## Program razvoja usluga za starije osobe u sustavu međugeneracijske solidarnosti od 2008. do 2011. godine

### NN 90/2007 (29.8.2007.), Program razvoja usluga za starije osobe u sustavu međugeneracijske solidarnosti od 2008. do 2011. godine

# VLADA REPUBLIKE HRVATSKE

**2739**

Na temelju članka 30. stavka 3. Zakona o Vladi Republike Hrvatske (»Narodne
novine«, br. 101/98, 15/2000, 117/2001, 199/2003 i 30/2004), Vlada Republike
Hrvatske je na sjednici održanoj23. kolovoza 2007. godine donijela

## ZAKLJUČAK

1. Prihvaća se Program razvoja usluga za starije osobe u sustavu
međugeneracijske solidarnosti od 2008. do 2011. godine, u tekstu koji je
sastavni dio ovog Zaključka.
2. Ovaj Zaključak objavit će se u »Narodnim novinama«.

Klasa: 550-01/07-02/11
Urbroj: 5030108-07-1
Zagreb, 23. kolovoza 2007.

Predsjednik
**dr. sc. Ivo Sanader**, v. r.

### PROGRAM RAZVOJA USLUGA ZA STARIJE OSOBE U SUSTAVU MEĐUGENERACIJSKE SOLIDARNOSTI od 2008. do 2011. godine

1. UVOD

Starenje stanovništva i opsežnost posljedica koje ono ima na društveni razvoj
pojedine zemlje, potaklo je organizaciju Ujedinjenih naroda, kao i Europsku
uniju, da upozore na taj problem te da pozovu zemlje članice da svoja društva
bolje prilagode potrebama i skrbi o starijim osobama. Sustavno bavljenje
Ujedinjenih naroda na području starenja započelo je prvom Svjetskom skupštinom o
starenju održanom u Beču 1982. godine te tada donesenim Međunarodnim planom
djelovanja na području starenja. 1991. godine Opća skupština UN-a donosi Načela
Ujedinjenih naroda za starije ljude (Rez 46/91), a iste godine je 1. listopad
određen Međunarodnim danom starijih osoba. Druga skupština o starenju održana je
2002. godine u Madridu kada je donesena Madridska deklaracija i Madridski
internacionalni plan aktivnosti 2002. Ekonomska komisija UN-a za Europu (UNECE)
donijela je Regionalnu strategiju za implementaciju Madridskog internacionalnog
plana aktivnosti o starenju 2002., a Europski odbor za socijalnu koheziju Vijeća
Europe donio je 2004. godine Pregled aktivnosti o starenju u Europi.
Ukupne društvene posljedice demografskih promjena vrlo su značajne. Starenje
stanovništva djeluje na sveukupni gospodarski razvoj, u velikoj mjeri opterećuje
mirovinski i zdravstveni te sustav socijalne skrbi. Promjenama u tim sustavima
nastoji se uspostaviti ravnotežu između prava starijih građana na dostojanstvenu
starost i trajnu društvenu uključenost, ali i prava mlađih generacija na rast i
razvoj. Ključno je pitanje mnogih zemalja kako uspostaviti tu ravnotežu, kako
organizirati cjelovitu skrb za starije ljude, a da društvena izdvajanja za te
potrebe ne zaustave ili bitno ne uspore razvojne mogućnosti društva u cjelini.
Starenje stanovništva predstavlja veliki izazov za socijalnu i ekonomsku
politiku većine zemalja.
Osim promjena uvjetovanih demografskim trendovima, očekuju se i značajne
promjene u obilježjima samog starijeg stanovništva. Nove generacije starijih
ljudi bit će zdravije, obrazovanije, a time i zahtijevnije te se može očekivati
da postojeći oblici skrbi već u bliskoj budućnosti neće biti primjereni
potrebama starijih osoba. Također, s obzirom na sve veći broj, vrstu i opseg
potreba starijih osoba, njihova kvaliteta života u velikoj mjeri postaje ovisna
o vrsti i opsegu društvene intervencije, kao i razgranatosti i dostupnosti
ustanova i drugih pružatelja usluga za starije.
Republika Hrvatska kao zemlja kandidatkinja za punopravno članstvo u Europskoj
uniji upravo prolazi proces usklađivanja svojeg zakonodavstva s pravnom
stečevinom EU. Sva građanska, politička, socijalna i ekonomska prava u zemljama
EU zaštićena su dvama temeljnim instrumentima Vijeća Europe: Europskom
konvencijom o pravima čovjeka i Europskom socijalnom poveljom (i Revidiranom
europskom socijalnom poveljom). Glavne smjernice socijalne politike u Europi
sadržane su u Revidiranoj strategiji socijalne kohezije iz 2004. godine.
U ožujku 2007. godine predstavnici Republike Hrvatske i Europske Komisije
potpisali su Zajednički memorandum o socijalnom uključivanju (JIM) kojim su
definirani prioriteti u borbi protiv siromaštva i socijalne isključenosti u
Republici Hrvatskoj. Među utvrđenim prioritetima je i širenje mreže socijalnih
usluga za starije osobe koje su prepoznate kao skupina izložena visokom riziku
od siromaštva i socijalne isključenosti.
Republika Hrvatska je veću pozornost problemu starenja i njegovim posljedicama
posvetila 1999. godine u sklopu obilježavanja Međunarodne godine starijih osoba
(proglašene od strane UN-a). Značenje tada održane Konferencije o starenju u
Dubrovniku bilo je prvenstveno u upozorenju na problem starenja koji će vremenom
postajati sve veći i imati posljedice u različitim područjima društvenog
razvoja.
Poput većine europskih zemalja, Republika Hrvatska se ubraja u zemlje s vrlo
starim stanovništvom, a na ubrzano starenje ukazuju i podaci iz Popisa
stanovništva (prema Popisu iz 1991. godine udio osoba starijih od 65 godina
iznosio je 12,4%, a prema Popisu iz 2001. godine udio ove dobne skupine iznosio
je 15,6%). Udio starijih osoba u ukupnom stanovništvu razlikuje se po
županijama: najviše u Ličko-senjskoj županiji (čak 22,7%), zatim Karlovačkoj i
Šibensko-kninskoj (više od 19%), a najmanje u Zagrebačkoj i Međimurskoj županiji
(oko 14%). Demografska neujednačenost pojedinih područja Republike Hrvatske
upućuje na potrebu decentralizacije i osmišljavanje koncepta skrbi na razini
jedinica lokalne i područne (regionalne) samouprave sukladno utvrđenim
specifičnim potrebama svake sredine, te uz uključenost raspoloživih resursa u
mrežu aktivnosti.
Procjenjuje se da je različitim oblicima skrbi i uslugama koje organiziraju i
pružaju državne institucije i organizacije civilnog društva obuhvaćeno samo 3 do
5 % starijeg stanovništva Republike Hrvatske. Već ovaj podatak ukazuje na
potrebu preispitivanja postojećeg i uspostavu novog sustava skrbi o starijim
osobama koji će omogućiti zadovoljavanje određenih potreba svim starijim osobama
pod jednakim uvjetima, učiniti im dostupnim različite usluge i organizirati
podmirivanje potreba u skladu s mogućnostima, u okviru postojećeg društvenog
razvoja i raspoloživih materijalnih mogućnosti.

2. MEĐUGENERACIJSKA SOLIDARNOST I RAZVOJ USLUGA ZA STARIJE OSOBE

Svijest o potrebi dodatne brige za obitelj i starije osobe te potreba bolje
povezanosti, uzajamnosti i solidarnosti između generacija, rezultirala je 2003.
godine osnivanjem ministarstva nadležnog za obitelj, branitelje i
međugeneracijsku solidarnost. Do tada je skrb države o obitelji ili pojedinim
njenim članovima pretežito bila usmjerena na socijalno-zaštitne,
obiteljsko-pravne i druge intervencije te rješavanje specifičnih potreba.
Osnivanjem ministarstva nadležnog za međugeneracijsku solidarnost, Vlada
Republike Hrvatske želi potvrditi svoje opredjeljenje o posebnoj skrbi za
starije osobe te naglasiti intenciju uzajamne povezanosti mlađih i starijih
generacija.
Ministarstvo nadležno za međugeneracijsku solidarnost potiče projekte u cilju
poboljšanja kvalitete života osoba starije životne dobi, predlaže mjere za
poticanje obitelji za zadržavanje starijih i nemoćnih članova u krugu obitelji,
potiče razvijanje uslužnih djelatnosti za starije osobe i izvaninstitucionalne
oblike skrbi o starijim osobama te obavlja i druge poslove skrbi o starijim
osobama. Aktivnostima međugeneracijske solidarnosti pridonosi se stvaranju
društvenih uvjeta za dostojanstveno življenje starijih ljudi, ostvarivanje
ljudskih prava, osiguranje neovisnosti, društvene uključenosti i aktivnog
sudjelovanja u odlučivanju o vlastitom životu i životu zajednice, usmjerenje
pozornosti mlađih generacija na svijest o starenju i potrebama starijih osoba u
obitelji, susjedstvu i lokalnoj zajednici te uključivanje mladih i starih u
programe kojima se postiže uzajamno razumijevanje, podjela znanja i iskustava te
djelovanje u cilju postizanja obostrane dobrobiti.
Solidarnost među generacijama na svim razinama, u obitelji, susjedstvu, lokalnoj
zajednici, regionalnoj i državnoj razini, slijedi opredjeljenje Ujedinjenih
naroda o stvaranju »društva za sva godišta«.
Analiza ukupnog broja i vrsta ostvarenih usluga pomoći starijim osobama ukazuje
na to da je za većinu starijih ljudi njihova obitelj najvažniji »javni servis« u
njihovom životu. Međutim, obiteljska solidarnost i briga o starijim članovima
obitelji, koja je obilježje tradicionalnog načina življenja, sve je manje
prisutna. Transformacija obitelji, izmijenjena uloga žene u obitelji, promjene
radnog vremena, migracije mlađih naraštaja iz sela u gradove samo su neki od
razloga zbog kojih raste broj samačkih staračkih kućanstava, a članovi obitelji
sve teže skrbe o svojim starijim članovima. Nužno je, stoga, razvojem servisa i
usluga na lokalnoj razini podržati obitelj i ohrabriti obiteljsku solidarnost,
te olakšati njenim članovima usklađivanje radnih i obiteljskih obveza. Posebnu
pozornost potrebno je posvetiti i dati prioritet onim starijim osobama koje žive
same. Također, u cilju pravičnije skrbi o starijim osobama koje žive u vlastitom
domu, radi očuvanja njihovog dostojanstva i prava na izbor, nužno im je
osigurati pristup pravima i uslugama kojima se poboljšava kvaliteta njihovog
života te olakšava obavljanje svakodnevnih poslova.
To je moguće postići razvojem izvaninstitucionalne skrbi na lokalnoj razini,
aktiviranjem i koordiniranjem djelovanja različitih čimbenika usmjerenih
zadovoljavanju potreba starijih ljudi. Temeljna prednost izvaninstitucionalnog
koncepta skrbi je da se njome za manja sredstva postižu bolji dugoročni učinci
te da se tako potiče aktivnost samih korisnika i njihovih obitelji.
Pružanje servisnih i drugih usluga starijoj osobi u njenom domu ne mora nužno
biti jeftinije od institucionalne skrbi (ali u pravilu i jest), no ono je
nesporno humanije, omogućava dulji i kvalitetniji boravak u vlastitom domu, te
pored ostalog daje starijoj osobi mogućnost izbora o načinu i sredini življenja.
Organiziranjem i poticanjem pružanja usluga za starije osobe u lokalnoj sredini
ministarstvo nadležno za međugeneracijsku solidarnost jača svijest lokalne
zajednice o odgovornosti za sve građane koji žive na njenom području, ali i o
potrebi uključivanja svih raspoloživih resursa na državnoj i lokalnoj razini kao
što su: nadležna tijela državne i lokalne samouprave, vjerske organizacije,
organizacije civilnog društva, same starije osobe i članovi njene obitelji u
sustav skrbi o starijim osobama. Zajedničkim djelovanjem svih navedenih
činitelja moguće je stvoriti uvjete za dostojanstveno, kvalitetno, sigurno i
aktivno življenje, prilagođeno potrebama i sposobnostima svake pojedine starije
osobe.
Ostvarenje ovog cilja traži promjene u dosadašnjoj politici i praksi skrbi o
starijim osobama od pretežito institucionalnih oblika na izvaninstitucionalnu,
decentraliziranu skrb te uspostavu modela skrbi i usluga dostupnih što većem
broju starijih osoba u njihovom domu, uključujući u provedbu sve raspoložive
resurse, posebice one u lokalnoj zajednici.

3. DOSADAŠNJA ISKUSTVA: PILOT – PROGRAMI MEĐUGENERACIJSKE SOLIDARNOSTI

Pilot-programi međugeneracijske solidarnosti obuhvaćaju:
• Program »Pomoć u kući starijim osobama« i
• Program »Dnevni boravak i pomoć u kući starijim osobama«.
Ovi pilot-programi predstavljaju izvaninstitucionalni model skrbi kojim se
osigurava pružanje usluga starijim osobama neposredno u njihovim kućanstvima ili
u prostorijama »dnevnih boravaka« u kojima starije osobe borave dio dana.
U razdoblju od 2004. do 2007. godine pilot-programi međugeneracijske
solidarnosti pokrenuti su u svih 20 županija Republike Hrvatske (osim u Gradu
Zagrebu), a njihovom provedbom u proteklom četverogodišnjem razdoblju nastojalo
se ocijeniti stanje i potrebe starijih osoba te pronaći odgovarajući i održivi
model skrbi. Stoga su programi imali status pilot-programa koji su se
prilagođavali specifičnostima i potrebama svakog pojedinog područja. Programima
su do svibnja 2007. godine na području 20 županija obuhvaćene ukupno 7642
starije osobe, a na njihovoj provedbi zaposleno je ukupno 508 osoba. Od ukupno
41 programa (do svibnja 2007.) koji se provode u 20 županija njih 28 su programi
»Pomoći u kući starijim osobama«, a 13 je programa »Dnevni boravak i pomoć u
kući starijim osobama«.
Pilot-programi se provode temeljem Ugovora o suradnji između Ministarstva
obitelji, branitelja i međugeneracijske solidarnosti i jedinica regionalne ili
lokalne samouprave, a temeljem ranije iskazanog interesa za pokretanjem
pilot-programa na njihovom području. Pri odabiru područja vodi se računa o
postojećoj mreži usluga za starije i udjelu starijeg stanovništva u ukupnom
stanovništvu. Ugovorom o suradnji utvrđuje se sjedište, tim izvoditelja i iznos
kojeg Ministarstvo osigurava za naknade i materijalne troškove, a ovisno o
mogućnostima i sredstva za nabavu opreme te uređenje prostorija u kojima će se
program provoditi (prvenstveno ako je riječ o »dnevnom boravku«). Ugovor se
zaključuje na vrijeme od jedne proračunske godine, a njegov sastavni dio je
program koji sadrži detaljan opis usluga namijenjenih korisnicima (starijim
osobama) i kriterije njegove provedbe.
Do danas je najviše programa pokrenuto u Vukovarsko-srijemskoj županiji
(područje posebne državne skrbi s velikim udjelom starijeg stanovništva i
slabijom mrežom usluga za starije osobe), a prema brojnosti starijeg
stanovništva među prvima su započeti programi u Ličko-senjskoj, Karlovačkoj i
Šibensko-kninskoj županiji (županije s najvećim udjelom starijeg stanovništva).
Do 2007. godine programi su pokrenuti u svim županijama.
S obzirom da je cilj pilot-programa bio potaknuti sve jedinice lokalne (i
regionalne) samouprave na razvijanje novih oblika skrbi o starijima, do danas su
pokrenuti u svim županijama i predstavljaju »sjedišta« iz kojih se mogu dalje
širiti i razvijati tzv. servisi odnosno usluge za starije osobe na području
svake županije. S obzirom na činjenicu da gotovo sve lokalne i/ili regionalne
sredine već danas izdvajaju značajna sredstva u cilju održanja i širenja ovih
programa na svojim područjima, a sami programi su prepoznati kao nužni odgovor
na potrebe starijeg stanovništva, ciljevi pilot-programa djelomično su već i
postignuti.
Usluge iz oba programa usmjerene su na nekoliko glavnih područja: organizacija
prehrane, pomoć u obavljanju kućnih poslova, pomoć u održavanju osobne higijene
i osnovna zdravstvena skrb, razgovori i druženje u cilju prevladavanja
usamljenosti i socijalne izoliranosti, usluge posredovanja između starije osobe
i institucija društva vezano uz ostvarivanje različitih prava te organizirane
aktivnosti slobodnog vremena kao zasebne usluge u »dnevnim boravcima za starije
osobe«. Sve usluge iz programa za korisnike su besplatne.
Ovako organizirane usluge omogućuju starijim osobama što duži ostanak u
vlastitom domu kao i stvaranje specifičnog mjesta u lokalnoj sredini (»dnevnog
boravka«) u kojem mogu zadovoljiti svoje potrebe za druženjem, aktivnim
provođenjem slobodnog vremena i prevladavanjem usamljenosti (same starije osobe
ističu značajne potrebe upravo u području socijalnih interakcija i prevladavanja
usamljenosti). Usluge iz programa prilagođavaju se potrebama korisnika ovisno o
podneblju u kojima se provode (obalna područja s otocima, brdsko-planinska,
ruralna i urbana područja sa svojim specifičnostima), a u njihovoj provedbi
ostvaruje se suradnja sa zdravstvenim, socijalnim i drugim službama u lokalnoj
zajednici, nevladinim, vjerskim i humanitarnim organizacijama (najčešće Crveni
križ, Matica i Sindikat umirovljenika, Caritas i dr.).
Korisnici programa su osobe treće životne dobi (starije od 65 godina života) i
to prvenstveno osobe koje žive u samačkim staračkim domaćinstvima, nisu
obuhvaćene postojećim oblicima skrbi (kroz programe socijalne skrbi ili programe
lokalnih, nevladinih ili drugih organizacija), te su istovremeno i narušenog
zdravstvenog stanja ili niskog socio-ekonomskog statusa, a potrebna im je pomoć
u obavljanju svakodnevnih životnih aktivnosti.
Krajnji cilj programa je obuhvat svih građana starije životne dobi ali s obzirom
na brojnost naprijed navedene skupine uz istovremenu financijsku i kadrovsku
ograničenost pilot-programa, istima su prvenstveno bili obuhvaćeni najugroženiji
stariji građani. U prosjeku je na jednom području provedbe programa (jedna ili
više jedinica lokalne samouprave – nekoliko susjednih općina ili grad s nekoliko
prigradskih naselja) njima obuhvaćeno oko 200 korisnika. Pri tome se usluge
»pomoći u kući« pružaju isključivo korisnicima programa i jedna gerontodomaćica
obilazi u prosjeku 25 korisnika, a uslugama »dnevnih boravaka« nastoji se, pored
korisnika programa, obuhvatiti što veći broj starijih stanovnika na području
lokalne zajednice, sukladno njihovim potrebama i mogućnostima sudjelovanja u
aktivnostima »dnevnih boravaka«.
Djelatnici programa čine timove sastavljene od voditelja, medicinske sestre,
gerontodomaćica i pomoćnih radnika, a u »dnevnim boravcima« timovi su prošireni
i domaćicama i spremačicama dnev­nih boravaka. Timovima se (osobito u dnevnim
boravcima) po potrebi pridružuju i vanjski stručni suradnici kod provedbe
aktivnosti kao što su edukativne radionice za starije, voditelji
sportsko-rekreativnih aktivnosti, vodiči izleta ili posjeta kulturnim i sl.
ustanovama ili u drugim situacijama. U kućanstvima korisnike prvenstveno obilaze
gerontodomaćice koje im pomažu u obavljanju svakodnevnih životnih aktivnosti
(prehrana, čistoća prostora i sl.) a za obavljanje poslova kao što je nabava i
dostava ogrjeva ili namirnica, prijevoz do liječnika i sl. u timu su zaduženi
pomoćni radnici. Medicinske sestre pružaju osnovnu zdravstvenu skrb te u slučaju
detektiranja potrebe za opsežnijom zdravstvenom pomoći kontaktiraju nadležne
liječnike i patronažne sestre odnosno zdravstvene institucije. U »dnevnim
boravcima« organizaciju života i dnevni red aktivnosti (prehrana, aktivnosti
slobodnog vremena ili dr.) utvrđuju domaćice dnevnih boravaka u suradnji s
voditeljima.
U oba programa voditelji su zaduženi za koordinaciju svih djelatnika, njihov
raspored rada sa svakim pojedinačnim korisnikom, način korištenja automobila i
ostale opreme, organizaciju dostave obroka i suradnje s lokalnim zdravstvenim,
socijalnim i drugim službama. Oni početno utvrđuju potrebe pojedinačnih
korisnika, a tijekom provedbe programa povremeno ih obilaze zajedno s ostalim
djelatnicima i utvrđuju nastale promjene te prate stanje korisnika. U »dnevnim
boravcima« od velikog je značaja i uključivanje volontera u aktivnosti i
neposredan rad s korisnicima. Među volonterima najčešće su učenici srednjih i
osnovnih škola, mladi – članovi vjerskih ili drugih humanitarnih organizacija u
lokalnoj zajednici, ali i odrasle osobe i članovi različitih nevladinih
organizacija. Osim u aktivnostima »dnevnih boravaka« (sudjelovanje u
radionicama, razgovori i druženje s korisnicima) značajan je doprinos volontera
i u obilasku korisnika u njihovim kućanstvima (dostava namirnica ili lijekova,
druženje i zajedničko provođenje slobodnog vremena i sl.).
Evaluacija pilot-programa međugeneracijske solidarnosti provedena je na ukupno
5284 korisnika programa i to 3940 korisnika programa »Pomoć u kući starijim
osobama« i 1344 korisnika programa »Dnevni boravak i pomoć u kući«. Preko 70%
korisnika nalazi se u dobi između 65 i 80 godina života, a 21% korisnika su
osobe starije od 80 godina. Među korisnicima programa 70% njih su žene, a 30%
muškarci.
Evaluacija programa pokazuje da ih njihovi korisnici smatraju u potpunosti
korisnima i to kako za lokalnu sredinu u kojoj žive tako i za njih same,
prvenstveno u smislu unapređenja kvalitete njihovog života:

![](dodatni/350454.gif)
![](dodatni/350455.gif)

Među koristima za lokalnu zajednicu najviše se prepoznaje
zapošljavanje lokalnog stanovništva, osobito s obzirom na činjenicu da su
gerontodomaćice na programima pripadnice teže zapošljive skupine žena; niže
stručne spreme i srednje životne dobi. Pored zapošljavanja šrogram pridonosi i
senzibiliziranju lokalne sredine za potrebe starijih osoba kao i razvijanju
dobrosusjedske pomoći.

![](dodatni/350456.gif)

![](dodatni/350457.gif)

Prema mišljenju korisnika programi proizvode najbolje učinke
na području sprečavanja socijalne izoliranosti (potiču razvijanje međuljudskih
odnosa, druženje i komunikaciju starijih osoba) i na području konkretne pomoći u
obavljanju svakodnevnih životnih aktivnosti. Prevencija socijalne isključenosti
i izolacije osobito je značajna za starije osobe koje žive same ili je njihovo
kretanje otežano uslijed narušenog zdravlja odnosno teško dostupnog i izoliranog
područja (osobito u brdsko-planinskim područjima ili na otocima). Pomoć u
svakodnevnim aktivnostima prvenstveno se odnosi na organizaciju prehrane (pomoć
u nabavi i dostavi namirnica, pripremi obroka i sl.) osobito u teško dostupnim
područjima kao i ruralnim područjima nedovoljno razvijene infrastrukture
(svakodnevna nabava pitke vode i ogrjeva tijekom zimskih mjeseci). Značajna je i
pomoć u održavanju osobne higijene i higijene stambenog prostora kao i
obavljanju drugih kućanskih poslova i poslova uređenja i održavanja okućnice (u
ruralnim područjima). Značajni su i rezultati na području medicinske njege i
skrbi za kojom starije osobe imaju povećane potrebe pa iskazuju i želju za
intenzivnijim uslugama na ovom području. Ovaj podatak govori o činjenici kako je
potrebno uložiti dodatne napore u organizaciji »patronažne« službe u okviru
zdravstvenog sustava te se s istim i bolje povezati na provedbi ovih programa.

![](dodatni/350458.gif)

»Dnevni boravci« značajnije učinke postižu u urbanim
sredinama u odnosu na brdsko-planinsko i obalno područje s otocima, prvenstveno
uslijed njihove dostupnosti i pristupačnosti starijim osobama, ali i uslijed
razlika u životnim navikama i stavovima prema organiziranim aktivnostima
slobodnog vremena. I ovdje se međusobno druženje, razgovor i razmjena
svakodnevnih sadržaja prepoznaje značajnijom od edukativnih,
sportsko-rekreativnih i drugih aktivnosti koje nudi »dnevni boravak«.
Dakle, evaluacija pokazuje da pilot-programi međugeneracijske solidarnosti u
značajnoj mjeri odgovaraju na potrebe starijih osoba, prvenstveno u smislu
sprečavanja njihove socijalne izoliranosti i pomoći u svakodnevnim životnim
aktivnostima, pa ih je upravo u ovom smjeru potrebno i dalje razvijati. Značaj
koji starije osobe pridaju prevenciji socijalne izoliranosti kroz ove programe
govori o činjenici kako za njih socijalna izoliranost često predstavlja teškoću
značajniju čak i od egzistencijalnih, materijalnih ili drugih teškoća u
svakodnevnom životu. Ovaj podatak svakako je potrebno uzeti u obzir prilikom
planiranja novih odnosno širenja postojećih modela skrbi o starijim osobama.
Pilot-programi međugeneracijske solidarnosti pokazali su svoju punu opravdanost
kao odgovarajući model izvaninstitucionalne skrbi za starije osobe u lokalnim
zajednicama, uz nekoliko popratnih prednosti i to prvenstveno zapošljavanje u
lokalnoj zajednici ali i zbrinjavanje starijih osoba uz relativno mala
financijska sredstva u odnosu na obuhvat starijih osoba različitim vrstama
usluga nsluga na pojedinom području: korisne osiguravaju usluge organiziranja
prehrane, pomoći u obavljanju kućnih poslova, održavanju osobne higijene i
osnovna zdravstvena skrb, razgovori i druženje, posredovanje između starije
osobe i institucija društva te organizirane aktivnosti slobodnog vremena u
»dnevnim boravcima za starije osobe« (ne samo korisnicima programa već svim
starijim građanima na području lokalne zajednice). S druge strane, prema
izračunu tekućih izdataka za provedbu programa (plaće izvoditelja i materijalni
troškovi) prosječna vrijednost programa »Pomoć u kući starijim osobama« po
jednom korisniku godišnje iznosi cca 2.600,00 kn, a programa »Dnevni boravak i
pomoć u kući« cca 3.200,00 kn. Kada se tekućim izdacima pribroje i troškovi
nabave opreme i kapitalnih ulaganja (koji postoje kada program započinje)
prosječna vrijednost programa »Pomoć u kući starijim osobama« iznosi cca
2.800,00 kn po korisniku godišnje, a Programa »Dnevni boravak i pomoć u kući
starijim osobama« cca 3.500,00 kn.
Dakle, čak i uz izdatke za početna kapitalna ulaganja i opremanje, relativno
malim financijskim sredstvima pokrivene su potrebe starijih osoba za pomoći u
obavljanju svakodnevnih životnih aktivnosti (koje im omogućuju održavanju
zadovoljavajuće kvalitete života). Dakako, svako daljnje ulaganje u program od
strane jedinica lokalne samouprave povećava obuhvat starijih osoba uslugama i
pridonosi daljnjem razvoju programa odnosno razvoju mreže usluga za starije
osobe na području lokalne zajednice.

4. SMJERNICE ZA DALJNJI RAZVOJ

Pilot-programi međugeneracijske solidarnosti razvijaju svijest jedinica lokalne
samouprave o njihovoj obvezi sudjelovanja u skrbi o starijim osobama u lokalnoj
sredini, potiču ih na prepoznavanje i korištenje vlastitih raspoloživih resursa,
otvaraju mogućnosti novih uloga i organizacijama civilnog društva te, što je
jednako važno, potiču gospodarski razvoj novim zapošljavanjem. Provedbom pilot –
programa potvrdila se, među ostalim, i pretpostavka o mogućnosti novog
zapošljavanja u sredinama u kojima ima vrlo malo drugih mogućnosti, te
zaposlenje skupina osoba koje je vrlo teško zaposliti u drugim djelatnostima.
Ovime se potvrđuje i stajalište da razvoj usluga i uslužnih djelatnosti može
biti i važan pokretač zapošljavanja.
Iskustva stečena provedbom pilot-programa svakako je potrebno normativno urediti
kako bi se osigurala trajnost njihove proved­be, njihovo financiranje te
ujednačili uvjeti i prioriteti u pružanju usluga starijim osobama. Pri tome je
važno osigurati jednaku dostupnost usluga svim starijim osobama. Normativno
uređenje ovih usluga osigurat će trajnost u provedbi programa odnosno
kontinuitet u pružanju usluga starijim osobama.
Upravo provedbom pilot-programa međugeneracijske solidarnosti želi se ubrzati
izrada i donošenje normativnih i drugih pret­postavki o kojima ovisi uspostava
sustava usluga za starije osobe u svim sredinama, određivanje mogućih prioriteta
te preispitivanje kriterija vezanih uz materijalne i druge mogućnosti o kojima
će ovisiti za korisnika besplatno ostvarivanje usluga, odnosno korištenje usluga
na komercijalnom principu. Među samim korisnicima prioriteti bi trebale biti
osobe koje žive u samačkim staračkim domaćinstvima u udaljenim izoliranim
područjima istovremeno narušenog zdravstvenog i materijalnog statusa.
Međutim, do konačnog donošenja propisa kojim će se urediti ovo područje
neophodno je stvoriti uvjete kako bi se osigurao nastavak provedbe programa
međugeneracijske solidarnosti po isteku pilot-faze njihove provedbe krajem 2007.
godine. Upravo osiguranje kontinuiteta u pružanju usluga starijim osobama u
lokalnim zajednicama koje su do sada već uključene u pilot-programe
međugeneracijske solidarnosti te širenje ovih usluga na nova područja, temeljni
je cilj ovog programa.

5. CILJEVI PROGRAMA

Ciljevi ovog programa su stvaranje uvjeta za nastavak pružanja usluga starijim
osobama u područjima u kojima su do kraja 2007. godine započeti pilot-programi
međugeneracijske solidarnosti te širenje mreže usluga za starije osobe i na
ostala područja Republike Hrvatske. Ovi ciljevi oslanjaju se na rezultate
evaluacije pilot-programa koji ukazuju na činjenicu da ovakav oblik skrbi
(usluge za starije osobe u lokalnim zajednicama) odgovaraju na potrebe starijih
osoba te im omogućuju što duži ostanak u vlastitom domu uz održavanje
zadovoljavajuće kvalitete života.
Specifični ciljevi koji iz toga proizlaze su:
1. nastavak provedbe postojećih i pokretanje novih programa međugeneracijske
solidarnosti u razdoblju od 1. siječnja 2008. do 31. prosinca 2011. godine i to:
– u 2008. godini: nastavak provedbe ukupno 44 programa na području 20 županija
(62 jedinice lokalne samouprave obuhvaćene programima na dan 31. prosinca 2007.)
i pokretanje najmanje 5 novih programa (i to 3 programa »Pomoć u kući starijim
osobama« i 2 programa »Dnevni boravak i pomoć u kući starijim osobama«) s
najmanje 200 korisnika na svakom novom području;
– u 2009., 2010. i 2011. godini: nastavak provedbe svih programa iz 2008. godine
(49 programa) i pokretanje najmanje 5 novih programa godišnje (3 programa »Pomoć
u kući starijim osobama« i 2 programa »Dnevni boravak i pomoć u kući starijim
osobama«), a koja će uključiti najmanje 200 korisnika na svakom novom području
(time će do kraja 2011. godine biti pokrenuto najmanje 64 programa
međugeneracijske solidarnosti);
2. planiranje sredstava u Državnom proračunu za 2008., 2009., 2010. i 2011.
godinu za nastavak provedbe postojećih i pokretanje novih programa;
3. povećanje broja starijih osoba obuhvaćenih uslugama u odnosu na 2007. kao
završnu godinu provedbe pilot-programa i to za 12 % godišnje.
Dugoročni ciljevi ovog programa su:
• širenje mreže usluga za starije osobe kroz programe međugeneracijske
solidarnosti na područje čitave Republike Hrvatske,
• normativno uređenje sustava usluga za starije osobe u lokalnim zajednicama
koji će im omogućiti što kvalitetnije, aktivnije i dulje samostalno življenje u
vlastitom domu.

6. PROVEDBA PROGRAMA

program će se provoditi u razdoblju od 1. siječnja 2008. do31. prosinca 2011.
godine.
Provedba programa odvijat će se u dvije faze:
I. Prva faza obuhvaća: nastavak provedbe programa međugeneracijske solidarnosti
na svim područjima koja su u razdoblju od 1. siječnja 2004. do 31. prosinca
2007. godine obuhvaćena pilot-programima te pokretanje najmanje 5 novih
programa.
Vrijeme provedbe: od 1. siječnja do 31. prosinca 2008. godine
Do dana 31. prosinca 2007. godine u provedbi će biti ukupno 44 programa
međugeneracijske solidarnosti i to 27 programa »Pomoć u kući starijim osobama« i
17 programa »Dnevni boravak i pomoć u kući starijim osobama« s ukupno 7 800
korisnika na području 62 jedinice lokalne samouprave.
Područja obuhvaćena programima »Pomoć u kući starijim osobama« uključuju:
– u Vukovarsko–srijemskoj županiji: Grad Ilok i Općine Nuštar, Gunja, Lovas,
Tordinci, Tovarnik, Babina Greda, Bošnjaci, Markušica, Trpinja, Drenovci,
Vrbanja, Stari Jankovci, Tompojevci i Nijemci,
– u Karlovačkoj županiji: Grad Karlovac,
– u Zagrebačkoj županiji: Općinu Žumberak,
– u Zadarskoj županiji: Općine Zemunik Donji, Škabrnja, Poličnik i Sukošan te
Grad Benkovac,
– u Bjelovarsko-bilogorskoj županiji: Grad Grubišno Polje i prigradska naselja,
– u Krapinsko-zagorskoj županiji: gradove Krapinu i Zlatar te Općinu Lobor,
Mihovljane, Novi Golubovec, Konjšćinu, Zlatar Bistricu i Mače,
– u Brodsko-posavskoj županiji: Grad Slavonski Brod i Općinu Okučani,
– u Primorsko-goranskoj županiji: gradove Vrbovsko i Novi Vinodolski,
– u Sisačko-moslavačkoj županiji: Grad Hrvatsku Kostajnicu,
– u Požeško-slavonskoj županiji: Grad Pleternicu.
Područja obuhvaćena programima »Dnevni boravak i pvak i pomoć u kući« uključuju:
bensko-kninskoj županiji: Grad Šibenik i otoke Krapanj, Zlarin, Prvić i
Kaprije,
– u Vukovarsko-srijemskoj županiji: gradove Vukovar i Otok,
– u Osječko-baranjskoj županiji: gradove Beli Manastir i Donji Miholjac,
– u Splitsko-dalmatinskoj županiji: Stari Grad na Otoku Hvaru,
– u Međimurskoj županiji: Općinu Kotoriba,
– u Požeško-slavonskoj županiji: Grad Lipik,
– u Ličko-senjskoj županiji: Općinu Lovinac,
– u Karlovačkoj županiji: Grad Karlovac i Općine Vojnić, Cetingrad i Topusko,
– u Sisačko-moslavačkoj županiji: Općinu Jasenovac,
– u Varaždinskoj županiji: Općinu Petrijanec,
– u Virovitičko-podravskoj županiji: Grad Viroviticu,
– u Dubrovačko-neretvanskoj županiji: Općinu Konavle,
– u Istarskoj županiji: Grad Buzet,
– u Koprivničko-križevačkoj županiji: gradove Koprivnicu, Križevce i Đurđevac.
Na svim naprijed navedenim područjima u razdoblju od 1. siječnja do 31. prosinca
2008. godine nastavit će se s provedbom programa međugeneracijske solidarnosti
sukladno sljedećim uvjetima:
– programi će se provoditi temeljem Ugovora o suradnji između jedinica lokalne
i/ili regionalne samouprave i ministarstva nadležnog za međugeneracijsku
solidarnost kojim će se ugovoriti svi uvjeti vezani uz njegovu provedbu,
– izvoditelji programa bit će neposredno jedinice lokalne samouprave ili
ustanove i organizacije izabrane od strane jedinica lokalne samouprave za
izvoditelje programa,
– programi će na svakom području obuhvatiti korisnike koji su bili obuhvaćeni
pilot-programima međugeneracijske solidarnosti na dan 31. prosinca 2007.,
– područja obuhvaćena programima uključit će ona područja (gradove, općine i
naselja) koja su bila obuhvaćena pilot-programima na dan 31. prosinca 2007.
godine.
Jedinice lokalne samouprave u kojima je pilot-programima bilo obuhvaćeno manje
od 200 korisnika (a koje su izrazile potrebe za povećanjem broja korisnika),
proširit će broj korisnika na 200 kako bi se uslugama obuhvatilo najmanje 200
starijih osoba na području svake jedinice lokalne samouprave na kojoj se program
provodi.
Daljnje povećanje obuhvata starijih osoba uslugama iz programa odvijat će se
sukladno mogućnostima Državnog proračuna kao i proračuna jedinica regionalne
i/ili lokalne samouprave. Pri tome bi sve jedinice lokalne samouprave trebale
ulagati dodatna sredstva u cilju širenja programa na svojem području s najmanje
10% od ukupne vrijednosti programa.
Sredstva koja bi osigurale jedinice lokalne samouprave bila bi usmjerena na
zapošljavanje novih djelatnika na programu i time povećanja broja njegovih
korisnika, ali isto tako i na podmirivanje dijela troškova programa kojima će se
unaprijediti njegova kvaliteta i neposredan rad s korisnicima (uključivanje
volontera i aktivista u lokalnoj sredini, poboljšanje prostornih i drugih uvjeta
provedbe programa, kupnja dodatne opreme i dr.).
Jedinice lokalne samouprave su tijekom pilot-faze provedbe programa
najznačajnija sredstva izdvajala za poreze i doprinose na plaće djelatnika ili
njihovo povećanje (dodatna sredstva na iznos koji osigurava Ministarstvo) te
kupnju dodatne opreme i sitnog inventara za provedbu programa. S obzirom na
nužnost decentralizacije pri razvoju svih socijalnih usluga pa tako i usluga
namijenjenih starijim osobama, sufinanciranje i svako daljnje uključivanje
jedinica lokalne samouprave u provedbu ovih programa bit će poticano.
Ugovorom o suradnji između jedinica regionalne i/ili lokalne samouprave i
ministarstva nadležnog za međugeneracijsku solidarnost ugovorit će se svi uvjeti
vezani uz provedbu programa i to: vrijeme i mjesto provedbe, broj korisnika, tim
izvoditelja, sredstva koja ministarstvo osigurava za provedbu programa, namjena
ovih sredstava i način isplate, vođenje evidencije o provedbi programa, rokovi
za dostavu izvješća o provedbi programa i financijskih izvješća te uvjeti pod
kojima jedinica lokalne samouprave može vršiti izmjene vezane uz korisnike,
izvoditelje i način provedbe programa na svojem području.
Sastavni dio Ugovora o suradnji čini program »Pomoć u kući starijim osobama«
odnosno program »Dnevni boravak i pomoć u kući« u kojima su detaljno utvrđeni
kriteriji uključivanja korisnika, uvjeti vezani uz zapošljavanje izvoditelja,
usluge iz programa i način pružanja usluga korisnicima (usluge u kućanstvu
korisnika i u »dnevnom boravku«), vođenje evidencije i izrada izvještaja, nadzor
nad provedbom programa i njegova evaluacija te organizacijska i druga pitanja
važna za njegovu provedbu. Također, programom su utvrđeni omjeri potrebnog broja
djelatnika u odnosu na korisnike (npr. 1 gerontodomaćica na 25 korisnika) i
minimalni tim za provedbu programa.
Sredstva koja se osiguravaju za provedbu programa uključuju iznose za naknade za
rad izvoditelja i materijalne troškove programa, a ovisno o mogućnostima
Državnog proračuna uz ova sredstva mogu se odobriti i sredstva za nabavku opreme
(automobil, medicinska oprema, alati za uređenje okućnice i sl.) kao i sredstva
za uređenje i opremanje prostora namijenjenog za »Dnevni boravak za starije
osobe«.
Osim nastavka provedbe 44 programa iz pilot-faze, u razdoblju od 1. siječnja do
31. prosinca 2008. godine pokrenut će se i najmanje 5 novih programa
međugeneracijske solidarnosti i to 3 programa »Pomoć u kući starijim osobama« i
2 programa »Dnevni boravak i pomoć u kući starijim osobama« s najmanje 200
korisnika na svakom novom području. programi će se provoditi na jednaki način
kao i programi iz 2007. godine, dakle temeljem Ugovora o suradnji s
ministarstvom nadležnim za međugeneracijsku solidarnost, te prema kriterijima
utvrđenim programima.
Područja na kojima će biti pokrenuti novi programi izabrat će se prema iskazanim
interesima jedinica lokalne (i regionalne) samouprave te sukladno kriterijima:
– udio starijih osoba u ukupnom broju stanovnika određenog područja;
– udio samačkih staračkih domaćinstava u ukupnom broju starijih;
– razvijenost mreže skrbi za starije osobe;
– prometna povezanost i dostupnost zdravstvenih i drugih službi;
– zastupljenost programa međugeneracijske solidarnosti u regiji;
– područja od posebnog državnog interesa;
– spremnost i mogućnost lokalne samouprave na suradnju i sufinanciranje
programa;
– spremnost ugovorne strane na suradnju s postojećim sustavima;
– mogućnost uključivanja volontera u provedbu programa.
Do kraja 2008. godine u provedbi će biti najmanje 49 programa međugeneracijske
solidarnosti, a ukupan broj korisnika će, s početnih 7800 krajem 2007. godine,
porasti na 8800 korisnika – uključivanjem novih 1000 korisnika kroz 5 novih
programa.
II. Druga faza obuhvaća: nastavak provedbe svih programa iz prve faze i
pokretanje najmanje 5 novih programa godišnje te izrada prijedloga propisa kojim
će se urediti sustav usluga za starije osobe na području čitave Republike
Hrvatske.
Vrijeme provedbe: od 1. siječnja 2009. do 31. prosinca 2011. godine
Tijekom 2009., 2010. i 2011. godine bit će pokrenuto najmanje 5 novih programa
međugeneracijske solidarnosti godišnje i to 3 programa »Pomoć u kući starijim
osobama« i 2 programa »Dnevni boravak i pomoć u kući starijim osobama« s
najmanje 200 korisnika na svakom novom području.
programi će se pokrenuti i provoditi na jednaki način i pod jednakim uvjetima
kao i programi iz 2008. godine i to temeljem Ugovora o suradnji s ministarstvom
nadležnim za međugeneracijsku solidarnost i kriterija utvrđenih programima.
Područja na kojima će biti pokrenuti novi programi izabrat će se prema jednakim
kriterijima kao i tijekom 2008. godine.
Uključivanjem novih 1000 korisnika kroz 5 novih programa godišnje, do kraja
2011. godine ukupan broj korisnika porast će na 11 800 korisnika, a u provedbi
će biti najmanje 66 programa međugeneracijske solidarnosti. Ovime će se postići
povećanje broja starijih osoba obuhvaćenih uslugama iz pra iz programa za najmanje 12%
goda što je u 2011. godini povećanje za više od 45% u odnosu na 2007. kao
završnu godinu provedbe pilot-programa.
Uz širenje mreže usluga za starije osobe kroz nove programe međugeneracijske
solidarnosti u razdoblju od 2009. do 2011. godine ministarstvo nadležno za
međugeneracijsku solidarnost će u suradnji s drugim nadležnim tijelima državne
uprave izraditi prijedloge propisa kojima će se normativno urediti sustav usluga
za starije osobe na području čitave Republike Hrvatske.
Prijedlozi propisa će obuhvatiti: pružanje usluga starijim osobama u sustavu
međugeneracijske solidarnosti, uvjete koje moraju ispunjavati korisnik i
davatelj usluga, evaluacija i nadzor nad pružanjem usluga, financiranje,
stvaranje mreže na lokalnoj razini i poticanje razvoja drugih resursa,
zapošljavanje djelatnika, osiguranje prostornih i drugih uvjeta i druga pitanja
važna za obavljanje ove djelatnosti.

7. FINANCIRANJE

Sredstva koja će se osigurati u Državnom proračunu Republike Hrvatske za
provedbu ovog programa iskazat će se na pozicijama ministarstva nadležnog za
međugeneracijsku solidarnost kao sredstva za programe »Pomoć u kući starijim
osobama« i »Dnevni boravak i pomoć u kući starijim osobama« za razdoblje od 1.
siječnja 2008. godine do 31. prosinca 2011. godine.
Okvirni iznos sredstava koji će se osigurati:

|  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- |
| Godina | Troškovi  programa | Oprema i  kapitalna ulaganja | Ukupno |
| 2008. | 30.000.000,00 kn | 1.000.000,00 kn | 31.000.000,00 kn |
| 2009. | 33.000.000,00 kn | 1.000.000,00 kn | 34.000.000,00 kn |
| 2010. | 36.000.000,00 kn | 1.000.000,00 kn | 37.000.000,00 kn |
| 2011. | 39.000.000,00 kn | 1.000.000,00 kn | 40.000.000,00 kn |

Troškovi programa uključuju:
1. Troškove zaposlenih (naknade za rad izvoditeljima programa),
2. Materijalne troškove (gorivo, troškovi održavanja vozila, javni prijevoz
djelatnika, potrošni medicinski materijal, potrošni uredski materijal, usluge
telefona i pošte, režijski troškovi dnevnih boravaka i dr.).
Oprema i kapitalna ulaganja uključuju:
1. Nabavu osnovnih sredstava i opreme (terensko vozilo, automobil, brod ili
drugo prometno sredstvo namijenjeno obilascima korisnika, oprema za provedbu
programa: posuđe, medicinska oprema, oprema za uređenje okućnice, didaktička
oprema za aktivnosti dnevnog boravka te oprema za uređenje prostora dnevnih
boravaka: uredska oprema, namještaj, TV, video-uređaj i sl.),
2. Kapitalna ulaganja (rekonstrukcija i adaptacija prostora za »Dnevni boravak
za starije građane«).

Ostalo, NN 90/2007-2739
Opći uvjeti korištenjaZaštita privatnosti[Pristup podatcima](/data_access_hr.aspx)[ELI](/about_eli_hr.aspx)

©2026. g. Narodne novine d.d.

, izrada [Novena d.o.o.](http://novena.hr/)