## Odluka Ustavnog suda Republike Hrvatske broj: U-III-260/2005 od 23. travnja 2008.

### NN 78/2008 (7.7.2008.), Odluka Ustavnog suda Republike Hrvatske broj: U-III-260/2005 od 23. travnja 2008.

# USTAVNI SUD REPUBLIKE HRVATSKE

**2574**

Ustavni sud Republike Hrvatske, u Prvom vijeću za odlučivanje o ustavnim
tužbama, u sastavu sudac Aldo Radolović, predsjednik Vijeća, te suci Marko
Babić, Mario Kos, Davor Krapac, Jasna Omejec i Nevenka Šernhorst, članovi
Vijeća, u postupku koji je ustavnom tužbom pokrenula »L. Š.« d.o.o. Š. iz Š.,
koju zastupa direktor D. Š., dipl. ing., na sjednici održanoj 23. travnja 2008.
godine, jednoglasno je donio

## ODLUKU

I. Ustavna tužba se usvaja.
II. Ukida se rješenje Vrhovnog suda Republike Hrvatske broj: Rev-626/03-2 od 14.
srpnja 2004. godine, te se predmet vraća Vrhovnom sudu Republike Hrvatske na
ponovni postupak.
III. Ova odluka objavit će se u »Narodnim novinama«.

```
Obrazloženje
```

1. Ustavna tužba podnesena je protiv rješenja Vrhovnog suda Republike Hrvatske
broj: Rev-626/03-2 od 14. srpnja 2004. godine.
Tim je rješenjem, kao nedopuštena, odbačena revizija podnositeljice izjavljena
protiv presude Županijskog suda u Šibeniku broj: Gž-1119/2002 od 23. prosinca
2002. godine.
Navedenom presudom drugostupanjskog suda potvrđena je presuda Općinskog suda u
Šibeniku broj: P-1694/2001 od 23. svibnja 2002., kojom je prihvaćen tužbeni
zahtjev i podnositeljici, kao tuženici, naloženo da tužiteljici plati iznos od
252.523,42 kn.
2. Prema stajalištu izraženom u osporenom rješenju Vrhovnog suda razvidno je da
konkretan pravni spor proizlazi iz međusobnog trgovačkog odnosa (izvođenja
zemljanih radova po konačnoj situaciji broj: 1/8/97 od 12. kolovoza 1997.)
tužiteljice kao vlasnika obrta i trgovačkog društva (pravne osobe) i u njemu se,
prema odredbama članka 489a, u vezi s člankom 489. Zakona o parničnom postupku
(»Narodne novine« broj 53/91., 91/92. i 112/99., u daljnjem tekstu: ZPP),
primjenjuju pravila o postupku u trgovačkim sporovima.
Vrhovni se sud, nadalje, pozvao i na odredbu članka 497. stavka 1. ZPP-a, koja
je izmijenjena odredbom članka 7. ZID ZPP-a i kojom je propisano da u trgovačkim
sporovima revizija nije dopuštena ako vrijednost predmeta spora pobijanog dijela
pravomoćne presude ne prelazi 500.000,00 kn.
Kako je u konkretnom slučaju pravomoćna presuda drugostupanjskog suda donesena
23. prosinca 2002. godine, a vrijednost predmeta spora pobijanog dijela te
presude iznosi 252.523,42 kn, to je osporenim rješenjem Vrhovni sud odbacio
reviziju podnositeljice kao nedopuštenu.
3. Podnositeljica smatra da joj je osporenim rješenjem Vrhovnog suda povrijeđeno
ustavno pravo iz članka 29. stavka 1. Ustava (pravo na pravično suđenje), kao i
odredba članka 3. Ustava kojom su utvrđene najviše vrednote ustavnog poretka
Republike Hrvatske.
U bitnome ističe da Vrhovni sud nije utvrdio sve odlučne činjenice prije nego je
donio osporeno rješenje.
Ovdje, prije svega, ima u vidu činjenicu da se od početka spora pozivala na
sankciju nedostataka forme, jer je izostalo zaključenje ugovora o građenju u
pisanoj formi, koja obveza proizlazi iz odredaba članaka 630. i 631. Zakona o
obveznim odnosima (»Narodne novine« broj 53/91., 73/91., 111/93., 3/94., 7/96.,
91/96. i 112/99.), pa sukladno članku 70. stavku 1. istog Zakona proizlazi da
ugovor koji nije sklopljen u propisanoj formi nema pravni učinak. Zaključno
podnositeljica ističe:
*»Kako je iz čl. 19. točke 1a) Zakona o sudovima razvidno da trgovački sudovi u
prvom stupnju sude u sporovima što proizlaze iz trgovačkih ugovora, koji u
konkretnom slučaju nije sklopljen, pa je postupak vodio općinski sud, očito je
da je Vrhovni sud odbacio reviziju kao nedopuštenu a da nije potpuno utvrdio
pravno odlučne činjenice, i tako pogrešno primijenio pravo«.*
Predlaže usvajanje ustavne tužbe, ukidanje osporenog rješenja Vrhovnog suda i
vraćanje predmeta istome sudu na ponovni postupak i odlučivanje.
4. Za potrebe ustavnosudskog postupka pribavljen je spis Općinskog suda u
Šibeniku broj: P-1694/01.

*Ustavna tužba je osnovana.*

5. Prema odredbi članka 62. stavka 1. Ustavnog zakona o Ustavnom sudu Republike
Hrvatske (»Narodne novine« broj 99/99., 29/02. i 49/02. – pročišćeni tekst, u
daljnjem tekstu: Ustavni zakon), svatko može podnijeti Ustavnom sudu ustavnu
tužbu ako smatra da mu je pojedinačnim aktom tijela državne vlasti, tijela
jedinice lokalne i područne (regionalne) samouprave ili pravne osobe s javnim
ovlastima, kojim je odlučeno o njegovim pravima i obvezama ili o sumnji ili
optužbi zbog kažnjivog djela, povrijeđeno ljudsko pravo ili temeljna sloboda
zajamčena Ustavom.
Ustavni sud u postupku pokrenutom ustavnom tužbom, u granicama zahtjeva
istaknutog u ustavnoj tužbi, utvrđuje je li u postupku odlučivanja o pravima i
obvezama povrijeđeno podnositelju ustavno pravo, pri čemu se, u pravilu, ne
upušta u pitanje jesu li sudovi pravilno i potpuno utvrdili činjenično stanje i
ocijenili dokaze. Za Ustavni sud relevantne su samo one činjenice od čijeg
postojanja ovisi ocjena o povredi ustavnog prava.
6. U postupku koji je prethodio ustavnosudskom postupku utvrđeno je:
– ovrhovoditelj obrtnička radnja »K. G.«, vl. D. K. iz Š., podnijela je 27.
veljače 1998. godine Trgovačkom sudu u Splitu protiv podnositeljice, kao
ovršenika, prijedlog za ovrhu.
Prijedlog za ovrhu ovrhovoditelj je temeljio na tvrdnji da je za podnositeljicu
izveo radove iskopa i rušenja u terminalu fosfata, te joj za izvedene radove
ispostavio okončanu situaciju broj: 1/8/97, na iznos od 291.020,40 kn koji iznos
podnositeljica nije htjela podmiriti;
– Trgovački sud u Splitu, po podnijetom prijedlogu ovrhovoditelja, donio je
rješenje o ovrsi broj: 1076/98 od 9. ožujka 1998. godine, protiv kojega je
podnositeljica pravovremeno podnijela prigovor;
– odlučujući o prigovoru Trgovački sud u Splitu, svojim rješenjem broj: Ovrv-1076/98
stavio je izvan snage svoje rješenje o ovrsi od 9. ožujka 1998. i postupak
nastavio kao u povodu prigovora protiv platnog naloga;
– podnositeljica podneskom od 20. siječnja 1999. godine osporava stvarnu
nadležnost Trgovačkog suda u Splitu, ističući između ostalog da spor s
tužiteljem ne proizlazi iz trgovačkog ugovora, jer među strankama ne postoji
pismeni ugovor. U podnesku se poziva na odredbu članka 630. stavka 2. ZOO-a
prema kojoj ugovor o građenju mora biti sklopljen u pismenoj formi, odnosno
članka 70. stavka 1. ZOO-a prema kojem ugovor koji nije sklopljen u pismenoj
formi nema pravni učinak;
– dana 3. svibnja 2000. godine Trgovački sud u Splitu donosi rješenje broj:
P-623/98, kojim se oglašava stvarno nenadležnim, te odlučuje spis, nakon
pravomoćnosti tog rješenja, dostaviti Općinskom sudu u Šibeniku. Trgovački je
sud tako odlučio jer je utvrdio da je obrtnička radnja na ime D. K. prestala
postojati, te da se ne radi o sporu za koji bi bio nadležan trgovački sud, jer
da su prestali postojati uvjeti propisani člankom 1. stavkom 1. Zakona o
trgovačkim društvima i člankom 1. stavkom 1. Zakona o obrtu.
– po pravomoćnosti navedenog rješenja postupak se nastavio pred Općinskim sudom
u Šibeniku, koji 21. studenoga 2000. donosi presudu broj: P-1447/00, kojom
udovoljava tuženom zahtjevu tužitelja;
– odlučujući o žalbi podnositeljice Županijski sud u Šibeniku svojim rješenjem
broj: Gž-232/2001 od 9. travnja 2001., usvaja, ukida navedenu presudu
prvostupanjskog suda i predmet vraća istome sudu na ponovni postupak;
– u ponovljenom postupku Općinski sud u Šibeniku donosi 23. svibnja 2002.
presudu broj: P-1694/01, kojom ponovno usvaja tužbeni zahtjev tužitelja na iznos
od 252.523,42 kn (točka 1. izreke), odbija ga u preostalom dijelu koji se odnosi
na isplatu preostalih 38.496,98 kn (točka 2. izreke), te obvezuje podnositeljicu
na podmirenje parničnog troška u iznosu od 48.988,68 kn (točka 3. izreke),
dajući sljedeću pouku o pravnom lijeku:
*»Protiv ove presude nezadovoljna stranka može izjaviti žalbu Županijskom sudu u
Šibeniku u roku od 15 dana od dana primitka pismenog otpravka.
Žalba se podnosi ovom sudu u dovoljnom broju primjeraka za sud i protivnu
stranku«.*
– protiv navedene odluke prvostupanjskog suda podnositeljica izjavljuje žalbu
koju Županijski sud odbija i u pobijanom dijelu (točke 1. i 3. izreke) potvrđuje
prvostupanjsku presudu;
– protiv drugostupanjske presude podnositeljica izjavljuje reviziju koju Vrhovni
sud osporenim rješenjem odbacuje kao nedopuštenu.
Obrazlažući osporeno rješenje, Vrhovni sud utvrđuje slijedeće:
– da konkretan spor proizlazi iz međusobnog trgovačkog odnosa tužiteljice kao
vlasnika obrta i trgovačkog društva (pravne osobe), te da se u njemu, prema
odredbama članka 489a., u vezi s člankom 489. ZPP-a »primjenjuju pravila o
postupku u trgovačkim sporovima«;
– da je odredbom članka 497. ZPP-a propisano kako u trgovačkim sporovima
revizija nije dopuštena ako vrijednost predmeta spora pobijanog dijela
pravomoćne presude ne prelazi 500.000,00 kuna;
– da je pravomoćna presuda drugostupanjskog suda donesena 23. prosinca 2002.
godine, a vrijednost predmeta spora pobijanog dijela te presude iznosi
252.523,42 kn, to revizija na temelju članka 10. stavka 3. ZID ZPP-a, koji je
stupio na snagu 6. studenoga 1999. godine, nije dopuštena.
7. Slijedom utvrđenja iz prethodne točke ovog obrazloženja, ocjena je Ustavnog
suda da je Vrhovni sud Republike Hrvatske, ocjenjujući uvjete za dopuštenost
revizije u konkretnom slučaju, ispustio iz vida da je, nakon što se Trgovački
sud oglasio nenadležnim i spis ustupio Općinskom sudu u Šibeniku, cijeli daljnji
postupak, zapravo, vođen po pravilima redovnog parničnog postupka, a ne s
»primjenom pravila o postupku u trgovačkim sporovima«.
U prilog takvom utvrđenju nesumnjivo govori činjenica da je prvostupanjski sud u
svojim odlukama, u oba navrata, strankama davao uputu o pravnom lijeku – (žalbi)
s rokom od 15 dana od dana primitka pismenog otpravka.
Prema odredbi članka 500. stavka 2. ZPP-a u postupku u trgovačkim sporovima važe
ovi rokovi:
*2) rok od osam dana za žalbu protiv presude odnosno rješenja, a rok od tri dana
za podnošenje odgovora na žalbu.*Iz stanja spisa predmeta Općinskog suda u Šibeniku broj: P-1694/01, pribavljenog
za potrebe ustavnosudskog postupka razvidno je da je Općinski sud u Šibeniku
svoju odluku broj: P-1694/01 od 23. svibnja 2002. godine, dostavio
podnositeljici 14. lipnja 2002., da je podnositeljica na istu podnijela žalbu
shodno uputi o pravnom lijeku 26. lipnja 2002. godine, tj. dvanaesti dan od dana
prijema prvostupanjske odluke, da bi 1. srpnja 2002. godine predala istome
prvostupanjskom sudu i dopunu svoje žalbe.
Dakle, sve te radnje podnositeljica je, provodila izvan rokova propisanih za
postupke u trgovačkim sporovima, dok je Županijski sud u Šibeniku o žalbi
podnositeljice meritorno odlučio svojom odlukom broj: Gž-1119/2002 od 23.
prosinca 2002. godine, razmatrajući je kao podnijetu u roku.
Neprihvatljivo je, stoga, da se osporenim rješenjem odbacuje revizija
podnositeljice jer vrijednost pobijanog dijela pravomoćne presude ne prelazi
iznos od 500,000,00 kuna, kada se cijeli postupak pred nižestupanjskim sudovima
vodio po pravilima redovnog parničnog postupka, a s druge strane dopuštenost
revizije prosuđivati po pravilima drugog postupka (propisanog za postupke u
trgovačkim sporovima), prema kojem se postupak, zapravo, nije niti provodio.
8. Podnositeljica se poziva na povredu ustavnog prava propisanog člankom 29.
stavkom 1. Ustava, koji glasi:
*Svatko ima pravo da zakonom ustanovljeni neovisni i nepristrani sud pravično i u
razumnom roku odluči o njegovim pravima i obvezama ili o sumnji ili optužbi zbog
kažnjivog djela.*
Ustavni sud u ustavnosudskom postupku utvrđuje je li tijekom postupka pred
nadležnim sudom počinjena povreda takvog značaja da postupak kao jednu cjelinu
čini nepravičnim za podnositelja.
Pri tome neće svaka postupovna povreda dovesti do povrede ustavnog prava na
pravično suđenje, već će to biti samo ona povreda koja je takvog značaja da
podnositelju ugrožava pravo na pravično suđenje.
Odlučujući o reviziji podnositeljice Vrhovni sud Republike Hrvatske zauzeo je,
glede ispunjenja uvjeta za izjavljivanje revizije, pravno stajalište suprotno
onome koje je podnositeljica s pravom mogla očekivati obzirom na postupak
proveden kod nižestupanjskih sudova. Ustavni sud pri tome ocjenjuje da su takvim
postupanjem Vrhovnog suda, na štetu podnositeljice, povrijeđena postupovna
pravila o dopustivosti izjavljivanja revizije, a samim time i pravo na pravično
suđenje propisano člankom 29. stavkom 1. Ustava.
9. U ustavnoj tužbi podnositeljica također upućuje i na postojanje povrede
ustavne odredbe članka 3. Ustava. Međutim, na toj ustavnoj odredbi ne može se
temeljiti ustavna tužba u smislu odredbe članka 62. stavka 1. Ustavnog zakona.
10. Slijedom navedenog, na temelju članaka 73. i 76. Ustavnog zakona, odlučeno
je kao u izreci.
11. Odluka o objavi temelji se na odredbi članka 29. Ustavnog zakona.

Broj: U-III-260/2005
Zagreb, 23. travnja 2008.

USTAVNI SUD REPUBLIKE HRVATSKE
Predsjednik Vijeća
**dr. sc. Aldo Radolović**, v. r.

Odluka, NN 78/2008-2574
Opći uvjeti korištenjaZaštita privatnosti[Pristup podatcima](/data_access_hr.aspx)[ELI](/about_eli_hr.aspx)

©2026. g. Narodne novine d.d.

, izrada [Novena d.o.o.](http://novena.hr/)