## Odluka Ustavnog suda Republike Hrvatske broj: U-III-4117/2003 od 20. svibnja 2004. godine

### NN 73/2004 (2.6.2004.), Odluka Ustavnog suda Republike Hrvatske broj: U-III-4117/2003 od 20. svibnja 2004. godine

# USTAVNI SUD REPUBLIKE HRVATSKE

1513

Ustavni
sud Republike Hrvatske, u Prvom vijeću za odlučiva­nje o ustavnim tužbama, u
sastavu sudac Že­ljko Potoč­njak, pred­sjednik Vijeća, te suci Ivan Matija,
Agata Račan, Smi­ljko Sokol, Nevenka Šernhorst i Milan Vuković, članovi Vijeća,
u postupku pokrenutom ustavnom tužbom A.S. iz Z., koju zastupa S.V., odvjetnik
u Z., na sjednici održanoj 20. svib­nja 2004. godine, jednoglasno je donio

## ODLUKU

I.
Ustavna tužba se usvaja te se ukida rješe­nje Upravnog suda Republike Hrvatske,
broj: Us-9870/2000-9 od 17. srp­nja 2003. godine.

II.
Predmet se vraća Upravnom sudu Republike Hrvatske na ponovni postupak.

III.
Ova odluka objavit će se u »Narodnim novinama«.

```
Obrazloženje
```

1.
Ustavna tužba podnijeta je protiv rješe­nja Upravnog suda Republike Hrvatske,
broj: Us-9870/2000-9 od 17. srp­nja 2003. godine.

U
konkretnom slučaju, podnosite­ljica je Upravnom sudu Republike Hrvatske
podnijela tužbu protiv rješe­nja Ministarstva va­njskih poslova Republike
Hrvatske, klasa: UP/I-112/03/02-01/27, broj: 521-02-02-02-01 od 2. listopada
2002. godine. Osporenim rješe­njem tužba podnosite­ljice je odbačena kao
nepravodobna.

Iz obrazlože­nja osporenog rješe­nja proizlazi da je
upravni akt, protiv koje­ga je uložena tužba Upravnom sudu Republike Hrvatske,
podnosite­ljica primila 17. listopada 2002. godine te da je iz štambi­lja
Hrvatske pošte na preporučenoj pisanoj poši­ljci razvidno kako je tužba predana
Hrvatskim poštama 18. studenoga 2002. godine. Nada­lje, u obrazlože­nju
osporenog rješe­nja se navodi da je zad­nji dan roka za podnoše­nje tužbe
Upravnom sudu Republike Hrvatske bio 16. studenoga 2002. godine. Slijedom
navedenih utvrđe­nja, Upravni sud Republike Hrvatske je, pozivom na odredbe
članka 30. stavka 1. točke 1. Zakona o upravnim sporovima (»Narodne novine«,
broj 53/91, 9/92 i 77/92), tužbu podnosite­ljice odbacio kao nepravodobnu.

2. U ustavnoj tužbi podnosite­ljica ističe da je u
konkretnom slučaju povrijeđen zakon na ­njezinu štetu. Iz sadržaja ustavne
tužbe proizlazi da ona upućuje na postoja­nje povrede ustavnog prava, sadržanog
u članku 14. stavku 2. Ustava.

Članak 14. stavak 2. Ustava glasi:

»Svi su pred zakonom jednaki.«.

3. Obrazlažući ustavnu tužbu, podnosite­ljica ne
osporava či­njenična utvrđe­nja Upravnog suda Republike Hrvatske dana u
osporenom rješe­nju, ali ističe da je zad­nji dan roka za podnoše­nje tužbe,
koje­g je utvrdio sam Upravni sud Republike Hrvatske, odnosno 16. studenoga
2002. godine padao u neradni dan suda. Smatra da se u takvim situacijama rok za
podnoše­nje tužbe prebacuje na prvi s­ljedeći radni dan, a što bi u konkretnom
slučaju ­njenu tužbu činilo pravodobnom.

4. Slijedom iznesenog, cijeneći osporeno rješe­nje
nezakonitim, podnosite­ljica predlaže ­njezinu ustavnu tužbu usvojiti, osporeno
rješe­nje ukinuti te predmet vratiti Upravnom sudu Republike Hrvatske na
ponovni postupak.

5. Za potrebe ustavnosudskog postupka pribav­ljen je
spis Upravnog suda Republike Hrvatske, broj: Us-9870/2002.

Ustavna tužba je osnovana.

6. U konkretnom slučaju, podnosite­ljica zahtijeva
ustavnosud­sku zaštitu u vezi s upravnosudskim postupkom tijekom koje­ga je ­njezina
tužba odbačena kao nepravodobna.

7. Članak 24. stavak 1. Zakona o upravnim sporovima
glasi:

»Tužba se podnosi u roku 30 dana od dana dostave
uprav­nog akta stranci koja je podnosi.«.

Članak 60. Zakona o upravnim sporovima glasi:

»Ako ovaj zakon ne sadrži odredbe o postupku u
upravnim sporovima, na odgovarajući će se način primje­njivati odredbe Zakona o
parničnom postupku.«.

Članak 112. stavci 1., 2. i 4. Zakona o parničnom
postupku (»Narodne novine«, broj 53/91, 91/92 i 112/99) glase:

»(1) Rokovi se računaju na dane, mjesece i godine.

(2) Ako je rok određen na dane, u rok se ne uračunava
dan kada je dostava ili saopće­nje obav­ljeno odnosno dan u koji pada događaj
otkada treba računati traja­nje roka, već se za početak roka uzima prvi idući
dan.

(4) Ako pos­ljed­nji dan roka pada na državni
praznik, ili u nedje­lju ili u koji drugi dan kad sud ne radi, rok istječe
početkom prvog iduće­g radnog dana.«

Članak
112. stavak 2. Zakona o parničnom postupku glasi:

»(2)
Ako je podnesak upućen preko pošte preporučenom poši­ljkom ili tele­grafski,
dan predaje pošti smatra se danom predaje sudu kojemu je upućen.«.

8. Iz
navedenih odredaba Zakona o parničnom postupku razvidno je da za rokove koji se
računaju na dane vrijedi pravilo da u slučaju kad pos­ljed­nji dan roka pada na
državni praznik ili u nedje­lju ili u neki drugi dan kada sud ne radi, rok
istječe prvog narednog radnog dana. Ujedno, ovaj Sud napomi­nje da je u praksi
sudova usta­ljeno pravilo da kada pos­ljed­nji dan roka pada u subotu, kada ne
radi sud kojemu se podnesak treba predati, rok istječe prvog narednog radnog
dana.

9. U
konkretnom slučaju, Upravni sud Republike Hrvatske, ispravno je utvrdio da je
zad­nji dan roka za podnoše­nje tužbe u spornoj pravnoj situaciji bio 16.
studenoga 2002. godine.

Međutim, uvidom u kalendar za 2002. godinu utvrđeno
je da je 16. studenoga 2002. godine bila subota.

Također, uvidom u članak 41. stavak 1. Sudskog
poslovnika (»Narodne novine«, broj 80/97, 20/98, 118/01 i 49/03), utvrđeno je u
sudovima radno vrijeme 40 sati tjedno, koje se raspoređuje u pet radnih dana.

10. Na teme­lju navedenih či­njenica, ovaj Sud utvrđuje
da je u konkretnom slučaju zad­nji dan roka za podnoše­nje tužbe podnosite­ljice
padao u neradni dan Upravnog suda Republike Hrvatske pa se taj rok, sukladno
mjerodavnim odredbama Zakona o parničnom postupku, morao produžiti na prvi s­ljedeći
radni dan, a to je bio ponedje­ljak 18. studenoga 2002. godine.

S obzirom na či­njenicu da je podnosite­ljica tužbu
Upravnom sudu Republike Hrvatske, kao preporučenu pisanu poši­ljku, predala na
poštu 18. studenoga 2002. godine, što nije sporno i proizlazi iz štambi­lja
Hrvatske pošte, Ustavni sud Republike Hrvatske utvrđuje da je tužba u
konkretnom slučaju bila pravodobna.

11. Odbacivši osporenim rješe­njem tužbu podnosite­ljice
kao nepravodobnu, iako to ona na teme­lju mjerodavnih odredaba postupovnog
prava Republike Hrvatske nije bila, Upravni sud Repub­like Hrvatske povrijedio
je zakon na štetu podnosite­ljice. Takva povreda zakona na štetu podnosite­ljice
imala je u konkretnom slučaju za pos­ljedicu povredu ustavnog prava jednakosti
pred zakonom, zajamčenog u članku 14. stavku 2. Ustava.

12. Slijedom sve­ga iznijetog, na teme­lju odredaba
članaka 73. i 76. stavka 1. Ustavnog zakona o Ustavnom sudu Republike Hrvatske
(»Narodne novine«, broj 49/02 – pročišćeni tekst), odlučeno je kao u točkama I.
i II. izreke.

Točka III. ove odluke uteme­ljena je na odredbama
članka 29. stavka 1. Ustavnog zakona o Ustavnom sudu Republike Hrvatske.

Broj:
U-III-4117/2003
Zagreb, 20. svib­nja 2004.

USTAVNI SUD REPUBLIKE HRVATSKE

Predsjednik Vijeća
**dr. sc.** **Že­ljko Potoč­njak,** v. r.

Odluka, NN 73/2004-1513