## Rješenje Ustavnog suda Republike Hrvatske broj U-III-1599/2003 od 13. veljače 2004.

### NN 25/2004 (27.2.2004.), Rješenje Ustavnog suda Republike Hrvatske broj U-III-1599/2003 od 13. veljače 2004.

# Ustavni sud Republike Hrvatske

726

Ustavni
sud Republike Hrvatske, u Vijeću za rješavanje postupovnih pretpostavki za odlučivanje
o ustavnim tužbama, u sastavu sudac Milan Vuković, predsjednik Vijeća, te suci
Jasna Omejec i Nevenka Šernhorst, članovi Vijeća, u postupku pokrenutom
ustavnom tužbom M.B. iz Š., na sjednici održanoj dana 13. veljače 2004. godine,
jednoglasno je donio

## RJEŠENJE

I.
Ustavna tužba, podnijeta protiv rješenja Upravnog suda Republike Hrvatske broj:
Zpa-18/2002-5 od 23. siječnja 2003. godine, ne uzima se u razmatranje.

II. Ovo
rješenje objavit će se u »Narodnim novinama«.

```
Obrazloženje
```

1. Ustavna tužba podnijeta je protiv rješenja
Upravnog suda Republike Hrvatske, broj: Zpa-18/2002-5 od 23. siječnja 2003.
godine, kojim je odbijen zahtjev za zaštitu Ustavom zajamčenog prava i slobode,
koji je podnositeljica podnijela protiv odluke Ministarstva pravosuđa, uprave i
lokalne samouprave, klasa: 700-04/01-01/413, ur. broj: 514-01-02-2 od 20.
kolovoza 2002. godine. Navedenom odlukom Ministarstva pravosuđa, uprave i
lokalne samouprave imenovana je D.M., sudac Prekršajnog suda u Šibeniku, za predsjednicu
Prekršajnog suda u Šibeniku.

2. Podnositeljica smatra da su osporenim odlukama
povrije­đene odredbe članaka 3., 4. i 117. Ustava Republike Hrvatske. U obrazloženju
ustavne tužbe ističe da je u konkretnom slučaju pogrešno primijenjen
materijalan propis.

*U
ustavnoj tužbi nije istaknuta povreda ustavnog prava.*

3. U
odredbi članka 62. stavka 1. Ustavnog zakona o Ustavnom sudu Republike Hrvatske
(»Narodne novine«, broj 49/02 –pročišćeni tekst, u daljnjem tekstu: Ustavni
zakon) propisano je:

»Svatko
može podnijeti Ustavnom sudu ustavnu tužbu ako smatra da mu je pojedinačnim
aktom tijela državne vlasti, tijela jedinice lokalne i područne (regionalne)
samouprave ili pravne osobe s javnim ovlastima, kojima je odlučeno o njegovim
pravima i obvezama ili o sumnji ili optužbi zbog kažnjivog djela, po­vrijeđeno
ljudsko pravo ili temeljna sloboda zajamčena Ustavom, odnosno Ustavom zajamčeno
pravo na lokalnu i područnu (regionalnu) samoupravu (...)«.

Sukladno tome, samo ona ljudska prava i temeljne
slobode, koji su zajamčeni u pojedinim odredbama Ustava Republike Hrvat­ske,
smatraju se ustavnim pravima.

4. Prema odredbi članka 71. stavka 1. Ustavnog
zakona, Vijeće Ustavnog suda ispituje samo one povrede ustavnog prava koje su
istaknute u ustavnoj tužbi.

Podnositeljica je u ustavnoj tužbi istaknula povredu
odredbe članka 3. Ustava, koja propisuje da su sloboda, jednakost, nacionalna
ravnopravnost i ravnopravnost spolova, mirotvorstvo, socijalna pravda, poštivanje
prava čovjeka, nepovredivost vlas­ništva, očuvanje prirode i čovjekova okoliša,
vladavina prava i demokratski višestranački sustav najviše vrednote ustavnog
poretka Republike Hrvatske i temelj za tumačenje Ustava.

Navedena odredba sadrži najviše vrednote ustavnog
poretka Republike Hrvatske koje služe kao temelj za tumačenje Ustava.

Odredbom članka 4. Ustava propisano je da je u
Republici Hr­vatskoj državna vlast ustrojena na načelu diobe vlasti na zako­no­davnu,
izvršnu i sudbenu, a ograničena je Ustavom zajamčenim pravom na lokalnu i područnu
(regionalnu) samoupravu, te da na­čelo diobe vlasti uključuje oblike međusobne
suradnje i uzajamne provjere nositelja vlasti propisane Ustavom i zakonom.

Iz navedenog proizlazi da odredba članka 4. Ustava
uređuje načelo diobe vlasti kao jedno od temeljnih načela na kojima je
ustrojena državna vlast u Republici Hrvatskoj.

Podnositeljica ističe i povredu odredbi članka 117.
Ustava, koje propisuju da sudbenu vlast obavljaju sudovi, da je sudbena vlast
samostalna i neovisna, te da sudovi sude na temelju Ustava i zakona. Odredbe članka
117. Ustava određuju tijela nadležna za obavljanje sudbene vlasti u Republici
Hrvatskoj, njihov položaj u sustavu državne vlasti i pravne osnove na temelju
kojih obavljaju funkciju suđenja.

Slijedom izloženog, odredbe članaka 3., 114. i 117.
Ustava ne sadrže ustavna prava u smislu članka 62. stavka 1. Ustavnog zakona.

Budući da članak 71. stavak 2. Ustavnog zakona
propisuje da se ustavna tužba neće uzeti u razmatranje u slučaju kad se ne radi
o povredi ustavnog prava, Ustavni sud nije prihvatio razmatranje ustavne tužbe
podnositeljice, jer u njoj nije istaknuta povreda nijednog ustavnog prava.

5. Na temelju odredbe članka 71. stavka 2. u vezi s
odre­dbom članka 62. stavka 1. Ustavnog zakona, riješeno je kao pod točkom I.
izreke, dok se rješenje pod točkom II. temelji na odredbi članka 29. Ustavnog
zakona.

Broj:
U-III-1599/2003
Zagreb, 13. veljače 2004.

USTAVNI SUD REPUBLIKE HRVATSKE

Predsjednik Vijeća
**Milan Vuković,** v. r.

Rješenje, NN 25/2004-726