### NN 73/2016 (10.8.2016.), Presuda Upravnog suda u Rijeci broj: 3 UsI-1180/14-26 od 3. prosinca 2015.

73 10.08.2016 Presuda Upravnog suda u Rijeci broj: 3 UsI-1180/14-26 od 3. prosinca 2015.

UPRAVNI SUD U RIJECI

1748

PRESUDA

Upravni sud u Rijeci, po sutkinji Mariji Renner Jakovljević, dipl. iur., uz sudjelovanje zapisničarke Marijane Andrijević, u upravnom sporu tužitelja Matije Pavkovića iz Duga Rese, B. J. Jelačića 30, protiv tuženika Hrvatske regulatorne agencije za mrežne djelatnosti (ranije Hrvatska agencija za poštu i elektroničke komunikacije), Zagreb, Roberta Frangeša Mihanovića 9, zastupane po službenoj osobi Igoru Prokurici, uz sudjelovanje zainteresirane osobe H1 Telekom, Split, Put Trščenice 10, zastupanog po zaposlenici Heleni Čerina, radi rješavanja spora između korisnika i operatera, 3. prosinca 2015.,

presudio je

Poništava se Odluka Hrvatske agencije za poštu i elektroničke komunikacije, klasa: UP/I-344-08/14-01/142, urbroj: 376-05/MS-14-04 (IM) od 11. lipnja 2014. i predmet se vraća tuženiku na ponovan postupak.

Obrazloženje

Osporavanom Odlukom tuženika Hrvatske agencije za poštu i elektroničke komunikacije, UP/I-344-08/14-01/142, urbroj: 376-05/MS-14-04 (IM) od 11. lipnja 2014. odbijen je kao neosnovan zahtjev tužitelja za rješavanje spora vezanog uz prigovor na račune za mjesec svibanj, lipanj, srpanj i kolovoz 2013.

Osporavajući zakonitost citirane Odluke tuženika od 11. lipnja 2014. tužitelj je podnio tužbu koja je kod ovog Suda zaprimljena 21. srpnja 2014. pod poslovnim brojem 3 UsI-1180/14, a koju tužbu je tužitelj sukladno rješenju ovog Suda od 19. kolovoza 2014. uredio u podnesku zaprimljenim kod ovog Suda 5. rujna 2014. u kojem je u bitnome naveo da je 13. ožujka 2013. u svom stanu potpisao zahtjev za H1 uslugu i koji zahtjev je dio pretplatničkog ugovora sklopljen o pretplatničkom odnosu za uslugu pod nazivom H1 Call Plus u koju uslugu spadaju besplatni razgovori prema nacionalnim fiksnim mrežama, razgovori s zemljama EU po cijeni od 0,28 kune po minuti, a kao obračunska jedinica određena je kuna te je ukupna mjesečna cijena navedene usluge iznosila po ugovoru 99,00 kuna i u koji iznos je već uračunat iznos PDV-a od 25%. Navedeno da mu je i pojasnio gospodin Renato Orešić koji da mu je i prezentirao navedenu uslugu nakon čega je i potpisao zahtjev za H1 uslugu. Ističe da je 14. svibnja 2013. izvršen od strane zainteresirane osobe priključak ugovorene usluge, a da je u lipnju 2013. zaprimio prvi račun za mjesec svibanj 2013. za navedenu uslugu u iznosu od 194,34 kune. Navodi da je odmah po primitku navedenog računa reklamirao dobiveni račun ovdje zainteresiranoj osobi, a u svezi kojeg da se ista oglušila, a nakon toga da se je obratio tuženiku koji da ga je savjetovao da plati ugovoreni iznos od 99,00 kuna, što je tužitelj i učinio. Nastavno, ističe da je i u mjesecu srpnju i kolovozu zadobio račune za navedenu uslugu u većem iznosu od ugovorenog, dakle u većem iznosu od 99,00 kuna, da se također obratio u svezi istih zainteresiranoj osobi i tuženiku žaleći se na visinu računa, a na koje prigovore da se zainteresirana osoba oglušila, zbog čega se tužitelj naposljetku obratio tuženiku zahtjevom za rješavanje spora između korisnika i operatera i kojom Odlukom tuženika je odbijen zahtjev tužitelja za rješavanje spora između tužitelja i ovdje zainteresirane osobe, a vezano uz prigovore na račune dobivene u mjesecu lipnju, srpnju i kolovozu 2013.

Naime, tužitelj osporava činjenicu da bi isti bio dužan platiti sporne iznose po računima zadobivenim u mjesecu lipnju, srpnju i kolovozu 2013. iz razloga što nije promašio vrijeme razgovora od 1000 minuta besplatnih razgovora prema nacionalnim fiksnim mrežama te nikada nije imao razgovore prema zemljama EU, zbog čega smatra da nije dužan platiti sporne račune u većem iznosu od ugovorenog iznosa od 99,00 kuna mjesečno. Tužitelj također osporava da bi bio dužan platiti ostale usluge H1 Telekomu, zbog čega je tužitelj predložio da se poništi osporavana Odluka tuženika i predmet vrati tuženiku na ponovan postupak.

Tuženik je u odgovoru na tužbu zaprimljenim kod ovog Suda 20. listopada 2014. u bitnome naveo da u cijelosti ostaje kod svih navoda iznesenih u obrazloženju Odluke od 11. lipnja 2014. te predlaže da se odbije tužbeni zahtjev tužitelja kao neosnovan. Tuženik u cijelosti prigovara svim navodima tužitelja iz tužbe ističući da je tužitelj podnio prigovore na račune izdane od strane ovdje zainteresirane osobe H1 Telekom d.d. osporavajući obračunati iznos naknade za prijevremeni raskid ugovora kao i iznose računa za mjesec svibanj, lipanj, srpanj i kolovoz 2013. izdane od ovdje zainteresirane osobe zbog nepravilno obračunate pogodnosti besplatnih razgovora od 1000 minuta dodijeljenih unutar odabranog tarifnog modela H1 Call Plus, pri tome ističući kako prilikom sklapanja pretplatničkog ugovora od predstavnika zainteresirane osobe nije dobio točne informacije o uvjetima korištenja usluge odnosno odabranog tarifnog broja. U svezi s tim tuženik je istaknuo kako prigovore krajnjih korisnika pa tako i tužitelja može rješavati isključivo u pogledu eventualnih povreda Zakona o elektroničkim komunikacijama (»Narodne novine« broj 73/08, 90/11, 133/12, 80/13, 71/14, u nastavku teksta ZEK) i pripadajućih podzakonskih akata, a s tim u svezi da je tuženik izvršio provjeru kako bi utvrdio je li operater ispunio svoje obveze propisane navedenim propisima. Navodi kako su odredbe o privremenom i trajnom isključenju pretplatničke terminalne opreme, naknadama za prijevremeni raskid pretplatničkog ugovora, postupku i rokovima podnošenja prigovora detaljno opisane u Općim uvjetima poslovanja H1 s kojim je tužitelj bio dužan upoznati se, budući da isti predstavljaju dio njegovog pretplatničkog ugovora na kojeg da je svojom voljom pristao. Navodi da nije sporno da je tužitelj potpisao pretplatnički ugovor uz ugovornu obvezu od 24 mjeseca te je samim time i pristao plaćati mjesečnu naknadu točno određenu Cjenikom za ugovorenu uslugu uz obvezu ostajanja u pretplatničkom odnosu s operaterom (ovdje zainteresiranom osobom) za ugovoreno razdoblje, a kako tužitelj nije ispunio svoju obvezu ostajanja u ugovornom odnosu s H1 kako je ugovorio, te unatoč činjenici što je zahtjev za raskid ugovora zatražen nakon propisanog roka od 14 dana od dana potpisivanja ugovora, tužitelju da je od strane zainteresirane osobe omogućen raskid ugovora bez plaćanja naknade za prijevremeni raskid pretplatničkog ugovora iz razloga kašnjenja u realizaciji H1 usluge, iako tužitelj nije prigovarao na tu okolnost niti u jednom svom prigovoru. Nastavno, tuženik ukazuje da je na računima izdanim od strane zainteresirane osobe za mjesec svibanj, lipanj, srpanj i kolovoz 2013. naknada pravilno obračunata i naplaćena sukladno Cjeniku tarifnog modela H1 Call Plus, zbog čega zahtjev tužitelja se smatra u potpunosti neutemeljenim. Naposljetku, tuženik je u svezi prigovora tužitelja o netočnim informacijama o uvjetima korištenja usluge odnosno odabranog tarifnog modela istaknuo kako uvidom u preslike zahtjeva za zasnivanje pretplatničkog ugovora od 13. ožujka 2013. za tarifni paket H1 Call Plus tužitelj je svojim potpisom potvrdio da su mu između ostalih dokumenata uručeni i Opći uvjeti poslovanja, Uputa o zašiti od zloupotrebe i prijevara, Uvjeti korištenja odabranog tarifnog modela odnosno da se za iste u slučaju da ih nije preuzeo obvezuje pročitati na internet stranici operatera iz kojeg razloga da je tužitelj kao poslovno sposobna osoba prilikom potpisivanja pretplatničkog ugovora bio u mogućnosti upoznati se svim potrebnim informacijama detaljnim uvidom u odredbe pretplatničkog ugovora iz kojeg razloga da je u osporavanoj Odluci pravilno utvrđeno činjenično stanje, a da je na takvo činjenično stanje pravilno primijenjeno materijalno pravo kada je odbijen zahtjev tužitelja za rješavanje spora između tužitelja i ovdje zainteresirane osobe, a vezano uz prigovore na dobivene račune za mjesec svibanj, lipanj, srpanj i kolovoza 2013.

U odgovoru na tužbu dostavljenom ovome Sudu 1. listopada 2014. zainteresirana osoba je istaknula da neosnovano tužitelj ističe da zainteresirana osoba nije pravilno primijenila Cjenik za H1 Call Plus uslugu tj. da mu na računima za mjesec svibanj, lipanj, srpanj i kolovoz 2013. nije pravilno obračunata pogodnost besplatnih razgovora prema nacionalnim fiksnim mrežama od 1000 minuta ističući da je navedena pogodnost pravilno tužitelju obračunata te da je iz dostavljenih računa vidljivo da tijekom svakog od navedenih mjeseci tužitelj nije dosegao 1000 minuta razgovora, niti su mu isti naplaćeni, međutim da se navedena pogodnost odnosi na besplatne razgovore ali ne i na uslugu uspostave poziva koju da zainteresirana osoba ima pravo naplatiti tužitelju budući da ta usluga nije ugovorena kao besplatna i iz kojeg razloga je tužitelju osnovano za svaki poziv obračunata i naplaćena jedino usluga uspostave poziva u iznosu od 0,28 kuna s PDV-om odnosno 0,22 kune bez PDV-a po pozivu sve sukladno Cjeniku za H1 Call Plus uslugu koju je tužitelj primio zajedno za H1 Call Plus uslugu. Navodi da jednokratna naknada za uključenje H1 Call Plus usluge u iznosu od 50,00 kuna bez PDV-a odnosno 62,50 kuna s PDV-om, također da je zainteresirana osoba pravilno iskazala na prvom računu tužitelja za mjesec svibanj 2013. budući je tužitelj sklopio pretplatnički ugovor na neodređeno vrijeme s obveznim trajanjem od 24 mjeseca, a što da je vidljivo iz točke 4. zahtjeva za H1 uslugu dok da je navedena naknada iskazana u Cjeniku za H1 Call Plus uslugu na strani 3 pod naslovom ostale usluge i naknade iz kojeg razloga da je u konkretnom slučaju navedeni Cjenik pravilno primijenjen. Napominje, da u pogledu prava tužitelja na jednostrani raskid ugovora u roku od 14 dana od potpisivanja istog, bez obveze plaćanja naknade za prijevremeni raskid ugovora, da u tom pogledu tužitelj nije oštećen budući je oslobođen od plaćanja navedene naknade iako je tužitelj raskinuo ugovor nakon proteka roka od 14 dana od dana sklapanja, a da na naknadu za prijevremeni raskid ugovora iskazanu na računu za mjesec kolovoza 2013. tužitelj nije prigovarao. Stoga je zainteresirana osoba istaknula da je u svim osporavanim računima tužitelju pravilno izvršen obračun za obavljene telekomunikacijske usluge, tj. da mu nije na istima obračunat niti naplaćen niti jedan besplatni razgovor, dok su mu usluge uspostave poziva, jednokratna naknada za isključenje H1 Call Plus usluge kao i sve druge telekomunikacijske usluge sadržane u H1 Call Plus paketu pravilno obračunate i naplaćene prema Cjeniku H1Call Plus uslugu, dok da mu je prijevremeni raskid ugovora odobren bez obveze plaćanja naknade za prijevremeni raskid, pa je zainteresirana osoba predložila da se odbije tužbeni zahtjev tužitelja kao neosnovan.

U ovom upravnom sporu 3. prosinca 2015. održano je ročište za raspravu u odsutnosti uredno pozvanog tužitelja, a prisutnosti službene osobe tuženika i zainteresirane osobe, te je strankama u skladu s člankom 6. Zakona o upravnim sporovima (»Narodne novine« broj 20/10 i 143/12, 152/14, u nastavku teksta ZUS) dana mogućnost izjasniti se o zahtjevima i navodima drugih stranaka, te o svim pitanjima koja su predmet ovog upravnog spora. Na istom ročištu za raspravu stranke su ostale kod svih svojih navoda, nakon čega je izveden dokaz uvidom u dokumentaciju koja prileži spisu predmeta upravnoga spora, kao i onu koja prileži spisu predmeta upravnog postupka, te je zaključena rasprava.

Uvidom u dokumentaciju koja prileži spisu predmeta upravnoga spora, kao i onu koja prileži spisu predmeta upravnog postupaka utvrđeno je, da je tužitelj potpisivanjem zahtjeva 13. ožujka 2013., koji zahtjev je dio pretplatničkog ugovora sklopljenog izvan prostorija operatera (ovdje zainteresirane osobe), sklopio pretplatnički ugovor za uslugu pod nazivom H1 Call Plus na razdoblje od 24 mjeseca, a u koju uslugu prema dokumentaciji koja prileži spisu predmeta upravnog spora su uključeni besplatni razgovori prema nacionalnim fiksnim mrežama, razgovori sa zemljama EU po cijeni od 0,28 kuna po minuti, razgovori prema nacionalnim i mobilnim mrežama 0,89 kuna po minuti, međunarodni pozivi prema H1 Cjeniku za međunarodne pozive te uspostava poziva 0,28 kuna sve po cijeni od 99,00 kuna mjesečno. Utvrđeno je da je 14. svibnja 2013. izvršen od strane tuženika priključak ugovorene usluge, da je prvi račun za mjesec svibanj 2013. tužitelj zaprimio u mjesecu lipnju 2013. za navedenu uslugu u iznosu od 194,34 kune, a koji račun je odmah reklamirao zainteresiranoj osobi žaleći se na visinu istog, a na što se ista oglušila, zbog čega se nakon zaprimljenih računa za mjesec lipanj u iznosu od 156,19 kuna, mjesec srpanj u iznosu od 116,10 kuna i mjesec kolovoz 2013. u iznosu od 559,19 kuna tužitelj također obratio zainteresiranoj osobi reklamacijom jer su isti iznosili više od 99,00 kuna ugovorenih, a u svezi kojih prigovora je tužitelj zadobio odgovor od strane zainteresirane osobe 4. srpnja 2013. te 19. kolovoza 2013. (iako spisu predmeta upravnog postupka ne prileži dostavnica o uručenju istih tužitelju), nakon čega se po primitku pisanog odgovora Povjerenstva za pritužbe potrošača H1 Telekoma d.d. od 1. siječnja 2014. tužitelj obratio tuženiku sa zahtjevom za rješavanje spora između korisnika i operatera, koji zahtjev je kod tuženika zaprimljen 17. veljače 2014. i o kojem zahtjevu je tuženik odlučio donošenjem osporavane Odluke kojom se odbija zahtjev tužitelja vezan uz prigovore na račune za mjesec svibanj, lipanj, srpanj i kolovoza 2013. kao neosnovan. Utvrđeno je da je prije donošenja same Odluke tuženik u postupku zatražio od zainteresirane osobe očitovanje u svezi navoda koje je tužitelj isticao u zahtjevu upućenom tuženiku za rješavanje spora između korisnika i operatera i kojem traženju je zainteresirana osoba udovoljila dostavljanjem tuženiku očitovanja 5. ožujka 2014. u kojem je zainteresirana osoba istaknula da je tužitelj 18. ožujka 2013. (ispravno treba pisati 13. ožujka) potpisao zahtjev za H1 Call Plus uslugu za priključak 38547844062 na neodređeno vrijeme s minimalnim trajanjem od 24 mjeseca, da je 14. svibnja 2013. ugovorena usluga realizirana, da je 26. lipnja 2013. tužitelj dostavio zainteresiranoj osobi pisani prigovor na račun za mjesec svibanj 2013., da je 4. srpnja 2013. tužitelju upućen odgovor na navedeni prigovor tužitelja odbivši tužiteljev prigovor kao neosnovan, da je 3. kolovoza 2013. zainteresirana osoba zaprimila izjavu tužitelja o raskidu ugovora, da je 6. kolovoza 2013. tužitelj dostavio zainteresiranoj osobi pisani prigovor na račun za mjesec lipanj 2013., da je 28. kolovoza 2013. izvršen prijenos pretplatničkog broja tužitelja u mrežu operatera HT-a čime je pretplatnički ugovor raskinut i deaktivirana je H1 usluga tužitelju te da je 19. kolovoza 2013. tužitelju upućen odgovor na prigovor kojim je tužiteljev prigovor odbijen kao neosnovan. Zainteresirana osoba istaknula je u očitovanju tuženika da je 24. listopada 2013. tužitelj dostavio zainteresiranoj osobi pisani prigovor za račun za mjesec kolovoz 2013. u kojem je iskazana naknada za prijevremeni raskid ugovora, da je 5. studenoga 2013. tužitelju upućen odgovor na prigovor od strane zainteresirane osobe odbivši prigovor tužitelja kao neosnovan, nakon čega je 13. prosinca 2013. Služba za korisnike zaprimila pisani prigovor tužitelja upućen Povjerenstvu za reklamacije potrošača te je 13. siječnja 2014. tužitelju upućeno očitovanje Povjerenstva za reklamacije potrošača u kojem da je Povjerenstvo za reklamacije potrošača jednoglasno donijelo odluku kojom reklamaciju za raskid pretplatničkog odnosa bez plaćanja naknade za prijevremeni raskid ugovora prihvaća kao utemeljenu isključivo zbog kašnjenja u realizaciji H1 usluge, unatoč tome što tužitelj u niti jednom svom prigovoru nije prigovarao na tu okolnost.

Naime, ovako utvrđeno činjenično stanje utvrđeno je isključivo uvidom u dokumentaciju koja prileži spisu predmeta upravnog spora i upravnog postupka, dok osporavana Odluka tuženika o tome ne sadrži niti jednu rečenicu.

Na temelju razmatranja svih činjeničnih i pravnih pitanja ovaj Sud je utvrdio da je tužbeni zahtjev tužitelja osnovan.

Naime, odredbom članka 98. stavka 5. Zakona o općem upravnom postupku (»Narodne novine« broj 47/09, u nastavku teksta ZUP) propisano je da obrazloženje sadržava kratko izlaganje zahtjeva stranke, utvrđeno činjenično stanje, razloge koji su bili odlučujući pri ocjeni pojedinih dokaza, razloge zbog kojih nije usvojen koji od zahtjeva stranaka, razloge donošenja zaključaka u tijeku postupka te propisi na temelju kojih je riješena upravna stvar.

Uvidom u osporavanu Odluku tuženika od 11. lipnja 2014. razvidno je da ista ne sadrži valjano obrazloženje jer ne sadrži razloge o odlučnim činjenicama zbog čega se ista ne može ispitati, odnosno ne sadrži propisane dijelove iz odredbe članka 98. stavka 5. ZUP-a iz kojeg razloga je počinjena povreda odredaba upravnog postupka.

U predmetnom upravnom sporu nije sporno da se tužitelj po zaprimljenim računima za mjesec svibanj, lipanj, srpanj i kolovoza 2013. obratio zainteresiranoj osobi i tuženiku vezano za visinu istih tvrdeći da je potpisivanjem zahtjeva za H1 uslugu sklopio ugovor o pretplatničkom odnosu za uslugu pod nazivima H1 Call Plus dana 13. ožujka 2013. te da je ukupna mjesečna cijena navedene usluge iznosila po ugovoru 99,00 kuna sa uključenim PDV-om iz kojeg razloga da mu nije jasno zbog čega su računi za mjesec svibanj, lipanj, srpanj i kolovoz 2013. iznosili više od 99,00 kuna kada nije premašio vrijeme od 1000 minuta besplatnih razgovora prema nacionalnim fiksnim mrežama te kada nije imao niti jedan razgovor prema zemlji članici EU, zbog čega da nije dužan platiti sporan račune u većem iznosu od ugovorenog iznosa od 99,00 kuna mjesečno.

O navedenim odlučnim činjenicama bitnim za rješavanje spora između korisnika i operatera u svezi sporne visine dostavljenih računa tužitelju, osporavana Odluka tuženika ne sadrži niti jednu riječ, niti sadrži činjenično stanje koje je tuženik utvrdio u postupku prije donošenja same Odluke, a niti je obrazloženo tužitelju iz kojeg razloga su računi koje je tužitelj zaprimio od strane zainteresirane osobe za gore navedene mjesece iznosili više od 99,00 kn mjesečno, što je u svakom pojedinačnom računu zaračunato tužitelju i sukladno čemu (kojem propisu i aktu), je li u iznos od 99,00 kuna uključen PDV ili nije i gdje je to bilo označeno u prospektu, odnosno kako je zainteresirana osoba obračunom došla do pojedinačnih iznosa od 194,34 kune za mjesec svibanj 2013., 156,19 kuna za mjesec lipanj 2013., 116,10 kuna za mjesec srpanj 2013. i 559,19 kuna za mjesec kolovoz 2013., jesu li isti tužitelju dobro obračunati, obrazlažući tužitelju za svaki pojedini račun što je zainteresirana osoba osnovano naplatila tužitelja, a što nije i sukladno kojem aktu ili propisu, te koliko je preostalo dugovanje, sve imajući u vidu da je tužitelj podmirio visinu nekih računa do određenog iznosa (nespornog od 99,00 kuna) i to prema samoj uputi tuženika.

Odredbom članka 51. ZEK-a propisano je da u slučaju spora između krajnjeg korisnika usluga i operatora javnih komunikacijskih usluga u vezi s primanjem usluge iznosom kojim je za pruženu uslugu, kakvoćom usluge ili prigovorom zbog povrede odredaba pretplatničkog ugovora krajnji korisnik usluga može podnijeti zahtjev za rješavanje spora Agenciji u roku od 30 dana od dana dostavljanja pisanog odgovora Povjerenstva za pritužbe potrošača iz članka 50. stavka 13. ovoga Zakona. Zastara osporene tražbine ne teče za vrijeme rješavanja spora pred Agencijom.

Stoga za sada nije bilo moguće utvrditi bez utvrđenog činjeničnog stanja i odlučnih činjenica od strane tuženika jesu li navodi tuženika i zainteresirane osobe iz odgovora na tužbu da su na osporavanim računima za mjesec svibanj, lipanj, srpanj i kolovoza 2013. naknade pravilno obračunate i naplaćene sukladno Cjeniku tarifnog modela H1 Call Plus jer isto nije nigdje obrazloženo, a niti potkrijepljeno dokazima imajući u vidu da tuženik uopće nije utvrđivao navedene činjenice vezane uz samu visinu zaprimljenih računa u svezi kojih je tužitelj upravo isticao prigovore.

Stoga će tuženik u ponovnom postupku, vezan pravnim shvaćanjem i primjedbama ovog Suda sukladno članu 81. stavku 2. ZUS-a u roku od 30 dana od dana primitka ove presude, a imajući u vidu i navode tužitelja istaknute u tužbi i u tijeku ovog upravnog spora, ponovno odlučiti o zahtjevu tužitelja za rješavanje spora na način da će najprije utvrditi za koju uslugu je tužitelj potpisao zahtjev 13. ožujka 2013. (a ne 18. ožujka 2013. kako to pogrešno tuženik i zainteresirana osoba spominju), što je obuhvaćala H1 Call Plus usluga, iz kojeg razloga su tužitelju dolazili računi i to počevši od prvo zaprimljenog računa (za mjesec svibanj 2013., pa nadalje za mjesec lipanj, srpanj i kolovoza 2013. u iznosu većem od 99,00 kuna), što je u svakom tom računu zainteresirana osoba osnovano tužitelju obračunala, a što nije i sukladno kojem propisu, sve imajući u vidu navode zainteresirane osobe iz odgovora na tužbu da je iz dostavljanih računa za mjesec svibanj, lipanj, srpanj i kolovoza 2013. razvidno da je tijekom svakog od navedenih mjeseci tužitelj nije dosegao 1000 minuta besplatnog razgovora, niti su mu isti naplaćeni te će potom utvrditi je li iznos zaračunat tužitelju za svaki poimence račun i mjesec pravilno izračunat. Ovo tim više, što je iz dopisa Povjerenstva za reklamacije potrošača H1 Telekom d.d. kao i odgovora na tužbu zainteresirane osobe razvidno da je Povjerenstvo za reklamacije potrošača na sastanku održanom 10. siječnja 2014. jednoglasno donijelo odluku kojom se tužiteljeva reklamacija za raskid pretplatničkog odnosa bez plaćanja naknade za privremeni raskid ugovora kao i odobrenje računa prihvaća kao utemeljena isključivo u realizaciji H1 usluge, dok je uvidom u račun za mjesec kolovoz razvidno da je navedena naknada za privremeni raskid ugovora tužitelju uredno naplaćena u iznosu od 368,02 kune. Stoga će tuženik zatražiti od zainteresirane osobe očitovanje za svaki poimence račun koliko je naknada za uspostavu poziva po cijeni od 0,28 kuna naplatilo tužitelju za svaki od navedenih mjeseci, te je li iznos od 99,00 kuna mjesečno predstavljao iznos za H1 Call Plus uslugu s uključenim porezom na dodanu vrijednost ili bez uključenog poreza na dodanu vrijednost te što je po svakom od tih računa naplaćeno mimo iznosa od 99,00 kuna i koliko je iznosio mjesečni paket ugovorne usluge H1 Call Plus, te će nakon zaprimljenog odgovora od zainteresirane osobe te provjerenih činjenica donijeti novu i zakonitu odluku koja će sadržavati sve propisane dijelove u skladu s člankom 98. ZUP-a te u kojoj će biti obrazloženo sve što je u postupku utvrđeno, a navedena odluka sadržavat će i razloge zbog kojih nije usvojen koji od zahtjeva (prigovora) stranaka.

Slijedom navedenog, na temelju članka 58. stavka 1. ZUS-a odlučeno je kao u izreci ove presude.

UPUTA O PRAVNOM LIJEKU

Protiv ove presude nije dopuštena žalba.

Broj: 3 UsI-1180/14-26

Rijeka, 3. prosinca 2015.

Sutkinja
Marija Renner Jakovljević, dipl. iur., v. r.