## Rješenje Ustavnog suda Republike Hrvatske broj U-IIIA-191/2003 od 16. svibnja 2003.

### NN 97/2003 (11.6.2003.), Rješenje Ustavnog suda Republike Hrvatske broj U-IIIA-191/2003 od 16. svibnja 2003.

# USTAVNI SUD REPUBLIKE HRVATSKE

1255

Ustavni
sud Republike Hrvatske, u Vijeću trojice za odlučivanje o ustavnim tužbama, u
sastavu sudac Milan Vuković, predsjednik Vijeća, te suci Ivan Matija i Jasna
Omejec, članovi Vijeća, u povodu ustavne tužbe J. K. iz S., SR Jugoslavija, na
sjednici Vijeća održanoj dana 16. svibnja 2003. godine, jednoglasno je donio

## RJEŠENJE

I.
Ustavna tužba se odbacuje.

II.Ovo
rješenje objavit će se u »Narodnim novinama«.

O b r a z l o ž e n j e

1.
Ustavna tužba podnesena je temeljem članka 60. u vezi s člankom 59. stavcima 1.
i 4. Ustavnog zakona o Ustavnom sudu Republike Hrvatske (»Narodne novine«, broj
99/99), zbog povrede ustavnog prava zajamčenog odredbom članka 26. Ustava
Republike Hrvatske, a podredno i zbog povrede ustavnog prava zajamčenog
odredbom članka 34. stavka 1. Ustava Republike Hrvatske. U ustavnoj tužbi
ističu se i povrede konvencijskog prava zajamčenog odredbama članaka 6. i 13.
Konvencije za zaštitu ljudskih prava i temeljnih sloboda (»Narodne novine« -
Među­narodni ugovori, broj 6/99 – pročišćeni tekst i 8/99 – ispravak, u
daljnjem tekstu: Europska konvencija), a podredno i člancima 8. i 14. Europske
konvencije te člankom 1. Protokola I. uz Europsku konvenciju.

Ustavnim
zakonom o izmjenama i dopunama Ustavnog za­kona o Ustavnom sudu Republike
Hrvatske (»Narodne novine«, broj 29/02, 49/02 – pročišćeni tekst; u daljnjem
tekstu: Ustavni zakon) izmijenjene su i dopunjene odredbe Ustavnog zakona na
koje se u ustavnoj tužbi pozvao podnositelj, te su one sadržane u članku 64. u
vezi s člankom 62. stavkom 1. i člankom 63. Ustavnog zakona koji je na snazi.

2. U
ustavnoj tužbi podnositelj ističe da su mu ustavna i konvencijska prava povrijeđena
člancima 1. i 2. Zakona o izmje­nama Zakona o obveznim odnosima (»Narodne
novine«, broj 7/96 od 17. siječnja 1996. godine) i člankom 1. Zakona o dopunama
Zakona o obveznim odnosima (»Narodne novine«, broj 112/99 od 22. listopada
1999. godine).

Podnositelj
smatra da mu je navedenim zakonskim propisima uskraćeno pravo na vođenje
sudskog postupka radi naknade štete koju je pretrpio uništenjem obiteljske kuće
i otuđenjem pokretne imovine »pošto je zakonski osnov koji mu je za to davao
pravo ukinut, a u roku koji je regulirao članak 2. stavak 2. Zakona o izmjenama
Zakona o obveznim odnosima i članak 2. Zakona o dopunama Zakona o obveznim
odnosima i u kojem je trebao biti donijet poseban zakonski akt koji bi
regulirao ovu materiju nije donijet«.

U ustavnoj
tužbi podnositeljUstavnom sudu postavlja i »zah­tjev za kompenzaciju«
radi naknade materijalne i nemate­rijal­ne štete i radi »zakonskog mu
uskraćivanja prava da vodi postupak za naknadu te štete«.

*Ne
postoje pretpostavke za pokretanje ustavnosudskog postupka.*

3.
Odredbom članka 62. Ustavnog zakona propisano je da svatko može podnijeti
Ustavnom sudu ustavnu tužbu ako smatra da mu je pojedinačnim aktom tijela
državne vlasti, tijela jedinice lokalne i područne (regionalne) samouprave ili
pravne osobe s javnim ovlastima, kojim je odlučeno o njegovim pravima i
obvezama, povrijeđeno ljudsko pravo ili temeljna sloboda zajamčena Ustavom. Ako
je zbog povrede ustavnih prava dopušten drugi pravni put, ustavna tužba može se
podnijeti tek nakon što je taj pravni put iscrpljen, a u stvarima u kojima je
dopušten upravni spor, odnosno revizija u parničnom ili izvanparničnom
postupku, pravni put je iscrpljen nakon što je odlučeno i o tim pravnim sred­stvima.

Odredbom
članka 63. stavka 1. Ustavnog zakona propisano je da će Ustavni sud pokrenuti
postupak po ustavnoj tužbi i prije no što je iscrpljen pravni put, u slučaju
kad o pravima i obvezama stranke nije u razumnom roku odlučio sud ili u slučaju
kad se osporenim pojedinačnim aktom grubo vrijeđaju ustavna prava, a potpuno je
razvidno da bi nepokretanjem ustavnosudskog postupka za podnositelja ustavne
tužbe mogle nastati teške i nepopravljive posljedice.

4. Iz
navoda ustavne tužbe razvidno je da podnositelj uopće nije pokrenuo postupak za
ostvarenje svojih prava pred nadležnim sudom, a mjerodavne odredbe Zakona o
obveznim odnosima na koje upućuje podnositelj odnose se samo na pravne
situacije u kojima je postupak pred nadležnim sudom već prethodno pokrenut.
Stoga te odredbe u konkretnom slučaju nisu primjenjive na pravnu situaciju
podnositelja.

5.Ustavna
tužba može se podnijeti samo u pravnoj situaciji kad postoji pojedinačni akt
nadležnog tijela protiv kojega su iscrpljena sva sredstva pravne zaštite, a
podnositelj smatra da mu je tim pojedinačnim aktom povrijeđeno neko ustavno
pravo. Ustavna tužba može se podnijeti i prije no što je podnositelj iskoristio
sva dopuštena sredstva pravne zaštite (to jest, prije no što je iscrpio pravni
put) ako su ispunjene pretpostavke propisane člankom 63. stavkom 1. Ustavnog
zakona. Primjena odredbe članka 63. stavka 1. Ustavnog zakona pretpostavlja,
međutim, da je podnositelj prethodno već pokrenuo odgovarajući pravni postupak
radi donošenja pojedinačnog akta nadležnog tijela kojim će se odlučiti o
njegovim pravima i obvezama u konkretnoj pravnoj stvari.

Budući
da podnositelj uopće nije pokrenuo nikakav sudski postupak u kojem bi se
trebalo odlučiti o njegovim pravima i obvezama, u konkretnom slučaju ne postoje
pretpostavke za pokretanje postupka pred Ustavnim sudom Republike Hrvatske u smislu
odredbi članaka 62. i 63. Ustavnog zakona.

6.
Slijedom navedenog, na temelju odredbe članka 32. Us­tav­nog zakona, riješeno
je kao u izreci pod točkom I.

Rješenje
o objavi iz točke II. izreke temelji se na odredbi članka 29. Ustavnog zakona.

Broj:
U-IIIA-191/2003

Zagreb,
16. svibnja 2003.

USTAVNI SUD REPUBLIKE HRVATSKE

Predsjednik Vijeća
**Milan Vuković,** v. r.

Rješenje, NN 97/2003-1255