## Odluka Ustavnog suda Republike Hrvatske brojU-III-3201/2003 od 24. svibnja 2005.

### NN 72/2005 (13.6.2005.), Odluka Ustavnog suda Republike Hrvatske brojU-III-3201/2003 od 24. svibnja 2005.

# USTAVNI SUD REPUBLIKE HRVATSKE

**1423**

Ustavni sud Republike Hrvatske, u Prvom Vijeću
za odlučivanje o ustavnim tužbama, u sastavu sudac Željko Potočnjak,
predsjednik Vijeća, te suci Ivan Matija, Agata Račan, Smiljko
Sokol, Nevenka Šernhorst i
Milan Vuković, članovi Vijeća, u postupku pokrenutom
ustavnom tužbom B. M. iz N. G., na sjednici održanoj 24. svibnja 2005. godine,
jednoglasno je donio

## ODLUKU

I. Ustavna tužba se odbija.

II. Ova odluka objavit će se u »Narodnim
novinama«.

```
Obrazloženje
```

```

```

1. Ustavna tužba podnijeta je protiv presude
Upravnog suda Republike Hrvatske, broj: Us-10948/2000-3
od 26. ožujka 2003. godine, kojom je odbijena tužba podnositelja podnijeta
protiv rješenja Ministarstva za javne radove, obnovu i graditeljstvo, Uprave za
obnovu, klasa: UP/II-361-01/00-01/295, urbroj: 516-04/01-00-5
od 29. studenoga 2000. godine.

Navedenim rješenjem odbijena je žalba
podnositelja izjavljena protiv rješenja Ureda za prostorno uređenje,
stambeno-komunalne poslove, graditeljstvo i zaštitu okoliša, Odsjeka za obnovu
i razvitak Županije brodsko-posavske, klasa: UP/I-361-01/98-01/39, urbroj: 2178-14-02-00-4 od 28. kolovoza 2000. godine, kojim
je u provedenoj obnovi postupka po službenoj dužnosti poništeno konačno
rješenja istog Ureda klasa: UP/I-361-01/98-01/39, urbroj:
2178-14-02-98-2 od 19. ožujka 1998. godine kojim je rješenjem utvrđeno pravo
podnositelja na obnovu obiteljske kuće na adresi N. G., B. J. 35a (točka 1.
izreke rješenja). Točkom 2. izreke rješenja odbijen je zahtjev podnositelja za
obnovu navedene kuće (točka 2.)

U konkretnom slučaju podnositelj je poradi
šutnje drugostupanjskog tijela uputio Upravnom sudu tužbu (broj: Us-10948/2000), međutim tuženo tijelo je odlučilo o
prigovoru rješenjem 29. studenoga 2000. godine te je tužitelj podnio tužbu
protiv tog rješenje (broj: Us-11938/2000). Budući da
se radi o istoj pravnoj stvari Sud je spojio tužbe radi zajedničkog razmatranja
i odlučivanja pod brojem: Us-10948/2000.

2. U ustavnoj tužbi podnositelj ponavlja
činjenične navode koje je isticao u tijeku upravnog postupka i upravnog spora. Ističe
pogrešno i nepotpuno utvrđeno činjenično stanje i pogrešnu primjenu
materijalnog prava. Smatra da ima pravo na obnovu kuće budući da je oštećenje
kuće nastalo u vrijeme ratnih okolnosti, te da se radi o ratnoj šteti. Ističe
da se kuća u vrijeme miniranja nalazila na području pod jurisdikcijom Republike
Hrvatske a šteta na kući je nastala uslijed terorističkih aktivnosti od strane
nepoznatog počinitelja.

Smatra da su upravna tijela i Upravni sud Republike
Hrvatske, zbog neuvažavanja tih okolnosti, pogrešno primijenili odredbe Zakona
o obnovi (»Narodne novine«, broj 24/96., 54/96., 87/96. i 57/00.). Takve svoje
navode, podnositelj obrazlaže pozivajući se na odredbu članka 1. Zakona o
izmjenama i dopunama Zakona o obnovi kojim je utvrđeno da prava na obnovu
uništenih ili oštećenih materijalnih dobara u Republici Hrvatskoj imaju svi
vlasnici tih dobara koja su dobra bila izložena razornim djelovanjima i
posljedicama takvih djelovanja, nastalim početkom velikosrpske agresije, pa
tijekom Domovinskog rata pa do završetka mirne integracije.

Podnositelj smatra da mu je time povrijeđeno
ustavno pravo, propisano odredbom članka 14. stavka 2. Ustava Republike
Hrvatske i odredbe članka 3. i 117. stavka 3. Ustava. Predlaže ukidanje presude
Upravnog suda Republike Hrvatske, broj: Us-10948/2000-3
od 26. ožujka 2003. godine, te rješenja Ministarstva za javne radove, obnovu i
graditeljstvo, Uprave za obnovu, klasa: UP/II-361-01/00-01/295, urbroj: 516-04/01-00-5 od 29. studenoga 2000. godine i
Ureda za prostorno uređenje, stambeno-komunalne poslove, graditeljstvo i
zaštitu okoliša, Odsjeka za obnovu i razvitak Županije brodsko-posavske, klasa:
UP/I-361-01/98-01/39, urbroj: 2178-14-02-00-4 od 28.
kolovoza 2000. godine.

3. Za potrebe ovosudnog
postupka pribavljen je spis Ureda državne uprave u Županiji brodsko-posavskoj,
Službe za prostorno uređenje, zaštitu okoliša, graditeljstvo i imovinsko-pravne
poslove u Slavonskom Brodu, klasa: UP/II-361-01/98-01/39.

*Ustavna
tužba nije osnovana.*

4. Prema odredbi članka 2. stavka 2. Zakona o
utvrđivanju ratne štete (»Narodne novine«, broj 61/91.) ratnom se štetom u
smislu Zakona smatra šteta učinjena od neprijatelja, ilegalnih skupina,
legalnih tijela Republike Hrvatske, kao i saveznika navedenih skupina i tijela
ukoliko je posredno ili neposredno nastala u vrijeme navedeno u članku 1. ovog
Zakona (od 15. kolovoza 1990. godine do prestanka neprijateljstava i ratnih
operacija).

U Uputama za primjenu Zakona o utvrđivanju ratne
štete (»Narodne novine«, broj 54/93.) propisano je da su ratnom štetom
obuhvaćeni gubici nastali kao rezultat ratnih (vojnih) djelovanja ili njihovih
posljedica, djelovanja neprijateljskih vojnih i paravojnih formacija ili po
njima kontroliranih ili podržavanih terorističkih i drugih jedinica,
zarobljavanja, držanja talaca, protjerivanja stanovništva i drugih ilegalnih
aktivnosti.

Nadležna tijela u postupku koji je prethodio
ustavnosudskom postupku, utvrdila su da je šteta na spornoj kući nastala 6.
prosinca 1991. godine, uslijed eksplozije eksplozivne naprave postavljene od
strane nepoznatog počinitelja (što podnositelj i ne osporava), a ne u vezi s
ratnim operacijama od strane osoba ili skupina navedenih u članku 2. stavku 2.
Zakona o utvrđivanju ratne štete. Nadležna upravna tijela i Upravni sud
Republike Hrvatske, utvrdili su da podnositelj nema pravo na obnovu svoje kuće
prema odredbama Zakona o obnovi. Šteta nastala na kući podnositelja nije ratna
šteta u smislu tog Zakona, već je šteta prouzrokovana kaznenim djelom
počinitelja na području na kojem je djelovao pravni sustav Republike Hrvatske,
na neokupiranom području, slijedom čega su nadležna upravna tijela i Upravni
sud Republike Hrvatske odbili zahtjev podnositeljice za obnovu sporne kuće.

5. Ocjenjujući razloge ustavne tužbe sa
stajališta članka 14. stavka 2. Ustava, Ustavni sud je utvrdio da osporenom
presudom podnositelju, u konkretnom slučaju, nije povrijeđeno ustavno pravo
jednakosti pred zakonom.

Pravna stajališta navedena u osporenoj presudi
nadležnog suda zasnivaju se na pravilnoj primjeni mjerodavnog materijalnog
prava i na ustavnopravno prihvatljivom tumačenju tog prava. Ustavni sud
utvrđuje da je nadležni sud, polazeći od činjeničnog stanja utvrđenog u
provedenom dokaznom postupku, obrazložio svoja stajališta iznesena u osporenoj
presudi, za koja je nedvojbeno da nisu posljedica proizvoljnog tumačenja i
samovoljne primjene mjerodavnog materijalnog prava.

Ustavni sud iz navedenih razloga nije prihvatio
navode podnositelja da mu, u konkretnom slučaju, nije osigurana jednakost pred
zakonom, zajamčena člankom 14. stavkom 2. Ustava.

6. Podnositelj ističe i povredu odredaba članaka
3. i 117. stavka 3. Ustava. Te ustavne odredbe ne sadrže ljudska prava i
temeljne slobode na kojima se može temeljiti ustavna tužba u smislu odredbe
članka 62. stavka 1. Ustavnog zakona o Ustavnom sudu Republike Hrvatske
(»Narodne novine«, broj 99/99., 29/02. i 49/02. – pročišćeni tekst, u daljnjem
tekstu: Ustavni zakon).

7. Slijedom navedenog, na temelju odredbi
članaka 73. i 75. Ustavnog zakona, Ustavni sud je odlučio kao u izreci.

8. Odluka o objavi temelji se na odredbama
članka 29. Ustavnog zakona.

Broj: U-III-3210/2003

Zagreb, 24. svibnja 2005.

USTAVNI SUD REPUBLIKE HRVATSKE

Predsjednik Vijeća

dr. sc.
Željko Potočnjak, v. r.

Odluka, NN 72/2005-1423