## Odluka Ustavnog suda Republike Hrvatske broj: U-III-1502/2007 od 9. srpnja 2008.

### NN 94/2008 (13.8.2008.), Odluka Ustavnog suda Republike Hrvatske broj: U-III-1502/2007 od 9. srpnja 2008.

# USTAVNI SUD REPUBLIKE HRVATSKE

**2977**

Ustavni sud Republike Hrvatske, u Prvom vijeću za odlučivanje o ustavnim
tužbama, u sastavu sudac Aldo Radolović, predsjednik Vijeća, te suci Marko
Babić, Mario Kos, Davor Krapac, Duška Šarin i Nevenka Šernhorst, članovi Vijeća,
u postupku pokrenutom ustavnom tužbom D. M. i M. P. iz Z. te P. M. iz P., na
sjednici održanoj 9. srpnja 2008. godine, jednoglasno je donio

## ODLUKU

I. Ustavna tužba se odbija.
II. Ova odluka objavit će se u »Narodnim novinama«.

```
Obrazloženje
```

1. Ustavna tužba podnijeta je protiv rješenja Upravnog suda Republike Hrvatske
broj: Zpa-16/2006-8 od 15. veljače 2007. godine.
Tim je rješenjem odbačen zahtjev podnositelja za zaštitu Ustavom zajamčenog
prava i slobode čovjeka i građanina protiv odluke Vlade Republike Hrvatske
klasa: 943-04/06-02/01, urbroj: 5030109-06-39 od 29. lipnja 2006. godine. Tom je
odlukom odobreno društvu P. d.o.o. Z. stupanje u posjed prije pravomoćnosti
rješenja o nepotpunom izvlaštenju, koje je donio Ured državne uprave u
Primorsko-goranskoj županiji, Služba za prostorno uređenje, zaštitu okoliša,
graditeljstvo i imovinskopravne poslove, Ispostava Vrbovsko klasa: UP/I-943-04/05-04/246
i UP/I-943-04/05-04/258, urbroj: 2170-87-06-11 i 2170-87-0613 od 13. ožujka
2006., u odnosu na k.č. broj 173 i 192/1, obje k.o. G. V. Stupanje u posjed tih
nekretnina prije pravomoćnosti rješenja o izvlaštenju dopušteno je radi hitnosti
i da bi se otklonila teško nadoknadiva šteta.
2. Podnositelji smatraju da su osporenim rješenjem povrijeđena ustavna prava
zajamčena člancima 14. stavkom 2., 19. stavkom 2., 26. i 48. stavkom 1. Ustava
Republike Hrvatske.
U ustavnoj tužbi podnositelji iznose navode koje su iznijeli i u zahtjevu za
zaštitu prava, koji su podnijeli Upravnom sudu Republike Hrvatske. Smatraju da
je Upravni sud bio nadležan u konkretnom slučaju i da je trebao provesti
postupak sukladno članku 66. Zakona o upravnim sporovima (»Narodne novine«, broj
53/91. i 77/92.). Ističu da niti jednim zakonskim propisom nije određeno da bi o
takvom zahtjevu odlučivao mjesno nadležni županijski sud. Navode da je
zakonodavac odredio nadležnost županijskog suda protiv drugostupanjskog rješenja
o izvlaštenju, ali ne i protiv odluka Vlade Republike Hrvatske o uvođenju u
posjed prije pravomoćnosti rješenja o izvlaštenju.
Ističu da je pogrešna tvrdnja Upravnog suda da je u ovom slučaju osigurana druga
sudska zaštita i to izvan upravnog spora jer podnositelji nisu podnijeli zahtjev
protiv rješenja o izvlaštenju pa bi za rješavanje bila osigurana sudska zaštita
pred županijskim sudom, već su zahtjev izjavili protiv odluke Vlade Republike
Hrvatske, protiv koje nije osigurana druga sudska zaštita jer je zakonodavac
izričito odredio nadležnost županijskog suda, kao suda pune jurisdikcije, protiv
rješenja o izvlaštenju, sukladno odluci Ustavnog suda Republike Hrvatske broj:
U-I-745/1999 od 8. studenoga 2000., ali ne i protiv odluke Vlade Republike
Hrvatske o stupanju u posjed prije pravomoćnosti rješenja o izvlaštenju (članak
28. stavak 2. Zakona o izvlaštenju).
Navode da su odluke Vlade Republike Hrvatske pojedinačni akti protiv kojih nije
dozvoljena žalba niti redoviti upravni spor, temeljem članka 23. Zakona o
upravnim sporovima, a kako se radi o povredi prava vlasništva, smatraju da je
osigurana zaštita temeljem članka 66. Zakona o upravnim sporovima. Također,
smatraju da kad sud utvrdi da nije nadležan, dužan je zahtjev proslijediti
nadležnom sudu, a ne odbaciti tužbu sukladno člancima 21. stavku 1. i 282.
stavku 2. Zakona o parničnom postupku.
Smatraju, također, da osporena odluka Vlade Republike Hrvatske nije zakonita jer
prethodno nije utvrđen interes Republike Hrvatske za izgradnju plinovoda u
konkretnom slučaju.
Predlažu usvajanje ustavne tužbe, ukidanje osporenog rješenja i vraćanje
predmeta nadležnom sudu na ponovni postupak.

*Ustavna tužba je osnovana.*

3. Prema odredbi članka 62. stavka 1. Ustavnog zakona o Ustavnom sudu Republike
Hrvatske (»Narodne novine«, broj 99/99., 29/02. i 49/02. – pročišćeni tekst, u
daljnjem tekstu: Ustavni zakon), svatko može podnijeti Ustavnom sudu ustavnu
tužbu ako smatra da mu je pojedinačnim aktom tijela državne vlasti, tijela
jedinice lokalne i područne (regionalne) samouprave ili pravne osobe s javnim
ovlastima, kojim je odlučeno o njegovim pravima i obvezama ili o sumnji ili
optužbi zbog kažnjivog djela, povrijeđeno ljudsko pravo ili temeljna sloboda
zajamčena Ustavom, odnosno Ustavom zajamčeno pravo na lokalnu i područnu
(regionalnu) samoupravu.
Ustavni sud u postupku pokrenutom ustavnom tužbom, u granicama zahtjeva
istaknutog u ustavnoj tužbi utvrđuje je li u postupku odlučivanja o pravima i
obvezama povrijeđeno podnositelju ustavno pravo, pri čemu se, u pravilu, ne
upušta u pitanje jesu li sudovi pravilno i potpuno utvrdili činjenično stanje i
ocijenili dokaze. Za Ustavni sud mjerodavne su samo one činjenice od čijeg
postojanja ovisi ocjena o povredi ustavnog prava.
4. Odluku o stupanju u posjed nekretnina u k.o. G. V. prije pravomoćnosti
rješenja o nepotpunom izvlaštenju od 29. lipnja 2006. Vlada Republike Hrvatske
donijela je na temelju članka 28. stavka 2. Zakona o izvlaštenju (»Narodne
novine«, broj 9/94., 35/94., 112/00. – odluka Ustavnog suda i 114/01.).
Odredbom članka 21a. stavka 1. Zakona o izmjenama i dopunama Zakona o
izvlaštenju (»Narodne novine«, broj 114/01.), sudska zaštita u postupku
izvlaštenja osigurava se sukladno člancima 42a. do 42h. tog Zakona. Prema članku
42a. navedenog Zakona protiv drugostupanjskog rješenja o izvlaštenju može se
podnijeti tužba nadležnom županijskom sudu.
Upravni sud utvrđuje da je osporena odluka donesena na temelju članka 28. stavka
2. Zakona o izvlaštenju, u kojem postupku je sudska zaštita osigurana pred
županijskim sudom te se protiv te Odluke ne može podnositi zahtjev za zaštitu
Ustavom zajamčenog prava i slobode čovjeka i građanina.
Odredbom članka 66. Zakona o upravnim sporovima propisano je da o zahtjevu za
zaštitu ustavom zajamčenog prava i slobode čovjeka i građanina, ako je takva
sloboda ili pravo povrijeđeno konačnim pojedinačnima aktom, a nije osigurana
druga sudska zaštita, odlučuje sud nadležan za upravne sporove odgovarajućom
primjenom tog Zakona.
6. Odredbom članka 19. stavka 2. Ustava jamči se sudska kontrola zakonitosti
upravnih akata i akata koje donose tijela s javnim ovlastima.
U konkretnom slučaju podnositelji su zatražili provedbu postupka propisanog
člankom 66. Zakona o upravnim sporovima (tzv. kvazi upravnog spora) te su
tvrdili da im je u postupku donošenja osporene odluke Vlade Republike Hrvatske
od 29. lipnja 2006. bilo povrijeđeno ustavno jamstvo prava vlasništva iz članka
48. stavka 1. Ustava.
Upravni sud Republike Hrvatske je otklonio nadležnost za postupanje, utvrdivši
da je za postupanje nadležan županijski sud sukladno članku 42a. Zakona o
izvlaštenju.
7. Odluka Vlade Republike Hrvatske o stupanju u posjed nekretnina prije
pravomoćnosti rješenja o nepotpunom izvlaštenju (u daljnjem tekstu: odluka Vlade
Republike Hrvatske) nije drugostupanjsko rješenje o izvlaštenju. Svrha je ove
odluke da se zbog razloga hitnosti ili otklanjanja znatnije štete privremeno
uredi faktično stanje te omogući korisniku izvlaštenja ulazak u posjed, koji bi
inače bio moguć tek po pravomoćnosti rješenja o izvlaštenju ili čak i kasnije,
odnosno po isplati naknade za izvlaštenu nekretninu (članak 28. Zakona o
izvlaštenju). Ovom se odlukom ne ulazi u meritum stvari niti se njome odlučuje o
predmetu postupka izvlaštenja. Tu odluku ne donosi tijelo nadležno za rješavanje
o izvlaštenju, tj. niti nadležno prvostupanjsko tijelo niti nadležno
Ministarstvo pravosuđa, kao tijelo koje rješava u žalbenom postupku.
Ta odluka ima ulogu zaključka o dozvoli izvršenja, propisanog člankom 278.
Zakona o općem upravnom postupku (»Narodne novine«, broj 53/91.), jer svrha ove
odluke i jest izvršenje rješenja o izvlaštenju, koje još nije postalo
pravomoćno.
Dakle, člancima 42a. do 42h. Zakona o izvlaštenju uređen je postupak sudske
zaštite protiv drugostupanjskog rješenja o izvlaštenju kao konačnog upravnog
akta kojim se meritorno odlučuje o upravnoj stvari – izvlaštenju. Međutim članak
21a. stavak 2. Zakona o izvlaštenju propisuje da se sudska zaštita u cjelokupnom
postupku izvlaštenja osigurava sukladno člancima 42a. do 42h. Zakona. Stoga se
sustavnim tumačenjem te odredbe može utvrditi da se na sve upravne akte koji se
donose u postupku izvlaštenja primjenjuje sudska zaštita pred županijskim sudom,
sukladno propisima koji uređuju sudsku zaštitu protiv drugostupanjskog rješenja
o izvlaštenju.
Dakle, sudska zaštita protiv odluke Vlade Republike Hrvatske o stupanju u posjed
nekretnina prije pravomoćnosti rješenja o nepotpunom izvlaštenju osigurana je u
postupku pred županijskim sudom.
8. Postupak izvlaštenja jest upravna stvar jer ono omogućuje javnoj vlasti da na
zakonit i pravilan način zadovolji određenu potrebu od općeg interesa namećući
strankama unutar postupka izvlaštenja određena prava i obveze. Odluka Vlade
Republike Hrvatske nije meritorno rješenje o izvlaštenju, ali uređuje mjeru koja
se primjenjuje u postupku izvlaštenja i usko je vezana uz predmet izvlaštenja.
Ta se odluka ne može donijeti bez prvostupanjskog ili drugostupanjskog rješenja
o izvlaštenju te se može donijeti samo prije pravomoćnog okončanja postupaka
izvlaštenja. Odluka Vlade Republike Hrvatske, stoga, ima sve značajke
privremenog rješenja koje je uređeno odredbom članka 217. stavka 1. Zakona o
općem upravnom postupku, koji propisuje da ako je prema okolnostima slučaja
neophodno prije okončanja postupka donijeti rješenje kojim se privremeno uređuju
sporna pitanja, takvo se rješenje donosi na podlozi podataka koji postoje u času
njegovog donošenja. Člankom 217. stavkom 4. Zakona o općem upravnom postupku
propisano je da se privremeno rješenje smatra u pogledu pravnih lijekova i
izvršenja kao samostalno rješenje.
Stoga, usporedbom sadržaja odluke Vlade Republike Hrvatske s navedenim odredbama
Zakona o općem upravnom postupku valja utvrditi da je odluka Vlade Republike
Hrvatske po pravnoj naravi upravni akt.
9. Navedena odluka nema sve sastavne dijelove upravnog akta, odnosno nema
obrazloženje i uputu o pravnom lijeku. Nedostatak upute o pravnom lijeku ne
smije imati štetan utjecaj na zaštitu prava stranke u upravnom postupku (članak
210. stavak 5. Zakona o općem upravnom postupku).
Člankom 224. stavcima 2. i 3. Zakona o općem upravnom postupku propisano je da
se protiv rješenja Sabora i Vlade Republike Hrvatske ne može izjaviti žalba, ali
ako žalba nije dopuštena neposredno se može pokrenuti upravni spor.
Dakle, protiv rješenja Vlade Republike Hrvatske se može neposredno pokrenuti
upravni spor.
Člankom 9. Zakona o upravnim sporovima propisano je da se upravni spor ne može
voditi protiv akta u stvarima u kojima je osigurana sudska zaštita izvan
upravnog spora.
Kako je u postupcima izvlaštenja sudska zaštita osigurana pred županijskim
sudom, protiv odluke Vlade Republike Hrvatske tužba se može uložiti pred
nadležnim županijskim sudom.
10. Članak 60. Zakona o upravnim sporovima upućuje na odgovarajuću primjenu
odredbi Zakona o parničnom postupku na postupovne odnose koji nisu propisani tim
Zakonom.
Kad Upravni sud odbaci tužbu zbog nenadležnosti dužan je predmet ustupiti
nadležnom sudu (u ovom slučaju županijskom), primjenom članka 21. Zakona o
parničnom postupku (»Narodne novine«, broj 53/91., 91/92., 112/99., 88/01. i
117/03.).
Međutim, u ovom su slučaju podnositelji podnijeli zahtjev za zaštitu prava iz
članka 66. Zakona o upravnim sporovima, a ne tužbu, te je stoga u ovom slučaju
Upravni sud zahtjev osnovano odbacio.
11. Stoga, osporenim rješenjem nije došlo do povrede ustavnog prava zajamčenog
člankom 19. stavkom 2. Ustava.
12. Zbog navedenog pod točkama 4. do 11. obrazloženja odluke i zbog sadržaja
ustavne tužbe, kojom se osporava primjena mjerodavnog postupovnog prava u
postupku pred Upravnim sudom, o povredama ostalih ustavnih prava nije
odlučivano.
13. Slijedom iznijetog, na temelju odredaba članaka 73. i 75. Ustavnog zakona,
odlučeno je kao u izreci (točka I.).
Odluka o objavi temelji se na odredbi članka 29. Ustavnog zakona (točka II.
izreke).

Broj: U-III-1502/2007
Zagreb, 9. srpnja 2008.

USTAVNI SUD REPUBLIKE HRVATSKE
Predsjednik Vijeća
**dr. sc. Aldo Radolović**, v. r.

Odluka, NN 94/2008-2977
Opći uvjeti korištenjaZaštita privatnosti[Pristup podatcima](/data_access_hr.aspx)[ELI](/about_eli_hr.aspx)

©2026. g. Narodne novine d.d.

, izrada [Novena d.o.o.](http://novena.hr/)