## Odluka Ustavnog suda Republike Hrvatske broj U-III-737/1996 od 1. srpnja 1998.

### NN 94/1998 (10.7.1998.), Odluka Ustavnog suda Republike Hrvatske broj U-III-737/1996 od 1. srpnja 1998.

# USTAVNI SUD REPUBLIKE HRVATSKE

Ustavni sud Republike Hrvatske, u sastavu Jadranko Crnić, predsjednik
Suda te suci Zdravko Bartovčak, dr. Velimir Belajac, dr. Nikola Filipović,
Ante Jelavić Mitrović, mr. Vojislav Kučeković, Jurica Malčić, mr. Hrvoje
Momčinović, Ivan Marijan Severinac i Mladen Žuvela, u povodu ustavne tužbe
"Croatia" - osiguranje d.d. Z., Podružnica Z., na sjednici održanoj dana
1. srpnja 1998. godine, donio je

## **ODLUKU**

1. Ustavna tužba se usvaja.

2. Ukida se presuda Vrhovnog suda Republike Hrvatske br. Rev-2442/1994
od 9. svibnja 1996. godine u dijelu pod točkom I. izreke, kojim je revizija
tužiteljice N. V. djelomično prihvaćena i preinačena presuda Okružnog suda
u Z. od dana 28. prosinca 1993. godine, broj: Gž-8272/93 i presuda Općinskog
suda u Z. od dana 16. listopada 1992. godine, broj: Pn-4985/91 na način
da se tužena obvezuje tužiteljici za razdoblje od 2. 11. 1975. godine do
2. 7. 1976. godine na dosuđeni iznos od 60,00 kn (60.000 HRD) mjesečno
na ime naknade za tuđu pomoć, plaćati zakonsku zateznu kamatu koja teče
od dospijeća svakog pojedinačnog obroka pa do dana isplate.

3. Predmet se vraća Vrhovnom sudu Republike Hrvatske na ponovno odlučivanje
u ukinutom dijelu presude.

4. Ova će se odluka objaviti u "Narodnim novinama".

Obrazloženje

Ustavna tužba je podnesena u svezi s presudom Vrhovnog suda Republike
Hrvatske br. Rev-2442/94 od 9. svibnja 1996. kojom je u t. I. izreke revizija
tužiteljice N. V. djelomično prihvaćena te preinačene nižestupanjske presude
na način da se tužena "Croatia" - osiguranje d.d., Podružnica Z. obvezuje
isplatiti tužiteljici na dosuđenu glavnicu od 60,00 kn mjesečno (naknadu
za tuđu pomoć i njegu za razdoblje od 2. studenog 1975. do 2. srpnja 1996.)
zakonsku zateznu kamatu od dospijeća svakog obroka do isplate.

Odlučujući u revizijskom postupku na navedeni način Vrhovni sud je zauzeo
stajalište: "U pogledu kamata na dosuđenu naknadu za pruženu tuđu pomoć
za prvih osam mjeseci od dana povređivanja sudovi su pogrešno primijenili
materijalno pravo. Naime, troškovi za tuđu pomoć su izvorno novčana imovinska
šteta na koju kamate teku od dana kada su troškovi pružanja tuđe pomoći
nastali. To znači da na iznose dosuđene novčane naknade sa naslova tuđe
pomoći koja je tužiteljici pružena za prvih osam mjeseci od povređivanja
u utvrđenoj visini od 60.000 HRD mjesečno, kamate idu na svaki od tih iznosa
od dana dospijeća, ne od dana kada je donesena presuda suda prvog stupnja."

Podnositelj ustavne tužbe navodi da su mu tom presudom povrijeđena ustavna
prava iz članaka 18. stavka 1., 19. stavka 1., 26. i (opisno) 48. stavka
1., a u svezi s člankom 3. i 115. stavka 3. Ustava, jer da je Vrhovni sud
pogrešno primijenio materijalno pravo u pogledu tijeka kamata kada je tužiteljici
dosudio kamate od dana pružanja tuđe pomoći (2. studeni 1975.) do isplate.

Nižestupanjski sudovi, koji su za taj oblik štete dosudili kamate od
dana zaključenja glavne rasprave (16. listopada 1992.) do isplate, sudili
su po mišljenju podnositelja ustavne tužbe u skladu s propisima. Zbog toga
predlaže usvajanje ustavne tužbe, ukidanje osporene sudske odluke i vraćanje
predmeta Vrhovnom sudu Republike Hrvatske na ponovni postupak.

Ističući da se radi o kamatama koje se temeljem osporene presude trebaju
obračunati i isplatiti za dulje vremensko razdoblje (preko 20 godina),
podnositelj ustavne tužbe ujedno je predložio i odgodu ovrhe te presude
zbog štete koja bi podnositelju ovrhom mogla nastati i koja bi se teško
mogla popraviti.

Ustavni sud je rješenjem od 29. siječnja 1997. godine odgodio ovrhu
navedene presude Vrhovnog suda jer je ocijenio da su u konkretnom slučaju
ispunjene pretpostavke za primjenu odredbe članka 53. stavka 2. Poslovnika
Ustavnog suda Republike Hrvatske ("Narodne novine", br. 29/94), prema kojoj
Sud može odgoditi ovrhu osporenog akta do donošenja odluke o ustavnoj tužbi
ako bi ovrha prouzročila podnositelju tužbe štetu koja bi se teško mogla
popraviti.

Ustavna tužba je osnovana.

Predmet spora u spisu Općinskog suda u Z. br. Pn-4985/91 je zahtjev
tužitelja u toj parnici (N. V. i I. V.) za naknadu materijalne i nematerijalne
štete, koju su pretrpili zbog povreda zadobivenih u prometnoj nezgodi dana
2. studengoa 1975. godine. Ovaj Sud je presudom br. Pn-4985/91 od 16. listopada
1992. godine naložio tuženici "Croatia" - osiguranje d.d., Podružnica Z.
(podnositelju ustavne tužbe) da plati tužiteljima određene novčane iznose
na ime naknade štete (materijalne i nematerijalne) i pripadajućom zakonskom
zateznom kamatom.

Uz dosuđenu novčanu naknadu za tuđu pomoć i njegu, koja je tužiteljici
N. V. bila potrebna u prvih osam mjeseci od štetnog događaja, prvostupanjski
sud je dosudio i pripadajuću zateznu kamatu tekuću od zaključenja glavne
rasprave do isplate, dok je odbio tužbeni zahtjev za kamate od štetnog
događaja do zaključenja glavne rasprave.

Okružni sud u Z. u presudi br. Gž-8272/93 od 28. prosinca 1993. potvrdio
je taj dio presude i prihvatio je stajališta prvostupanjskog suda u svezi
s dosuđivanjem navedene kamate.

Vrhovni sud Republike Hrvatske je u osporenoj presudi utvrdio da su
nižestupanjski sudovi u pogledu kamata na dosuđenu naknadu za pruženu tuđu
pomoć pogrešno primijenili materijalno pravo, te je u tom dijelu reviziju
prihvatio i preinačio nižestupanjske presude na način da se tužena obvezuje
tužiteljici N. V. za razdoblje od 2. studenoga 1975. godine do 2. srpnja
1976. godine na dosuđeni iznos od 60,00 kn mjesečno na ime naknade za tuđu
pomoć, plaćati zakonsku zateznu kamatu koja teče od dospijeća svakog pojedinačnog
obroka pa do dana isplate.

Vrhovni sud Republike Hrvatske pogrešno je primijenio materijalno pravo
u konkretnoj pravnoj stvari. Pogrešnom primjenom materijalnog prava povrijeđena
su ustavna prava podnositelja ustavne tužbe. Sve ovo zbog sljedećih razloga:

Prema odredbama članka 277. stavka 1. Zakona o obveznim odnosima ("Narodne
novine", broj 53/91, 73/91, 3/94 i 7/96), dužnik koji zakasni s ispunjenjem
novčane obveze duguje, osim glavnice, i zateznu kamatu po stopi utvrđenoj
zakonom. Zakašnjenje dužnika je, dakle, bitna pretpostavka za nastanak
obveze plaćanja zatezne kamate. Drugim riječima, ako dužnik nije u zakašnjenju
s plaćanjem novčanog duga - vjerovnik nema pravo na zateznu kamatu.

U konkretnoj pravnoj stvari, visina naknade materijalne štete na ime
troškova tuđe pomoći i njege određena je presudom prvostupanjskog suda,
prema cijenama u vrijeme donošenja sudske odluke. Tuženica (podnositelj
ustavne tužbe) je toga dana saznala za opseg svoje obveze, pa je obveza
tuženice tek tada i dospjela. Dosljedno tome, tuženica nije bila (niti
je mogla biti) u zakašnjenju s plaćanjem naknade materijalne štete na ime
troškova tuđe pomoći i njege prije donošenja odluke prvostupanjskog suda.

Kako je zakašnjenje dužnika bitna pretpostavka za nastanak obveze plaćanja
zatezne kamate, vjerovnik (tužiteljica N. V.) nije imao pravo na zateznu
kamatu do dana donošenja odluke prvostupanjskog suda.

Dosuđujući vjerovniku zateznu kamatu za razdoblje prije zakašnjenja
dužnika (podnositelja ustavne tužbe) s ispunjenjem novčane obveze, Vrhovni
sud Republike Hrvatske pogrešno je primijenio materijalno pravo (odredbe
članka 277. stavka 1. Zakona o obveznim odnosima). Time je postupio protivno
načelu iz članka 115. stavka 3. Ustava ("Sudovi sude na temelju Ustava
i zakona"), povređujući jednu od najviših vrednota ustavnog poretka Republike
Hrvatske - vladavinu prava (članak 3. Ustava), što je imalo za posljedicu
i povredu imovinskih prava podnositelja ustavne tužbe ("Jamči se pravo
vlasništva" - članak 48. stavak 1. Ustava).

Zato je ustavnu tužbu trebalo usvojiti i odlučiti kao u točki 1. i 2.
izreke (članak 30. Ustavnog zakona o Ustavnom sudu Republike Hrvatske,
"Narodne novine", broj 13/91, te članci 59. stavak 2. i 62. Poslovnika
Ustavnog suda Republike Hrvatske, "Narodne novine", broj 29/94).

Objava ove odluke se temelji na članku 21. stavku 1. Ustavnog zakona
o Ustavnom sudu Republike Hrvatske.

Broj: U-III-737/1996
Zagreb, 1. srpnja 1998.

USTAVNI SUD REPUBLIKE HRVATSKE

Predsjednik
**Jadranko Crnić**, v. r.

Odluka, NN 94/1998-1299