## Odluka Ustavnog suda Republike Hrvatske broj U-III-A-227/2004 od 31. ožujka 2005.

### NN 53/2005 (25.4.2005.), Odluka Ustavnog suda Republike Hrvatske broj U-III-A-227/2004 od 31. ožujka 2005.

# USTAVNI SUD REPUBLIKE HRVATSKE

**1024**

Ustavni
sud Republike Hrvatske, u sastavu Petar Klarić,
predsjednik Suda, te suci Marijan Hranjski, Mario
Kos, Ivan Matija, Ivan Mrkonjić, Jasna Omejec, Željko Potočnjak, Agata
Račan, Emilija Rajić, Smiljko
Sokol, Nevenka Šernhorst, Vice Vukojević i Milan Vuković, odlučujući o ustavnoj tužbi J. D. iz R., kojeg
zastupa S. B., odvjetnik u R., na sjednici održanoj 31. ožujka 2005. godine,
donio je

## ODLUKU

I.
Ustavna tužba se usvaja.

II.
Općinski sud u Rijeci dužan je donijeti odluku u predmetu koji se vodi pred tim
sudom pod brojem: O-1752/98 u najkraćemu mogućem roku, ali ne duljem od šest
mjeseci, računajući od prvoga idućeg dana nakon dana objave ove odluke u
»Narodnim novinama«.

III.
Na temelju članka 63. stavka 3. Ustavnog zakona o Ustavnom sudu Republike
Hrvatske (»Narodne novine«, broj 99/99., 29/02. i 49/02. – pročišćeni tekst),
podnositelju ustavne tužbe, J. D., iz R., određuje se primjerena naknada zbog
povrede ustavnog prava iz članka 29. stavka 1. Ustava Republike Hrvatske
(»Narodne novine«, broj 41/01. – pročišćeni tekst), u iznosu od 7.800,00 kuna.

IV.
Naknada iz točke III. izreke ove odluke bit će isplaćena iz državnog proračuna,
u roku od tri mjeseca od dana podnošenja zahtjeva podnositelja Ministarstvu
financija Republike Hrvatske za njezinu isplatu.

V.
Ova odluka objavit će se u »Narodnim novinama«.
if !supportLineBreakNewLine
endif

```
Obrazloženje

if !supportLineBreakNewLine

endif
```

1.
Podnositelj ustavne tužbe, temeljem odredbe članka 63. Ustav­nog zakona o Ustavnom sudu Republike Hrvatske (»Narodne
novine«, broj 99/99., 29/02. i 49/02. – pročišćeni tekst, u daljnjem tekstu:
Ustavni zakon), podnio je dana 22. siječnja 2004. godine ustavnu tužbu radi
duljine parničnog postupka.

ČINJENICE
VAŽNE ZA USTAVNOSUDSKI POSTUPAK

2.
Dana 23. prosinca 1993. godine Općinski sud u Rijeci zaprimio je smrtovnicu za
V. D. iz R.

Dana
10. siječnja 1994. godine održano je ročište za ostavinsku raspravu, broj:
O-1457/93-3 na kojemu su raspravnim rješenjem proglašene oporuke ostavitelja
sačinjene 5. listopada 1977. godine, 24. ožujka 1988. godine i 5. ožujka 1993.
godine koje su prihvaćene od nasljednika (supruge S. D. i sina J. D.)
ostavitelja, a pobijane od nasljednice kćerke ostavitelja M. L., te je Općinski
sud u Rijeci donio rješenje kojim je ostavinski postupak prekinut i imenovana
je upućena u parnicu radi pobijanja istinitosti i valjanosti oporuka.

Podneskom
od 15. travnja 1994. godine nasljednik J. D. izvještava sud da je M. L.
pokrenula parnični postupak samo za poništenje oporuke iz 1988. godine, te predleže zakazivanje ročišta.

Podneskom
od 28. siječnja 1998. godine nasljednik podnositelj je izvijestio sud da je
postupak po tužbi M. L. (broj: P-613/94) okončan, te predlaže nastavak
ostavinskog postupka. Presuda je postala pravomoćna 21. siječnja 1998. godine.

Dopisom
od 5. veljače 1998. godine sud je od podnositelja zatražio dokumentaciju za
određene nekretnine i vozilo ostavitelja, kojem je udovoljeno 11. veljače 1998.
godine.

Sud
je 17. ožujka 1998. godine donio rješenje o nasljeđivanju broj: O-1457/93.

Protiv
rješenja o nasljeđivanju žalbu je podnijela M. L. 10. travnja 1998. godine.

Županijski
sud u Rijeci rješenjem, broj: Gž-973/98-2 od 15.
srpnja 1998. godine, ukinuo je rješenje o nasljeđivanju i predmet vratio na
ponovni postupak.

Podneskom
od 6. listopada 1998. godine podnositelj predlaže sudu da donese privremenu
mjeru kojom će ga sud ovlastiti da produži registraciju osobnog vozila koje je
dio ostavinske mase, a sve do okončanja ostavinskog postupka. Rješenjem
Općinskog suda u Rijeci od 12. studenoga 1999. godine odbijen je zahtjev J. D.
da se odredi privremena mjera, na koje je podnositelj uložio žalbu koju je
Županijski sud u Rijeci odbio 12. travnja 2000. godine (broj: Gž-2711/99-2).

Dana
20. studenoga 1998. godine pred prvostupanjskim sudom održano je ročište, na
kojem je određeno provođenje dokaza vještačenjem po građ.
vještaku na okolnost vrijednosti ostavinske mase ostavitelja, te je obvezana M.
L. predujmiti troškove vještačenja.

Podneskom
od 6. lipnja 2000. godine J. D. požuruje postupanje suda.

Dopisima
od 20. lipnja 2000. godine, 16. studenoga 2000. godine i 14. veljače 2001.
godine sud poziva i požuruje M. L. da predujmi troškove vještačenja sukladno
zapisniku od 20. studenoga 1998. godine.

Na
ročištu od 19. prosinca 2001. godine odvjetnik nasljednice M. L. dao je nasljedničku izjavu, kojom priznaje istinitost i
pravovaljanost proglašene oporuke ostavitelja, no u njezino ime zahtijeva nužni
dio, te je riješeno da će sud izvršiti uvid u parnične spise koji se vode
između nasljednika pred tim sudom.

Rješenjem
od 1. ožujka 2002. godine sud je prekinuo postupak do pravomoćnog okončanja
postupka u predmetu, broj: P-3081/95 koji je pokrenut po tužbi podnositelja
protiv M. L. radi utvrđenja prava vlasništva na dijelu jednog od stanova kojima
je ostavitelj raspolagao za života.

Protiv
navedenog rješenja o prekidu postupka podnositelj je uložio žalbu o kojoj je
odlučio Županijski sud u Rijeci i odbio je kao neosnovanu rješenjem, broj: Gž-1362/02-2 od 21. siječnja 2004. godine.

Županijski
sud u Rijeci u predmetu, broj: P-3081/95 donio je presudu 12. siječnja 2005.
godine (okončanje tog postupka je uvjet za nastavak ostavinskog postupka).

PRAVO
VAŽNO ZA USTAVNOSUDSKI POSTUPAK

3.
Mjerodavno pravo sadržano je u odredbi članka 29. stavka 1. Ustava Republike
Hrvatske i odredbama članka 63. Ustavnog zakona.

Ustavna
tužba je osnovana.

4.
Povredu ustavnog prava na donošenje sudske odluke u razumnom roku Ustavni sud
razmatra u svjetlu osobitih okolnosti svakoga pojedinog slučaja.

Razmatranjem
razloga ustavne tužbe podnositelja i uvida u spis Općinskog suda u Rijeci,
broj: O-1752/98, Ustavni sud je utvrdio da su se u ovom slučaju ostvarile
pretpostavke za njegovo postupanje u smislu odredbe članka 63. Ustavnog zakona.

Svoju
odluku Ustavni sud obrazlaže sljedećim utvrđenjima:

4.1.
DULJINA SUDSKOG POSTUPKA

Ostavinski
postupak iza smrti V. D. pok. J., započeo je dana 23.
studenoga 1993. godine pred Općinskim sudom u Rijeci.

Ustavna
tužba podnijeta je dana 22. siječnja 2004. godine, a do tog dana sudski
postupak nije okončan, pa Ustavni sud utvrđuje da postupak u ovom predmetu
traje ukupno deset (10) godina, jedan (1) mjesec i dvadeset devet (29) dana.

Ustavni
sud je ocijenio da se pravno relevantnim razdobljem, s aspekta povrede prava na
razumnu duljinu trajanja sudskog postupka, u konkretnom slučaju, smatra
razdoblje od 5. studenoga 1997., to jest od dana stupanja na snagu Zakona o
potvrđivanju Konvencije za zaštitu ljudskih prava i temeljnih sloboda i
protokola broj 1, 4, 6, 7 i 11 uz Konvenciju za zaštitu ljudskih prava i
temeljnih sloboda (»Narodne novine – Međunarodni ugovori«, broj 18/97., 6/99. –
pročišćeni tekst i 8/99. – ispravak, u daljnjem tekstu: Zakon o potvrđivanju
Konvencije) do 8. prosinca 2003., to jest do dana podnošenja ustavne tužbe
podnositelja, što ukupno iznosi šest (6) godina, jedan (1) mjesec i tri (3)
dana.

4.2.
POSTUPANJE NADLEŽNIH SUDOVA

Ustavni
sud je utvrdio da je u razmatranom, pravno relevantnom razdoblju, Općinski sud
u Rijeci donio rješenje o nasljeđivanju, broj: O-1457/93 od 17. ožujka 1998.
godine.

Povodom
žalbe M. L. Županijski sud u Rijeci je rješenjem od 15. srpnja 1998. godine
ukinuo rješenje o nasljeđivanju Općinskog suda u Rijeci i predmet vratio
prvostupanjskom sudu na ponovno odlučivanje (zaprimljen na sud 8. rujna 1998.
godine). Time je ostavinski postupak, koji je započeo 1993. godine, vraćen na početak.

Jedno
od osnovnih načela ostavinskog postupka, načelo ekonomičnosti izraženo je
odredbom članka 175. stavka 1. Zakona o nasljeđivanju (»Narodne novine«, broj
52/71 i 47/78). Prema toj odredbi sud će u tijeku cijelog postupka paziti da
prava stranaka budu što prije utvrđena i osigurana. Polazeći od navedene
zakonske odredbe, sud prvog stupnja je u svom postupanju morao voditi računa o
obvezi hitnog postupanja u predmetu.

Međutim,
iz spisa predmeta razvidno je da sud nije u potpunosti postupao sukladno
zakonskoj obvezi propisanoj odredbom članka 175. stavka 1. u svezi s člankom
218. Zakona o nasljeđivanju. Takav zaključak proizlazi iz činjenice jer
zakonskoj nasljednici M. L. nije omogućeno davanje izjave u svezi s pravom na
nužni dio, a što je trebalo raspraviti u ostavinskom postupku, te tek u slučaju
spora ostavinski sud će stranke uputiti na parnicu.

U
ponovnom postupku prvostupanjski sud je nakon više od dvije godine zakazao
ročište (20. studenoga 2000. godine i 19. prosinca 2001. godine) i 1. ožujka
2002. godine donio rješenje kojim je prekinut ostavinski postupak do donošenja
pravomoćne odluke u predmtu tog suda, broj:
P-3081/95.

4.3.
PONAŠANJE PODNOSITELJA USTAVNE TUŽBE(NASLJEDNIKA U OSTAVINSKOM POSTUPKU)

Podnositelj
ustavne tužbe, kao jedan od oporučnih nasljednika u ostavinskom postupku, prema
utvrđenju Ustavnog suda, nije pridonio duljini sudskog postupka.

4.4.
SLOŽENOST SUDSKOG PREDMETA

Imajući
u vidu postupanje nadležnog suda u razmatranom, pravno relevantnom razdoblju,
Ustavni sud nije našao okolnosti koje bi u dosadašnjem tijeku postupka
ukazivale na složenost sudskog predmeta, a koje bi opravdale dugotrajnost
postupanja u tom predmetu.

OCJENA
USTAVNOG SUDA

5.
Ostavinski postupak ukupno traje dulje od deset godina i sada se vodi pred
prvostupanjskim sudom. Imajući u vidu tu okolnost, kao i postupanje sudova u
razmatranom pravno relevantnom razdoblju, Ustavni sud nalazi da je Općinski sud
u Rijeci postupao neučinkovito, a posebno imajući u vidu razloge ukidanja
rješenja toga suda. Stoga, Ustavni sud utvrđuje da je povrijeđeno ustavno pravo
podnositelja da zakonom ustanovljeni neovisni i nepristrani sud u razumnom roku
odluči o njegovim pravima ili obvezama, koje je zajamčeno člankom 29. stavkom
1. Ustava Republike Hrvatske.

6.
Iz tih razloga je, na temelju odredbi članka 63. stavaka 1. i 2. Ustavnog
zakona, donesena odluka kao pod točkama I. i II. izreke ove odluke.

7.
Sukladno odredbi članka 63. stavka 3. Ustavnog zakona, odlučeno je kao u
točkama III. i IV. izreke ove odluke.

Pri
utvrđivanju visine naknade, temeljem članka 63. stavka 3. Ustavnog zakona,
Ustavni sud uzima u obzir sve okolnosti slučaja, uz istodobno uvažavanje
ukupnih gospodarskih i socijalnih prilika u Republici Hrvatskoj.

8.
Predsjednik Općinskog suda u Rijeci dužan je dostaviti Ustav­nom sudu pisanu obavijest o datumu donošenja i otpreme
odluke u roku osam (8) dana od dana njezine otpreme, a najkasnije osam (8) dana
od isteka roka određenog u točki II. izreke ove odluke. Ovaj nalog temelji se
na članku 31. stavcima 4. i 5. Ustavnog zakona.

9.
Odluka o objavi (točka V. izreke) temelji se na odredbi članka 29. Ustavnog
zakona.

Broj:
U-IIIA-227/2004

Zagreb,
31. ožujka 2005.

USTAVNI SUD REPUBLIKE HRVATSKE

Predsjednik Suda

**dr****. sc. Petar Klarić**, v. r.

Odluka, NN 53/2005-1024