## Odluka Ustavnog suda Republike Hrvatske broj:U-IIIA-14/2005 od 7. lipnja 2006.

### NN 78/2006 (14.7.2006.), Odluka Ustavnog suda Republike Hrvatske broj:U-IIIA-14/2005 od 7. lipnja 2006.

# USTAVNI SUD REPUBLIKE HRVATSKE

1883

Ustavni sud Republike Hrvatske, u Drugom vijeću
za odlučivanje o ustavnim tužbama, u sastavu sudac Jasna Omejec,
predsjednik Vijeća, te suci Marijan Hranjski, Mario
Kos, Ivan Mrkonjić, Emilija Rajić
i Vice Vukojević, članovi
Vijeća, odlučujući o ustavnoj tužbi koju je podnio L. J. iz Z., kojega zastupa
A. H., odvjetnik iz Z., na sjednici održanoj 7. lipnja 2006. godine,
jednoglasno je donio

## ODLUKU

I. Ustavna tužba se usvaja.

II. Općinski sud u Zagrebu dužan je donijeti odluku
u predmetu koji se vodi pred tim sudom pod poslovnim brojem Pn-2333/06
(ranije broj: Pn-2950/90), u najkraćem mogućem roku,
ali ne duljem od deset (10) mjeseci, računajući od prvoga idućeg dana nakon
objave ove odluke u »Narodnim novinama«.

III. Na temelju članka 63. stavka 3. Ustavnog
zakona o Ustavnom sudu Republike Hrvatske (»Narodne novine« broj 99/99., 29/02.
i 49/02.-pročišćeni tekst), podnositelju ustavne tužbe L. J. iz Z., određuje se
primjerena naknada zbog povrede ustavnog prava iz članka 29. stavka 1. Ustava
Republike Hrvatske (»Narodne novine« broj 41/01.-pročišćeni tekst) u iznosu od
11.500,00 kn.

IV. Naknada iz točke III. izreke ove odluke bit
će isplaćena iz državnog proračuna u roku od tri mjeseca od dana podnošenja
zahtjeva podnositelja Ministarstvu financija Republike Hrvatske za njezinu
isplatu.

V. Ova odluka objavit će se u »Narodnim
novinama«.

Obrazloženje

1. Podnositelj je na temelju članka 63. Ustavnog
zakona o Ustavnom sudu Republike Hrvatske (»Narodne novine« broj 99/99., 29/02.
i 49/02.-pročišćeni tekst; u daljnjem tekstu: Ustavni zakon), podnio 3.
siječnja 2005. godine ustavnu tužbu radi duljine parničnog postupka koji se
vodi pred Općinskim sudom u Zagrebu pod brojem Pn-2333/06
(ranije broj: Pn-2950/90), smatrajući da mu je povrijeđeno
ustavno pravo na donošenje sudske odluke u razumnom roku.

ČINJENICE VAŽNE ZA
USTAVNOSUDSKI POSTUPAK

2. Ustavni sud je u postupku pokrenutom ustavnom
tužbom primjenom članka 63. Ustavnog zakona, na temelju navoda ustavne tužbe,
očitovanja Županijskog suda u Zagrebu te uvida u presliku spisa Općinskog suda
u Zagrebu broj: Pn-2333/06 (ranije broj: Pn-2950/90), utvrdio pravnorelevantne
činjenice za odlučivanje o povredi ustavnog prava podnositelja, zajamčenog
člankom 29. stavkom 1. Ustava Republike Hrvatske.

Podnositelj kao prvotužitelj
i G. V. kao drugotužiteljica podnijeli su 4.
listopada 1990. godine tužbu Općinskom sudu u Zagrebu protiv tuženog »C.« o.
d.d. Z., radi naknade štete uzrokovane prometnom nesrećom. Podneskom od 29.
svibnja 1991. godine V. H. M. (Nj.) je dao izjavu da stupa u parnicu na stranu
tuženog. Sud je prihvatio sudjelovanje umješača.

Do 5. studenoga 1997. godine održana su ročišta
5. ožujka 1991., 5. listopada 1992., 2. ožujka 1993. i 13. travnja 1993.
godine, te je provedeno liječničko vještačenje. Na ročištu 4. ožujka 1996.
godine određeno je provođenje nadvještačenja po
Medicinskom fakultetu Sveučilišta u Zagrebu, kojem je spis 13. svibnja 1996.
godine otpremljen radi izrade nalaza i mišljenja.

Nakon 5. studenoga 1997. godine, podneskom od 5.
veljače 1998. godine podnositelj je zamolio sud da pozove vještake na dostavu
nalaza i mišljenja, podneskom od 30. rujna 1998. godine da odredi druge
vještake za izradu nalaza i mišljenja, a podneskom od 23. veljače 1999. godine
da zakaže ročište i okonča postupak.

Ročište zakazano za 21. lipnja 1999. godine
odgođeno je zbog službene spriječenosti suca.

Na ročištu 8. srpnja 1999. godine sud je na
prijedlog opunomoćenika tuženika i umješača riješio
provesti liječničko vještačenje po drugim vještacima, a na prijedlog
podnositelja financijsko i prometno vještačenje.

Vještak prometne struke dostavio je nalaz i
mišljenje 2. studenoga 1999. godine.

Vještaci liječničke struke dostavili su nalaz i
mišljenje 29. veljače 2000. godine.

Vještak financijske struke dostavio je nalaz i
mišljenje 16. svib­nja 2000. godine.

Podneskom od 14. lipnja 2000. godine podnositelj
je prigovorio nalazu i mišljenju vještaka financijske struke.

Na ročištu 13. lipnja 2000. godine sud je, na
prijedlog punomoćnika podnositelja, riješio da vještak financijske struke
dopuni nalaz i mišljenje.

Na ročištu 4. prosinca 2000. godine sud je
vještaku financijske struke, na njegov prijedlog, dodijelio rok od 15 dana za
izradu dopunskog nalaza i mišljenja.

Vještak financijske struke dostavio je dopunske
nalaze 15. siječnja 2001. i 21. siječnja 2001. godine.

Na ročištu 13. lipnja 2001. godine određeno je
provođenje novog prometnog vještačenja te ponovno dopunsko vještačenje po
vještaku financijske struke.

Medicinski fakultet Sveučilišta u Zagrebu
dostavio je nalaz i mišljenje 18. srpnja 2001. godine.

Podneskom od 6. studenoga 2001. godine
podnositelj je zatražio sud da pozove vještake na izradu nalaza.

Vještak financijske struke je dopunski nalaz i
mišljenje dostavio 19. studenoga 2001. godine.

Vještak prometne struke je 6. svibnja 2002.
godine dostavio nalaz i mišljenje.

Na ročištu 23. listopada 2002. godine sud je
riješio na sljedeće ročište pozvati vještake liječničke, financijske i prometne
struke.

Na ročištu 11. travnja 2003. godine sud je
saslušao vještaka prometne struke i podnositelja, te riješio spis uputiti
vještaku prometne struke radi izrade nalaza i mišljenja u vezi s prigovorom
podnositelja.

Vještak prometne struke je 15. srpnja 2003.
godine dostavio dopunski nalaz i mišljenje.

Na ročištu 19. veljače 2004. godine sud je
saslušao vještaka liječničke struke, te riješio, na prijedlog opunomoćenika
podnositelja, provesti novo financijsko vještačenje.

Podneskom od 19. svibnja 2004. godine
opunomoćenik podnositelja je povukao prijedlog za novo financijsko vještačenje,
te precizirao tužbeni zahtjev u skladu s postojećim nalazom i mišljenje
vještaka financijske struke.

Ročište zakazano za 8. prosinca 2004. godine
odgođeno je zbog neuredne dostave za umješača.

Na ročištu 19. siječnja 2005. godine zaključena
je glavna rasprava.

Na ročištu 1. veljače 2005. godine objavljena je
presuda kojom je djelomično usvojen i djelomično odbijen tužbeni zahtjev
podnositelja, te je riješeno da je tužba drugotužiteljice
povučena zbog postignute nagodbe s tuženikom.

Tuženi i umješač su
18. ožujka 2005. godine izjavili žalbu protiv presude, a podnositelj 23. ožujka
2005. godine.

Spis je otpremljen 21. lipnja 2005. godine
Županijskom sud u Zagrebu, koji je presudom i rješenjem broj: Gž– 2266/05 od 28. veljače 2006. godine, djelomično
potvrdio, djelomično preinačio, te djelomično ukinuo presudu i u tom dijelu
predmet 4. travnja 2006. godine vratio Općinskom sudu u Zagrebu na ponovno
suđenje.

Sljedeće ročište do danas nije zakazano.

PRAVO VAŽNO ZA
USTAVNOSUDSKI POSTUPAK

3. Mjerodavno pravo sadržano je u odredbi članka
29. stavka 1. Ustava Republike Hrvatske i odredbama članka 63. Ustavnog zakona.

Ustavna tužba je osnovana.

4. Svoju odluku Ustavni sud obrazlaže sljedećim
utvrđenjima:

4.1. DULJINA SUDSKOG
POSTUPKA

Tužba je Općinskom sudu u Zagrebu podnijeta 4.
listopada 1990. godine.

Međutim, duljina postupka uzima se u razmatranje
od 3. siječnja 1997. godine kad je stupio na snagu Zakon o potvrđivanju
Konvencije za zaštitu ljudskih prava i temeljnih sloboda i Protokola broj 1, 4,
6, 7 i 11 uz Konvenciju za zaštitu ljudskih prava i temeljnih sloboda (»Narodne
novine – Međunarodni ugovori« broj 18/97., 6/99.-pročišćeni tekst,
8/99.-ispravak i 14/02.; u daljnjem tekstu: Zakon o potvrđivanju Konvencije),
koja Konvencija u članku 6. stavku 1. jamči, između ostaloga, i pravo na
suđenje u razumnom roku.

Ustavna tužba podnijeta je 3. siječnja 2005.
godine, a do tog dana postupak nije pravomoćno okončan pa Ustavni sud utvrđuje
da je do dana podnošenja ustavne tužbe postupak trajao ukupno četrnaest (14)
godina, dva (2) mjeseca i trideset (30) dana, a nakon stupanja na snagu Zakona
o potvrđivanju Konvencije pa do dana podnošenja ustavne tužbe postupak je
trajao sedam (7) godina, jedan (1) mjesec i dvadeset devet (29) dana.

4.2. POSTUPANJE
NADLEŽNOG SUDA

Postupak se u pravno relevantnom razdoblju prvo
vodio pred Općinskim sudom u Zagrebu, koji je bio neaktivan od 5. studenoga
1997. do 8. srpnja 1999. godine (jedna godina, osam mjeseci i tri dana) i od
13. lipnja 2001. do 23. listopada 2002. godine (jedna godina, četiri mjeseca i
deset dana), a presudu je donio nakon sedam godina, dva mjeseca i dvadeset šest
dana).

Županijski sud u Zagrebu je nakon oko osam
mjeseci donio odluku kojom je djelomično potvrdio, djelomično preinačio, te djelomično
ukinuo presudu i u tom dijelu predmet 4. travnja 2006. godine vratio Općinskom
sudu u Zagrebu na ponovno suđenje.

Razvidno je da, za razliku od Županijskog suda u
Zagrebu, Općinski sud u Zagrebu nije postupao učinkovito te da je prvi puta
meritorno odlučio o tužbenom zahtjevu tek 1. veljače 2005. godine.

4.3. PONAŠANJE
PODNOSITELJA USTAVNE TUŽBE (TUŽITELJA U PARNIČNOM POSTUPKU)

Podnositelj ustavne tužbe, kao tužitelj u
parničnom postupku, u pravnorelevantnom razdoblju
nije doprinio duljini postupka.

4.4. SLOŽENOST SUDSKOG
PREDMETA

Iz dosadašnjeg tijeka postupka proizlazi da se u
konkretnom slučaju ne radi o osobito složenoj sudskoj stvari.

4.5. ZNAČAJ POSTUPKA ZA
PODNOSITELJA

U konkretnom slučaju postupak se vodi radi
naknade štete žrtvi prometne nesreće. Budući da se radi o predmetu od posebnog
značaja za podnositelja, nadležni sud je trebao postupati posebno učinkovito.
Napominje se da je i Europski sud za ljudska prava u više svojih presuda
utvrdio da se od sudova zahtijeva veća učinkovitost u postupcima koji imaju
veći značaj za podnositelje, te da se u tom smislu posebna učinkovitost sudova
traži u postupcima koji se vode radi naknade štete žrtvama prometne nesreće
(v., primjerice, presude Europskog suda u predmetima Poje v. Croatia od 9.
ožujka 2006. godine, Silva Pontes
v. Portugal od 23. ožujka 1994. godine, te Martins Moreira v. Portugal od 26. listopada 1988. godine).

OCJENA USTAVNOG SUDA

5. Ustavni sud utvrđuje da se postupak u pravno
relevantnom razdoblju vodio u trajanju od sedam godina, jedan mjesec i dvadeset
devet dana, te da je još u tijeku. Imajući u vidu značaj predmeta za
podnositelja, ukupno trajanje postupka, razdoblja neaktivnosti i neučinkovito
postupanje Općinskog suda u Zagrebu, te okolnost da se postupak ponovno vodi
pred prvostupanjskim sudom (utvrđenja pod točkom 4.2. obrazloženja ove odluke),
Ustavni sud ocjenjuje da je povrijeđeno pravo podnositelja na suđenje u
razumnom roku, zajamčeno člankom 29. stavkom 1. Ustava Republike Hrvatske.

Stoga je u smislu odredbe članka 63. stavka 2.
Ustavnog zakona odlučeno kao pod točkama I. i II. izreke ove odluke.

6. U skladu s odredbom članka 63. stavka 3.
Ustavnog zakona odlučeno je kao u točkama III. i IV. izreke ove odluke.

Visinu naknade zbog povrede ustavnog prava na
donošenje odluke u razumnom roku, Ustavni sud utvrđuje uzimajući u obzir
okolnosti svakog pojedinog predmeta uz istodobno uvažavanje ukupnih
gospodarskih i socijalnih prilika u Republici Hrvatskoj.

7. Odluka o objavi (točka V. izreke) temelji se
na odredbama članka 29. Ustavnog zakona.

8. Predsjednik Općinskog suda u Zagrebu dužan je
dostaviti Ustavnom sudu pisanu obavijest o datumima donošenja i otpreme odluke
u roku osam (8) dana od dana njene otpreme, a najkasnije osam (8) dana od
isteka roka određenog u točki II. izreke ove odluke. Ovaj nalog temelji se na
članku 31. stavcima 4. i 5. Ustavnog zakona.

Broj: U-IIIA-14/2005

Zagreb, 7. lipnja 2006.

USTAVNI SUD REPUBLIKE HRVATSKE

Predsjednica Vijeća

**dr****. sc. Jasna Omejec, v. r.**

Odluka, NN 78/2006-1883