## Odluka Ustavnog suda Republike Hrvatske broj:U-IIIA-2491/2005 od 15. studenoga 2005.

### NN 146/2005 (12.12.2005.), Odluka Ustavnog suda Republike Hrvatske broj:U-IIIA-2491/2005 od 15. studenoga 2005.

# USTAVNI SUD REPUBLIKE HRVATSKE

**2784**

Ustavni sud Republike Hrvatske, u sastavu Petar Klarić, predsjednik Suda, te suci Marijan Hranjski, Mario Kos, Ivan Matija, Ivan Mrkonjić,
Jasna Omejec, Željko Potočnjak,
Agata Račan, Emilija Rajić, Smiljko
Sokol, Nevenka Šernhorst, Vice Vukojević i Milan Vuković, odlučujući o ustavnoj tužbi D. K. iz S., kojeg
zastupa I. M., odvjetnik iz S., na sjednici održanoj 15. studenoga 2005.
godine, donio je

## ODLUKU

I. Ustavna tužba se usvaja.

II. Općinski sud u Splitu dužan je donijeti
odluku u predmetu koji se vodi pred tim sudom pod brojem: P-308/03 (raniji
broj: P-438/92) u najkraćem mogućem roku, ali ne duljem od šest mjeseci,
računajući od prvog idućeg dana nakon dana objave ove odluke u »Narodnim
novinama«.

III. Na temelju članka 63. stavka 3. Ustavnog
zakona o Ustavnom sudu Republike Hrvatske (»Narodne novine«, broj 99/99.,
29/02. i 49/02. – pročišćeni tekst), podnositelju ustavne tužbe, D. K. iz S.,
određuje se primjerena naknada zbog povrede ustavnog prava iz članka 29. stavka
1. Ustava Republike Hrvatske (»Narodne novine«, broj 41/01. – pročišćeni
tekst), u iznosu od 11.100,00 kn.

IV. Naknada iz točke III. izreke ove odluke bit
će isplaćena iz državnog proračuna, u roku od tri mjeseca od dana podnošenja
zahtjeva podnositelja Ministarstvu financija Republike Hrvatske za njezinu
isplatu.

V. Ova odluka objavit će se u »Narodnim
novinama«.

Obrazloženje

1. Podnositelj ustavne tužbe, na temelju članka
63. Ustavnog zakona o Ustavnom sudu Republike Hrvatske (»Narodne novine«, broj
99/99., 29/99. i 49/02. – pročišćeni tekst, u daljnjem tekstu: Ustavni zakon),
podnio je 1. lipnja 2005. ustavnu tužbu smatrajući da mu je nerazumno dugim
trajanjem postupka pred nadležnim redovnim sudovima povrijeđeno ustavno pravo
zajamčeno člankom 29. stavkom 1. Ustava Republike Hrvatske.

U ustavnoj tužbi podnositelj navodi kronologiju
poduzetih radnji u konkretnom parničnom predmetu te predlaže Ustavnom sudu
usvojiti ustavnu tužbu, odrediti Općinskom sudu u Splitu primjereni rok za
donošenje odluke o tužbenom zahtjevu podnositelja i odrediti podnositelju
primjerenu naknadu zbog povrede njegovog ustavnog prava, koju je Općinski sud u
Zagrebu učinio kada o pravima i obvezama podnositelja nije odlučio u razumnom
roku. Također, predlaže da Ustavni sud odredi naknadu punomoćniku podnositelja
na ime troškova sastava ustavne tužbe.

ČINJENICE VAŽNE ZA
USTAVNOSUDSKI POSTUPAK

2. Ustavni sud je, u postupku pokrenutom
ustavnom tužbom podnositelja primjenom članka 63. Ustavnog zakona, utvrdio
sljedeće činjenice koje su pravno relevantne za odlučivanje o povredi ustavnog
prava podnositelja, zajamčenog člankom 29. stavkom 1. Ustava:

– 15. svibnja 1992. godine tužbom podnositelja
pred Općinskim sudom u Splitu pokrenut je parnični postupak radi poništenja,
kao nezakonite, odluke o rasporedu radnika;

– do 5. studenoga 1997. sud je održao sedam
ročišta za glavnu raspravu. Zbog nedolaska podnositelja na ročište zakazano za
29. studenoga 1993., nastupilo je mirovanje postupka te je postupak na
prijedlog podnositelja od 8. ožujka 1994. nastavljen. U tijeku postupka sud je
proveo dokaz saslušanjem podnositelja kao stranke u postupku te je zamolbenim putem, pred Općinskim sudom u Zagrebu, saslušan
predloženi svjedok (Općinski sud u Zagrebu održao je tri ročišta za glavnu
raspravu);

– od 5. studenoga 1997. do 21. travnja 1999.,
kada je glavna rasprava zaključena, sud je održao četiri ročišta za glavnu
raspravu;

– odlukom, broj: P-438/92 od 21. travnja 1999.
odbijen je tužbeni zahtjev podnositelja;

– protiv navedene odluke podnositelj je 8. rujna
1999. izjavio žalbu;

– Županijski sud u Splitu je presudom, broj: Gž-3312/99 od 8. rujna 2000. djelomično odbio žalbu
podnositelja te prvostupanjsku presudu u dijelu kojom je odbijen zahtjev podnositelja
za vraćanje na rad potvrdio, dok je rješenjem, iste oznake, djelomično usvojio
žalbu podnositelja te prvostupanjsku odluku u dijelu kojom je odbijen zahtjev
podnositelja za poništenje odluka kojima je izvršen raspored podnositelja na
drugo radno mjesto ukinuo i u tom dijelu predmet vratio na ponovni postupak;

– u ponovnom postupku prvostupanjski sud održao
je tri ročišta s tim da je glavna rasprava zaključena na ročištu održanom 17.
travnja 2002.;

– protiv prvostupanjske odluke, broj: P-1039/01
od 17. travnja 2002., kojom je odbijen tužbeni zahtjev podnositelja,
podnositelj je dana 28. lipnja 2002. izjavio žalbu;

– viši nadležni sud odlukom, broj: Gž-2840/02 od 31. listopada 2002., ukinuo je prvostupanjsku
odluku i predmet opetovano vratio na ponovni postupak;

– u ponovnom postupku prvostupanjski sud održao
je šesnaest ročišta za glavnu raspravu, predsjednik suda odlučio je o zahtjevu
za izuzeće raspravnog suca, zaključio glavnu raspravu te istu preotvorio na ročištu održanom 16. rujna 2005. U dosadašnjem
tijeku postupka sud je saslušao veći broj svjedoka.

OČITOVANJE OPĆINSKOG
SUDA U SPLITU

3. Na temelju članka 69. stavka 2. Ustavnog
zakona, Ustavni sud je dopisom od 12. rujna 2005. od Općinskog suda u Splitu
zatražio izjašnjenje o navodima ustavne tužbe, koji je dostavio izvješće i
presliku parničnog spisa.

U svom izvješću nadležni prvostupanjski sud
navodi kronologiju radnji, poduzetih u konkretnom parničnom postupku.

PRAVO VAŽNO ZA
USTAVNOSUDSKI POSTUPAK

4. Za ovaj ustavnosudski postupak mjerodavne su
odredbe članka 29. stavka 1. Ustava Republike Hrvatske i članka 63. Ustavnog
zakona.

S obzirom da se u konkretnom slučaju radi o
radnom sporu, ukazuje se i na odredbu članka 434. Zakona o parničnom postupku
(»Narodne novine«, broj 53/91., 91/92., 112/99., 88/01. i 117/03.), kojom je
propisano da će sud u postupku u parnicama iz radnih odnosa uvijek obraćati
osobitu pažnju na potrebu hitnog rješavanja radnih sporova.

*Ustavna
tužba je osnovana.*

5. Povredu ustavnog prava na donošenje sudske
odluke u razumnom roku Ustavni sud razmatra u svjetlu osobitih okolnosti svakog
pojedinog slučaja.

Razmatranjem razloga ustavne tužbe podnositelja
i preslike predmetnog spisa, Ustavni sud utvrdio je da su se u konkretnom
slučaju ostvarile pretpostavke za njegovo postupanje u smislu odredbe članka
63. Ustavnog zakona.

Svoju odluku Ustavni sud obrazlaže sljedećim
utvrđenjima:

5.1. DULJINA SUDSKOG
POSTUPKA

Parnični postupak pokrenut je pred Općinskim
sudom u Splitu tužbom podnositelja od 15. svibnja 1992.

Međutim, duljina postupka uzima se u razmatranje
od 5. studenoga 1997. godine, kada je stupio na snagu Zakon o potvrđivanju
Konvencije za zaštitu ljudskih prava i temeljnih sloboda i Protokol broj 1, 4,
6, 7 i 11, 12 i 13 uz Konvenciju za zaštitu ljudskih prava i temeljnih sloboda
(»Narodne novine« – Međunarodni ugovori, broj 18/97., 6/99. – pročišćeni tekst
i 8/99. – ispravak i 14/02., u daljnjem tekstu: Zakon o potvrđivanju
Konvencije), koja Konvencija u članku 6. stavku 1. jamči, između ostalog, i
pravo na suđenje u razumnom roku.

Ustavna tužba podnijeta je 1. lipnja 2005., a do
tog dana postupak nije pravomoćno okončan pa Ustavni sud utvrđuje da je do dana
podnošenja ustavne tužbe postupak trajao ukupno trinaest (13) godina i šesnaest
(16) dana, a nakon stupanja na snagu Zakona o potvrđivanju Konvencije pa do
dana podnošenja ustavne tužbe postupak je trajao sedam (7) godina, šest (6)
mjeseci i dvadeset šest (26) dana.

5.2. POSTUPANJE
NADLEŽNOG SUDA

Parnični postupak pokrenut je tužbom
podnositelja pred Općinskim sudom u Splitu.

U pravno relevantnom razdoblju, postupak se
najprije vodio pred Općinskim sudom u Splitu u trajanju od jedne (1) godine,
pet (5) mjeseci i šesnaest (16) dana.

U povodu žalbe podnositelja predmet je
dostavljen višem sudu na odlučivanje, gdje se isti vodio nešto manje od godine
dana, kada je isti vraćen na ponovni postupak pred Općinski sud u Splitu.

U ponovnom postupku, glavna rasprava zaključena
je nakon nešto više od dva (2) mjeseca, ali je predmet, u povodu žalbe
podnositelja, ponovno dostavljen višem sudu na odlučivanje.

Drugostupanjski postupak trajao je oko tri
mjeseca te je, sukladno odluci višeg suda, predmet opetovano vraćen
prvostupanjskom sudu na ponovni postupak.

U ponovnom postupku, od radnji koje su
relevantne za odlučivanje o pravima i obvezama podnositelja, sud je održao više
ročišta na kojima je, između ostalog, odbio prijedlog podnositelja za
preinačenje tužbenog zahtjeva te proveo dokaz saslušanjem predloženih svjedoka.
Na ročištu održanom 28. lipnja 2005. sud je glavnu raspravu zaključio, ali ju
je na ročištu održanom 16. rujna 2005. preotvorio
radi dopune postupka.

5.3. PONAŠANJE
PODNOSITELJA USTAVNE TUŽBE(TUŽITELJA U PARNIČNOM POSTUPKU)

Od pokretanja parničnog postupka pa do 5.
studenoga 1997. podnositelj ustavne tužbe, kao tužitelj u parničnom postupku
djelomično je doprinio duljini parničnog postupka. Naime, zbog nedolaska
podnositelja na račište za glavnu raspravu zakazano
za 29. studenoga 1993. nastupilo je mirovanje postupka (postupak je nastavljen
u povodu prijedloga podnositelja od 8. ožujka 1994.).

Međutim, u pravno relevantnom razdoblju,
podnositelj nije doprinio duljini postupka.

Doprinos podnositelja u duljini postupka,
Ustavni sud je cijenio prilikom odmjeravanja primjerene naknade podnositelju
zbog povrede ustavnog prava na razumno suđenje.

5.4. SLOŽENOST SUDSKOG
PREDMETA

Ustavni sud utvrđuje da se u konkretnom slučaju
ne radi o složenoj pravnoj stvari.

6. Sukladno navedenom, Ustavni sud ocjenjuje da
ukupno trajanje radnog spora, kao postupka hitne naravi, preko trinaest godina,
unatoč tomu što su tijekom postupka donesene čak četiri sudske odluke, ne
udovoljava zahtjevu suđenja u razumnom roku.

Navedeno imajući u vidu činjenicu da postupak
još uvijek nije okončan kao i neaktivnost prvostupanjskog suda. Naime, iako je
prvom drugostupanjskom odlukom predmet vraćen na ponovni postupak u rujnu
2000., prvostupanjski sud je prvo ročište za glavnu raspravu održao tek 10.
siječnja 2002. (dakle, nakon nešto više od godine dana). Mišljenje je Ustavnog
suda da, s obzirom da se u konkretnom slučaju radi o radnom sporu, sud je morao
obratiti osobitu pažnju na hitnost postupanja u ovoj pravnoj stvari.

Slijedom navedenog, Ustavni sud utvrđuje da je
podnositelju povrijeđeno ustavno pravo da zakonom ustanovljeni i nepristrani
sud u razumnom roku odluči o njezinim pravima ili obvezama, zajamčeno odredbom
članka 29. stavka 2. Ustavnog zakona.

7. Imajući u vidu sve navedene činjenice i
okolnosti, u smislu odredbe članka 63. stavka 2. Ustavnog zakona, donesena je
odluka kao pod točkama I. i II. izreke ove odluke.

8. Sukladno odredbi članka 63. stavka 3.
Ustavnog zakona, odlučeno je kao u točkama III. i IV. izreke ove odluke.

Visinu naknade, zbog povrede ustavnog prava na
donošenje sudske odluke u razumnom roku, Ustavni sud u pravilu određuje za
razmatrano, pravno relevantno razdoblje, uz iznimnu mogućnost uvažavanja
nerazumno dugog razdoblja potpune neaktivnosti suda i prije 5. studenoga 1997.
godine, što ovisi o osobitim okolnostima svakog pojedinog slučaja.

Pri utvrđivanju visine naknade, na temelju
članka 63. stavka 3. Ustavnog zakona, Ustavni sud uzima u obzir sve okolnosti
slučaja, imajući pritom u vidu i vrstu postupka o kojemu se radi, napose s
obzirom na njegovu hitnost, ali uz istodobno uvažavanje ukupnih gospodarskih i
socijalnih prilika u Republici Hrvatskoj.

9. Odluka o objavi (točka V. izreke) temelji se
na odredbi članka 29. Ustavnog zakona.

10. Sukladno odredbi 23. Ustavnog zakona svaki
sudionik snosi svoje troškove postupka zbog čega o zahtjevu za nakandu troškova punomoćnika podnositelja Ustavni sud nije
odlučivao.

11. Predsjednik Općinskog suda u Splitu dužan je
dostaviti Ustavnom sudu pisanu obavijest o datumima donošenja i otpreme odluke
u roku od osam (8) dana od dana njene otpreme, a najkasnije osam (8) dana od
isteka roka određenog u točki II. izreke ove odluke. Ovaj nalog temelji se na
članku 31. stavcima 4. i 5. Ustavnog zakona.

Broj: U-IIIA-2491/2005

Zagreb, 15. studenoga 2005.

USTAVNI SUD REPUBLIKE
HRVATSKE

Predsjednik Suda

**dr****. sc. Petar Klarić, v. r.**

Odluka, NN 146/2005-2784