## Pravilnik o postupku homologacije vozila za prijevoz putnika koja imaju osim vozačeva više od osam sjedala, s obzirom na posebne zahtjeve za takva vozila tpv 152 (izdanje 00)

### NN 15/2006 (10.2.2006.), Pravilnik o postupku homologacije vozila za prijevoz putnika koja imaju osim vozačeva više od osam sjedala, s obzirom na posebne zahtjeve za takva vozila tpv 152 (izdanje 00)

# DRŽAVNI ZAVOD ZA MJERITELJSTVO

**0390**

Temeljem članka 275. stavak 3. Zakona o
sigurnosti prometa na cestama (»Narodne novine« broj 105/04) ravnatelj Državnog
zavoda za mjeriteljstvo donosi

## PRAVILNIK

### O POSTUPKU HOMOLOGACIJE VOZILA ZA PRIJEVOZ PUTNIKA KOJA IMAJU OSIM VOZAČEVA VIŠE OD OSAM SJEDALA, S OBZIROM NA POSEBNE ZAHTJEVE ZA TAKVA VOZILA TPV 152 (IZDANJE 00) (\*)

Članak 1.

Ovim se Pravilnikom uređuje postupak homologacije
motornih vozila kategorije M2i
M3(1) (u daljnjemu tekstu: autobusi) s obzirom na njihovu
nadogradnju ili nadogradnje za takva vozila.

Članak 2.

Tehnički zahtjevi u postupku homologacije navedeni
su u prilozima I. do IX., a postupak homologacije u Prilogu I. ovoga Pravilnika.
Prilozi I. do IX. čine njegov sastavni dio.

Članak 3.

Tijelo nadležno za homologaciju vozila u smislu odredaba
ovoga Pravilnika je Državni zavod za mjeriteljstvo (u daljnjemu tekstu: Zavod).

Članak 4.

Zavod će dodijeliti certifikat o homologaciji tipa
sastavnoga dijela tipu nadogradnje autobusa ili tipu autobusa s obzirom na njegovu
nadogradnju ako taj tip vozila odnosno nadogradnje zadovoljava zahtjeve iz priloga
I. do IX:.

Obrasci odgovarajućih certifikata o homologaciji
prikazani su u poddodacima 1., 2. i 3. Dodatka 2. Priloga II.

Članak 5.

Nadogradnja autobusa ili autobusi s obzirom na njihovu
nadogradnju mogu se homologirati, uvoziti i stavljati na tržište ako zadovoljavaju
zahtjeve ovoga Pravilnika i njegovih priloga.

Članak 6.

Zavod može ovlastiti pravnu ili fizičku osobu za
obavljanje poslova tehničke službe ako ta osoba ispunjava sljedeće uvjete:

– da zadovoljava zahtjeve norme HRN EN ISO/IEC 17025
za osposobljenost ispitnih laboratorija za područje ispitivanja prema zahtjevima
ovoga Pravilnika

– da može dokazati poznavanje metoda i postupaka
ispitivanja sadržanih u prilozima I. do IX.

– da ima najmanje jednoga djelatnika školske
spreme VII/1 stro­jarskoga smjera

Članak 7.

Danom početka primjene ovoga Pravilnika prestaje
važiti »Naredba o homologaciji velikih vozila za prijevoz putnika s obzirom na
njihove opće konstrukcijske značajke« (»Narodne novine« br. 4/03.) i »Naredba o
homologaciji malih vozila za prijevoz putnika s obzirom na opće konstrukcijske
značajke« (»Narodne novine« br. 112/03).

Članak 8.

Ovaj Pravilnik se objavljuje u »Narodnim
novinama«, a stupa na snagu danom prijema Republike Hrvatske u punopravno
članstvo Europske unije.

\_\_\_\_\_
(\*) Ovaj Pravilnik preuzima sadržaj Direktive
Europskog parlamenta i Vijeća 2001/87/EZ od 20 studenoga 2001. o posebnim odredbama
za vozila koja se upotrebljavaju za prijevoz putnika i koja imaju osim vozačeva
više od osam sjedala te kojom se mijenjaju i dopunjavaju Direktive 76/156/ EEZ i
97/27/EZ.

(1)
Definicija vozila i kategorizacija dani su u članku 4. Pravilnika o homologaciji
tipa motornih vozila (»Narodne novine« br. 115/04).

Klasa: 011-02/05-03/21

Urbroj: 558-04/12-05-1

Zagreb, 21. prosinca 2005.

Ravnatelj

Državnog zavoda za mjeriteljstvo

**dr. sc. Marijan
Andrašec, dipl. ing**., v. r.

PRILOG I.

PODRUČJE PRIMJENE, DEFINICIJE,
ZAHTJEV ZA HOMOLOGACIJU TIPA VOZILA ILI NADOGRADNJE KAO ZASEBNE TEHNIČKE
JEDINICE, PREINAKE TIPA VOZILA ILI NADOGRADNJE, SUKLADNOST PROIZVODNJE I
ZAHTJEVI

1.
PODRUČJE PRIMJENE

1.1      Ovaj se
Pravilnik primjenjuje na jednopodna, na kat (dvo­podna), kruta ili zglobna
vozila kategorija M2 ili M3, prema definiciji u dijelu A
Priloga II. Pravilnika o homologaciji tipa motornih vozila.

1.2       Međutim,
zahtjevi Pravilnika ne primjenjuju se za sljede­će vozila:

1.2.1    vozila koja se upotrebljavaju
za sigurni prijevoz putnika, npr. zatvorenika;

1.2.2    vozila, posebno konstruirana
za prijevoz ozlijeđenih ili bolesnih osoba (bolnička vozila);

1.2.3    terenska vozila;

1.2.4    vozila posebno konstruirana za
prijevoz školske djece, dok Pravilnik ne bude izmijenjen ili dopunjen;

1.3      Zahtjevi
Pravilnika primjenjuju se za sljedeća vozila samo ukoliko su ona spojiva s
predviđenom uporabom i djelovanjem:

1.3.1    vozila, namijenjena uporabi
policije, djelatnika sigurnosti i vojnih jedinica;

1.3.2    vozila, konstruirana za
prijevoz najviše osam putnika (osim vozača), koja imaju sjedala namijenjena za
uporabu samo kad vozilo stoji. Primjeri takvih vozila su putujuće knjižnice,
crkve i bolnička vozila. Sjedala u takvim vozilima koja su predviđena za
uporabu kad je vozilo u vožnji moraju biti jasno označena za korisnike.

2.
DEFINICIJE

Za svrhu Pravilnika:

2.1       *»vozilo«* označava vozila kategorija M2
ili M3 prema definiciji u dijelu A Priloga II. Pravilnika o homologaciji tipa
motornih vozila.

2.1.1    Vozila, koja osim vozača mogu
prevoziti više od 22 put­nika dijele se u tri razreda:

2.1.1.1 *»razred
I«:* vozila proizvedena s prostorom za stojeće putnike koji omogućava često
ulaženje i izlaženje putnika;

2.1.1.2  *»razred II«*: vozila, proizvedena
uglavnom za prijevoz putnika koji sjede i konstruirana tako da dopuštaju i
prijevoz putnika koji stoje u prolazu i/ili u prostoru koji ne smije prelaziti
prostor za dva udvojena sjedala;

2.1.1.3  *»razred III«*: vozila proizvedena isključivo za prijevoz put­nika
koji sjede.

Vozilo može biti svrstano u više razreda. U tom slučaju vozilo se može
homologirati za svaki razred u koji je svrstano.

2.1.2    Vozila za prijevoz najviše 22
putnika osim vozača, dijele se u dva razreda:

2.1.2.1  *»razred A«*: vozila konstruirana za prijevoz putnika koji stoje;
vozilo toga razreda ima sjedala i treba biti oprem­ljeno za putnike koji stoje;

2.1.2.2  *»razred B«*: vozila nisu proizvedena za prijevoz putnika koji stoje;
vozilo toga razreda nije opremljeno za putnike koji stoje:

2.1.3    *»zglobni autobus«* označava vozilo koje se sastoji od dva ili više
krutih sekcija koje se mogu zakretati jedna u odnosu na drugu; prostori za putnike
u svakoj sekciji su povezani tako da se putnici mogu slobodno kretati između
njih; krute sekcije su stalno spojene tako da se mogu rastaviti samo pomoću
naprava koje se uobičajeno mogu naći samo u nekoj radionici;

2.1.3.1  *»zglobni autobus na kat«* označava vozilo koje se sastoji od dva ili
više krutih sekcija koje se mogu zakretati jedna u odnosu na drugu; prostori za
putnike u svakoj sekciji su povezani najmanje na jednoj razini tako da se
putnici mogu slobodno kretati između njih; krute sekcije su trajno spojene tako
da se mogu rastaviti samo pomoću naprava koje se uobičajeno mogu naći samo u
nekoj radionici;

2.1.4    *»niskopodni autobus«* označava vozilo razreda I., II. ili A kod
kojeg je najmanje 35 % raspoloživog prostora za putnike koji stoje (ili
prednjeg dijela vozila kod zglobnih vozila, ili u njegovom donjem dijelu kod
vozila na kat) bez stuba i dostupan je kroz najmanje jedna vrata za put­nike;

2.1.5    *»nadogradnja«* označava zasebnu tehničku jedinicu prema definiciji u
članku 4. Pravilnika o homologaciji tipa motornih vozila, uključujući svu
posebnu unutrašnju i vanjsku opremu vozila;

2.1.6    *»vozilo na kat«* označava vozilo u kojem su prostori za putnike,
najmanje u jednom dijelu, raspoređeni na dvije razine, jedna iznad druge, a
prostori za putnike koji stoje nisu predviđeni na gornjoj razini (katu);

2.*2
      »definicija tipa (tipova)«*:

2.2.1    *»tip vozila«* označava vozila koja se ne razlikuju s obzirom na
sljedeće bitne značajke:

– proizvođača nadogradnje,

– proizvođača podvozja,

– konstrukciju vozila (> od 22 putnika) ili ( 22 putnika),

– konstrukciju nadogradnje (jedna/dvije podnice, zglob­na, niskopodna),

– tip nadogradnje ako je nadogradnja bila homologirana kao zasebna tehnička
jedinica;

2.2.2    *»tip nadogradnje«* za svrhu homologacije tipa kao zaseb­ne tehničke
jedinice označava kategoriju nadogradnje koja se bitno ne razlikuju s obzirom
na sljedeće značajke:

– proizvođača nadogradnje,

– konstrukciju vozila (> od 22 putnika) ili ( 22 putnika),

– konstrukciju nadogradnje (jedna/dvije podnice, zglobna, niskopodna),

– masu potpuno opremljene nadogradnje vozila, uz dopušteno odstupanje do 10 %,

– specificirane tipove vozila na koja se tip nadogradnje može ugraditi;

2.3       *»homologacija vozila ili zasebne tehničke
jedinice«* označ­ava homologaciju tipa vozila ili tipa nadogradnje prema
definiciji u točki 2.2 ovoga Priloga s obzirom na konstruk­cijske značajke
određene u Pravilniku;

2.4       *»nosiva konstrukcija«* označava dio
nadogradnje koji pridonosi čvrstoći vozila u slučaju prevrtanja;

2.5       *»vrata za putnike«* označava vrata kojima
se služe putnici u uobičajenim okolnostima kad je vozač u svome sjedalu;

2.6       *»dvostruka vrata«* označava vrata koja
omogućavaju dva, ili tome istovrijedna, pristupna prilaza;

2.7       *»klizna vrata«* označava vrata koja se
mogu otvoriti ili zatvoriti samo klizanjem duž jedne ili više pravocrtnih ili
približno pravocrtnih vodilica;

2.8       *»vrata za slučaj opasnosti«* označava
vrata namijenjena za uporabu putnicima kao izlaz samo u iznimnim okolnostima i,
posebno, u slučaju opasnosti;

2.9       *»prozor za slučaj opasnosti«* označava
prozor, koji ne mora biti ostakljen, namijenjen za uporabu putnicima kao izlaz
samo u slučaju opasnosti;

2.10     *»dvostruki ili višestruki prozor«* označava prozor za slučaj
opasnosti koji, kad se razdijeli na dva ili više dijelova sa zamišljenom
vertikalnom crtom (crtama) (ili ravninom (ravninama)), čini dva ili više
odgovarajućih dijelova koji po dimenzijama i pristupu zadovoljavaju zahtjeve
koji se primjenjuju na uobičajeni prozor za slučaj opasnosti;

2.11     *»otvor za spašavanje«* označava otvor na krovu ili podu koji je
namijenjen uporabi putnicima kao izlaz jedino u slučaju opasnosti;

2.12     *»sigurnosni izlaz«* označava vrata za slučaj opasnosti, prozor za
slučaj opasnosti ili otvor za spašavanje.

2.13     *»izlaz«* označava vrata za putnike, unutarnje stubište, polu-stubište
ili sigurnosni izlaz.

2.14     *»Pod ili podnica«* označava onaj dio nadogradnje čiji gornji dio
nosi putnike koji stoje, stopala putnika koji sjede i vozača te članova posade
i koji može nositi konstrukciju sjedala;

2.15     *»Hodnik«* označava prostor koji omogućuje putnicima pristup od bilo
kojega sjedala ili reda sjedala do drugoga sjedala ili reda sjedala, ili
pristupni prilaz od ili do bilo kojih vrata za putnike ili unutarnjega stubišta
i svih prostora za putnike koji stoje; on ne uključuje:

2.15.1 prostor koji se proteže 300 mm ispred
svakog sjedala; osim kad je bočno okrenuto sjedalo postavljeno iznad izbo­čenja
nad kotačem, u kojem se slučaju ta dimenzija može smanjiti do 225 mm;

2.15.2 prostor iznad površine stube ili
stubišta; ili

2.15.3 svaki prostor koji omogućuje pristup
isključivo jednom sjedalu ili redu sjedala ili paru bočnih sjedala ili redova
sjedala koja su okrenuta jedno prema drugome;

2.16     *»pristupni prilaz«* označava prostor koji se proteže prema
unutrašnjosti vozila od vrata za putnike do krajnjega ruba gornje stube (rub
hodnika), unutarnjega stubišta ili polu-stubišta. Kad nema stube na vratima,
prostor koji se smatra pristupnim prilazom je onaj koji se izmjeri prema točki
7.7.1 do razmaka 300 mm od početnog položaja unutarnje strane dvodijelne ploče;

2.17     *»vozačev prostor«* označava prostor koji je namijenjen isključivo za
vozača, osim u slučaju opasnosti, i u kojem se nalazi vozačevo sjedalo, kolo
upravljača, upravljačke naprave, instrumenti i druge naprave koje su potrebne
za vožnju ili upravljanje vozilom;

2.18     *»masa vozila u voznom stanju«* označava masu prema definiciji u
točki 2.5 Priloga I. Pravilnika TPV 148;

2.19     *»najveća tehnički dopuštena masa – (M)«* označava ma­su prema
definiciji u točki 2.6 Priloga I. Pravilnika TPV 148;

2.20     *»putnik«* označava osobu koja nije vozač niti član posade;

2.21     *»putnik sa smanjenom pokretljivošću«* označava sve put­nike koji
imaju poteškoća kad se služe javnim prijevozom (uključujući osobe s oštećenjima
osjetila i duševno zaostale osobe te korisnike invalidskih kolica), osobe s
tjelesnim oštećenjima, osobe niskog rasta, osobe s teš­kom prtljagom, starije
osobe, trudnice, osobe s kolicima za kupovinu te osobe s djecom (uključujući
djecu u kolicima);

2.22     *»korisnik invalidskih kolica«* označava osobu koja zbog slabosti ili
invalidnosti za kretanje upotrebljava invalidska kolica;

2.23     *»član posade«* označava osobu predviđenu za rad kao suvozač ili po
potrebi kao pomoćnik;

2.24     *»prostor za putnike«* označava prostor namijenjen putnicima i ne
uključuje bilo kakav prostor koji služi za druge primjene kao što su šankovi,
čajne kuhinje, nužnici ili prostori za prtljagu/robu.

2.25     *»vrata za putnike sa servo upravljanjem«* označava vrata za putnike
koja djeluju isključivo s energijom koja nije mi­šićna energija, i čijim
otvaranjem i zatvaranjem, ako nije automatsko, daljinski upravlja vozač ili
član posade;

2.26     *»automatska vrata za putnike«* označava vrata za putnike sa servo
upravljanjem, koja se mogu otvoriti (osim po­mo­ću sustava sigurnosnog
upravljanja) samo kad putnik aktivira upravljanje i kad upravljanje aktivira
vozač, te koja se nakon toga zatvaraju automatski.

2.27     *»uređaj za zaštitu od pokretanja«* označava uređaj koji automatski
sprječava pokretanje vozila koje miruje.

2.28     *»vrata za putnike kojima upravlja vozač«* označava vrata za putnike
koja uobičajeno otvara i zatvara vozač.

2.29     *»rezervirano sjedalo«* označava sjedalo s dodatnim prostorom za
putnika sa smanjenom pokretljivošću koje je odgovarajuće označeno;

2.30     izraz *»naprava za ukrcavanje«* označava napravu
za olakšanje pristupa u vozilo korisniku invalidskih kolica, kao što su podine,
platforme, rampe, itd.;

2.31     *»sustav za spuštanje vozila«* označava sustav koji potpuno ili
djelomično podiže ili spušta nadogradnju vozila u odnosu na uobičajeni položaj
pri vožnji;

2.32     *»podizna platforma«* označava napravu ili sustav s platformom koja
se može dizati i spuštati kako bi se omogućio prolaz putniku između poda u
prostoru za putnike i tla ili rubnika;

2.33     *»rampa«* označava napravu za premošćenje praznine između prostora za
putnike i tla ili rubnika;

2.34     *»prenosiva rampa«* označava rampu koja se može skinuti s nadogradnje
vozila i koju vozač ili član posade može postaviti u radni položaj;

2.35     *»odvojivo sjedalo«* označava sjedalo koje se može lako izvaditi iz
vozila;

2.36     *»prednji dio«* i *»stražnji
dio«* označava prednji dio ili straž­nji dio vozila u odnosu na uobičajeni
smjer vožnje; su­klad­no tome treba razumijevati nazive: »prednji«, »krajnji
prednji«, stražnji« i »krajnji stražnji«, itd.;

2.37     *»unutrašnje stubište«* označava stubište koje omogućava vezu između
gornje i donje razine vozila;

2.38     *»zasebni prostor«* označava prostor u vozilu koji u vožnji mogu
upotrebljavati putnici ili posada i koji je odvojen od ostaloga prostora za
putnike ili posadu, osim ako pregrada omogućava putniku pogled u susjedni
prostor za putnike i povezan je s hodnikom bez vrata;

2.39     *»polustubište«* označava stubište od gornje podnice do vrata za
slučaj opasnosti.

3.
ZAHTJEV ZA HOMOLOGACIJU TIPA VOZILA ILI NADOGRADNJE KAO ZASEBNE TEHNIČKE
JEDINICE

3.1.      Zahtjev za
homologaciju tipa vozila, homologaciju tipa za­sebne tehničke jedinice ili homologaciju
tipa vozila na koje je ugrađena nadogradnja koja je već bila homologirana
proračuna kao zasebna tehnička jedinica, u skladu s člankom 6., odnosno 7.
Pravilnika o homologaciji tipa motornih vozila, za određeni tip vozila, tip
nadogradnje ili tip vozila s ugrađenom nadogradnjom koja je već bila
homologirana kao zasebna tehnička jedinica s obzirom na njezine posebne odredbe
za vozila koja služe za prijevoz putnika s više od osam sjedala osim sjedala za
vozača, mora podnijeti njihov proizvođač.

3.2       U slučaju
zahtjeva za homologaciju tipa vozila koje je izra­đeno tako da je podvozje
sastavljeno s homologiranom nadgradnjom, naziv proizvođač odnosi se na onoga
tko sastavlja vozilo.

3.3       Obrazac
opisnoga dokumenta dan je u Dodatku 1. Priloga II:

Poddodatak 1.: za tip vozila,

Poddodatak 2.: za tip nadogradnje, i

Poddodatak 3.: za tip vozila na koje je ugrađena nadogradnja koja je bila već
homologirana kao zasebna tehnička jedinica

3.4       Tehničkoj
službi koja je odgovorna za homologacijska is­pitivanja mora se dostaviti
vozilo ili nadogradnja, oprem­ljena posebnom opremom, koja predstavljaja tip
koji treba homologirati.

4.
DODJELJIVANJE HOMOLOGACIJE TIPA

4.1       Ako su
zadovoljeni odgovarajući zahtjevi, dodjeljuje se homologacija tipa prema članku
8. Pravilnika o homologaciji tipa motornih vozila.

4.2       Obrazac
certifikata o homologaciji tipa dan je u Dodatku 2. Priloga II.:

Poddodatak 1.: za tip vozila,

Poddodatak 2.: za tip nadogradnje, i

Poddodatak 3.: za tip vozila na koje je ugrađena nadogradnja koja je već
homologirana kao zasebna tehnička jedinica

4.3
Homologacijski broj u skladu s Prilogom VII. Pravilnika o homologaciji tipa
motornih vozila dodjeljuje se svakom homologiranom tipu vozila ili tipu
nadogradnje. Ista država članica ne smije dodijeliti isti broj drugom tipu
vozila ili tipu nadogradnje.

4.4       Oznake

4.4.1    Nadogradnja koja je
homologirana kao zasebna tehnička jedinica mora biti označena:

4.4.1.1  zaštitnim znakom ili trgovačkim
nazivom proizvođača nadogradnje;

4.4.1.2  proizvođačevom trgovačkom oznakom;

4.4.1.3   brojem homologacije tipa
koji se navodi u točki 4.3.

4.4.2    Te oznake moraju biti jasno
čitljive i neizbrisive, čak kad je nadogradnja ugrađena na vozilu.

5.
PREINAKE TIPA VOZILA I IZMJENE I DOPUNE HOMO­LOGACIJE

5.1.      U slučaju preinaka
tipa vozila ili tipa nadogradnje koji je posebno homologiran prema ovom
Pravilniku primjenjuju se odredbe člancima 16. i 17. Pravilnika o homologaciji
tipa motornih vozila

6.
SUKLADNOST PROIZVODNJE

6.1       Mjere za
osiguravanje sukladnosti proizvodnje poduzimaju se u skladu s odredbama
navedenim u članku 29. do 32. Pravilnika o homologaciji tipa motornih vozila

7.
ZAHTJEVI

7.1       Općenito

7.1.1    Ako nije drukčije određeno,
sva se mjerenja obavljaju kad vozilo, čija masa odgovara masi vozila u voznome
stanju, stoji na ravnoj i vodoravnoj podlozi u uobičajenim uvjetima za vožnju.
Ako je ugrađen sustav za spuštanje vozila, on se mora namjestiti tako, da je
vozilo na običajnoj visini pri vožnji. U slučaju homologacije nadogradnje kao
zasebne tehničke jedinice, položaj karoserije u odnosu na ravnu vodoravnu
površinu određuje proiz­vođač.

7.1.2    Kad u ovom Pravilniku postoji
zahtjev za neku površinu u vozilu da bude vodoravna ili pod određenim kutom kad
je vozilo s mehaničkim ovjesom sa svojom masom u voznome stanju, ta površina
može imati nagib ili odstupati od određenog kuta, pod uvjetom da je taj zahtjev
zadovoljen kad je vozilo opterećeno prema podacima proizvođača. Kad je na
vozilu ugrađen sustav za spuštanje, on ne smije biti uključen.

7.2       Površina
predviđena za putnike

7.2.1    Ukupna površina prostora S0
predviđena za putnike izračunava se tako da se od ukupnog prostora vozila
oduzme:

7.2.1.1 površina vozačeva prostora

7.2.1.2površina stuba kraj vrata i površina
svake stube čija je dubina manja od 300 mm te površina koju prekrivaju vrata i
njihov mehanizam pri otvaranju i zatvaranju;

7.2.1.3površina svakoga dijela nad kojim je
izmjereni vertikalni razmak od poda manji od 1 350 mm, ne uzimajući u obzir
dijelove prostora navedene u točkama 7.7.8.6.3 i 7.7.8.6.4. U slučaju vozila
razreda A ili B ta se dimenzija može smanjiti na 1 200 mm;

7.2.1.4 površina bilo kojega dijela vozila u
kojem je onemogućen prilaz putnika prema definiciji u točki 7.9.4;

7.2.1.5 površina prostora namijenjenog
isključivo za prijevoz robe ili prtljage i koji nije predviđen za putnike;

7.2.1.6 površina potrebna za slobodni radni
prostor pri posluživanju;

7.2.1.7 površina poda koju zauzima stubište,
polustubište, unutrašnje stubište ili površina bilo koje stube.

7.2.2    Površina prostora S1
predviđena za putnike koji stoje izračunava se tako da se od S0 oduzme:

7.2.2.1
površina svih dijelova poda na kojima nagib prelazi najveće dopuštene
vrijednosti određene u točki 7.7.6;

7.2.2.2
površina svih dijelova nedostupnih putnicima koji stoje, kad su zauzeta
sva sjedala osim sklopivih sjedala;

7.2.2.3  površina svih dijelova na kojima
je *»svijetla visina«* iznad poda manja
od visine hodnika navedene u točki 7.7.5.1 (rukohvati se ne uzimaju u obzir);

7.2.2.4  površina ispred poprečne vertikalne
ravnine koja prolazi kroz središte površine sjedišta vozačeva sjedala (u
njegovu krajnjem stražnjem položaju);

7.2.2.5  prostor 300 mm ispred svih sjedala
osim sklopivih, osim kad je bočno sjedalo postavljeno iznad izbočenja nad
kotačima, kad se ta dimenzija može smanjiti na 225 mm. Pri promjenjivom
rasporedu sjedala, za sva se sjedala za koja se smatra da će se u
upotrebljavati, vidi točku 7.2.4;

7.2.2.6  svaka površina koja nije izuzeta
odredbama točaka 7.2.2.1 do 7.2.2.5 i u koju nije moguće postaviti pravokutnik
400 mm × 300 mm;

7.2.2.7   u vozilima razreda II.,
površina na kojoj stajanje nije dopušteno;

7.2.2.8   u vozilima na kat, sve
površine na gornjem dijelu;

7.2.2.9   površina prostora za
invalidska kolica za koju se smatra da je zaposjednuta korisnicima invalidskih
kolica; vidi točku 7.2.4.

7.2.3    Vozilo mora imati (P) mjesta
za sjedenje, bez sklopivih sjedala, koja zadovoljavaju zahtjeve iz točke 7.7.8.
Ako je vozilo razreda I. ili II., broj mjesta za sjedenje na svakoj razini mora
biti najmanje jednak broju kvadratnih metara površine poda razine predviđene za
putnike i posadu (ako je ima), zaokruženog na prvi manji cijeli broj; taj se
broj može smanjiti za 10% u slučaju vozila razreda I., izuzimajući gornju
razinu.

7.2.4    U slučaju vozila opremljenog
promjenjivim brojem mjesta za sjedenje, prostor raspoloživ za putnike koji
stoje (S1) i zahtjevi u točki 7.3 određuju se za svaki od sljedećih
primjenjivih uvjeta:

7.2.4.1 sa zaposjednutim svim mogućim sjedalima,
preostalom površinom za putnike koji stoje i, ako ostane još prostora,
prostorima zaposjednutim invalidskim kolicima;

7.2.4.2  sa zaposjednutim svim mogućim
površinama za stajanje, preostalim sjedalima raspoloživim za putnike koji sjede
i, ako ostane još prostora, prostorima zaposjednutim invalidskim kolicima;

7.2.4.3   sa zaposjednutim svim
mogućim prostorima za invalidska kolica, preostalom površinom za putnike koji
stoje i zaposjednutim preostalim sjedalima raspoloživim za uporabu;

7.3        Označavanje vozila

7.3.1    Vozilo treba označiti na
vidljiv način slovima ili piktogramima visine najmanje 15 mm i brojevima visine
naj­manje 25 mm na unutarnjoj strani u blizini prednjih vrata:

7.3.1.1   najvećim brojem mjesta za
sjedenje za koji je vozilo konstruirano;

7.3.1.2   najvećim brojem mjesta za
stajanje, ako je primjenjivo, za koji je vozilo konstruirano;

7.3.1.3   najvećim brojem invalidskih
kolica za koji je vozilo konstruirano, ako je primjenjivo;

7.3.2    ako je vozilo konstruirano da
ima promjenjivi broj mjesta za sjedenje i prostor raspoloživ za putnike koji
stoje ili za promjenjivi broj invalidskih kolica, zahtjevi točke 7.3.1
primjenjuju se za svaki najveći broj mjesta za sjedenje i odgovarajući broj
invalidskih kolica i putnika koji stoje ako je prikladno.

7.3.3    U prostoru za vozača treba na
vozaču jasno vidljivom mjestu predvidjeti površinu, na kojoj je slovima ili pik­togramima
visine najmanje 10 mm i s brojevima visine najmanje 12 mm označena:

7.3.3.1 masa prtljage koju može prevoziti vozilo
kad je opterećeno najvećim brojem putnika i posade tako da ne prelazi najveću
tehnički dopuštenu masu, ili dopuštenu masu na osovinama. Ona uključuje masu
prtljage:

7.3.3.1.1  u prostorima za prtljagu (masa
B, točka 7.4.3.3.1 Priloga I. Pravilnika TPV 148);

7.3.3.1.2  na krovu, ako je opremljen
za prijevoz prtljage (masa BX, točka 7.4.3.3.1 Pravilnika TPV 148).

7.4       Ispitivanje
stabilnosti

7.4.1    Stabilnost vozila mora biti
takva da se ne dostigne točka u kojoj dolazi do prevrtanja kad se površina na
kojoj vozilo stoji nagne izmjenično na obje strane pod kutom 28° u odnosu na
vodoravnu ravninu.

7.4.2    Za svrhu gore navedenoga
ispitivanja, vozilo mora imati masu u voznome stanju, prema definiciji u točki
2.18, uvećanu za:

7.4.2.1   opterećenja jednaka Q (prema
definiciji u točki 7.4.3.3.1 Pravilnika TPV 148) postavljena na svako sjedalo
za put­nika. Ako je vozilo namijenjeno za putnike koji stoje ili za članove
posade koji ne sjede, težište opterećenja Q ili mase 75 kg, koja ih
predstavlja, treba biti jednoliko ras­poređeno po području za putnike koji
stoje ili odgovarajućeg člana posade, na visini 875 mm. Kad je vozilo
opremljeno za prijevoz prtljage na krovu, treba na krov pričvrstiti jednoliko
raspoređenu masu (BX) koja je jed­naka najmanjoj vrijednosti koju je naveo
proizvođač u skladu s točkom 7.4.3.3.1 Priloga I. Pravilnika TPV 148 i koja
predstavlja prtljagu. U ostalim prostorima za prtljagu ne smije biti prtljage;

7.4.2.2  ako vozilo ima promjenjivi broj
sjedala, promjenjivi prostor za stajanje ili je konstruirano za prijevoz jednih
ili više invalidskih kolica, za svako područje prostora za putnike na kojem se
uzimaju u obzir takve promjene, opterećenja prema točki 7.4.2.1 trebaju biti
veća od:

– mase koja odgovara broju putnika koji sjede, koji mogu zauzeti to područje,
uključujući tu masu odvojivih sjedala; ili

– mase koja odgovara broju putnika koji stoje, koji mogu zauzeti to područje;
ili

– mase invalidskih kolica i njihovih korisnika, koji mogu zauzeti to područje, s
ukupnom masom po 250 kg na visini 500 mm iznad poda u središtu svakoga prostora
za invalidska kolica; ili

– mase koja odgovara broju putnika koji sjede i putnika koji stoje te korisnika
invalidskih kolica, kao i njihove kombinacije, koji mogu zauzeti to područje.

7.4.3    Visina graničnika, koji se
upotrebljavaju za sprječavanje bočnoga klizanja kotača vozila na napravi za
ispitivanje, ne smije biti veća od dvije trećine razmaka između površine na
kojoj vozilo stoji prije naginjanja i dijela naplatka kotača koji je najbliži
površini kad je vozilo opterećeno u skladu s točkom 7.4.2.

7.4.4    Tijekom ispitivanja, dijelovi
vozila koji ne smiju biti u dodiru pri uobičajenoj vožnji moraju ostati
razdvojeni i ni jedan dio ne smije se oštetiti ili pomaknuti.

7.4.5    Alternativno se može pomoću
proračuna dokazati da se vozilo neće prevrnuti pod uvjetima opisanim u točkama
7.4.1 i 7.4.2. Takav proračun treba uzeti u obzir sljedeće parametre:

7.4.5.1   mase i dimenzije;

7.4.5.2   visinu težišta;

7.4.5.3   značajka ovjesa;

7.4.5.4   vertikalnu i vodoravnu
konstantu krutosti guma;

7.4.5.5   značajke naprave za
regulaciju tlaka zraka u zračnim ovjesima;

7.4.5.6   položaj momentnih polova;

7.4.5.7   torzijsku krutost
karoserije.

Postupak proračuna je opisan
u Dodatku 1. ovoga Priloga.

7.5       Zaštita od
opasnosti požara

7.5.1    Motorni prostor

7.5.1.1  Zapaljivi materijal zvučne
izolacije ili materijal koji se mo­že impregnirati gorivom, mazivom ili drugim
gorivim materijalom ne smije se upotrijebiti u motornom prostoru, osim ako je
materijal pokriven nepropusnom prevlakom.

7.5.1.2  Zaštitne mjere moraju biti
poduzete, odgovarajućom konstrukcijom motornog prostora ili predviđenim
odvodnim otvorima, radi izbjegavanja mogućeg sakupljanja goriva, ulja za
podmazivanje ili drugog gorivog materijala u bilo kojem dijelu motornog
prostora.

7.5.1.3   Pregrada od vatrootpornog
materijala mora biti ugrađena između motornog prostora ili bilo kojeg drugog
toplinskog izvora (poput naprave za apsorbiranje energije koja se oslobađa kad
se vozilo spušta po dugoj nizbrdici, npr. retarder, ili naprave za grijanje
unutrašnjosti karoserije koja međutim ne koristi cirkulaciju vruće vode) i
ostalog dijela vozila. Svi dijelovi za pričvršćivanje, brtve, itd. koji se
upotrebljavaju s tom pregradom moraju biti vatrootporni.

7.5.1.4   Naprava za grijanje koja kao
izvor topline ne koristi toplu vodu može biti u prostoru za putnike ako je
oklopljena materijalom otpornim na temperature koje može proizvesti ta naprava,
ne ispušta otrovne pare i ako je ugrađena tako da nije vjerojatno da putnik
može doći u dodir s bilo kojom vrućom površinom.

7.5.2    Električna oprema i ožičenje

7.5.2.1  Svi kabeli moraju biti dobro
izolirani i svi kabeli i električna oprema moraju imati mogućnost podnošenja
uvjeta temperature i vlažnosti kojima su izloženi. U motornom prostoru, posebnu
pažnju treba obratiti na sposobnost da izdrže okolnu temperaturu i djelovanje
svih mogućih štetnih tvari.

7.5.2.2  Struja u kabelu koji je
upotrijebljen u nekom električnom krugu ne smije biti veća od one koja je
dopuštena za takav kabel, uzimajući u obzir način njegove ugradbe i najveću
okolnu temperaturu.

7.5.2.3   Svaki električni krug koji
napaja neki uređaj, osim pokre­tača, kruga paljenja (vanjski izvor paljenja), žarnice,
napra­ve za isključivanje motora, kruga za punjenje akumulatora i mase
akumulatora moraju imati električni osigurač ili prekidač kruga. Međutim, oni
mogu biti zaštićeni zajed­ničkim osiguračem ili zajedničkim prekidačem kruga,
pod uvjetom da njihova nazivna struja ne prekoračuje 16 A.

7.5.2.4   Svi kabeli moraju biti
zaštićeni i sigurno pričvršćeni u takvom položaju da ne mogu biti oštećeni
rezanjem, abrazijom ili guljenjem.

7.5.2.5   Kad je efektivna vrijednost
napona veća od 100 V u jed­nom ili više električnih krugova u vozilu, ručna
sklop­ka koja može isklopiti sve takve krugove s glavnoga izvora električnog
napajanja mora biti spojena na svaki pol toga izvora napajanja koji nije
električno spojen na masu, a mora se nalaziti u vozilu u položaju koji je lako
dostupan vozaču, pod uvjetom da nijedna takva sklopka ne može isklopiti nijedan
električni krug koji napaja obvezna vanjska svjetla vozila. Ova se točka ne
primjenjuje na visokonaponske krugove za paljenje ili na samostalne krugove u
sklopu neke opreme u vozilu.

7.5.2.6  Svi električni kabeli moraju biti
postavljeni tako, da nijedan njihov dio ne može doći u dodir s vodom za gorivo
ili bilo kojim dijelom ispušnoga sustava, odnosno ne može biti izložen
prekomjernoj toplini, osim ako postoji poseb­na izolacija i zaštita, kao na
primjer elektromagnetni ispušni ventil.

7.5.3    Akumulatori

7.5.3.1 Svi akumulatori moraju biti dobro
osigurani i lako pristupačni.

7.5.3.2 Prostor za akumulatore mora biti odvojen
od prostora za putnike i vozačeva prostora i mora biti prozračivan vanjskim
zrakom.

7.5.3.3  Polovi akumulatora moraju biti
zaštićeni od opasnosti kratkog spoja.

7.5.4    Vatrogasni aparati i pribor
prve pomoći

7.5.4.1 Mora biti previđen prostor za smještaj
jednoga ili više va­trogasnih aparata, od kojih jedan mora biti u blizini
vozačeva sjedala. U vozilima razreda A ili B taj prostor ne može biti manji od
8 dm3, a u vozilima razreda I., II. ili III. manji od 15 dm3.

7.5.4.2  Mora biti previđen prostor za
smještaj jednoga ili više pribora prve pomoći. Predviđeni prostor ne može biti
manji od 7 dm3 niti najmanja dimenzija manja od 80 mm.

7.5.4.3  Vatrogasni aparati i pribori prve
pomoći moraju biti zaštićeni od krađe ili uništavanja (npr. u unutarnjem
ormariću ili iza stakla koje se može razbiti), pod uvjetom da je njihov položaj
jasno označen i da je omogućeno osobama da ih lako izvade u slučaju opasnosti.

7.5.5    Materijali

Na razmaku do 100 mm od ispušne cijevi, ili nekog drug značajnog izvora
topline, nisu dopušteni zapaljivi materijali, osim ako su ti materijali
učinkovito zaštićeni. Po potrebi, zaštitom se sprječava da mazivo ili drugi
zapaljivi materijali dođu u dodir s ispušnom cijevi ili drugim značajnim
izvorima topline. Za svrhu ove točke, zapaljivim materijalom smatra se
materijal koji nije predviđen da izdrži temperature koje se mogu pojaviti na
tom mjestu.

7.6       Izlazi

7.6.1    Broj izlaza

7.6.1.1 Svako vozilo mora imati najmanje dvoja
vrata, tj. dvoja vrata za putnike ili jedna vrata za slučaj opasnosti i jedna
vrata za putnike. Najmanji broj zahtijevanih vrata za putnike je sljedeći:

|  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- |
| Broj putnika | Broj vrata za putnike | | |
| Razred I i A | Razred II | Razred III i B |
| 9 – 45 | 1 | 1 | 1 |
| 46 – 70 | 2 | 1 | 1 |
| 71 – 100 | 3 | 2 | 1 |
| > 100 | 4 | 3 | 1 |

7.6.1.2 U svakoj krutoj sekciji zglobnog vozila
moraju biti najma­nje jedna vrata za putnike, osim u prednjoj sekciji zglob­noga
vozila razreda I, u kojoj moraju biti najmanje dvoja.

7.6.1.3  U svezi s tim zahtjevom, vrata za putnike
sa sustavom za servo upravljanje ne smatraju se vratima za slučaj opas­nosti,
osim ako se mogu lako ručno otvoriti, nakon što se u slučaju potrebe aktivira
upravljanje propisano u točki 7.6.5.1.

7.6.1.4   Najmanji broj izlaza mora
biti takav, da je ukupni broj izla­za u zasebnom prostoru sljedeći:

|  |  |
| --- | --- |
| Broj putnika i posade koji mogu biti u svakom prostoru | Najmanji ukupni broj izlaza |
| 1 – 8 | 2 |
| 9 – 16 | 3 |
| 17 – 30 | 4 |
| 31 – 45 | 5 |
| 46 – 60 | 6 |
| 61 – 75 | 7 |
| 76 – 90 | 8 |
| 91 – 110 | 9 |
| 111 – 130 | 10 |
| > 130 | 11 |

Otvori za spašavanje mogu se računati samo kao jedan od gore navedenih
sigurnosnih izlaza.

7.6.1.5 Svaka kruta sekcija zglobnoga vozila smatra
se zasebnim vozilom za svrhu određivanja najmanjega broja i položaja izlaza,
osim za točku 7.6.2.4. Nužnici ili čajne kuhinje ne smatraju se zasebnim
prostorima za svrhu određivanja broj sigurnosnih izlaza.

7.6.1.6  Dvostruka vrata računaju se kao dvoja
vrata, a dvostruki ili višestruki prozor kao dva prozora za slučaj opasnosti.

7.6.1.7  Ako vozačev prostor nije povezan s
prostorom za putnike hodnikom koji zadovoljava jedan od zahtjeva opisanih u
točki 7.7.5.1.1, on mora zadovoljavati sljedeće zahtjeve:

7.6.1.7.1  prostor za putnike mora imati
dva izlaza koji ne smiju biti na istom bočnom zidu; kad je jedan od izlaza
prozor, on mora zadovoljavati zahtjeve utvrđene u iz točkama 7.6.3.1 i 7.6.8 za
prozore za slučaj opasnosti;

7.6.1.7.2 jedno ili dva sjedala dozvoljena su za
dodatne osobe pored vozača; u tom slučaju oba izlaza navedena u točki 7.6.1.7.1
moraju biti vrata. Vozačeva vrata smatraju se vratima za slučaj opasnosti za
osobe na tim sjedalima, pod uvjetom da vozačevo sjedalo, kolo upravljača,
pokrov motora, ručica mjenjača, ručica ručne kočnice, itd. ne predstavljaju
odveć veliku smetnju prolazu.

7.6.1.7.3  u uvjetima opisanim u točkama
7.6.1.7.1 i 7.6.1.7.2, izlazi predviđeni u vozačevom prostoru ne računaju se
kao jedna od vrata zahtijevanih u točkama 7.6.1.1 i 7.6.1.2, niti kao jedan od
izlaza zahtijevanih u točki 7.6.1.4, osim u slučaju navedenom u točkama
7.6.1.7.1 i 7.6.1.7.2. Točke od 7.6.3 do 7.6.7, 7.7.1, 7.7.2 i 7.7.7 ne
primjenjuju se na takve izlaze.

7.6.1.8    Ako su prostor za
vozača i sjedala u njegovoj blizini povezani s glavnim prostorom za putnike
pomoću prolaza koji zadovoljava jedan od zahtjeva, opisanih u točki 7.7.5.1,
nije potreban vanjski izlaz iz prostora za vozača.

7.6.1.9    Ako vrata za vozača ili
neki drugi izlaz iz prostora za vozača ispunjavaju uvjete iz točke 7.6.1.8, oni
se mogu računati kao jedan izlaz za putnike samo pod uvjetom:

7.6.1.9.1  da se nije potrebno provlačiti
između kola upravljača i sjedala za vozača da bi se koristio taj izlaz;

7.6.1.9.2  da zadovoljavaju zahtjeve za
dimenzije za vrata za slučaj opasnosti navedene u točki 7.6.3.1.

7.6.1.10   Točke 7.6.1.8 i 7.6.1.9 ne
sprječavaju da su između sjedala za vozača i prostora za putnike vrata ili neka
druga zapreka, pod uvjetom da vozač u slučaju opasnosti može brzo ukloniti tu
zapreku. Vozačeva vrata u prostoru koji je zaštićen s takvom pregradom ne
računaju se kao izlaz za putnike.

7.6.1.11   Otvori za spašavanje, osim
vrata i prozora za slučaj opasnosti, moraju biti ugrađeni u vozila razreda II,
III i B. Također, mogu biti ugrađena u vozila razreda I i A. Najmanji broj
otvora za spašavanje mora biti:

|  |  |
| --- | --- |
| Broj putnika | Broj otvora za spašavanje |
| do 50 | 1 |
| više od 50 | 2 |

7.6.2    Bočni izlazi

Vozila za prijevoz više od 22 putnika moraju zadovoljavati niže navedene
zahtjeve. Vozila za prijevoz do 22 putnika mogu zadovoljavati niže navedene
zahtjeve ili zahtjeve iz točke 1.2 Priloga VI.

7.6.2.1  Vrata za putnike moraju biti
postavljena na bočnoj strani vozila koja je bliža rubu ceste, koji odgovara
smjeru prometa u zemlji u kojoj će biti registrirano za uporabu, i barem jedna
od njih moraju biti u prednjoj polovici vozila. To ne sprječava postojanje
vrata na stražnjoj strani vozila za osobe u invalidskim kolicima.

7.6.2.2  Dvoja od vrata navedenih u točki
7.6.1.1 moraju biti međusobno toliko udaljena, da razmak između vertikalnih
poprečnih ravnina kroz njihova središta nije manji od 40% ukupne duljine
prostora za putnike. Ako su jedna od tih dvaju vrata dio dvostrukih vrata, taj
se razmak mjeri između dvaju vrata koja su međusobno najudaljenija.

7.6.2.3    Izlazi moraju biti
postavljeni tako da njihov broj na boč­nim stranama vozila bude približno
jednak.

7.6.2.4   Barem po jedan sigurnosni
izlaz mora biti na stražnjoj ili prednjoj strani. vozila. Za vozila razreda I i
vozila čiji je stražnji dio trajno odvojen od prostora za putnike, taj se
zahtjev smatra zadovoljenim ako je ugrađen otvor za spašavanje.

7.6.2.5    Izlazi koji su na
istoj strani vozila, moraju biti prikladno raspoređeni po cijeloj duljini
vozila.

7.6.2.6    Dopušteno je
postavljanje vrata na stražnjoj strani vozila pod uvjetom da to nisu vrata za
putnike.

7.6.2.7   Ako su ugrađeni otvori za
spašavanje, trebaju se postaviti na sljedeći način: ako ima samo jedan otvor za
spašavanje, on se postavlja u srednjoj trećini vozila; ako postoje dva otvora
za spašavanje, razmak između njih treba biti najmanje 2 m, mjereno između
najbližih rubova otvora usporedno s uzdužnom osi vozila.

7.6.3    Najmanje dimenzije izlaza:

7.6.3.1 Različite vrste izlaza moraju imati
sljedeće najmanje dimenzije:

|  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
|  | | | | Razred I | Razredi II i III | Napomene |
| Vrata za putnike | Otvor vrata | | Visina (mm) | 1 800 | 1 650 | – |
| Širina (mm) | Jednostruka vrata: 650  Dvostruka vrata: 1 200 | | Ta dimenzija može se smanjiti za 100 mm, kad se mjerenje obavi na razini rukohvata |
| Vrata za slučaj opas­nosti | Visina (mm) | 1 250 | | – |
| Širina (mm) | 550 | |
| Prozor za slučaj opasnosti | Površina (mm2) | | | 400.000 | | Mora biti moguće upisati u tu površinu pravokutnik 500 mm × 700 mm. |
| Prozor za slučaj opasnosti koji je postavljen na stražnjoj strani vozila, kad proizvođač nije predvidio prozor za slučaj opasnosti gore propisanih najmanjih dimenzija | | | | U otvor prozora za slučaj opasnosti mora biti moguće upisati pravokutnik visine 350 mm i širine 1 550 mm. Uglovi toga pravokutnika mogu biti zaobljeni polumjerom zakrivljenosti koji nije veći od 250 mm. | | |
| Otvor za spašavanje | Otvor | Površina (mm2) | | 400.000 | | U tu površini mora biti moguće upisati pravokutnik stranica 500 mm × 700 mm |
if !supportMisalignedColumns|  |  |  |  |  |  |  |
endif

7.6.3.2  Vozila za prijevoz do najviše 22
putnika mogu zadovoljavati zahtjeve iz točke 7.6.3.1 ili zahtjeve iz točke 1.1 Priloga
VI.

7.6.4    Tehnički zahtjevi za sva
vrata za putnike

7.6.4.1 Mora biti moguće otvoriti svaka vrata za
putnike iznutra i izvan vozila, kad vozilo stoji (ali to nije obvezatno kad se
vozilo kreće). Međutim, taj zahtjev ne treba protumačiti tako da on isključuje
mogućnost zaključavanja vrata izvan vozila, podrazumijevajući da se vrata
uvijek mogu otvoriti iznutra.

7.6.4.2  Svako upravljanje ili naprava za
otvaranje vrata za putnike izvana mora biti između 1 000 i 1 500 mm iznad tla i
naj­više 500 mm od vrata. Kod vozila razreda I, II i III upravljanje ili
naprava za otvaranje vrata iznutra mora biti između 1 000 i 1 500 mm iznad poda
ili stube koja je najbliža upravljanju i najviše 500 mm od vrata. To se
primjenjuje na upravljanja postavljena u prostoru za vozača.

7.6.4.3  Svaka jednostruka vrata za putnike
s ručnim otvaranjem, koja su na šarkama ili su okretna, moraju se okretati ili
zakretati tako da se nastoje zatvoriti u slučaju da otvorena vrata dotaknu
nepomični predmet kad se vozilo kreće prema naprijed.

7.6.4.4  Kad je na vrata za putnike s
ručnim otvaranjem ugrađena brava sa zaključavanjem na udar, ta brava mora biti
dvostupanjskog tipa.

7.6.4.5  Na unutarnjoj strani vrata za
putnike ne smije biti nikakva naprava koja bi bila predviđena da pokrije
unutarnje stube kad su vrata zatvorena. Kad su vrata zatvorena, u tom prostoru
to ne isključuje prisutnost mehanizma za otvaranje vrata i druge opreme
pričvršćene na unutrašnjoj strani vrata, koji ne predstavljaju proširenje
površine poda na kojem putnici mogu stajati. Taj mehanizam i oprema ne smiju
biti opasni za putnike.

7.6.4.6   Kad izravna vidljivost nije
odgovarajuća, moraju biti ugrađene optičke ili druge naprave koje omogućuju
vozaču da sa svoga mjesta provjeri prisutnost putnika u neposrednoj unutarnjoj
ili vanjskoj blizini svakih bočnih vrata za putnike koja nisu s automatskim
pokretanjem. U slučaju vrata za putnike na stražnjoj strani vozila za prijevoz
naj­više 22 putnika, smatra se da je taj zahtjev zadovoljen ako vozač može
uočiti prisutnost osobe visoke 1,3 m, koja stoji 1 m iza vozila.

7.6.4.7  Svaka vrata za putnike koja se
otvaraju prema unutrašnjosti vozila i njihov mehanizam moraju biti proizvedeni
tako da nije vjerojatno da će njihovo otvaranje ozlijediti putnike u
uobičajenim uvjetima uporabe. Kad je potreb­no, trebaju biti ugrađene
odgovarajuće zaštitne naprave.

7.6.4.8   Kad su vrata za putnike
postavljena blizu vrata nužnika ili drugoga unutrašnjeg prostora, ona trebaju
biti zaštićena od nenamjernog otvaranja. Međutim, taj se zahtjev ne primjenjuje
ako se vrata za putnike automatski zaključavaju kad se vozilo kreće brzinom
većom od 5 km/h.

7.6.4.9  U slučaju prijevoz najviše 22
putnika, na vratima za putnike koja se nalaze na stražnjoj strani vozila, krila
vrata ne smiju se moći otvoriti više od 115 0 niti manje od 85 0 i, kad su
otvorena, moraju automatski zadržati taj položaj. To ne isključuje mogućnost da
se premosti to zaustavljanje i vrata otvore više od toga kuta ako je to moguće
sigurno izvršiti; na primjer, voziti unatrag do visokog platoa za utovar ili
otvoriti vrata do 270 0 kako bi se postigao slobodan prostor za utovar iza
vozila.

7.6.5    Dodatni tehnički zahtjevi za
vrata za putnike sa servo upravljanjem

7.6.5.1 U slučaju opasnosti, svaka vrata za
putnike sa servo uprav­ljanjem mora biti moguće otvoriti iz vozila kad vozilo
stoji (to nije obvezatno kad se vozilo kreće), i izvan vozila, kad nisu
zaključana, pomoću upravljanjâ koja djeluju bez obzira je li napajanje
energijom aktivno, i koja:

7.6.5.1.1
premošćuju sva druga upravljanjâ

7.6.5.1.2  su u slučaju unutarnjih
upravljanjâ postavljena na vratima ili na razmaku 300 mm od njih, na visini
koja nije manja od 1600 mm iznad prve stube;

7.6.5.1.3  su lako uočljiva i jasno
prepoznatljiva kad se približi vrati­ma i kad se stoji ispred vrata, a dodatna
upravljanjâ za otvaranje moraju biti označena za uprabu u slučaju opas­nosti;

7.6.5.1.4  može uključiti osoba kad stoji
izravno ispred vrata;

7.6.5.1.5  uzrokuju otvaranje vrata ili
omogućuju lako ručno otvara­nje vrata,

7.6.5.1.6 mogu biti zaštićena napravom koja se
može lako skinuti ili slomiti kako bi se omogućio pristup upravljanju u slučaju
opasnosti; uključivanje upravljanja za slučaj opasnosti ili skidanje zaštitnog
poklopca na upravljanju mora biti signalizirano vozaču, zvučno i vizualno, i

7.6.5.1.7  u slučaju vrata kojima upravlja
vozač i koja ne zadovoljavaju zahtjeve iz točke 7.6.5.6.2, moraju biti takva
da, nakon što ona budu uključena da otvore vrata i vrate ih u njihov uobičajeni
položaj, vrata se ponovno ne zatvore dok vozač sljedeći put ne uključi
upravljanje za zatvaranje vrata.

7.6.5.2    Može biti predviđen
uređaj za isključivanje vanjskog upravljanja za slučaj opasnosti kojim upravlja
vozač sa svoga sjedala u cilju zaključavanja vrata za putnike s vanjske strane.
U tom slučaju, vanjsko upravljanje za slučaj opas­nosti mora se ponovno
uključiti automatski pokretanjem motora ili prije nego vozilo postigne brzinu
od 20 km/h. Nakon toga, isključivanje vanjskog upravljanja za slučaj opasnosti
ne smije biti automatsko, već to zahtijeva novo posredovanje vozača.

7.6.5.3   Mora biti moguće da vozač
upravlja svim vratima za put­nike, kad sjedi u vozačevu sjedalu, upravljanjima
koja su jasno i raspoznatljivo označena, osim u slučaju nožnog uređaja za
upravljanje.

7.6.5.4   Svaka vrata za putnike sa
servo upravljanjem moraju uklju­čiti pokaznu svjetiljku koja mora biti u
cijelosti vid­ljiva vozaču kad sjedi u uobičajenom položaju za vožnju, u svim
uvjetima okolnog osvjetljenja, radi signalizacije da neka vrata nisu potpuno zatvorena.
Ta se pokazna svjetiljka mora upaliti svaki put kad se kruti dio vrata nađe
između potpuno otvorenoga položaja i 30 mm od potpuno zatvorenoga položaja.
Ista pokazna svjetiljka može služiti za jedna ili više vrata. Međutim, pokazna
svjetiljka takvog tipa ne smije se ugraditi u slučaju pred­njih vrata za
putnike koja ne zadovoljavaju zahtjeve iz točaka 7.6.5.6.1.1 i 7.6.5.6.1.2.

7.6.5.5  Kad su predviđena upravljanjâ za
otvaranje i zatvaranje vrata za putnike sa servo upravljanjem za vozača, ona moraju
biti takva da vozač može u svakom trenutku promijeniti smjer kretanja vrata za
vrijeme njihova zatvaranja ili otvaranja.

7.6.5.6   Konstrukcija i sustav
upravljanja svakih vrata za putnike sa servo upravljanjem mora biti takav da
nije vjerojatno da vrata mogu ozlijediti putnika ili ukliještiti ga pri
zatvaranju.

7.6.5.6.1 Osim u slučaju prednjih vrata za
putnike, taj će se zah­tjev smatrati ispunjenim, ako su zadovoljena ova dva
zahtjeva:

7.6.5.6.1.1 Prvi je zahtjev da se vrata, kad se
zatvaranje vrata za­us­tavi u bilo kojoj mjernoj točki opisanoj u Prilogu V.
silom koja nije veća od 150 N, ponovno otvore do krajnjeg položaja i, osim u
slučaju vrata za putnike s automatskim pokretanjem, ostaju otvorena dok se ne
uključi naredba za zatvaranje. Sila zadržavanja može se izmjeriti bilo kojom
metodom koju odobri nadležna ustanova. Smjernice su dane u Prilogu V. ovog
Pravilnika. Vršna sila kratko vrijeme može biti veća od 150 N, pod uvjetom da
ne prekorači 300 N. Sustav ponovnog otvaranja može se provjeriti s pomoću
ispitnog alata u obliku šipke poprečnoga presjeka visine 60 mm i širine 30 mm,
s uglovima zaobljenim s polumjerom 5 mm.

7.6.5.6.1.2 Drugi je zahtjev, kad vrata prilikom
zatvaranja zahvate putnikov ručni zglob ili prst, da:

7.6.5.6.1.2.1 se automatski potpuno otvore
do krajnjega položaja i, osim u slučaju vrata za putnike s automatskim
pokretanjem, ostanu otvorena dok se ne uključi naredba za zatvaranje, ili

7.6.5.6.1.2.2 se zglob ili prst mogu lako izvući
iz vrata bez opasnosti od ozljede putnika. Ovaj se zahtjev može provjeri­ti
ručno, ili pomoću ispitne šipke navedene u točki 7.6.5.6.1.1, koja je na
duljini od 300 mm stanjena od debljine 30 mm na debljinu 5 mm. Šipka ne smije
biti polirana ni podmazana. Ako vrata zadrže šipku, treba biti moguće lako je
izvući, ili

7.6.5.6.1.2.3  se vrata zadrže u
položaju koji omogućava slobodan pro­laz ispitnog alata u obliku šipke
poprečnoga presjeka visine 60 mm i širine 20 mm, s uglovima zaobljenim s
polumjerom 5 mm. Taj položaj ne smije biti udaljen više od 30 mm od potpuno
zatvorenoga položaja.

7.6.5.6.2   U slučaju prednjih vrata
za putnike, zahtjev iz točke 7.6.5.6 treba smatrati zadovoljenim ako vrata:

7.6.5.6.2.1   zadovoljavaju zahtjeve
iz točaka 7.6.5.6.1.1 i 7.6.5.6.1.2, ili

7.6.5.6.2.2   imaju ugrađene meke
rubove; ti rubovi, međutim, ne smiju biti tako meki da, kad su vrata zatvorena
i drže ispitni alat u obliku šipke koji je naveden u točki 7.6.5.6.1.1, kruta
konstrukcija vrata može doći u potpuno zatvoren položaj.

7.6.5.7     Kad se vrata za
putnike sa servo upravljanjem drže zatvorenim samo sa stalnim napajanjem
energijom, mora biti predviđena vidno upozorna naprava radi upozorenja vozaču o
svakoj neispravnosti u napajanju vrata energijom.

7.6.5.8      Naprava za
zaštitu od pokretanja, ako je ugrađena, mo­ra raditi samo kod brzina koje su
manje od 5 km/h i ne smije raditi kod brzine veće od te.

7.6.5.9      Ako vozilo
nema ugrađenu napravu za zaštitu od pokre­ta­nja, zvučna signalizacija za
vozača smije se uključiti ako vozilo polazi sa stajališta, kad bilo koja vrata
za putnike sa servo upravljanjem nisu potpuno zatvorena. Ta zvučna
signalizacija mora se uključiti kod brzine koja je veća od 5 km/h, za vrata
koja zadovoljavaju zahtjeve iz točke 7.6.5.6.1.2.3.

7.6.6    Dodatni tehnički zahtjevi za
vrata za putnike s automatskim pokretanjem

7.6.6.1     Uključivanje
upravljanja za otvaranje vrata.

7.6.6.1.1  Osim predviđenoga u točki
7.6.5.1, samo vozač sa svoga sjedala smije moći uključiti i isključiti upravljanje
za otvaranje svakih vrata za putnike s automatskim pokretanjem.

7.6.6.1.2   Uključivanje i
isključivanje može biti izravno pomoću prekidača ili posredno, npr. otvaranjem
ili zatvaranjem prednjih vrata za putnike.

7.6.6.1.3   Vozačevo aktiviranje upravljanja
za otvaranje mora biti signalizirano unutar vozila i, u slučaju vrata koja se
otvaraju izvana, također na vanjskoj strani vozila; pokazivač (npr.
osvijetljeni gumb, svjetlosni signal) mora biti na vratima na koja se odnosi,
ili blizu njih.

7.6.6.1.4   U slučaju izravnoga
uključivanja pomoću prekidača, radno stanje sustava mora biti jasno pokazano
vozaču, npr. položajem prekidača, pokaznom svjetiljkom ili osvijetljenim
prekidačem. Prekidač mora biti posebno označen i postavljen tako da se ne može zamijeniti
s drugim upravljanjima.

7.6.6.2       Otvaranje
vrata za putnike s automatskim pokretanjem

7.6.6.2.1    Nakon vozačeva
uključivanja upravljanja, treba biti moguće da putnici otvore vrata na ovaj
način:

7.6.6.2.1.1  iznutra, npr. pritiskom
na gumb ili presijecanjem svjetlosne zapreke, i

7.6.6.2.1.2 izvana, osim u slučaju vrata koja su
predviđena samo za izlaz i koja su kao takva označena, npr. pritiskom na
osvijetljeni gumb, na gumb ispod osvijetljenog znaka ili na sličnu napravu
označenu prikladnom obavijesti.

7.6.6.2.2    Pritiskivanjem gumba
navedenih u točki 7.6.6.2.1.1, komuniciranjem s vozačem načinima navedenima u
točki 7.7.9.1, može se poslati signal koji se pohrani u memoriji i koji, nakon
vozačeva uključivanja upravljanja za otvaranje, otvara vrata.

7.6.6.3
      Zatvaranje vrata za putnike s automatskim
pokretanjem

7.6.6.3.1   Kad se vrata za putnike s
automatskim pokretanjem otvore, ona se moraju ponovo automatski zatvoriti nakon
što istekne određeno vremensko razdoblje. Ako putnik ulazi u vozilo ili ga
napušta u tom vremenskom razdoblju, sigurnosna naprava (npr. dodir poda
stopalom, svjetlosna zapreka, jednosmjerna zapreka) treba osigurati da vrijeme
zatvaranja vrata bude dovoljno produljeno.

7.6.6.3.2   Ako putnik ulazi u vozilo
ili ga napušta dok se vrata za­tvaraju, proces zatvaranja mora se automatski
prekinuti i vrata se moraju vratiti u otvoreni položaj. Vraćanje vrata može
uključiti jedna od sigurnosnih naprava navedenih u točki 7.6.6.3.1 ili neka
druga naprava.

7.6.6.3.3   Putniku mora biti moguće,
prema odredbama iz točke 7.6.6.2, ponovno otvoriti vrata koja se automatski
zatvore prema odredbi iz točke 7.6.6.3.1; to se ne primjenjuje kad vozač
isključi upravljanje za otvaranje vrata.

7.6.6.3.4  Nakon vozačeva isključivanja
upravljanja za otvaranje vrata za putnike s automatskim pokretanjem, otvorena
vrata moraju se zatvoriti sukladno odredbama iz točaka 7.6.6.3.1 do 7.6.6.3.2.

7.6.6.4     Zaustavljanje
procesa automatskog zatvaranja kod vrata označenih za posebnu namjenu, npr. za
putnike s dječjim kolicima, za osobe s poteškoćama u kretanju, itd.

7.6.6.4.1   Vozač mora moći zaustaviti
proces automatskog zatvaranja uključivanjem posebnoga upravljanja. Putnik,
također, mora moći zaustaviti proces automatskog zatvaranja izravno, pritiskom
na poseban gumb.

7.6.6.4.2   Zaustavljanje procesa
automatskog zatvaranja mora biti signalizirano vozaču, npr. pomoću pokazne
svjetiljke.

7.6.6.4.3   Ponovno uspostavljanje
procesa automatskog zatvaranja, u svakom slučaju, mora biti omogućeno samo vozaču.

7.6.6.4.4   Kod zatvaranja vrata koje
slijedi, treba primijeniti točku 7.6.6.3.

7.6.7    Tehnički zahtjevi za vrata za
slučaj opasnosti

7.6.7.1     Mora biti moguće
lako otvoriti izvana i iznutra vrata za slučaj opasnost kad vozilo miruje. Međutim,
ne treba smatrati da taj zahtjev isključuje mogućnost zaključavanja vrata
izvana, pod uvjetom da se vrata uvijek mogu otvoriti iznutra pomoću uobičajenog
mehanizma za otvaranje.

7.6.7.2    Vrata za slučaj
opasnost, kad se koriste kao takva, ne smiju biti sa servo upravljanjem, osim u
slučaju da se, nakon što se upravljanje iz točke 7.6.5.1 uključi i vrati u
uobičajeni položaj, vrata ponovno ne zatvore dok vozač ne uključi upravljanje
za zatvaranje. Također ona ne smiju biti klizna, osim u slučaju vozila za
prijevoz najviše 22 putnika. Za takva vozila klizna vrata mogu se smatrati
vratima za slučaj opasnosti, ako se dokaže da se mogu otvoriti bez uporabe
alata nakon ispitivanja čelnim sudarom sa zaprekom u skladu s Pravilnikom TPV
114.

7.6.7.3    Svako upravljanje ili
naprava za otvaranje vrata za slučaj opasnosti izvana mora biti između 1 000 i
1 500 mm iznad tla i najviše 500 mm udaljena od vrata. Na vozilima razreda I,
II i III svako upravljanje ili naprava za otvaranje vrata za slučaj opasnosti iznutra
mora biti između 1 000 i 1 500 mm iznad površine poda ili stube koja je
najbliža upravljanju i najviše 500 mm udaljena od vrata. To se ne primjenjuje
za upravljanja koja su postavljena u vozačevu prostoru.

7.6.7.4     Vrata za slučaj
opasnosti sa šarkama koja su ugrađena na bočnoj strani vozila moraju imati
šarke na prednjem rubu i moraju se otvarati prema van. Remen za držanje, lanac
ili druge naprave za zadržavanje dopušteni su pod uvjetom da dopuštaju
otvaranje vrata, i da ostanu otvorena, do kuta 100 0. Ako postoji neki način
koji osigurava slobodan prolaz kontrolniku prilaza vratima za slučaj opasnosti,
zahtjev za najmanji kut od 100 0 ne primjenjuje se.

7.6.7.5    Vrata za slučaj
opasnosti moraju biti zaštićena od nenamjernog pokretanja. Međutim, taj se
zahtjev ne primjenjuje ako se vrata za slučaj opasnosti automatski zaključavaju
kad se vozilo kreće brzinom većom od 5 km/h.

7.6.7.6    Sva vrata za slučaj
opasnosti moraju imati ugrađenu zvučnu napravu za upozorenje vozaču kad nisu
dobro zatvorena. Upozorna naprava mora se uključiti pokretanjem zapora i vrata
ili ručke, a ne pokretanjem samih vrata.

7.6.8    Tehnički zahtjevi za prozore
za slučaj opasnosti

7.6.8.1    Svaki prozor za slučaj
opasnosti, sa šarkama ili izbacivi, treba se otvarati prema van. Izbacivi
prozori ne smiju se potpuno odvojiti od vozila kad se upotrijebe.
Funkcioniranje izbacivog otvora za spašavanje mora biti takvo da je djelotvorno
onemogućeno nenamjerno izbacivanje.

7.6.8.2     Svaki prozor za
slučaj opasnosti mora:

7.6.8.2.1  ili biti moguće lako i
trenutačno otvoriti iznutra i izvan vozila pomoću naprave koja se prizna kao
zadovoljavajuća

7.6.8.2.2  ili biti izrađen od lako
lomljivoga sigurnosnog stakla. Ova posljednja odredba isključuje mogućnost
uporabe prozora od slojevitoga stakla ili plastičnog materijala. U blizini
svakog prozora za slučaj opasnosti mora biti postavljena naprava, lako dostupna
osobama u vozilu, s kojom se može razbiti prozor.

7.6.8.3     Svaki prozor za
slučaj opasnosti koji se može zaključati izvana mora biti proizveden tako da se
uvijek može otvoriti iz vozila.

7.6.8.4     Ako je prozor za
slučaj opasnosti sa šarkama na gornjoj stranici, mora imati odgovarajući
mehanizam da ga drži potpuno otvorenim. Prozori za slučaj opasnosti sa šarkama
trebaju se otvarati tako da ne ometaju slobodan prolaz iz vozila i u vozilo.

7.6.8.5    Visina između donjega
ruba prozora za slučaj opasnosti koji je ugrađen bočno na vozilu i razine poda
neposredno ispod prozora (izuzimajući mjestimična odstupanja poput izbočine iznad
kotača ili mjenjača) ne smije biti veća od 1 200 mm ni manja od 650 mm u
slučaju prozora za slučaj opasnosti na šarkama, ili 500 mm u slučaju prozora
koji je izrađen od lomljivog stakla.

Međutim, u slučaju prozora za slučaj opasnosti na šarkama, visina donjega ruba
može se smanjiti do 500 mm, pod uvjetom da je na otvor prozora ugrađena zaštita
do visine od 650 mm radi sprječavanja mogućnosti da putnici ispadnu iz vozila.
Kad je na otvor prozora ugrađena zaštita, visina otvora prozora iznad te
zaštite ne smije biti manja od najmanje vrijednosti propisane za prozor za
slučaj opasnosti.

7.6.8.6    Svaki prozor za slučaj
opasnosti na šarkama koji nije lako vidljiv iz vozačeva sjedala mora imati
ugrađenu zvučnu napravu za upozorenje vozaču kad nije dobro zatvoren. Ta se
naprava mora uključiti pokretanjem brave prozora, a ne pokretanjem samog
prozora.

7.6.9    Tehnički zahtjevi za otvore
za spašavanje

7.6.9.1  Svaki otvor za spašavanje mora
biti takav da ne ometa slobodni prolaz iz vozila i u vozilo.

7.6.9.2  Krovni otvori za spašavanje moraju
biti izbacivi, na šarkama ili biti izrađeni od lako lomljivoga sigurnosnog
stakla. Podni otvori za spašavanje moraju biti na šarkama ili izbacivi i moraju
imati ugrađenu zvučnu napravu za upozorenje vozaču kad nisu dobro zatvoreni. Ta
se naprava mora uključiti pokretanjem brave otvora za spašavanje, a ne
pokretanjem samog otvora za spašavanje. Otvori za spašavanje moraju biti
zaštićeni od nenamjernog pokretanja. Međutim, taj se zahtjev ne primjenjuje ako
se podni otvori za spašavanje automatski zaključaju kad se vozilo kreće brzinom
većom od 5 km/h.

7.6.9.3   Izbacivi otvori za
spašavanje ne smiju se potpuno odvojiti od vozila kad se uporabe, tako da otvor
za spašavanje ne ugrozi druge korisnike ceste. Funkcioniranje izbacivog otvora
za spašavanje mora biti takvo da je djelotvorno onemogućeno nenamjerno
izbacivanje. Podne izbacive otvore za spašavanje treba biti moguće izbaciti
samo u prostor za putnike.

7.6.9.4   Izbacivi otvori za
spašavanje na šarkama moraju se otvarati prema prednjoj ili stražnjoj strani
vozila, s kutom otvaranja najmanje 100°. Podni otvori za spašavanje na šarkama
moraju se otvarati u prostor za putnike.

7.6.9.5   Otvori za spašavanje moraju
biti takvi da ih je moguće lako otvoriti ili skinuti izvana ili iznutra.
Međutim, ne treba smatrati da taj zahtjev isključuje mogućnost zaključavanja
otvora za spašavanje u cilju osiguranja vozila kad nije pod nadzorom, pod
uvjetom da se otvor za spašavanje uvijek može otvoriti ili skinutu iznutra
pomoću uobičajenoga mehanizma za otvaranje ili skidanje. U slučaju lako
lomljivoga otvora za spašavanje, u blizini otvora za spašavanje mora se
nalaziti naprava, lako dostupna putniku unutar vozila, s kojom se taj otvor za
spašavanje može lako razbiti.

7.6.10 Tehnički zahtjevi za uvlačive stube

Ako su ugrađene uvlačive stube, one moraju zadovoljavati sljedeće zahtjeve:

7.6.10.1 djelovanje uvlačivih stuba mora biti
sinkronizirano s djelovanjem odgovarajućih vrata za putnike ili vrata za slučaj
opasnosti.

7.6.10.2 kad su vrata zatvorena, nijedan dio
uvlačivih stuba ne smije stršati više od 10 mm iznad konture karoserije koja ih
okružuje.

7.6.10.3  Kad su vrata otvorena i uvlačive
stube u izvučenom položaju, površina ploha mora zadovoljavati zahtjeve iz točke
7.7.7 ovoga Priloga;

7.6.10.4  U slučaju stuba sa servo
pokretanjem, zaustavljeno vozilo ne smije se moći pokrenuti vlastitim pogonom
dok su stube u izvučenom položaju. U slučaju stuba s ručnim pokretanjem, zvučni
ili svjetlosni signal mora upozoriti vozača da stube nisi potpuno uvučene.

7.6.10.5  Kad se vozilo kreće, stuba se ne
smije moći izvući. Ako je naprava koja pokreće stubu u kvaru, stube se moraju
uvući i ostati u uvučenom položaju. Međutim, funkcioniranje odgovarajućih vrata
ne smije biti spriječeno u slučaju takvoga kvara, ili ako je je stuba oštećena.

7.6.10.6 Kad putnik stoji na uvlačivoj stubi,
odgovarajuća vrata ne smije biti moguće zatvoriti. Zadovoljavanje tog zahtjeva
treba provjeriti s masom od 15 kg, koja predstavlja malo dijete, na središtu
stuba. Taj se zahtjev ne primjenjuje na svaka vrata koja su u izravnome
vozačevu vidnom polju.

7.6.10.7 Pokretanje uvlačivih stuba ne smije
moći prouzročiti tjelesnu ozljedu putnika ili osobe koja čeka na autobusnim
stajalištima.

7.6.10.8 Uglovi uvlačivih stuba koji su okrenuti
prema naprijed ili prema natrag moraju biti zaobljeni polumjerom koji nije
manji od 5 mm; rubovi moraju biti zaobljeni polumjerom koji nije manji od 2,5
mm.

7.6.10.9  Kad su vrata za putnike otvorena,
uvlačiva stuba mora biti sigurno držana u izvučenom položaju. Kad se postavi
masa od 136 kg u središte jednostruke stube ili masa od 272 kg u središte
dvostruke stube, deformacija u bilo kojoj točki stube ne smije prijeći 10 mm.

7.6.11 Oznake

7.6.11.1 Svaki izlaz za slučaj opasnosti mora na
unutrašnjoj i vanjskoj strani vozila biti označen natpisom, npr: »Izlaz u
slučaju opasnosti« dopunjenim, po potrebi, jednim od simbola propisanim u
Prilogu II. Pravilnika o sigurnos­nim znakovima (»Narodne novine« br. 114/03).

7.6.11.2 Upravljanje vratima za slučaj opasnosti
i svim izlazima za slučaj opasnosti mora biti označeno na unutrašnjoj i
vanjskoj strani vozila prepoznatljivim simbolom ili jasnim natpisom.

7.6.11.3  Jasne upute koje se odnose na
radni postupak moraju biti postavljene na svako upravljanje izlazom za slučaj
opasnosti ili u njegovoj blizini.

7.6.11.4  Jezik na kojemu moraju biti
oznake namijenjene da zadovolje zahtjeve u točkama 7.6.11.1 do 7.6.11.3,
određuje tijelo nadležno za homologaciju imajući u vidu državu (države) u kojoj
(kojima) podnositelj zahtjeva namjerava prodavati vozilo, po potrebi, u
dogovoru s nadležnim tijelima odgovarajuće države (država). Ako nadležno tijelo
države (država) u kojoj (kojima) će se registrirati vozilo promijeni jezik, to
ne smije povlačiti novi postupak homologacije tipa.

7.7       Unutarnji
raspored

7.7.1    Pristup vratima za putnike
(vidi Prilog III., sliku 1.)

Slobodni prostor koji se proteže prema unutrašnjosti vozila od bočnoga zida na
kojem su ugrađena vrata mora omogućavati slobodan prolaz vertikalne pravokutne
ploče debljine 20 mm, širine 400 mm i 700 mm visine iznad poda, koja na sebi
ima drugu ploču širine 550 mm, koja je simetrično postavljena iznad nje; visina
druge ploče propisana je za odgovarajući razred vozila. Tu dvodijelnu ploču
treba držati usporedno s otvorom vrata dok je se pomiče iz početnog položaja, u
kojem njezina čelna ravnina koja je najbliža unutrašnjosti vozila dodiruje
najudaljeniji rub otvora, do položaja kad ploča dodirne prvu stubu, nakon čega
je treba držati pod pravim kutovima u odnosu na mogući smjer kretanja osobe
koja upotrebljava ulaz.

7.7.1.2  Visina gornjega dijela pravokutne
ploče za odgovarajući razred i kategoriju vozila mora biti kao što je propisano
u tablici niže. Kao druga mogućnost, može se upotrijebiti ploča u obliku
trapeza, visine 500 mm, koji čini prijelaz između širine gornje i donje ploče.
U tom slučaju ukupna visina pravokutnog i trapezoidnog dijela gornje ploče mora
biti 1 100 mm za sve razrede vozila za prijevoz više od 22 putnika i 950 mm za
razrede vozila za prijevoz najviše 22 putnika.

|  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| Razred vozila | Visina gornjega dijela ploče (mm)  (Dimenzija »A« na slici 1.) | | Ukupna visina | Širina |
| Razred A(\*) | 950 | Alternativni trapezoidni dio | 1 650 | 550(\*\*) |
| 950 |
| Razred B(\*) | 700 | 950 | 1 400 |
| Razred I | 1100 | 1100 | 1 800 |
| Razred II | 950 | 1100 | 1 650 |
| Razred III | 850 | 1100 | 1 550 |
| (\*) Za vozila za prijevoz najviše 22 putnika, donji dio ploče smije se po­mak­nuti u odnosu na gornji dio ploče pod uvjetom da to bude u istom smjeru.  (\*\*) Širina gornjega dijela ploče može se na vrhu smanjiti na 400 mm, kad skošenje u odnosu na vodoravno ravninu ne prelazi 30°. | | | | |

7.7.1.3  Kad središnja crta te dvodijelne ploče
prijeđe razmak 300 mm od svoga početnog položaja i dvodijelna ploča dodirne
površinu stube, ploču treba zadržati u tom položaju.

7.7.1.4  Valjkasto tijelo (vidi sliku 6. u
Prilogu III.) koje se upo­treb­ljava za provjeru prolaznosti hodnika zatim treba
pomicati, počevši od hodnika, u mogućem smjeru kretanja osobe koja napušta
vozilo, dok njegova središnja crta dotakne vertikalnu ravninu u kojoj se nalazi
gornji rub zadnje stube, ili dok tangencijalna ravnina na gornjem valjku
dodirne dvodijelnu ploču, ovisno u tomu što se dogodi prvo, te ga zadržati u
tom položaju (vidi sliku 2. u Prilogu III.).

7.7.1.5   Između valjkastog tijela, u
položaju koji je određen u toč­ki 7.7.1.4 i dvodijelne ploče, u položaju koji
je određen u točki 7.7.1.3, mora postojati slobodan prostor čije su gornje i
donje granice prikazane na slici 2. u Prilogu III. Taj slobodni prostor mora
dopuštati slobodan prolaz vertikalne ploče najveće debljine 20 mm i čiji su
oblik i dimenzije jednaki središnjem presjeku valjkastog tijela (vidi točku
7.7.5.1). Tu ploču treba pomicati iz položaja u kojem dodiruje valjkasto
tijelo, dok njezina vanjska strana ne dodirne unutrašnju stranu dvodijelne
ploče, dodirivanjem ravnine ili ravnina koje su određene gornjim rubovima
stube, u mogućem smjeru kretanja osobe koja upotrebljava ulaz (vidi sliku 2. u
Prilogu III.).

7.7.1.6  Slobodni prilazni prostor za to
tijelo ne smije uključiti bilo koji prostor koji doseže do 300 mm ispred
sjedišta, kad nije stisnuto, bilo kojega sjedala okrenutoga naprijed ili straga
ili do 225 mm u slučaju sjedala ugrađenih na izbočinama iznad kotača te visine
gornje strane sjedišta.

7.7.1.7   U slučaju sklopivog sjedala,
taj prostor treba odrediti sa sjedalom u položaju uporabe.

7.7.1.8   Međutim, sklopivo sjedalo
namijenjeno posadi može sprječavati prilaz vratima za putnike kad je u položaju
uporabe, pod uvjetom da:

7.7.1.8.1 je jasno naznačeno, u vozilu i na
certifikatu o homologa­ciji (vidi Dodatak 2. Priloga II.), da je sjedalo
namijenjeno samo posadi;

7.7.1.8.2 se sjedalo automatski sklopi kad
nije potrebno da zadovoljava zahtjeve u točkama 7.7.1.1 ili 7.7.1.2 i 7.7.1.3 i
7.7.1.5;

7.7.1.8.3  se vrata ne smatraju
obveznim izlazom prema točki 7.6.1.4, i

7.7.1.8.4  kad je sjedalo u položaju
uporabe i kad je sklopljeno, nijedan njegov dio nije ispred vertikalne ravnine
koja prolazi kroz središte sjedeće površine vozačeva sjedala u svojem krajnjem
stražnjem položaju i kroz središte vanjskog retrovizora ugrađenoga na suprotnoj
strani vozila.

7.7.1.9   Prilaz vratima i prolaz kroz
koji putnici mogu prići vratima, u slučaju vozila za prijevoz najviše 22
putnika smatra se slobodnim ako imaju:

7.7.1.9.1 slobodni prolaz, izmjeren usporedno
uzdužnoj osi vozila, koji nije manji od 220 mm u bilo kojoj točki i od 550 mm u
bilo kojoj točki koja je više od 500 mm iznad poda ili stuba (vidi sliku 3. u
Prilogu III.);

7.7.1.9.2 slobodni prolaz, izmjeren okomito na
uzdužnu os vozila, koji nije manji od 300 mm u bilo kojoj točki i od 550 mm u
bilo kojoj točki koja je više od 1 200 mm iznad poda ili stuba ili, ispod
krova, manji od 300 mm (vidi sliku 4. u Prilogu III.);

7.7.1.10  Dimenzija vrata za putnike i
vrata za slučaj opasnosti iz točke 7.6.3.1 i zahtjevi iz točaka 7.7.1.1 do
7.7.1.7, 7.7.2.1 do 7.7.2.3, 7.7.5.1 i 7.7.8.5 ne primjenjuju se na vozila
razreda B čija tehnički dopuštena masa ne prelazi 3,5 tone i s najviše 12
sjedala za putnike, od kojih svako sjedala ne ometa pristup barem dvojim
vratima.

7.7.1.11 Najveći nagib poda u pristupnom prilazu
ne smije biti veći od 5 % kad vozilo s masom koja odgovara voznome stanju stoji
na glatkoj i vodoravnoj površini. Bilo kakva naprava za spuštane razine ne
smije biti uključena.

7.7.2    Pristup vratima za slučaj
opasnosti (vidi sliku 5. u Prilogu III.)

Sljedeći se zahtjevi ne primjenjuju za vozačeva vrata koja se upotrebljavaju
kao sigurnosna u vozilima namijenjenim za prijevoz najviše 22 putnika.

7.7.2.1 Slobodni prostor između hodnika i otvora
vrata za slu­čaj opasnosti mora omogućavati slobodan prolaz vertikalnoga valjka
promjera 300 mm i visine od poda 700 mm i koji nosi drugi vertikalni valjak
promjera 550 mm, tako da im je ukupna visina 1 400 mm.

Promjer gornjega valjaka može se na vrhu smanjiti na 400 mm, kad skošenje u
odnosu na vodoravno ravninu ne prelazi 30°.

7.7.2.2  Osnova prvoga valjka mora se
nalaziti u projekciji drugoga valjka.

7.7.2.3  Kad su sklopiva sjedala ugrađena
bočno uzduž tog prolaza, slobodni prostor za valjak treba odrediti za sjedalo u
položaju uporabe.

7.7.2.4  Kao druga mogućnost za dvostruki
valjak, može se uporabiti kontrolna naprava opisana u točki 7.7.5.1 (vidi sliku
6. u Prilogu III.)

7.7.3    Pristup prozorima za slučaj
opasnosti

7.7.3.1 Kontrolnik za provjeru mora biti moguće
provući od hodnika do izlaza iz vozila kroz svaki prozor za slučaj opasnosti.

7.7.3.2  Smjer pomicanja kontrolnika za
provjeru mora biti u smjeru u kojem bi se očekivalo da će ići putnik koji
napušta vozilo. Kontrolnik za provjeru treba držati okomito na taj smjer
kretanja.

7.7.3.3  Kontrolnik za provjeru mora biti u
obliku tanke ploče dimenzija 600 × 400 mm, s uglovima zaobljenima polumjerom
200 mm. Međutim, kod prozora za slučaj opasnosti koji je na stražnjoj strani
vozila, kao drugu mogućnost, kontrolnik za provjeru može imati dimenzije 1400
mm × 350 mm, s uglovima zaobljenima polumjerom 175 mm.

7.7.4    Pristup otvorima za
spašavanje

7.7.4.1 Pristup otvorima za spašavanje u krovu

7.7.4.1.1 Osim u slučaju vozila razreda I,
najmanje jedan otvor za spašavanje mora biti postavljen tako da krnja
četverostrana piramida s bočnim kutom 200 i visine 1600 mm dodiruje dio sjedala
ili odgovarajućeg oslonca.Os piramide treba biti vertikalna i njezin vrh
(gornja površina) mora dodirivati otvor površine otvora za spašavanje. Nosači
mogu biti sklopivi ili odvojivi, pod uvjetom da se mogu zabraviti u položaju
uporabe. Taj se položaj upotrjebljava kod provjere.

7.7.4.1.2 Kad je debljina krovne konstrukcije
veća od 150 mm, vrh piramide mora dodirivati otvor površine otvora za
spašavanje na razini vanjske površine krova.

7.7.4.2     Otvor za
spašavanje u podu

U slučaju otvora za spašavanje koji su ugrađeni u podu, otvor mora omogućavati
izravan i slobodan prolaz do vanjske strane vozila i mora biti postavljen tako
da svijetla visina iznad otvora odgovara visini hodnika. Bilo koji izvor
topline ili pomični dijelovi moraju biti najmanje 500 mm udaljeni od svakoga
dijela otvora za spašavanje.

Treba biti moguće promicati kontrolnik za provjeru u obliku tanke ploče
dimenzija 600 × 400 mm s uglovima zaobljenima polumjerom 200 mm, u vodoravnom
položaju, treba biti moguće promicati s visine 1 m nad podom vozila do poda.

7.7.5    Hodnici (vidi sliku 3. u
Dodatku 3.)

7.7.5.1  Hodnik u vozilu mora biti
konstruiran i proizveden ta­ko da omogućava slobodan prolaz kontrolne naprave,
koja se sastoji od dva suosna valjka međusobno spojena obrnutim krnjim stošcem,
koja ima sljedeće dimenzije (u mm):

|  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
|  | Razred  I | Razred  II | Razred  III | Razred  A | Razred  B |
| Promjer donjega valjka »A« | 450 | 350 | 300 | 350 | 300 |
| Visina donjega valjka | 900 | 900 | 900 | 900 | 900 |
| Promjer gornjega valjka »C« | 550 | 550 | 450 | 550 | 450 |
| Visina gornjega valjka »B« | 500 (\*) | 500 (\*) | 500 (\*) | 500 (\*) | 300 |
| Ukupna visina »H« | 1900(\*) | 1900(\*) | 1900(\*) | 1900(\*) | 1500 |
| (\*) Visina gornjega valjka i u vezi s tim ukupna visina može se smanjiti za 100 mm na cijelom dijelu hodnika koji se nalazi iza:  – poprečne vertikalne ravnine koja prolazi 1,5 m ispred središnje osi stražnje osovine (stražnje osovine koja je bliža prednjem kraju u slučaju vozila s više stražnjih osovina), i  – poprečne vertikalne ravnine koja prolazi kroz stražnji rub vrata za putnike ili krajnjih stražnjih vrata za putnike, ako postoji više vrata za putnike. | | | | | |

Promjer gornjega valjka može biti smanjen na 300 mm na vrhu kad postoji
skošenje pod kutom do 30° u odnosu na horizontalu.

Kontrolna naprava smije dodirnuti remene držače, ako su ugrađeni, ili druge
savitljive predmete kao što su dijelovi sigurnosnog pojasa, i pomaknuti ih.

7.7.5.1.1 Ako ispred sjedala ili reda sjedala
nema izlaza:

7.7.5.1.1.1u slučaju naprijed okrenutih sjedala,
prednji rub valjkastoga kontrolnika, određenoga u točki 7.7.5.1, mora doseći
najmanje do poprečne vertikalne ravnine koja dodiruje krajnju prednju točku
naslona krajnjega prednjeg reda sjedala i mora ostati u tom položaju. Od te
ravnine mora biti moguće pomicati ploču, pokazanu na slici 7. u Prilogu III.,
tako, da se počevši od položaja dodira s valjkastim kontrolnikom, strana ploče
koja je okrenuta prema vanjskoj strani vozila pomakne za 660 mm naprijed;

7.7.5.1.1.2 u slučaju bočno okrenutih sjedala,
prednji dio valjkastoga kontrolnika mora doseći najmanje do poprečne vertikalne
ravnine, koja se podudara s vertikalnom rav­ninom koja prolazi kroz središte
prednjega sjedala (slika 7 u Prilogu III.);

7.7.5.1.1.3 u slučaju sjedala okrenutih
prema straga, prednji dio valjkastoga kontrolnika mora doseći najmanje do
poprečne vertikalne ravnine koja dodiruje prednji dio sjedišta sjedala u
prednjem redu ili prednjeg sjedala (slika 7 u Prilogu III.).

7.7.5.2   Na vozilima I. razreda,
promjer donjega valjka može biti smanjen sa 450 mm na 400 mm u stražnjem dijelu
hodnika iza:

7.7.5.2.1 poprečne uspravne ravnine koja prolazi
1,5 m ispred središnje osi stražnje osovine (stražnje osovine koja je bliža
prednjem kraju u slučaju vozila s više stražnjih osovina), i

7.7.5.3    na vozilima razreda
III sjedala na jednoj ili obje strane hodnika mogu biti bočno pomična, što kao
posljedicu može imati smanjenje širine hodnika do dimenzije koja odgovara
promjeru donjeg valjka od 220 mm, pod uvjetom da na svakom sjedalu naprava za
upravljanje, lako dostupna putniku koji stoji u hodniku, bude dostatna da
prouzroči automatsko vraćanje sjedala, čak i ako je zauzeto, u položaj koji
odgovara najmanjoj širini od 300 mm.

7.7.5.4   Na zglobnim autobusima,
kontrolna naprava koja je definirana u točki 7.7.5.1 mora moći proći bez
zapinjanja kroz zglobni dio. Nijedan dio mekog dijela obloge u toj sekciji,
uključujući i harmoniku, ne smije stršati u hodnik.

7.7.5.5   Stube mogu biti ugrađene u
hodnicima. Širina tih stuba ne smije biti manja od širine hodnika na vrhu
stuba.

7.7.5.6    Nisu dopuštena
sklopiva sjedala koja omogućuju putnicima sjedenje u hodniku.

7.7.5.7    Bočno pomična sjedala
koja u nekom položaju zadiru u hodnik nisu dopuštena, osim u vozilima razreda
III. na koja se primjenjuju uvjeti propisani u točki 7.7.5.3.

7.7.5.8    U slučaju vozila na
koja se primjenjuje točka 7.7.1.9, nije potreban hodnik, pod uvjetom da su
zadovoljene dimenzije za prolaz navedene u toj točki.

7.7.5.9    Površina hodnika i
pristupnih prilaza mora biti protuklizna.

7.7.6    Nagib hodnika

Nagib hodnika, izmjeren pri neopterećenom vozilu na vodoravni podlozi i s neuključenim
sustavom za spuštanje, ne smije prelaziti:

7.7.6.1    U uzdužnom smjeru:

7.7.6.1.1  8 % u slučaju vozila razreda l.,
II. i A;

7.7.6.1.2  12,5 % u slučaju niskopodnih
vozila razreda I ili II navedenih u članku 2., točki 2., s obzirom na
unutrašnji dio hodnika, 2 m s obje strane središnje osi druge osovine i, po
potrebi, treće osovine, na ukupnoj duljini od 2 m;

7.7.6.3     12,5 % u slučaju
vozila razreda III i B, i

7.7.6.4     5% u slučaju
ravnine okomite na uzdužnu os simetrije vozila.

7.7.7    Stube (vidi sliku 8 u Prilogu
III.)

7.7.7.1    Najveća i najmanja
visina, s neuključenim sustavom za spuštanje, i najmanja dubina stuba za
putnike na vratima za putnike i za slučaj opasnosti, kao i u unutrašnjosti
vozila, trebaju biti sljedeći:

|  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- |
| Razredi | | I i A | II, III i B |
| Prva stuba do tla »D« | najveća visina (mm) | 340(1) | 380(1) (2) (5) |
| najmanja dubina (mm) | 300(\*) | |
| Ostale stube »E« | najveća visina (mm) | 250(3) | 350(4) |
| najmanja visina (mm) | 120 | |
| najmanja dubina (mm) | 200 | |
| (\*) 230 mm za vozila za prijevoz najviše 22 putnika.  (1) 700 mm za vrata za slučaj opasnosti;     1500 mm za vrata za slučaj opasnosti na gornjem dijelu vozila na kat.  (2) 430 mm u slučaju vozila samo s mehaničkim ovjesom.  (3) 300 mm u slučaju stuba na vratima iza krajnje stražnje osovine.  (4) 250 mm u hodnicima za vozila za prijevoz najviše 22 putnika.  (5) Za najmanje jedna vrata za putnike; 400 mm za ostala vrata za putnike.  *Napomena:*  1. Kod dvostrukih vrata odvojeno treba promatrati stube u svakoj polovici stubišta.  2. Dimenzija E na slici 8. u Prilogu III. ne treba biti ista za svaku stubu. | | | |

7.7.7.1.1 Svaki prijelaz od ulegnuća u hodniku
do područja sjedala ne treba smatrati stubom. Međutim, vertikalni raz­mak
između površine hodnika i poda u području sjedala ne smije prijeći 350 mm.

7.7.7.2    Za svrhu ove točke,
visinu stube treba izmjeriti u središtu njezine širine. Osim toga, proizvođači
moraju naročito voditi računa o prilazu za osobe sa smanjenom pokretljivošću,
posebno u odnosu na visinu stuba koju treba držati što je moguće manjom.

7.7.7.3    Visina prve stube u
odnosu na tlo mora se izmjeriti na vozilu koje stoji na ravnoj podlozi, s masom
koja odgovara voznome stanju prema definiciji u točki 2.18 i s gumama i tlakom
u njima prema specifikaciji proizvođača za najveću tehnički dopuštenu ukupnu
masu (M) određenu u skladu s točkom 2.19.

7.7.7.4    U slučaju kad ima više
stuba, svaka se stuba može preklapati do 100 mm s područjem vertikalne
projekcije sljedeće stube, a te projekcije na gazištu ispod moraju ostaviti
slobodnu površinu po dubini najmanje 200 mm (vidi sliku 8 u Prilogu III.) sa
svim rubovima stuba konstruiranima tako da se svodi na najmanju mjeru opasnost
od spoticanja i da su kontrastne boje ili kontrastnih boja.

7.7.7.5   Širina i oblik svake stube
mora biti takav da se na nju može postaviti pravokutnik određen u tablici niže,
tako da najviše 5 % površine odgovarajućeg pravokutnika strši izvan stube. Kod
dvostrukih vrata, svaka polovica tih vrata mora zadovoljavati taj zahtjev.

|  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- |
| Broj putnika | | > 22 | ≤ 22 |
| Površina | prva stuba (mm) | 400 × 300 | 400 × 200 |
| ostale stube (mm) | 400 × 200 | 400 × 200 |

7.7.7.6    Sve stube moraju imati
protukliznu površinu.

7.7.7.7    Najveći nagib stube u
bilo kojem smjeru ne smije prijeći 5% kad neopterećeno vozilo stoji na ravnoj i
vodoravnoj površini u njegovom uobičajenom položaju kod putovanja (uz napomenu
da bilo koji sustav za spuštanje nije uključen).

7.7.8    Sjedala za putnike i prostor
za putnike koji sjede

7.7.8.1    Najmanja širina
sjedala

7.7.8.1.1 Najmanja širina sjedišta sjedala,
dimenzija F (vidi sliku 9. u Prilogu III.), mjereno od vertikalne ravnine koja prolazi
kroz središte mjesta za sjedenje, mora biti:

200 mm kod vozila razreda I., II. i A.

225 mm kod vozila razreda III.

7.7.8.1.2 Najmanja širina raspoloživog prostora
za svako mjesto za sjedenje, dimenzija G (vidi sliku 9. u Prilogu III.),
mjereno od vertikalne ravnine koja prolazi kroz središte mjesta za sjedenje na
visini između 270 i 650 mm iznad sjedišta kad nije stisnuto, mora biti:

250 mm kod pojedinačnih sjedala

225 mm kod sastavljenih sjedala za dva ili više putnika.

7.7.8.1.3 Kod vozila širine 2,35 m, ili manje,
širina raspoloživoga prostora za svako mjesto za sjedenje, mjereno od
vertikalne ravnine koja prolazi kroz središte sjedala na visini između 270 i
650 mm iznad površine ne stisnutoga sjedala, mora biti 200 mm (vidi sliku 9bis
u Prilogu III.). Kad je taj zahtjev ispunjen, ne primjenjuju se zahtjevi točke
7.7.8.1.2.

7.7.8.1.4 Kod vozila za prijevoz najviše 22
putnika, za sjedala uz zid vozila, raspoloživi prostor u njegovome gornjem
dijelu ne uključuje površinu trokuta osnovice 20 mm i visine 100 mm (vidi sliku
10 u Prilogu III.). Dodatno se izuzima prostor potreban za sigurnosne pojase i
njihova sidrišta te za štitnik od sunca.

7.7.8.2    Najmanja dubina
sjedišta sjedala (dimenzija G, vidi sliku 11. u Prilogu III.)

Najmanja dubina sjedišta sjedala mora biti:

7.7.8.2.1  350 mm kod vozila razreda I., A
i B, i

7.7.8.2.2  400 mm kod vozila razreda II. i
III.

7.7.8.3     Visina sjedišta
sjedala (dimenzija H, vidi sliku 11. u Prilogu III.)

Visina sjedišta sjedala, kad nije stisnuto, u odnosu na pod mora biti takva da
je razmak od poda do vodoravne ravnine koja dodiruje prednju gornju površinu
sjedišta sjedala između 400 i 500 mm; međutim, ta se visina može smanjiti do
350 mm u području iznad kotača i motornog prostora.

7.7.8.4     Razmak između
sjedala (vidi sliku 12. u Prilogu III.)

7.7.8.4.1  U slučaju sjedala koja su
okrenuta u istom smjeru, naj­ma­nji razmak, između prednje površine naslona
sjedala i stražnje površine naslona sjedala koje je ispred (dimenzija H),
mjereno vodoravno i na svim visinama iznad poda između gornje razine sjedišta
sjedala i točke 620 mm iznad poda, mora biti najmanje:

|  |  |
| --- | --- |
| H | |
| Razred I., A i B | 650 mm |
| Razred II. i III. | 680 mm |

7.7.8.4.2  Sva mjerenja treba provesti sa
sjedištem sjedala i naslonom kad nisu stisnuti, u vertikalnoj ravnini koja
prolazi kroz središnju crtu pojedinačnoga mjesta za sjedenje.

7.7.8.4.3  Kod sjedala koja su okrenuta
jedno prema drugome, najmanji razmak između prednjih površina naslona tih
sjedala, mjereno preko najviših točaka sjedišta sjedala, ne smije biti manji od
1300 mm.

7.7.8.4.4   U slučaju sjedala za
putnike koja se mogu naginjati i namjestivih sjedala za vozača, mjerenja se
obavljaju s uobičajenim položajima uporabe naslona sjedala i naprava za
namještanje, prema podacima proizvođača.

7.7.8.4.5   Mjerenja se obavljaju sa
sklopivim plohama koje su ugrađene na naslonu sjedala u sklopljenom položaju.

7.7.8.4.6   Kad su sjedala ugrađena na
uzdužnom nosaču ili na dru­gom sustavu, tako da serviser ili korisnik može lako
mijenjati unutrašnji raspored vozila, mjerenja se obav­ljaju u uobičajenom
položaju uporabe koji određuje proizvođač u zahtjevu za homologaciju.

7.7.8.5
      Prostor za putnike koji sjede (vidi sliku
13. u Prilogu III.)

7.7.8.5.1   Najmanji slobodni prostor
ispred svakog sjedala za put­nika mora biti predviđen kao što je prikazano na
slici 13. u Prilogu III. Stražnja strana naslona sjedala ispred ili pregrada
čiji oblik približno odgovara stražnjoj strani naslona sjedala kad je nagnut,
može ulaziti u taj prostor pod uvjetima iz točke 7.7.8.4. Mjestimično
postojanje oslonaca sjedala u tom prostoru također je dopušteno, pod uvjetom da
ostane odgovarajući prostor za putnikova stopala. U slučaju sjedala pored
vozačeva sjedala u vozilima za prijevoz najviše 22 putnika, mogu u taj prostor
ulaziti ploča s instrumentima, vjetrobransko staklo, štitnik od sunca,
sigurnosni pojasi i sidrišta sigurnosnih pojasa.

7.7.8.5.2   Međutim, vozila razreda I.
i II. moraju imati najmanje dva sjedala i razreda A najmanje jedno sjedalo
okrenuto prema naprijed ili prema straga, posebno namijenjena putnicima sa
smanjenom pokretljivošću, osim korisnika invalidskih kolica, i označena kao
takva, u onom dijelu vozila koji je najpogodniji za ulaženje. Ta sjedala moraju
biti konstruirana za putnike sa smanjenom pokretljivošću tako da je osiguran
dovoljan prostor, moraju imati odgovarajuće konstruirane i ugrađene rukohvate za
olakšan prilaz i odlazak sa sjedala te moraju imati ugrađen sustav za
komunikaciju iz sjedećeg položaja, sukladno točki 7.7.10.

7.7.8.5.2.1  Ta sjedala moraju imati barem
110% prostora, propisanoga u točki 7.7.8.5.1.

7.7.8.6
       Slobodni prostor iznad mjesta za
sjedenje

7.7.8.6.1    Svako mjesto za
sjedenje mora imati slobodni prostor po visini najmanje 900 mm, mjereno od
najviše točke sjedišta kad nije stisnuto i najmanje 1350 mm mjereno od
prosječne visine poda u prostoru za stopala. U slučaju vozila za koja se
primjenjuje točke 7.7.1.10, ta se dimenzija može smanjiti na 1 200 mm, mjereno
od poda.

7.7.8.6.2     Taj se
slobodni prostor mora protezati iznad površine koja je ograničena:

7.7.8.6.2.1  vertikalnim uzdužnim ravninama
na 200 mm s obje strane uzdužne srednje ravnine sjedala, i

7.7.8.6.2.2  vertikalnom poprečnom ravninom
koja prolazi kroz krajnju stražnju gornju točku naslona sjedala i popreč­nom
vertikalnom ravninom 280 mm ispred krajnje pred­nje točke ne stisnutoga
sjedišta sjedala, u oba sluča­ja izmjereno u središnjoj vertikalnoj ravnini
mjesta za sjedenje.

7.7.8.6.3     Na rubovima
slobodnog prostora određenoga u točkama 7.7.8.6.1 i 7.7.8.6.2 mogu se
isključiti sljedeća po­druč­ja:

7.7.8.6.3.1   iznad vanjskih sjedala,
područje pravokutnog popreč­nog presjeka 150 mm visine i 100 mm širine (vidi
sliku 14. u Prilogu III.);

7.7.8.6.3.2   iznad vanjskih sjedala,
područje poprečnog presjeka u obliku trokuta, čije se tjeme nalazi 650 mm iznad
poda, a osnovnica je širine 100 mm (vidi sliku 15. u Prilogu III.);

7.7.8.6.3.3   u prostoru za noge
vanjskoga sjedala, područje površine poprečnog presjeka najviše 0,02 m2 (0,03
m2 za niskopodna vozila razreda I) i najveće širine od 100 mm (150 mm za
niskopodna vozila razreda I) (vidi sliku 16. u Prilogu III.);

7.7.8.6.3.4   u slučaju vozila za
prijevoz najviše 22 putnika, u slučaju mjesta za sjedenje koja su najbliža
stražnjim uglovima karoserije, vanjski stražnji rub slobodnoga prostora,
gledano u tlocrtu, može biti zaobljen s polumjerom do 150 mm (vidi sliku 17. u
Prilogu III.).

7.7.8.6.4    U prostor koji je
određen u točkama 7.7.8.6.1, 7.7.8.6.2 i 7.7.8.6.3 dopušteni su sljedeći
prodori:

7.7.8.6.4.1   prodor naslona drugog
sjedala, njegovih oslonaca i njegovih dodataka (npr. sklopiv stolić);

7.7.8.6.4.2  u slučaju vozila za prijevoz
najviše 22 putnika, prodor izbočine iznad kotača pod uvjetom da je ispunjen
jedan od sljedećih uvjeta:

7.7.8.6.4.2.1    da prodor ne
prolazi kroz središnju vertikalnu ravninu mjesta za sjedenje (vidi sliku 18. u
Prilogu III.), ili

7.7.8.6.4.2.2    da najbliži rub
300 mm dubokoga područja za noge putnika koji sjedi nije pomaknut naprijed za
više od 200 mm od ruba ne stisnutoga sjedišta sjedala i ne više od 600 mm od
prednje površine naslona sjedala, kad se ta mjerenja obave u središnjoj
vertikalnoj ravnini mjesta za sjedenje (vidi sliku 19. u Prilogu III.). U
slučaju dvaju sjedala koja su licem okrenuta jedno drugom, ta se odredba
primjenjuje samo za jedno od tih sjedala, a preostali prostor za stopala
putnika koji sjede mora biti najmanje 400 mm:

7.7.8.6.4.3       u
slučaju sjedala pored vozačevoga sjedala vozilima za prijevoz najviše 22
putnika, prodor nagibnog tipa prozorâ, kad su otvoreni, i njihovih držača,
ploče s instrumentima, vjetrobrana, štitnika od sunca, sigurnos­nih pojasa,
sidrišta sigurnosnih pojasa i unutrašnjeg dijela krova.

7.7.9    Komunikacija s vozačem

7.7.9.1 U vozilima razreda I. ili II. treba biti
predviđena naprava kojom je omogućeno putnicima signalizirati vozaču da vozilo
treba stati.

7.7.9.1  Kod vozila razreda I., II. i A
mora biti predviđena naprava, kojom putnici mogu dojaviti vozaču da zaustavi
vozilo. Za upravljanje svim takvim napravama za komunikaciju moraju biti
predviđeni izbočeni gumbi kontrastnih boja koji su u vozilima razreda I i A
najviše 1 200 mm iznad poda. Upravljanja moraju biti odgovarajuće jednakomjerno
raspoređena po cijelom vozilu. Aktiviranje upravljanja mora biti signalizirano
putnicima s jednim ili više svjetlosnih signala. Na signalu se pojavljuju
riječi, kao na primjer:

»AUTOBUS SE ZAUSTAVLJA«

ili slična obavijest i/ili odgovarajući piktogram, i mora svijetliti dok se ne
otvore vrata za putnike. Zglobna vozila moraju imati takve signale u svakom
krutom dijelu vozila. Katna vozila moraju ih imati na obje razine.

7.7.9.2   Komunikacija s prostorom za
posadu. Ako je prostor za posadu izveden bez mogućnosti prilaza vozaču ili
prostorima za putnike, treba biti predviđena naprava za komunikaciju između
vozača i tog prostora za posadu.

7.7.10 Uređaji za tople napitke i čajna kuhinja

7.7.10.1 Uređaji za tople napitke i čajna
kuhinja moraju biti ugra­đeni ili zaštićeni tako da ne postoji opasnost da se
toplo jelo ili napitak prolije po putniku koji sjedi zbog naglog kočenja ili
centrifugalnih sila,

7.7.10.2 U vozilima opremljenim uređajima za
tople napitke i čajnom kuhinjom sva sjedala za putnike moraju imati
odgovarajuće naprave za odlaganje vrućih jela ili napitaka dok je vozilo u
vožnji.

7.7.11 Vrata na unutarnjim prostorijama

Svaka vrata na nužniku ili unutarnjoj prostoriji:

7.7.11.1
moraju biti sa samozatvaranjem i ne smiju imati nikak­vu napravu da ih
drži otvorenima ako bi to, kad su otvorena, smetalo putnicima u slučaju
opasnosti;

7.7.11.2  ne smiju, kad su otvorena,
prikrivati bilo koju ručku, upravljanje za otvaranje ili obvezne oznake za bilo
koja vrata za putnike, vrata za slučaj opasnosti, sigurnosni izlaz, vatrogasni
aparat ili pribor prve pomoći;

7.7.11.3  moraju biti opremljena napravom
koja omogućava otva­ranje vrata izvan prostorije u slučaju opasnosti;

7.7.11.4  ne smiju se moći zaključati
izvana, osim ako ih je uvijek moguće otvoriti iznutra.

7.8       Umjetna
rasvjeta

7.8.1    Unutarnja električna rasvjeta
mora biti predviđena za osvjetljenje:

7.8.1.1  svih prostora za putnike, prostora
za posadu, nužnika i zglobne sekcije kod zglobnog autobusa;

7.8.1.2  svake stube ili stuba;

7.8.1.3  prilaza svakom izlazu i prostora u
izravnoj blizini vrata za putnike;

7.8.1.4  unutrašnjih oznaka i unutrašnjih
upravljanja na svim izlazima;

7.8.1.5  svih mjesta gdje ima zapreka.

7.8.2    Za unutrašnju rasvjetu moraju
postojati najmanje dva kruga tako da kvar jednog ne utječe na drugog. Krug koji
služi samo za stalno osvjetljavanje ulaza i izlaza može se smatrati jednim od
tih krugova.

7.8.3    Treba biti osigurana zaštita
za vozača od bliještenja ili refleksija koje može prouzročiti unutrašnja
umjetna rasvjeta.

7.9       Zglobna
sekcija zglobnih vozila

7.9.1    Zglobna sekcija koja povezuje
krute dijelove vozila mora biti konstruirana, i proizvedena tako da dopušta
najmanje jedno zakretanje najmanje oko jedne vodoravne i najmanje jedne
vertikalne osi.

7.9.2    Kad zglobno vozilo mase
vozila u voznome stanju stoji na vodoravnoj površini, ne smije postojati,
između poda obiju krutih sekcija i poda zakretnog dijela ili elementa koji
zamjenjuje taj dio, nepokriven otvor širine veće od:

7.9.2.1   10 mm, kad su svi kotači
vozila u istoj ravnini, ili

7.9.2.2   20 mm, kad se kotači osovine
koja se nalazi uz zglobnu sekciju oslanjaju na površinu koja je 150 mm iznad
površine na koju se oslanjaju kotači ostalih osovina.

7.9.3    Razlika između razine poda
krutih dijelova i poda zakretnog dijela, mjereno u spoju, ne smije prelaziti:

7.9.3.1   20 mm, u uvjetima koji su
opisani u točki 7.9.2.1, ili

7.9.3.2   30 mm, u uvjetima koji su
opisani u točki 7.9.2.2.

7.9.4    Na zglobnim autobusima moraju
se ugraditi naprave koje fizički sprječavaju prilaz putnicima svakom dijelu
zglobne sekcije gdje:

7.9.4.1   na podu postoji nepokriveni
otvor koji ne zadovoljava zahtjeve iz točke 7.9.2;

7.9.4.2   pod ne može nositi masu
putnika;

7.9.4.3   pomicanje predstavlja
opasnost za putnike.

7.10     Držanje pravca kod
zglobnih vozila

7.10.1 Kad se vozilo vozi pravocrtno, uzdužne
središnje ravnine njegovih krutih dijelova moraju se poklapati i činiti istu
neprekinutu ravninu bez ikakvog odstupanja.

7.11     Prečke i rukohvati

7.11.1 Opći zahtjevi

7.11.1.1  Prečke i rukohvati moraju imati
odgovarajuću čvrstoću.

7.11.1.2  Oni moraju biti tako konstruirani
i ugrađeni da za put­nika ne predstavljaju opasnost od ozljeda.

7.11.1.3  Prečke i rukohvati moraju imati
presjek koji omogućuje putnicima da ih lako i čvrsto obuhvate. Svaka prečka mo­ra
osigurati duljinu od najmanje 100 mm za držanje rukom. Dimenzija presjeka ne
smije biti manja od 20 mm niti veća od 45 mm, osim u slučaju rukohvata na
vratima i sjedalima i, u slučaju vozila razreda II., III. ili B, u prilaznim
prolazima. U tim slučajevima, dopuštene su prečke čija je jedna dimenzija
najmanje 15 mm, pod uvjetom da je druga dimenzija najmanje 25 mm. Prečke ne
smiju imati oštrih pregiba.

7.11.1.4  Slobodan razmak između prečke ili
rukohvata i susjed­noga dijela karoserija ili zidova vozila mora biti najmanje
40 mm. Međutim, u slučaju prečke na vratima ili sjedalu, ili u prilaznim
prolazima vozila razreda II., III. ili B, dopušten je najmanji razmak od 35 mm.

7.11.1.5   Površina svake prečke,
rukohvata ili stupa mora biti kontrastno obojena i ne smije biti klizava.

7.11.2 Prečke i rukohvati za putnike koji stoje

7.11.2.1  Dostatan broj prečka i rukohvata
mora biti predviđen za svaku točku površine poda koja je sukladno točki 7.2.2
predviđena za putnike koji stoje. Za tu potrebu, remeni držači, ako su
ugrađeni, smiju se smatrati rukohvatima, pod uvjetom da se oni drže u svome
položaju pomoću odgovarajućih držača. Smatrat će se da je taj zahtjev
zadovoljen ako se, u svim mogućim položajima ispitne naprave koja je prikazana
na slici 20. u Prilogu III. najmanje dvije prečke i/ili rukohvata mogu
dohvatiti pomičnim krakom te naprave. Naprava za provjeru može biti slobodno
okretljiva oko njezine vertikalne osi.

7.11.2.2  Kad se primjenjuje postupak
opisan u točki 7.11.2.1, treba uzimati u obzir samo prečke i rukohvate koji
nisu manje od 800 mm niti više od 1 900 mm iznad poda.

7.11.2.3  Za svaki položaj koji može
zauzeti putnik koji stoji, naj­manje jedna od dvije zahtijevane prečke i
rukohvata ne smije biti više od 1 500 mm iznad razine poda u tom položaju. To
se ne primjenjuje za područje u blizini vrata, kad bi vrata ili njihov
mehanizam u otvorenom položaju mogli onemogućiti uporabu tog rukohvata.

7.11.2.4   Prostori koje mogu zauzeti
putnici koji stoje, a i koji nisu odvojeni sjedalima od bočnih zidova ili od
stražnjega zida vozila, moraju imati vodoravne prečke usporedne sa zidovima i
ugrađene na visini između 800 i 1 500 mm iznad poda.

7.11.3 Prečke i rukohvati za vrata za putnike

7.11.3.1  Prečke i/ili rukohvati moraju
biti ugrađeni uz otvore vrata s obje strane. Kod dvostrukih vrata ovaj se
zahtjev može zadovoljiti ugradbom samo jednog središnjeg držača ili prečke.

7.11.3.2  Prečke i/ili rukohvati koji su
predviđeni za vrata za putnike moraju biti takvi da imaju prihvatnu točku koja
je dostupna putniku koji stoji na tlu blizu vrata za putnike ili na bilo kojoj
od stuba u nizu. Te točke moraju biti postavljene na visini između 800 i 1 100
mm iznad tla ili iznad površine svake stube, i vodoravno:

7.11.3.2.1 za položaj koji odgovara položaju
putnika koji stoji na tlu, najviše 400 mm prema unutra u odnosu na vanjski rub
prve stube, i

7.11.3.2.2 za položaj koji odgovara pojedinoj
stubi, ne smiju biti izvan vanjskoga ruba odgovarajuće stube i niti više od 600
mm prema unutra u odnosu na isti rub.

7.11.4 Prečke za rezervirana mjesta za sjedenje

7.11.4.1    Prečka na visini između
800 i 900 mm iznad razine poda mora biti postavljena između rezerviranih
sjedala koja su opisana u točki 7.7.8.5.2. i vrata za putnike, pogodnim za
ulaženje i silaženje. Dopušten je prekid gdje je to potrebno radi prilaza do
prostora za invalidska kolica, sjedala koje se nalazi iznad izbočine iznad
kotača, stubišta, pristupnog prilaza ili hodnika. Prekid na prečki ne smije
prelaziti 1050 mm i najmanje na jednoj strani prekida mora biti postavljen
vertikalni rukohvat.

7.12     Zaštita oko otvora
stubišta

Zaštitna ograda mora biti ugrađena na mjestima na kojima postoji opasnost da
putnik koji sjedi bude gurnut naprijed u otvor stubišta kao posljedica naglog
kočenja. Ta zaštitna ograda mora imati visinu najmanje 800 mm iznad poda na
kojem se putnik oslanja stopalima i mora dosezati od zida prema unutra najmanje
100 mm preko središnje crte svakog mjesta za sjedenje na kojem je putnik
izložen takvoj opasnosti ili do ruba prve unutarnje stube, ovisno o tom koja je
duljina kraća.

7.13     Police za prtljagu i
zaštita osoba u vozilu

Osobe u vozilu moraju biti zaštićene od predmeta koji mogu ispasti iz polica za
prtljagu uslijed naglog kočenja i centrifugalnih sila. Ako su ugrađeni prostori
za prtljagu, moraju biti konstruirani tako, da pri naglom kočenju prtljaga ne
može ispasti.

7.14     Vrata u podu, ako su
ugrađena

Svaka vrata u podu vozila, koja nisu otvor za spašavanje, moraju biti ugrađena
i osigurana tako da se ne mogu pomaknuti ili otvoriti bez uporabe alata ili
ključeva, a naprava za podizanje ili osiguravanje ne smije stršati iznad razine
poda više od 8 mm. Rubovi izbočina moraju biti zaobljeni.

7.15     Audiovizualne naprave

Audiovizualne naprave, namijenjene putnicima, npr. televizijski ili
videozasloni moraju se nalaziti izvan vozačeva vidnoga polja kad vozač sjedi u
svojem uobičajenom položaju za vožnju. To ne isključuje televizijski zaslon ili
sličnu napravu koja se upotrebljava kao dio vozačeve upravljačke opreme ili za
upravljanje vozilom, npr. za nadzor vrata za putnike.

Dodatak

RAČUNSKA PROVJERA
GRANICE STATIČKE STABILNOSTI

1.         S
pomoću računskoga postupka, koji odobri tehnička služba za provođenje
ispitivanja, može se dokazati da neko vozilo ispunjava zahtjeve navedene u
točki 7.4 Priloga I.

2.
Tehnička služba, odgovorna za provođenje ispitivanja, može zahtijevati da se
ispitivanja obave na dijelovima vozila radi provjere pretpostavki koje su učinjene
pri proračunu.

3.
Priprema za proračun

3.1       Vozilo
mora biti predstavljeno u prostornom sustavu.

3.2       Zbog položaja
težišta nadogradnje vozila i različitih konstanti opruge ovjesa vozila i guma,
osovine na jednoj strani vozila se u načelu ne podižu istodobno kao posljedica
poprečnoga ubrzanja. Zato treba odrediti bočni nagib nadogradnje vozila iznad
svake osovine, pod pretpostavkom da kotači druge (drugih) osovina ostaju na
tlu.

3.3       Radi
pojednostavljenja, treba pretpostaviti da težište neogibljenih masa leži u
uzdužnoj ravnini vozila na crti koja prolazi kroz središte osi vrtnje kotača.
Mali pomak momentnoga pola uslijed progiba osovine može se zanemariti.
Regulacija zračnoga ovjesa ne uzima se u obzir.

3.4       U obzir se uzimaju
najmanje sljedeći parametri:

podaci o vozilu, kao što je razmak između osovina, širina gaz­nog sloja i
ogibljene/neogibljene mase, položaj težišta vozila, hod prema gore i prema
dolje i konstanta opruge ovjesa vozila, pri čemu se također uzimaju u obzir
nelinearnosti, vodoravna i vertikalna konstanta krutosti guma, uvijanje
nadogradnje i položaj trenutačnog pola rotacije osovine.

4.
Valjanost postupka proračuna

4.1       Valjanost
postupka proračuna treba dokazati prihvatljivo za tehničku službu, npr. s
primjerom usporedivog ispitivanja na sličnom vozilu.

PRILOG II.

DOKUMENTACIJA ZA
HOMOLOGACIJU TIPA

Dodatak 1.

Opisni dokumenti

Poddodatak 1.

**OPISNI DOKUMENT br. ….(\*)**

Prema Prilogu I. Pravilnika o homologaciji tipa
motornih vozila koji se odnosi na homologaciju tipa vozila s obzirom na posebne
odredbe za vozila koja se upotrebljavaju za prijevoz putnika i koja imaju više
od osam sjedala osim vozačeva sjedala

Sljedeći podaci, ako se
primjenjuju, moraju se dostaviti u tri primjerka s popisom priloženih
dokumenata. Svi nacrti moraju se dostaviti u pri­klad­nome mjerilu i dovoljno
detaljni na formatu A4 ili presavijeni na taj format. Ako su priložene,
fotografije moraju prikazivati potrebne pojedinosti. Ako sustavi, sastavni
dijelovi ili zasebne tehničke jedinice imaju elektronič­ko upravljanje, moraju
se dostaviti podaci o njihovim značajkama.

0.
OPĆI PODACI

0.1.      Marka (trgovački
naziv proizvođača):

0.2.      Tip:

0.2.0.1  Podvozje:

0.2.0.2  Nadogradnja/potpuno vozilo:

0.3
Identifikacijska oznaka tipa, ako je postavljena na vozilu(b):

0.3.0.1  Podvozje:

0.3.0.2  Nadogradnja/potpuno vozilo:

0.3.1    Mjesto te oznake:

0.3.1.1  Na podvozju:

0.3.1.2  Na nadogradnji/potpunom vozilu:

0.4.      Kategorija vozila(c):

0.5.      Naziv i adresa
proizvođača:

0.8.      Adresa (adrese)
pogona za sklapanje:

1.
OPĆE KONSTRUKCIJSKE ZNAČAJKE VOZILA

1.1       Fotografije
i/ili crteži vozila predstavnika:

1.2       Crtež s
dimenzijama cijelog vozila:

1.3       Broj
osovina i kotača:

1.3.1    Broj i položaj osovina s
dvostrukim kotačima:

1.4
Okvir-podvozje vozila (ako postoji) (crtež s glavnim di­menzijama):

1.5       Materijal
bočnih nosača(d):

1.6       Mjesto i
način ugradbe pogonskog motora:

1.7       Vozačeva
kabina (ravna ili uobičajena(z):

1.8       Položaj
upravljača:

1.8.1    Vozilo opremljeno za
promet desnom/lijevom stranom(1)

2.
MASE I DIMENZIJE VOZILA(e) (kg, mm) (pozvati se po potrebi na crtež)

2.1
Razmak/razmaci osovina (pri punom opterećenju)(f):

2.4.      Raspon (vanjskih)
dimenzija vozila(\*):

2.4.1    Za podvozje bez nadogradnje:

2.4.1.1 Duljina(j):

2.4.1.2  Širina(k):

2.4.1.2.1 Najveća dopuštena širina:

2.4.1.3 Visina (u voznome stanju) (l)
(kod vozila s prilagođavanjem razine navesti uobičajeni položaj za vožnju):

2.4.2    Za podvozje s nadogradnjom:

2.4.2.1  Duljina (j):

2.4.2.2  Širina (k):

2.4.2.3  Visina (u voznome stanju)(l) (kod
vozila s prilagođavanjem razine navesti uobičajeni položaj za vožnju):

2.4.2.9  Položaj težišta vozila kod
tehnički dopuštene najveće ukupne mase u uzdužnom, poprečnom i u vertikalnom
smjeru:

2.6       Masa vozila s
nadogradnjom i, u slučaju vučnog vozila koje nije kategorije od M1,
s vučnom spojnicom ako ju je ugradio proizvođač, u voznom stanju, ili masa
podvozja ili podvozja s kabinom, bez nadogradnje i/ili vučne spojnice, ako
proizvođač ne ugrađuje nadogradnju i/ili vučnu spojnicu (uključujući tekućine,
alat, zamjenski kotač, ako je ugrađen, i vozača), a kod autobusa i člana posade
ako vozilo ima sjedalo za posadu)(o) (najveća i najmanja za svaku
inačicu):

2.6.1    Raspodjela te mase po
osovinama i, u slučaju poluprikolice ili prikolice sa središnjom osovinom,
opterećenje na spojnoj točki (najveća i najmanja za svaku inačicu):

2.8       Tehnički
dopuštena najveća ukupna masa vozila prema podacima proizvođača(y)
(najveća i najmanja za svaku inačicu):

2.8.1    Raspodjela te mase po
osovinama i, u slučaju poluprikolice ili prikolice sa središnjom osovinom,
opterećenje na spojnoj točki(\*):

2.9       Tehnički
dopušteno najveće opterećenje/masa na svakoj osovini

9.
NADOGRADNJA

9.1       Tip
nadogradnje:

9.2
Upotrijebljeni materijali i postupci izrade:

13.       POSEBNE
ODREDBE ZA VOZILA KOJA SE UPOTREB­LJAVAJU ZA PRIJEVOZ PUTNIKA I KOJA IMAJU OSIM
VAZAČEVA VIŠE OD OSAM SJEDALA

13.1     Razred vozila (razred
I., razred II., razred III., razred A, razred B.):

13.2     Površina za putnike (m2):

13.2.1 Ukupna (S0):

13.2.2 Na katu (S0a) (1):

13.2.3  Na donjoj razini (S0b):

13.2.4 Za putnike koji stoje (S1):

13.3     Broj putnika (koji stoje
i sjede)

13.3.1 Ukupno (N):

13.3.2 Na katu (Na)(1):

13.3.3 Na donjoj razini (Nb)(1):

13.4     Broj putnika koji sjede

13.4.1  Ukupno (A):

13.4.2 Na katu (Aa)(1):

13.4.3  Na donjoj razini (Ab)(1):

13.5     Broj vrata za
putnike:

13.6     Broj sigurnosnih izlaza
(vrata, prozori, otvori za spašavanje, unutarnje stubište i polustubište):

13.6.1 Ukupno:

13.6.2 Na katu(1):

13.6.3 Na donjoj razini(1):

13.7     Obujam prostora za
prtljagu (m3):

13.8     Površina za prijevoz
prtljage na krovu (m2):

13.9     Tehničke naprave za
olakšanje pristupa vozilu (npr. rampa, podizna platforma, sustav za spuštanje),
ako su ugrađene:

13.10   Čvrstoća nosive konstrukcije
nadogradnje:

13.10.1    Broj homologacije
tipa, ako postoji:

13.10.2    Za nosivu konstrukciju
nadogradnje koja još nije homologirana:

13.10.2.1 Detaljan opis nosive konstrukcije
nadogradnje tipa vozila uključujući njezine dimenzije, oblik i upotrijebljene
materijale i njezino pričvršćenje na okvir podvozja:

13.10.2.2  Crteži vozila i onih
dijelova unutarnje opreme koji utječu na čvrstoću nosive konstrukcije
nadogradnje ili na prostor za preživljavanje:

13.10.2.3  Položaj težišta vozila u
voznome stanju, u uzdužnom, poprečnom i vertikalnom smjeru:

13.10.2.4  Najveći razmak između središnjih
osi vanjskih sjedala za putnike:

\_\_\_\_\_
(\*) Brojevi točaka i napomena upotrjebljeni u
ovome opisnom dokumentu odgovaraju točkama i napomenama navedenima u Prilogu I.
Pravilnika o homologaciji tipa motornih vozila. Ispuštene su točke koje nisu bitne
za svr­hu ovoga Pravilnika.

(1)
Prekrižiti što se ne primjenjuje.

(\*)
Napomena: Brojevi točaka odgovaraju Prilogu I. Pravilnika o homologaciji tipa motornih
vozila.

Poddodatak 2.

**OPISNI DOKUMENT br. ….(\*)**

koji se odnosi na homologaciju tipa nadogradnje
kao zasebne tehničke jedinice vozila s obzirom na posebne odredbe za vozila
koja se upotrebljavaju za prijevoz putnika i koja imaju više od osam sjedala
osim vozačeva sjedala

Sljedeći podaci, ako se
primjenjuju, moraju se dostaviti u tri primjerka s popisom priloženih
dokumenata. Svi nacrti moraju se dostaviti u prikladnome mjerilu i dovoljno
detaljni na formatu A4 ili presavijeni na taj format. Ako su priložene,
fotografije moraju prikazivati potrebne pojedinosti.

Ako sustavi, sastavni
dijelovi ili zasebne tehničke jedinice imaju elektronič­ko upravljanje, moraju
se dostaviti podaci o njihovim značajkama.

0.
OPĆI PODACI

0.1       Marka
(trgovački naziv proizvođača):

0.2       Tip:

0.3
Identifikacijska oznaka tipa, ako je postavljena na vozilu(b):

0.3.0.2  Nadogradnja/potpuno vozilo:

0.3.1.   Mjesto te oznake:

0.3.1.2  Na nadogradnji/potpunom vozilu:

0.7       U
slučaju sastavnih dijelova i zasebnih tehničkih jedinica, mjesto i način
postavljanja oznake homologacije tipa:

0.8       Adresa
(adrese) pogona za sklapanje:

1.
OPĆE KONSTRUKCIJSKE ZNAČAJKE VOZILA

1.1       Fotografije
i/ili crteži vozila predstavnika:

1.2       Crtež s
dimenzijama cijelog vozila:

1.3       Broj osovina
i kotača:

1.4
Okvir-podvozje vozila (ako postoji) (crtež s glavnim dimenzijama):

1.5       Materijal
bočnih nosača(d):

1.6       Mjesto i
način ugradbe pogonskog motora:

1.7       Vozačeva
kabina (ravna ili uobičajena) (z):

1.8       Položaj
upravljača:

2.
MASE I DIMENZIJE VOZILA(e) (kg, mm) (pozvati se po potrebi na crtež)

2.1
Razmak/razmaci osovina (pri punom opterećenju)(f):

2.4. (\*\*)Raspon (vanjskih) dimenzija vozila:

2.4.1    Podvozje bez nadogradnje:

2.4.1.1  Duljina(j):

2.4.1.2  Širina(k):

2.4.1.3  Visina (u voznome stanju)(l)
(kod vozila s prilagođavanjem razine navesti uobičajeni položaj za vožnju):

9.
NADOGRADNJA

9.1       Tip
nadogradnje:

9.2       Upotrijebljeni
materijali i postupci izrade:

13.       POSEBNE
ODREDBE ZA VOZILA KOJA SE UPOTREB­LJAVAJU ZA PRIJEVOZ PUTNIKA I KOJA IMAJU OSIM
VAZAČEVA VIŠE OD OSAM SJEDALA

13.1     Razred vozila
(razred I., razred II., razred III., razred A, razred B.):

13.1.1 Tipovi podvozja na koje se može ugraditi
nadogradnja s homologacijom tipa (proizvođač (proizvođači) i tip (tipovi)
vozila):

13.2     Površina za putnike
(m2):

13.2.1 Ukupna (S0):

13.2.1.1 Na katu (S0a)(1):

13.2.1.2 Na donjoj razini (S0b):

13.2.2 Za putnike koji stoje (S1):

13.3     Broj putnika (koji stoje
i sjede)

13.3.1 Ukupno (N):

13.3.2 Na katu (Na)(1):

13.3.3 Na donjoj razini (Nb)(1):

13.4     Broj putnika koji sjede

13.4.1 Ukupno (A):

13.4.2 Na katu (Aa)(1):

13.4.3 Na donjoj razini (Ab)(1):

13.5     Broj vrata za
putnike:

13.6     Broj sigurnosnih izlaza
(vrata, prozori, otvori za spašavanje, unutarnje stubište i polustubište):

13.6.1.  Ukupno:

13.6.2.   Na katu(1):

13.6.3 Na donjoj razini(1):

13.7     Obujam prostora za
prtljagu (m3):

13.8     Površina za prijevoz
prtljage na krovu (m2):

13.9     Tehničke naprave za
olakšanje pristupa vozilu (npr. rampa, podizna platforma, sustav za spuštanje),
ako su ugrađene:

13.10   Čvrstoća nosive konstrukcije
nadogradnje:

13.10.1  Broj homologacije tipa, ako
postoji:

13.10.2  Za nosivu konstrukciju nadogradnje
koja još nije homologirana

13.10.2.1 Detaljan opis nosive konstrukcije
nadogradnje tipa vozila uključujući njezine dimenzije, oblik i upotrijebljene
materijale i njezino pričvršćenje na okvir podvozja:

13.10.2.2  Crteži vozila i onih dijelova
unutarnje opreme koji utječu na čvrstoću nosive konstrukcije nadogradnje ili na
prostor za preživljavanje:

13.10.2.3   Položaj težišta vozila u
voznome stanju, u uzdužnom, poprečnom i vertikalnom smjeru:

13.10.2.4   Najveći razmak između središnjih
osi vanjskih sjedala za putnike:

13.11   Točke ovoga pravilnika koje treba
ispuniti i dokazati za tu zasebnu tehničku jedinicu

\_\_\_\_\_\_\_
(\*) Brojevi točaka i napomena upotrjebljeni u
ovome opisnom dokumentu odgovaraju točkama i napomenama navedenima u Prilogu I.
Pravilnika o homologaciji tipa motornih vozila. Ispuštene su točke koje nisu bitne
za svrhu ovoga Pravilnika.

(\*\*)
Napomena: Brojevi točaka odgovaraju Prilogu I. Pravilnika o homologaciji tipa motornih
vozila

(1)
Prekrižiti što se ne primjenjuje.

Poddodatak 3.

**OPISNI DOKUMENT br. ….(\*)**

Prema Prilogu I. Pravilnika o homologaciji tipa
motornih vozila koji se odnosi na homologaciju tipa vozila kad je nadogradnja
prethodno dobila homologaciju tipa kao zasebna tehnička jedinica, s obzirom na
posebne odredbe za vozila koja se upotrebljavaju za prijevoz putnika i koja
imaju više od osam sjedala osim vozačeva sjedala

Sljedeći podaci,
ako se primjenjuju, moraju se dostaviti u tri primjerka s popisom priloženih
dokumenata. Svi nacrti moraju se dostaviti u prikladnome mjerilu i dovoljno
detaljni na formatu A4 ili presavijeni na taj format. Ako su priložene, fotografije
moraju prikazivati potrebne pojedinosti.

Ako sustavi, sastavni
dijelovi ili zasebne tehničke jedinice imaju elektronič­ko upravljanje, moraju
se dostaviti podaci o njihovim značajkama.

 0.
        OPĆI PODACI

0.1       Marka
(trgovački naziv proizvođača):

0.2
Tip:

0.2.0.1  Podvozje:

0.2.0.2  Nadogradnja/potpuno vozilo:

0.3
Identifikacijska oznaka tipa, ako je postavljena na vozilu(b):

0.3.0.1  Podvozje:

0.3.0.2  Nadogradnja/potpuno vozilo:

0.3.1    Mjesto te oznake:

0.3.1.1  Na podvozju:

0.3.1.2  Na nadogradnji/potpunom vozilu:

0.4       Kategorija
vozila(c):

0.5       Naziv i
adresa proizvođača:

0.8       Adresa
(adrese) pogona za sklapanje:

1.
OPĆE KONSTRUKCIJSKE ZNAČAJKE VOZILA

1.1       Fotografije
i/ili crteži vozila predstavnika:

1.2       Crtež s
dimenzijama cijelog vozila:

1.3       Broj osovina
i kotača:

1.3.1    Broj i položaj osovina s
dvostrukim kotačima:

1.4       Okvir –
podvozje vozila (ako postoji) (crtež s glavnim dimenzijama):

1.5       Materijal
bočnih nosača(d):

1.6       Mjesto i
način ugradbe pogonskog motora:

1.8       Položaj
upravljača:

1.8.1    Vozilo opremljeno za
promet desnom/lijevom stranom(1)

2.
MASE I DIMENZIJE VOZILA(e) (kg, mm) (pozvati se po potrebi na crtež)

2.1
Razmak/razmaci osovina (pri punom opterećenju)(f):

2.4 (\*\*)Raspon (vanjskih) dimenzija
vozila:

2.4.1    Podvozje bez nadogradnje

2.4.1.1 Duljina(j):

2.4.1.2  Širina(k):

2.4.1.2.1.. Najveća dopuštena širina:

2.4.1.3     Visina (u
voznome stanju)(l) (kod vozila s prilagođavanjem razine navesti uobičajeni
položaj za vožnju):

2.6       Masa vozila s
nadogradnjom i, u slučaju vučnog vozila koje nije kategorije od M1, s vučnom
spojnicom ako ju je ugradio proizvođač, u voznom stanju, ili masa podvozja ili
podvozja s kabinom, bez nadogradnje i/ili vučne spojnice, ako proizvođač ne
ugrađuje nadogradnju i/ili vučnu spojnicu (uključujući tekućine, alat,
zamjenski kotač, ako je ugrađen, i vozača), a kod autobusa i člana posade ako
vozilo ima sjedalo za posadu)(o) (najveća i najmanja za svaku
inačicu):

2.6.1    Raspodjela te mase po osovinama
i, u slučaju poluprikolice ili prikolice sa središnjom osovinom, opterećenje na
spojnoj točki (najveća i najmanja za svaku inačicu):

2.8       Tehnički
dopuštena najveća ukupna masa vozila prema podacima proizvođača(y) (najveća
i najmanja za svaku inačicu):

2.8.1    Raspodjela te mase po
osovinama i, u slučaju poluprikolice ili prikolice sa središnjom osovinom,
opterećenje na spojnoj točki (najveće i najmanje):

2.9       Tehnički
dopušteno najveće opterećenje/masa na svakoj osovini:

13.10   Čvrstoća nosive konstrukcije
nadogradnje:

13.10.1  Broj homologacije tipa, ako
postoji:

13.10.2  Za nosivu konstrukciju nadogradnje
koja još nije homologirana:

13.10.2.1 Detaljan opis nosive konstrukcije nadogradnje
tipa vozila uključujući njezine dimenzije, oblik i upotrijebljene materijale i
njezino pričvršćenje na okvir podvozja.

13.10.2.2 Crteži vozila i onih dijelova
unutarnje opreme koji utječu na čvrstoću nosive konstrukcije nadogradnje ili na
prostor za preživljavanje:

13.10.2.3  Položaj težišta vozila u voznome
stanju, u uzdužnom, poprečnom i vertikalnom smjeru:

13.10.2.4  Najveći razmak između središnjih
osi vanjskih sjedala za putnike:

\_\_\_\_\_\_
(\*) Brojevi točaka i napomena upotrjebljeni u
ovome opisnom dokumentu odgovaraju točkama i napomenama navedenima u Prilogu I.
Pravilnika o homologaciji tipa motornih vozila. Ispuštene su točke koje nisu bitne
za svrhu ovoga Pravilnika.

(1)
Prekrižiti što se ne primjenjuje.

(\*\*) Napomena: Brojevi točaka odgovaraju Prilogu
I. Pravilnika o homologaciji tipa motornih vozila.

Dodatak 2.

Poddodatak 1

*Obrazac*(najveći
format: A4 (210 × 297 mm)

**CERTIFIKAT O HOMOLOGACIJI TIPA**

Žig nadležnog tijela za
homologaciju

Izjava o:

– homologaciji(1)

– izmjeni/dopuni homologacije(1)

– odbijanju homologacije(1)

– povlačenju homologacije(1)

za tip vozila/sastavnoga dijela/zasebne tehničke
jedinice(1) s obzirom na Direktivu..../..../EZ kao što je zadnje
izmijenjena i dopunjena Direktivom..../..../EZ

Broj homologacije tipa:

Razlog za izmjenu/dopunu:

DIO I.

0.1       Marka (trgovački
naziv proizvođača):

0.2       Tip:

0.3
Identifikacijska oznaka tipa, ako je postavljena na vozilu/sastavnom
dijelu/zasebnoj tehničkoj jedinici(1) (2):

0.3.1    Položaj te oznake:

0.4       Kategorija
vozila (1) (3):

0.5       Naziv i
adresa proizvođača vozila:

0.7       Za sastavne
dijelove i zasebne tehničke jedinice, položaj i način postavljanja oznake
homologacije tipa:

0.8       Adresa
(adrese) pogona za sklapanje

DIO II.

1.
Dodatni podaci (kad je potrebno): vidi Dopunu

2.
Tehnička služba odgovorna za provođenje ispitivanja:

3.
Datum izvještaja o ispitivanju:

4.
Broj izvještaja o ispitivanju:

6.
Mjesto:

7.
Datum:

8.
Potpis:

9.
Priložen je sadržaj opisne dokumentacije pohranjene kod tijela nadležnog za
homologaciju i koja se može dobiti na zah­tjev.

Dopuna certifikatu o homologaciji tipa br.
.....koji se odnosi na homologaciju tipa vozila s obzirom na
Direktivu.../.../EZ, kao što je zadnje izmijenjena i dopunjena
Direktivom..../..../EZ

1.
Dodatni podaci

1.1       Kategorija
vozila na koje se može ugraditi nadogradnja (M2, M3)(1):

1.2       Vrsta
nadogradnje (jednopodna/na kat, zglobna, niskopodna)(1):

1.3       Tip (tipovi)
podvozja na koje (koja) se može ugraditi nadogradnja:

1.4       Broj putnika
(koji stoje i sjede)

1.4.1    Ukupno (N):

1.4.2    Na katu (Na)(1):

1.4.3    Na donjoj razini (Nb)(1):

1.4.4    Broj putnika koji sjede:

1.4.4.1  Ukupno (A):

1.4.4.2  Na katu (Aa)(1):

1.4.4.3  Na donjoj razini (Ab)(1):

1.5       Obujam
prostora za prtljagu (m3):

1.6       Površina za
prijevoz prtljage na krovu (m2):

1.7       Tehničke
naprave za olakšanje pristupa vozilu (npr. rampa, podizna platforma, sustav za
spuštanje):

1.8       Položaj
težišta opterećenoga vozila, u uzdužnom, poprečnom i vertikalnom smjeru:

1.9       Čvrstoća
nosive konstrukcije nadogradnje

1.9.1    Broj homologacije tipa, ako
se zahtijeva:

5.
Napomene:

6.
Točke ovoga Pravilnika koje treba ispuniti i dokazati za tu zasebnu tehničku
jedinicu

\_\_\_\_\_\_
(1) Prekrižiti što se ne primjenjuje.

(2)
Ako podaci za oznaku tipa sadrže znakove koji nisu bitni za opis tipova vozila/sastavnoga
dijela ili zasebne tehničke jedinice na koje se odnosi ovaj certifikat o homologaciji,
takvi znakovi nadomještaju se u dokumentaciji znakom »?« (npr. ABC??123???).

(3)
Prema definiciji u dijelu A Priloga II. Direktive 70/156/EEZ.

Poddodatak 2.

*Obrazac*

(najveći format: A4 (210
× 297 mm)

**CERTIFIKAT O HOMOLOGACIJI TIPA**

Žig nadležnog tijela za
homologaciju

Izjava o:

– homologaciji(1)

– izmjeni/dopuni homologacije(1)

– odbijanju homologacije(1)

– povlačenju homologacije(1)

za tip vozila/sastavnoga dijela/zasebne tehničke
jedinice(1) s obzirom Direktivu..../..../EZ kao što je zadnje
izmijenjena i dopunjena Direk­tivom..../..../EZ

Broj homologacije tipa:

Razlog za izmjenu/dopunu:

DIO I.

0.1       Marka
(trgovački naziv proizvođača):

0.2       Tip:

0.3
Identifikacijska oznaka tipa, ako je postavljena na vozilu/sastavnom
dijelu/zasebnoj tehničkoj jedinici (1) (2):

0.3.1    Položaj te oznake:

0.4       Kategorija
vozila (1) (3):

0.5       Naziv i
adresa proizvođača vozila:

0.7       Za sastavne
dijelove i zasebne tehničke jedinice, položaj i način postavljanja oznake
homologacije tipa

0.8       Adresa
(adrese) pogona za sklapanje:

DIO II.

1.
Dodatni podaci (kad je potrebno): vidi Dopunu

2.
Tehnička služba odgovorna za provođenje ispitivanja:

3.
Datum izvještaja o ispitivanju:

4.
Broj izvještaja o ispitivanju:

5.
Napomene (ako ih ima): Vidi Dopunu

6.
Mjesto:

7.
Datum:

8.
Potpis:

9.
Priložen je sadržaj opisne dokumentacije pohranjene kod tijela nadležnog za
homologaciju i koja se može dobiti na zahtjev.

Dopuna certifikatu o homologaciji tipa br.
.....koji se odnosi na homologaciju tipa nadogradnje kao zasebne tehnička
jedinica, s obzirom na Direktivu.../.../EZ, kao što je zadnje izmijenjena i
dopunjena Direktivom..../..../EZ

1.
Dodatni podaci

1.1       Kategorija
vozila na koje se može ugraditi nadogradnja (M2, M3)(1):

1.2       Vrsta
nadogradnje (jednopodna/na kat, zglobna, niskopod­na(1):

1.3       Tip (tipovi)
podvozja na koje (koja) se može ugraditi nadogradnja:

1.4       Broj putnika
(koji stoje i sjede)

1.4.1    Ukupno (N):

1.4.2    Na katu (Na)(1):

1.4.3    Na donjoj razini (Nb)(1):

1.4.4    Broj putnika koji sjede

1.4.4.1  Ukupno (A):

1.4.4.2 Na katu (Aa)(1):

1.4.4.3  Na donjoj razini (Ab)(1):

1.5       Obujam
prostora za prtljagu (m3):

1.6       Površina za
prijevoz prtljage na krovu (m2):

1.7       Tehničke
naprave za olakšanje pristupa vozilu (npr. rampa, podizna platforma, sustav za
spuštanje):

1.9       Čvrstoća
nosive konstrukcije nadogradnje

1.9.1    Broj homologacije tipa, ako
se zahtijeva:

5.
Napomene:

6.
Točke ovoga Pravilnika koje treba ispuniti i dokazati za tu zasebnu tehničku
jedinicu:

\_\_\_\_\_\_
(1) Prekrižiti što se ne primjenjuje.

(2) Ako podaci za oznaku tipa sadrže znakove
koji nisu bitni za opis tipova vozila/sastavnoga dijela ili zasebne tehničke jedinice
na koje se odnosi ovaj certifikat o homologaciji, takvi znakovi nadomještaju se
u dokumentaciji znakom »?« (npr. ABC??123???).

(3) Prema definiciji u dijelu A Priloga II. Direktive
70/156/EEZ.

Poddodatak 3

*Obrazac*

(najveći format: A4 (210
× 297 mm)

**CERTIFIKAT O HOMOLOGACIJI TIPA**

Žig nadležnog tijela za
homologaciju

Izjava o:

– homologaciji(1)

– izmjeni/dopuni homologacije(1)

– odbijanju homologacije(1)

– povlačenju homologacije(1)

za tip vozila/sastavnoga dijela/zasebne tehničke
jedinice(1) s obzirom Direktivu..../..../EZ kao što je zadnje izmijenjena i
dopunjena Direk­tivom..../..../EZ

Broj homologacije tipa:

Razlog za izmjenu/dopunu:

DIO I.

0.1       Marka
(trgovački naziv proizvođača):

0.2       Tip:

0.3       Identifikacijska
oznaka tipa, ako je postavljena na vozilu/sastavnom dijelu/zasebnoj tehničkoj
jedinici(1) (2):

0.3.1    Položaj te oznake:

0.4       Kategorija
vozila(1) (3):

0.5       Naziv i
adresa proizvođača vozila:

0.7       Za sastavne
dijelove i zasebne tehničke jedinice, položaj i način postavljanja oznake
homologacije tipa

0.8       Adresa
(adrese) pogona za sklapanje:

DIO II.

1.
Dodatni podaci (kad je potrebito): vidi Dopunu

2.
Tehnička služba odgovorna za provođenje ispitivanja:

3.
Datum izvještaja o ispitivanju:

4.
Broj izvještaja o ispitivanju:

5.
Napomene (ako ih ima): Vidi Dopunu

6.
Mjesto:

7.
Datum:

8.
Potpis:

9.
Priložen je sadržaj opisne dokumentacije pohranjene kod tijela nadležnog za
homologaciju i koja se može dobiti na zahtjev.

Dopuna certifikatu o homologaciji tipa br.
.....koji se odnosi na homologaciju tipa vozila s nadogradnjom koja je već bila
homologirana kao zasebna tehnička jedinica s obzirom na Direktivu.../.../EZ,
kao što je zadnje izmijenjena i dopunjena Direktivom..../..../EZ

1.
Dodatni podaci

1.1       Kategorija
vozila (M2, M3)(1):

1.2       Tehnički
dopuštena najveća masa (kg):

1.8       Položaj
težišta opterećenoga vozila u uzdužnom, poprečnom i u vertikalnom smjeru:

1.9       Čvrstoća
nosive konstrukcije nadogradnje:

1.9.1    Broj homologacije tipa,
ako se zahtijeva:

5.
Napomene:

\_\_\_\_\_\_\_
(1) Prekrižiti što se ne primjenjuje.

(2)
Ako podaci za oznaku tipa sadrže znakove koji nisu bitni za opis tipova vozila/sastavnoga
dijela ili zasebne tehničke jedinice na koje se odnosi ovaj certifikat o homologaciji,
takvi znakovi nadomještaju se u dokumentaciji znakom ‘?’ (npr. ABC??123???).

(3)
Prema definiciji u dijelu A Priloga II. Direktive 70/156/EEZ.

PRILOG III.

SHEMATSKI PRIKAZI S
OBJAŠNJENJIMA

(Sve su dimenzije
prikazane u mm)

*Slika 1.*

Pristup
vratima za putnike

(vidi točku 7.7.1 u
Prilogu I.)

![](dodatni/145420.gif)

druge mogućnosti

razredi I, II i III: A = 1100 mm

razredi A i B: A = 950 mm

|  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| Broj putnika | ≤ 22(1) | | > 22 | | | |
| Razredi | A | B | | I | II | III |
| Dimenzija A (mm) | 950 | 700 | | 1 100 | 950 | 850 |
| Ukupna visina dvodijelne ploče (mm) | 1 650 | 1 400 | | 1 800 | 1 650 | 1 550 |
| (1) Vidi odgovarajuću napomenu u točki 7.7.1.2 u Prilogu I. | | | | | | |
if !supportMisalignedColumns|  |  |  |  |  |  |  |
endif

\_\_\_\_\_
(1) Prekrižiti što se ne primjenjuje.

*Slika 2*.
Pristup vratima za putnike
(vidi točku 7.7.1.4 u Prilogu I.)

![](dodatni/145421.gif)

*Slika 3.*Određivanje slobodnog pristupa vratima

(vidi točku 7.7.1.9.1 u
Prilogu I.)

![](dodatni/145422.gif)

*Slika 4.*Određivanje
slobodnog pristupa vratima
(vidi točku 7.7.1.9.2 u Prilogu I.)

![](dodatni/145423.gif)

*Slika 5.*Pristup
vratima za slučaj opasnosti
(vidi točku 7.7.2 u Prilogu I.)

![](dodatni/145424.gif)

*Slika 6.*Hodnici
(vidi točku 7.7.5 u Prilogu I.)

![](dodatni/145425.gif)

|  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| Razredi |  | A | B | I | II | III |
| Dimenzije (mm) | A | 350 | 300 | 450 | 350 | 300 |
| C | 550 | 450 | 550 | 550 | 450 |
| B | 500(\*) | 300 | 500(\*) | 500(\*) | 500(\*) |
| H | 1900(\*) | 1500 | 1900(\*) | 1900(\*) | 1900(\*) |
| Vidi odgovarajuću napomenu (\*) u točki 7.7.5.1 | | | | | | |

*Slika 7.*Ograničenja
u hodniku sprijeda
(vidi točku 7.7.5.1.1.1 u Prilogu I.)

![](dodatni/145426.gif)

*Slika 8.*Stube
za putnike
(vidi točku 7.7.7 u Prilogu I.)

![](dodatni/145427.gif)

Visina iznad razine tla pri neopterećenom vozilu

|  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- |
| Razredi | | I i A | II, III i B |
| Prva stuba iznad tla »D« | najveća visina (mm) | 340(1) | 380(1) (2) (5) |
| najveća dubina (mm) | 300 (\*) | |
| Ostale stube »E« | najveća visina (mm) | 250(3) | 350(4) |
| najmanja visina (mm) | 120 | |
| najmanja dubina (mm) | 200 | |
| (\*) 230 mm za vozila za prijevoz najviše 22 putnika.  (1) 700 mm u slučaju vrata za slučaj opasnosti.  1500 mm u slučaju vrata za slučaj opasnosti na gornjom razini vozila na kat.  (2) 430 mm u slučaju vozila samo s mehaničkim ovjesom.  (3) 300 mm u slučaju stuba na vratima iza krajnje stražnje osovine.  (4) 250 mm u hodnicima vozila za prijevoz najviše 22 putnika.  (5) Za najmanje jedna vrata za putnike; 400 mm za ostala vrata za putnike. | | | |

Napomena:

1. Kod dvostrukih vrata, stube u svakoj polovici
pristupnog prilaza treba promatrati odvojeno.

2. Nije obvezno da E bude isto za svaku stubu.

*Slika 9.*Dimenzije
sjedala za putnike
(vidi točku 7.7.8.1 u Prilogu I.)

![](dodatni/145428.gif)

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
|  | G (mm) min | |
| F (mm) min | Sastavljena sjedala | Pojedinačna sjedala |
| 200(\*) | 225 | 250 |
| (\*) 225 za razred III | | |

*Slika 9 bis.*Dimenzije
sjedala za putnike
(vidi točku 7.7.8.1.3 u Prilogu I.)

![](dodatni/145429.gif)

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
|  | G (mm) min | |
| F (mm) min | Sastavljena sjedala | Pojedinačna sjedala |
| 200 | 200 | 200 |

*Slika 10.*

Dozvoljeni prodor u
visini ramena

Poprečni presjek
najmanjega raspoloživog prostora u visini

ramena za sjedalo u
blizini zida vozila

(vidi točku 7.7.8.1.4 u
Prilogu I.)

![](dodatni/145430.gif)

G = 225 mm za sastavljena sjedala

G = 250 mm za pojedinačno sjedalo

G = 200 mm za vozila širine manje od 2,35 m

Slika 11.

Dubina
i visina sjedišta sjedala

(vidi točke 7.7.8.2 i
7.7.8.3 u Prilogu I.)

![](dodatni/145431.gif)

H = 400/500 mm(\*)

K = 350 mm min(\*\*)

\_\_\_\_\_\_
(\*) 350 mm iznad izbočenja iznad kotača i motornoga
prostora

(\*\*)
400 mm u vozilima razreda II. i III.

*Slika 12.*

Razmak između sjedala

(vidi točku 7.7.8.4 u
Prilogu I.)

![](dodatni/145432.gif)

|  |  |
| --- | --- |
|  | H |
| Razredi I, A i B | 650 mm |
| Razred II. i razred III. | 680 mm |

*Slika 13.*

Prostor za putnike koji
sjede

(vidi točku 7.7.8.5 u
Prilogu I.)

![](dodatni/145433.gif)

*Slika 14.*

Dopušteni prodor u
prostor iznad sjedala

Poprečni presjek
najmanjega slobodnoga prostora iznad mjesta

za sjedenje u blizini
zida vozila

(vidi točku 7.7.8.6.3.1
u Prilogu I.)

![](dodatni/145434.gif)

Slika 15.

Dopušteni prodor iznad
mjesta za sjedenje

(vidi točku 7.7.8.6.3.2
u Prilogu I.)

![](dodatni/145435.gif)

Slika 16.

Dopušteni prodor u donji
dio prostora za putnika

(vidi točku 7.7.8.6.3.3
u Prilogu I.)

![](dodatni/145436.gif)

\_\_\_\_\_

(\*)
150 mm u slučaju niskopodnih vozila razreda I.

(\*\*)
0,03 m2 u slučaju niskopodnih vozila razreda I.

*Slika 17.*Dopušteni
prodor kod sjedala u stražnjem uglu
Tlocrt propisanoga prostora sjedala – (dva bočna stražnja sjedala)
(vidi točku 7.7.8.6.3.4 u Prilogu I.)

![](dodatni/145437.gif)

*Slika 18.*Dopušteni
prodor izbočenja iznad kotača koje se ne proteže
preko uspravne središnje osi bočnoga sjedala
(vidi točku 7.7.8.6.4.2.1 u Prilogu I.)

![](dodatni/145438.gif)

*Slika 19.*Dopušteni
prodor izbočenja iznad kotača koje se proteže
preko uspravne središnje osi bočnoga sjedala
(vidi točku 7.7.8.6.4.2.2 u Prilogu I.)

![](dodatni/145439.gif)

*Slika 20.*Ispitna
naprava za provjeru položaja rukohvata
(vidi točku 7.11.2.1 u Prilogu I.)

![](dodatni/145440.gif)

*Slika 21.*Referentna
invalidska kolica
(vidi točku 3.6.4 u Prilogu VII.)

![](dodatni/145441.gif)

Ukupna duljina l: 1 200 mm

Ukupna širina b: 700 mm

Ukupna visina h: 1 090 mm

Napomena:

Korisnik invalidskih kolica koji sjedi u
invalidskim kolicima povećava ukupnu duljinu za 50 mm i ukupnu visinu iznad tla
na 1350 mm.

*Slika 22.*

Najmanji slobodni
prostor za korisnika invalidskih kolica na

prostoru za invalidskih
kolica

(vidi točku 3.6.1 u
Prilogu VII.)

![](dodatni/145442.gif)

*Slika 23.*

(vidi točku 3.4 u
Prilogu VII.)

Piktogram za korisnika
invalidskih kolica (23a)

![](dodatni/145443.gif)

Piktogram za putnike sa smanjenom pokretljivošću
osim za korisnika invalidskih kolica (23b)

![](dodatni/145444.gif)

PRILOG IV.

ČVRSTOĆA NOSIVE
KONSTRUKCIJE NADOGRADNJE

1.
Područje primjene

Ovaj se Prilog primjenjuje ma sva jednopodna vozila razreda II i III.

2.
Definicije

Za svrhu ovoga Priloga:

2.1       »*prostor za preživljavane*« označava
prostor koji mora ostati sa­čuvan u prostoru za putnike tijekom i nakon
ispitivanja nosive konstrukcije nadogradnje koja su propisana u ovom Prilogu;

2.2       »*nosiva konstrukcija nadogradnje*«
označava dio (dijelove) nadogradnje vozila koji doprinosi (doprinose) čvrstoći
vozila u slučaju nezgode s prevrtanjem;

2.3       »*dio nadogradnje*« označava dio koji
sadrži najmanje dva ista vertikalna stupa na svakoj strani i predstavlja dio
ili dijelove nosive konstrukcije vozila;

2.4       »*ukupna energija*« označava energiju za
koju se pretpostavlja da će je apsorbirati cjelokupna nosiva konstrukcija
vozila. Ona se može odrediti kako je prikazano u ovom Prilogu.

3.
Opće specifikacije i zahtjevi

Ako je za nosivu konstrukciju nadogradnje bila dodijeljena homologacija u
skladu s Pravilnikom ECE R 66 Gospodarske komisije za Europu (UN), smatra se da
je ona u skladu s ovim općim specifikacijama i zahtjevima.

3.1       Čvrstoća
nosive konstrukcije nadogradnje mora biti dovoljna da osigura da tijekom i
nakon ispitivanja jednom od metoda ili proračunom propisanim u točki 5.:

3.1.1    nijedan pomaknuti dio
vozila ne prodre u prostor za preživljavanje, određen u točki 5., i

3.1.2    nijedan dio vozila prostora
za preživljavanje ne strši izvan deformirane konstrukcije.

3.2       Zahtjevi
točke 3.1 primjenjuju se za vozilo sa svim njegovim nosivim dijelovima,
nosačima i oplatama i svim stršećim krutim dijelovima kao što su police za
prtljagu, oprema za prozračivanje, itd. Međutim, pregrade, pregradne stijene,
okviri ili drugi nosači za pojačanje nosive konstrukcije nadogradnje vozila, i
nepomična oprema kao što su, šankovi, čajne kuhinje ili nužnici, ne uzimaju se
u obzir za svrhu primjene odredaba u točki 3.1.

3.3       U
slučaju zglobnog vozila svaki dio vozila treba zadovoljavati zahtjeve navedene
u točki 3.1.

4.
ISPITNI POSTUPCI

4.1       Svaki tip
vozila treba provjeriti jednim od sljedećih postupaka po izboru proizvođača ili
u skladu s drugim postupkom koji odobri nadležno tijelo:

4.1.1    ispitivanjem prevrtanjem
potpunoga vozilu u skladu s postup­kom navedenim u Dodatku 1.;

4.1.2    ispitivanjem prevrtanjem
dijela ili dijelova nadogradnje koji predstavlja (predstavljaju) potpuno
vozilo, u skladu s Dodat­kom 2.;

4.1.3    ispitivanjem s njihalom
dijela ili dijelova nadogradnje u skladu s Dodatkom 3.; ili

4.1.4    računskom provjerom čvrstoće
nosive konstrukcije nadograd­nje, u skladu s Dodatkom 4.

4.2       Ako s
postupcima propisanima u točkama 4.1.2., 4.1.3. ili 4.1.4. nije moguće uzeti u
obzir značajne razlike između jed­noga dijela vozila u odnosu na drugi, npr.
ugradbu klima ure­đaja na krovu, tehničkoj službi treba predložiti dodatne
postupke ispitivanja ili proračuna. U nedostatku takvih dodatnih podataka, može
se zahtijevati da se vozilo podvrgne ispitivanju postupkom koji je propisan u
točki 4.1.1.

5.
Prostor za preživljavanje

5.1       Za svrhu
točke 2.1., prostor za preživljavanje označava prostor unutar prostora za
putnike koji se dobije kad se poprečna vertikalna ravnina, određena na slici
1(a), pomakne po ravnoj crti ili crtama tako, da se R-točka na slici 1(a)
pomakne od R-točke krajnjega stražnjega vanjskoga sjedala kroz R-točku svakoga
od ostalih vanjskih sjedala do R-točke krajnjega prednjega vanjskoga sjedala za
putnika.

5.2       Pretpostavlja
se da se položaj R-točke prikazan na slici 1(b) nalazi 500 mm iznad poda ispod
stopala putnika, 300 mm od unutrašnje površine bočne strane vozila i 100 mm
ispred naslona sjedala u središnjoj osi sjedala.

6
         TUMAČENJE REZULTATA
ISPITIVANJA

6.1       Pri
obavljanju ispitivanja na dijelovima nadogradnje, tehnička služba koja je
odgovorna za provođenje ispitivanja treba utvrditi da vozilo zadovoljava
zahtjeve navedene u Poddodatku 2. Dodatka 3., koji sadrži zahtjeve za raspored
glavnih dijelova nosive konstrukcije nadogradnje vozila koji apsorbiraju
energiju.

Slika 1.Prostor za
preživljavanje

(Sve su dimenzije mm)

1(a)
Bočno

![](dodatni/145445.gif)

Napomena: Vidi zahtjev iz točke 5.1

1(b) Uzdužno

Presjek A-A vozila u vertikalnoj ravnini srednje
osi unutrašnjih sjedala.

![](dodatni/145446.gif)

*Napomena*: Vidi zahtjev iz točke
5.2

Dodatak 1

ISPITIVANJE PREVRATANJEM
POTPUNOG VOZILA

1
Uvjeti ispitivanja

1.1       Iako vozilo
ne treba biti u potpuno dovršenom stanju, ono mora predstavljati vozila u
proizvodnji s obzirom na masu vozila u voznome stanju, težište i raspodjelu
mase prema podacima proizvođača.

1.2       Sjedala za vozača
i putnika, ako su namjestiva, moraju biti postavljena s naslonima u uspravnom
položaju. Ako su sjedala namjestiva po visini, moraju biti u najvišem položaju.

1.3       Sva
vrata i prozori, koja se otvaraju u vozilu, moraju biti za­tvo­reni, ali ne zaključani.
Prozori i ostakljene pregrade ili zasloni mogu po izboru podnositelja zahtjeva
biti sa ili bez stakala. Ako su bez stakala, treba dodati odgovarajuću težinu
vozilu na odgovarajućim mjestima.

1.4       Gume treba
napuhati na tlak koji je propisao proizvođač vozila i, ako vozilo ima sustav
ovjesa sa zračnim oprugama, treba osigurati dotok zraka u zračne opruge. Sustav
za automatsko prilagođavanje razine treba namjestiti na razinu u skladu sa
zahtjevima proizvođača, s vozilom na ravnoj vodoravnoj povr­šini. Amortizeri
moraju djelovati uobičajeno.

1.5       Gorivo,
kiselina u akumulatoru i druge zapaljive, eksplozivne ili korozivne tvari mogu
se zamijeniti drugim tvarima, pod uvjetom da su zadovoljeni uvjeti pripisani u
točki 1.1.

1.6       Površina udara
vozila treba biti od betona ili drugoga krutoga materijala.

2
         Postupak ispitivanja (vidi
sliku 1.)

2.1       Vozilo se
postavlja na platformu tako da ga je moguće prevrnuti na jednu stranu. Tu
stranu određuje proizvođač.

2.2       Položaj vozila
na platformi mora biti takav da, kad je platforma vodoravna:

2.2.1    os okretanja je usporedna s
uzdužnom osi vozila,

2.2.2    os okretanja je 0 do 200 mm
od vertikalne stepenice između obje razine,

2.2.3    os okretanja je 0 do 100 mm od
ruba gume na najširoj osovini,

2.2.4    os okretanja 0 do 100 mm
ispod vodoravne polazne ravnine na kojoj stoje kotači, i

2.2.5    visinska razlika između
vodoravne polazne ravnine i vodoravne donje ravnine na koju udari vozilo ne
smije biti manja od 800 mm.

2.3       Moraju
se predvidjeti sredstva kako bi se spriječilo pomicanje vozila duž njegove
uzdužne osi.

2.4       Ispitna
naprava mora, pomoću bočnih oslonaca, spriječiti boč­no klizanje guma u smjeru
prevrtanja.

2.5       Ispitna
naprava mora omogućiti istodobno podizanje svih osovina vozila.

2.6       Vozilo treba
nagibati do prevrtanja bez ljuljanja i dinamičkih učinaka. Kutna brzina ne
smije prelaziti 5° na sekundu (0,087 rad/s).

2.7       Ultrabrza
fotokamera, deformabilni šabloni i druga odgovarajuća sredstva upotrebljavaju
se za određivanje jesu li ispunje­ni zahtjevi točke 3.1. ovoga Priloga. To se
provjerava na najmanje dva mjesta, u načelu u prednjem i stražnjem dijelu
prostora za putnike, pri čemu je odluka o točnim položajima prepuštena tehničkoj
službi. Šablone treba pričvrstiti na dijelove konstrukcije koji se ne mogu
bitno deformirati.

*Slika 1.*

![](dodatni/145447.gif)

Dodatak 2.

ISPITIVANJE PREVRATANJEM
DIJELA NADOGRADNJE

1.
Uvjeti ispitivanja

1.1       Dio
nadogradnje treba predstavljati dio neopterećenoga vozila.

1.2       Geometrija
dijela nadogradnje, os okretanja i položaj težišta u vertikalnom i bočnom
smjeru trebaju biti reprezentativni za potpuno vozilo.

1.3.      Proizvođač
treba navesti masu dijela nadogradnje, izražene kao postotak mase neopterećenoga
vozila u voznome stanju.

1.4       Proizvođač
treba navesti energiju, koju bi trebao apsorbirati dio nadogradnje, izraženu
kao postotak ukupne energije koju bi trebalo apsorbirati potpuno vozilo.

1.5       Postotak
ukupne energije opisane u točki 1.4. ne smije biti ma­nji od postotka ukupne
mase vozila u voznome stanju opisane u točki 1.3.

1.6
Primjenjuju se uvjeti ispitivanja navedeni u točki 1.6. Dodatka 1. te točkama
2.1. do 2.6. Dodatka 3.

2.
Postupak ispitivanja

2.1       Postupak
ispitivanja je isti kao za postupak opisan u Dodatku 1., osim što se umjesto
potpunoga vozila treba upotrijebiti naviše opisani dio nadogradnje.

Dodatak 3.

ISPITIVANJE DIJELA
NADOGRADNJE NJIHALOM

1.
RAZINA ENERGIJE I SMJER UDARCA

1.1       Energija koja
se prenosi na određeni dio nadogradnje je zbroj energija koje prema podacima
proizvođača preuzima svaki od poprečnih okvira koji pripadaju tom dijelu
nadogradnje.

1.2       Odgovarajući
udio energije koji je propisan u Poddodatku 1. ovoga Priloga njihalom se
prenosi na taj dio nadgradnje tako, da u trenutku udarca smjer gibanja njihala
tvori kut 25° (+ 0°; – 5°) u odnosu na središnju uzdužnu vertikalnu ravninu
dijela nadgradnje. Točan kut unutar toga područja određuje proizvođač.

2.
Uvjeti ispitivanja

2.1       Treba obaviti
dovoljan broj ispitivanja, kako bi tehnička služ­ba koja provodi ispitivanja
mogla utvrditi da su ispunjeni zah­tjevi propisani u točki 3.1. ovog Priloga.

2.2       Za svrhu
ispitivanja, dijelovi nadogradnje moraju imati dije­lo­ve uobičajene
konstrukcije koji su ugrađeni između stupova spojenih na pod, okvir podvozja,
bočne stranice i krov. Dijelovi sastavnih dijelova poput polica za prtljagu,
vodova za prozračivanje, itd., kad su ugrađeni, moraju biti isto tako ugrađeni.

2.3       Sva vrata i
prozori, s otvaranjem, na tom dijelu nadogradnje, moraju biti uobičajeno
zatvoreni, ali ne zaključani. Prozori i ostakljene pregrade ili zasloni mogu po
izboru podnositelja zahtjeva biti sa ili bez stakala.

2.4       Po potrebi,
po izboru proizvođača, mogu se također uključiti sjedala u njihovom uobičajenom
položaju u odnosu na nosivu konstrukciju dijela nadogradnje. Treba ugraditi
uobičajene elemente pričvršćenja i spajanja između svih nosača i dodataka.Nasloni
sjedala, ako su namjestivi, moraju biti u čim više uspravljenom položaju i
sjedala, ako su namjestiva po visini, moraju biti u najvišem položaju.

2.5       Proizvođač
određuje stranu dijela nadogradnje u koju udara njihalo. Ako treba obaviti ispitivanja
na više dijelova nadgrad­nje, svi oni trebaju biti udareni po istoj strani.

2.6       Ultrabrza
fotokamera, deformabilne šablone ili druga odgovarajuća sredstva upotrebljavaju
se za određivanje jesu li ispunjeni zahtjevi točke 3.1. ovoga Priloga. Šablone
treba pričvrstiti na dijelove konstrukcije koji se ne mogu bitno deformirati.

2.7       Dio
nadogradnje koji treba ispitati mora se čvrsto i sigurno pri­čvrstiti na
ispitnu napravu preko poprečnih nosača ili elemenata koji ih zamjenjuju tako da
pri udarcu njihala ispitna naprava i njezina pričvršćenja ne preuzmu značajnu
količinu energije.

2.8       Njihalo treba
otpustiti s takve visine da udari dio nadogradnje brzinom između 3 i 8 m/s.

3.
Opis njihala

3.1       Udarna
površina njihala mora biti izrađena od čelika, ili šperploče debljine 20 mm ± 5
mm, i masa njihala treba biti jednoliko raspoređena. Njegova udarna površina
mora biti pravokutna i ravna sa širinom, koja nije manja od širine dijela
nadogradnje koja se ispituje, i s visinom najmanje 800 mm. Njezini rubovi
moraju biti zaobljeni s polumjerom najmanje 15 mm.

3.2       Tijelo
njihala mora biti čvrsto spojeno na dvije šipke. Razmak između osi vrtnje tih
šipki i geometrijskoga središta tijela njihala mora biti najmanje 3 500 mm.

Poddodatak 1.

**Proračun ukupne energije (E\*)**

![](dodatni/145448.gif)

Pretpostavke:

1.
pretpostavlja se da je oblik poprečnoga presjeka nadogradnje pravokutni;

2.
pretpostavlja se da je ovjes blokiran;

3
pretpostavlja se da je gibanje dijela nadogradnje čisto okretanje oko točke
»A«.

Proračun ukupne energije (E\*)

Ako se pomak težišta (h) odredi grafičkim
postupkom, E\* se može izračunati iz sljedeće formule:

E\* = 0,75 M.g.h (Nm)

Alternativno se E\* može izračunati iz izraza:

E\* = 0,75 M.g. ![](dodatni/145449.gif)

gdje je:

M = masa neopterećenoga vozila (kg),

g = 9,8 m/s2,

W = ukupna širina vozila (m),

Hs = visina težišta neopterećenoga vozila (m),

H = visina vozila (m).

Poddodatak 2.

**Zahtjevi za razmještaj glavnih dijelova nosive konstrukcije
nadogradnje, koji apsorbiraju energiju**

1.
Treba obaviti dovoljan broj ispitivanja, da tehnička služba koja provodi
ispitivanje može utvrditi da su ispunjeni zahtjevi propisani u točki 3.1 ovoga
Priloga. To nužno ne zahtijeva više od jednog ispitivanja.

2.
Proračuni koji se temelje na podacima dobivenim ispitivanjem dijela nadogradnje
mogu se upotrijebiti za dokazivanje prihvatljivosti nekoga drugoga dijela
nadogradnje, koji nije istovjetan s već ispitanim dijelom nadogradnje, ako oba
imaju brojne zajedničke konstrukcijske značajke.

3.
Proizvođač mora navesti za koje stupove nosive konstrukcije smatra da doprinose
njezinoj čvrstoći i, također, količinu energije (Ei) koja je
predviđena da je apsorbira svaki stup. Ti podaci moraju zadovoljavati sljedeće
kriterije:

1)  ![](dodatni/145450.gif)gdje je m ukupni broj navedenih stupaca.

2) (a)![](dodatni/145451.gif) gdje je n broj navedenih stupaca koji se nalaze ispred težišta vozila;

(b)![](dodatni/145452.gif)gdje je p broj navedenih stupaca koji se nalaze iza težišta vozila;

3) LF ³ 0,4 lf

4) LR ³ 0,4 lr

5)![](dodatni/145453.gif) to se primjenjuje samo kad je dmax veći od 0,8× najveći
dopušteni prodor u prostor za preživ-ljavanje,

gdje je:

Ei je navedena količina energije koju može apsorbirati i-ti stup
konstrukcije,

EiF je navedena količina energije koju može apsorbirati i-ti stup
konstrukcije ispred težišta vozila,

EiR je navedena količina energije koju može apsorbirati i-ti stup
konstrukcije iza težišta vozila,

E\* je ukupna energija koju može apsorbirati potpuna konstrukcija
vozila,

dmax najveća vrijednost progiba, izmjerenoga u smjeru udarca na svakom dijelu
nosive konstrukcije nadogradnje nakon što on apsorbira svoju navedenu vlastitu
energiju udarca,

dmin najmanja vrijednost progiba, izmjerenoga u smjeru udarca i u istoj točki
kao za dmax na svakom dijelu nosive konstrukcije nadogradnje, nakon što on
apsorbira svoju navedenu vlastitu energiju udarca,

![](dodatni/145454.gif)=težinski srednji razmak navedenihstupova ispred težišta vozila.

![](dodatni/145455.gif)=težinski srednji razmak navedenihstupova ispred težišta vozila.

gdje je:

liF razmak između težišta vozila i i-tog stupa ispred težišta,

liR razmak između težišta vozila i i-tog stupa iza težišta,

LF razmak između prednjeg dijela vozila i težišta vozila,

LR razmak između stražnjega dijela vozila i težišta vozila

![](dodatni/145456.gif)

Dodatak 4.

RAČUNSKA PROVJERA
ČVRSTOĆE NOSIVE KONSTRUKCIJE NADOGRADNJE

1.
Zadovoljavanje zahtjeva navedenoga u točki 3.1. ovoga Priloga za nosivu
konstrukciju nadogradnje ili dijelova nosive konstrukcije nadogradnje može se
dokazati računskim postup­kom koji odobri tehnička služba odgovorna za
provođenje ispitivanja.

2.
Ako postoji vjerojatnost da će na nosivoj konstrukciji nastati deformacije koje
prelaze granicu elastičnosti upotrijebljenih materijala, tada se proračunom
simulira ponašanje nosive kon­strukcije kad pretrpi velike plastične
deformacije.

3.
Tehnička služba odgovorna za provođenje ispitivanja može zah­tijevati
provođenje ispitivanja na spojevima ili na dijelovima nosive konstrukcije radi
provjere pretpostavki učinjenih u proračunu.

4.
Pripreme za proračun

4.1       Prije početka
proračuna treba analizirati nosivu konstrukciju i izraditi njen matematički
model. To podrazumijeva da se odrede pojedinačni nosači koje treba uzeti u
obzir i odrede točke na kojima mogu nastati plastični zglobovi. Moraju se
odrediti dimenzije nosača i svojstva upotrijebljenoga materijala. Stvarna
ispitivanja treba obaviti u zglobnim točkama, za određivanje zavisnosti između
sile (zakretni moment) i deformacije u plastičnom području, ako su ti podaci nužno
potrebni za proračun. Odrediti treba brzinu deformacije i odgovarajuću granicu
dinamičke elastičnosti koja odgovara toj brzini deformacije. Ako postupak
proračuna ne pokaže kad nastaje značajni prijelom, bitno je dokazati,
eksperimentalno, posebnim analizama ili odgovarajućim dinamičnim ispitivanjima,
da neće nastupiti takvi prijelomi. Navesti treba pretpostavljenu razdiobu
opterećenja po duljini vozila.

4.2       Postupak
proračuna mora uzeti u obzir deformacije do granice elastičnosti materijala i odrediti
mjesta gdje nastaju primarni i sekundarni plastični zglobovi, osim ako je
mjesto i ras­pored nastajanja plastičnih zglobova poznato iz prijašnjih
eksperimenata. Postupak mora uzeti u obzir promjene geometrije nosive
konstrukcije, barem do stupnja, kad deformacije prelaze dopuštene granice.
Proračuni moraju simulirati energiju i smjer udaraca koji bi nastali pri
ispitivanju prevrtanjem određene nosive konstrukcije nadogradnje propisanom u
Dodatku I. Valjanost postupka proračuna treba dokazati uspoređivanjem rezultata
stvarnih ispitivanja, za koje nije nužno da su obavljena na vozilu u postupku
homologacije.

5.
Ispitivanja na dijelovima nosive konstrukcije nadogradnje

Ako je postupak proračuna upotrijebljen samo za potpunu nosivu konstrukciju
nadogradnje, primijenjeni uvjeti su isti kao određeni za potpuno vozilo.

PRILOG V.

UPUTE ZA MJERENJE SILA
ZA ZATVARANJE SERVO UPRAVLJANIH VRATA

1.
Opće

Zatvaranje servo upravljanih vrata je dinamički proces. Kad vrata u pokretu
udare u zapreku, to kao posljedicu stvara dinamičku silu reakcije čija krivulja
u ovisnosti o vremenu, ovisi o više faktora (npr. masa vrata, ubrzanje,
dimenzije).

2.
Definicije

2.1       Sila
zatvaranja F(t), koja je funkcija vremena, mjeri se na rubovima vrata koja
brtve (vidi točku 3.2).

2.2       Vršna
sila Fs je najveća vrijednost sile zatvaranja.

2.3
Efektivna sila FE je srednja vrijednost sile za vrijeme trajanja impulsa:

FE = ![](dodatni/145460.gif)

2.4       Trajanje
impulsa je vremenski razmak između t1 i t2:

T = t2 – t1

Gdje

t1 predstavlja prag osjetljivosti, kad sila zatvaranja prekorači 50
N

t2 predstavlja prag smanjenja sile, kad sila zatvaranja bude manja
od 50 N.

2.5       Ovisnost
između navedenih parametara prikazana je na slici 1. (kao primjer):

![](dodatni/145766.gif)

*Slika 1.*

2.6       Sila
zatvaranja FC je aritmetička sredina efektivnih sila, koje su izmjerene redom
više puta u istim točkama:

FC = ![](dodatni/145765.gif)

3.
Postupak mjerenja

3.1       Uvjeti
mjerenja

3.1.1    Temperaturni raspon: 10
– 30 °C.

3.1.2    Vozilo treba postaviti na
vodoravnu površinu.

3.2       Mjerenja se
provode u ovim točkama:

3.2.1    na glavnim rubovima vrata
koji brtve:

– jedno na sredini vrata, i

– jedno 150 mm iznad donjega ruba vrata;

3.2.2    u slučaju vrata koja imaju
napravu za sprječavanje nasilnog otvaranja vrata:     na
sporednim rubovima vrata koji brtve u točkama za koje se smatra da su
najopasnija mjesta za nasilno otvaranje:

3.3       treba
provesti najmanje tri mjerenja u svakoj mjernoj točki za određivanje sile
zatvaranja sukladno točki 2.6.

3.4       Signal sile
zatvaranja mora se registrirati s niskopropusnim filtrom granične frekvencije
100 Hz. Prag osjetljivosti i smanjenja sile, za određivanje trajanja impulsa,
namještaju se na 50 N.

3.5       Odstupanje
između očitanih i određenih vrijednosti ne smije biti veće od ± 3%.

4.
Mjerna naprava

4.1       Mjerna naprava
sastoji se od dva dijela: ručke i mjerne naprave za silu (vidi sliku 2.).

4.2       Mjerna
naprava za silu mora imati ove značajke:

4.2.1    mora se sastojati od dva
klizna dijela čiji su vanjski promjer 100 mm i širina 115 mm. Jedna tlačna
opruga mora biti ugrađena unutar mjerne naprave za silu između tih dvaju
kliznih dijelova, tako da mjerna naprava za silu može biti stisnuta pod
djelovanjem odgovarajuće sile,

4.2.2    konstanta opruge u
mjernoj napravi mora biti 10 ± 0,2 N/mm. Najveći progib opruge mora biti
ograničen na 30 mm, tako da se može postići najveća sila od 300 N.

![](dodatni/145764.gif)

*Slika 2.*

PRILOG VI.

POSEBNI ZAHTJEVI ZA
VOZILA ZA PREVOZ NAJVIŠE 22 PUTNIKA

5.6.3    Najmanje dimenzije izlaza

5.6.3.1
            Različiti
tipovi izlaza moraju imati ove najmanje dimen­zije:

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| Otvor | Dimenzije | Napomene |
| Vrata za putnike | Visina na ulazu:     Razred A: 1 650 mm     Razred B:  1 500 mm | Ulazna visina vrata za putnike mo­ra se izmjeriti kao vertikalni razmak, mjeren u vertikalnoj ravnini, između vodoravnih projekcija središnje točke otvora vrata i gornje površine najniže stube. |
| Otvor vrata | Vertikalna visina otvora vrata za put­nike mora biti takva da omogući slobodan prolaz dvostruke ploče navedene u točki 7.7.1.1. Priloga I. Visina na gor­njim uglovima može se smanjiti za­obljenjima polumjerom koji nije veći od 150 mm. |
| Širina:  Jednostruka vrata:  650 mm  Dvostruka vrata:  1 200 mm | Kod vozila razreda B s visinom otvora vrata za putnike između 1 400 i 1 500 mm, najmanja širina otvora jed­nostrukih vrata mora biti 750 mm. Kod svih vozila širina vrata za putnike mo­že se smanjiti za 100 mm, izmjereno na razini rukohvata, i za 250 mm u slučajevima kad prodor izbočenja iznad kotača, me­hanizma za pokretanja kod vrata s automatskim ili da­ljin­skim upravljanjem ili nagib vjetrobrana to zahtijeva. |
| Vrata za slučaj opasnosti | Visina:  1 250 mm  Širina:  550 mm | Širina se može smanjiti na 300 mm u slučajevima kad prodor izbočenja iznad kotača to zahtijeva, pod uvjetom da širina od 550 mm bude ostvarena na najmanjoj visini od 400 mm iznad najniže točke otvora vrata. Visina iznad gornjih uglova može biti smanjena za­obljenjima polumjerom koji nije veći od 150 mm. |
| Prozor za slučaj opasnosti | Površina:  4 000 cm2 | Za tu je površinu dopušteno odstu­panje od 5% za homologacije tipa izdane godinu dana od stupanja na snagu ovoga Pravilnika. U tu po­vršinu mora biti moguće upisati pravokutnik visine 500 mm i širine 700 mm. |

1.1.1    Vozilo na koje se primjenjuje
točka 7.7.1.9 Priloga I. mora zadovoljavati zahtjeve u točki 7.6.3.1 Priloga I.
ili točke 1.1 ovoga Priloga I. za prozore za slučaj opasnosti i otvore za
spašavanje te ove zahtjeve za sva vrata za putnike i vrata za slučaj opasnosti:

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| Otvor vrata | Dimenzije | Napomene |
| Vrata za putnike | Visina otvora:   1 100 mm | Ova se dimenzija može smanjiti za­obljenjem na uglovima polumjerom koji nije veći od 150 mm. |
| Širina(mm):  Jednostruka vrata: 650 mm  Dvostruka vrata:   1 200 mm | Ova dimenzija može se smanjiti zaobljenjem na uglovima polumjerom koji nije veći od 150 mm. Širina može biti manja 100 mm kad se mjerenje obavlja na razini rukohvatā i 250 mm u slučajevima kad prodor izbočenja iznad kotača, mehanizma za pokretanja kod vrata s automatskim ili daljinskim upravljanjem ili nagib vje­trobrana to zahtijeva. |
| Vrata za slučaj opasnosti | Visina (mm):   1 100 mm  Širina (mm):   550 mm | Širina se može smanjiti na 300 mm u slučajevima kad prodor izbočenja iznad kotača to zahtijeva, pod uvjetom da širina od 550 mm bude ostvarena na najmanjoj visini od 400 mm iznad najniže točke otvora vrata. Visina i širina na gornjim uglovima može biti smanjena zaobljenjima polumjerom koji nije veći od 150 mm. |

1.2       Raspored
izlaza

1.2.1    Vrata za putnike moraju biti
na onoj strani vozila koja je bliža strani ceste koja odgovara smjeru prometa u
državi u kojoj će vozilo biti registrirano, ili na stražnjoj strani vozila.

1.2.2    Izlazi moraju biti
postavljeni tako, da najmanje po jedan izlaz bude na svakoj strani vozila.

1.2.3    Na prednjoj i na stražnjoj
polovici prostora za putnike mora se nalaziti najmanje po jedan izlaz.

1.2.4    Najmanje jedan izlaz mora
biti postavljen na prednjoj ili na stražnjoj strani vozila, osim ako je ugrađen
otvor za spašavanje.

PRILOG VII.

ZAHTJEVI ZA TEHNIČKE
NAPRAVE KOJE OLAKŠAVAJU PRISTUP PUTNICIMA SA SMANJENOM POKRETLJIVOŠĆU

1.
OPĆENITO

Ovaj Prilog sadrži odredbe koje se primjenjuju na vozila konstruirana za lakši
pristup za putnike sa smanjenom pokretljivošću i korisnike invalidskih kolica.

2.
PODRUČJE PRIMJENE

Ovi se zahtjevi primjenjuju na vozila koja omogućavaju lakši pristup za putnike
sa smanjenom pokretljivošću

3.
ZAHTJEVI

3.1       Stube

Visina prve stube iznad tla na najmanje jednim vratima ne smije prelaziti 250
mm za vozila razreda I i A i 320 mm za vozila razreda II., III. i B

Kao druga mogućnost za vozila razreda I. i A, visina prve stube iznad tla ne
smije prelaziti 270 mm na otvorima dvojih vrata, jednih za ulaz i jednih za
izlaz.

Može se upotrebljavati sustav za smanjenje razine i/ili uvlačiva stuba.

Visina ostalih stuba osim prve stube iznad tla pri gore navedenim vratima, u
pristupnom prilazu i u hodniku ne smije prelaziti 200 mm za vozila razreda I. i
A i 250 mm za vozila razreda II., III. i B.

Prijelaz između ulegnuća hodnika i prostora za sjedenje ne smatra se stubom.

3.2       Rezervirana
sjedala i prostor za putnike sa smanjenom pokretljivošću.

3.2.1    U blizini jednih ili više
vrata za putnike predviđenih za ulaženje i izlaženje mora biti postavljen mali
broj naprijed ili unatrag okrenutih sjedala, označenih kao rezervirana sjedala
za putnike sa smanjenom pokretljivošću. Kod vozila razreda I. moraju biti
rezervirana najmanje četiri sjedala, dva u vozilima razreda II. i III. i u
vozilima razreda A i B jedno sjedalo. Sjedala koja se uspravljaju kad nisu
zauzeta, ne smiju se označiti kao rezervirana sjedala. Točka 7.7.8.5.2 Priloga
I. ne primjenjuje se na vozila koja zadovoljavaju ovaj zahtjev.

3.2.2    Odgovarajući prostor za psa
vodiča mora postojati ispod ili u blizini najmanje jednoga rezerviranoga
sjedala.

3.2.3    Na sjedalima između mjesta za
sjedenje i hodnika moraju biti ugrađeni nasloni za ruke koji se mogu lako
podignuti kako bi se omogućio nesmetan pristup sjedalu.

U blizini rezerviranih sjedala moraju biti ugrađene preč­ke i rukohvati tako da
ih putnik može lako dohvatiti.

3.2.4    Najmanja širina rezerviranoga
sjedišta sjedala, mjerena od vertikalne ravnine koja prolazi središte toga
mjesta za sjedenje, mora na obje strane biti 220 mm ili, u slu­čaju
sastavljenih sjedala, 220 mm na svakoj strani mjesta za sjedenje.

3.2.5    Visina nestisnutoga sjedišta
sjedala u odnosu na pod po­da mora biti takva, da je razmak od poda do
vodoravne ravnine koja dodiruje prednju gornju površinu sjedišta sjedala između
400 i 500 mm.

3.2.6    Prostor za stopala kod
rezerviranih mjesta za sjedenje mora ispred sjedala prelaziti vertikalnu
ravninu koja prolazi kroz prednji rub sjedišta sjedala. Nagib prostora za
stopala u svim smjerovima ne smije prelaziti 8%.

3.2.7.   Iznad svakog rezerviranog
mjesta za sjedenje mora se nalaziti slobodan prostor u visini najmanje 1300 mm
kod vozila razreda I. i A odnosno 900 mm kod vozila razreda II, mjereno od
najviše točke nestisnutog sjedišta sjedala. Taj se slobodni prostor mora
prostirati vertikalno iznad cjeline sjedala i pripadajućeg prostora za stopala.
Dopušten je prodor naslona sjedala ili drugoga predmeta u taj prostor, pod
uvjetom da se zadrži naj­ma­nje vertikalni slobodni prostor koji doseže 230 mm
ispred sjedišta sjedala. Kad je rezervirano sjedalo okrenuto u smjeru pregradne
stijene čija visina prelazi 1,2m, taj slobodni prostor mora biti 300 mm.

3.3       Naprave za
komunikaciju

3.3.1    Naprave za komunikaciju
moraju biti postavljene u blizini rezerviranog sjedala i unutar površine za invalidska
kolica i moraju biti na visini između 700 mm i 1200 mm iznad poda.

3.3.2    Naprave za komunikaciju
postavljene na donjoj razini vozila moraju biti na visini između 800 mm i 1 500
mm iznad poda gdje nema sjedala.

3.3.3    Upravljanje svim napravama za
unutarnju komunikaciju mora biti moguće aktivirati dlanom ruke i mora biti
kontrastne ili nijansirane boje.

3.3.4    Kad je vozilo opremljeno
rampom ili dizalom na vanjskoj strani vozila u blizini vrata mora biti ugrađena
naprava za komunikaciju s vozačem na visini najviše 1 300 mm od tla.

3.4       Piktogrami

3.4.1    Vozila koja imaju prostor za
invalidska kolica i/ili rezervirana sjedala, moraju imati piktograme sukladne
slikama 23(a) i 23(b) u Prilogu III., vidljive izvana, postavljene na vanjskoj
strani vozila, na strani suvozača, i u blizini odgovarajućih vrata za putnike.
Odgovarajući piktogrami moraju biti postavljeni također u unutraš­njosti
vozila, u blizini prostora za invalidska kolica ili rezerviranoga sjedala.

3.5       Nagib poda

Nagib cijeloga hodnika, pristupnog prilaza, ili dijela po­da između
rezerviranih sjedala ili prostora za invalidskih kolica i najmanje jednog ulaza
i jednog izlaza ili kombiniranoga ulaza i izlaza ne smije prijeći 8%. Takav dio
s nagibom mora imati protukliznu površinu.

3.6       Zahtjevi za
putnike u invalidskim kolicima

3.6.1    Posebni prostor, najmanje
širine 750 mm i duljine 1300 mm, predviđen je za svakog korisnika invalidskih kolica
unutar prostora za putnike. Uzdužna ravnina tog posebnog prostora mora biti
usporedna s uzdužnom ravninom vozila i površina poda tog posebnog prostora mora
biti protuklizna.

U slučaju prostora za invalidska kolica koji je konstruiran za invalidska
kolica okrenuta u smjeru vožnje, vrh naslona sjedala koja se nalaze ispred njih
može stršati u prostor za invalidska kolica ako je osiguran slobodan prostor
kao što je prikazano na slici 22. u Prilogu III.

3.6.2    Moraju postojati najmanje
jedna vrata kroz koja mogu proći korisnici invalidskih kolica. U slučaju vozila
razreda I, najmanje jedna vrata za putnike moraju biti vrata za prolaz
invalidskih kolica. Vrata za prolaz invalidskih kolica moraju biti opremljena
napravom za pomoć pri ulasku koja zadovoljava odredbe iz točke 3.11.2. (sustav
za spuštanje vozila) ovoga Priloga; to je povezano s odredbama točke 3.11.3.
(dizalo) ili točke 3.11.4. (rampa) ovoga Priloga.

3.6.3    Vrata za prolaz invalidskih
kolica, koja nisu vrata za putnike, moraju imati visinu najmanje 1 400 mm.
Najmanja širina svih vrata za prolaz invalidskih kolica u vozilo mora biti 900
mm što se može smanjiti za 100 mm ako se mjerenja obave na visini rukohvata.

3.6.4    Mora biti moguć prolaz izvan
vozila, kroz najmanje jedna vrata za prolaz invalidskih kolica do posebnog
(posebnih) prostora, s referentnim invalidskim kolicima dimenzija prikazanih na
slici 21. u Prilogu III.

3.7       Sjedala
u prostoru za invalidska kolica

3.7.1    Sklopiva sjedala mogu biti
ugrađena u prostoru za invalidska kolica. Međutim, kad se takva sjedala
upotrebljavaju ili se sklope, ne smiju stršati u prostor za invalidska kolica.

3.7.2    Vozilo može biti opremljeno u
prostoru za invalidska kolica sjedalima koja se mogu ukloniti, pod uvjetom da
vozač ili član posade može lako ukloniti takva sjedala.

3.7.3    Kad prostor za stopala nekoga
sjedala, ili dio sklopivoga sjedala kad se upotrijebi, strši u prostor za
invalidska kolica, treba na takva sjedala ili pored njih postavit upozorenje sa
sljedećim natpisom:

»Molimo, prepustite prostor osobi u invalidskim kolicima«.

3.8.      Stabilnost
invalidskih kolica

3.8.1    Sustav za držanje invalidski
invalidskih kolica. Umjesto zahtjeva sadržanih u točkama 3.8.1.1. do
3.8.1.2.3., sustav za držanje invalidskih kolica može zadovoljavati zahtjeve
sadržane u točkama 3.8.2. do 3.8.2.11.

3.8.1.1
            U vozilima
za koja nije propisana ugradba nekog sustava za držanje za putnika, prostor za
invalidska kolica mo­ra biti opremljen sustavom za držanje koji bi osigurao
stabilnost invalidskih kolica.

Statičko ispitivanje provodi se u skladu sa sljedećim zah­tjevima:

(a) silom 250 daN ± 20 daN za svaka invalidska kolica treba djelovati na sam
sustav za držanje;

(b) sa silom treba djelovati u vodoravnoj ravnini vozila u smjeru prednje
strane vozila, ako sustav za držanje nije pričvršćen na pod vozila. Ako je
sustav za držanje pričvršćen na pod vozila, sila mora djelovati pod kutom 45° ±
10° u odnosu na vodoravnu ravninu i u smjeru prednje strane vozila;

(c) sila mora djelovati najmanje 1,5 sekundu;

(d) sustav za držanje mora moći izdržati ispitivanje. Trajna deformacija,
uključujući djelomično pucanje ili lom sustava za držanje, ne znači da
ispitivanje nije zadovoljilo ako izdrži propisanu silu u propisanom trajanju.
Po potrebi, mora biti moguće otpustiti rukom napravu za blokiranje koja
omogućava da invalidska kolica napuste vozilo nakon prestanka djelovanja vlačne
sile.

3.8.1.2
            U vozilima
za koja je propisana ugradba nekog sustava za držanje za putnika, prostor za
invalidska kolica mora biti opremljen sustavom za držanje koji bi osigurao
stabilnost invalidskih kolica.

Sustav za držanje i njegova sidrišta moraju biti konstruirani tako, da izdrže
sile istovrijedne silama koje su propisane za sjedala i sustave za držanje
putnika.

Statičko ispitivanje provodi se u skladu sa sljedećim zah­tjevima:

(a) niže navedene sile trebaju djelovati u smjeru vožnje i u protivnom smjeru,
zasebno i na sam sustav za držanje;

(b) sila mora djelovati najmanje 1,5 sekundu;

(c) sustav za držanje mora moći izdržati ispitivanje. Trajna deformacija,
uključujući djelomično pucanje ili lom sustava za držanje, ne znači da
ispitivanje nije zadovoljilo ako izdrži propisanu silu u propisanom trajanju.
Po potrebi, mora biti moguće otpustiti rukom napravu za blokiranje koja
omogućava da invalidska kolica napuste vozilo nakon prestanka djelovanja vlačne
sile.

3.8.1.2.1 U smjeru vožnje u slučaju zasebnoga
sustava za držanje invalidskih kolica i korisnika invalidskih kolica

3.8.1.2.1.1  Za kategoriju M2:

(a) 1 110 daN ± 20 daN za trbušni pojas. Sila mora djelovati na sustav za
držanje korisnika invalidskih kolica u vodoravnoj ravnini vozila u smjeru
vožnje, ako sustav za držanje nije pričvršćen na pod vozila. Ako je sustav za
držanje pričvršćen na pod vozila, sila mora djelovati pod kutom 45° ± 10° u
odnosu na vodoravnu ravninu vozila u smjeru prema prednjoj strani vozila;

(b) 675 daN ± 20 daN u vodoravnoj ravnini vozila u smjeru vožnje na trbušnom
dijelu pojasa i 675 daN ± 20 daN u vodoravnoj ravnini vozila u smjeru vožnje na
dijagonalnom dijelu pojasa u slučaju pojasa u tri točke;

(c) 1 715 daN ± 20 daN pod kutom 45° ± 10° u odnosu na vodoravnu ravninu vozila
u smjeru vožnje na sustavu za držanje korisnika invalidskih kolica;

(d) sile moraju djelovati istodobno.

3.8.1.2.1.2
Za kategoriju M3:

(a) 740 daN ± 20 daN za trbušni pojas. Sila mora djelovati na sustav za držanje
korisnika invalidskih kolica u vodoravnoj ravnini vozila u smjeru vožnje, ako
sustav za držanje nije pričvršćen na pod vozila. Ako je sustav za držanje
pričvršćen na pod vozila, sila mora djelovati pod kutom 45° ± 10° u odnosu na
vodoravnu ravninu vozila u smjeru vožnje;

(b) 450 daN ± 20 daN u vodoravnoj ravnini vozila u smjeru vožnje na trbušnom
dijelu pojasa i 450 daN ± 20 daN u vodoravnoj ravnini vozila u smjeru vožnje na
dijagonalnom dijelu pojasa u slučaju pojasa u tri točke;

(c) 1 130 daN ± 20 daN pod kutom 45° ± 10° u odnosu na vodoravnu ravninu u
smjeru prednje strane vozila na sustavu za držanje korisnika invalidskih
kolica;

(d) sile moraju djelovati istodobno.

3.8.1.2.2  U smjeru vožnje u slučaju
kombiniranoga sustava za držanje invalidskih kolica i korisnika invalidskih
kolica

3.8.1.2.2.1 Za kategoriju M2:

(a) 1 110 daN ± 20 daN pod kutom 45° ± 10° u odnosu na vodoravnu ravninu vozila
u smjeru vožnje na sustavu za držanje korisnika invalidskih kolica na trbušnom
pojasu;

(b) 675 daN ± 20 daN pod kutom 45° ± 10° u odnosu na vodoravnu ravninu u smjeru
vožnje na trbušnom dijelu pojasa i 675 daN ± 20 daN u vodoravnoj ravnini vozila
u smjeru vožnje na dijagonalnom dijelu pojasa u slučaju pojasa u tri točke;

(c) 1 725 daN ± 20 daN pod kutom 45° ± 10° u odnosu na vodoravnu ravninu vozila
u smjeru vožnje na sustavu za držanje invalidskih kolica;

(d) sile moraju djelovati istodobno.

3.8.1.2.2.2       Za
kategoriju M3:

(a) 740 daN ± 20 daN pod kutom 45° ± 10° u odnosu na vodoravnu ravninu vozila u
smjeru vožnje na sustavu za držanje korisnika invalidskih kolica na trbušnom
pojasu;

(b) 450 daN ± 20 daN pod kutom 45° ± 10° u odnosu na vodoravnu ravninu u smjeru
vožnje na trbušnom dijelu pojasa i 675 daN ± 20 daN u vodoravnoj ravnini vozila
u smjeru vožnje na dijagonalnom dijelu pojasa u slučaju pojasa u tri točke;

(c) 1 130 daN ± 20 daN pod kutom 45° ± 10° u odnosu na vodoravnu ravninu vozila
u smjeru vožnje na sustavu za držanje invalidskih kolica;

(d) sile se primjenjuju istodobno.

3.8.1.2.3  U smjeru suprotnom od smjera
vožnje

(a) 810 daN ± 20 daN pod kutom 45° ± 10° u odnosu na vodoravnu ravninu vozila u
smjeru suprotnom od smjera vožnje vozila na sustavu za držanje invalidskih
kolica;

3.8.2    Alternativni sustav za
držanje invalidskih kolica:

3.8.2.1  u prostoru za invalidska kolica
mora biti ugrađen sustav za držanje invalidskih kolica koji udovoljava općim
zahtjevima za uporabu invalidskih kolica i mora omogućavati prijevoz
invalidskih kolica i korisnika invalidskih kolica okrenutih u smjeru vožnje;

3.8.2.2   u prostoru za invalidska
kolica mora biti ugrađen sustav za držanje korisnika invalidskih kolica, koji
mora imati najmanje dva sidrišta i trbušni pojas, konstruiran i izrađen iz
dijelova kojima se postižu približno isti rezultati kao sa sigurnosnim pojasom
koji udovoljava propisima iz Pravilnika TPV 131;

3.8.2.3  svaki sustav za držanje koji je
ugrađen u prostoru za invalidska kolica mora biti moguće lako otpustiti u
slučaju opasnosti.

3.8.2.4  Svaki sustav za držanje invalidskih
kolica mora:

3.8.2.4.1 zadovoljavati zahtjeve dinamičkog
ispitivanja opisanoga u točki 3.8.2. i mora biti čvrsto pričvršćen na sidrišta
u vozilu koja zadovoljavaju zahtjeve statičkoga ispitivanja iz točke 3.8.2.6.;
ili

3.8.2.4.2 biti čvrsto pričvršćen na sidrišta u
vozilu tako da kombi­nacija sustava za držanje i sidrišta udovoljava zahtjevima
iz točke 3.8.2.8.

3.8.2.5    Svaki sustav za
držanje korisnika invalidskih kolica mora:

3.8.2.5.1 zadovoljavati zahtjeve dinamičkoga
ispitivanja opisanog u točki 3.8.2.9. i mora biti čvrsto pričvršćen na sidrišta
u vozilu koja zadovoljavaju zahtjeve statičkoga ispitivanja iz točke 3.8.2.6.;
ili

3.8.2.5.2 biti čvrsto pričvršćen na sidrišta u
vozilu tako da kombinacija sustava za držanje i sidrišta zadovoljava zahtjeve
dinamičkoga ispitivanja opisanoga u točki 3.8.2.9., kad su pričvršćenu na
sidrišta ugrađena u skladu s točkom 3.8.2.6.7..

3.8.2.6  Statičko ispitivanje treba obaviti
na sidrištima za sustav za držanje invalidskih kolica i za držanje korisnika invalidskih
kolica u skladu sa sljedećim zahtjevima:

3.8.2.6.1 sa silama određenim u točki
3.8.2.7.3. treba djelovati s pomoću naprave koja simulira geometriju sustava za
držanje invalidskih kolica;

3.8.2.6.2  sa silama određenim u točki
2.8.2.6.2. treba djelovati s pomoću naprave koja simulira geometriju sustava za
držanje korisnika invalidskih kolica i s poteznom napravom, propisanoj u točki
5.3.4. Priloga I. Pravilnika TPV 119;

3.8.2.6.3  sile iz točke 3.8.2.6.1. i točke
3.8.2.6.2. moraju djelovati istodobno u smjeru vožnje pod kutom 10° ± 5° iznad
vodoravne ravnine;

3.8.2.6.4.. sa silama iz točke 3.8.2.6.1
treba djelovati u smjeru pro­tivnom smjeru vožnje pod kutom 10° ± 5° iznad vo­doravne
ravnine;

3.8.2.6.5  sile moraju djelovati s najvećom
mogućom brzinom kroz vertikalnu središnju os prostora za invalidska kolica; i

3.8.2.6.6  sila mora djelovati najmanje 0,2
sekunde.

3.8.2.6.7 Ispitivanje se provodi na
reprezentativnom dijelu nosive konstrukcije vozila zajedno sa svom opremom
ugrađenom u vozilu koja bi mogla doprinositi čvrstoći i krutosti nosive
konstrukcije.

3.8.2.7    Sile koje navode u
točki 3.8.2.6., su:

3.8.2.7.1 u slučaju sidrišta predviđenih za
sustav za držanje invalidskih kolica koja su ugrađena u vozilima kategorije M2:

3.8.2.7.1.1 1    110 daN, koja
djeluje u uzdužnoj ravnini vozila u smjeru vožnje na visini najmanje 200 mm i
najviše 300 mm, mjereno vertikalno od poda prostora za invalidskih kolica, i

3.8.2.7.1.2
550 daN, koja djeluje u uzdužnoj ravnini vozila u smjeru protivnom smjeru
vožnje na visini najmanje 200 mm i najviše 300 mm, mjereno vertikalno od poda
prostora za invalidskih kolica, i

3.8.2.7.2
         u slučaju sidrišta predviđenih
za sustav za držanje invalidskih kolica koja su ugrađena u vozilima kategorije
M3:

3.8.2.7.2.1
740 daN, koja djeluje u uzdužnoj ravnini vozila u smjeru vožnje na visini
najmanje 200 mm i najviše 300 mm, mjereno vertikalno od poda prostora za
invalidskih kolica, i

3.8.2.7.2.2
370 daN, koja djeluje u uzdužnoj ravnini vozila u smjeru protivnom smjeru
vožnje na visini najmanje 200 mm i najviše 300 mm, mjereno vertikalno od poda
prostora za invalidskih kolica, i

3.8.2.7.3
         u slučaju sidrišta predviđenih
za sustav za držanje korisnika invalidskih kolica, sile moraju biti u skladu sa
zahtjevima točke 5.4. Priloga I. Pravilnika TPV 119.

3.8.2.8.
Sustav za držanje invalidskih kolica treba podvrgnuti dinamičkom ispitivanju u
skladu sa sljedećim zahtjevima:

3.8.2.8.1
         ispitna kolica koja
predstavljaju invalidska kolica mase 85 kg treba, od brzine između 48 i 50 km/h
do zaustav­ljanja, izložiti impulsu usporenja:

3.8.2.8.1.1
većim od 20 g u smjeru vožnje u kumulativnom periodu od najmanje 0,015 sekundi;

3.8.2.8.1.2
većim od 15 g u smjeru vožnje u kumulativnom periodu od najmanje 0,04 sekunde;

3.8.2.8.1.3
trajanje veće od 0,075 sekundi;

3.8.2.8.1.4
najviše 28 g i najviše 0,08 sekundi;

3.8.2.8.1.5
trajanje najviše 0,12 sekundi, i

3.8.2.8.2
         ispitna kolica koja
predstavljaju invalidska kolica mase 85 kg treba, od brzine između 48 i 50 km/h
do zaustavljanja, izložiti impulsu usporenja:

3.8.2.8.2.1
većim od 5 g u smjeru protivnom smjeru vožnje u kumulativnom periodu od
najmanje 0,015 sekundi;

3.8.2.8.2.2
najviše 8 g u smjeru protivnom smjeru vožnje u kumulativnom periodu od najmanje
0,02 sekunde;

3.8.2.8.3
         ispitivanja iz točke
3.8.2.8.2. ne primjenjuju se ako se upotrebljava ista naprava za držanje u smjeru
vožnje i u protivnom smjeru vožnje, ili je bilo provedeno istovrijedno
ispitivanje;

3.8.2.8.4
         za gornje ispitivanje, sustav
za držanje invalidskih kolica pričvršćuje se na:

3.8.2.8.4.1
sidrišta koja su pričvršćena na ispitnu napravu, koja predstavlja geometriju
sidrišta u vozilu za koje je sustav za držanje namijenjen, ili

3.8.2.8.4.2
sidrišta koja su dio reprezentativnoga dijela vozila, za koje je sustav za
držanje namijenjen, koji je opisan u točki 3.8.2.6.7.

3.8.2.9
            Sustav za
držanje korisnika invalidskih kolica mora zadovoljavati zahtjeve ispitivanja iz
točke 2.7.8.4. Priloga I. Pravilnika TPV 131 ili istovrijednoga ispitivanja
impulsom usporenja u točki 3.8.2.8.1. Sigurnosni pojas koji je homologiran
prema Pravilniku TPV 131 i tako označen, smatra se da zadovoljava.

3.8.2.10
          Smatra se da ispitivanje
prema točkama 3.8.2.6., 3.8.2.8. ili 3.8.2.9. nije zadovoljilo, osim ako su
zadovoljeni sljedeći zahtjevi:

3.8.2.10.1
niti jedan dio sustava ne smije otkazati, odvojiti se od sidrišta ili vozila
tijekom ispitivanja;

3.8.2.10.2
mora biti moguće otpustiti mehanizam za otpuštanje invalidskih kolica i
njegovoga korisnika nakon završetka ispitivanja;

3.8.2.10.3
invalidska kolica se pri ispitivanju prema točki 3.8.2.8. ne smiju pomaknuti
više od 200 mm u uzdužnoj ravnini vozila;

3.8.2.10.4
niti jedan dio sustava se nakon završetka ispitivanja ne smije deformirati u
tolikoj mjeri, da bi zbog rubova ili drugih stršećih dijelova mogao prouzročiti
ozljedu putnika.

3.8.2.11
          Upute za uporabu moraju
se nalaziti u njegovoj blizini i moraju biti jasno vidljive.

3.8.3    Kao alternativa odredbama
točke 3.8.1.1., prostor za invalidskih kolica može biti konstruiran tako da
omogućava korisniku invalidskih kolica da putuje neprivezan, s invalidskim
kolica okrenutim unatrag i naslonjenim na neki oslonac ili naslon sjedala, pod
sljedećim uvjetima:

(a) da jedna od uzdužnih stranica prostora za invalidska kolica dotakne tu
stranicu ili zid vozila;

(b) da se ispred prostora za invalidska kolica nalazi neki oslonac ili naslon
sjedala okomit na uzdužnu os vozila;

(c) oslonac ili naslon sjedala moraju biti konstruirani tako, da se kotači ili
naslon invalidskih kolica naslanjaju na oslonac ili naslon sjedala, da bi se
spriječilo prevrtanje invalidskih kolica;

(d) oslonac ili naslon prednjega sjedala mora moći izdržati silu od 250 daN ±
20 daN za svaka invalidskih kolica. Sila treba djelovati u vodoravnoj ravnini
vozila u smjeru vožnje na sredini oslonca ili naslona sjedala. Sila mora
djelovati u trajanju najmanje 1,5 sekundu;

(e) prečka ili rukohvat mora biti ugrađen na boku ili zidu vozila tako, da ga
korisnik invalidskih kolica može lako dohvatiti;

(f) izvlačiva prečka ili druga istovrijedna naprava ugrađuje se na drugoj
strani prostora za invalidska kolica, da se spriječi bočno pomicanje
invalidskih kolica i omo­gući korisniku invalidskih kolica da se za nju lako
prihvati;

(g) površina poda prostora za invalidska kolica mora biti protuklizna;

(h) u blizini prostora za invalidska kolica mora biti pričvršćena oznaka sa
sljedećim tekstom:

»Taj je prostor rezerviran za invalidska kolica. Invalidska kolica moraju biti
okrenuta unatrag, naslonjena na oslonac ili naslon sjedala i zakošena.”

3.9       Naprava za
upravljanje vratima

3.9.1    Upravljanje za otvaranje u
blizini vrata koje je navedeno u točki 3.6., bilo da je postavljeno na
unutarnjoj ili vanjskoj strani vozila, ne smije biti više od 1 300 mm iznad tla
ili poda.

3.10     Rasvjeta

3.10.1 Dovoljna rasvjeta mora biti predviđena za
osvjetljavanje prostora u vozilu i neposredno izvan vozila da se osobama sa
smanjenom pokretljivošću omogući sigurno ulaženje i izlaženje. Svako
osvjetljenje koje bi moglo smetati vozačevu vidnom polju, mora djelovati samo
kad je vozilo zaustavljeno.

3.11     Odredbe za pomagala za
ulaženje i izlaženje

3.11.1 Opći zahtjevi

3.11.1.1
          Upravljanja koja
aktiviraju pomagala za ulaženje i izlaženje moraju biti jasno označena kao
takva. Kad su pomagala za ulaženje i izlaženje u izvučenom ili spuštenom
položaju, pokazna svjetiljka mora na to upozoriti vozača.

3.11.1.2
          U slučaju kvara
sigurnosne naprave, ne smije biti omogućeno djelovanje dizala, rampa i sustava
za spuštanje, osim ako se te naprave mogu pokretati ručno. Vrsta i mjesto
sigurnosnog mehanizma za pokretanje mora biti jasno označen. U slučaju prekida
dovoda energije, mora biti moguće ručno pokretati dizala i rampe.

3.11.1.3
          Pristup jednim od vrata
za putnike ili za slučaj opasnosti na vozilu može zapriječiti pomagalo za
ulaženje i izlaženje, pod uvjetom da su sljedeće dva uvjeta ispunjena na
unutrašnjoj i na vanjskoj strani vozila:

– da naprava za ulaženje ne blokira ručku ili druge naprave za otvaranje vrata,

– da se naprava za ulaženje može lako pomaknuti da u slučaju opasnosti oslobodi
prilaz vratima.

3.11.2 Sustav za spuštanje vozila

3.11.2.1
          Za aktiviranje sustava
za spuštanje vozila potrebna je sklopka.

3.11.2.2
Upravljanje za spuštanje ili dizanje pojedinih dijelova ili cijele nadogradnje
u odnosu na površinu ceste mora biti jasno označeno i u izravnom dosegu vozača.

3.11.2.3
Postupak spuštanja ili dizanja mora biti moguće zaustaviti i trenutno
preusmjeriti s pomoću upravljanja, koje je dostupno vozaču, kad sjedi u kabini
i kad je u blizini svih ostalih upravljanja predviđenih za djelovanje sustava
za spuštanje.

3.11.2.4
Svaki sustav za spuštanje vozila koji je ugrađen na vozilu ne smije:

dopuštati vožnju vozila brzinom većom od 5 km/h kad je vozilo niže od
uobičajene visine pri vožnji, ili

dopuštati podizanje ili spuštanja vozila kad je spriječeno djelovanje vrata iz
bilo kakvoga razloga.

3.11.3 Podizna platforma

3.11.3.1
          Opći zahtjevi

3.11.3.1.1
Djelovanje podizne platforme mora biti moguće samo kad je vozilo zaustavljeno.
Pri dizanju platforme i prije početka spuštanja mora se automatski uključiti
naprava koja sprječava da se invalidska kolica ne prevrnu s platforme.

3.11.3.1.2
Podizna platforma mora imati širinu najmanje 800 mm i duljinu najmanje 1 200 mm
i mora djelovati pri opterećenju s masom najmanje 300 kg.

3.11.3.2.
Dodatni tehnički zahtjevi za podizne platforme s mehaničkim pogonom.

3.11.3.2.1
Upravljanje mora biti konstruirano tako, da se, kad se spusti, automatski vrati
u položaj isključeno. Pri tom se pomicanje podizne platforme mora trenutno
ustaviti i mora biti moguće pokrenuti premicanje u oba smjera.

3.11.3.2.2
Sigurnosna naprava (npr. mehanizam za promjenu smjera gibanja) mora zaštititi
područja koja poslužitelj ne može vidjeti, u kojima bi podizna platforma mogla
zakvačiti ili zgnječiti predmete.

3.11.3.2.3
Pri aktiviranju jedne od tih sigurnosnih naprava, giba­nje podizne platforme
mora se odmah zaustaviti i početi gibanje u protivnom smjeru.

3.11.3.3
          Upravljanje podiznim
platformama s mehaničkim pogonom

3.11.3.3.1
Kade se podizna platforma nalazi uz vrata za putnike u izravnom vidnom polju
vozača, on može njome upravljati iz svog sjedala.

3.11.3.3.2
U svim ostalim slučajevima, upravljanja moraju biti u bli­zini podizne platforme.
Aktiviranje i deaktiviranje upravljanja mora biti omogućeno vozaču iz njegovoga
sjedala.

3.11.3.4
          Podizna platforma s
ručnim upravljanjem

3.11.3.4.1
Podizna platforma mora biti konstruirana za aktiviranje s upravljanjima u blizini
podizne platforme.

3.11.3.4.2
Podizna platforma mora biti konstruirana tako da nisu potrebne prevelike sile
za njezino aktiviranje.

3.11.4 Rampa

3.11.4.1
          Opći zahtjevi

3.11.4.1.1
Djelovanje rampe mora biti moguće samo kad je vozilo zaustavljeno.

3.11.4.1.2
Vanjski rubovi moraju biti zaobljeni s polumjerom najmanje 2,5 mm. Vanjski
uglovi moraju biti zaobljeni s polumjerom najmanje 5 mm.

3.11.4.1.3
Rampa mora biti široka najmanje 800 mm. Nagib izvučene ili preklopljene rampe
na rubniku visine 150 mm ne smije prelaziti 12%. Sustav za spuštanje može se
upotrijebiti za obavljanje toga ispitivanja.

3.11.4.1.4
Svaka rampa koja je, kad je pripremljena za uporabu, du­lja od 1200 mm, mora
biti opremljena s napravom koja sprječava bočno prevrtanje invalidskih kolica s
plat­forme.

3.11.4.1.5
Rampe moraju moći sigurno djelovati pod opterećenjem od 300 kg.

3.11.4.2
          Načini djelovanja

3.11.4.2.1
Rampa se može rastegnuti ili sklopiti ručno ili mehanič­kim pogonom.

3.11.4.3
          Dodatni tehnički
zahtjevi za rampe s mehaničkim pogonom.

3.11.4.3.1
Rastezanje i sklapanje rampe moraju signalizirati trep­ćuće žute svjetiljke i
zvučni signal; rampe moraju biti oz­načene s jasno vidljivim crvenim i bijelim
retrorefleks­nim upozoravajućim oznakama na vanjskim rubovima.

3.11.4.3.2
Rastezanje rampe u vodoravnom smjeru mora biti zaštićeno sigurnosnom napravom.

3.11.4.3.3
U slučaju kad se aktivira jedna od tih sigurnosnih naprava, gibanje rampe mora
se odmah zaustaviti.

3.11.4.3.4
Vodoravno gibanje rampe mora se prekinuti kad se optereti s masom 15 kg.

3.11.4.4
          Aktiviranja rampe s
mehaničkim pogonom.

3.11.4.4.1
Kada se rampa nalazi uz vrata za putnike u izravnom vidnom polju vozača on može
upravljati rampom iz svog sjedala.

3.11.4.4.2
U svim ostalim slučajevima, upravljanja moraju biti u blizini rampe.
Aktiviranje i deaktiviranje upravljanja mora biti omogućeno vozaču iz njegovoga
sjedala.

3.11.4.5
          Djelovanje rampe s
ručnim upravljanjem.

3.11.4.5.1
Rampa mora biti konstruirana tako da nisu potrebne prevelike sile za djelovanje
rampe.

**PRILOG VIII.**

POSEBNI ZAHTJEVI ZA
VOZILA NA KAT

Ovaj Prilog sadrži zahtjeve za vozila na kat,
kad se razlikuju od osnovnih zahtjeva iz Priloga I. Niže točke ili podtočke
zamjenjuju one točke ili podtočke s istim brojevima u Prilogu I. Ako niže nije
navedeno drukčije, svi ostali zahtjevi iz Priloge I. primjenjuju se za vozila
na kat. Brojevi točaka niže odgovaraju onima u Prilogu I.

7.4.2.1
            Na sva
sjedala za putnike na gornjoj razini treba postaviti opterećenja, koja su
jednaka vrijednosti Q (kao što je određena u točki 7.4.3.3.1. Priloga I.
Pravilnika TPV 148). Ako je predviđeno da u vozilu bude član posade koji ne
sjedi, težište mase 75 kg koja predstavlja člana posade mora biti postavljeno u
hodniku gornje razine na visini 875 mm. U prostorima za prtljagu ne smije biti
prtljage.

7.5.4    Vatrogasni aparati i pribor
prve pomoći

7.5.4.1
            Mora biti previđen
prostor za smještaj dva vatrogasna aparata, od kojih jedan mora biti na gornjoj
razini u blizini vozačeva sjedala. Taj prostor ne može biti manji od 15 dm3.

7.6.1    Broj izlaza

7.6.1.1
            Svako vozilo
na kat mora imati najmanje dvoja vrata na donjoj razini (vidi točku 7.6.2.2.).
Najmanji broj zahtijevanih vrata za putnike je sljedeći:

|  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- |
| Boj putnika | Broj vrata za putnike u vozilu na kat | | |
| Razred I i A | Razred II | Razred III i B |
| 9 – 45 | 1 | 1 | 1 |
| 46 – 70 | 2 | 1 | 1 |
| 71 – 100 | 3 | 2 | 1 |
| > 100 | 4 | 3 | 1 |

7.6.1.4
            Najmanji
broj sigurnosnih izlaza mora biti toliki, da je ukupni broj izlaza sljedeći,
pri čemu se broj izlaza u svakoj razini i u svakom zasebnom prostoru određuje zasebno.
Za svrhu određivanja broja sigurnosnih izlaza, prostori nužnika i čajne kuhinje
ne smatraju se zasebnim prostorima. Izlazi za spašavanje mogu se računati kao
jedan od naviše navedenih sigurnosnih izlaza:

|  |  |
| --- | --- |
| Broj putnika i posade koji mogu biti u jednom prostoru ili razini | Najmanji ukupni broj sigurnosnih izlaza |
| 1 – 8 | 2 |
| 9 – 16 | 3 |
| 17 – 30 | 4 |
| 31 – 45 | 5 |
| 46 – 60 | 6 |
| 61 – 75 | 7 |
| 76 – 90 | 8 |
| 91 – 110 | 9 |
| 111 – 130 | 10 |
| > 130 | 11 |

7.6.1.11
          Otvori za spašavanje,
osim vrata i prozora za slučaj opas­nosti, moraju biti ugrađeni na krovu gornje
razine vozila na kat razreda II. i III. Oni također mogu biti ugrađeni u
vozilima I. i A razreda. Najmanji broj otvora za spašavanje u tom slučaju mora
biti:

|  |  |
| --- | --- |
| Broj putnika | Broj otvora za spašavanje |
| do 50 | 1 |
| više od 50 | 2 |

7.6.1.12
          Svako unutrašnje
stubište smatra se izlazom iz gornje razine vozila.

7.6.1.13
          Svim osobama koje se nalaze
na donjoj razini, u slučaju opasnosti, mora biti moguće izići iz vozila bez
potrebe da prolaze kroz gornju razinu vozila.

7.6.1.14
          Hodnik na gornjoj razini
mora biti s jednim ili više unu­trašnjih stubišta povezan s pristupnim prilazom
do vrata za putnike ili s hodnikom na donjoj razini na duljini najviše 3 m od
vrata za putnike;

(a) vozila razreda I. i II. moraju imati dva stubišta ili barem jedno stubište
i jedno polustubište, ako se na gornjoj razini prevozi više od 50 putnika;

(b) vozila razreda III. moraju imati dva stubišta ili barem jedno stubište i
jedno polustubište, ako se na gornjoj razini prevozi više od 30 putnika.

7.6.2    Raspored izlaza

7.6.2.2
            Dvoja vrata
navedena u točki 7.6.1.1. moraju biti međusobno toliko udaljena, da razmak
između vertikalnih poprečnih ravnina kroz njihova središta nije manji od 25%
ukupne duljine vozila ili 40% ukupne duljine prostora za putnike na donjoj
razini; to se primjenjuje ako su ta dvoja vrata na različnim stranama vozila
Ako su jedna od ta dvoja vrata dio dvostrukih vrata, taj se razmak mjeri između
dvojih vrata koja su međusobno najudaljenija.

7.6.2.3 Izlazi na svakoj razini vozila moraju
biti postavljeni tako da njihov broj na bočnim stranama vozila stvarno bude
jednak.

7.6.2.4
            Na gornjoj
razini mora biti barem po jedan sigurnosni izlaz na stražnjoj ili prednjoj
strani vozila.

7.6.4    Tehnički zahtjevi za sva
vrata za putnike

7.6.4.6
            Kad izravna
vidljivost nije odgovarajuća, moraju biti ugrađene optičke ili druge naprave
koje omogućuju vozaču da sa svoga mjesta provjeri postojanje putnika u
neposrednoj unutarnjoj ili vanjskoj blizini svakih vrata za putnike koja nisu
vrata s automatskim pokretanjem. U slučaju vozila razreda I., taj se zahtjev
primjenjuje na unutrašnju stranu svih vrata za putnike i na izravnu blizinu
svakog unutrašnjeg stubišta na gornjoj razini.

7.6.7    Tehnički zahtjevi za vrata za
slučaj opasnosti

7.6.7.3
            Svako
upravljanje ili naprava za otvaranje vrata za slučaj opasnosti na donjoj razini
izvana mora biti 1000 do 1500 mm iznad tla i najviše 500 mm udaljena od vrata.
Na vozilima razreda I., II. i III. svako upravljanje ili naprava za otvaranje
vrata za slučaj opasnosti iznutra mora biti između 1 000 do 1 500 mm iznad
površine poda ili stube koja je najbliža upravljanju i najviše 500 mm udaljena
od vrata. To se ne primjenjuje za upravljanja koja su postavljena u vozačevu
prostoru.

7.7.5.   Hodnici (vidi sliku 1.)

7.7.5.1
Hodnik u vozilu mora biti konstruiran i izrađen tako da omogućava slobodan
prolaz kontrolne naprave, koja se sastoji od dva koaksijalna valjka međusobno
spojena obrnutim krnjim stošcem, koja ima sljedeće dimenzije (u mm):

|  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
|  | Razred I (\*) | | Razred II (\*) | | Razred III (\*) | |
| Gornja/donja razina: | gornja razina | donja   razina | gornja razina | donja   razina | gornja razina | Donja   razina |
| Promjer donjega valjka | 450 | 450 | 350 | 350 | 300 | 300 |
| Visina donjega valjka | 900 | 1020  (900/990) | 900 | 1020  (900/990) | 900 | 1020  (900/990) |
| Promjer gornjega valjka | 550 | 550 | 550 | 550 | 450 | 450 |
| Visina gornjega valjka | 500 | 500 | 500 | 500 | 500 | 500 |
| Ukupna visina | 1680 | 1800  (1680/1770) | 1680 | 1800  (1680/1770) | 1680 | 1800  (1680/1770) |
| (\*) Dimenzije u zagradama primjenjuju se krajnji stražnji dio donje razine i u blizini samo prednje osovine (vidi točku 7.7.5.10) | | | | | | |

Kontrolna naprava smije dodirnuti remene držače za putnike koji stoje, ako su
ugrađeni, i pomaknuti ih. Promjer gornjega valjka može biti smanjen na 300 mm
na vrhu kad postoji skošenje pod kutom do 30 0 u odnosu na horizontalu (slika
1.).

7.7.5.3   Na zglobnim autobusima ili
turističkim autobusima kontrolna naprava određena u točki 7.7.5.1 mora moći
proći bez zapinjanja kroz zglobnu sekciju na svakoj razi­ni kad je putnicima
moguć prolaz između tih dvaju krutih sekcija. Nijedan dio mekog dijela obloge u
toj sekciji, uključujući i harmoniku, ne smije stršiti u hodnik.

7.7.5.10   Ukupna visina kontrolne
naprave prema točki 7.7.5.1. može se smanjiti:

– od 1 800 mm na 1 680 mm na svakom dijelu hodnika na donjoj razini iza
poprečne vertikalne ravnine koja je postavljena 1 500 mm ispred središnje osi
stražnje osovine (krajnje stražnje u slučaju vozila sa više stražnjih osovina),

– od 1 800 mm na 1 770 mm u slučaju vrata za putnike koja su postavljena ispred
prednje osovine u svakom dijelu hodnika između dviju poprečnih vertikalnih
ravnina postavljenih 800 mm ispred i iza središnje osi prednje osovine.

7.7.7    Stube

5.7.7.1   Najviše 850 mm u slučaju
vrata za putnike u donjoj razini i najviše 1 500 mm u slučaju vrata za putnike
u gornjoj razini

7.7.8.6 Slobodni prostor iznad mjesta za
sjedenje

7.7.8.6..1 Svako mjesto za sjedenje mora imati
slobodni prostor po visini najmanje 900 mm, mjereno od najviše točke sjedišta
kad nije stisnuto. Taj se slobodni prostor mora protezati iznad vertikalne
projekcije cijele površine sjedala i pripadajućega prostora za stopala. U
slučaju gornje razine, ta se visina slobodnoga prostora može smanjiti na 850
mm.

7.7.12 Unutrašnje stubište

7.7.12.1 Najmanja širina unutrašnjega stubišta
mora biti takva, da je moguć neometan prolaz kontrolnika za jednostruka vrata,
kao što je određena na slici 1. u Prilog III. Ploču treba premicati iz hodnika
na donjoj razini do zadnje stube, u smjeru mogućeg gibanja osobe koja koristi
stubište.

7.7.12.2  Unutrašnje stubište mora biti
konstruirano tako da pri naglom kočenju vozila u vožnji naprijed postoji
opasnost da putnik bude gurnut sa stubišta.

Smatra se da je taj zahtjev ispunjen ako je ispunjen najmanje jedan od
sljedećih uvjeta:

7.7.12.2.1  nijedan dio stubišta nije nagnut u smjeru
prema naprijed;

7.7.12.2.2  stubište je opremljeno
zaštitnom ogradom ili sličnom napravom;

7.7.12.2.3  postoji automatski uređaj u
gornjem dijelu stubišta ko­ji sprječava korištenje stubišta kad je vozilo u
vožnji; u slučaju opasnosti taj uređaj mora biti moguće lako is­ključiti.

7.7.12.3     Pomoću
valjkastog kontrolnika prema točki 7.7.5.1., treba provjeriti je su li ispunjeni
uvjeti za pristup iz hodnika (na gornjoj i donjoj razini) do stubišta.

7.11     Prečke i rukohvati

7.11.5  Prečke i rukohvati za unutrašnje
stubište

7.11.5.1    Odgovarajuće prečke i
rukohvati moraju biti postavljeni na obje strane unutrašnjega stubišta na
visini između 800 i 1 100 mm iznad rubova svake stube.

7.11.5.2     Odgovarajuće
prečke i/ili rukohvati moraju biti postavljeni tako, da imaju mjesta za držanje
koja može lako dohvatiti osoba koja stoji na donjoj ili gornjoj razini pored
unutrašnjega stubišta ili na bilo kojoj stubi. Takva mjesta za držanje moraju
biti postavljena vertikalno na visini između 800 i 1 1000 mm iznad donje razine
ili površine svake stube iznad donje razine, i vodoravno:

7.11.5.2.1  za položaj koji odgovara osobi
koja stoji na donjoj razini, najviše 400 mm prema unutra od vanjskoga ruba prve
stube, i

7.11.5.2.2  za položaj koji odgovara jednoj
stubi, nikad prema vani u odnosu na vanjski rub odgovarajuće stube, i najviše
600 mm prema unutra u odnosu na isti rub.

7.14     Zaštita oko otvora
stubišta i istaknutih sjedala

7.14.2 Na gornjoj razini vozila na kat na
unutrašnje stubište mo­ra biti postavljena zaštitna ograda koja ima visinu
najmanje 800 mm iznad poda. Donji rub zaštitne ograde ne smije biti više od 100
mm iznad poda.

7.14.3 Vjetrobransko staklo ispred putnika na
prednjim sjedalima na gornjoj razini mora biti obloženo zaštitnom oblogom.
Gornji rub te zaštite mora biti na visini između 800 mm i 900 mm iznad poda na
kojem stoje stopala putnika.

7.14.4 Otvori na svim stubama stubišta moraju
biti zatvoreni.

Dodatak

*Slika 1*.
Hodnici
(vidi točku 7.7.5 u Prilogu VIII.)

![](dodatni/145763.gif)

|  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
|  | B (mm) | C (mm) | D (mm) | E (mm) (1) | F (mm) (1) |
| Razred I | 550 | 450 | 500 | 1800    (1680/1770) | 1020    (900/990) |
| Razred II | 550 | 350 | 500 | 1800    (1680/1770) | 1020    (900/990) |
| Razred III | 450 | 300   (220 za bočno pomična sjedala) | 500 | 1800    (1680/1770) | 1020    (900/990) |
| (1) Dimenzije u zagradama primjenjuju se samo na gornju razinu i/ili na krajnji straž­nji dio donje razine i/ili donje razine samo u blizini prednje osovine (vidi točku 7.7.5.10.). | | | | | |

PRILOG IX.

HOMOLOGACIJA TIPA
ZASEBNE TEHNIČKE JEDINICE I HOMOLOGACIJA TIPA VOZILA S NADOGRADNJOM KOJA JE VEĆ
BILA HOMOLOGIRANA KAO ZASEBNA TEHNIČKA JEDINICA

1.
Homologacija zasebne tehničke jedinice

1.1       Ako treba
homologirati nadogradnju vozila kao zasebnu teh­ničku jedinicu u skladu s ovim
Pravilnikom, proizvođač mora dokazati tijelu nadležnom za homologaciju da
vozilo ispunjava sve uvjete koje je naveo. Ostali uvjeti prema ovom Pravilniku
moraju se ispuniti i dokazati u skladu s točkom 2.

1.2       Homologacija
se može dodijeliti s obzirom na uvjete koje mora zadovoljavati dovršeno vozilo
(kao što su npr. značajke odgovarajuće šasije, ograničenje za uporabu ili
ugradbu), s tim da su ti uvjeti navedeni u certifikatu o homologaciji.

1.3       O svim tim
uvjetima treba na odgovarajući način obavijestiti kupca nadogradnje vozila ili
proizvođača vozila u posljednjoj fazi.

2.
Homologacija tipa vozila s nadogradnjom koja je već bila homologirana kao
zasebna tehnička jedinica

2.1       Ako treba
dodijeliti homologaciju tipa prema ovom Pravilniku za vozilo s nadogradnjom
koja je već bila homologirana kao zasebna tehnička jedinica, proizvođač mora
dokazati tijelu nadležnom za homologaciju da su zadovoljeni svi zahtjevi ovog
Pravilnika koji nisu bili već ispunjeni i dokazani u skladu s točkom 1.,
uzimajući u obzir sve prijašnje homologacije tipa koje se odnose na nepotpuno
vozilo.

2.2       Svi zahtjevi
koji su određeni u skladu s člankom 1.2 moraju biti ispunjeni.

Pravilnik, NN 15/2006-390
Opći uvjeti korištenjaZaštita privatnosti[Pristup podatcima](/data_access_hr.aspx)[ELI](/about_eli_hr.aspx)

©2026. g. Narodne novine d.d.

, izrada [Novena d.o.o.](http://novena.hr/)