## Odluka i Rješenje Ustavnog suda Republike Hrvatske broj U-III-11/2003 od 30. listopada 2003.

### NN 189/2003 (1.12.2003.), Odluka i Rješenje Ustavnog suda Republike Hrvatske broj U-III-11/2003 od 30. listopada 2003.

# USTAVNI SUD REPUBLIKE HRVATSKE

2979

Ustavni
sud Republike Hrvatske, u Vijeću šestorice za odlučiva­nje o ustavnim tužbama,
u sastavu sudac Jasna Omejec, predsjednik Vijeća, te suci Marijan Hra­njski,
Mario Kos, Emilija Rajić, Nevenka Šernhorst i Vice Vukojević, članovi Vijeća, u
postupku pokrenutom ustavnom tužbom A. Đ. iz G., na sjednici održanoj 30.
listopada 2003. godine, jednoglasno je donio

## ODLUKU

Ustavna
tužba, podnijeta protiv presude Županijskog suda u Sisku, broj: Gž-1216/02 od
21. studenoga 2002. godine, se odbija.

### i

### RJEŠENJE

Ustavna
tužba, podnijeta protiv rješe­nja Županijskog suda u Sisku, broj: Gž-1216/2 od
21. studenoga 2002. godine, se odbacuje.

Ova
odluka i rješe­nje objavit će se u »Narodnim novinama«.

```
Obrazloženje odluke
```

1.
Ustavna tužba je podnijeta protiv presude i rješe­nja Županijskog suda u Sisku,
broj: Gž-1216/02 od 21. studenoga 2002. godine.

Navedenom
presudom Županijskog suda u Sisku odbijena je žalba podnosite­ljice protiv
presude Općinskog suda u Sisku, broj: P-475/00 od 28. studenoga 2001. godine, u
dijelu u kojem je odbijena s viškom tužbenog zahtjeva te je u tom dijelu
prvostupa­njska presuda potvrđena. Rješe­njem Županijskog suda u Sisku, pod
istim brojem, usvojenaje žalba tuženog, Hrvatskog zavoda za mirovinsko osigura­nje,
Područne službe u Sisku, protiv dosu­đujuće­g dijela prvostupa­njske presude,
kojim je udovo­ljeno tužbenom zahtjevu te je u tom dijelu prvostupa­njska
presuda ukinuta i predmet je vraćen na ponovni postupak.

2.
Podnosite­ljica smatra da su osporenim presudama povrijeđena ustavna prava
zajamčena člancima 14., 26., 48. i 56. Ustava Republike Hrvatske. Ističe i
povredu članka 9. Među­narodnog pakta o ekonomskim, socijalnim i kulturnim
pravima (»Narodne novine – Međunarodni ugovori«, broj 12/93) i članka 1. Prvog
protokola Konvencije za zaštitu ­ljudskih prava i teme­ljnih sloboda (»Narodne
novine – Međunarodni ugovori«, broj 6/99 – pročišćeni tekst).

U
ustavnoj tužbi podnosite­ljica navodi da je primala mirovinu putem pošte, a da
je, nakon prekida komunikacija između banaka i tuženika, zbog ratnih akcija, došlo
do obustave isplate mirovine. Netočnim ističe tvrd­nje sudova da je tijekom
Domovinskog rata istodobno primala dvije mirovine. Navodi da je primala novčanu
pomoć od tzv. »parafonda« te da se nije radilo o mirovini. Pogrešnom smatra i
primjenu instituta zastare, smatrajući da za prekid isplate mirovine nije
postojala nikakva kriv­nja s ­njezine strane.

Od
Ustavnog suda Republike Hrvatske traži usvaja­nje ustavne tužbe i ukida­nje
navedenih odluka.

*Ustavna
tužba nije osnovana.*

3.
Prema odredbama članka 62. stavka 1. Ustavnog zakona o Ustavnom sudu Republike
Hrvatske (»Narodne novine«, broj 49/02 – pročišćeni tekst, nastavno: Ustavni
zakon), svatko može podnijeti Ustavnom sudu ustavnu tužbu ako smatra da mu je
pojedinačnim aktom tijela državne vlasti, tijela jedinice lokalne i područne
(re­gionalne) samouprave ili pravne osobe s javnim ovlastima, kojim je odlučeno
o ­nje­govim pravima i obvezama ili o sum­nji ili optužbi zbog kaž­njivog djela
povrijeđeno ­ljudsko pravo ili teme­ljna sloboda zajamčena Ustavom, odnosno
Ustavom zajamčeno pravo na lokalnu i područnu (re­gionalnu) samoupravu (u
nastavku: ustavno pravo).

Ustavni
sud, u postupku u povodu ustavne tužbe, u granicama zahtjeva istaknutog u
ustavnoj tužbi, utvrđuje je li po­vrijeđeno ustavno pravo podnosite­lja, pri čemu
se, u pravilu, ne upušta u pita­nje jesu li upravna tijela i sud pravilno i
potpuno utvrdili či­njenično sta­nje i ocijenili dokaze. Za Ustavni sud
relevantne su samo one či­njenice od čije­g postoja­nja ovisi ocjena o povredi
ustavnog prava.

4.
Tijekom provedenog parničnog postupka, pokrenutog po tužbi podnosite­ljice
ustavne tužbe, sud prvog stup­nja je utvrdio da je nastupila zastara glede tražbine
koja je nastala prije 10. trav­nja 1995. godine. Slijedom ovako utvrđenog či­njeničnog
sta­nja, sud je postupio suglasno odredbi članka 87. stavka 2. Zakona o
mirovinskom osigura­nju (»Narodne novine«, broj 102/98, 127/00 i 59/01) te je
odbio kao neosnovan podnosite­ljičin tužbeni zahtjev.

U
odnosu na dosuđene iznose, prvostupa­njski sud je obrazložio da je u tom dijelu
usvojio tužbeni zahtjev iz razloga što se tuženik nije odazvao pozivima suda za
dostav­lja­nje podataka o visinama spornih mirovina te je sud o postav­ljenom
tužbenom zahtjevu morao suditi na teme­lju slobodne ocjene dokaza.

U žalbenom postupku, Županijski sud u Sisku je
ocijenio da je prvostupa­njski sud, u dijelu u kojem je odbio tužbeni zahtjev
podnosite­ljice, dao va­ljane razloge za svoju odluku te na utvrđeno či­njenično
sta­nje pravilno primijenio materijalno pravo.

Razlog za ukida­nje prvostupa­njske presude u dosuđujućem
dijelu drugostupa­njski sud je našao u bitnoj povredi odredaba parničnog
postupka te je predmet vratio na ponovni postupak s uputom prvostupa­njskom
sudu da na pouzdan način utvrdi postoje li okolnosti koje je izazvao korisnik
osigura­nja kao razlog za neplaća­nje dospjelih mirovina.

5. Prema odredbi članka 87. stavka 2. Zakona o
mirovinskom osigura­nju, dospjela prima­nja iz mirovinskog osigura­nja, koja
nisu isplaćena zbog okolnosti koje je izazvao sam korisnik prima­nja, kao što
su nedostav­lja­nje obavijesti o promjeni adrese, potvrde o životu, neobnov­ljena
punomoć i dr., mogu se naknadno isplatiti najviše za 12 mjeseci unatrag, računajući
od dana podnoše­nja zahtjeva.

Ustavni sud Republike Hrvatske je utvrdio da su
sudovi, na teme­lju potpuno utvrđenog či­njeničnog sta­nja, pravilno
primijenili navedenu zakonsku odredbu.

6. Ocje­njujući razloge ustavne tužbe sa stajališta članka
14. stavka 2. Ustava, Sud je utvrdio da u konkretnom slučaju ustavno pravo
jednakosti pred zakonom nije povrijeđeno. Podnosite­ljica nije navela
relevantne razloge koji bi ukazivali da je u provedenom sudskom postupku bilo
postupovnih povreda koje bi mogle dovesti do povreda ­njezinih ustavnih prava.

Iz spisa predmeta razvidna je mogućnost podnosite­ljice
poduzimati sve zakonom dopuštene procesne rad­nje, a sudovi su svoja stajališta
iznijeta u osporenim presudama obrazložili. Stoga, Ustavni sud utvrđuje da u
parničnom postupku i u osporenim presudama o pravima podnosite­ljice nije odlučivano
samovo­ljno.

Ocjena
je Suda da se ne može prihvatiti stajalište iz ustavne tužbe da bi već u
postupku donoše­nja osporenih odluka podnosite­ljica bila stav­ljena u
neravnopravan položaj u odnosu na drugu stranku, niti su joj povrijeđena
postupovna ustavna prava.

7.
Odredbom članka 26. Ustava propisano je da su svi držav­ljani Republike
Hrvatske i stranci jednaki pred sudovima i drugim državnim i inim tijelima koja
imaju javne ovlasti.

U
pravnoj stvari podnosite­ljice ne postoje razlozi teme­ljem kojih bi se moglo
ocijeniti da je osporenim presudama povri­jeđeno ustavno pravo propisano člankom
26. Ustava.

8. U
odnosu na podnosite­ljičinu tvrd­nju o povredi prava vlasništva, zajamčenog
odredbom članka 48. stavka 1. Ustava, va­lja reći da se u konkretnom slučaju
radi o obveznopravnom zahtjevu, dakle tražbini podnosite­ljice čije je
ostvariva­nje vremenski ograničeno institutom zastare pa Ustavni sud utvrđuje
da osporenim presudama, kojima je odbijen tužbeni zahtjev uslijed nastupa­nja zastare
potraživa­nja, podnosite­ljici nije povrijeđeno ustavno jamstvo prava vlasništva.

9.
Podnosite­ljica u ustavnoj tužbi ističe i povredu odredbe članka 56. Ustava, a
u svezi s ovom ustavnom odredbom poziva se i na odredbu članka 9. Međunarodnog
pakta o ekonomskim, socijalnim i kulturnim pravima te na odredbu članka 1.
Prvog protokola.

Prema odredbi članka 56. Ustava, pravo zaposlenih i članova
­njihovih obite­lji na socijalnu sigurnost i socijalno osigura­nje uređuje se
zakonom i kolektivnim ugovorom (stavak 1.), a odred­bom stavka 2. propisano je
da se prava u svezi s porođajem, materinstvom i ­nje­gom djece uređuju zakonom.
Odredbom članka 9. Međunarodnog pakta o ekonomskim, socijalnim i kulturnim
pravima propisano je da države ugovornice priznaju pravo svakog na socijalnu
sigurnost, uk­ljučujući socijalno osigura­nje.

Navedena ustavna odredba nije povrijeđena osporenim
presudama, dok do povrede odredbi međunarodnih ugovora, na koje se podnosite­ljica
poziva, nije niti moglo doći u parničnom postupku u kojem se odlučivalo o
obveznopravnom zahtjevu.

10.
Slijedom navedenog, teme­ljem odredbi članaka 73. i 75. Ustavnog zakona, odlučeno
je kao u izreci.

Obrazlože­nje rješe­nja

11.
Podnoše­nje ustavne tužbe protiv rješe­nja Županijskog suda u Sisku, broj: Gž-1216/02
od 21. studenoga 2002. godine, u konkretnom slučaju nije dopušteno jer nije
ispu­njena jedna od pretpostavki za podnoše­nje ustavne tužbe, a to je iscrp­ljenost
dopuštenog pravnog puta. Naime, u tom dijelu predmet je vraćen na ponovni
postupak.

12.
Slijedom iznijetoga, a na teme­lju članka 72. Ustavnog zakona, riješeno je kao
u izreci.

13.
Odluka o objavi ove odluke i rješe­nja teme­lji se na od­red­bi članka 29.
Ustavnog zakona.

Broj:
U-III-11/2003
Zagreb, 30. listopada 2003.

USTAVNI SUD REPUBLIKE HRVATSKE

Predsjednik Vijeća
**dr. sc.** **Jasna Omejec,** v.r.

Odluka, NN 189/2003-2979