## Odluka Ustavnog suda Republike Hrvatske broj: U-IIIA-654/2003 od 16. lipnja 2004.

### NN 98/2004 (16.7.2004.), Odluka Ustavnog suda Republike Hrvatske broj: U-IIIA-654/2003 od 16. lipnja 2004.

# USTAVNI SUD REPUBLIKE HRVATSKE

1869

Ustavni sud Republike
Hrvatske, u Drugom vijeću za odlučivanje o ustavnim tužbama, u sastavu sudac
Jasna Omejec, predsjednik Vijeća, te suci Marijan Hranjski, Ivan Matija, Ivan
Mrkonjić, Emilija Rajić i Vice Vukojević, članovi Vijeća, odlučujući o ustavnoj
tužbi V. S. iz S., zastupane po V. P., odvjetnici u Z., na sjednici održanoj
dana 16. lipnja 2004. godine, jednoglasno je donio

## ODLUKU

I. Ustavna tužba se usvaja.

II. Općinski sud u Zagrebu dužan je donijeti
presudu u pred­metu koji se vodi pred tim sudom pod brojem: Pn-7000/95, u
najkraćem mogućem roku, ali ne duljem od deset (10) mjeseci, računajući od
prvog idućeg dana od dana objave ove odluke u »Narodnim novinama«.

III. Na temelju članka 63. stavka 3. Ustavnog
zakona o Ustavnom sudu Republike Hrvatske (»Narodne novine«, broj 49/02. – pročišćeni
tekst), podnositeljici ustavne tužbe, V. S. iz S., P. 76, određuje se
primjerena naknada zbog povrede ustavnog prava iz članka 29. stavka 1. Ustava
Republike Hrvatske (»Narodne novine«, broj 41/01. – pročišćeni tekst) u iznosu
od 4.400,00 kuna.

IV. Naknada iz točke III. izreke ove odluke bit će
isplaćena iz državnog proračuna u roku od tri mjeseca od dana podnošenja
zahtjeva podnositeljice Ministarstvu financija Republike Hrvatske za njezinu
isplatu.

V. Ova odluka objavit će se u »Narodnim
novinama«.

O b r a z l o ž e n j e

1. Podnositeljica je
podnijela ustavnu tužbu pozivom na odredbu članka 63. stavka 1. Ustavnog zakona
o Ustavnom sudu Republike Hrvatske (»Narodne novine«, broj 49/02. - pročišćeni
tekst, u daljnjem tekstu: Ustavni zakon), smatrajući da joj je nerazumno dugim
trajanjem postupka pred Općinskim sudom u Zagrebu povrijeđeno ustavno pravo
sadržano u članku 29. Ustava Republike Hrvatske.

U ustavnoj tužbi
podnositeljica navodi da je dana 18. rujna 1995. godine podnijela tužbu Općinskom
sudu u Zagrebu protiv prvotužene Republike Hrvatske, Ministarstva unutarnjih
poslova, i drugotužene S. D. d.d. S., radi naknade štete pretrpljene uslijed
javno iznesene klevete.

ČINJENICE VAŽNE ZA USTAVNOSUDSKI POSTUPAK

2. Ustavni sud je u
postupku pokrenutom ustavnom tužbom, primjenom članka 63. Ustavnog zakona,
uvidom u spis Općinskog suda u Zagrebu, broj: Pn-7000/95 utvrdio činjenice koje
su pravno relevantne za odlučivanje o povredi ustavnog prava podnositelja,
zajamčenog člankom 29. stavkom 1. Ustava.

Dana 18. rujna 1995.
godine podnositeljica je podnijela tužbu Općinskom sudu u Zagrebu protiv prvotužene
Republike Hrvatske, Ministarstva unutarnjih poslova, i drugotužene S. D. d.d.
S., radi naknade štete pretrpljene uslijed javno iznesene klevete.

Do 5. studenoga 1997.
godine sud je proveo pripremno ročište te pribavio dokumentaciju vezanu uz
kaznenopravni predmet koji se odnosi na ubojstvo kćerke podnositeljice
zahtjeva.

Na ročištu održanom
dana 8. ožujka 1999. godine izvršen je uvid u pribavljenu dokumentaciju te su
obje stranke pozvane da dostave dodatnu dokumentaciju.

Podneskom od 15.
travnja 1999. godine drugotužena je dostavila traženu dokumentaciju, dok je tužiteljica
to učinila podneskom od 9. veljače 2000. godine.

Podneskom od 11.
svibnja 2000. godine prvotužena se dodatno očitovala na navode iz tužbe.

Dana 17. svibnja 2000.
godine održano je ročište na kojem je drugotužena predložila saslušanje jednog
svjedoka.

Na ročištu održanom
dana 9. listopada 2000. godine proveden je dokaz saslušanjem podnositeljice, te
dvojice svjedoka.

Ročišta zakazana za dan
12. ožujka 2001. godine te za dan 5. srpnja 2001. godine odgođena su jer nisu
pristupili pozvani svjedoci.

Podneskom od 21. siječnja
2002. godine drugotužena je dostavila adresu jednog svjedoka, a podneskom od 5.
ožujka 2003. godine predložila je da sud službenim putem pribavi adrese dvojice
svjedoka.

OČITOVANJE OPĆINSKOG SUDA U ZAGREBU

3. Na temelju članka 69. alineje 2. Ustavnog
zakona, Ustavni sud je zatražio od Općinskog suda u Zagrebu da se izjasni o
navodima ustavne tužbe.

U očitovanju od 17. ožujka 2004. godine Općinski
sud u Zagrebu navodi kronologiju postupanja u predmetu, no ne daje posebna objašnjenja
koja bi se ticala dugotrajnosti postupka.

PRAVO VAŽNO ZA USTAVNOSUDSKI POSTUPAK

4. Odredbom članka 29. stavka 1. Ustava
Republike Hrvat­ske, propisano je:

Svatko ima pravo da zakonom ustanovljeni
neovisni i nepristrani sud (...) u razumnom roku odluči o njegovim pravima i
obvezama (...).

Odredbama članka 63. Ustavnog zakona propisano
je:

(1) Ustavni sud će pokrenuti postupak po
ustavnoj tužbi i prije no što je iscrpljen pravni put, u slučaju kad o pravima
i obvezama stranke (...) nije u razumnom roku odlučio sud (...).

(2) U odluci kojom usvaja ustavnu tužbu zbog
nedonošenja akta u razumnom roku iz stavka 1. ovoga članka, Ustavni sud će
nadležnom sudu odrediti rok za donošenje akta kojim će taj sud meritorno odlučiti
o pravima i obvezama (...) podnositelja. Rok za donošenje akta počinje teći idućeg
dana od dana objave odluke Ustavnog suda u »Narodnim novinama«.

(3) U odluci iz stavka 2. ovoga članka Ustavni
sud će odrediti primjerenu naknadu koja pripada podnositelju zbog povrede
njegova ustavnog prava koju je sud učinio kada o pravima i obvezama
podnositelja (...) nije odlučio u razumnom roku. Naknada se isplaćuje iz državnog
proračuna u roku od tri mjeseca od dana podnošenja zahtjeva stranke za njezinu
isplatu.

*Ustavna tužba je
osnovana.*

5. Uvidom u spis Općinskog
suda u Zagrebu broj: Pn-7000/95, Ustavni sud je utvrdio da su se u ovom slučaju
ostvarile pretpostavke za postupanje temeljem odredbe članka 63. Ustavnog
zakona.

Svoju odluku Ustavni sud obrazlaže sljedećim
utvrđenjima:

5.1. DULJINA SUDSKOG POSTUPKA

Prvostupanjski parnični
postupak započeo je 18. rujna 1995. godine tužbom podnositeljice protiv prvotužene
Republike Hrvat­ske, Ministarstva unutarnjih poslova, i drugotužene S. D. d.d.
S., radi naknade štete pretrpljene uslijed javno iznesene klevete.

Ustavna tužba je
podnesena dana 25. veljače 2003. godine, a do tog dana sudski postupak nije
pravomoćno okončan, pa Ustavni sud utvrđuje da do dana podnošenja ustavne tužbe
postupak u ovom predmetu traje ukupno sedam (7) godina, pet (5) mjeseci i sedam
(7) dana.

Zakon o potvrđivanju
Konvencije za zaštitu ljudskih prava i temeljnih sloboda i Protokola broj 1, 4,
6, 7 i 11 uz Konvenciju za zaštitu ljudskih prava i temeljnih sloboda (»Narodne
novine« - Međunarodni ugovori, broj 18/97., 6/99. - pročišćeni tekst i 8/99. -
ispravak, u daljnjem tekstu: Zakon o potvrđivanju Konvencije) stupio je na
snagu dana 5. studenoga 1997. godine.

Od dana stupanja na
snagu Zakona o potvrđivanju Konvencije, odredbe Konvencije za zaštitu ljudskih
prava i temeljnih sloboda Vijeća Europe (u daljnjem tekstu: Europska
konvencija) čine, temeljem članka 140. Ustava Republike Hrvatske, dio
unutarnjeg pravnog poretka Republike Hrvatske. Dio unutarnjeg pravnog poretka
Republike Hrvatske od tog dana čini i odredba članka 6. stavka 1. Europske
konvencije pod nazivom »Pravo na pošteno suđenje«, koja, između ostaloga,
propisuje:

Radi utvrđivanja svojih prava i obveza građanske
naravi (...) svatko ima pravo da zakonom ustanovljeni neovisni i nepristrani
sud (...) u razumnom roku ispita njegov slučaj.

Pravo na donošenje sudske odluke u razumnom roku
čini dio unutarnjeg pravnog poretka Republike Hrvatske od dana stupanja na
snagu Zakona o potvrđivanju Konvencije (5. studenoga 1997. godine). Pravo na
donošenje sudske odluke u razumnom roku je ustavno pravo u Republici Hrvatskoj
od 9. studenoga 2000. godine (dana proglašenja Promjena Ustava). Ispitivanje
razumnosti trajanja sudskih postupaka prije 5. studenoga 1997. godine, u
pravilu, ne bi moglo biti predmetom ustavnosudskih postupaka temeljenih na članku
63. Ustavnog zakona, jer u dotadašnjem pravnom poretku Republike Hrvatske takvo
pravo nije postojalo.

Ustavni sud je ocijenio da se u ovom slučaju
pravno relevantnim razdobljem, s aspekta povrede prava na donošenje sud­ske
odluke u razumnom roku, smatra razdoblje od 5. studenoga 1997. godine (to jest
od dana stupanja na snagu Zakona o potvrđivanju Konvencije) do 25. veljače
2003. godine (to jest do dana podnošenja ustavne tužbe), što ukupno iznosi pet
(5) godina, tri (3) mjeseca i dvadeset (20) dana.

5.2. POSTUPANJE NADLEŽNOG SUDA

Ustavni sud je utvrdio da je u razmatranom,
pravno relevantnom razdoblju, sud održao četiri ročišta. Razdoblja potpune
neaktivnosti suda trajala su od 5. studenoga 1997. do 8. ožujka 1999. godine, što
iznosi jednu (1) godinu, četiri (4) mjeseca i tri (3) dana, te od 5. srpnja
2001. godine pa do podnošenja ustavne tužbe dana 25. veljače 2003. godine, što
iznosi jednu (1) godinu, sedam (7) mjeseci i dvadeset (20) dana. Također je
utvrđeno da ročište nije održano od 9. listopada 2000. godine.

5.3. PONAŠANJE PODNOSITELJICE USTAVNE TUŽBE (TUŽITELJICE
U SUDSKOM POSTUPKU)

Dokumentaciju koju je sud zatražio na ročištu
dana 8. ožujka 1999. godine od podnositeljice ustavne tužbe kao tužiteljice u
parničnom postupku, ona nije dostavila sve do 9. veljače 2000. te je na taj način
svojim ponašanjem pridonijela duljini postupka u trajanju od jedanaest mjeseci.

5.4. SLOŽENOST SUDSKOG PREDMETA

Ustavni sud nalazi da
okolnosti predmeta ne ukazuju da bi se radilo bilo o činjenično bilo pravno složenom
predmetu.

6. Ustavni sud utvrđuje
da postupak u predmetu, broj: Pn-7000/95 koji se vodi pred Općinskim sudom u
Zagrebu, traje preko sedam godina. Dugotrajnost postupka je posljedica
okolnosti koje se mogu pripisati neučinkovitom postupanju nadležnog suda, osim
za razdoblje od jedanaest mjeseci u kojem je zastoj u postupku uzrokovala
podnositeljica ustavne tužbe. Stoga Ustavni sud utvrđuje da je povrijeđeno
ustavno pravo podnositeljice da zakonom ustanovljeni neovisni i nepristrani sud
u razumnom roku odluči o njenim pravima ili obvezama, koje je zajamčeno člankom
29. stavkom 1. Ustava Republike Hrvatske.

Stoga je, u smislu
odredbe članka 63. stavka 2. Ustavnog zakona, donesena odluka kao pod točkama
I. i II. izreke ove odluke.

7. Sukladno odredbi članka
63. stavka 3. Ustavnog zakona, odlučeno je kao pod točkama III. i IV. izreke
odluke.

Visinu naknade zbog
povrede ustavnog prava na donošenje sudske odluke u razumnom roku, Ustavni sud
u pravilu određuje za razmatrano, pravno relevantno razdoblje, uz iznimnu mogućnost
uvažavanja nerazumno dugog razdoblja potpune neaktivnosti suda i prije 5.
studenoga 1997. godine, što ovisi o osobitim okolnostima svakog pojedinog slučaja.

Pri utvrđivanju visine
naknade, temeljem članka 63. stavka 2. Ustavnog zakona, Ustavni sud uzima u
obzir sve okolnosti slučaja, uz istodobno uvažavanje ukupnih gospodarskih i
socijalnih prilika u Republici Hrvatskoj.

8. Odluka o objavi
odluke (točka V. izreke) temelji se na odredbi članka 29. stavka 1. Ustavnog
zakona.

Broj: U-IIIA-654/2003

Zagreb, 16. lipnja
2004.

USTAVNI SUD REPUBLIKE HRVATSKE

Predsjednik Vijeća
**dr. sc.** **Jasna Omejec,** v. r.

Odluka, NN 98/2004-1869