### NN 66/2023 (19.6.2023.), Presuda Upravnog suda u Rijeci poslovni broj: 5 Us I-1085/2022-5 od 29. prosinca 2022.

Upravni sud u Rijeci

1098

PRESUDA

Upravni sud u Rijeci, po sucu Vedranu Juričiću, dipl. iur., uz sudjelovanje zapisničarke Monike Puharić, u upravnom sporu tužitelja Z. P. iz D., M. H. 1, zastupanog po opunomoćenici T. Ž., odvjetnici u R., S. 9, protiv tuženika Hrvatske regulatorne agencije za mrežne djelatnosti, Zagreb, Roberta Frangeša Mihanovića 9, radi naknade za nepravovremeni prijenos broja, 29. prosinca 2022.,

presudio je

I. Odbija se tužbeni zahtjev radi poništenja tč. II. rješenja Hrvat­ske regulatorne agencije za mrežne djelatnosti, klasa: UP/I-344-07/13-01/79, urbroj: 376-05-2-22-21 od 26. kolovoza 2022.

II. Odbija se zahtjev tužitelja za naknadu troškova ovog upravnog spora.

Obrazloženje

1. Osporavanim rješenjem tuženika u tč. I. izreke utvrđuje se da je H. T. d.d. odgovoran za nepravovremeni prijenos broja 051... korisnika Z. P. (ovdje tužitelja). Tč. II. izreke nalaže se trgovačkom društvu H. T. d.d. da na ime naknade za nepravovremeni prijenos broja tužitelju isplati iznos od 3.600,00 kn, u roku osam dana od primitka tog rješenja, dok je u tč. III. izreke naloženo trgovačkom društvima H. T. d.d. i A... H. d.o.o. da izvrše prijenos broja 051 … u mrežu operatora A… H. d.o.o. u roku 30 dana od primitka rješenja.

2. Pobijani akt tuženika donesen je u ponovljenom postupku nakon što je, u izvršenju odluke Ustavnog suda Republike Hrvatske broj: U-III-4547/2019 od 15. veljače 2022. godine, presudom ovog Suda posl. br. Us I-297/2022 od 20. lipnja 2022. poništeno tuženikovo rješenje, klasa: UP/I-344-07/13-01/79, urbroj: 376-04/ŽK-15-14(DM) od 12. kolovoza 2015.

3. Tužitelj osporava zakonitost rješenja tuženika u dijelu koji se odnosi na utvrđenu visinu naknade za nepravovremeni prijenos broja (tč. II. izreke pobijanog rješenja) zbog pogrešne primjene materijalnog prava te u tužbi izlaže kako slijedi. U bitnom, smatra da visina naknade za nepravovremeni prijenos broja nije mogla biti utvrđena primjenom odredbe čl. 23. Pravilnika o prenosivosti broja (NN br. 24/15, 71/16, 124/19; dalje: Pravilnik/15) koji sadrži ograničenje maksimalnog iznosa naknade već da je istu trebalo odrediti temeljem odredbe čl. 23. Pravilnika o prenosivosti broja (NN br. 100/12; dalje: Pravilnik/12), a koji propis je bio na snazi u vrijeme podnošenja zahtjeva za prijenos broja. Nastavno na prethodno, ističe da je i Ustavni sud u svojoj Odluci, U-III-4547/2019 od 15. veljače 2022., pod točkom »IV Mjerodavno pravo«, kao mjerodavni propis u vezi prenosivosti broja naveo Pravilnik/12 odnosno odredbu čl. 23. predmetnog Pravilnika, slijedom čega je tuženik bio u obvezi primijeniti istu, temeljem odredbe čl. 77. Ustavnog zakona o Ustavnom sudu. Obzirom da u spomenutoj odluci Ustavnog suda postoji jasna uputa o mjerodavnom pravu to smatra bespredmetnim pozivanje tuženika na praksu Visokog upravnog suda Republike Hrvatske. No čak i da ne postoji spomenuta ustavnosudska odluka, kao ni obveza njene primjene, obrazloženje tuženika u vezi primjene mjerodavnog prava bilo bi protivno ustavnom načelu zabrane retroaktivnosti iz članka 90. stavka 4. Ustava RH.

4. Tuženik u odgovoru na tužbu ustraje kod svega iznijetog u obrazloženju pobijanog rješenja. Dodatno navodi da je svrha naknade za nepravovremeni prijenos broja obeštetiti korisnika i sankcionirati operatora kako bi se postigao konačan cilj, a to je jednostavan i brz postupak promjene operatora. Na taj način se osigurava tržišno natjecanje među operatorima elektroničkih komunikacijskih usluga. Naknada za nepravovremeni prijenos broja mora predstavljati iznos koji je u razumnom odnosu sa štetom koju je podnositelj zahtjeva za prijenos broja mogao pretrpjeti zbog zakašnjelog ili neželjenog prijenosa broja. Vezano uz prethodno, ukazuje na presudu Visokog upravnog Republike Hrvatske posl. br. Usž-3147/17 od 30. studenog 2018. u kojoj je iznijeto pravno shvaćanje da je primarni cilj ove vrste postupka omogućiti podnositelju zahtjeva korištenje usluga u pokretnoj elektroničkoj komunikacijskoj mreži kod određenog operatora, a ne ostvarenje naknade zbog kašnjenja operatora. U istoj odluci sud je, u odnosu na konkretnu problematiku primjene odredbe o nepravovremenom prijenosu broja, zauzeo stav da kada prijelazna odredba određuje da se od stupanja na snagu novog pravilnika primjenjuje novi Pravilnik a nije propisano da će se na zahtjeve podnesene prije stupanja na snagu novog Pravilnika primjenjivati odredbe ranije važećeg Pravilnika, primjenjuju se odredbe novog Pravilnika. Pravo na naknadu se utvrđuje donošenjem rješenja o priznavanju prava a ne samim podnošenjem zahtjeva. S obzirom da se ne radi o stečenom pravu prije stupanja na snagu Pravilnika/15 kojim je uvedeno ograničenje iznosa naknade za nepravovremeni prijenos broja, u ovom konkretnom slučaju je, sukladno prethodno zauzetom pravnom shvaćanju Visokog uspravnog suda Republike Hrvatske, primijenjen Pravilnik koji je bio na snazi u trenutku donošenja rješenja o priznavanju prava.

5. Kako činjenice odlučne za rješavanje ovog spora nisu sporne, a Sud nije našao potrebnim u sporu provoditi raspravu i izvoditi nove dokaze, to je, na temelju odredbe članka 36. točke 4. Zakona o upravnim sporovima (NN br. 20/10, 143/12, 152/14, 94/16, 29/17, 110/21; dalje: ZUS), te odredbe članka 8. ZUS-a prema kojoj je Sud dužan upravni spor provesti brzo, bez odugovlačenja i uz izbjegavanje nepotrebnih radnji i troškova, ovaj spor riješen bez održavanja rasprave.

6. Među strankama ovog upravnog spra nije sporno da slijedom utvrđenja iz tč. I. izreke pobijanog rješenja tuženika tužitelj ostvaruje pravo na naknadu za nepravovremeni prijenos broja od operatora H. T. d.d.

7. Sporno je je li visinu naknade trebalo utvrditi primjenom propisa koji je bio na snazi u vrijeme podnošenja zahtjeva za prijenos broja (Pravilnik/12) ili propisa koji je bio važeći u vrijeme donošenja pobijanog rješenja (Pravilnik/15).

8. Kako to slijedi iz obrazloženja pobijanog rješenja, ali i odgovora na tužbu, visina naknade određena je primjenom kriterija iz čl. 23. Pravilnika/15, a kao opravdanje zašto je pri utvrđivanju naknade polazio od tog propisa tuženik se poziva na odluku Visokog upravnog suda Republike Hrvatske posl. br. Usž-3147/17 od 30. studenoga 2018.

9. U prethodno spomenutoj sudskoj presudi, kao i u odlukama koje su uslijedile naknadno – primjerice presuda Usž-320/18 od 3. srpnja 2019., Visoki upravni sud Republike Hrvatske zauzeo je stav da kada prijelazna odredba određuje da se od njegovog stupanja na snagu primjenjuje novi Pravilnik (Pravilnik/15), odnosno u prijelaznim i završnim odredbama tog pravilnika nije propisano da će se na zahtjeve podnesene prije stupanja na snagu novog Pravilnika/15 primjenjivati odredbe ranije važećeg Pravilnika (Pravilnik/12), tada se imaju primijeniti odredbe novog Pravilnika/15. Ona (misli se na prijelaznu odredbu Pravilnika/15 – čl. 27. – op. a.) ne utječe na materijalno-pravno dovršenu situaciju, jer korisnik nije stekao pravo na naknadu prema odredbama Pravilnika/12, dakle ne radi se o stečenom pravu prije stupanja na snagu novog Pravilnika/15, jer se takvo pravo utvrđuje tek donošenjem rješenja o priznavanju prava (konkretno na naknadu), a ne samim podnošenjem zahtjeva.

10. Polazeći od prethodno iznijetog pravnog shvaćanja Visokog upravnog suda Republike Hrvatske, Sud utvrđuje da pri utvrđivanju visine naknadne za nepravovremeni prijenos broja nije došlo do retroaktivne primjene propisa niti da je takvo postupanje u suprotnosti s Odlukom Ustavnog suda Republike Hrvatske br. U-III-4547/2019 od 19. veljače 2022., a slijedom čega se prigovori tužitelja ocjenjuju neosnovanima.

Posljedično tome, utvrđuje se da pobijanim aktom tuženika nije povrijeđen zakon na štetu tužitelja pa je stoga, temeljem odredbe čl. 57. st. 1. ZUS-a, valjalo odlučiti kao u tč. II. izreke.

11. Odluka o troškovima spora (tč. II. izreke) temelji se na odredbi čl. 79. st. 4. ZUS-a.

UPUTA O PRAVNOM LIJEKU

Protiv ove presude dopuštena je žalba Visokome upravnom sudu Republike Hrvatske. Žalba se podnosi putem ovog Suda u dovoljnom broju primjeraka za sud i sve stranke u sporu, u roku od 15 dana od dana dostave presude. Žalba odgađa izvršenje pobijane presude (čl. 66. st. 5. ZUS-a).

Poslovni broj: 5 Us I-1085/2022-5
 Rijeka, 29. prosinca 2022.

Sudac
 Vedran Juričić, dipl. iur., v. r.