## Odluka Ustavnog suda Republike Hrvatske broj:U-III-2383/2005 od 13. veljače 2008.

### NN 29/2008 (10.3.2008.), Odluka Ustavnog suda Republike Hrvatske broj:U-III-2383/2005 od 13. veljače 2008.

# USTAVNI SUD REPUBLIKE HRVATSKE

**972**

Ustavni sud Republike Hrvatske, u Prvom vijeću za odlučivanje o ustavnim
tužbama, u sastavu sudac Aldo Radolović, predsjednik Vijeća, te suci Marko
Babić, Mario Kos, Davor Krapac, Jasna Omejec i Nevenka Šernhorst, članovi
Vijeća, u postupku koji je ustavnom tužbom pokrenuo J. G. iz F., kojeg zastupaju
A. Z. i V. Z., odvjetnici iz P., na sjednici održanoj 13. veljače 2008. godine,
jednoglasno je donio

## ODLUKU

I. Ustavna tužba se usvaja.
II. Ukida se presuda Županijskog suda u Puli, broj: Gž-666/03 od 7. ožujka 2005.
godine i predmet se vraća Županijskom sudu u Puli, na ponovno odlučivanje.
III. Ova odluka objavit će se u »Narodnim novinama«.

```
Obrazloženje
```

1. Ustavna tužba podnijeta je protiv presude Županijskog suda u Puli, broj: Gž-666/03-2
od 7. ožujka 2005. godine, kojom je potvrđena presuda Općinskog suda u Puli,
broj: P-2282/97-52 od 18. listopada 2002. godine.
Tom presudom (u dijelu kojim je usvojen tužbeni zahtjev) naloženo je
podnositelju (tuženiku) da tužitelju K. P. iz P. na ime stjecanja bez osnove
plati 33.300,00 kn, sa zakonskim zateznim kamatama, te trošak postupka.
2. Podnositelj smatra da su osporenim presudama povrijeđena ustavna prava
članaka 14., 26. i 48. Ustava Republike Hrvatske.
Podnositelj, u ustavnoj tužbi ponavlja prigovore ranije navedene u žalbi,
smatrajući da su sudovi nepravilno utvrdili činjenično stanje i pogrešno
primijenili propise materijalnog prava. U bitnome, analizira tijek postupka,
dajući vlastitu ocjenu provedenih dokaza, naglašavajući da je tužitelj prema
kupoprodajnom ugovoru, kojim je kupio kuću od tuženika, imao samo pravo
korištenja spornog vrta i okućnice, te da ugovorena cijena kuće nije obuhvaćala
i naknadu za korištenje spornog vrta i okućnice, koje je u međuvremenu kupila
treća osoba P. J.
Ustavnom sudu Republike Hrvatske predlaže da usvoji ustavnu tužbu i ukine
pobijane presude.

*Ustavna tužba je osnovana.*

3. Za potrebe ustavnosudskog postupka pribavljen je spis Općinskog suda u Puli,
broj: P-2282/97.
U postupku koji je prethodio ustavnosudskom, prvostupanjski sud je utvrdio da je
uzrok nastanka spora između tužitelja i podnositelja vrt i okućnica (u sastavu
k.č.br. 1255/5 i 1255/6 te 2081/5 upisane u zk.ul. 3815 k.o. P.) koje je
podnositelj prodao trećoj osobi P. J., koji se upisao kao zemljišnjoknjižni
vlasnik na spornim nekretninama. Utvrdivši da je podnositelj prijevarno istu
nekretninu prodao dvjema osobama, sud je ocijenio da tužitelj ima pravo na
povrat dijela novca kojeg je platio na ime spornog vrta i okućnice, pa je u tom
smislu usvojio taj dio tužbenog zahtjeva.
Drugostupanjski sud je, odlučujući povodom žalbe, utvrdio da je prvostupanjski
sud pravilno utvrdio činjenično stanje i primijenio mjerodavno materijalno
pravo. Pri tome je drugostupanjski sud, također, ocijenio da je tužitelj,
temeljem kupoprodajnog ugovora kojeg je zaključio s podnositeljem, platio cijenu
koja je bila formirana ne samo na osnovi vrijednosti kuće, već i na osnovi
vrijednosti korištenja sporne okućnice i vrta, pri čemu dio kupoprodajne cijene
koji se odnosi na sporne nekretnine podnositelj nije mogao primiti, jer ih nije
mogao prodavati s obzirom da su u to vrijeme bile u društvenom vlasništvu. Sud
je zaključio da je na takav način za dio kupoprodajne cijene kod podnositelja
došlo do stjecanja bez osnove, te je iznos kupoprodajne cijene koji je primio na
ime okućnice i vrta dužan tužitelju vratiti sukladno članku 210. Zakona o
obveznim odnosima (»Narodne novine«, broj 53/91., 73/91., 111/93., 3/94., 7/96.,
91/96., 112/99. i 88/01.).
4. Odredbom članka 354. stavka 2. točke 1. Zakona o parnič­nom postupku
(»Narodne novine«, broj 53/91., 91/92., 112/99., 88/01. i 117/03.) propisano je
da bitna povreda odredaba parničnog postupka uvijek postoji, ako je u donošenju
presude sudjelovao sudac koji se po zakonu mora izuzeti (članak 71. stavak 1.
točke 1. do 6.), odnosno koji je rješenjem suda bio izuzet, ili ako je u
donošenju presude sudjelovala osoba koja nema svojstvo suca.
Odredbom članka 71. stavka 1. točke 5. Zakona o parničnom postupku propisano je
da sudac ne može obavljati sudačku dužnost, ako je u istom predmetu sudjelovao u
postupku pred nižim sudom ili pred kojim drugim tijelom.
5. Odredba članka 14. stavka 1. Ustava sadrži ustavno jamstvo nediskriminacije,
odnosno zabranu diskriminacije u ostvarenju nekog konkretnog prava po bilo kojoj
osnovi. Podnositelj u ustavnoj tužbi nije ni na koji način obrazložio povredu
tog ustavnog prava. Uvidom u pribavljeni spis, Ustavni sud u provedenom
ustavnosudskom postupku nije utvrdio nijednu činjenicu ili okolnost koja bi na
bilo koji način upućivala da je u postupcima koji su prethodili ustavnosudskom
postupku, podnositelj bio diskriminiran po bilo kojem svojstvu. Stoga pozivanje
podnositelja na povredu ustavnog jamstva nediskriminacije, Ustavni sud ocjenjuje
neosnovanim.
6. Odredbom članka 29. stavka 1. Ustava jamči se ustavno pravo na pravično
suđenje.
Sadržaj ustavnog prava na pravično suđenje ograničen je na postupovna jamstva
pravičnog suđenja pa Ustavni sud, ocjenjujući navode ustavne tužbe sa stajališta
tog ustavnog prava, ispituje eventualno postojanje postupovnih povreda u
postupcima pred sudovima i na temelju toga ocjenjuje je li postupak bio vođen na
način koji je podnositelju osiguravao pravično suđenje.
Osim toga, Ustavni sud ističe da nepristranost suda kao dio ustavnog prava na
pravično suđenje podrazumijeva da sud kao takav i njegov sastav jamče dovoljno
sigurnosti kojom isključuju svaku opravdanu sumnju u nepristranost suda. Sudovi
upravo time što nastupaju kao nepristrani pridonose povjerenju javnosti koje je
nužno u demokratskom društvu, što je također već utvrđeno stajalište
međunarodnog prava (*npr. Mežnarić protiv Hrvatske, zahtjev br. 71615/01, presuda
od 15. srpnja 2005., § 27. Europskog suda za ljudska prava u Strasbourgu*).
Također, nepridržavanje utvrđenih procesnih pravila tijekom sudskog postupka
(zajamčenih kroz načelo zakonitosti) dovodi u pitanje poštivanje drugih načela
kao što su jednakost stranaka pred sudom i zakonom te pravna sigurnost, čime se
također ugrožava i vladavina prava kao jedno od osnovnih vrednota pravnog
poretka zajamčenog Ustavom Republike Hrvatske.
U konkretnom slučaju sutkinja H. P. sudjelovala je, kao predsjednica vijeća u
donošenju presude Općinskog suda u Puli, broj: P-2282/97 od 18. listopada 2002.,
potvrđene presudom broj: Gž-666/03 od 7. ožujka 2005. Županijskog suda u Puli
čiji član vijeća je bila, ranije spomenuta, sutkinja H. P. koja je u međuvremenu
imenovana sutkinjom navedenog suda.
Polazeći od činjenice da je ista sutkinja sudjelovala u postupku pred sudom
prvog stupnja, a kasnije je bila i članica žalbenog vijeća koje je odlučivalo o
istom predmetu, Ustavni sud ocjenjuje da u postupku donošenja osporene presude
Županijskog suda u Puli nisu primijenjene odredbe mjerodavnog postupovnog prava
čime je dovedena u ozbiljnu sumnju objektivna nepristranost suda.
Stoga, imajući u vidu sve navedene okolnosti, Ustavni sud utvrđuje da je
podnositelju povrijeđeno pravo da zakonom ustanovljeni neovisni i nepristrani
sud pravično odluči o njegovim pravima i obvezama, propisano odredbom članka 29.
stavka 1. Ustava Republike Hrvatske.
7. S obzirom da je utvrđena povreda članka 29. stavka 1. Ustava, Ustavni sud
nije razmatrao eventualnu povredu članka 14. stavka 2. Ustava.
8. Podnositelj ističe i povredu prava vlasništva zajamčenog člankom 48. stavkom
1. Ustava.
Ustavni sud štiti pravo vlasništva na ustavnopravnoj razini na način da priječi
tijelima državne vlasti ograničavanje ili oduzimanje tog prava, osim ako je
ograničavanje ili oduzimanje zasnovano na zakonu.
U slučaju zadiranja u vlasništvo od strane drugih pravnih subjekata (fizičkih
ili pravnih osoba) radi se, u pravilu, o imovinskim sporovima privatnog prava.
Ustavni sud ispituje i takvu odluku sud­bene i druge vlasti kad ocijeni da je
osporena odluka, prosuđujući je kroz zaštitu ljudskih prava i temeljnih sloboda
zajamčenih Ustavom, utemeljena na neprihvatljivom pravnom stajalištu ili je tako
pogrešna i bez razboritog pravnog obrazloženja da ju je moguće ocijeniti
samovoljnom.
Ustavni sud ocjenjuje da iz osporenih presuda proizlazi da podnositelj nije
vlasnik sporne nekretnine, već treća osoba P. J. kojem je prodao sporne
nekretnine i koji se upisao kao zemljišnoknjižni vlasnik. Stoga, Ustavni sud
ocjenjuje da navedene ustavne odredbe zajamčene člankom 48. Ustava Republike
Hrvatske nisu mjerodavne u konkretnom slučaju.
9. Odredba članka 26. Ustava nije mjerodavna u konkretnom slučaju. Podrobno
obrazloženo stajalište u vezi članka 26. Ustava, Ustavni sud iznio je u odluci,
broj: U-III-884/04 od 16. prosinca 2004. godine, »Narodne novine«, broj 2/05.
10. Odredba članka 117. stavka 3. Ustava, ne sadrži ljudska prava i temeljne
slobode koje su Ustavom zajamčene fizičkoj ili prav­noj osobi i koje se štite u
ustavnosudskom postupku pokrenutom ustavnom tužbom u smislu odredbe članka 62.
stavka 1. Ustavnog zakona o Ustavnom sudu Republike Hrvatske (»Narodne novine«,
broj 99/99., 29/02. i 49/02. – pročišćeni tekst).
11. Temeljem odredaba članaka 73. i 76. Ustavnog zakona o Ustavnom sudu
Republike Hrvatske odlučeno je kao u točkama I. i II. izreke ove odluke, a točka
III. izreke temelji se na odredbi članka 29. Ustavnog zakona o Ustavnom sudu
Republike Hrvatske.

Broj: U-III-2383/2005
Zagreb, 13. veljače 2008.

USTAVNI SUD REPUBLIKE HRVATSKE
Predsjednik Vijeća
**dr. sc. Aldo Radolović**, v. r.

Odluka, NN 29/2008-972
Opći uvjeti korištenjaZaštita privatnosti[Pristup podatcima](/data_access_hr.aspx)[ELI](/about_eli_hr.aspx)

©2026. g. Narodne novine d.d.

, izrada [Novena d.o.o.](http://novena.hr/)