## Pravilnik o porezu na dodanu vrijednost

### NN 60/1996 (18.7.1996.), Pravilnik o porezu na dodanu vrijednost

# MINISTARSTVO FINANCIJA

Na temelju članka 27. Zakona o porezu na dodanu vrijednost ("Narodne
novine", broj 47/95) ministar financija donosi

## PRAVILNIK

### O POREZU NA DODANU VRIJEDNOST

I. UVODNE ODREDBE

Članak 1.

Ovim se Pravilnikom podrobnije uređuje primjena Zakona o porezu na dodanu
vrijednost (u daljnjem tekstu Zakon).

II. PREDMET OPOREZIVANJA

Članak 2.

Predmet oporezivanja je svaka isporuka dobara ili usluga obavljena u
tuzemstvu uz naknadu, vlastita potrošnja, uvoz dobara u tuzemstvo, te isporuke
dobara i usluga što se obave uz naknadu, bez naknade ili povoljnije uvjete
vlasnicima udjela i članovima njihove uže obitelji kao i drugim primateljima,
ako su ispunjeni ostali Zakonom propisani uvjeti.

1. ISPORUKA DOBARA I USLUGA UZ NAKNADU

***1.1. Općenito***

*1.1.1. Osnovni pojmovi*

Članak 3.

(1) Isporuka koja podliježe oporezivanju je ona koju poduzetnik (isporučitelj)
u okviru svoje poduzetničke djelatnosti (poduzeća) obavi u tuzemstvu uz
naknadu.

(2) Pod isporukom se razumijeva isporuka dobara i obavljanje usluga.

(3) Isporukama koje podliježu oporezivanju razumijevaju se sve isporuke
čije je oporezivanje propisano Zakonom, a mogu biti oporezive ili oslobođene
plaćanja poreza.

(4) Isporukama koje ne podliježu oporezivanju razumijevaju se one isporuke
čije oporezivanje nije propisano Zakonom.

(5) Isporuka u općenitom smislu postoji u slučaju kada isporučitelj
daje primatelju gospodarsku vrijednost. Ovo vrijedi i za protuisporuku,
to jest naknadu. Naknada može biti u obliku novca i/ili u obliku protuisporuke
dobara i usluga.

(6) Bitno obilježje oporezive isporuke je međusobna uzročna veza između
isporuke i naknade. Za prosudbu o postojanju ovog obilježja mjerodavan
je gospodarski interes sudionika, neovisno o tome kako su sami sudionici
određeni posao nazvali.

Članak 4.

(1) Poduzetnik koji isporuku obavlja u vlastito ime i za vlastiti račun
obračunava i plaća porez na punu naknadu isto kao i komisionar koji nastupa
u vlastito ime, a za tuđi račun. Posrednik koji pri isporuci nastupa u
tuđe ime i za tuđi račun obračunava i plaća porez na pripadajuću mu proviziju.

(2) Za postojanje usluge posredovanja bitno je da posrednik (zastupnik)
prilikom prodaje kupcima izričito navodi ime odnosno tvrtku zastupane osobe,
te s njom obračunava primljena plaćanja.

Članak 5.

(1) Isporukom dobara omogućuje se kupcu odnosno njegovom opunomoćeniku
raspolaganje dobrima. Dobrima se smatraju predmeti, skupine stvari i gospodarska
dobra koja se u prometu smatraju dobrima kao što su: električna energija,
toplinska energija, plin, grijanje, hlađenje i slično. Skupine stvari predstavljaju
skup više odvojenih predmeta objedinjenih u jedinstvenu cjelinu koja se
u gospodarskom smislu smatra dobrom, a koja nije samo zbroj pojedinačnih
predmeta.

(2) Omogućavanje raspolaganja dobrima je pretežito činjenične naravi
i obično je, ali ne i nužno povezano s prijenosom vlasničkih prava u imovinsko
pravnom smislu. Pri tome je mjerodavno postojanje gospodarskog vlasništva,
a ne posjeda kao stvarne vlasti nad dobrom.

Članak 6.

(1) Uslugama se u smislu poreza na dodanu vrijednost smatraju sve isporuke
uz naknadu koje ne predstavljaju isporuku dobara (članak 4. stavak 1. Zakona).
Uslugama se osobito smatraju i usluge prepuštanja na uporabu i korištenje
(najam ili zakup), davanje, prijenos i osiguravanje prava na patente, pronalazačka
prava, prava industrijskog vlasništva i slična prava.

(2) Ako jedinstvena isporuka istodobno ima obilježja isporuke dobara
i obilježja usluge, za razvrstavanje su bitna ona obilježja koja određuju
stvarni gospodarski sadržaj isporuke, uzimajući u obzir volju ugovornih
strana.

(3) Trpljenje neke radnje i suzdržavanje od neke radnje predstavljaju
usluge u smislu poreza na dodanu vrijednost. Pod trpljenjem neke radnje
smatra se između ostalog i dopuštanje korištenja pokretnih i nepokretnih
stvari, patenata i drugih pronalazačkih prava. Suzdržavanjem od neke radnje
smatra se osobito odricanje od tržišnog nadmetanja i odricanje od obavljanja
djelatnosti.

*1.1.2. Oplemenjivanje (prerada, obrada, dorada) i izrada*

Članak 7.

(1) Ako naručitelj daje proizvođaču materijal radi prerade, obrade,
dorade ili izrade određenog proizvoda, takva isporuka nije oporeziva, jer
naručitelj i nadalje zadržava mogućnost raspolaganja tim materijalom.

(2) Ako proizvođaču iz stavka 1. ovoga članka nakon obrade ostaju nusproizvodi
ili otpaci iznad 5% vrijednosti njegove isporuke a koje je trebalo vratiti
naručitelju, radi se o isporuci dobara od strane naručitelja proizvođaču
koja se mora zasebno obračunati.

(3) Ako naručitelj iz stavka 1. ovoga članka isporučuje proizvođaču
materijal, dijelove ili sastojke pri čemu ne zadržava mogućnost raspolaganja
već tim isporukama plaća proizvođačeve isporuke odnosno protuisporuke radi
se o oporezivim isporukama odnosno razmjeni.

*1.1.3. Razmjena*

Članak 8.

(1) Ako pri isporuci naknada nije novčana već u isporuci drugog dobra
ili usluge, radi se o razmjeni.

(2) Pri razmjeni, isporuka podliježe oporezivanju na obje strane, kod
svakog isporučitelja.

(3) Iznimno od stavka 2. ovoga članka povrat (zamjena) ambalaže ne podliježe
oporezivanju.

*1.1.4. Isporuka nekretnina*

Članak 9.

(1) Isporukom novosagrađenih nekretnina smatraju se nekretnine (građevine
i njihovi dijelovi) koje su dovršene odnosno sagrađene i isporučene nakon
31. prosinca 1996. godine.

(2) Nekretnine koje će na dan 31. prosinca 1996. godine biti dovršene
a neisporučene i nekretnine koje će na taj dan biti nedovršene odnosno
neisporučene u dijelu koji će se nakon toga roka dovršiti odnosno isporučiti,
smatraju se također novosagrađenim nekretninama.

*1.1.5. Opoziv*

Članak 10.

(1) Isporuka u smislu Zakona ne postoji ako se opozove (vrati).

(2) Ako isporučitelj tijekom isporuke zamijeni jedno dobro drugim, onda
se zamjenom ostvaruje prvobitno namjeravana isporuka koja je oporeziva.

(3) Ako isporučitelj u jamstvenom roku zamijeni isporučeno dobro drugim
istovrsnim dobrom, iste ili približno iste kakvoće i vrijednosti, ta isporuka
nije oporeziva.

(4) Ako isporučitelj iz stavka 2. i 3. ovoga članka u zamjeni isporuči
drugo dobro, manje ili veće vrijednosti, razlike povećavaju ili smanjuju
poreznu osnovicu.

(5) Ako se opozove isporuka za koju je ispostavljen račun temeljem kojeg
je primatelj iskoristio pravo odbitka pretporeza, ispravak porezne osnovice
moguć je samo pod uvjetima iz članka 8. stavka 3. Zakona. Isto vrijedi
i u slučaju isporuke dobra manje vrijednosti iz stavka 4. ovoga članka.

***1.2. Posebni slučajevi isporuke dobara i usluga***

*1.2.1. Unos dobara u društvo*

Članak 11.

(1) Unos privatne imovine u društvo ili poduzeće trgovca pojedinca ne
podliježe oporezivanju.

(2) Ako član društva, izuzima dobra iz društva, takvo izuzimanje smatra
se oporezivom isporukom.

(3) Ako društvo unosi imovinu u drugo društvo, radi se o oporezivoj
isporuci.

(4) Društvo, za unesena dobra u društvo, daje naknadu u obliku određenih
prava povezanih s društvom.

(5) Davanje prava u društvu članovima društva oslobođeno je poreza na
dodanu vrijednost prema odredbama članka 11. stavka 3. Zakona.

*1.2.2. Promjene oblika društva*

Članak 12.

(1) Promjena oblika društva ne podliježe oporezivanju.

(2) Promet udjela oslobođen je poreza. Pod udjelima se smatraju i dionice.

*1.2.3. Spajanje i pripajanje*

Članak 13.

Spajanje i pripajanje društava u skladu s propisima koji uređuju to
područje ne podliježe oporezivanju.

*1.2.4. Otuđenje poduzeća*

Članak 14.

(1) Isporukom dobara razumijeva se i otuđenje poduzeća ili dijela poduzeća
koji čini gospodarsku cjelinu.

(2) Ako u slučaju iz stavka 1. ovog članka stjecatelj može u cijelosti
odbiti obračunani porez na dodanu vrijednost kao pretporez, otuđenje poduzeća
ili dijela poduzeća koji čini gospodarsku cjelinu ne oporezuje se.

*1.2.5. Likvidacija*

Članak 15.

(1) Isporuke u postupku likvidacije su oporezive.

(2) Isporuke dobara članovima ili vlasnicima društva po završetku likvidacije
podliježu oporezivanju.

*1.2.6. Stečaj*

Članak 16.

(1) Isporuke u postupku stečaja podliježu oporezivanju.

(2) Porezni obveznik u slučaju iz stavka 1. ovoga članka je stečajni
dužnik.

*1.2.7. Ovrha*

Članak 17.

Kad zakonom utvrđeno tijelo u postupku ovrhe proda neko dobro, ne smatra
se da je došlo do isporuke između dužnika i ovršnog tijela već do izravne
dužnikove isporuke kupcu, koja podliježe oporezivanju.

*1.2.8. Nasljeđivanje*

Članak 18.

(1) Prijenos imovinskih prava sa ostavitelja na jednog ili više nasljednika
ne podliježe oporezivanju.

(2) Ako je zbog smrti poduzetnika (fizičke osobe) došlo do prestanka
poslovanja poduzeća, na nasljednike se prenose sve porezne obveze ostavitelja
nastale do njegove smrti odnosno prestanka poslovanja poduzeća. Za porezne
obveze ostavitelja nasljednici odgovaraju solidarno.

(3) Prijenos dobara na nasljednike, u slučaju iz stavka 2. ovoga članka,
smatra se isporukom koja podliježe oporezivanju.

*1.2.9. Korištenje i prodaja založnog dobra*

Članak 19.

(1) Ako zalogoprimatelj koristi založeno dobro uz naknadu, radi se o
usluzi koja podliježe oporezivanju.

(2) Pri prodaji založenog dobra dolazi do dvije isporuke (prometa) koje
podliježu oporezivanju, prvo od strane zalogodavatelja zalogoprimatelju
i zatim od strane zalogoprimatelja kupcu.

*1.2.10. Članski doprinosi*

Članak 20.

(1) Ako udruge, osnovane na temelju posebnih propisa, radi ispunjavanja
svojih statutom utvrđenih zadaća ubiru članarinu, članarina ne predstavlja
naknadu za isporuku dobara odnosno usluga.

(2) O članarini iz stavka 1. ovoga članka radi se u slučaju ako se članski
doprinos utvrđuje po određenom kriteriju jednako za sve članove.

(3) Isporuke dobara ili obavljene usluge, koje pruža udruga ne podliježu
oporezivanju pod uvjetima iz članka 22. Zakona.

(4) Ako udruga tijekom godine ostvari isporuke koje bi bile oporezive
u iznosu većem od 50.000,00 kuna, postaje obveznikom poreza na dodanu vrijednost
prema članku 34. stavcima 6., 7. i 8. ovoga Pravilnika.

*1.2.11. Odšteta*

Članak 21.

(1) Isporuka kojom se obeštećuje primatelja za štetu nastalu po osnovi
ranije isporuke ne smatra se isporukom koja podliježe oporezivanju već
odštetom.

(2) O odšteti se radi samo u slučaju kada isporučitelj temeljem zakona
ili ugovora odgovara za štetu i njene posljedice i određenim isporukama
tu štetu otklanja.

(3) Za procjenu da li se radi o odšteti ili oporezivoj isporuci odlučujuće
je da li su ispunjeni uvjeti iz stavka 2. ovoga članka.

(4) Odštetom se ne smatra isporuka koja u cijelosti ili u dijelu predstavlja
novu isporuku.

(5) Zatezne kamate koje poduzetnik naplaćuje od svojih dužnika, do visine
propisane zatezne kamate i troškovi opomena, predstavljaju odštetu i ne
oporezuju se.

(6) Naknada štete zbog raskida ugovora predstavlja odštetu koja ne podliježe
oporezivanju ako platitelj za to nije stekao nikakva dobra ili koristio
usluge. Ako se ugovor izvrši u dijelu, taj dio isporuke podliježe oporezivanju.

***1.3. Isporuke dobara i usluga zaposlenima***

Članak 22.

(1) Ako poduzetnik svojim zaposlenima kao naknadu za rad osim plaće
u gotovini daje i plaću u dobrima ili uslugama, isporuke tih dobara i usluga
podliježu oporezivanju.

(2) Isporukama iz stavka 1. ovoga članka smatraju se sve isporuke dobara
ili usluga posloprimcima koje se prema Zakonu o porezu na dohodak i Pravilniku
o porezu na dohodak smatraju plaćom.

(3) Isporukama iz ovoga članka smatraju se i sve druge isporuke dobara
i usluga koje poduzetnik daje ili omogućava zaposlenicima kao što su isporuke
hrane, pića, usluge prijevoza i sve druge pogodnosti u dobrima ili uslugama.

2. VLASTITA POTROŠNJA

***2.1. Općenito***

Članak 23.

(1) Vlastitom potrošnjom na koju se plaća porez na dodanu vrijednost
prema članku 2., stavku 1., točke 2a. i 2b. Zakona smatra se izuzimanje
dobara ili korištenje usluga iz svoje gospodarske ili druge djelatnosti
za privatne potrebe.

(2) Vlastita potrošnja obuhvaća izuzimanja iz stavka 1. ovoga članka
za privatne potrebe poduzetnika - fizičke osobe i članove njegove obitelji
kao i za potrebe trećih osoba kojima ih ustupa u neposlovne svrhe.

(3) O vlastitoj potrošnji (izuzimanjima) moraju se sastavljati odgovarajuće
isprave (računi - obračuni) u skladu s propisima koji uređuju vođenje poslovnih
knjiga poduzetnika i ovim Pravilnikom.

***2.2. Izuzimanje dobara i usluga***

Članak 24.

(1) O izuzimanju dobra radi se onda, ako bi se isporuka da je obavljena
trećoj osobi, smatrala isporukom dobra.

(2) Pod izuzimanjem usluga razumijeva se korištenje usluga poduzeća
za privatne odnosno neposlovne svrhe.

(3) Uporaba dobra poduzeća za privatne potrebe oporezuje se kao vlastita
potrošnja - korištenje usluga. Ako poduzetnik - fizička osoba ne donese
odluku o izuzimanju dobra iz imovine poduzeća, pretežna uporaba tog dobra
za privatne - neposlovne potrebe ne smatra se izuzimanjem dobra već izuzimanjem
usluge.

***2.3. Utvrđivanje vlastite potrošnje***

Članak 25.

(1) Vlastita potrošnja utvrđuje se na temelju računa, obračuna, knjigovodstvenih
i drugih vjerodostojnih isprava, a za porezne obveznike - fizičke osobe
koje obavljaju određene obrtničke djelatnosti i porez na dodanu vrijednost
plaćaju prema naplaćenim naknadama ne može biti iskazana (obračunana) niže
od iznosa iz stavka 2. ovoga članka.

(2) Najniži iznosi vlastite potrošnje za poduzetnike - fizičke osobe
iz stavka 1. ovoga članka utvrđuju se za obračunsko razdoblje u postotku
od iznosa mjesečnog osobnog odbitka utvrđenog prema Zakonu o porezu na
dohodak, kako slijedi:

|  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- |
| Red.   broj | Porezni  obveznici | Brojčana oznaka iz   nacionalne klasifikacije   djelatnosti | Postotak    osobnog   odbitka |
| 1. | poljoprivrednici | A: 01.11; 01.12.1;   01.13.1; 01.13.2;   01.2 i 01.3 | 30% |
| 2. | ribari | B: 05 | 10% |
| 3. | proizvođači hrane i pića | DA: 15.1 | 30% |
| 4. | proizvođači hrane | DA: 15.8 | 20% |
| 5. | proizvođači pića | DA: 15.9 | 10% |
| 6. | ugostiteljstvo - usluge hrane i pića | H: 55.3 | 30% |
| 7. | ugostiteljstvo - usluge pića | H: 55.4 | 10% |

(3) Najniži iznos vlastite potrošnje za poduzetnike - fizičke osobe
iz stavka 1. ovoga članka koji porez na dodanu vrijednost utvrđuju u obračunskom
razdoblju prema odredbi članka 82. stavak 3. ovoga Pravilnika, je šesterostruki
iznos utvrđen prema stavku 2. ovoga članka.

(4) Iznosi vlastite potrošnje utvrđeni na način iz stavaka 2. i 3. ovoga
članka u sebi ne sadrže porez na dodanu vrijednost.

(5) Kod poduzetnika koji porez na dodanu vrijednost utvrđuju prema fakturiranim
naknadama, manjkovi proizvoda za koje se ne tereti odgovorna osoba smatraju
se vlastitom potrošnjom poduzetnika i podliježu oporezivanju, osim tehnološkog
manjka, rastepa, kvara i loma utvrđenog odlukom poduzetnika, a najviše
do visine utvrđene odlukom Gospodarske komore.

(6) Kod poduzetnika koji porez na dodanu vrijednost utvrđuje prema naplaćenim
naknadama mora postojati međuovisnost između izdataka i primitaka, uzimajući
u obzir zalihe kao i neplaćene obveze i nenaplaćena potraživanja. Međuovisnost
između izdataka i primitaka utvrđuje se putem normativa utroška materijala,
energije, rada ili drugih proizvodnih čimbenika vodeći pri tome računa
o posebnostima djelatnosti. Ako se u postupku nadzora utvrdi manjak primitaka
u odnosu na iskazane izdatke, taj se manjak smatra vlastitom potrošnjom,
a utvrđuje ga Porezna uprava procjenom.

(7) Tehnološki manjak, kalo, rastep, kvar i lom kod poduzetnika iz stavka
6. ovoga članka može se priznati najviše do visine utvrđene odlukom Obrtničke
komore.

(8) Ako komore iz stavka 5. i 7. ovoga članka ne donesu odgovarajuće
odluke, visina tehnološkog manjka, kala, rastepa, kvara i loma provjeravat
će se i utvrđivati u postupku nadzora temeljem vjerodostojnih isprava i
procjene polazeći od posebnosti djelatnosti.

***2.4. Rashodi na koje se plaća porez na dodanu
vrijednost***

Članak 26.

(1) Rashodi odnosno izdaci za reprezentaciju (ugošćavanje, darovi, izdaci
za odmor, šport, rekreaciju i razonodu, izdaci za zakup automobila, plovila,
zrakoplova, kuća za odmor i razonodu i drugi slični izdaci) u cijelosti
i 30% izdataka (troškova) osobnih automobila i drugih sredstava za osobni
prijevoz poduzetnika, poslovodnih, rukovodnih i drugih zaposlenika kao
i izdataka za rent a car vozila, smatraju se vlastitom potrošnjom prema
članku 2., stavku 1., točci 2.c. Zakona i podliježu oporezivanju.

(2) Pod izdacima za reprezentaciju smatraju se ugošćenja poslovnih partnera,
darivanje poslovnih partnera prigodnim poklonima bez obzira što se na tim
poklonima nalazi znak tvrtke, plaćanje poslovnim partnerima izdataka odmora,
športa, rekreacije i razonode, izdataka za zakup automobila, plovila, zrakoplova,
kuća za odmor i razonodu i slično.

(3) Poslovnim partnerima iz stavka 2. ovoga članka smatraju se osobe
s kojima postoji poslovni odnos ili se očekuje da će se takav odnos uspostaviti.

(4) O prigodnim se poklonima radi kada poduzetnik nekog poslovnog partnera,
njegovog zastupnika ili neku drugu osobu uključujući i zaposlenike daruje
u dobrima ili uslugama, a da za to ne postoji pravna obveza ili neka druga
povezanost s uslugom primatelja. Darivanje predstavlja davanje bez naknade.
Ako se radi o davanju za koje postoji točno određena protuusluga primatelja
tada to nije darivanje već naknada.

(5) Prilikom utvrđivanja izdataka (troškova) osobnih automobila i drugih
sredstava za osobni prijevoz poduzetnika, poslovodnih, rukovodnih i drugih
zaposlenih od kojih se 30% dodaje poreznoj osnovici polazi se:

1. kod sredstava u vlasništvu poduzeća - od ukupnih troškova (izdataka)
u svezi vozila, učinjenih tijekom obračunskog razdoblja oporezivanja za
gorivo i ulje, investicijsko i tekuće održavanje, registraciju, amortizaciju
i osiguranje;

2. kod korištenja rent-a-car vozila - od iznosa naknade za korištenje
vozila uvećanog za sve troškove goriva i druge troškove iz točke 1. ovoga
stavka ako ih snosi korisnik;

3. kod vozila u najmu ili leasingu - od iznosa naknade, troškova goriva,
održavanja i svih drugih troškova koje po ugovoru snosi korisnik najma.
Ako obveznik poreza na dobit ugovori financijski najam i za obročne otplate
ne tereti rashode već se vrijednost na taj način nabavljene imovine prenosi
na troškove putem otpisa, obvezan je u poreznu osnovicu dodati 30% otpisa
kao i sve druge troškove iz točke 1. ovoga stavka ako ih snosi korisnik
najma.

(6) Troškovi odnosno izdaci iz stavka 1. ovoga članka podliježu porezu
na dodanu vrijednost kao vlastita potrošnja kod svih poduzetnika - obveznika
poreza na dodanu vrijednost.

3. ISPORUKE DOBARA I USLUGA VLASNICIMA UDJELA, ČLANOVIMA NJIHOVE
UŽE OBITELJI I DRUGIM OSOBAMA

Članak 27.

(1) Porez na dodanu vrijednost plaća se na isporuke dobara i obavljene
usluge koje društvo obavi članovima društva - vlasnicima udjela kao i članovima
njihove uže obitelji za koje primatelji tih dobara ili korisnici usluga
ne plaćaju nikakvu naknadu ili je plaćaju djelomično (uz osobni popust).

(2) Članovima uže obitelji smatraju se i rođaci te druge osobe i društva
s kojima vlasnik udjela odnosno član društva ima blizak pravni, gospodarski
ili osobni odnos.

(3) Porez na dodanu vrijednost plaća se i na sve druge isporuke dobara
i usluga bez naknade i s osobnim popustom bez obzira kome su učinjene.

4. UVOZ

Članak 28.

(1) Uvoz dobara u tuzemstvo podliježe oporezivanju. Pod uvozom, razumijeva
se i unos i prijam i drugi oblici uvoza dobara.

(2) Porez na dodanu vrijednost pri uvozu plaćaju poduzetnici kao i sve
druge osobe koje uvoze dobra u tuzemstvo.

(3) Porez na dodanu vrijednost obračunava i naplaćuje carinarnica koja
provodi postupak uvoznog carinjenja, zajedno s obračunom i naplatom carine,
prema propisima o obračunavanju i plaćanju carine.

III. PODUZETNIK

1. POJAM

Članak 29.

(1) Poduzetnik je, u smislu Zakona, svaka pravna i fizička osoba koja
samostalno i trajno obavlja djelatnost s namjerom ostvarivanja prihoda.
Samostalnost, trajnost i namjera ostvarivanja prihoda moraju postojati
istodobno.

(2) Poduzetnici mogu biti i razni oblici udruženja osoba.

(3) Ako udruženje osoba iz stavka 2. ovoga članka nije pravna osoba,
ugovorom o udruživanju mora se utvrditi jednog člana udruženja obveznikom
poreza na dodanu vrijednost. Ako ugovorom isti nije određen, Porezna uprava
će odrediti jednu fizičku osobu, člana udruženja, poreznim obveznikom.
Za porezne obveze udruženja osoba članovi odgovaraju solidarno.

(4) Poduzetnik obavlja djelatnost samostalno, ako je obavlja za vlastiti
račun i na vlastitu odgovornost. Za razgraničenje samostalnog obavljanja
djelatnosti ili samostalnog rada od nesamostalnog rada bitna su njihova
obilježja, a ne naziv ugovora.

(5) Fizičke osobe mogu obavljati dijelom samostalan a dijelom nesamostalan
rad.

(6) Da bi pravna ili fizička osoba bila poduzetnik u smislu Zakona nije
uvjet da se smatra poduzetnikom i prema drugim zakonima.

(7) Poduzetnici u smislu Zakona su i tuzemne poslovne jedinice inozemnih
poduzetnika.

2. PODUZETNIČKA DJELATNOST

Članak 30.

(1) Poduzetničkom djelatnošću, u smislu Zakona, smatra se trajno i samostalno
obavljanje djelatnosti s namjerom ostvarivanja prihoda. Pri tome nije nužna
i namjera ostvarivanja dohotka odnosno dobiti.

(2) Djelatnost se obavlja trajno, ako se njeno obavljanje ponavlja s
ciljem ostvarivanja stalnog prihoda. Ako se vidi namjera ponavljanja djelatnosti
tada već jednokratna radnja može značiti početak trajnog obavljanja djelatnosti.

(3) U poduzetničku djelatnost ulaze osnovne i sporedne djelatnosti.
U sporedne djelatnosti ubraja se sve ono što se obavlja uz osnovnu djelatnost
pri čemu nije bitna trajnost tih djelatnosti. Prodaja predmeta imovine
također se smatra poduzetničkom djelatnošću ako su ti predmeti bili dio
otuđiteljeve poduzetničke djelatnosti.

3. PODUZEĆE

Članak 31.

(1) Poduzeće, u smislu Zakona, obuhvaća gospodarsku ili drugu djelatnost
poduzetnika koju obavlja s ciljem ostvarivanja prihoda.

(2) Poduzetnik može gospodarsku ili drugu djelatnost iz stavka 1. ovoga
članka obavljati u okviru jednog ili više poduzeća ali porezni je obveznik
uvijek poduzetnik (pravna ili fizička osoba).

(3) Unutar istog poduzetnika ne dolazi do prometa koji podliježu oporezivanju
budući da nema drugog sudionika u isporuci dobara ili usluga.

4. POČETAK I PRESTANAK SVOJSTVA
PODUZETNIKA

Članak 32.

(1) Pravna ili fizička osoba stječe svojstvo poduzetnika (prava i obveze
poduzetnika po Zakonu) prvim izvana primjetljivim aktivnostima koje su
usmjerene na obavljanje poduzetničke djelatnosti. Takve aktivnosti su na
primjer pripremne radnje, prva nabava robe, nabava osnovnih sredstava i
slično.

(2) Poduzetnik s prvim aktivnostima iz stavka 1. ovoga članka postaje
obvezan upisati se u registar obveznika poreza na dodanu vrijednost u skladu
s člankom 40. ovoga Pravilnika.

(3) Svojstvo poduzetnika zadržava se i nastavlja i pod prisilnom upravom,
u likvidaciji, u stečaju ili u provedbi oporuke.

(4) Svojstvo poduzetnika prestaje posljednjim poduzetničkim aktivnostima.

(5) Vrijeme obustave ili privremene odjave djelatnosti nije bitno za
svojstvo poduzetnika. Ne smatra se obustavom djelatnosti ako se razabire
da poduzetnik ima namjeru nastaviti djelatnost ili je u dogledno vrijeme
ponovno pokrenuti.

(6) Fizička osoba gubi svojstvo poduzetnika trajnom odjavom djelatnosti
i brisanjem iz registra kod nadležnog tijela. Prije odjave djelatnosti
poduzetnik - fizička osoba mora obračunati porez na sve isporuke do dana
odjave, uključujući u te isporuke i sva dobra koja mu preostanu i koja
se smatraju izuzimanjem za vlastite potrebe te izmiriti sve porezne obveze
po osnovi poduzetničke djelatnosti.

(7) Društvo osoba postoji kao poduzetnik sve dok se ne riješe međusobni
pravni odnosi među članovima društva, ne izmire sve porezne obveze po osnovi
zajedničke poduzetničke djelatnosti i ne izbriše iz registra kod trgovačkog
suda.

(8) Kod društva kapitala svojstvo poduzetnika prestaje brisanjem društva
iz registra kod trgovačkog suda nakon što se prethodno izmire sve porezne
obveze.

(9) Kod udruženja osoba svojstvo poduzetnika prestaje brisanjem iz registra
kod nadležnog tijela po prethodnom izmirenju poreznih obveza.

(10) Da su izmirene porezne obveze prema stavcima 6., 7., 8. i 9. ovoga
članka potvrđuje ispostava Porezne uprave nadležna prema sjedištu odnosno
prebivalištu poreznog obveznika.

(11) Bez potvrde iz stavka 10. ovoga članka ne može se izvršiti brisanje
iz trgovačkog ili drugog mjerodavnog registra.

IV. MJESTO OPOREZIVANJA

Članak 33.

(1) Prema članku 5. Zakona, porez na dodanu vrijednost plaća se prema
mjestu isporuke, pri čemu se tuzemstvo smatra jednim mjestom isporuke dobara
odnosno obavljanja usluga, što znači da je utvrđivanje mjesta isporuke
bitno samo kod oporezivanja u poslovanju s inozemstvom.

(2) Kod isporuke dobara, mjestom isporuke smatra se mjesto gdje se dobro
nalazilo u trenutku isporuke. Ako je dobro otpremljeno, tada se smatra,
da je mjesto isporuke ono mjesto na kojemu se ono nalazilo na početku otpreme.

(3) Ako se radi o dobrima koja se montiraju, instaliraju ili izgrađuju,
mjestom isporuke smatra se mjesto gdje se dobro postavlja.

(4) Kod usluga, mjesto obavljanja usluge utvrđuje se prema sjedištu
odnosno stalnom boravištu ili prebivalištu poduzetnika koji obavlja usluge
ako Zakonom ili ovim Pravilnikom nije drugačije određeno. Ako uslugu obavlja
poslovna jedinica poduzetnika onda se mjestom obavljanja usluge smatra
sjedište poslovne jedinice.

(5) Kod usluga u svezi s nekretninama, uključujući i najam ili zakup,
mjestom obavljanja usluga smatra se mjesto gdje se nekretnina nalazi.

(6) Kod usluga prijevoza, mjestom obavljanja usluge, smatra se dionica
puta na kojoj se prijevoz obavlja. Ako se usluga prijevoza ne obavlja samo
u tuzemstvu, tada se Zakon primjenjuje samo na dio usluge koji otpada na
tuzemstvo.

(7) Mjestom obavljanja usluga, smatra se mjesto gdje je usluga stvarno
obavljena:

1. kod umjetničkih, znanstvenih, nastavnih, športskih, zabavnih ili
sličnih usluga i usluga njihovog organiziranja;

2. kod pomoćnih usluga u prijevozu, kao što su: utovar, istovar, uskladištenje
i druge usluge u svezi s prijevozom;

3. kod usluga koje se obavljaju na pokretnim dobrima, uključujući usluge
stručnog mišljenja, procjene i ocjene tih dobara.

(8) Kod usluga posredovanja, mjestom obavljanja usluga smatra se mjesto
isporuke dobara ili obavljene usluge za koju je izvršeno posredovanje.

(9) Kod usluga:

1. prijenosa, ustupanja i korištenja autorskih prava, patenata, licencija,
zaštitnog znakovlja i sličnih prava;

2. promidžbenih usluga, uključujući i usluge posredovanja u tim uslugama;

3. savjeta: inženjera, odvjetnika, revizora, računovođa, tumača, prevoditelja
i drugih sličnih usluga savjetovanja;

4. usluga elektronske obrade podataka;

5. ustupanja informacija, uključujući i informacije o poslovnim postupcima
i iskustvu;

6. usluga banaka, osiguranja i reosiguranja;

7. ustupanja osoblja;

8. iznajmljivanja pokretnih dobara, osim prijevoznih sredstava;

9. odustajanja od obavljanja poslovne djelatnosti, i

10. svih usluga posredovanja u svezi s uslugama iz ovoga stavka, mjesto
obavljanja usluge utvrđuje se prema stavku 10. ovoga članka.

(10) Ako je primatelj usluga iz stavka 9. ovoga članka poduzetnik, mjestom
obavljanja usluga smatra se mjesto sjedišta poduzetnika - primatelja. Ako
se navedene usluge obavljaju poslovnoj jedinici, mjestom obavljanja usluga
smatra se mjesto poslovne jedinice primatelja. Ako primatelj neke od usluga
iz stavka 9. ovoga članka nije poduzetnik a ima prebivalište u inozemstvu,
tada se mjestom obavljanja usluge smatra mjesto njegovog prebivališta.

V. POREZNI OBVEZNIK

Članak 34.

(1) Porezni obveznik je svaka pravna i fizička osoba navedena u članku
6. Zakona.

(2) Pravne i fizičke osobe mogu biti stalni porezni obveznici (članak
6. stavak 1. točka 1. Zakona) i povremeni, od slučaja do slučaja, kad se
ispune Zakonom utvrđeni uvjeti (članak 6. stavak 1. točke 2., 3., 4. i
5.).

(3) Stalni porezni obveznik je poduzetnik koji obavlja oporezive isporuke
dobara ili usluga.

(4) Poduzetnik, koji u prethodnoj kalendarskoj godini nije imao isporuke
koje bi bile oporezive veće od 50.000,00 kuna, prema članku 22. stavku
1. Zakona, nije porezni obveznik.

(5) Poduzetnik iz stavka 4. ovoga članka koji u tekućoj, a vjerojatno
i u idućim godinama, neće imati isporuka koje bi bile oporezive preko 50.000,00
kuna godišnje može, do kraja tekuće godine, zatražiti od Porezne uprave
da od 1. siječnja iduće godine bude porezni obveznik. Porezna uprava to
utvrđuje rješenjem i to ga rješenje obvezuje narednih pet kalendarskih
godina.

(6) Ako poduzetnik iz stavka 4. ovoga članka tijekom tekuće godine ostvari
isporuke koje bi bile oporezive u vrijednosti preko 50.000,00 kuna, postaje
poreznim obveznikom od 1. siječnja iduće godine.

(7) O činjenici da je u protekloj godini obavio isporuke koje bi bile
oporezive iznad određenog iznosa i time postao obveznikom poreza na dodanu
vrijednost, poduzetnik iz stavka 6. ovoga članka obavještava nadležnu ispostavu
Porezne uprave prema svome sjedištu odnosno prebivalištu ili uobičajenom
boravištu podnošenjem prijave radi upisa u registar poreznih obveznika
najkasnije do 15. siječnja tekuće godine.

(8) Poduzetnik, koji je postao poreznim obveznikom prema stavku 6. i
7. ovoga članka, zadržava status poreznog obveznika narednih pet godina,
bez obzira na to je li u tom razdoblju u svim ili pojedinim godinama imao
godišnje oporezive isporuke ispod 50.000,00 kuna.

Članak 35.

(1) Porezni obveznik, prema članku 6. stavku 1. točka 2. Zakona, je
i svaki uvoznik dobara u tuzemstvo.

(2) Uvoznikom iz stavka 1. ovoga članka razumijeva se poduzetnik (stalni
porezni obveznik) ali i svaka druga pravna ili fizička osoba koja uvozi
dobra u tuzemstvo (povremeni porezni obveznik).

Članak 36.

(1) Porezni obveznik, prema članku 6. stavku 1. točka 3. Zakona, je
i izvoznik u slučaju ako izvozne isporuke dobara i oplemenjenih dobara,
uključujući prijevozne i sve druge otpremne usluge, ne naplati u skladu
s propisima o deviznom i vanjskotrgovačkom poslovanju.

(2) Izvoznikom u smislu stavka 1. ovoga članka razumijeva se poduzetnik
koji je obveznik poreza na dodanu vrijednost.

Članak 37.

(1) Porezni obveznik, prema članku 6. stavku 1. točka 4. Zakona, je
i izdavatelj računa za isporučeno dobro ili obavljenu uslugu na kome je
odvojeno iskazan porez na dodanu vrijednost a za izdavanje takvog računa
nije ovlašten.

(2) Izdavateljem računa iz stavka 1. ovoga članka, smatra se poduzetnik
iz članka 22. stavka 1. Zakona, kao i svaka druga pravna ili fizička osoba
koja inače nije obveznik poreza na dodanu vrijednost pa zbog toga nije
ni ovlaštena izdavati račune s posebno iskazanim porezom na dodanu vrijednost.

(3) Izdavateljem računa iz stavka 1. ovoga članka smatra se i poduzetnik
koji obavlja isporuku dobara ili usluga oslobođenih poreza na dodanu vrijednost
ako na računu iskaže odvojeno porez na dodanu vrijednost.

Članak 38.

Porezni obveznik, prema članku 6. stavku 1. točka 5. Zakona, je i domaći
poduzetnik obveznik poreza na dodanu vrijednost koji koristi usluge inozemnog
poduzetnika.

Članak 39.

(1) Ako tijela državne vlasti, tijela državne i lokalne samouprave i
uprave, političke stranke, sindikati i komore koji se prema članku 6. stavak
3. Zakona ne smatraju poduzetnicima, obavljaju gospodarsku ili drugu djelatnost
a neoporezivanje te djelatnosti dovelo bi do stjecanja neopravdanih povlastica,
Porezna uprava će rješenjem utvrditi da su porezni obveznici za tu djelatnost.

(2) Jesu li se stekli uvjeti iz stavka 1. ovoga članka procjenjuje Porezna
uprava na vlastitu inicijativu ili na prijedlog nekog od poreznih obveznika
ili druge zainteresirane osobe s tim da taj prijedlog podrži i nadležna
komora.

Članak 40.

(1) Stalni se porezni obveznici moraju prijaviti Poreznoj upravi i dati
podatke radi upisa u registar obveznika poreza na dodanu vrijednost.

(2) Prijava i podaci iz stavka 1. ovoga članka podnose se na obrascu
P-PDV.

(3) Obrazac P-PDV podnosi se Poreznoj upravi prije početka obavljanja
poduzetničke djelatnosti koja podliježe oporezivanju.

(4) Postojeći poduzetnici - obveznici poreza na promet, pravne i fizičke
osobe koje postaju obveznici poreza na dodanu vrijednost po Zakonu kao
i pravne i fizičke osobe koje hoće biti obveznici poreza na dodanu vrijednost,
podnijet će obrazac P-PDV Poreznoj upravi najkasnije do 1. prosinca 1996.
godine.

(5) Trgovački ili drugi mjerodavni registar obvezan je izvijestiti ispostavu
Porezne uprave nadležnu prema sjedištu poduzetnika o obavljenom upisu poduzetnika
u roku od 8 dana od dana upisa.

(6) Oblik i sadržaj obrasca P-PDV je sastavni dio ovoga Pravilnika.

VI. NASTANAK POREZNE OBVEZE

1. NASTANAK POREZNE OBVEZE PRI OPOREZIVANJU PREMA IZDANIM RAČUNIMA

Članak 41.

(1) Pri obračunu poreza na dodanu vrijednost prema izdanim računima
(članak 17. stavak 1. Zakona), porezna obveza nastaje istekom obračunskog
razdoblja u kojem je obavljena isporuka dobra ili usluge. Obračunska razdoblja,
prema članku 16. stavku 2. Zakona, su razdoblja od 1. do 15. i od 16. do
posljednjeg dana u mjesecu, ako Zakonom nije drugačije određeno.

(2) Porezna obveza za sve isporuke koje su obavljene tijekom obračunskog
razdoblja nastaje istekom tog razdoblja, što znači, za isporuke obavljene
od 01. do 15. u mjesecu, 15., a za isporuke obavljene od 16. do posljednjeg
dana u mjesecu, posljednjeg dana u mjesecu.

(3) Porezna obveza nastaje u visini poreza sadržanog u obavljenim i
zaračunanim isporukama tijekom obračunskog razdoblja.

(4) Ako isporuke ili dio isporuka nije zaračunan, porezna obveza nastaje
u visini poreza koji bi bio zaračunan da su za sve isporuke obavljene tijekom
obračunskog razdoblja ispostavljeni računi prema ugovorenim odnosno tržišnim
vrijednostima.

(5) Ako su izdani računi, porezna obveza nastaje bez obzira na to u
kojem su dijelu ili da li su isporuke obavljene ili nisu.

(6) Rok naplate kao ni odgoda naplate ili kreditiranje ne utječe na
nastanak porezne obveze.

Članak 42.

(1) Isporuka dobra je obavljena kada je primatelju omogućeno raspolaganje
dobrom u smislu Zakona i ovoga Pravilnika.

(2) Usluge su obavljene u trenutku završetka njihovog korištenja. Ako
se usluge obavljaju stalno (kontinuirano) ili tijekom više obračunskih
razdoblja, porezna obveza za obračunsko razdoblje nastaje za ugovorenu
ili tržišnu vrijednost dijela ili djelomično obavljenih usluga u tom obračunskom
razdoblju.

(3) Kod financijskog najma predmeta dugotrajne imovine, kod kojeg se
prenosi pravo vlasništva, porezna obveza za ukupnu vrijednost najma nastaje
istekom obračunskog razdoblja u kome je isporučeno dobro - predmet najma.
Ako se kod financijskog najma ne prenosi pravo vlasništva predmeta najma,
porezna obveza nastaje za dio najamnine koji se odnosi na obračunsko razdoblje
odnosno u visini jedne polovine mjesečne rate. Ako rate nisu utvrđene za
obračunska razdoblja već za neka druga razdoblja, preračunavaju se za obračunska
razdoblja.

Članak 43.

(1) Ako porezni obveznik na računu za isporučena dobra ili usluge iskaže
porez na dodanu vrijednost viši od onoga koji duguje prema Zakonu, tada
duguje taj viši iznos, osim kad ispravi račun izdan primatelju, u skladu
s člankom 8. stavkom 3. Zakona.

(2) U slučaju iz stavka 1. ovoga članka porezna obveza nastaje istekom
obračunskog razdoblja u kojemu je izdan račun.

Članak 44.

(1) Ako netko u nekomu računu za isporučena dobra ili obavljene usluge
izdvojeno iskaže porez na dodanu vrijednost, iako za to nije ovlašten,
tada duguje iskazani iznos, osim kad ispravi račun izdan primatelju, u
skladu sa člankom 8. stavkom 3. Zakona.

(2) Porezna obveza, u slučaju iz stavka 1. ovoga članka, nastaje istekom
obračunskog razdoblja u kojemu je izdan račun.

Članak 45.

(1) U slučaju izuzimanja dobara ili korištenja usluga vlastitog poduzeća
iz članka 2. stavak 1. točka 2a. i 2b. Zakona, porezna obveza nastaje istekom
obračunskog razdoblja u kojemu su izuzeta dobra odnosno korištene usluge
a u slučaju vlastite potrošnje iz članka 2. stavka 1. točke 2c. Zakona,
istekom obračunskog razdoblja u kojemu su izdaci po osnovi reprezentacije
i korištenja osobnih automobila i drugih sredstava za osobni prijevoz učinjeni.

(2) Kod isporuka dobara i korištenja usluga što ih trgovačka društva
kao i drugi oblici zajedničkog obavljanja gospodarske ili druge djelatnosti
obavljaju vlasnicima udjela i članovima njihove uže obitelji, za koje primatelji
tih dobara i korisnici tih usluga ne plaćaju nikakvu naknadu ili je plaćaju
uz osobni popust, kao i na isporuke dobara ili obavljene usluge bez naknade
i s osobnim popustom bez obzira kome su učinjene, porezna obveza nastaje
istekom obračunskog razdoblja u kojemu su obavljene isporuke dobara ili
korištene usluge.

Članak 46.

(1) Pri uvozu dobara, porezna obveza nastaje danom nastanka obveze plaćanja
carine.

(2) Ako se carina pri uvozu ne plaća, porezna obveza nastaje s danom
s kojim bi nastala obveza plaćanja carine da se carina plaća.

Članak 47.

(1) U slučaju kad izvozne isporuke nisu naplaćene u skladu s propisima
o deviznom i vanjskotrgovačkom poslovanju (članak 13. stavak 2. Zakona),
porezna obveza nastaje istekom obračunskog razdoblja u kojemu je protekao
propisani rok za naplatu.

(2) Kod usluga koje inozemni poduzetnik obavi domaćem poduzetniku (članak
19. stavak 2. Zakona) porezna obveza nastaje istekom obračunskog razdoblja
u kojem su usluge obavljene ili plaćene (predujmljene).

Članak 48.

Kod promjene uvjeta mjerodavnih za odbitak pretporeza iz članka 20.
stavka 5. Zakona, porezna obveza nastaje istekom obračunskog razdoblja
u kojemu su se promijenili uvjeti mjerodavni za odbitak pretporeza.

Članak 49.

(1) Kod predujmova, porezna obveza nastaje istekom obračunskog razdoblja
u kojemu su naplaćeni.

(2) Za nastanak porezne obveze bitan je trenutak naplate predujma a
ne trenutak isporuke dobra ili obavljanja usluge.

2. NASTANAK POREZNE OBVEZE PRI OPOREZIVANJU PREMA PRIMLJENIM
- NAPLAĆENIM NAKNADAMA

Članak 50.

(1) Pri obračunu poreza prema primljenim naknadama, porezna obveza nastaje
istekom obračunskog razdoblja u kojemu je naknada primljena odnosno naplaćena.

(2) Trenutkom naplate smatra se:

1. kod doznaka u korist žiro-računa, trenutak kada je odobrena banka
ili druga organizacija za platni promet kod koje porezni obveznik ima žiro-račun;

2. kod primljenih mjenica, trenutak naplate ili prijenosa (indosiranja)
mjenice;

3. kod čeka, trenutak naplate odnosno trenutak primitka pokrivenog čeka;

4. kod kreditnih kartica, trenutak kada je odobrena banka ili druga
organizacija za platni promet kod koje porezni obveznik ima žiro-račun;

5. kod prijeboja, asignacija, cesija i preuzimanja duga, kada su se
stekli propisani uvjeti odnosno trenutak potpisa odgovarajućih ugovora
ili drugih isprava.

(3) Ako poduzetnici koji plaćaju porez na dodanu vrijednost prema primljenim
(naplaćenim) naknadama obavljaju isporuke dobara ili usluga bez naknade
ili uz osobni popust, za takve isporuke odnosno dani osobni popust porezna
obveza nastaje istekom obračunskog razdoblja u kojemu su obavljene isporuke
ili dat osobni popust.

VII. POREZNA OSNOVICA

1. NAKNADA

Članak 51.

(1) Osnovica poreza na dodanu vrijednost, prema članku 8. Zakona, je
naknada za isporučena dobra ili obavljene usluge. Naknadom se, kod obračuna
poreza na dodanu vrijednost prema zaračunanim naknadama smatra sve ono
što primatelj dobara treba dati ili platiti za isporučena dobra i obavljene
usluge a kod obračuna prema naplaćenim naknadama, sve ono što primatelj
dobara ili usluga da ili plati za isporučena dobra ili usluge, osim poreza
na dodanu vrijednost. U poreznu osnovicu ulazi i sve ono što neka druga
osoba, a ne primatelj dobara ili usluga, dade ili plati odnosno treba dati
ili platiti poduzetniku za isporučena dobra ili obavljene usluge.

(2) Naknadom za isporuku dobara prema stavku 1. ovoga članka smatraju
se i svi iznosi koje je prodavatelj zaračunao (naplatio) kupcu po osnovi
isporuke kao što su troškovi prijevoza, postavljanja, slanja, osiguranja
i slično.

(3) Kod rashoda odnosno izdataka koji povećavaju poreznu osnovicu prema
članku 2. stavku 1. točci 2c. Zakona, poreznu osnovicu čini stvarni iznos
tih rashoda odnosno izdataka bez poreza na dodanu vrijednost.

(4) Porezna osnovica je tržišna cijena dobara ili usluga u slučajevima
iz članka 2. stavka 1. točke 1b., 1c., 2a., 2b. i 3. Zakona.

(5) Tržišnom cijenom smatra se cijena koja bi se u trenutku isporuke
mogla postići na tržištu odnosno cijena nove nabave. Ako se tržišna cijena
ne može utvrditi, onda se kao porezna osnovica uzima cijena koštanja, koja
obuhvaća sve troškove poreznog obveznika u svezi s isporučenim dobrom ili
obavljenom uslugom. Tržišna cijena za isporuke dobara i usluga zaposlenima
prema članku 22. ovoga Pravilnika utvrđuje se prema odredbama Pravilnika
o porezu na dohodak.

(6) U naknadu spadaju i dobrovoljno plaćeni iznosi.

(7) Naknadom se smatraju i iznosi posebnih poreza i pristojbi koji se
uračunavaju u vrijednost isporuke i zaračunavaju kupcu.

(8) Ako se prilikom isporuke dobra kupcu zaračunava i ambalaža onda
i jamstveni polog za ambalažu (kaucija) ulazi u naknadu. Vraćanje pologa
osobama koji nisu porezni obveznici predstavlja umanjenje naknade.

(9) U poreznu osnovicu ne ulaze sniženja cijene i popusti što se kupcu
odobre u trenutku ispostavljanja računa.

(10) U naknadu ne ulaze iznosi koje poduzetnik zaračuna, primi ili izda
u ime i za račun druge osobe (prolazne stavke).

(11) U naknadu ne ulaze iznosi primljeni od osiguravatelja po osnovi
naknada šteta.

(12) U naknadu ne ulaze ni iznosi primljeni za otklanjanje nastalih
šteta po osnovi prirodnih nepogoda do visine utvrđene očevidnikom mjerodavnog
tijela. Isto se odnosi i na iznose primljene za uništena ili otuđena dobra.

(13) U naknadu ne ulaze premije, regresi i druga poticajna sredstva
iz proračuna.

(14) Naknadom, pri isporuci novoizgrađenih građevinskih objekata ili
dijelova tih objekata iz članka 9. ovoga Pravilnika smatra se građevinska
vrijednost objekta koja ne sadrži vrijednost zemljišta ni iznos naknade
za komunalno uređenje zemljišta prema odluci mjerodavnih tijela.

(15) Kod igara na sreću i zabavnih igara naknadu odnosno poreznu osnovicu
čine uplate za sudjelovanje u tim igrama.

2. NAKNADNA PROMJENA POREZNE OSNOVICE

Članak 52.

(1) Ako se naknadno umanji naknada zbog različitih vrsta popusta koje
isporučitelj daje primatelju, kao što su popusti zbog ranijeg plaćanja
(casa sconto), rabati i druge vrste odobrenja (bonifikacija) ili zbog nemogućnosti
naplate, tada se umanjuje porezna osnovica.

(2) U slučaju iz stavka 1. ovoga članka isporučitelj i primatelj ispravljaju
poreznu osnovicu odnosno porez i pretporez. Smanjenje porezne osnovice
po osnovi naknadnih umanjenja smije se provesti kod isporučitelja tek nakon
ispravka pretporeza kod primatelja o čemu je primatelj obvezan pisano izvijestiti
isporučitelja.

(3) Naknadni popusti umanjuju poreznu osnovicu samo ako su dani u izravnom
međusobnom odnosu isporučitelja i primatelja.

(4) Ako isporučitelj mora primatelju platiti ugovornu kaznu, kazna ne
umanjuje poreznu osnovicu.

Članak 53.

Porezna osnovica se povećava kada se ostvari viša naknada od ugovorene
kao u slučaju dobrovoljne nadoplate primatelja dobra odnosno korisnika
usluga ili nekog trećeg. Razlozi koji su doveli do povišenja naknade nisu
bitni. Zbog povišenja naknade ispravlja se poreznu osnovicu a time i porez
odnosno odbitak pretporeza. Odbitak pretporeza kod primatelja moguć je
samo ako je isporučitelj za to povećanje naknade izdao račun prema članku
15. stavak 3. Zakona.

3. POREZNA OSNOVICA PRI RAZMJENI

Članak 54.

(1) Pri razmjeni i drugim sličnim poslovima porezna osnovica je tržišna
vrijednost svakog dobra ili usluge koja je predmet razmjene. Ako se prilikom
razmjene dobara ili usluga izvrši i nadoplata u novcu, radi se o razmjeni
sličnim poslovima. U tim slučajevima u naknadu se ubraja i primljeno dobro
ili obavljena usluga i zaračunani (primljeni) novčani iznos. Kod sudionika
koji daje dobro ili uslugu i novac u naknadu ulazi samo isporučeno dobro
ili obavljena usluga.

(2) U naknadu za uslugu dorade može se uračunati pored ugovorene naknade
u novcu i vrijednost otpadnog materijala, koji je proizašao iz posla i
kojeg naručitelj usluge prepušta davatelju usluge. U tom slučaju postupa
se prema članku 7. stavak 2. ovoga Pravilnika.

(3) Pod razmjenom sličnim poslovima iz stavka 1. ovoga članka smatraju
se i poslovi zamjene osobnih automobila "staro za novo". Kod
poduzetnika koji isporučuje novo vozilo u poreznu osnovicu ulazi tržišna
vrijednost starog vozila i iznos nadoplate. Ako se preuzeto staro vozilo
prodaje ili popravi i prodaje, poreznu osnovicu čini razlika između prodajne
i nabavne cijene ako pri nabavi nije mogao biti odbijen pretporez.

4. POREZNA OSNOVICA PRI PRIJENOSU
GOSPODARSKE CJELINE

Članak 55.

(1) Ako obračunani porez na dodanu vrijednost pri stjecanju gospodarske
cjeline ili pogona stjecatelj u cijelosti može odbiti kao pretporez, tada
se ne plaća porez na dodanu vrijednost, a taj se prijenos smatra neoporezivim.

(2) Ako se prilikom prijenosa gospodarske cjeline mora izračunati porezna
osnovica, ona se utvrđuje prema naknadi za sva dobra koja su prenijeta
na stjecatelja. Preuzeti dugovi se ne odbijaju od porezne osnovice.

(3) Porez se kod prijenosa gospodarske cjeline uvijek obračunava prema
izdanim računima pa i onda kada je stjecatelju dopušteno oporezivanje prema
primljenim (naplaćenim) naknadama.

5. POREZNA OSNOVICA PRI UVOZU

Članak 56.

(1) Porezna osnovica pri uvozu utvrđuje se prema vrijednosti uvezenog
dobra utvrđenoj prema carinskim propisima uvećana za carinu, druge pristojbe
i posebne poreze i druge troškove koji se plaćaju u postupku uvoznog carinjenja.

(2) Ako se neko dobro privremeno izvozi radi dorade ili oplemenjivanja
pri čemu se ne prenosi mogućnost raspolaganja na inozemnog poduzetnika
i nakon dorade odnosno oplemenjivanja se to dobro vraća tuzemnom naručitelju,
porezna osnovica je naknada za doradu odnosno oplemenjivanje. Privremeni
izvoz radi dorade ili oplemenjivanja ne smatra se izvoznom isporukom prema
članku 13. Zakona.

VIII. POREZNA STOPA

Članak 57.

Porez na dodanu vrijednost plaća se po stopi od 22% na poreznu osnovicu
(naknadu). Kada se iz naknade u kojoj je sadržan porez mora izračunati
porez, primjenjuje se preračunana porezna stopa. Ona se izračunava na sljedeći
način:

preračunana porezna stopa = porezna stopa x 100
                                            100 + porezna stopa

te za propisanu poreznu stopu iznosi: 22 x 100 = 18,0328%
                                                        100 + 22

IX. POREZNA OSLOBOĐENJA

1. POREZNA OSLOBOĐENJA U TUZEMSTVU

*1.1. Najam stambenih prostorija*

Članak 58.

(1) Najam stambenih prostorija i dijelova stana u svrhu stanovanja oslobođen
je plaćanja poreza na dodanu vrijednost.

(2) Pod stanovanjem u smislu Zakona i ovoga Pravilnika smatra se trajni
boravak - življenje u stambenom prostoru.

(3) Iznajmljivanje namještenih ili nenamještenih soba i stambenih prostorija,
radi povremenog boravka, bez namjere trajnog življenja, u turističke svrhe
(povremenim gostima) i poslovne svrhe (predstavnicima tvrtki i sl.) nije
oslobođeno plaćanja poreza na dodanu vrijednost.

(4) Sve prateće usluge koje ulaze u naknadu za najam stana kao i isporuke
dobara koje su u svezi sa stanovanjem kao što su isporuka vode, struje,
plina, i grijanja, oslobođene su plaćanja poreza na dodanu vrijednost,
dok su iste usluge i isporuke dobara vezane uz iznajmljivanje stambenog
prostora u turističke i poslovne svrhe oporezive.

(5) Ako se neke od usluga vezanih uz najam stana izdvojeno naplaćuju,
kao na pr. iznajmljivanje parkirnih mjesta u zajedničkoj garaži stambene
zgrade, te usluge ili isporuke oporezive su ako su vezane uz iznajmljivanje
stambenog prostora u turistističke i poslovne svrhe, a oslobođene su od
poreza ako su vezane uz iznajmljivanje u svrhu stanovanja.

*1.2. Usluge banaka, štedionica i štedno-kreditnih organizacija
te društava osiguranja i reosiguranja*

Članak 59.

(1) Usluge banaka, uključujući i Narodnu banku, štedionica, štedno-kreditnih
organizacija te društava osiguranja i reosiguranja oslobođene su plaćanja
poreza na dodanu vrijednost ako ih obavljaju društva čiji je položaj i
poslovanje uređeno posebnim propisima.

(2) Ako usluge iz stavka 1. ovoga članka obavlja poduzetnik koji nije
banka, štedionica, štedno-kreditna organizacija ili društvo osiguranja
i reosiguranja, te su usluge oporezive.

Članak 60.

(1) Promet novca kao zakonskog sredstva plaćanja u obliku kovanica i
novčanica u svome nominalnom iznosu, oslobođen je plaćanja poreza na dodanu
vrijednost.

(2) Ako se kovanice i novčanice kupuju ili prodaju po većoj vrijednosti
od njihove nominalne vrijednosti, onda te isporuke podliježu oporezivanju.

Članak 61.

(1) Isporuke vrijednosnica ne podliježu oporezivanju.

(2) Vrijednosnicama iz stavka 1. ovoga članka smatraju se vrijednosni
papiri iz Zakona o izdavanju i prometu vrijednosnim papirima, državne obveznice
i državni biljezi.

(3) Isporukama iz stavka 1. ovoga članka smatraju se i usluge čuvanja
i upravljanja vrijednosnim papirima, poslovi uvođenja vrijednosnih papira
na burzu, usluge preuzimanja i plasiranja novih emisija vrijednosnih papira
kao i posredničke usluge u svezi s ovim poslovima.,

*1.3. Usluge doktora medicine i stomatologije, te medicinskih
sestara i fizioterapeutskih tehničara*

Članak 62.

(1) Usluge doktora medicine i stomatologije, medicinskih sestara i fizioterapeutskih
tehničara oslobođene su plaćanja poreza na dodanu vrijednost ako te usluge
pružaju u privatnoj praksi.

(2) Pod uslugama iz stavka 1. ovoga članka smatraju se sve one usluge
koje poduzetnici iz stavka 1. ovoga članka mogu obavljati u okviru privatne
prakse prema posebnim propisima.

*1.4. Usluge liječenja u zdravstvenim ustanovama*

Članak 63.

Porez na dodanu vrijednost ne plaća se na usluge liječenja u zdravstvenim
ustanovama: domovima zdravlja, hitnoj medicinskoj pomoći, poliklinikama,
općim i specijaliziranim bolnicama i klinikama kao i na usluge liječenja
koje pruža zdravstvena ustanova za njegu u kući.

*1.5. Usluge i isporuke dobara koje obavljaju ustanove socijalne
skrbi*

Članak 64.

Usluge i isporuke dobara što ih obavljaju ustanove socijalne skrbi kao
i usluge i isporuke dobara ustanova za dječju skrb i skrb za mladež oslobođene
su plaćanja poreza na dodanu vrijednost, ako obavljaju djelatnost u skladu
s posebnim propisima koji uređuju rad tih ustanova.

*1.6. Usluge i isporuke dobara školskih ustanova*

Članak 65.

Usluge i isporuke dobara predškolskih, osnovnih, srednjih i visokoškolskih
ustanova te ustanova učeničkog i studentskog standarda oslobođene su plaćanja
poreza na dodanu vrijednost uz uvjet da djelatnost obavljaju u skladu s
posebnim propisima koji određuju djelokrug rada tih ustanova.

*1.7. Usluge i isporuke dobara vjerskih zajednica i ustanova*

Članak 66.

(1) Usluge i isporuke dobara vjerskih zajednica i ustanova oslobođene
su plaćanja poreza na dodanu vrijednost ako se obavljaju radi zadovoljavanja
vjerskih potreba.

(2) Isporuke dobara i usluga koje obavljaju vjerske zajednice i ustanove
kao gospodarsku djelatnost nisu oslobođene plaćanja poreza na dodanu vrijednost
ako prelaze okvire iz članka 69. ovoga Pravilnika.

*1.8. Usluge i isporuke dobara javnih ustanova u kulturi*

Članak 67.

Usluge i isporuke dobara javnih ustanova u kulturi oslobođene su plaćanja
poreza na dodanu vrijednost i to: muzeja, galerija, arhiva, knjižnica,
kazališta, orkestara i drugih glazbeno scenskih te konzervatorskih i restauratorskih
ustanova i ustanova za zaštitu spomenika kulture, uz uvjet da djelatnost
obavljaju u skladu s posebnim propisima koji uređuju rad tih ustanova.

*1.9. Ostala oslobođenja*

Članak 68.

(1) Porez na dodanu vrijednost ne plaća se na promet udjela u poduzećima.
Pod udjelima u poduzećima razumijevaju se udjeli u društvima kapitala i
u društvima osoba.

(2) Porez na dodanu vrijednost ne plaća se na isporuke nekretnina (zgrada,
dijelova zgrada, stanova i drugih građevina ili dijelova građevina) osim
na novoizgrađene nekretnine iz članka 9. ovoga Pravilnika.

(3) Porez na dodanu vrijednost ne plaća se na isporuke zemljišta (poljoprivrednog,
građevinskog, izgrađenog ili neizgrađenog).

(4) Isporukom u smislu stavka 3. ovoga članka ne smatra se najam zemljišta.

Članak 69.

Uslugama iz članka 59. stavak 1., te članaka 62., 63., 64., 65., 66.
i 67. ovoga Pravilnika smatraju se i sve druge usluge odnosno isporuke
dobara koje obave poduzetnici iz navedenih članaka ako se obavljaju kao
pomoćna odnosno sporedna djelatnost do visine utvrđene člankom 22. Zakona
odnosno bez obzira na visinu ako se radi o dugotrajnoj imovini koja je
služila ili služi obavljanju navedenih djelatnosti.

2. POREZNA OSLOBOĐENJA PRI UVOZU

Članak 70.

Porez na dodanu vrijednost ne plaća se na:

1. privremeni uvoz dobara koji je oslobođen carine;

2. konačni uvoz humanitarne pomoći osim nafte i naftnih derivata, duhana
i duhanskih prerađevina, alkohola i alkoholnih pića;

3. uvoz zlatnih poluga koji obavlja Narodna banka Hrvatske;

4. uvoz domaćih i stranih zakonskih sredstava plaćanja, vrijednosnica
i udjela u poduzećima;

5. dobra u provozu kroz carinsko područje Republike Hrvatske uključujući
prijevozne i otpremne usluge vezane uz provoz;

6. dobra koja se smještaju u slobodne zone i na isporuke unutar slobodne
zone.

3. POREZNA OSLOBOĐENJA PRI IZVOZU

*3.1. Izvozne isporuke dobara i oplemenjenih dobara*

Članak 71.

(1) Porez na dodanu vrijednost ne plaća se na izvozne isporuke dobara,
te na prijevozne i otpremene usluge koje su u svezi s izvozom dobara.

(2) Izvoznom isporukom smatra se neposredna ili posredna isporuka dobra
od strane poduzetnika u inozemstvo odnosno izvan carinskog područja Republike
Hrvatske (slobodna zona), inozemnom naručitelju (primatelju).

(3) Inozemnim naručiteljem smatra se poduzetnik koji ima sjedište odnosno
prebivalište ili uobičajeno boravište u inozemstvu odnosno izvan carinskog
područja Republike Hrvatske. Inozemnim naručiteljem smatra se i inozemna
poslovna jedinica tuzemnog poduzetnika.

(4) Tuzemna poslovna jedinica inozemnog poduzetnika ne smatara se inozemnim
naručiteljem.

(5) Ako se neko dobro uvozi radi dorade ili oplemenjivanja pri čemu
se ne prenosi mogućnost raspolaganja (vlasništva) na domaćeg poduzetnika
i nakon dorade odnosno oplemenjivanja se to dobro izveze inozemnom naručitelju
smatra se da je u dijelu koji se odnosi na oplemenjivanje obavljena izvozna
isporuka dobra koja je oslobođena plaćanja poreza.

(6) Izvozne isporuke koje nisu naplaćene u skladu s propisima o deviznom
i vanjskotrgovačkom poslovanju, podliježu plaćanju poreza na dodanu vrijednost.

(7) Ako poduzetnik koji je platio porez u smislu stavka 6. ovoga članka
naplati izvoznu isporuku, ima pravo na povrat plaćenog poreza u obračunskom
razdoblju kada je izvršena naplata.

(8) Da je obavljena izvozna isporuka (izvoz), poduzetnik dokazuje izvoznom
carinskom deklaracijom koja glasi na njegovo ime ili ime poduzetnika koji
je za njega posredovao pri izvozu, s ovjerom nadležne carinarnice da je
obavljeno izvozno carinjenje i da je dobro napustilo carinsko područje
Republike Hrvatske i ispravama o naplati prema propisima o deviznom i vanjskotrgovinskom
poslovanju. Kad se radi o doradi ili oplemenjivanju uvezenih dobara, poduzetnik
mora imati osim izvozne i uvoznu carinsku dokumentaciju.

(9) Privremeni izvoz dobara pri kojem domaći isporučitelj ne prenosi
mogućnost raspolaganja tim dobrima, ne smatra se izvozom u smislu Zakona
niti isporukom koja podliježe oporezivanju.

*3.2. Isporuke dobara slobodnim carinskim
prodavaonicama*

Članak 72.

Isporuke dobara slobodnim carinskim prodavaonicama i specijaliziranim
skladištima strane robe i robe domaće proizvodnje čije je poslovanje uređeno
posebnim propisima oslobođene su plaćanja poreza na dodanu vrijednost.

*3.3. Isporuke dobara i obavljene usluge diplomatskim i konzularnim
predstavništvima i diplomatskom i
konzularnom osoblju*

Članak 73.

(1) Porez na dodanu vrijednost ne plaća se na isporuke dobara i obavljene
usluge diplomatskim i konzularnim predstavništvima i diplomatskom i konzularnom
osoblju pod uvjetom uzajamnosti.

(2) Nadležno državno tijelo utvrđuje jesu li ispunjeni uvjeti iz stavka
1. ovoga članka.

X. ISPOSTAVLJANJE RAČUNA

1. OPĆENITO

Članak 74.

(1) Poduzetnik mora za isporučena dobra i obavljene usluge ispostaviti
pisani račun najmanje u dva primjerka od kojih se jedan uručuje kupcu,
a drugi služi kao isprava za knjiženje.

(2) Poduzetnici koji isporuke dobara i obavljene usluge naplaćuju u
gotovini, obvezni su promet iskazivati preko naplatnih uređaja ili na drugi
odgovarajući način s tim da za svaku isporuku obvezno izdaju račun.

(3) Računi za gotovinski promet iz stavka 2. ovoga članka, isječci vrpce
ili potvrdnice iz naplatnih uređaja, moraju sadržavati najmanje podatke
koji su propisani člankom 15. stavkom 6. Zakona, i to:

1. broj i nadnevak izdavanja,

2. ime (naziv), adresu i porezni broj poduzetnika koji je isporučio
dobra ili obavio usluge, te naznaku mjesta gdje je isporuka dobara ili
usluga obavljena (broj prodajnog mjesta, poslovnog prostora, prodavaonice
i sl.),

3. količinu, cijenu i uobičajeni trgovački naziv isporučenih dobara
te vrstu, količinu i cijenu obavljenih usluga,

4. zbrojni iznos naknade i poreza.

(4) Poduzetnici iz stavka 2. ovoga članka obvezni su na svakom prodajnom
mjestu vidno istaknuti obavijest o obvezi izdavanja i uzimanja računa,
a kupci su obvezni uzeti račun, isječak vrpce ili potvrdnicu iz naplatnog
uređaja i imati ih pri izlasku iz radnje ili drugog poslovnog prostora
te ih pokazati na zahtjev ovlaštene osobe.

(5) Računi iz stavka 3. ovoga članka ne moraju se ispostavljati ako
se pretežni dio vrijednosti (preko 50%) isporuka prodajnog mjesta u prethodnoj
kalendarskoj godini odnosi na maloprodaju dnevnog tiska, duhana i duhanskih
prerađevina, lutrije, športske prognoze, lota, velda, maraka i drugih poštanskih
vrijednosnica, kao ni pri prodaji na tržnicama i otvorenim prostorima.
Poduzetnici koji počinju poslovati tijekom godine, utvrđuju uvjete iz ovoga
stavka na temelju očekivanog odnosa vrijednosti isporuka.

(6) Pod tržnicama i otvorenim prostorima u smislu Zakona i ovoga Pravilnika
razumijevaju se mjesta koja su određena od strane mjerodavnih tijela kao
tržnice ili mjesta gdje se može prigodno trgovati.

(7) Oblik i sadržaj obavijesti iz stavka 4. ovoga članka sastavni je
dio ovoga Pravilnika.

2. RAČUNI POREZNIH OBVEZNIKA

Članak 75.

(1) Porezni obveznik mora za isporučena dobra ili obavljene usluge ispostaviti
račun koji sadrži najmanje podatke iz članka 15. stavka 3. Zakona, i to:

1. mjesto izdavanja, broj i nadnevak,

2. ime (naziv), adresu i matični broj ili jedinstveni matični broj građana,
(porezni broj poduzetnika), koji je isporučio dobra ili obavio usluge (prodavatelja),

3. ime (naziv), adresu i porezni broj poduzetnika kome su isporučena
dobra ili obavljene usluge (kupca),

4. količinu, cijenu i uobičajeni trgovački naziv isporučenih dobara
te vrstu, količinu i cijenu obavljenih usluga,

5. nadnevak isporuke dobara ili obavljenih usluga,

6. iznos naknade (cijene) isporučenih dobara ili obavljenih usluga,

7. iznos poreza,

8. zbrojni iznos naknade i poreza.

(2) Izuzetak od odredbi stavka 1. ovoga članka su računi za gotovinski
promet koji moraju sadržavati najmanje podatke iz članka 15. stavka 6.
Zakona odnosno članka 74. stavka 3. ovoga Pravilnika.

(3) Oblik i sadržaj računa iz članka 15. stavka 3. Zakona, obrazac R-1
i obrazac R-2, sastavni su dio ovoga Pravilnika. Račune na obrascu R-1
mora ispostavljati porezni obveznik koji porez plaća prema izdanim računima,
a račune istovjetnog sadržaja ali na obrascu R-2, radi utvrđivanja prava
na odbitak pretporeza kod primatelja, mora ispostavljati porezni obveznik
koji porez plaća prema primljenim (naplaćenim) naknadama.

(4) Računi iz članka 15. stavak 3. Zakona moraju biti plaćeni bezgotovinski.

(5) Porezni obveznici mogu obrasce računa prilagoditi svojim potrebama
uz uvjet da budu uredni, pregledni i da sadržajem u cijelosti odgovaraju
propisanim obrascima.

Članak 76.

Porezni obveznik koji isporučuje dobra ili obavlja usluge koje su oslobođene
poreza, na računu treba navesti da porez nije zaračunan s naznakom članka
Zakona kojim je to oslobođenje propisano. U tom slučaju na računu ne mogu
biti iskazani podaci iz članka 15. stavka 3. točka 7. i 8. Zakona već samo
zbrojni iznos naknade.

Članak 77.

Porezni obveznik mora izdavati račune i u njima iskazati poreznu osnovicu
i iznos poreza i u slučajevima:

1. isporuke dobara ili obavljanja usluga besplatno ili po povoljnijoj
cijeni članovima društva, ili vlasnicima udjela, članovima njihove uže
obitelji i drugim osobama,

2. isporuke dobara ili obavljanja usluga besplatno ili po povoljnijoj
cijeni zaposlenima ili članovima njihovih obitelji po osnovi rada,

3. isporuke dobara ili obavljanja usluga besplatno ili po povoljnijoj
cijeni od strane trgovca pojedinca, obrtnika, slobodnih zanimanja i drugih
samostalnih djelatnosti članovima njihove uže obitelji i drugim osobama,

4. izuzimanja dobara i usluga za vlastitu potrošnju pri čemu računi
za vlastitu potrošnju za poduzetnike - fizičke osobe iz članka 25. stavak
1. ovoga Pravilnika ne mogu u obračunskom razdoblju biti manji od iznosa
utvrđenih člankom 25. stavak 2. i 3. ovoga Pravilnika.

Članak 78.

(1) Za primljene predujmove, odnosno uplate koje su izvršene prije isporuke
dobra ili obavljene usluge mora se ispostaviti račun u smislu članka 15
stavka 3. Zakona. Po isporuci isporučitelj zaračunava razliku do pune vrijednosti
isporuke.

(2) Ako poduzetnik za isporučena dobra i obavljene usluge primi naknadu
u cjelosti ili djelomično od druge osobe a ne od primatelja isporučenih
dobara i usluga (naknada od treće osobe), u računu mora biti iskazana ukupna
naknada uključujuću i naknadu druge osobe, i porez mora biti obračunan
na ukupan iznos naknade.

(3) Ako porezni obveznik izdaje interne račune za isporuke između poslovnih
cjelina ili poduzeća istog poreznog obveznika, takvi računi se ne smatraju
računima u smislu Zakona i ne utječu na oporezivanje, što znači da ne utječu
na utvrđivanje porezne obveze i odbitak pretporeza.

Članak 79.

(1) Ako porezni obveznik u računu za isporučena dobra i obavljene usluge
iskaže viši iznos poreza od onoga kojeg duguje po Zakonu, tada duguje taj
viši iznos poreza. Ova odredba se ne odnosi na poreznog obveznika koji
učini ispravak računa u smislu članka 8. stavka 3. Zakona.

(2) Izdavatelj računa može ispraviti pogrešno iskazani porez u računu
o isporučenim dobrima i obavljenim uslugama ako primatelj po tom računu
još nije iskoristio pravo na odbitak pretporeza. U tom slučaju, izdavatelj
računa je obvezan o ispravku računa pisano obavijesti primatelja računa.
Izdavatelju računa mora biti vraćen izvornik računa u kojemu je porez bio
pogrešno iskazan, mora ga pohraniti u svoju dokumentaciju, i ispravak poreza
proknjižiti u svome knjigovodstvu.

(3) Ako je primatelj računa iz stavka 2. ovoga članka prije ispravka
računa već odbio pretporez u svome obračunu poreza, ispravak iskazanog
i obračunanog poreza može se provesti samo pod uvjetima iz članka 8. stavka
3. Zakona. Ovo se ne odnosi na ispravak računa izdanog poduzetniku koji
nema pravo na odbitak pretporeza.

(4) Ako izdavatelj računa iskaže porez niži od propisanog, obvezan je
obračunati i platiti porez po propisanoj stopi.

(5) Odredbe članka 15. stavak 5. Zakona odnose se na poduzetnike i druge
osobe i primjenjuju se neovisno o visini neovlašteno iskazanog poreza.
Takav račun ne mora sadržavati sve podatke iz članka 15. stavak 3. i 6.
Zakona. Iskazani iznos poreza na dodanu vrijednost duguje se neovisno o
tome, je li primatelj računa odbio pretporez.

Članak 80.

Računom se za potrebe oporezivanja smatra svaka isprava kojom se obračunavaju
isporuke bez obzira u kojem obliku i pod kojim nazivom je izdana.

3. RAČUNI PODUZETNIKA KOJI NISU OBVEZNICI POREZA NA DODANU VRIJEDNOST

Članak 81.

(1) Poduzetnici iz članka 22. stavak 1. Zakona kao i svi drugi poduzetnici
i osobe koje nisu obveznici poreza na dodanu vrijednost ne smiju izdavati
račune s posebno iskazanim porezom što znači da na računima koje izdaju
ne mogu iskazivati podatke iz članka 15. stavak 3. točke 7. i 8. Zakona
već samo iznos naknade.

(2) Ako poduzetnik ili izdavatelj računa iz stavka 1. ovoga članka,
u računu za isporučena dobra i obavljene usluge izdvojeno iskaže porez,
iako nije bio ovlašten za izdavanje računa u smislu članka 15. stavka 5.
Zakona, obvezan je platiti iskazani iznos poreza. Ova odredba se ne odnosi
na izdavatelja računa koji obavi ispravak računa prema članku 8. stavku
3. Zakona.

XI. RAZDOBLJE OPOREZIVANJA, OBRAČUNAVANJE POREZA, POSTUPAK OPOREZIVANJA
I PLAĆANJE POREZA

1. RAZDOBLJE OPOREZIVANJA

Članak 82.

(1) Razdobljem oporezivanja u smislu Zakona razumjeva se kalendarska
godina. Ako je porezni obveznik poslovao jednim dijelom kalendarske godine,
tada je razdoblje oporezivanja razdoblje poslovanja.

(2) Obračunsko razdoblje je vremensko razdoblje za koje porezni obveznik
obračunava porez na dodanu vrijednost. Obračunska razdoblja su od 1. do
15. i od 16. do posljednjeg dana u mjesecu.

(3) Iznimno od stavka 2. ovoga članka za poduzetnike čija je vrijednost
isporučenih dobara i obavljenih usluga uključujući i porez na dodanu vrijednost
manja od 50.000,00 kuna u prethodnom tromjesečju, obračunska razdoblja
su od 1. do posljednjeg dana u tromjesečju i na taj način podnose prijave
do kraja kalendarske godine. Ovi poduzetnici mogu se odlučiti za podnošenje
prijava za razdoblja iz stavka 2. ovoga članka.

2. OBRAČUNAVANJE POREZA

*2.1. Obračunavanje poreza prema izdanim računima*

Članak 83.

(1) Porezni obveznik obračunava porez na iznos naknade za oporezive
isporuke dobara i usluga u obračunskom razdoblju.

(2) Naknada za oporezive isporuke iz stavka 1. ovoga članka utvrđuje
se na temelju izdanih računa te iznosa naplaćenih prema članku 15. stavak
8. Zakona, a u obračun se uključuju i:

1. vlastita potrošnja prema članku 2. stavak 1. točka 2a. i 2b. Zakona,

2. isporuke dobara i usluga prema članku 2. stavak 1. točka 3. Zakona,

3. primljeni (naplaćeni) predujmovi prema članku 7. stavak 4. Zakona,

(3) Kao iznosi izdanih računa u smislu stavka 2. ovoga članka pri obračunu
poreza smatraju se i iznosi:

1. vlastite potrošnje prema članku 2. stavak 1. točka 2c. Zakona,

2. izvoznih isporuka koje nisu naplaćene u skladu s propisima o deviznom
i vanjskotrgovačkom poslovanju prema članku 13. stavak 2. Zakona,

3. računa za obavljene usluge koje poduzetnik sa sjedištem u inozemstvu
obavi domaćem poduzetniku prema članku 19. stavak 2. Zakona.

(4) Ako za isporuke tijekom obračunskog razdoblja nisu ispostavljeni
računi, za te isporuke prema članku 7. stavak 1. Zakona i članku 41. ovoga
Pravilnika nastala je porezna obveza i na vrijednost tih isporuka obračunava
se porez kao da su računi izdani. Naknadno izdani računi za ranije obračunane
isporuke ne utječu na obračun poreza.

(5) U obračun poreza uključuju se i iznosi računa ispostavljenih u obračunskom
razdoblju po kojima još nisu obavljene isporuke. Naknadno obavljene isporuke
za koje su prethodno izdani računi koji su uključeni u obračun poreza ne
utječu na obračun poreza.

(6) Od poreza na dodanu vrijednost obračunanog za isporuke prema stavku
2., 3., 4. i 5. ovoga članka porezni obveznik ima pravo odbiti pretporez
u skladu s člankom 20. stavak 1., 2. i 4. Zakona.

*2.2. Obračun poreza prema naplaćenim naknadama*

Članak 84.

(1) Poduzetnik koji je obveznik poreza na dohodak, porez na dodanu vrijednost
obračunava prema primljenim (naplaćenim) naknadama za oporezive isporuke.

(2) Od poreza na dodanu vrijednost obračunanog prema odredbama stavka
1. ovoga članka odbija se pretporez u smislu članka 20. stavka 1., 2. i
4. Zakona ako je plaćen.

(3) Oporezivanje prema naplaćenim naknadama ne može se primijeniti pri
prijenosu pogona odnosno gospodarske cjeline.

*2.3. Promjena načina obračunavanja poreza*

Članak 85.

(1) Ako porezni obveznik mijenja način obračunavanja poreza na dodanu
vrijednost, tu promjenu treba obaviti u skladu sa Zakonom o porezu na dohodak
odnosno Zakonom o porezu na dobit pri čemu se polazi od toga da je razdoblje
oporezivanja kalendarska godina.

(2) U slučaju iz stavka 1. ovoga članka treba voditi računa o tome da
se prometi odnosno isporuke ne smiju dvostruko obuhvaćati niti smiju ostati
neoporezivi.

3. POSTUPAK OPOREZIVANJA

*3.1. Oporezivanje prema izdanim računima*

Članak 86.

(1) Porezni obveznik (stalni) mora za obračunsko razdoblje sam utvrditi
obvezu poreza na dodanu vrijednost i iskazati je u prijavi poreza na dodanu
vrijednost - na obrascu PDV.

(2) Prijava poreza na dodanu vrijednost na obrascu PDV mora se podnijeti
nadležnoj ispostavi Porezne uprave prema sjedištu odnosno prebivalištu
ili uobičajenom boravištu poreznog obveznika. Porezni obveznik, obrazac
PDV podnosi za svako obračunsko razdoblje bez obzira jesu li u tom razdoblju
obavljene oporezive isporuke ili ne.

(3) Porezni obveznik mora predati do kraja travnja tekuće godine konačni
obračun poreza za proteklu kalendarsku godinu nadležnoj ispostavi Porezne
uprave prema svome sjedištu, odnosno prebivalištu na obrascu PDV-K.

(4) Porezni obveznik iz članka 17. stavka 3. Zakona, konačni obračun
poreza podnosi ispostavi Porezne uprave do kraja veljače tekuće godine
za proteklu kalendarsku godinu na obrascu PDV-K.

(5) Porezni obveznici iz stavka 3. i 4. ovoga članka koji prestaju s
poslovanjem obvezni su u roku od tri mjeseca od dana prestanka poslovanja
predati konačni obračun poreza na obrascu PDV-K.

(6) Ako porezni obveznik u propisanom roku ne podnese ili uopće ne podnese
poreznu prijavu i konačni obračun, poreznu obvezu utvrdit će nadležna ispostava
Porezne uprave procjenom.

(7) Oblik i sadržaj obrazaca PDV i PDV-K su sastavni dio ovoga Pravilnika.

Članak 87.

U prijavi poreza - obrascu PDV iskazuju se podaci o:

1. obračunu poreza u obavljenim isporukama dobara i usluga (pod I.);

2. obračunu pretporeza u primljenim isporukama dobara i usluga (pod
II.);

3. poreznoj obvezi obračunskog razdoblja odnosno o obvezi poreza za
uplatu ili za povrat poreza (pod III.);

4. neuplaćenom odnosno nevraćenom porezu ili poreznom kreditu po prethodnom
obračunu (pod IV.) i

5. ukupnoj razlici za uplatu ili povrat (pod VI).

Članak 88.

U obrascu PDV, pod točkom I., iskazuju se podaci o obračunu poreza u
obavljenim isporukama dobara i usluga kako slijedi:

1. pod točkom 1., o svim obavljenim isporukama dobara i usluga u obračunskom
razdoblju koje ne podliježu oporezivanju (točka 1.1.), koje su oslobođene
poreza (točka 1.2.) i oporezivim (točka 1.3.);

2. pod točkom 1.2., o obavljenim isporukama u tuzemstvu koje su oslobođene
poreza (1.2.1.) i izvoznim isporukama (1.2.2.) kao i naknadnim oslobođenjima
u okviru osobnog putničkog prometa (1.2.3.). Podaci o izvoznim isporukama
moraju se temeljiti na izvoznim carinskim deklaracijama i drugim izvoznim
ispravama;

3. pod točkom 1.3., o obavljenim oporezivim isporukama odnosno naknadama
za oporezive isporuke prema članku 83. stavak 2. ovoga Pravilnika;

4. pod točkom 1.3.1., o svim izdanim računima bez obzira na to jesu
li isporuke obavljene ili ne, što znači da se tu unose podaci o obavljenim
i zaračunanim isporukama kao i podaci o izdanim računima bez obavljenih
isporuka. Podaci koji se ovdje upisuju predstavljaju zbroj za dotično razdoblje
iznosa iz stupaca 10 i 12 odnosno za porez stupaca 11 i 13 Knjige izdanih
(izlaznih) računa;

5. pod točkom 1.3.2., o obavljenim ali nezaračunanim isporukama. Podatke
o tim isporukama i pripadajućem porezu porezni obveznik osigurava, na temelju
urednih i vjerodostojnih knjigovodstvenih isprava (obračuna), u svome knjigovodstvu
ili izvanknjigovodstveno. Kad se ove isporuke, u dijelu ili u cijelosti
naknadno zaračunaju, ranije provedena knjiženja se poništavaju. Ovo naknadno
zaračunavanje obavljenih isporuka ne utječe na oporezivanje jer se za isti
iznos smanjuje podatak pod točkom 1.3.2. a povećava pod točkom 1.3.1..
Pod ovom točkom može biti iskazan i negativan podatak (ako su izdani računi
za ranije nezaračunane isporuke na koje je obračunan porez veći od podatka
koji se pod ovom točkom iskazuje za tekuće obračunsko razdoblje);

6. pod točkom 2., o rashodima po osnovi reprezentacije i korištenja
osobnih automobila i drugih sredstava za osobni prijevoz koji se ne mogu
odbiti pri oporezivanju dohotka odnosno dobiti. Podaci se uzimaju iz knjigovodstva
ili odgovarajućih isprava;

7. pod točkom 3., o izvoznim isporukama koje nisu naplaćene u skladu
s propisima o deviznom i vanjskotrgovačkom poslovanju (članak 13. stavak
2. Zakona i članci 36. i 71. stavci 6. i 7. ovoga Pravilnika). Podaci se
uzimaju iz knjigovodstva ili drugih evidencija o tim potraživanjima i njihovoj
naplati;

8. pod točkom 4., o vrijednosti usluga koje su inozemni poduzetnici
obavili poreznom obvezniku na koje se prema članku 19. stavku 2. Zakona
plaća porez na dodanu vrijednost. Porez se plaća na ukupnu vrijednost usluge
po računu uključujući i možebitni porez koji bi zaračunao inozemni poduzetnik.
Podaci se uzimaju iz knjigovodstva poreznog obveznika i knjigovodstvenih
i drugih isprava o obavljenim uslugama inozemnih poduzetnika;

9. pod točkom 5., o naknadnim ispravcima (smanjenjima) porezne osnovice.
Smanjenja porezne osnovice po osnovi naknadnih popusta i nemogućnosti naplate
mogu se provesti samo pod uvjetima iz članka 8. stavka 3. Zakona, što znači,
na temelju pisane isprave primatelja da je ispravio (smanjio) odbitak pretporeza.
Smanjenja porezne osnovice moraju se temeljiti na urednim i vjerodostojnim
ispravama. Ako se porezna osnovica smanji zbog nemogućnosti naplate potraživanja
a naknadno se ta potraživanja naplate, za naplaćene iznose porezna se osnovica
povećava. Podaci o naknadnim smanjenjima porezne osnovice uzimaju se iz
knjigovodstvenih i izvanknjigovodstvenih i drugih pomoćnih evidencija poreznog
obveznika.

Članak 89.

U obrascu PDV, pod točkom II., iskazuju se podaci o obračunanom pretporezu
u primljenim isporukama dobara i usluga kako slijedi:

1. pod točkom 1., o pretporezu u primljenim računima od drugih poreznih
obveznika za koje su isporučitelji ispostavili račune prema članku 15.
stavku 3. Zakona, po kojima se može odbiti pretporez. Podaci se uzimaju
iz Knjige primljenih (ulaznih) računa (obrazac U-RA), iz stupca 8 (pretporez),
za dotično obračunsko razdoblje;

2. pod točkom 2., o pretporezu plaćenom pri uvozu. Podaci o pretporezu
plaćenom pri uvozu moraju se temeljiti na uvoznim carinskim deklaracijama
i ispravama o uplati poreza. Pri primitku prijave poreza, uplata poreza
pri uvozu obvezno se provjerava putem informacijskih sustava Carinske uprave
i Porezne uprave;

3. pod točkom 3., o iznosu pretporeza plaćenog na usluge koje je tuzemnom
poduzetniku obavio poduzetnik sa sjedištem u inozemstvu. Pri primitku porezne
prijave obvezno se provjerava podatak o uplati ovoga pretporeza;

4. pod točkom 4., o naknadnim ispravcima pretporeza zbog različitih
vrsta popusta ili nemogućnosti naplate prema članku 8. stavku 3. Zakona.
O naknadnim ispravcima pretporeza prema članku 8. stavku 3. Zakona moraju
postojati uredne i vjerodostojne isprave. Podaci o naknadnim ispravcima
pretporeza uzimaju se iz knjigovodstvenih, izvanknjigovodstvenih i drugih
pomoćnih evidencija;

5. pod točkom 5., ispravci pretporeza prema članku 20. stavku 5. Zakona
za koje se mora sastaviti obračun iz kojega treba biti vidljiv ukupan pretporez,
iskorišteno (neiskorišteno) pravo na odbitak pretporeza i iznos smanjenja
(povećanja) pretporeza.

Članak 90.

U obrascu PDV, pod točkom III., iskazuju se podaci o poreznoj obvezi
obračunskog razdoblja. Ako je porez po obavljenim isporukama iz točke I.
obrasca PDV veći od pretporeza u primljenim isporukama iz točke II. ovoga
obrasca iskazuje se razlika (obveza) za uplatu i obratno, ako je pretporez
veći od poreza, iskazuje se razlika za povrat.

Članak 91.

U obrascu PDV, pod točkom IV., iskazuju se podaci o neuplaćenom porezu
do dana podnošenja porezne prijave po prethodnom obračunu odnosno o preplati
poreza (poreznom kreditu) iz ranijeg obračunskog razdoblja.

Članak 92.

U obrascu PDV, pod točkom V., iskazuju se podaci o ukupnoj razlici poreza
za uplatu odnosno povrat. Ova razlika rezultat je obračuna poreza za obračunsko
razdoblje i prenesene obveze odnosno preplate (kredita) iz predhodne prijave.

Članak 93.

U konačnoj prijavi poreza - obrascu PDV-K iskazuju se podaci o:

1. obračunu poreza u obavljenim isporukama dobara i usluga (pod I.);

2. obračunanom pretporezu u primljenim isporukama dobara i usluga (pod
II.);

3. poreznoj obvezi za porezno razdoblje odnosno o obvezi poreza za uplatu
ili za povrat poreza (pod III.);

4. uplatama za porezno razdoblje do dana podnošenja konačne prijave
poreza (pod IV.);

5. ukupnoj razlici za uplatu odnosno povrat poreza (pod V.) i

6. ostalo (pod VI.).

Članak 94.

U obrascu PDV-K, pod točkom I., iskazuju se podaci o obračunu poreza
u obavljenim isporukama dobara i usluga kako slijedi:

1. pod točkom 1., o svim obavljenim isporukama dobara i usluga u poreznom
razdoblju, koje ne podliježu oporezivanju (točka 1.1.), koje su oslobođene
poreza (točka 1.2.) i oporezivim (točka 1.3.);

2. pod točkom 1.2., o obavljenim isporukama koje su oslobođene oporezivanja
u tuzemstvu (točka 1.2.1.), izvoznim isporukama (točka 1.2.2.) i oslobođenja
izvoza u okviru putničkog prometa (točka 1.2.3.).

3. pod točkom 1.3., o oporezivim isporukama za koje su izdani računi
(točka 1.3.1.) i isporukama koje nisu zaračunane (točka 1.3.2.);

4. pod točkom 1.3.1., o isporukama uz naknadu prema članku 2. stavak
1. točka 1a.,1b.,1c.i 3. i članku l5. stavku 8. Zakona(točka 1.3.1.1.),
o vlastitoj potrošnji prema članku 2. stavku 1. točka 2a. i 2b. Zakona
(točka 1.3.1.2.), o isporukama bez naknade ili uz osobni popust prema članku
2. stavku 1. točka 3. Zakona (točka 1.3.1.3.) i o zaračunanim a neobavljenim
isporukama uključujući i naplaćene predujmove prema članku 7. stavak 4.
Zakona i članku 83. stavak 5. ovoga Pravilnika (točka 1.3.1.4.);

5. pod točkom 2., o vlastitoj potrošnji prema članku 2. stavku 1. točka
2c. Zakona i to rashodima po osnovi reprezentacije (točka 2.1.) i korištenja
osobnih automobila i drugih sredstava za osobni prijevoz (točka 2.2.);

6. pod točkom 3., o izvoznim isporukama koje nisu naplaćene u skladu
s propisima o deviznom i vanjskotrgovačkom poslovanju i na koje se prema
članku 13. stavku 2. Zakona i članku 36. i 71. stavku 6.i 7. ovoga Pravilnika
plaća porez;

7. pod točkom 4., o vrijednosti usluga koje su inozemni poduzetnici
obavili poreznom obvezniku na koje se prema članku 19. stavku 2. Zakona
plaća porez na dodanu vrijednost;

8. pod točkom 5., o naknadnim ispravcima porezne osnovice prema članku
8. stavak 3. Zakona. Ovi ispravci porezne osnovice mogu biti smanjenja
po osnovi naknadnih popusta (točka 5.1.) i nemogućnosti naplate (točka
5.2.) kao i naknadna povećanja osnovice (točka 5.3.).

Članak 95.

U obrascu PDV-K, pod točkom II., iskazuju se podaci o obračunanom pretporezu
u primljenim isporukama dobara i usluga u poreznom razdoblju kako slijedi:

1. pod točkom 1., o pretporezu u primljenim računima od drugih poreznih
obveznika za koje su isporučitelji ispostavili račune prema članku 15.
stavku 3. Zakona, po kojima se prema članku 20. stavku 1. i 10. može odbiti
pretporez (točka 1.1.) i po kojima se pretporez ne može odbiti (točka 1.2.);

2. pod točkom 2., o pretporezu plaćenom pri uvozu koji se prema članku
20. stavku 2. Zakona može odbiti kao pretporez (točka 2.1.) i pretporez
koji se ne može odbiti (2.2.).

3. pod točkom 3., o plaćenom pretporezu na usluge koje je tuzemnom poduzetniku
obavio poduzetnik sa sjedištem u inozemstvu; poduzetniku;

4. pod točkom 4., o naknadnim ispravcima pretporeza prema članku 8.
stavak 3. Zakona po osnovi naknadnih popusta (točka 4.1.) i neplaćanja
(točka 4.2.) te po osnovi drugih naknadnih smanjenja pretporeza prema članku
20. Zakona (točka 4.3);

5. pod točkom 5., ispravci pretporeza prema članku 20. stavak 5. Zakona.
O ovim ispravcima mora se sastaviti obračun iz kojega treba biti vidljiv
ukupan pretporez, iskorišteno pravo na odbitak pretporeza i iznos smanjenja
pretporeza.

Članak 96.

U obrascu PDV-K, pod točkom III., iskazuju se podaci o poreznoj obvezi
za porezno razdoblje. Ako je porez u obavljenim isporukama veći od pretporeza
u primljenim isporukama iskazuje se razlika za uplatu i obratno, ako je
pretporez veći od poreza, iskazuje se razlika za povrat.

Članak 97.

U obrascu PDV-K, pod točkom IV., iskazuju se podaci o ukupno plaćenom
porezu za porezno razdoblje do dana podnošenja prijave, pod točkom V. razlika
po konačnom obračunu poreza za uplatu odnosno povrat, a pod točkom VI.
iskazuju se ostali podaci o drugim promjenama značajnim za utvrđivanje
konačne porezne obveze.

Članak 98.

Pri konačnom obračunu poreza, podaci se u obrazac PDV-K unose iz knjigovodstva,
obrazaca I-RA i U-RA, izvanknjigovodstvenih i drugih pomoćnih evidencija
te carinskih i drugih knjigovodstvenih isprava, na način propisan za unošenje
podataka u obrazac PDV prema, odredbama članka 88. i 89. ovoga Pravilnika.

*3.2. Oporezivanje prema naplaćenim naknadama*

Članak 99.

(1) Porezni obveznik koji je obveznik poreza na dohodak, porez na dodanu
vrijednost plaća prema primljenim (naplaćenim) naknadama.

(2) Od naplaćenog poreza prema stavku 1. ovoga članka odbija se plaćeni
pretporez ako je to Zakonom dopušteno.

(3) Porezni obveznik iz stavka 1. ovoga članka podatke u obrasce PDV
i PDV-K unosi iz Knjige primitaka i izdataka koju vodi prema Pravilniku
o porezu na dohodak i Knjige izdanih i primljenih računa koje vodi prema
odredbama ovoga Pravilnika. Podaci u obrasce PDV i PDV-K unose se na način
propisan ovim Pravilnikom primjenjujući načelo naplaćenih/plaćenih naknada.

(4) Porezni obveznik iz stavka 1. ovoga članka radi osiguravanja podataka
o naplaćenim i plaćenim naknadama, u knjigama izdanih i primljenih računa
(obrasci I-RA i U-RA) koje se vode prema odredbama ovoga Pravilnika i članku
55. stavku 3. Pravilnika o porezu na dohodak, u posebnom stupcu ili na
drugi odgovarajući način iskazuju naplaćene odnosno plaćene račune.

*3.3. Plačanje poreza povremenih poreznih obveznika*

Članak 100.

(1) Ako netko u računu za isporučena dobra ili usluge izdvojeno iskaže
porez na dodanu vrijednost iako za to nije ovlašten, tada je, prema članku
15. stavku 5. Zakona obvezan platiti taj porez, osim u slučaju kada ispravi
račun izdan primatelju u skladu s člankom 8. stavkom 3. Zakona.

(2) Obveznik poreza iz stavka 1. ovoga članka ne podnosi poreznu prijavu
a porez mora platiti u roku od 10 dana od isteka obračunskog razdoblja
u kome je neovlašteno izdan račun s posebno iskazanim porezom.

Članak 101.

(1) Ako domaćem poduzetniku uslugu obavi poduzetnik sa sjedištem u inozemstvu,
domaći poduzetnik obveznik je poreza na dodanu vrijednost prema članku
6. stavku 1. točka 5. Zakona.

(2) Poduzetnik iz stavka 1. ovoga članka, koji nije redovni porezni
obveznik, ne podnosi poreznu prijavu, a porez na vrijednost uvoznih usluga
plaća na propisani uplatni račun u roku od 10 dana od isteka obračunskog
razdoblja u kome su usluge inozemnog poduzetnika obavljene ili plaćene
(predujmljene).

4. PLAĆANJE POREZA

Članak 102.

(1) Obračunani i prijavljeni porez za obračunsko razdoblje porezni obveznik
mora platiti u rokovima koji su propisani za podnošenje porezne prijave
odnosno konačnog obračuna poreza.

(2) Porez na dodanu vrijednost uplaćuje se u korist propisanog računa.

XII. ODBITAK PRETPOREZA

1. PRAVO NA ODBITAK PRETPOREZA

*1.1. Općenito*

Članak 103.

(1) Pretporez je iznos poreza na dodanu vrijednost koji je u smislu
članka 15. stavak 3. Zakona zasebno iskazan na računima za isporuke dobara
i usluga koje su poduzetniku obavili drugi poduzetnici.

(2) Pretporez je i iznos poreza na dodanu vrijednost koji je obračunala
i naplatila carinarnica pri uvozu prema odredbama članka 7. stavka 5. Zakona
kao i iznos poreza kojeg je platio domaći poduzetnik prema odredbama članka
19. stavka 2. ovoga Zakona.

(3) Računi temeljem kojih je korišteno pravo na odbitak pretporeza moraju
biti bezgotovinski plaćeni. Ako je račun iz članka 15. stavak 3. Zakona
plaćen gotovinom, temeljem tog računa gubi se pravo na odbitak pretporeza.

*1.2. Poduzetnici koji imaju pravo na odbitak pretporeza*

Članak 104.

(1) Poduzetnici koji obavljaju oporezive isporuke dobara i usluga imaju
pravo na odbitak pretporeza ako su ispunjeni sljedeći uvjeti:

1. da računi za primljena dobra ili obavljene usluge sadrže sve podatke
propisane člankom 15. stavkom 3. Zakona,

2. da je isporuka dobara ili usluga primljena od drugog obveznika poreza
na dodanu vrijednost,

3. da za primljene isporuke prema članku 20. Zakona nije isključeno
pravo na odbitak pretporeza,

4. da je isporuka obavljena poduzetniku u poduzetničke svrhe.

(2) Osim uvjeta iz stavka 1. ovoga članka pri oporezivanju prema naplaćenim
naknadama (članak 17. stavak 3. Zakona) mora biti ispunjen i uvjet da je
račun na temelju kojeg se odbija pretporez plaćen.

(3) Ako su dobra ili usluge primljene u jednom, a račun u drugom obračunskom
razdoblju, odbitak pretporeza može se izvršiti u obračunskom razdoblju
kad su ispunjena oba uvjeta.

(4) Poduzetnici iz članka 22. Zakona kao i drugi poduzetnici koji nisu
obveznici poreza na dodanu vrijednost, nemaju pravo na odbitak pretporeza.
Isto se odnosi i na poduzetnike koji obavljaju isporuke dobara i usluga
oslobođenih poreza na dodanu vrijednost.

(5) Poduzetnici koji dijelom obavljaju isporuke dobara i usluga oslobođene
plaćanja poreza, a dijelom isporuke koje nisu oslobođene, imaju pravo na
odbitak pretporeza u dijelu koji se odnosi na oporezive isporuke. U tom
slučaju u knjigovodstvu ili izvanknjigovodstvenim evidencijama treba osigurati
podatke o pretporezu koji se odnosi na oporezive i neoporezive isporuke
dobara i usluga. Iznimno, ako poduzetnik ne može u knjigovodstvu ili izvanknjigovodstveno
osigurati podatke o pretporezu koji se odnosi na oporezive odnosno neoporezive
isporuke (opći troškovi - režije, dugotrajna imovina i dr.), pripadajuće
iznose utvrđuje procjenom.

(6) Ako je očito da su zaračunani previsoki iznosi pretporeza, odbitak
takvih iznosa pretporeza prema članku 20. stavak 7. Zakona nije dopušten.

(7) Ako je u slučajevima isporuka po povoljnijoj naknadi iskazana niža
naknada a porez obračunan na višu osnovicu, primatelj isporuke tako obračunani
viši iznos poreza na dodanu vrijednost ako je propisno iskazan na računu
prema članku 15. stavak 3. Zakona, može odbiti kao pretporez.

(8) Ako će se isporuka kod primatelja u beznačajnom dijelu koristiti
za poslovne svrhe, smatra se da je isporuka u cijelosti obavljena u nepoduzetničke
svrhe. Nasuprot tome, ako će se isporučeno dobro u cijelosti ili skoro
u cijelosti koristiti u poduzetničke svrhe, smatra se da je isporuka u
cijelosti obavljena u poduzetničke svrhe.

(9) Ako se isporučeno dobro ili usluga koristi u poduzetničke i nepoduzetničke
svrhe, a moguće je odrediti udjel korištenja u nepoduzetničke svrhe, pretporez
se mora podijeliti prema svrsi uporabe na dio koji se može i na dio koji
se ne može odbiti. Ovaj način razgraničenja provodi se osobito kod isporuka
pokretnih dobara koja se u gospodarskom prometu količinski određuju po
broju, mjeri ili težini te kod korištenja usluga.

(10) Ako podjela iz stavka 9. ovoga članka nije moguća, a primljena
isporuka se prema odluci poduzetnika u cijelosti uključuje u poduzetničke
svrhe, ispunjene su pretpostavke za postojanje vlastite potrošnje glede
korištenja u nepoduzetničke svrhe te privatni udio korištenja podliježe
oporezivanju prema članku 2. stavak 1. točka 2. Zakona.

*1.3. Odbitak pretporeza pri uvozu*

Članak 105.

Porez na dodanu vrijednost koji je obračunan pri uvozu, uvoznik može
odbiti kao pretporez ako su ispunjeni slijede-i uvjeti:

1. da je porez na dodanu vrijednost plaćen pri uvozu. Uplata poreza
pri uvozu uvijek se obavlja za uvoznika a može je izvršiti uvoznik sam
ili za njega netko drugi, koji u tom slučaju na nalogu za uplatu, u pozivu
na broj odobrenja, mora navesti matični ili jedinstveni matični (porezni)
broj uvoznika,

2. da je dobro uvezeno u tuzemstvo, za poduzetničke svrhe uvoznika.

*1.4. Vrijeme odbitka pretporeza*

Članak 106.

(1) Pri oporezivanju prema izdanim računima u skladu s odredbama članka
17. stavka 4. Zakona pretporez se odbija u obračunskom razdoblju u kojem
je primljeno dobro ili izvršena usluga i primljen račun sa svim podacima
iz članka 15. stavka 3. Zakona. Za odbitak pretporeza nije bitno da li
je račun plaćen.

(2) Iznimno od odredbe stavka 1. ovoga članka, ako isporuku obavi odnosno
ispostavi račun (na obrascu R-2) porezni obveznik koji porez plaća prema
primljenim (naplaćenim) naknadama, pretporez se može odbiti samo ako je
račun plaćen.

(3) Pri oporezivanju prema naplaćenim naknadama pretporez se odbija
u razdoblju kada je plaćen račun za primljena dobra u skladu s člankom
17. stavak 5. Zakona.

*1.5. Odbitak pretporeza kod predujmova*

Članak 107.

(1) Za dane predujmove pretporez se može odbiti u obračunskom razdoblju
u kojem je predujam plaćen ako je za njega od strane primatelja ispostavljen
a od strane platitelja primljen račun, prema članku 15. stavku 3. Zakona,
neovisno od toga što dobro nije isporučeno ili usluga izvršena.

(2) Ako po plaćenom predujmu ne dođe do isporuke dobra ili usluge, gubi
se pravo na odbitak pretporeza a obračunani porez treba ispraviti. Ova
odredba vrijedi neovisno o tome da li je izvršen povrat predujma.

*1.6. Odbitak pretporeza pri početku obavljanja
djelatnosti*

Članak 108.

(1) Gospodarska ili druga poduzetnička djelatnost započinje s pripremnim
radnjama koje se poduzimaju radi početka obavljanja te djelatnosti. Pretporez
sadržan u primljenim isporukama za početak rada može se odbiti ako su ispunjeni
svi ostali uvjeti za odbitak pretporeza. Ne može se ostvariti pravo na
odbitak pretporeza koji je zaračunan na primljene isporuke kao što su privatno
motivirana ulaganja, pripremna ulaganja i slično koje ne dovode do poduzetničkog
statusa i poduzetničkog poslovanja.

(2) Poduzetnici iz stavka 1. ovoga članka imaju pravo na odbitak pretporeza
u skladu s uvjetima propisanim Zakonom i ovim Pravilnikom.

*1.7. Ispravak odbitka pretporeza*

Članak 109.

Ako se porezna osnovica (naknada) promijeni naknadno zbog različitih
vrsta popusta ili nemogućnosti naplate, tada poduzetnik koji je isporučio
dobro ili obavio uslugu može ispraviti (smanjiti) iznos poreza, tek nakon
što poduzetnik kome su isporučena dobra ili obavljene usluge ispravi (smanji)
odbitak pretporeza i o tome pisano izvijesti isporučitelja. Ako je porez
na dodanu vrijednost obračunan i plaćen pri uvozu odbijen kao pretporez,
a naknadno je snižen ili nadoknađen, tada uvoznik mora za pripadni iznos
ispraviti odbitak pretporeza. Ispravci se moraju obaviti u obračunskom
razdoblju u kojem je promijenjena porezna osnovica.

*1.8. Odbitak pretporeza kod usluga koje poduzetnik sa sjedištem
u inozemstvu obavi domaćem poduzetniku*

Članak 110.

(1) Poduzetnik koji koristi uslugu inozemnog poduzetnika i plati porez
prema članku 19. stavku 2. Zakona, ima pravo taj porez odbiti kao pretporez,
ako su ispunjeni uvjeti iz članka 20. Zakona.

(2) Poduzetnik iz stavka 1. ovoga članka ima pravo na odbitak pretporeza
ako su ispunjeni sljedeći uvjeti:

1. račun mora izdati poduzetnik koji ima sjedište u inozemstvu,

2. porez mora biti plaćen na propisani uplatni račun,

3. tuzemni poduzetnik mora na računu zabilježiti iznos obračunanog i
plaćenog poreza.

*1.9. Pretporez pri otuđenju gospodarske cjeline ili pogona*

Članak 111.

(1) Ako se neka gospodarska cjelina ili pogon u cjelosti prenese a pri
tome stjecatelj obračunani porez na dodanu vrijednost u cijelosti može
odbiti kao pretporez, tada se ne plaća porez na dodanu vrijednost, a taj
se prijenos smatra neoporezivim.

(2) Ako stjecatelj gospodarske cjeline ili pogona nema pravo na odbitak
pretporeza tada se to otuđenje smatra oporezivom isporukom.

(3) Ako stjecatelj gospodarske cjeline ili pogona obavlja isporuke dobara
ili usluge koje dijelom podliježu porezu a dijelom su oslobođene poreza
prema članku 11. Zakona, provodi se podjela pretporeza za stečenu gospodarsku
cjelinu ili pogon u skladu s člankom 20. stavkom 6. Zakona.

(4) Ako gospodarsku cjelinu ili pogon otuđuje poduzetnik koji obavlja
isporuke dobara i usluga koje su prema članku 11. Zakona oslobođene poreza
ili ako tu cjelinu otuđuje poduzetnik iz članka 22. Zakona, tada se na
to otuđenje ne obračunava porez pa se ni kod stjecatelja ne može odbiti
pretporez.

(5) Ako kod stjecatelja iz stavka 2. ovoga članka naknadno dođe do promjene
uvjeta mjerodavnih za oporezivanje prema članku 20. stavku 5. Zakona, stjecatelj
je obvezan izvršiti ispravak (smanjenje) pretporeza kao da mu je pri stjecanju
zaračunan porez.

2. DJELATNOSTI I ISPORUKE OSLOBOĐENE POREZA

Članak 112.

(1) Porezni obveznik ne može odbiti pretporez sadržan u računima za
primljena dobra i obavljene usluge što ih koristi za isporuke dobara i
usluga:

1. oslobođenih plaćanja poreza na dodanu vrijednost u tuzemstvu prema
članku 11. Zakona,

2. u inozemstvu, koje bi bile oslobođene od poreza da su obavljene u
tuzemstvu,

3. bez naknade, koje bi bile oslobođene od poreza.

(2) Ako se isporuke dobara i usluga koje su oslobođene plaćanja poreza
na dodanu vrijednost u tuzemstvu, obavljaju u inozemstvu, ne ostvaruje
se pravo na odbitak pretporeza koji je s njima povezan.

(3) Ako poduzetnik obavlja isporuke dobara i usluga bez naknade, nema
pravo na odbitak pretporeza ako je obavljanje takvih isporuka oslobođeno
poreza na dodanu vrijednost.

(4) Izvozne isporuke prema članku 13. Zakona oslobođene su poreza s
pravom odbitka pretporeza.

3. ISPRAVAK PRETPOREZA

*3.1. Općenito*

Članak 113.

(1) Ako se glede nekog gospodarskog dobra, unutar roka od pet godina
od kalendarske godine početka uporabe, promijene uvjeti koji su u toj godini
bili mjerodavni za odbitak pretporeza, tada se za razdoblje nakon promjene
obavlja ispravak pretporeza.Kada se radi o nekretninama, tada se umjesto
razdoblja od pet godina uzima razdoblje od deset godina.

(2) Pod početkom uporabe u smislu stavka 1. ovoga članka razumijeva
se obračunsko razdoblje u kojemu je odbijen (neodbijen) pretporez.

(3) Gospodarskim dobrima iz stavka 1. ovoga članka smatraju se ona dobra
koja prema računovodstvenim propisima spadaju u dugotrajnu imovinu poduzeća.

(4) Pri ispravku pretporeza polazi se od ukupnog iznosa pretporeza koji
otpada na nabavu ili proizvodnju gospodarskog dobra. Ispravak pretporeza
se provodi za razdoblje nakon promjene uvjeta mjerodavnih za odbitak pretporeza.

(5) Ako se naknadno provodi ispravak pretporeza koji se u razdoblju
nabave nije mogao odbiti, dopušten je odbitak samo onih iznosa pretporeza
koji ispunjavaju uvjete iz članka 20. Zakona. Ispravak pretporeza koji
se nije mogao odbiti, budući da ne postoji uredan račun ili carinska dokumentacija,
nije dopušten.

(6) Povećanje odnosno smanjenje pretporeza koja su nastala temeljem
ispravka pretporeza prema članku 20. stavak 5. Zakona, predstavljaju poslovne
prihode odnosno rashode poduzetnika u poreznom razdoblju. Ispravak pretporeza
ne utječe na visinu troška nabave odnosno proizvodnje dugotrajne imovine
u popisu dugotrajne imovine poduzetnika.

*3.2. Razdoblje za ispravak pretporeza*

Članak 114.

(1) Razdoblje za ispravak pretporeza kod nekretnina iznosi deset godina
to jest stodvadeset (120) mjeseci odnosno dvjestočetrdeset (240) obračunskih
razdoblja a kod ostalih gospodarskih dobara pet godina to jest šezdeset
(60) mjeseci odnosno stodvadeset (120) obračunskih razdoblja od obračunskog
razdoblja početka uporabe kada je dobro nabavljeno ili proizvedeno i odbijen
pretporez. Ispravak pretporeza provodi se odjednom za razdoblje od promjene
uvjeta do kraja razdoblja ispravka.

(2) Ako se neko gospodarsko dobro počne koristiti u skladu s napredovanjem
gradnje prije nego što je potpuno završeno (na primjer zgrada), tada se
za svaki dio gospodarskog dobra koji je odvojeno korišten utvrđuje zasebno
razdoblje ispravka pretporeza. Ako se gotovo gospodarsko dobro iskorištava
samo djelomično ili se ne koristi u potpunosti, utvrđuje se jedinstveno
razdoblje ispravka pretporeza za gospodarsko dobro kao cjelinu a započinje
s njegovim preuzimanjem (primitkom) odnosno s početkom prve uporabe.

(3) Ako neko gospodarsko dobro postane neuporabljivo prije isteka razdoblja
za ispravak pretporeza, tada sa trenutkom kad je dobro postalo neupotrebljivo
završava i razdoblje ispravka pretporeza.

(4) Odredbe stavka 1., 2., i 3. ovoga Pravilnika vrijede i za naknadna
dugotrajna ulaganja. Da li se radi o naknadnom dugotrajnom ulaganju ili
o troškovima održavanja utvrđuje se prema Međunarodnim računovodstvenim
standardima.

(5) Ako naknadno ulaganje bitno ne mijenja vijek korištenja dobra, tada
se ispravak pretporeza za to ulaganje obavlja u razdoblju ispravka pretporeza
za dotično gospodarsko dobro.

(6) Ako se radi o naknadnom ulaganju koje bitno mijenja vijek korištenja,
ili predstavlja zasebnu cjelinu kao npr. dogradnja već postojeće zgrade,
za to ulaganje utvrđuje se novo (zasebno) razdoblje ispravka pretporeza.

(7) Iznos ispravka pretporeza u slučajevima iz stavaka 1., 2., i 3.
ovoga članka utvrđuje se kako slijedi:

```

					vrijeme korištenja gospodar-
					 skog dobra prije promjene
     				 	   uvjeta mjerodavnih za
				  	    odbitak pretporeza

pretporez - (minus) pretporez X (puta)     ______________________
                                             razdoblje ispravka
						pretporeza
```

Vrijeme korištenja iskazuje se u obračunskim razdobljima. U vrijeme
korištenja ubraja se i svako započeto obračunsko razdoblje korištenja.
Razdoblje za ispravak pretporeza kod trajnih gospodarskih dobara iznosi
120, a kod nekretnina 240 obračunskih razdoblja počevši od obračunskog
razdoblja u kojem su dobra nabavljena ili proizvedena i odbijen pretporez.

*3.3. Ispravak pretporeza kod promjene oporezivanja*

Članak 115.

(1) Promjenom uvjeta mjerodavnih za oporezivanje prema članku 20. stavak
5. Zakona razumijeva se promjena uvjeta koji su bili mjerodavni za odbitak
pretporeza na početku korištenja gospodarskog dobra a naknadna promjena
tih uvjeta dovodi do većeg ili manjeg odbitka pretporeza u odnosu na početno
stanje.

(2) Prijelaz na oporezivanje prema članku 22. Zakona predstavlja promjenu
uvjeta mjerodavnih za odbitak pretporeza.

(3) Ako poduzetnik koji je bio redovno oporezivan (stalni porezni obveznik)
prelazi na oporezivanje prema članku 22. Zakona, mora za sva gospodarska
dobra provesti ispravak pretporeza, ako za njih nije isteklo razdoblje
ispravka pretporeza prema članku 113. i 114. ovoga Pravilnika.

(4) Ako poduzetnik iz članka 22. Zakona prelazi na redovno oporezivanje,
to ne predstavlja promjenu uvjeta mjerodavnih za odbitak pretporeza u smislu
članka 20. stavak 5. Zakona i nema pravo na naknadni odbitak pretporeza.

*3.4. Pojednostavljenja pri ispravku pretporeza*

Članak 116.

Postupak ispravka pretporeza se ne provodi ako pretporez koji bi se
trebao ispraviti po dobru dugotrajne imovine ne prelazi 2.000,00 kuna.

4. PODJELA PRETPOREZA

*4.1. Općenito*

Članak 117.

(1) Ako poduzetnik koristi dobra i usluge u okviru svoje poduzetničke
djelatnosti za isporuke dobara i usluge po kojima je dopušten odbitak pretporeza
i za isporuke po kojima je isključen odbitak pretporeza, tada iznose pretporeza
treba podijeliti na dio koji se može odbiti i na dio koje se ne može odbiti.

(2) Podjela pretporeza utvrđuje se prema stvarnoj uporabi primljenog
dobra ili korištene usluge.

(3) Podjela pretporeza u smislu stavka 1. i 2. ovoga članka ne može
se izvršiti za one iznose pretporeza koji se po svojoj uporabi mogu podijeliti
ali nisu ispunjeni ostali uvjeti za odbitak pretporeza iz članka 20. Zakona.

(4) Kod građevinskih objekata mjerilo za podjelu pretporeza je prvenstveno
odnos korištenih površina. U osobitim slučajevima, kada se izvedba dijelova
građevine značajno razlikuje, potrebno je podjelu pretporeza obaviti na
temelju odnosa troškova gradnje pojedinih dijelova objekta.

(5) Podjela prema izlaznim isporukama (prometu) u pravilu se ne smatra
mjerilom za podjelu pretporeza i stoga nije dopuštena. Kod vozila broj
prijeđenih kilometara predstavlja primjereno mjerilo za podjelu pretporeza.

(6) Ako se pretporez ne može podijeliti na temelju fizičkih svojstava
gospodarskog dobra, podjela pretporeza mora se obaviti temeljem računovodstvenih
podataka. Pri tome je potrebno voditi računa da rashodi koji su pripisani
ostvarenim prihodima ne stoje nužno u svezi s odbitkom pretporeza, te se
stoga računovodstveni obračuni mogu koristiti samo u slučaju kada se pretporez
ne može utvrditi na temelju stvarnog korištenja dobara odnosno usluga.

(7) Podjela pretporeza koja se temelji samo na odnosu oporezivih i neoporezivih
isporuka nije prihvatljiva i može se upotrijebiti samo kada ne postoji
niti jedno drugo mjerilo podjele pretporeza.

(8) Podjela pretporeza mora se provesti prije sastavljanja prijave poreza
na dodanu vrijednost prema članku 18. stavak 1. Zakona. Radi pojednostavljenja,
poduzetnik može u obračunskim razdobljima izvršiti podjelu pretporeza prema
podacima iz prethodnih razdoblja ili prema očekivanim veličinama. U okviru
godišnje prijave potrebno je izvršiti usklađivanje sa stvarnim podacima
za kalendarsku godinu.

*4.2. Posebni slučajevi*

Članak 118.

(1) Ako tijela državne vlasti, tijela državne i lokalne samouprave i
uprave, političke stranke, sindikati i komore koji se ne smatraju poduzetnicima
iz članka 6. stavka 3. Zakona, obavljaju gospodarsku ili drugu djelatnost
a neoporezivanje te djelatnosti dovelo bi do stjecanja neopravdanih povlastica,
tada će Porezna uprava rješenjem utvrditi da su porezni obveznici za tu
djelatnost.

(2) U slučaju iz stavka 1. ovoga članka, porezni obveznici moraju podijeliti
pretporez na dio koji otpada na poduzetničku djelatnost koji mogu odbiti
i na dio koji se odnosi na obavljanje poslova u okvirima svojeg zakonom
utvrđenog djelokruga ili ovlasti koji ne mogu odbiti.

XIII. POVRAT POREZA

1. POVRAT POREZA PO PRIJAVI

Članak 119.

(1) Porezni obveznik koji u obračunskom razdoblju ima pravo na odbitak
pretporeza, čiji je iznos veći od njegove porezne obveze, ima pravo na
povrat te razlike.

(2) Porezni obveznik može razliku iz stavka 1. ovoga članka koristiti
kao predujam za buduće obveze ili podnijeti virmanski nalog za povrat.

(3) Ako porezni obveznik podnese nalog za povrat, Porezna uprava je
obvezna izvršiti nalog odnosno vratiti razliku iz stavka 1. ovoga članka
u roku 15 dana od dana predaje prijave i naloga.

2. POVRAT POREZA U PUTNIČKOM PROMETU

Članak 120.

(1) Kupac strani državljanin koji u okviru osobnog putničkog prometa
iznosi dobra kupljena u tuzemstvu, ima pravo tražiti povrat poreza na dodanu
vrijednost za iznesena dobra.

(2) Pri povratu poreza na dodanu vrijednost iz stavka 1. ovoga članka
moraju biti ispunjeni sljedeći uvjeti:

1. da je vrijednost kupljenih dobara po jednom računu veća od 500,00
kuna,

2. da je porezni obveznik - prodavatelj za prodana dobra izdao popunjen
obrazac PDV-P,

3. da je kupac strani državljanin iznio u inozemstvo dobra kupljena
u Republici Hrvatskoj. Pod iznošenjem dobara razumijeva se i slanje proizvoda
poštom ili na drugi odgovarajući način pod uvjetom da kupljena dobra prijeđu
granicu Republike Hrvatske,

4. da su kupljena dobra dana na uvid carinarnici koja nakon uvida i
provedenog carinskog postupka ovjerava obrazac PDV-P i upisuje nadnevak
prelaska dobara preko granice Republike Hrvatske.

(3) Pravo na povrat iz stavka 1. ovoga članka ne odnosi se na kupljene
naftne derivate.

(4) Oblik i sadržaj obrasca PDV-P je sastavni dio ovoga Pravilnika.

Članak 121.

Na zahtjev kupca stranog državljanina, prodavatelj izdaje obrazac PDV-P.
Obrazac PDV-P popunjava se u dva primjerka od kojih se izvornik daje kupcu,
a kopiju prodavatelj odlaže u svoju dokumentaciju.

Članak 122.

(1) Prodavatelj u obrascu PDV-P iskazuje ukupno naplaćen iznos, iznos
naknade bez poreza na dodanu vrijednost, iznos poreza na dodanu vrijednost
i ukupan iznos poreza na dodanu vrijednost koji se vraća podnositelju zahtjeva.

(2) Prodavatelj naplaćuje od kupca ukupnu cijenu dobra s porezom na
dodanu vrijednost. Porez na dodanu vrijednost sadržan u vrijednosti prodanih
dobara, prodavatelj može izračunati primjenom preračunane porezne stope
na prodajnu vrijednost tih dobara.

(3) Prodavatelj uplaćuje porez na dodanu vrijednost sadržan u dobrima
prodanim kupcu iz članka 21. stavak 3. Zakona zajedno s porezom na dodanu
vrijednost iz ostalih isporuka na način i u rokovima iz članka 19. Zakona.

(4) Prodavatelj je obvezan voditi posebnu evidenciju o prodanim dobrima
kupcu iz članka 21. stavak 3. Zakona na obrascu PDV-F.

(5) Obrazac PDV-F sadrži sljedeće podatke:

1. broj i nadnevak računa - obrasca PDV-P,

2. cijenu dobra (iznos naknade) bez poreza na dodanu vrijednost,

3. iznos poreza na dodanu vrijednost sadržanog u vrijednosti prodanih
dobara,

4. iznos poreza na dodanu vrijednost koji je vraćen,

5. nadnevak povrata poreza.

(6) Oblik i sadržaj obrasca PDV-F sastavni je dio ovoga Pravilnika.

Članak 123.

(1) Kupcu ili podnositelju zahtjeva vraća se plaćeni porez na dodanu
vrijednost ako u roku od jedne godine od dana izdavanja obrasca PDV-P dostavi
ovjereni izvornik obrasca PDV-P prodavatelju od kojega je kupio dobra.
Ovjereni izvornik obrasca PDV-P predstavlja zahtjev za povrat poreza.

(2) Ako se ovjereni izvornik obrasca PDV-P dostavlja poštom, kupac ili
podnositelj dostavlja prodavatelju broj računa na koji će se vratiti plaćeni
porez na dodanu vrijednost.

(3) Na temelju ovjerenog izvornika obrasca PDV-P prodavatelj, kada provjeri
je li podneseni zahtjev udovoljava uvjetima za povrat poreza, vraća plaćeni
porez na dodanu vrijednost kupcu ili podnositelju zahtjeva.

(4) Plaćeni porez na dodanu vrijednost vraća se u kunama gotovinskom
isplatom ili uplatom na račun koji navede kupac ili podnositelj zahtjeva.
Ako je isplata u gotovini prodavatelj je obvezan porez na dodanu vrijednost
vratiti odmah, a ako doznačuje na račun kupca ili podnositelja onda u roku
od 15 dana od dana primitka zahtjeva.

(5) Kupac ili podnositelj potpisom na obrascu PDV-P potvrđuje primitak
vraćenog poreza na dodanu vrijednost u gotovu novcu.

(6) Ovjereni izvornik obrasca PDV-P s potpisom kupca odnosno podnositelja
o primitku vraćenog poreza na dodanu vrijednost ili s nalogom za prijenos,
služe prodavatelju kao dokaz za umanjenje porezne obveze.

(7) Kupac koji želi ostvariti povrat plaćenog poreza na dodanu vrijednost
obvezan je pri izlasku iz Republike Hrvatske dati na uvid račune i kupljena
dobra carinskoj službi te dati na ovjeru izvornik obrasca PDV-P.

(8) Računi koji se daju na uvid uz obrazac PDV-P moraju sadržavati najmanje
podatke iz članka 15. stavak 6. Zakona.

Članak 124.

(1) Carinarnica je obvezna prije ovjere popunjenog obrasca PDV-P utvrditi:

1. je li podaci iz putovnice odgovaraju podacima iz obrasca PDV-P,

2. je li dobra dana na uvid odgovaraju dobrima navedenim u obrascu PDV-P,

3. je li iznos u obrascu PDV-P veći od 500,00 kuna,

4. jesu li kupljena dobra korištena u Republici Hrvatskoj,

5. je li obrazac PDV-P ovjerio i potpisao prodavatelj.

(2) Ako su ispunjeni svi uvjeti iz stavka 1. ovoga članka, carinarnica
ovjerava obrazac PDV-P potpisom i pečatom te unosi nadnevak prelaska dobara
preko carinske crte odnosno nadnevak izvoznog carinjenja.

Članak 125.

(1) Pri uplati poreza na dodanu vrijednost u rokovima iz članka 19.
Zakona, prodavatelj - porezni obveznik umanjuje svoju obvezu poreza na
dodanu vrijednost za iznos vraćenog poreza inozemnom kupcu (točka I. pod
1.2.3. obrasca PDV i PDV-K).

(2) Uplata poreza umanjuje se na temelju podataka iz evidencije iz članka
122. ovoga Pravilnika i ovjerenih izvornika obrasca PDV-P s potvrdom primitka
isplate odnosno izvršenim nalozima za povrat.

Članak 126.

Evidencija iz članka 122. ovoga Pravilnika (obrazac PDV-F) dostavlja
se nadležnoj ispostavi Porezne uprave uz konačnu prijavu poreza na dodanu
vrijednost.

XIV. POSEBNI POSTUPCI OPOREZIVANJA

Članak 127.

(1) Poduzetnik čija godišnja vrijednost isporuka dobara i obavljenih
usluga (oporezive i izvozne isporuke) nije veća od 50.000,00 kuna nije
porezni obveznik prema članku 22. Zakona.

(2) Pri prijelazu s redovnog oporezivanja na oporezivanje prema stavku
1. ovoga članka i obrnuto, za porez na dodanu vrijednost na izlazne isporuke
te odbitak pretporeza mjerodavan je način oporezivanja kalendarske godine
u kojoj je isporuka obavljena odnosno primljena.

(3) Ako je poduzetnik iz stavka 1. ovoga članka prije prijelaza na redovno
oporezivanje primio predujmove, oporezuje se kako slijedi:

1. ako se nakon prijelaza porez obračunava prema izdanim računima (članak
17. stavak 1. Zakona), isporuke za koje su prije prijelaza na redovno oporezivanje
primljeni predujmovi u cijelosti se oporezuju u obračunskom razdoblju u
kojem su obavljene.

2. ako se nakon prijelaza porez obračunava prema naplaćenim naknadama
(članak 17. stavak 3. Zakona), predujmovi za isporuke, koje je poduzetnik
primio prije prijelaza na redovno oporezivanje, oporezuju se u prvom obračunskom
razdoblju nakon prijelaza.

(4) Pri prijelazu s redovnog oporezivanja na način iz stavka 1. ovoga
članka isporuke koje poduzetnik naplati nakon prijelaza oporezuju se kako
slijedi:

1. ako je poduzetnik prije prijelaza obračunavao porez prema izdanim
računima (članak 17. stavak 1. Zakona), isporuke koje su obavljene prije
prijelaza ne oporezuju se nakon prijelaza.

2. ako je poduzetnik prije prijelaza obračunavao porez prema naplaćenim
naknadama (članak 17. stavak 3. Zakona), isporuke obavljene a nenaplaćene
prije prijelaza uključuju se u konačni obračun poreza na dodanu vrijednost
kao naplaćene.

(5) Pri prijelazu s redovnog oporezivanja na način iz stavka 1. ovoga
članka i obrnuto, mora se voditi računa da pojedine isporuke ne ostanu
neoporezive ili da se ne oporezuju dvostruko.

XV. KNJIGOVODSTVENO EVIDENTIRANJE POREZA NA DODANU VRIJEDNOST

1. OPĆENITO

Članak 128.

(1) Porezni obveznik mora u svome knjigovodstvu osigurati sve podatke
potrebne za točno, pravilno i pravodobno obračunavanje i plaćanje poreza
na dodanu vrijednost.

(2) Temelj za knjigovodstveno evidentiranje porezno značajnih događaja,
promjena i činjenica su odgovarajuće isprave kao što su obračuni izvršenih
i primljenih isporuka, izdani i primljeni računi, isprave o uvozu i izvozu
(carinske deklaracije), isprave o plaćanjima i naplati kao i sve druge
isprave bitne za obračun i plaćanje poreza i korištenje prava na odbitak
pretporeza.

(3) Knjigovodstvo poduzetnika i knjige izdanih i primljenih računa moraju
se voditi prema načelima točnosti, urednosti i pravodobnosti prema Zakonu
o računovodstvu i drugim propisima koji uređuju vođenje knjiga poduzetnika.

(4) Načelno, porez na dodanu vrijednost obračunan na isporuke dobara
i usluga nije prihod poreznog obveznika niti je porez na dodanu vrijednost
zaračunan na ulaznim računima - pretporez rashod poreznog obveznika.

Članak 129.

(1) Porezni obveznik koji plaća porez prema izdanim računima mora u
svome knjigovodstvu osigurati sve podatke potrebne za utvrđivanje i plaćanje
poreza na dodanu vrijednost, a naročito:

1. o ukupnom iznosu naknade za isporuke dobara i obavljenih usluga iznosu
naknade za isporuku dobara i obavljene usluge na koje se plaća porez registriranim
poreznim obveznicima i krajnjim potrošačima te iznosu naknada za isporuke
dobara i obavljenih usluga koje su oslobođene plaćanja poreza,

2. o obračunanom porezu po izdanim računima za isporučena dobra i obavljene
usluge,

3. o ukupnom iznosu naknada za primljena dobra i usluge, iznosu naknade
za primljena dobra i usluge s porezom i iznosu naknade za primljena dobra
i usluge bez poreza,

4. o obračunanom porezu po računima za primljena dobra i korištene usluge
(pretporezu),

5. o obvezi poreza za uplatu i uplati poreza,

6. o potraživanju za povrat pretporeza i njegovoj uplati.

(2) Podatke iz stavka 1. ovoga članka obvezni su na odgovarajući način
osigurati i porezni obveznici koji porez na dodanu vrijednost utvrđuju
i plaćaju na temelju naplaćenih naknada prema članku 17. stavku 3. i 5.
Zakona.

(3) Radi osiguravanja podataka o izdanim i primljenim računima i porezu
sadržanom u tim računima, porezni obveznik mora voditi posebne evidencije
- knjigu izdanih (izlaznih) računa (obrazac I-RA) i knjigu primljenih (ulaznih)
računa (obrazac U-RA).

(4) Radi osiguravanja podataka o pretporezu plaćenom pri uvozu, porezni
obveznik-uvoznik mora o uvozu voditi posebnu evidenciju.

(5) Oblik i sadržaj obrazaca I-RA i U-RA sastavni su dio ovoga Pravilnika.

2. KNJIGA IZDANIH RAČUNA

Članak 130.

(1) U knjigu izdanih (izlaznih) računa upisuju se podaci kako slijedi:

1. redni broj (stupac 1),

2. broj računa (stupac 2),

3. nadnevak izdavanja računa (stupac 3),

4. naziv kupca (primatelja dobara ili usluga), ako se radi o poduzetniku
- društvu odnosno ime i prezime ako se radi o kupcu - fizičkoj osobi i
sjedište/ prebivalište ili uobičajeno boravište (stupac 4),

5. matični broj odnosno jedinstveni matični broj građana - JMBG (porezni
broj) kupca. Ovdje se ne unosi podatak za inozemne kupce kao ni kod prodaje
krajnjim potrošačima (stupac 5),

6. iznos računa - naknade odnosno naknade s porezom. Iznos iz ovoga
retka razvrstava se u isporuke koje ne podliježu oporezivanju (stupac 7),
koje su oslobođene poreza kao izvoz ili ostala oslobođenja (stupac 8 i
9) ; u oporezive isporuke - poreznim obveznicima (stupac 10 i 11), i krajnjoj
potrošnji (stupac 12 i 13),

7. iznos isporuka koje ne podliježu oporezivanju (stupac 7),

8. iznos računa za izvozne isporuke. Unose se podaci za obavljene isporuke
u inozemstvo temeljem izvoznih carinskih deklaracija (stupac 8),

9. iznos računa za isporuke oslobođene plaćanja poreza na dodanu vrijednost
(stupac 9),

10. iznos računa izdanih prema članku 15. stavku 3. Zakona za isporuke
obavljene poreznim obveznicima (stupac 10 i 11),

11. iznos računa krajnjim potrošačima (stupac 12 i 13).

(2) U knjigu izdanih računa unosi se i:

1. dnevni gotovinski promet. U tom se slučaju u stupac 2 unose brojevi
računa za gotovinski promet (od -- do --, prema specifikciji od -- do --
i sl.), u stupac 3 nadnevak, u stupac 4 naznaka da se radi o gotovinskim
računima kao "gotovinska naplata blagajne br. ---" i sl., stupac
5 se ne popunjava a iznos tih računa (gotovinske naplate) upisuje se u
stupac 6, 12 i 13,

2. gotovinski promet bez računa iz članka 15. stavka 8. Zakona. U tom
se slučaju, u stupac 2 unosi naznaka prodajnog mjesta, kioska i slično,
u stupac 3 nadnevak, a a ostali se podaci upisuju na način iz točke 1.
ovoga stavka,

3. računi za isporuke za vlastitu potrošnju kao i računi za isporuke
bez naknade ili uz osobni popust,

4. računi za naplaćene predujmove,

5. naknadni ispravci računa.

3. KNJIGA PRIMLJENIH RAČUNA

Članak 131.

(1) U knjigu primljenih (ulaznih) računa upisuju se podaci kako slijedi:

1. redni broj (stupac 1),

2. broj računa (stupac 2),

3. nadnevak računa (stupac 3),

4. naziv - ime i prezime dobavljača odnosno isporučitelja dobara ili
usluga i sjedište odnosno prebivalište ili uobičajeno boravište (stupac
4),

5. matični broj ili JMBG - porezni broj dobavljača odnosno isporučitelja
(stupac 5),

6. iznos računa (naknade s porezom), a iskazani porez se dalje razvrstava
kao pretporez u stupce 7, 8 i 9. (stupac 6),

7. ukupni iznos pretporeza sadržanog u računima iz stupca 6 (stupac
7),

8. pretporez koji se može odbiti (stupac 8),

9. pretporez koji se ne može odbiti (stupac 9).

Članak 132.

(1) Knjige izdanih i primljenih računa zaključuju se za svaku kalendarsku
godinu odnosno i pri prestanku poslovanja.

(2) Tijekom godine, za svako obračunsko razdoblje, iznosi upisani u
knjige iz stavka 1. ovoga članka se zbrajaju i koriste za popunjavanje
porezne prijave.

(3) U knjigu primljenih (ulaznih) računa i knjigu izdatih (izlaznih)
računa upisuje se i kumulativni iznos poreza za obračunsko razdoblje.

Članak 133.

Ako porezni obveznik u svome knjigovodstvu osigurava sve podatke potrebne
za utvrđivanje porezne osnovice odnosno poreza kao i pretporeza, nije obvezan
posebno voditi knjige i evidencije propisane ovim Pravilnikom.

Članak 134.

Obrasci i knjige iz ovoga Pravilnika mogu se prilagođavati automatskoj
obradi podataka s tim da se moraju osigurati najmanje propisani podaci.

XVI. PRIJELAZNE I ZAVRŠNE ODREDBE

Članak 135.

(1) Porezni obveznici prema Zakonu o porezu na promet proizvoda i usluga
na dan 31. prosinca 1996. godine moraju:

1. popisati izdane i nenaplaćene račune u kojima je obračunan porez
na promet za isporučene proizvode i obavljene usluge,

2. u trgovini, popisati zalihe robe koje se vode (iskazuju) po prodajnim
cijenama s uračunanim porezom na promet proizvoda i usluga,

3. u trgovini i ugostiteljstvu, popisati zalihe cigareta i drugih duhanskih
prerađevina, alkohola, alkoholnih i bezalkoholnih pića, mineralnih i gaziranih
voda, piva i kave po prodajnim cijenama.

(2) Popisane liste zaliha iz stavka 1. točke 3. ovoga članka treba dostaviti
nadležnoj ispostavi Porezne uprave najkasnije do 10. siječnja 1997. godine.

(3) Porezni obveznici čije su prosječne mjesečne zalihe proizvoda iz
stavka 1. točke 3. ovoga članka bile tijekom 1996. godine iznad iznosa
od 1.000.000,00 kuna obvezni su o tome izvijestiti nadležnu ispostavu Porezne
uprave prema svome sjedištu najkasnije do 20. prosinca 1996. godine.

(4) Uračunani porez u zalihama iz stavka 1. točke 2. ovoga članka porezni
obveznici moraju poništiti, utvrditi cijene bez poreza na promet te na
tako utvrđene cijene obračunati porez na dodanu vrijednost po odredbama
Zakona. Ako u postupku utvrđivanja novih cijena dođe do povećanja maloprodajnih
cijena, popis tih proizvoda s novoutvrđenim maloprodajnim cijenama treba
dostaviti nadležnoj ispostavi Porezne uprave.

(5) Porez na promet proizvoda sadržan u zalihama iz stavka 1. točke
3. ovoga članka porezni obveznici će razmjerno isporukama tih proizvoda
odbiti kao pretporez s tim da se po toj osnovi ne može koristiti pravo
na povrat poreza po članku 21. stavak 1. Zakona. Ovo se ne odnosi na zatečene
zalihe cigareta koje će se isporučivati (prodavati) po zatečenim cijenama.

(6) Račune koji su ispostavljani a po kojima nisu do 31. prosinca 1996.
godine obavljene isporuke dobara odnosno usluga treba poništiti. Isto tako
treba poništiti račune za predujmove koji do 31. prosinca 1996. godine
nisu naplaćeni.

Članak 136.

(1) Svi isporučitelji dobara i usluga obvezni su s danom 31. prosinca
1996. godine obračunati vrijednost isporučenih dobara i obavljenih usluga
i zaračunati ih kupcima (naručiteljima). Ovo se odnosi i na usluge suizvoditelja
glavnom izvoditelju radova.

(2) Ako se nakon početka primjene ovoga Pravilnika u slučajevima iz
stavka 1. ovoga članka sastavlja obračun u kojemu se iskazuje ukupna vrijednost
isporučenih dobara ili obavljenih usluga, iznimno od odredbi članka 8.
Zakona, osnovicu poreza čini vrijednost zaračunana za razdoblje nakon 1.
siječnja 1997. godine.

(3) Porezna osnovica iz stavka 2. ovoga članka umanjuje se za predujmove
koji su naplaćeni do 31. prosinca 1996. godine, a odnose se na isporuke
dugotrajne imovine i usluga koje će biti učinjene nakon početka primjene
Zakona.

Članak 137.

Ovaj Pravilnik stupa na snagu danom objave u "Narodnim novinama",
a primjenjuje se od 1. siječnja 1997. godine.

Klasa: 410-19/96-01/285
Urbroj: 513-07/96-17
Zagreb, 9. srpnja 1996.

Ministar financija
**Božo Prka,** v. r.

![](dodaci/1996/1191-01.gif)
![](dodaci/1996/1191-02.gif)
![](dodaci/1996/1191-03.gif)
![](dodaci/1996/1191-04.gif)
![](dodaci/1996/1191-05.gif)
![](dodaci/1996/1191-06.gif)
![](dodaci/1996/1191-07.gif)
![](dodaci/1996/1191-08.gif)
![](dodaci/1996/1191-09.gif)

Pravilnik, NN 60/1996-1191
Opći uvjeti korištenjaZaštita privatnosti[Pristup podatcima](/data_access_hr.aspx)[ELI](/about_eli_hr.aspx)

©2026. g. Narodne novine d.d.

, izrada [Novena d.o.o.](http://novena.hr/)