## Odluka Ustavnog suda Hrvatske broj U/I-62/1986 od 1. veljače 1990.

### NN 12/1990 (27.3.1990.), Odluka Ustavnog suda Hrvatske broj U/I-62/1986 od 1. veljače 1990.

# USTAVNI SUD HRVATSKE

Ustavni sud Hrvatske, nakon javne rasprave održane 25. listopada 1989.
godine, na sjednici 1. veljače 1990. godine, donio je ovu

## ODLUKU

1. Utvrđuje se da odredba člana 124. stava 2. zakona o stambenim odnosima
("Narodne novine", br. 51/85, 42/86) nije u skladu s Ustavom
SR Hrvatske.

2. Ova Odluka dostavlja se Saboru SR Hrvatske u smislu člana 418. Ustava
SR Hrvatske.

3. Ova će se Odluka objaviti u "Narodnim novinama".

**Obrazloženje:**

Okružni sud u Splitu podnio je prijedlog za ocjenu ustavnosti odredbe
navedene u izreci. Inicijativu za pokretanje postupka za ocjenu ustavnosti
te odredbe dali su: Odvjetnička komora Hrvatske, Udruženje vlasnika obiteljskih
kuća i stanova - Zagreb, te više građana.

Osporenom odredbom člana 124. stava 2. Zakona o stambenim odnosima ("Narodne
novine", br. 51/85, 42/86) određeno je da se vlasnikom prema stavu
1. ovoga člana i člana 123. stava 1. ovoga zakona smatra osoba koja je
pravo vlasništva na stan stekla prije stupanja na snagu Zakona o nacionalizaciji
najamnih zgrada i građevinskog zemljišta (do 26. prosinca 1958). U odredbi
člana 124. stav 1. radi se o vlasniku obiteljske kuće odnosno stana koji
stanuje u teškim stambenim uvjetima zbog čega općina osigurava osobi iz
člana 3. stava 2. ovoga zakona drugi odgovarajući stan iz postoječeg stambenog
fonda, a u odredbi člana 123. stav 1. radi se o vlasniku obiteljske kuće
odnosno stana koji ima pravo zamijeniti stan u kojem stanuje i ima stanarsko
pravo na stan u svom vlasništvu u kojem stanuje osoba iz člana 3. stava
2. ovoga zakona. Odredba člana 3. stava 2. ima u vidu osobu koja je po
ranijim propisima stekla stanarsko pravo na stan u vlasništvu građana.

Razmotrivši relevantne činjenice za ocjenu osporene odredbe, kao i rezultate
javne rasprave, Ustavni sud Hrvatske ocijenio je da odredba člana 124.
stava 2. Zakona o stambenim odnosima nije u skladu s Ustavom SR Hrvatske.

Odredbe Ustava SR Hrvatske omogućavaju, pod određenim uvjetima, ograničenje
prava vlasništva zakonom. Mogućnost ograničenja prava vlasništva - ako
to zahtijeva opći interes utvrđen na osnovi zakona - proizlazi iz člana
113. stava 1., a također i iz odredbe člana 114. stava 1. u kojoj je navedeno
da se pravo vlasništva ostvaruje kako u skladu s prirodom i namjenom nekretnina
i drugih stvari, tako i u skladu s društvenim interesom utvrđenim zakonom.

Prema tome, pravo vlasništva može se ograničiti samo uz uvjete propisane
zakonom, a u skladu s Ustavom, tj. u okviru prirode i namjene stvari, te
općih odnosno društvenih interesa.

Međutim, ograničenje pak sadržano u osporenoj odredbi: razlikovanje
vlasnika u pravu na useljenje u vlastitu obiteljsku kuću odnosno stan ovisno
o vremenu njihova stjecanja - do stupanja na snagu Zakona o nacionalizaciji
(26. prosinca 1958. godine) i poslije toga datuma - u suprotnosti je s
općim principom ravnopravnosti građana, u ovom slučaju, vlasnika nekretnina
i njihovog ustavnog položaja. Ograničenje u vlasničkim pravima po osnovi
stjecanja vlasništva prema vremenu nije u skladu s odredbama stava 2. člana
229. Ustava SR Hrvatske koji osigurava jednakost građana kada utvrđuje
da su svi pred zakonom jednaki.

To je razlog zbog kojeg je odlučeno kao u izreci.

Broj: U/I-62/1986

Zagreb, 01. veljače 1990.

USTAVNI SUD HRVATSKE

Predsjednik

**Jadranko Crnić, v.r.**

Odluka, NN 12/1990-153