## Odluka Ustavnog suda Republike Hrvatske brroj U-III-736/2003. od 9. listopada 2003.

### NN 177/2003 (7.11.2003.), Odluka Ustavnog suda Republike Hrvatske brroj U-III-736/2003. od 9. listopada 2003.

# USTAVNI SUD REPUBLIKE HRVATSKE

2584

Ustavni
sud Republike Hrvatske, u Vijeću šestorice za odlučivanje o ustavnim tužbama, u
sastavu sudac Petar Klarić, predsjednik Vijeća, te suci Ivan Matija, Željko
Potočnjak, Nevenka Šernhorst, Vice Vukojević i Milan Vuković, članovi Vijeća, u
postupku pokrenutom ustavnom tužbom Z. K. iz M., kojeg zastupa D. C., odvjetnik
u S., na sjednici održanoj dana 9. listopada 2003. godine, jednoglasno je donio

## ODLUKU

I.
Ustavna tužba se odbija.

II. Ova
odluka objavit će se u »Narodnim novinama«.

```
Obrazloženje
```

1.
Ustavna tužba podnijeta je protiv presude Županijskog suda u Dubrovniku, broj:
Gž-450/02 od 6. veljače 2003. godine.

2. U
konkretnom slučaju presudom Općinskog suda u Dubrovniku, broj: P-1685/01 od 18.
prosinca 2001. godine, obvezana je tužena Republika Hrvatska isplatiti
podnositelju iznos od 567,00 kuna za razdoblje od 22. listopada 1999. godine pa
do 1. siječnja 2001. godine, uz pripadajuće zakonske kamate, na ime naknade za
odvojeni život. Tužena je obvezana i snositi troškove parničnog postupka u
iznosu od 854,00 kune.

Iz
obrazloženja prvostupanjske presude proizlazi da je člankom 18. stavkom 3.
Odluke Predsjednika Republike Hrvatske od 11. svibnja 1995. godine, djelatnim
vojnim osobama koje su zbog potreba službe premještene na radno mjesto udaljeno
preko 50 kilometara, priznato pravo na naknadu za odvojeni život. Nadalje se
navodi da je pravomoćnim rješenjem donesenim u upravnom postupku na koje nije
ulagan pravni lijek, podnositelju priznato pravo na naknadu za odvojeni život u
manjem iznosu od onoga određenog navedenom Odlukom. Slijedom iznijetoga,
prvostupanjski sud je ocijenio da podnositelju pripada i razlika između isplaćene
naknade za odvojeni život te naknade utvrđene člankom 4. navedene Odluke, pa je
tužbeni zahtjev u cijelosti usvojen.

3.
Protiv prvostupanjske presude tužena je izjavila žalbu. Postupajući po žalbi tužene,
Županijski sud u Dubrovniku pre­inačio je prvostupanjsku presudu na način da je
podnositeljev tužbeni zahtjev u cijelosti odbijen kao neosnovan. Prema pravnom
stajalištu iznesenom u osporavanoj presudi, sud je vezan pravomoćnim rješenjima
donesenim od strane drugih tijela državne vlasti, kada se tim rješenjima odlučuje
u stvarima koje ne spadaju u sudsku nadležnost. Prema ocjeni drugostupanjskog
suda, propuštanjem ulaganja pravnog lijeka u upravnom postupku od strane
podnositelja, prestala je postojati pravna osnova potraživanja za razliku između
naknade za odvojeni život propisane Odlukom predsjednika Republike Hrvatske i
stvarno određene naknade na temelju pravomoćnog rješenja upravnog tijela.

4. U ustavnoj tužbi podnositelj ističe da je
osporenom presudom, uslijed pogrešne primjene materijalnog prava, povrije­đeno
ustavno pravo zajamčeno člankom 26. Ustava Republike Hrvatske. Predlaže ustavnu
tužbu usvojiti, osporenu presudu ukinuti i potvrditi prvostupanjsku presudu Općinskog
suda u Dubrov­niku.

*Ustavna
tužba nije osnovana.*

5.
Prema odredbama članka 62. stavka 1. i stavka 2. Ustavnog zakona o Ustavnom
sudu Republike Hrvatske (»Narodne novine«, broj 49/02 – pročišćeni tekst, u
daljnjem tekstu: Ustavni zakon), svatko može po iscrpljivanju dopuštenog
pravnog puta podnijeti Ustavnom sudu ustavnu tužbu ako smatra da mu je pojedinačnim
aktom tijela državne vlasti, tijela jedinice lokalne i područne (regionalne)
samouprave ili pravne osobe s javnim ovlastima, kojim je odlučeno o njegovim
pravima i obvezama ili o sumnji ili optužbi zbog kažnjivog djela, povrijeđeno
ljudsko pravo ili temeljna sloboda zajamčena Ustavom, odnosno Ustavom zajamčeno
pravo na lokalnu i područnu (regionalnu) samoupravu. Ustavna tužba nije pravno
sredstvo u sustavu redovnih ili izvanrednih pravnih lijekova nego poseban
institut za ocjenu pojedi­nač­nih akata tijela državne vlasti, tijela jedinice
lokalne i područ­ne (regionalne) samouprave i pravnih osoba s javnim ovlastima
radi zaštite ljudskih prava i temeljnih sloboda zajamčenih Ustavom.

Ustavna
tužba nije pravno sredstvo u sustavu redovnih ili iz­van­rednih pravnih
lijekova, nego poseban institut za ocjenu poje­di­načnih akata tijela državne
vlasti i pravnih osoba s javnim ovlastima radi zaštite ljudskih prava i
temeljnih sloboda zajamče­nih Ustavom.

Ustavni
sud, u postupku povodom ustavne tužbe, ne obnaša nadležnost žalbenog suda, već
utvrđuje je li u postupku odlučivanja o pravima i obvezama podnositelja došlo
do ustavno nedopuštenog zadiranja u ljudska prava i temeljne slobode, tj. je li
povrijeđeno ustavno pravo podnositelja.

6.
Odredbom članka 12. stavka 1. Zakona o parničnom postupku (»Narodne novine«,
broj 53/91, 91/92 i 112/99) propisano je da kad odluka suda ovisi o prethodnom
rješenju pitanja postoji li neko pravo ili pravni odnos, a o tom pitanju još
nije donio odluku sud ili drugo nadležno tijelo (prethodno pitanje), sud može
sam riješiti to pitanje ako posebnim propisima nije druga­čije određeno.

7. Za
potrebe ustavnosudskog postupka, zatražen je na uvid predmet Općinskog suda u
Dubrovniku broj: P-1685/01, iz kojeg je razvidno da je u utuženom razdoblju
podnositelju naknada za odvojeni život isplaćivana na temelju rješenja Glavnog
stožera Oružanih snaga Republike Hrvatske, Vojna pošta broj: 3105 Ston, klasa:
121-04/99-01/01, urbroj: 3105-02G1-03-99-143 od 6. prosinca 1999. godine. Budući
da su nadležni sudovi vezani pravomoćnim upravnim aktom, kojim je riješeno
pitanje od značaja za provedeni parnični postupak, a koji niti nije predmet
ocjene u ovom ustavnosudskom postupku, Ustavni sud utvrđuje da je osporenom
presudom Županijskog suda u Dubrovniku, pravilnim tumačenjem i primjenom
odredbe članka 12. stavka 1. Zakona o parničnom postupku, osnovano preinačena
naznačena presuda Općinskog suda u Dubrovniku, broj: P-1685/01 od 18. prosinca
2001. godine.

Slijedom
navedenog, osporenom presudom Ustavni sud ne nalazi povrijeđenim ustavno pravo
propisano odredbom članka 26. Ustava.

8.
Slijedom iznijetoga, na temelju odredaba članaka 73. i 75. Ustavnog zakona,
odlučeno je kao u točki I. izreke.

Točka
II. izreke utemeljena je na odredbi članka 29. stavka 1. Ustavnog zakona.

Broj:
U-III-736/2003

Zagreb,
9. listopada 2003.

USTAVNI SUD REPUBLIKE HRVATSKE

Predsjednik Vijeća
**dr. sc. Petar Klarić,** v. r.

Odluka, NN 177/2003-2584