## Odluka Ustavnog suda Republike Hrvatske broj U-IIIA-1422/2003 od 17. prosinca 2003.

### NN 204/2003 (30.12.2003.), Odluka Ustavnog suda Republike Hrvatske broj U-IIIA-1422/2003 od 17. prosinca 2003.

# USTAVNI SUD REPUBLIKE HRVATSKE

3315

Ustavni
sud Republike Hrvatske, u sastavu Petar Klarić, pred­sjednik Suda, te suci
Marijan Hra­njski, Mario Kos, Ivan Matija, Ivan Mrko­njić, Jasna Omejec, Že­ljko
Potoč­njak, Agata Račan, Smi­ljko Sokol, Nevenka Šernhorst, Vice Vukojević i
Milan Vuković, odlučujući o ustavnoj tužbi J. K. iz B., koje­g zastupa T. M. Š.,
odvjetnica iz K., na sjednici održanoj 17. prosinca 2003. godine, donio je

## ODLUKU

I.
Ustavna tužba se usvaja.

II. Općinski
sud u Karlovcu dužan je donijeti presudu u pred­metu koji se vodi pred tim
sudom pod brojem: P-440/92 u najkraćem mogućem roku, ali ne du­ljem od šest
mjeseci, računajući od prvoga iduće­g dana nakon objave ove odluke u »Narodnim
novinama«.

III. Na
teme­lju članka 63. stavka 3. Ustavnog zakona o Ustav­nom sudu Republike
Hrvatske (»Narodne novine«, broj 49/02 – pročišćeni tekst), podnosite­lju
ustavne tužbe, J. K. iz B., F. 21, određuje se primjerena naknada zbog povrede
ustavnog prava iz članka 29. stavka 1. Ustava Republike Hrvatske (»Narodne
novine«, broj 41/01 – pročišćeni tekst) u iznosu od 6.000,00 kuna.

IV.
Naknada iz točke III. izreke ove odluke bit će isplaćena iz državnog proračuna
u roku od tri mjeseca od dana podnoše­nja zahtjeva podnosite­lja Ministarstvu
financija Republike Hrvatske za ­njezinu isplatu.

V. Ova
odluka objavit će se u »Narodnim novinama«.

Obrazlože­nje

1.
Podnosite­lj ustavne tužbe podnio je dana 17. trav­nja 2003. godine, teme­ljem
odredbe članka 63. Ustavnog zakona o Ustavnom sudu Republike Hrvatske (»Narodne
novine«, broj 49/02 – pročišćeni tekst, u da­lj­njem tekstu: Ustavni zakon),
ustavnu tužbu zbog nedonoše­nja sudske odluke u razumnom roku.

Podnosite­lj
predlaže da Ustavni sud odredi rok za donoše­nje presude u predmetu koji se
vodi pred Općinskim sudom u Kar­lov­cu pod poslovnim brojem: P-440/92 te da
odredi primjerenu naknadu podnosite­lju zbog povrede ustavnog prava iz članka
29. stavka 1. Ustava Republike Hrvatske, koju je Općinski sud u Karlovcu počinio
ne odlučivši o pravima i obvezama podnosite­lja u razumnom roku.

ČINJENICE
VAŽNE ZA USTAVNOSUDSKI POSTUPAK

2.
Ustavni sud je, u postupku pokrenutom ustavnom tužbom pri­mjenom članka 63.
Ustavnog zakona, na teme­lju navoda ustav­ne tužbe i očitova­nja Općinskog suda
u Karlovcu od 18. srp­nja 2003. godine, utvrdio s­ljedeće či­njenice koje su
pravno relevantne za odlučiva­nje o povredi ustavnog prava podnosite­lja zajamčenog
člankom 29. stavkom 1. Ustava:

– podnosite­lj je Općinskom sudu u Karlovcu dana 2.
studenoga 1984. godine podnio tužbu protiv J. P. i drugih, radi ukida­nja prava
služnosti (predmet se vodio pod poslovnim brojem: P-1858/84);

– prvostupa­njski sud je dana 3. trav­nja 1991.
godine donio presudu kojom je usvojio tužbeni zahtjev;

– povodom žalbe tuženika, Županijski sud u Karlovcu,
rješe­njem broj: Gž-102/92-2 od 14. trav­nja 1992. godine, ukinuo je prvostupa­njsku
presudu te predmet vratio sudu prvog stup­nja na ponovni postupak uz uputu da
se dopuni nalaz i miš­lje­nje vještaka geometra (predmet se vodi pod brojem:
P-440/92);

– spis je dostav­ljen vještaku S. M. 31. ožujka 1999.
godine radi izrade dopune nalaza i miš­lje­nja;

– dopisima suda od 20. prosinca 1999. godine i 22.
siječ­nja 2003. godine vještak je pozvan vratiti spis;

– rješe­njem suda od 5. svib­nja 2003. godine, vještak
je novčano kaž­njen, do izrade očitova­nja suda (18. srp­nja 2003.) spis nije
vratio niti se očitovao u svezi s traženim spisom.

Telefonskom provjerom u kancelu Općinskog suda u
Karlov­cu 17. listopada 2003. godine, utvrđeno je da vještak još nije vratio
spis.

PRAVO
VAŽNO ZA USTAVNOSUDSKI POSTUPAK

3.
Odredbom članka 19. stavka 1. Ustava Republike Hrvat­ske, propisano je:

»Svatko ima pravo da zakonom ustanov­ljeni neovisni i
nepristrani sud (...) u razumnom roku odluči o ­nje­govim pravima i obvezama
(...).«.

Odredbama članka 63. Ustavnog zakona propisano je:

»(1) Ustavni sud će pokrenuti postupak po ustavnoj tužbi,
i prije no što je iscrp­ljen pravni put, u slučaju kad o pravima i obvezama
stranke (...) nije u razumnom roku odlučio sud (...).

(2) U odluci kojom usvaja ustavnu tužbu zbog nedonoše­nja
akta u razumnom roku iz stavka 1. ovog članka, Ustavni sud će nadležnom sudu
odrediti rok za donoše­nje akta kojim će taj sud meritorno odlučiti o pravima i
obvezama (...) podnosite­lja. Rok za donoše­nje akta poči­nje teći iduće­g dana
od dana objave odluke Ustavnog suda u »Narodnim novinama«.

(3) U odluci iz stavka 2. ovoga članka Ustavni sud će
odrediti primjerenu naknadu koja pripada podnosite­lju zbog povrede ­nje­gova
ustavnog prava koju je sud učinio kada o pravima i obvezama podnosite­lja (...)
nije odlučio u razumnom roku.

Naknada se isplaćuje iz državnog proračuna u roku od
tri mjeseca od dana podnoše­nja zahtjeva stranke za ­njezinu isplatu.«.

*Ustavna
tužba je osnovana.*

4.
Povredu ustavnog prava na donoše­nje sudske odluke u razumnom roku, Ustavni sud
razmatra u svjetlu osobitih okolnosti svakoga pojedinog slučaja.

Razmatra­njem
razloga ustavne tužbe podnosite­lja i dostav­ljenog očitovanja Općinskog suda u
Karlovcu, Ustavni sud utvrdio je da su se u ovom slučaju ostvarile pretpostavke
za ­nje­govo postupa­nje u smislu odredbe članka 63. Ustavnog zakona.

Svoju
odluku Ustavni sud obrazlaže s­ljedećim utvrđe­njima:

4.1.
DULJINA SUDSKOG POSTUPKA

Prvostupa­njski
parnični postupak započeo je 2. studenoga 1984. godine podnoše­njem tužbe Općinskom
sudu u Karlovcu. Ustavna tužba podnesena je dana 17. trav­nja 2003. godine, a
do tog dana sudski postupak u prvom stup­nju nije bio okončan. Ustav­ni sud
utvrđuje da je do dana podnoše­nja ustavne tužbe prvostupa­njski postupak pred
Općinskim sudom u Karlovcu tra­jao ukupno osamnaest godina, pet mjeseci i
petnaest dana.

Ustavni sud napomi­nje, međutim, da je Zakon o potvrđiva­nju
Konvencije za zaštitu ­ljudskih prava i teme­ljnih sloboda i protokola broj 1,
4, 6, 7 i 11 uz Konvenciju za zaštitu ­ljudskih prava i teme­ljnih sloboda
(»Narodne novine«, Međunarodni ugovori, broj 18/97, 6/99 – pročišćeni tekst,
8/99 – ispravak, u da­lj­njem tekstu: Zakon o potvrđiva­nju Konvencije) stupio
na snagu dana 5. studenoga 1997. godine.

Od dana stupa­nja na snagu Zakona o potvrđiva­nju
Konvencije, odredbe Konvencije za zaštitu ­ljudskih prava i teme­ljnih sloboda
Vijeća Europe (u da­lj­njem tekstu: Europska konvencija) čine, teme­ljem članka
140. Ustava Republike Hrvatske (»Narodne novine«, broj 56/90), dio unutar­nje­ga
pravnog poretka Republike Hrvatske. Dio unutar­nje­ga pravnog poretka Republike
Hrvatske od tog dana čini i odredba članka 6. stavka 1. Europske konvencije pod
nazivom »Pravo na pošteno suđe­nje« koja, između ostaloga, propisuje:

»Radi utvrđiva­nja svojih prava i obveza građanske
naravi (...), svatko ima pravo da zakonom ustanov­ljeni neovisni i nepristrani
sud (...) u razumnom roku ispita ­nje­gov slučaj.«.

Sukladno navedenom, konvencijsko pravo na donoše­nje
sud­ske odluke u razumnom roku čini dio unutar­nje­ga pravnog poretka Republike
Hrvatske od dana stupa­nja na snagu Zakona o potvrđiva­nju Konvencije (5.
studenoga 1997. godine). S druge strane, pravo na donoše­nje sudske odluke u
razumnom roku utvrđeno je ustavnim pravom u Republici Hrvatskoj 9. studenoga
2000. godine, izmjenama članka 29. stavka 1. Ustava Republike Hrvatske
(»Narodne novine«, broj 113/00). Iz navedenih razloga, ispitivanje razumnosti
trajanja sudskih postupaka prije 5. studenoga 1997. godine, u pravilu, ne bi
moglo biti predmetom ustavnosudskih postupaka, teme­ljenih na članku 63.
Ustavnog zakona, jer u dotadaš­njem pravnom poretku Republike Hrvatske takvo
pravo nije postojalo ni kao konvencijsko ni kao ustavno.

Ustavni sud je, u konkretnom slučaju, ocijenio da se
pravno relevantnim razdob­ljem, s aspekta povrede prava na razumnu du­ljinu
traja­nja sudskog postupka, smatra razdob­lje od 5. studenoga 1997. godine (to
jest od dana stupa­nja na snagu Zakona o potvrđiva­nju Konvencije) do 17. trav­nja
2003. godine (to jest do dana podnoše­nja ustavne tužbe podnosite­lja), što
ukupno iznosi pet (5) godina, pet (5) mjeseci i dvanaest (12) dana.

4.2.
POSTUPANJE NADLEŽNOG SUDA

S
obzirom na či­njenicu da Ustavni sud nije mogao izvršiti uvid u predmetni spis,
Sud je, na teme­lju očitova­nja predsjednice Općinskog suda u Karlovcu, utvrdio
koje je rad­nje, relevantne za meritorno odlučiva­nje o pravima i obvezama stranaka
u predmetnom sudskom postupku, u razmatranom razdob­lju, poduzeo Općinski sud u
Karlovcu: nakon ukidnog rješe­nja Županijskog suda u Karlovcu od 14. siječ­nja
1992. godine, sud je 31. ožujka 1999. godine spis dostavio vještaku S. M. radi
izrade dopune nalaza i miš­lje­nja. Dopisima od 20. prosinca 1999. i 22. siječ­nja
2003. godine, sud je pozvao vještaka da spis vrati, a 5. svib­nja 2003. godine
donio je rješe­nje kojim se vještak novčano kaž­njava.

Či­njenica
je da se od 31. ožujka 1999. godine predmetni spis nalazi kod vještaka koji,
niti nakon požurnica suda i rješe­nja o novčanom kaž­njava­nju, spis nije
vratio sudu. Međutim, ta či­njenica se ne bi mogla smatrati opravdanim razlogom
za nerazumno dugo nepostupa­nje suda u ovom sudskom postupku. Naime, sukladno
odredbi članka 259. Zakona o parničnom postupku (»Narodne novine«, broj 53/91,
91/92, 112/99, 88/01 i 117/03, u da­lj­njem tekstu: ZPP), sud rukovodi vještače­njem.

Prema
odredbi članka 251. stavka 4. ZPP, umjesto određe­nog vještaka, sud može uvijek
odrediti drugog vještaka.

Odredbom
članka 260. stavka 1. ZPP propisano je, između ostaloga, da će sud odrediti rok
za pisano podnoše­nje nalaza i mi­š­lje­­nja.

Člankom
16. Pravilnika o stalnim sudskim vještacima (»Narodne novine«, broj 21/98),
propisana je dužnost vještaka da se pridržava rokova određenih odlukom te
postupak vještaka u slučaju da iz objektivnih razloga ne može dovršiti vještače­nje
u zadanom mu roku.

U
smislu odredbi članka 18. Pravilnika o stalnim sudskim vještacima, predsjednici
županijskih, trgovačkih i općinskih sudova dužni su pratiti rad vještaka.

Polazeći
od navedenih odredbi ZPP i Pravilnika o stalnim sudskim vještacima, a imajući u
vidu razdob­lje od 4 godine, koliko se spis nalazi kod vještaka, Ustavni sud je
ocijenio da Općinski sud u Karlovcu, unatoč dopisima suda i rješe­nju o novčanom
kaž­njava­nju vještaka, predmetni postupak nije vodio učinkovito i sukladno načelu
ekonomičnosti postupka.

Ustavni
sud smatra bitnim istaći i či­njenicu da je rješe­njem Županijskog suda od 14.
trav­nja 1992. godine ukinuta prvostu­pa­nj­ska presuda i predmet vraćen na
ponovni postupak uz uputu prvostupa­njskom sudu da je potrebno dopuniti nalaz i
miš­lje­nje vještaka geometra, a dopunsko vještače­nje je određeno i spis upućen
vještaku tek 31. ožujka 1999. godine. Međutim, s obzirom na to da Ustavni sud
nije mogao utvrditi je li u navedenom razdob­lju bilo aktivnosti suda ili se to
razdob­lje može pripisati potpunoj neaktivnosti suda, u prosudbi osnovanosti
ustavne tužbe Ustavni sud navedenu či­njenicu nije cijenio.

4.3. S
obzirom na to da Sudu nije dostav­ljen predmetni spis na uvid, Ustavni sud ne
može utvrditi je li podnosite­lj ustavne tužbe (tužite­lj u parničnom postupku)
pridonio du­ljini sudskog postupka te radi li se u konkretnom slučaju o složenoj
sudskoj stvari.

5.
Sukladno utvrđe­njima Suda, opisanima u točki 4. obrazlo­že­nja ove odluke,
Ustavni sud ocje­njuje da je nerazumno dugim traja­njem sudskog postupka radi
ukida­nja služnosti, koji se vodi pred Općinskim sudom u Karlovcu pod brojem:
P-440/92, povrijeđeno ustavno pravo podnosite­lja da zakonom ustanov­ljeni
neovisni i nepristrani sud u razumnom roku odluči o ­njihovim pravima ili
obvezama, koje je zajamčeno člankom 29. stavkom 1. Ustava.

6. Iz
tih razloga, na teme­lju odredbi članka 63. stavaka 1. i 2. Ustavnog zakona,
donesena je odluka kao pod točkama I. i II. izreke ove odluke.

7.
Sukladno odredbi članka 63. stavka 3. Ustavnog zakona, odlučeno je kao u točkama
III. i IV. izreke ove odluke.

Visinu
naknade zbog povrede ustavnog prava na donoše­nje sudske odluke u razumnom
roku, Ustavni sud, u pravilu, određuje za razmatrano, pravno relevantno razdob­lje,
uz iznimnu mogućnost uvažava­nja nerazumno dugog razdob­lja potpune
neaktivnosti suda i prije 5. studenoga 1997. godine, što ovisi o osobitim
okolnostima svakoga pojedinog slučaja.

Pri
utvrđiva­nju visine naknade, teme­ljem članka 63. stavka 3. Ustavnog zakona,
Ustavni sud uzima u obzir sve okolnosti slučaja, uz istodobno uvažava­nje
ukupnih gospodarskih i socijalnih prilika u Republici Hrvatskoj.

Budući
da je Ustavni sud ovlašten, teme­ljem članka 63. stav­ka 2. Ustavnog zakona, u
svakom pojedinom slučaju odrediti i rok za donoše­nje sudske odluke, na visinu
naknade u konkretnom slučaju utjecala je i či­njenica da je Općinskom sudu u
Karlovcu, teme­ljem točke II. izreke ove odluke, određen kratak rok u kojem je
taj sud dužan donijeti odluku o predmetu broj: P-440/92, čime se na
najdjelotvorniji način ostvaruje i svrha samoga sudskog postupka.

Iznos
pravične naknade, koju je podnosite­lj zahtijevao u ustavnoj tužbi, u dijelu
koji prelazi utvrđenu svotu u točki III. izreke ove odluke, Sud je ocijenio
neprimjerenim.

8.
Odluka o objavi (točka V. izreke) teme­lji se na odredbi članka 29. Ustavnog
zakona.

Broj:
U-IIIA-1422/2003
Zagreb, 17. prosinca 2003.

USTAVNI SUD REPUBLIKE HRVATSKE

Predsjednik Suda
**dr. sc. Petar Klarić,** v. r.

if !supportEmptyParas endif

if !supportEmptyParas endif

Odluka, NN 204/2003-3315