## Odluka Ustavnog suda Republike Hrvatske broj: U-III-761/1995 od 31. ožujka 1998.

### NN 50/1998 (8.4.1998.), Odluka Ustavnog suda Republike Hrvatske broj: U-III-761/1995 od 31. ožujka 1998.

# USTAVNI SUD REPUBLIKE HRVATSKE

Ustavni sud Republike Hrvatske u sastavu Jadranko Crnić, predsjednik
Suda te suci Zdravko Bartovčak, dr. Velimir Belajec, dr. Nikola Filipović,
Ante Jelavić Mitrović, mr. Vojislav Kučeković, Jurica Malčić, mr. Hrvoje
Momčinović, Ivan Marijan Severinac i Mladen Žuvela, odlučujući povodom
ustavne tužbe P. F. iz G., zastupanog od M. G., odvjetnika u Z., na sjednici
održanoj dana 31. ožujka 1998. godine, donio je

## **ODLUKU**

1. Ustavna tužba se odbija.

2. Ova odluka će se objaviti u "Narodnim novinama".

Obrazloženje

Dopuštenom i pravodobnom ustavnom tužbom podnositelj je pokrenuo ustavnosudski
postupak u svezi presude Upravnog suda Republike Hrvatske, broj: Us-6181/1994-4
od 18. svibnja 1995. godine.

Tijekom upravnog postupka, koji je prethodio sudskoj kontroli akata
državne uprave, prvostupanjsko tijelo Općinski sekretarijat društvenih
djelatnosti u Ž., V.-s. ž., svojim rješenjem, klasa: UP-I-562-02-93-01-205,
urbroj: 2212-07-02-93-01-1 od 1. prosinca 1993. godine, odbio je zahtjev
podnositelja za priznavanje svojstva ratnog vojnog invalida.

U konkretnom slučaju, činjenično stanje utvrđeno je na temelju izvješća
Ministarstva obrane Republike Hrvatske, Zbornog područja O., II. Voda I.
satnije 68b VP, urbroj: 2229-01-02-93-02/35 od 7. listopada 1993. godine.
Iz navedenog izvješća proizlazi da je podnositelj ranjen pokraj šanka u
ugostiteljskom objektu "Kod Štefe" i to tijekom razgovora i rasprave o
kvaliteti pištolja s vojnicima A. B. i H. H. Želeći pokazati cijev pištolja,
a uslijed nestručnog rukovanja, vojnik A. B. izvršio je samoranjavanje
uz ranjavanje podnositelja i vojnika H. H.

Iz obrazloženja prvostupanjskog rješenja proizlazi kako je predmetni
zahtjev podnositelja odbijen iz razloga što je u upravnom postupku utvrđeno
kako ranjavanje, uslijed kojeg je podnositelj zahtijevao priznavanje svojstva
ratnog vojnog invalida, nije uslijedilo tijekom obavljanja vojnih ili drugih
dužnosti po nalogu nadležnih državnih tijela Republike Hrvatske, a u obrani
suvereniteta, neovisnosti i teritorijalne cjelovitosti Republike Hrvatske,
odnosno da nisu ispunjene pretpostavke za priznavanje statusa ratnog vojnog
invalida propisane tada važećim člankom 5. stavkom 1. točkom 1. Zakona
o zaštiti vojnih i civilnih invalida rata ("Narodne novine", br. 86/92,
2/94 i 108/95).

Protiv prvostupanjskog rješenja, podnositelj je uložio žalbu. Odlučujući
povodom žalbe podnositelja, drugostupanjsko upravno tijelo Ministarstvo
obrane Republike Hrvatske svojim rješenjem, klasa: UP/II-562-02/94-01/259,
urbroj: 512-21-05-94-2 od 29. kolovoza 1994. godine, odbilo je tu žalbu
kao neosnovanu.

Tijekom sudske kontrole zakonitosti akata državne uprave, Upravni sud
Republike Hrvatske osporavanom presudom utvrdio je zakonitost rješidbi
upravnih tijela te je tužbu podnositelja odbio kao neosnovanu.

Iako u ustavnoj tužbi podnositelj nije izričito naveo koja ustavna prava
u konkretnom slučaju smatra povrijeđenim, iz njezinog sadržaja razabire
se kako podnositelj upućuje na egzistentnost povrede ustavnih prava iz
članka 19. i članka 57. stavka 2. Ustava, kao i na postojanje povrede ustavnih
načela sadržanih u članku 115. stavku 3. Ustava. Člankom 19. Ustava jamči
se utemeljenost na zakonu akata državne uprave te se jamči sudska kontrola
tih akata. Člankom 57. stavkom 2. Ustava jamči se invalidnim osobama posebna
skrb Republike. Člankom 115. stavkom 3. Ustava određeno je da su sudovi
dužni suditi na temelju Ustava i zakona.

Povrede navedenih ustavnih prava i načela podnositelj obrazlaže činjenicom
da se je u ugostiteljskom objektu, gdje je ranjen, zatekao vršeći svoju
dužnost obavljanjem redovne ophodnje i kontrole zadržavanja vojnika u ugostiteljskim
objektima te slijedom iznijetog smatra svoj zahtjev za priznavanjem svojstva
ratnog vojnog invalida osnovanim. Također, predlaže njegovu ustavnu tužbu
usvojiti i ukinuti osporavane rješidbe.

Ustavna tužba nije osnovana.

Prema tada važećoj odredbi članka 5. stavka 1. točke 1. Zakona o zaštiti
vojnih i civilnih invalida rata, ratnim vojnim invalidom smatra se osoba
kojoj je organizam oštećen za najmanje 20% zbog rane, povrede ili ozljede
koju je zadobila u sastavu oružanih snaga Republike Hrvatske ili izvan
njihova sastava pri obavljanju vojnih ili drugih dužnosti po nalogu nadležnih
državnih tijela Republike Hrvatske u obrani suvereniteta, neovisnosti i
teritorijalne cjelovitosti Republike Hrvatske i to u periodu od 17. kolovoza
1990. pa do prestanka neprijateljstava.

Na temelju činjeničnog stanja utvrđenog tijekom upravnog postupka, kao
i na temelju relevantnih odredaba materijalnog prava primijenjenih u konkretnom
slučaju, utvrđeno je da su upravna tijela i Upravni sud Republike Hrvatske
postupali na temelju zakona. Okolnosti pod kojima je došlo do ranjavanja
podnositelja ne dovode do ispunjenja uvjeta za priznavanje svojstva ratnog
vojnog invalida propisanih navedenom odredbom Zakona o zaštiti vojnih i
civilnih invalida rata. Zakonito postupanje nadležnih upravnih tijela i
suda ne može se smatrati temeljem povrede ustavnih prava.

Nadalje, iz ustavne tužbe proizlazi kako podnositelj u bitnome osporava
činjenična utvrđenja upravnih tijela.

Prema članku 28. Ustavnog zakona o Ustavnom sudu Republike Hrvatske
("Narodne novine", br. 13/91), svatko može, po iscrpljivanju dopuštenog
pravnog puta, podnijeti ustavnu tužbu kada smatra da mu je, odlukom sudbene
vlasti, upravne vlasti ili odlukom tijela koja imaju javne ovlasti, povrijeđeno
neko od Ustavom utvrđenih sloboda i prava čovjeka i građanina.

Kad Ustavni sud, postupajući na temelju odredbi članka 28. Ustavnog
zakona o Ustavnom sudu Republike Hrvatske, pruža zaštitu ustavnih prava
onda se eventualno postojanje povrede ustavnih prava u pravilu cijeni na
podlozi činjenica koje su utvrđene u pravomoćno okončanom postupku. Iznimno,
u slučaju kada bi postojala osnovana sumnja kako je zbog pogrešno ili nepotpuno
utvrđenog činjeničnog stanja došlo do povrede ustavnih prava, Sud bi bio
ovlašten utvrđivati i odlučne činjenice i zatim postupiti u skladu s odredbama
Ustavnog zakona o Ustavnom sudu Republike Hrvatske. U konkretnom slučaju,
međutim, Sud nije utvrdio da bi osporavanom presudom, u svezi s utvrđenim
činjeničnim stanjem, podnositelju bila povrijeđena ustavna prava i načela
na koja u ustavnoj tužbi upućuje.

Slijedom iznijetog, a utvrdivši kako podnositelju ustavne tužbe osporavanom
odlukom Upravnog suda Republike Hrvatske nisu povrijeđena ustavna prava
iz članka 19. i članka 57. stavka 2. Ustava i utvrdivši nepostojanje povrede
ustavnih načela sadržanih u članku 115. stavku 3. Ustava, odlučeno je kao
u izreci.

Ova odluka se temelji na odredbama članka 59. i članka 61. Poslovnika
Ustavnog suda Republike Hrvatske ("Narodne novine", br. 29/94).

Objava ove odluke temelji se na odredbama članka 20. stavka 1. Ustavnog
zakona o Ustavnom sudu Republike Hrvatske.

Broj: U-III-761/1995.
Zagreb, 31. ožujka 1998.

USTAVNI SUD REPUBLIKE HRVATSKE

Predsjednik
**Jadranko Crnić,** v. r.

Odluka, NN 50/1998-632