnije uvjete i cijenu kupovali UNP upravo kod njega i to svojom slobodnom voljom, bilo temeljem ugovora ili na drugi način, te ih ništa nije spriječilo da UNP kupuju od drugih dobavljača ili da bez štetnih posljedica raskinu ugovor s njim o kupoprodaji UNP-a, ako bi drugi dobavljači ponudili povoljnije uvjete i cijenu. S obzirom na navedeno predlaže da Sud tužbu uvaži i osporeno rješenje poništi.

Tuženo tijelo u opširnom odgovoru na tužbu u bitnome navodi da ostaje kod razloga navedenih u obrazloženju pobijanog rješenja, te dodaje da je pri sklapanju ugovora o prodaji UNP-a u bocama i kontejnerima, broj 32/2006 s poduzetnikom Adria Oil d.o.o. Kastav, u kojem je bila sadržana dodatna obveza poduzetnika Adria Oil d.o.o. na isključivu kupnju ukapljenog naftnog plina od poduzetnika Proplin d.o.o., postupak je vođen po pravnom kvalifikaciji zlouporabe vladajućeg položaja u smislu članka 16. Zakona o tržišnom natjecanju, a ne po pravnoj kvalifikaciji zabranjeni sporazum u smislu članka 9. istoga Zakona. Naime, predmetni postupak pokrenut je temeljem zahtjeva poduzetnika Sedam-plin d.o.o. i Brala trade d.o.o. koji su u podnesenom zahtjevu u bitnome naveli kako im je poduzetnik Proplin d.o.o. smanjio isporuku ukapljenog naftnog plina, bez opravdanog razloga, te da navedeni poduzetnik podnositeljima zahtjeva nije odobravao uobičajeni rabat koji odobrava drugim kupcima UNP-a. U provedenom postupku u kojem su dostavljeni ugovori s poduzetnicima koji su pripadali kategoriji kupaca UNP-a u bocama i malim spremnicima za daljnju prodaju u mreži vlastitih benzinskih postaja, a u kojima je bilo uređeno pitanje rabata u 2004., 2005. i 2006. godini utvrđeno je da je poduzetnik Adria Oil d.o.o. imao sklopljen s tužiteljem ugovor, a 8. svibnja 2006. godine i Aneks broj 2. Ugovora o prodaji UNP-a u bocama i kontejnerima broj 32/2006 predmet kojeg Aneksa su rabati. Člankom 2. stavak 1. navedenog Aneksa uređeni su iznosi rabata za UNP u bocama, te isti članak sadrži odredbu koja se odnosi na isključivu kupnju, a koja je sadržana u članku 5. stavak 2. koji glasi: »Ovim Aneksom Ugovora prodavatelj obvezuje kupca da nabavlja UNP isključivo od Proplina. Ukoliko će nabavljati UNP od drugih dobavljača suradnja se prekida odmah«. I daljnji aneksi koji su sklopljeni sadržavali su tu odredbu, a kako je tužitelj poduzetnik koji su nalazi u visoko vladajućem položaju na mjerodavnom tržištu prodaje UNP-a na teritoriju Republike Hrvatske, navedenim postupanjem, odnosno nametanjem dodanih obveza poduzetniku Adria Oil d.o.o. na isključivu kupnju ukapljenog naftnog plina ostvario je oblik zlouporabe vladajućeg položaja opisan u članku 16. stavak 2. točka 1. i 4. Zakona o zaštiti tržišnog natjecanja. Kako je predmetni postupak vođen po pravnoj kvalifikaciji zlouporabe vladajućeg položaja, a ne ocjene sporazuma, to poduzetnik Adria Oil d.o.o. nije imao položaj stranke u postupku, a osim toga nije niti podnio zahtjev za pokretanje postupka niti se tuženiku obratio na bilo koji drugi način, kako bi tuženik na njegov zahtjev mogao utvrditi da rečeni poduzetnik ima položaj stranke u postupku, te mu iz istog razloga nije bilo potrebno dostaviti rješenje. Osim toga, sukladno članku 59. Zakona o zaštiti tržišnog natjecanja Agencija rješenja iz članka 57. točke 1. do 7. istoga Zakona, pa tako i predmetno rješenje objavljuje u Narodnim novinama kao i na internetskim stranicama Agencije, www.aztn.hr, tako da se sa sadržajem predmetnog rješenja može upoznati kako poduzetnik Adria Oil tako i svatko drugi tko je zainteresiran za sadržaj predmetnog rješenja. Nadalje navodi, da je člankom 17. Zakona o zaštiti tržišnog natjecanja propisano da Agencija temeljem članka 15. i 16. istoga Zakona, a u smislu članka 57. točke 3. Zakona o zaštiti tržišnog natjecanja, rješenjem o zlouporabi vladajućeg položaja naročito odlučuje o brisanju članka 4. Oduke o rabatnoj politici jer je ista suprotna odredbi članka 16. Zakona o zaštiti tržišnog natjecanja. U svakom slučaju tuženik je dužan postupiti po nalogu Agencije, te ju obavijestiti o tome što je poduzeo u svezi točke IV. pobijanog rješenja. Slijedom navedenog tuženik predlaže da Sud tužbu kao neosnovanu odbije.

Zainteresirane osobe Sedam-plin d.o.o. i Brala trade d.o.o., iako uredno pozvani, nisu dostavili odgovor na tužbu.

Tužba nije osnovana.

Na osnovi stanja spisa predmeta proizlazi da su poduzetnici Sedam-plin d.o.o. sa sjedištem u Virovitici, Bilogorska 24 i Brala trade d.o.o. sa sjedištem u Islamu Latinskom, Nova baštica b.b., podnijeli zahtjev za pokretanjem postupka utvrđivanja, sprječavanja, ograničavanja ili narušavanja tržišnog natjecanja zlouporabom vladajućeg položaja u smislu članka 16. Zakona o zaštiti tržišnog natjecanja (»Narodne novine«, broj 122/03. – dalje u tekstu: ZZTN) protiv poduzetnika Proplin d.o.o. iz Zagreba, Savska cesta 41/II. U zahtjevu su u bitnom naveli da im je poduzetnik Proplin d.o.o. smanjio isporuku ukapljenog naftnog plina (dalje: UNP) bez opravdanog razloga, te da im nije odobravao uobičajeni rabat koji odobrava drugim kupcima UNP-a, te da je time zlouporabio svoj vladajući položaj na tržištu zbog primjene nejednakih uvjeta na istovrsne poslove s različitim poduzetnicima.

U povodu zahtjeva podnositelja tuženo tijelo je provelo odgovarajući postupak, propisan odredbama ZZTN-a, Uredbe o načinu utvrđivanja mjerodavnog tržišta (»Narodne novine«, broj 51/2004.), te Zakona o općem upravnom postupku (»Narodne novine«, broj 53/91. i 103/96. – Odluka Ustavnog suda Republike Hrvatske), kojom se uređuju pitanja provedbe upravnog postupka pred Agencijom u dijelu koji nije propisan odredbama ZZTN-a kao posebnog zakona. Nadalje, pored navedenog, Agencija je pri ocjeni je li u konkretnom slučaju riječ o zlouporabi vladajućeg položaja, na odgovarajući način, primjenjivala kriterije poredbenog prava Europske zajednice (dalje: EZ). Naime, člankom 35. stavkom 3. ZZTN-a propisano je da Vijeće za zaštitu tržišnog natjecanja u ocjeni svih oblika sprječavanja, ograničavanja ili narušavanja tržišnog natjecanja koji mogu utjecati na trgovinu između Republike Hrvatske i EZ, u skladu s člankom 70. Sporazuma o stabilizaciji, pridruživanju između EZ i njihovih država članica i Republike Hrvatske (»Narodne novine – Međunarodni ugovori«, broj 14/01. dalje:SSP), primjenjuje na odgovarajući način kriteriji koji proizlaze iz pravilne primjene pravila o tržišnom natjecanju u EZ.

Tuženo tijelo je provelo odgovarajući postupak, propisan odredbama ZZTN-a, dakle provelo posebni ispitni postupak za utvrđivanje zlouporaba vladajućeg položaja poduzetnika u odnosu na zahtjev koji je podnesen, pribavilo odgovarajuća očitovanja Hrvatske energetske regulatorne agencije (HERA-e), Ministarstva gospodarstva, rada i poduzetništva, poduzetnika INA d.d., koji je jedini osnivač poduzetnika Proplin d.o.o., a koji je osnovan s ciljem obavljanja djelatnosti trgovine na veliko i malo UNP-om na području Republike Hrvatske, provela usmenu raspravu 25. studenog 2008. godine, te je utvrdila da se tužitelju u predmetnom razdoblju nalazio u vladajućem položaju na mjerodavnom tržištu prodaje UNP-a na teritoriju Republike Hrvatske u smislu članka 15. stavak 1. i 3. Zakona o zaštiti tržišnog natjecanja, a naročito s obzirom na njegov tržišni udjel i položaj, te pristup izvorima nabave ili tržištu.

Nadalje u postupku je nesporno utvrđeno, da je tužitelj kao poduzetnik u vladajućem položaju na tržištu prodaje UNP-om, u provođenju svoje poslovne politike pojedinim svojim kupcima odobravao rabate na kupljeni UNP. Glavni kriterij odobravanja rabata bila je preuzeta količina UNP-a na godišnjoj razini. Promatrano je razdoblje od 1. listopada 2003. godine (od tada se primjenjuje Zakon o zaštiti tržišnog natjecanja – »Narodne novine«, broj 122/03.) kada su donesene Odluke o rabatnoj politici tužitelja od 1. srpnja 2002., od 1. ožujka 2004., od 1. siječnja 2005., od 15. travnja 2005. i 1. lipnja 2007. godine. Naime, navedena Odluka je imala karakter internog akta i svi kupci nisu bili upoznati s mogućnošću ostvarivanja rabata dok su neki kupci ugovarali rabate. U postupku je utvrđeno da su neki kupci u promatranom razdoblju ugovorili, odnosno ostvarili manje rabate, dok su neki poduzetnici ugovarali i ostvarili veće rabate od onih rabata koji bi im inače pripadali sukladno važećoj Odluci o rabatnoj politici tužitelja, što je imalo za posljedicu primjenu nejednakih uvjeta na istovrsne poslove s različitim poduzetnicima. Prema važećoj Odluci o rabatnoj politici, a sukladno očitovanjima tužitelja stvarni temelj ostvarivanja rabata bio je ugovor sklopljen s pojedinim kupcima kojim je uređeno pitanje rabata, te je shodno tome, pravo na rabat mogao ostvariti samo onaj kupac koji je kumulativno ispunio sljedeće uvjete: da je riječ o kupcu koji je pripadao jednoj od kategorija utvrđenih rabatnom politikom, da je kupac na godišnjoj razini ostvario količine određene Odlukom o rabatnoj politici, te da je kupac pitanje rabata uredio pisanim ugovorom s tužiteljem.

Međutim, iz prikupljenih podataka u ovom postupku tuženo tijelo je utvrdilo da neki kupci, iako su pripadali jednoj od kategorija utvrđenih Odlukom o rabatnoj politici, i ostvarili su potrebne količine UNP-a, nisu ni ugovorili niti ostvarili rabat. Naime, nesporno je utvrđeno da su rabati nekim kupcima odobravani bez obzira na navedene formalne pretpostavke za ostvarivanje rabata, što nedvojbeno ukazuje na činjenicu da nije postojala jedinstvena primjena rabatne politike od strane tužitelja prema svim njegovim kupcima, te je tuženo tijelo takvo ponašanje ocijenilo diskriminirajućim.

Odredbom članka 4. Odluke o rabatnoj politici se željelo spriječiti neke kupce da pređu kod konkurencije, što znači da je navedena odredba za svrhu imala vezivanje tih kupaca što je imalo ograničavajući učinak na tržišno natjecanje, te kao takvo nije dopušteno. Naime, tužitelj u provođenju svoje poslovne politike ima pravo svojim kupcima odobravati količinske rabate ili popuste, ali ti rabati i popusti moraju biti transparentni i pod jednakim uvjetima dostupni svi kupcima, odnosno poduzetnicima koji djeluju na mjerodavnom tržištu.

Odredbom članka 16. stavak 1. Zakona o zaštiti tržišnog natjecanja, propisano je da je zabranjena svaka zlouporaba vladajućeg položaja jednog ili više poduzetnika na mjerodavnom tržištu. Prema stavku 2. točka 3. istoga Zakona, zlouporaba iz stavka 1. ovog članka očituje se naročito kao primjena nejednakim uvjeta na istovrsne poslove s drugim poduzetnicima, čime ih se dovodi u nepovoljan položaj u odnosu na konkurenciju.

Tuženo tijelo je pravilno ocijenilo da se radi o teškom ograničenju tržišnog natjecanja kod Aneksa broj 2 koji je tužitelj sklopio s Adria Oil d.o.o., prema kojem isti poduzetnik nabavlja isključivo od tužitelja UNP jer će u protivnom poslovna suradnja između narečenih poduzetnika biti prekinuta. Takovim postupanjem narušeno je tržišno natjecanje na mjerodavnom tržištu u razdoblju od 8. svibnja 2006. do 31. prosinca 2006. što je protivno članku 16. stavak 1. i stavak 2. točka 1. i 4. Zakona o zaštiti tržišnog natjecanja.

Naime, odredbom članka 16. stavak 2. točka 1. i 4. naprijed cit. Zakona propisano se da je zlouporaba iz stavka 1. ovog članka očituje naročito kao izravno ili neizravno nametanje nepravednih kupovnih ili prodajnih cijena, odnosno drugih nepravednih trgovinskih uvjeta kao i uvjetovanje sklapanja ugovora pristankom drugih ugovornih stranaka na dodatne obveze, koje po svojoj prirodi ili običajima u trgovini nisu u nikakvoj vezi s predmetnom tih ugovora.

S obzirom na utvrđeno činjenično stanje tuženo je tijelo temeljem odredbe članka 17. točka 2. i 3. Zakona o zaštiti tržišnog natjecanja, donijelo odluku o brisanju točke 4. u Odluci o rabatnoj politici kao i ostale naloge u izvršenju pobijanog rješenja, dok zahtjevi poduzetnika Sedam-plin d.o.o. i Brala trade d.o.o. u provedenom postupku nisu potvrđeni.

Naime, odredbom članka 17. točka 2. i 3. Zakona o zaštiti tržišnog natjecanja propisano je da Agencija na temelju članka 15. i 16. ovoga Zakona, a u smislu članka 57. točke 3. ovog Zakona, rješenjem odlučuje naročito o sljedećem: 1) utvrđuje vladajući položaj i postupanje poduzetnika kojim se zloupotrebljava taj položaj, odnosno sprječava, ograničava ili narušava tržišno natjecanje, te trajanje takvog postupanja, 2.) zabranjuje svako daljnje postupanje poduzetnika iz točke 1. ovog članka, određuje rokove i mjere za uklanjanje štetnih učinaka takvog postupka, te 4.) određuje druge odgovarajuće mjere te rokove za njihovo izvršenje koje pridonose osiguravanju tržišnog natjecanja među poduzetnicima na mjerodavnom tržištu.

Ocjenjujući zakonitost pobijanog rješenja ovaj Sud smatra da je pravilno postupilo tuženo tijelo kada je donijelo pobijano rješenje jer je nakon provedenog postupka utvrdilo da je u razdoblju od 1. listopada 2003. godine tužitelj ograničio tržišno natjecanje zlouporabom vladajućeg položaja na mjerodavnom tržištu prodaje ukapljenog naftnog plina na teritoriju Republike Hrvatske, netransparentnom i nejednakom primjenom rabatne politike prema njegovim kupcima određenom važećom Odlukom o rabatnoj politici tužitelja u navedenom razdoblju, te je na taj način primijenio nejednake uvjete na istovrsne poslove s različitim poduzetnicima, dovodeći pojedine poduzetnike u neravnopravan položaj u odnosu na njegovu konkurenciju u smislu članka 16. stavak 1. i stavak 2. točke 3. Zakona o zaštiti tržišnog natjecanja.

Na prigovore tužitelja tuženo tijelo je u odgovoru na tužbu detaljno odgovorilo, koje obrazloženje prihvaća u cijelosti i ovaj Sud.

Trebalo je stoga temeljem odredbe članka 42. stavak 2. Zakona o upravnim sporovima (»Narodne novine«, broj 53/91., 9/92. i 77/92.), a koji se primjenjuje temeljem odredbe članka 90. Zakona o upravnim sporovima (»Narodne novine«, broj 20/10.) tužbu kao neosnovanu odbiti.

Objava presude temelji se na odredbi članka 59. stavak 2. Zakona o zaštiti tržišnog natjecanja.

Poslovni broj: Us-5086/2009-4

Zagreb, 19. prosinca 2012.

Predsjednik vijeća

Smiljan Mikuš, v. r.

Presuda, NN 11/2013-165