## Odluka Ustavnog suda Republike Hrvatske broj: U-III-3124/2008 od 8. travnja 2009.

### NN 54/2009 (6.5.2009.), Odluka Ustavnog suda Republike Hrvatske broj: U-III-3124/2008 od 8. travnja 2009.

54 06.05.2009 Odluka Ustavnog suda Republike Hrvatske broj: U-III-3124/2008 od 8. travnja 2009.

USTAVNI SUD REPUBLIKE HRVATSKE

1261

Ustavni sud Republike Hrvatske, u Prvom vijeću za odlučivanje o ustavnim tužbama, u sastavu sudac Aldo Radolović, predsjednik Vijeća, te suci Marko Babić, Mario Kos, Davor Krapac, Duška Šarin i Nevenka Šernhorst, članovi Vijeća, odlučujući o ustavnoj tužbi koju je podnio EL-IZ d.o.o., Zagreb, koje zastupa Lj. M.-P., odvjetnica u Z., na sjednici održanoj 8. travnja 2009. godine, jednoglasno je donio

ODLUKU

I. Ustavna tužba se usvaja.

II. Ukida se:

– presuda Upravnog suda Republike Hrvatske broj: Us-6217/2006-4 od 16. travnja 2008.,

– rješenje Ministarstva zaštite okoliša, prostornog uređenja i graditeljstva klasa: UP/II-362-02/05-04/02266, urbroj: 531-07-2-1-2-06-3/065 od 17. ožujka 2006. i

– rješenje Ministarstva zaštite okoliša, prostornog uređenja i graditeljstva klasa: UP/I-362-02/05-02/4296, urbroj: 531-07/8-2/JK-05-2 od 29. lipnja 2005.

III. Predmet se vraća nadležnom Ministarstvu zaštite okoliša, prostornog uređenja i graditeljstva na ponovni postupak.

IV. Ova odluka objavit će se u »Narodnim novinama«.

Obrazloženje

1. Podnositelj je podnio ustavnu tužbu protiv presude Upravnog suda Republike Hrvatske broj: Us-6217/2006-4 od 16. travnja 2008., kojom je odbijena njegova tužba podnesena protiv rješenja Ministarstva zaštite okoliša, prostornog uređenja i graditeljstva (u daljnjem tekstu: Ministarstvo) klasa: UP/II-362-02/05-04/02266, urbroj: 531-07-2-1-2-06-3/065 od 17. ožujka 2006.

Tim rješenjem odbijena je žalba podnositelja podnijeta protiv rješenja Ministarstva klasa: UP/I-362-02/05-02/4296, urbroj: 531-07/8-2/JK-05-2 od 29. lipnja 2005., kojim se podnositelju naređuje uklanjanje višestambene građevine sagrađene u N. Z., D. broj 2, 2a i 2b, s time da je određeno da žalba protiv tog rješenja ne odgađa njegovo izvršenje.

2. Podnositelj u ustavnoj tužbi navodi da su mu osporenom presudom povrijeđena ustavna prava zajamčena člancima 14. stavkom 2., 29. stavkom 1., 48. stavkom 1. i 49. stavkom 2. Ustava Republike Hrvatske te da su povrijeđene odredbe članaka 3. i 19. stavka 1. Ustava. Također smatra da je povrijeđena odredba članka 1. Protokola broj: 1 uz Konvenciju o zaštiti ljudskih prava i temeljnih sloboda (Zakon o potvrđivanju Konvencije o zaštiti ljudskih prava i temeljnih sloboda i Protokola broj: 1, 4, 6, 7 i 11 – »Narodne novine« – Međunarodni ugovori, broj 18/97., 6/99. – pročišćeni tekst, 8/99. – ispravak i 14/02, u daljnjem tekstu: Konvencija) te odredba članka 6. stavka 1. Konvencije.

U opširnoj ustavnoj tužbi, pozivajući se na načelo vladavine prava, podnositelj u bitnome navodi kako je predmetnu građevinu izgradio temeljem pravomoćne građevinske dozvole, a ne bez građevinske dozvole kako to navode tijela koja su donijela osporene odluke. Nadalje, ističe kako građevinski inspektor ne može narediti uklanjanje građevine koja se gradi ili je izgrađena bez građevinske dozvole ako je građevina upisana u zemljišnoj knjizi. Naglašava da Upravni sud uopće nije razmotrio njegovu tužbu, već je »arbitrarno u svega par rečenica u obrazloženju pobijane presude naveo da su prigovori tužitelja neosnovani, iako je tužitelj sasvim konkretno i precizno naveo razloge zbog kojih podnosi tužbu, obrazložio iste, navodeći pozitivne zakonske odredbe koje se primjenjuju na konkretan slučaj«. Ističe kako je – pouzdajući se u pravnu sigurnost i vodeći se načelom legitimnih očekivanja stranaka te ustavnim načelom nepovredivosti vlasništva, kao i ustavnim pravom jednakosti pravnog položaja svih poduzetnika na tržištu – prodao posebne dijelove predmetne nekretnine kasnijim stjecateljima, koji su na legitiman način stekli vlasništvo posebnih dijelova predmetne nekretnine, smatrajući ih svojom imovinom.

Podnositelj predlaže da Ustavni sud ukine osporene odluke.

Ustavna tužba je osnovana.

3. Ustavni sud u postupku u povodu ustavne tužbe, podnijete temeljem članka 62. stavka 1. Ustavnog zakona o Ustavnom sudu Republike Hrvatske («Narodne novine«, broj 99/99., 29/02. i 49/02. – pročišćeni tekst, u daljnjem tekstu: Ustavni zakon), u granicama zahtjeva istaknutog u ustavnoj tužbi, utvrđuje je li u postupku odlučivanja o pravima i obvezama podnositelja povrijeđeno podnositelju ustavno pravo, pri čemu se, u pravilu, ne upušta u pitanje jesu li sudovi pravilno i potpuno utvrdili činjenično stanje i ocijenili dokaze. Za Ustavni sud relevantne su samo one činjenice od čijeg postojanja ovisi ocjena o povredi ustavnog prava.

4. Na temelju uvida u spis predmeta Upravnog suda Republike Hrvatske broj: Us-6217/2006, utvrđeno je sljedeće:

4.1. Odjel za prostorno uređenje, zaštitu okoliša i graditeljstvo Gradskog ureda za prostorno uređenje, graditeljstvo, stambene i komunalne poslove i promet Grada Zagreba je rješenjem klasa: UP/I-361-03/04-01/049, urbroj: 251-05-39/904-04-7 od 17. svibnja 2004. izdao podnositelju građevinsku dozvolu za predmetnu građevinu. Na to rješenje stavljena je 4. lipnja 2004. klauzula da je postalo pravomoćno 3. lipnja 2004.

Povodom žalbe na to rješenje Ministarstvo je rješenjem klasa: UP/II-361-03/04-02/0517, urbroj: 531-04/1-04-7-RV od 27. travnja 2005. poništilo građevinsku dozvolu i predmet vratilo prvostupanjskom tijelu na ponovni postupak. U obrazloženju tog rješenja prvostupanjskom tijelu je naloženo da donese »zaključak o brisanju klauzule konačnosti odnosno pravomoćnosti« budući da građevinska dozvola nije postala čak niti konačna. Prvostupanjsko tijelo je svojim rješenjem klasa: UP/I-361-03/05-01/0439, urbroj: 251-05-39/917-05-5 od 1. lipnja 2005. »ukinulo pravomoćnost« spomenute građevinske dozvole.

4.2. Rješenjem Ministarstva klasa: UP/I-362-02/05-02/4296, urbroj: 531-07/8-2/JK-05-2 od 29. lipnja 2005. podnositelju (investitoru) je, nakon što je 13. lipnja 2005. očevidom utvrđeno da je dovršio gradnju, naređeno da ukloni bespravnu višestambenu građevinu sagrađenu u N. Z., D. 2, 2a i 2b na tlocrtnoj površini 52,50 × 14,00 m, s podrumom površine 250,00 m2. Odluku o uklanjanju predmetne građevine Ministarstvo je zasnovalo na odredbi članka 162. stavka 1. točke 1. Zakona o gradnji (»Narodne novine«, broj 175/03. i 100/04.), navodeći da je predmetna građevinska dozvola poništena rješenjem Ministarstva navedenim u točki 4.1. obrazloženja ove odluke.

Na rješenje o uklanjanju građevine podnositelj je podnio žalbu koju je Ministarstvo odbilo rješenjem klasa: UP/II-362-02/05-04/02266, urbroj: 531-07-2-1-2-06-3/065 od 17. ožujka 2006., istaknuvši da je građevinska dozvola, kojom je odobrena izgradnja predmetne građevine, poništena te u vrijeme postupanja građevinskog inspektora nije postojala građevinska dozvola za nju.

Upravni sud Republike Hrvatske složio se u osporenoj presudi s argumentacijom upravnih tijela te je odbio je tužbu podnositelja.

5. Člankom 3. Ustava Republike Hrvatske inaugurirane su najviše vrednote ustavnog poretka Republike Hrvatske, koje čine temelj za tumačenje Ustava pa tako, među ostalim, i jednakost i vladavina prava.

Člankom 5. Ustava propisano je da u Republici Hrvatskoj zakoni moraju biti u suglasnosti s Ustavom, a ostali propisi i s Ustavom i sa zakonom te da je svatko dužan držati se Ustava i zakona i poštivati pravni poredak Republike Hrvatske.

Sukladno tome, člankom 19. stavkom 1. Ustava utvrđeno je da pojedinačni akti državne uprave i tijela koja imaju javne ovlasti moraju biti utemeljeni na zakonu, a člankom 117. stavkom 3. Ustava utvrđeno je da sudovi sude na temelju Ustava i zakona.

Poštivanje načela i vrednota ustavnog poretka Republike Hrvatske, utvrđenih napose u člancima 3., 5., 19. stavku 1. i 117. stavku 3. Ustava, nalaže zakonodavcu i tijelima nadležnim za provođenje postupaka, u kojima se neposrednom primjenom zakona i drugih propisa odlučuje o pravima i obvezama građana, da se rukovode tim načelima i vrednotama i u skladu s njima postupaju. Slijedom navedenog, svaki pojedinačni akt nadležnog tijela (tijela državne uprave, sudbenog tijela ili pravne osobe s javnim ovlastima), kojim se odlučuje o pravima i obvezama neke osobe, mora biti donesen u skladu s Ustavom i zakonskim odredbama, ali i u skladu sa svrhom zakona, odnosno pojedinih njegovih pravnih instituta koji se na određeni slučaj primjenjuju, a koja proizlazi iz Ustava.

5.1. Odredba članka 162. stavka 1. točke 1. Zakona o gradnji glasi:

Inspektor će rješenjem investitoru, odnosno vlasniku narediti uklanjanje građevine odnosno njezinog dijela ako se gradi ili je izgrađena bez konačne građevinske dozvole.

Svrha pravnog instituta uklanjanja građevine koja je izgrađena bez (konačne) građevinske dozvole nije uklanjanje građevine koja je izgrađena temeljem građevinske dozvole koja je naknadno poništena te je predmet vraćen na ponovni postupak u kojemu još nije odlučeno o (ne)izdavanju građevinske dozvole, u situaciji u kojoj je ista bila opskrbljena klauzulom pravomoćnosti u trenutku kad je predmetna građevina izgrađena kao u konkretnom slučaju (točka 4. obrazloženja) jer bi to očito bilo suprotno svrsi instituta.

Pogrešno stavljanje klauzule pravomoćnosti na građevinsku dozvolu u konkretnom slučaju jest razlog objektivne prirode jer tijela koja su donijela osporene odluke nisu utvrdila da je do njega došlo zbog okolnosti za koje je odgovoran podnositelj, iz čega proizlazi njegovo legitimno očekivanje da će se o eventualnom uklanjanju predmetne građevine odlučiti tek nakon što se o (ne)izdavanju građevinske dozvole odluči u ponovljenom postupku.

5.2. Podnositelj je u ustavnoj tužbi istaknuo da smatra povrijeđenim ustavno jamstvo iz članka 14. stavka 2. Ustava, koji propisuje:

Svi su pred zakonom jednaki.

Ocjenjujući razloge ustavne tužbe sa stajališta članka 14. stavka 2. Ustava, Ustavni sud je utvrdio da je osporenom presudom podnositelju povrijeđeno ustavno pravo jednakosti pred zakonom.

Pravna stajališta navedena u osporenim odlukama zasnivaju se na ustavnopravno neprihvatljivom tumačenju mjerodavnog materijalnog prava jer ono zanemaruje ustavno jamstvo jednakosti. Domet i učinci tog načela, u konkretnom slučaju, ne određuju se pukim mehaničkim podvođenjem stanja stvari pod mjerodavne odredbe Zakona o gradnji, nego uvažavanjem i drugih najviših vrednota ustavnog poretka Republike Hrvatske, kao što su jednakost i vladavina prava. Te su vrednote temelj za tumačenje cjeline ustavnog teksta i pojedinih njegovih odredbi te, kao takve, natkriljuju mjerodavne zakonske norme, ne dopuštajući njihovu primjenu na način koji je opisan u točki 4.2. obrazloženja ove odluke.

6. S obzirom na utvrđenje iz točke 5.2. ovog obrazloženja, Ustavni sud nije smatrao potrebnim razmatrati ostale povrede ustavnih prava koje je podnositelj istaknuo u ustavnoj tužbi.

7. Slijedom navedenog, na temelju članaka 73. i 75. Ustavnog zakona odlučeno je kao u izreci.

8. Odluka o objavi (točka IV. izreke) temelji se na odredbi članka 29. Ustavnog zakona.

Broj: U-III-3124/2008
Zagreb, 8. travnja 2009.

USTAVNI SUD REPUBLIKE HRVATSKE

Predsjednik Vijeća
dr. sc. Aldo Radolović, v. r.

Odluka, NN 54/2009-1261