## Odluka Ustavnog suda Republike Hrvatske broj od U-IIIA-2562/2003. od 7. srpnja 2004.

### NN 113/2004 (16.8.2004.), Odluka Ustavnog suda Republike Hrvatske broj od U-IIIA-2562/2003. od 7. srpnja 2004.

# USTAVNI SUD REPUBLIKE HRVATSKE

2178

Ustavni
sud Republike Hrvatske, u Drugom vijeću za odluči­vanje o ustavnim tužbama, u
sastavu sudac Jasna Omejec, pred­sjednik Vijeća, te suci Marijan Hranjski,
Mario Kos, Ivan Mrko­njić, Emilija Rajić i Vice Vukojević, članovi Vijeća,
odlučujući o ustavnoj tužbi S. F. iz S., kojeg zastupa B. S., odvjetnik iz Z.,
na sjednici održanoj 7. srpnja 2004. godine, jednoglasno je donio

## ODLUKU

I.Ustavna
tužba se usvaja.

II.Na
temelju članka 63. stavka 3. Ustavnog zakona o Ustavnomsudu Republike
Hrvatske (»Narodne novine«, broj 49/02 – pročišćeni tekst) podnositelju ustavne
tužbe S. F. iz S., određuje se primjerena naknada zbog povrede ustavnog prava
iz članka 29. stavka 1. Ustava Republike Hrvatske (»Narodne novine«, broj 41/01
– pročišćeni tekst) u iznosu od 5.050,00 kuna

III.Naknada iz točke II. izreke ove odluke bit će isplaćena iz državnog
proračuna u roku od tri mjeseca od dana podnošenja zahtjeva podnositelja
Ministarstvu financija Republike Hrvatske za njezinu isplatu.

IV.Ova
odluka objavit će se u »Narodnim novinama«.

```
Obrazloženje
```

1.Podnositelj
ustavne tužbe podnio je dana 17. srpnja 2003. godine, temeljem odredbe članka
63. Ustavnog zakona o Ustavnom sudu Republike Hrvatske (»Narodne novine«, broj
49/02 –pročišćeni tekst, u daljnjem tekstu: Ustavni zakon), ustavnu tužbu zbog
nedonošenja sudske odluke u razumnom roku. Smatra da je Općinski sud u Zagrebu,
neodlučivši o njegovim pravima i obvezama u razumnom roku u predmetu koji se
pred tim sudom vodi, pod brojem: Pn-5697/97 (sada Pn-6864/00) povrijedio
njegovo ustavno pravo zajamčeno odredbom članka 29. stavka 1. Ustava Republike
Hrvatske.

ČINJENICE
VAŽNE ZA USTAVNOSUDSKI POSTUPAK

2.Ustavni
sud je, u postupku pokrenutom ustavnom tužbom, primjenom članka 63. Ustavnog
zakona, uvidom u presliku spisa Općinskog suda u Zagrebu, broj: Pn-6864/00
(prije Pn-5697/97) utvrdio sljedeće činjenice koje su pravno relevantne za
odluči­vanje o povredi ustavnog prava podnositelja zajamčenog člankom 29.
stavkom 1. Ustava:

Dana 7.
prosinca 1993. godine, podnositelj je Općinskom sudu u Zagrebu podnio tužbu
radi naknade štete protiv tuženika »S. o.« Z. radi naknade štete uslijed
prometne nezgode koja se je dogodila 9. rujna 1993. godine.

Do 5.
studenoga 1997. godine, prvostupanjski sud donio je dana 3. srpnja 1995. godine
presudu, broj: P-6493/93 koja je u povodu žalbe tuženika rješenjem Županijskog
suda u Zagrebu, broj: Gž-8766/95-2 od 22. travnja 1997. godine, ukinuta i
predmet je vraćen prvostupanjskom sudu na ponovno suđenje, te je održano jedno
ročište (7. listopada 1997.).

Nakon toga održano je ročište 5. veljače 1998.
godine, te je glavna rasprava ponovno zaključena 20. ožujka 1998. godine, kada
je i donesena presuda, broj: Pn-5697/97 koja je strankama dostavljena tijekom
listopada iste godine.

Protiv presude prvostupanjskog suda od 20. ožujka
1998. godine žalbu su uložili podnositelj ustavne tužbe 5. studenoga 1998.
godine, a tuženik 8. studenoga 1998. godine.

Rješenjem Županijskog suda u Zagrebu, broj: Gž-1591/99-2
od 10. listopada 2000. godine, ponovno je ukinuta presuda Općinskog suda i
predmet je vraćen prvostupanjskom sudu na ponovni postupak, dana 7. studenoga
2000. godine.

Potom podnositelj ustavne tužbe traži zakazivanje
rasprave (3. siječnja 2001. i 9. veljače 2001.).

Nakon toga održana su ročišta 5. travnja 2001. godine,
8. lipnja 2001. godine, 9. listopada 2001. godine i 21. prosinca 2001. godine.

Podneskom od 3. svibnja 2002. godine podnositelj
ustavne tužbe izvještava sud da nije u mogućnosti pribaviti zdravstveni karton
za razdoblje nastanka štetnog događaja, pa predlaže da to učini sud službenim
putem.

Rješenjm od 10. svibnja 2002. godine sud poziva Dom
zdravlja S. da dostavi zdravstvani karton.

Nakon što je Dom zdravlja S. izvijestio dana 11.
lipnja 2002. godina da mu je potreban JMBG podnositelja, podnositelj je pozvan
od suda da isto dostavi.

Provjerom (putem telefona) kod Općinskog suda u
Zagrebu, utvrđeno je da je na dan 20. svibnja 2004. godine zaključena glavna
rasprava, te da je 3. lipnja 2004. godine objavljena presuda.

OČITOVANJE
OPĆINSKOG SUDA U ZAGREBU

3. Na
temelju članka 69. stavka 1. alineje 2. Ustavnog zakona, Ustavni sud je zatražio
od Općinskog suda u Zagrebu da se izjasni o navodima ustavne tužbe.

U
očitovanju uredujući sudac iznosi kronologiju rada na pred­­metu.

PRAVO
VAŽNO ZA USTAVNOSUDSKI POSTUPAK

4.Za
ovaj ustavnosudski postupak mjerodavne su odredbe članka 29. stavka 1. Ustava
Republike Hrvatske i članka 63. Ustav­nog zakona.

*Ustavna
tužba je osnovana.*

5.
Povredu ustavnog prava na donošenje sudske odluke u razumnom roku, Ustavni sud
razmatra u svjetlu osobitih okolnosti svakog pojedinog slučaja.

Razmatranjem
razloga ustavne tužbe podnositelja i dostavljenog očitovanja Općinskog suda u
Zagrebu, te uvida u presliku spisa predmeta, Ustavni sud utvrdio je da su se u
ovom slučaju ostvarile pretpostavke za njegovo postupanje u smislu odredbe
članka 63. Ustavnog zakona.

Svoju odluku Ustavni sud obrazlaže sljedećim
utvrđenjima:

5.1. DULJINA
SUDSKOG POSTUPKA

Prvostupanjski parnični
postupak započeo je 7. prosinca 1993. godine podnošenjem tužbe Općinskom sudu u
Zagrebu. Ustavna tužba podnesena je dana 17. srpnja 2003. godine, a do tog dana
sudski postupak u prvom stupnju nije bio okončan. Ustavni sud utvrđuje da je do
dana podnošenja ustavne tužbe prvostupanjski postupak pred Općinskim sudom u
Zagrebu trajao ukupno devet (9) godina, sedam (7) mjeseci i deset (10) dana.

Ustavni sud je ocijenio da se pravno relevantnim
razdobljem, s aspekta povrede prava na razumnu duljinu trajanja sudskog
postupka, u konkretnom slučaju smatra razdoblje od 5. studenoga 1997., to jest
od dana stupanja na snagu Zakona o potvrđivanju Konvencije za zaštitu ljudskih
prava i temeljnih sloboda i protokola broj 1, 4, 6, 7 i 11 uz Konvenciju za
zaštitu ljudskih prava i temeljnih sloboda (»Narodne novine – Međunarodni
ugovori«, broj 18/97, 6/99 – pročišćeni tekst, 8/99 – ispravak, u daljnjem
tekstu: Zakon o potvrđivanju Konvencije), do 17. srpnja 2003., to jest do dana
podnošenja ustavne tužbe podnositelja, što ukupno iznosi četiri (4) godine,
osam (8) mjeseci i dvanaest (12) dana.

5.2.
POSTUPANJE NADLEŽNOG SUDA

Ustavni sud je utvrdio da je
u razmatranom, pravno relevantnom razdoblju Općinski sud u Zagrebu, od radnji
koje su relevantne za meritorno odlučivanje o pravima i obvezama stranaka u tom
sudskom postupku, donio dana 20. ožujka 1998. godine prvostupanjsku presudu
koja je ukinuta rješenjem Županijskog suda u Zagrebu, broj: Gž-1591/99-2 od 10.
listopada 2000. godine, te je nakon toga održano četiri ročišta za glavnu
raspravu. Prije tog razdoblja donesene su dvije sudske odluke, održano je osam
ročišta, te je proveden očevid na licu mjesta i vještačenja od strane vještaka
medicinske struke i prometne struke.

U prosudbi osnovanosti
ustavne tužbe, Ustavni sud je u vezi s postupanjem nadležnog suda, bitnim
cijenio i sljedeće:

Radi se o postupku naknade štete koji traje gotovo 10
godina, te je potrebno istaknuti i dugo trajanje postupka i prije 1997. godine.
Međutim, niti nakon 1997. godine, odnosno unutar pravno relevantnog razdoblja
za ocjenu razumnog roka glede trajanja postupka, prvostupanjski sud nije
postupao učinkovito niti je postupak dovršio. Presude prvostupanjskog suda
ukidane su zbog nedostatno provedenog dokaznog postupka te nepotpuno utvr­đenog
činjeničnog stanja, uslijed čega je i materijalno pravo pogrešno primjenjivano.
Ocjena je Ustavnog suda da broj održa­nih ročišta i donijetih odluka ne
opravdava trajanje spora od 10 godina, a da se postupak vodi i dalje pred
prvostupanjskim sudom. Tijekom postupka su ukinute dvije prvostupanjske odluke,
pa se može ocijeniti da je došlo do zlouporabe procesnih ovlasti od strane nižestupanjskih
sudova, jer nisu korištene procesne ovlasti propisane Zakonom o parničnom
postupku (»Narodne novine«, broj 53/91, 91/92, 112/99, 88/01 i 117/03), koje
nalažu efikasnije i učinkovitije vođenje parničnog postupka.

5.3. PONAŠANJE PODNOSITELJA USTAVNE TUŽBE
(TUŽITELJA U SUDSKOM POSTUPKU)

Podnositelj
ustavne tužbe, kao tužitelj u sudskom postupku, prema utvrđenju Ustavnog suda,
nije pridonio duljini sudskog postupka.

5.4. SLOŽENOST SUDSKOG PREDMETA

Iako okolnosti
konkretnog slučaja (provođenje nekoliko vještačenja – medicinsko i prometno
vještačenje) ukazuju da se radi o složenijoj sudskoj stvari, ocjena je Ustavnog
suda da navedene okolnosti ne mogu opravdati ukupno trajanje parničnog postupka
gotovo deset godina u prvom stupnju suđenja.

6.Slijedom
utvrđenja Suda, opisanih u točki 5. obrazloženja ove odluke, Ustavni sud
ocjenjuje da u konkretnom slučaju, unatoč utvrđenoj složenosti sudskog
predmeta, ne postoje prihvatljivi razlozi koji bi opravdali trajanje parničnog
postupka radi naknade štete od gotovo deset godina.

Ustavni
sud utvrđuje da je nerazumno dugim trajanjem sud­skog postupka radi naknade
štete, koji se vodi pred Općinskim sudom u Zagrebu, pod brojem: Pn-6864/00
povrijeđeno ustavno pravo podnositelja da zakonom ustanovljeni neovisni i
nepristrani sud u razumnom roku odluči o njegovim pravima ili obvezama, koje je
zajamčeno člankom 29. stavkom 1. Ustava.

7.Iz
tih razloga, na temelju odredbi članka 63. stavaka 1. i 2. Ustavnog zakona,
donesena je odluka kao pod točkom I.

8. U
konkretnom slučaju, odluka nadležnog suda nije donesena do podnošenja ustavne
tužbe Ustavnom sudu, pa je pravno relevantno razdoblje, za koje je Ustavni sud
utvrdio povredu ustavnog prava podnositelju zajamčenog člankom 29. stavkom 1.
Ustava, trajalo od 5. studenoga 1997. godine do dana podnošenja ustavne tužbe
18. srpnja 2003. godine.

Za
navedeno razdoblje, u kojem je povreda nastupila, podnositelju pripada pravo na
primjerenu naknadu u iznosu od 5.050,00 kuna. Pri utvrđivanju visine naknade,
temeljem članka 63. stavka 3. Ustavnog zakona, Ustavni sud uzeo je u obzir sve
okolnosti slučaja, imajući pritom u vidu i vrstu postupka o kojem se radi.

Uvažavajući
činjenicu da je sudska odluka u konkretnom predmetu donesena nakon prestanka
trajanja pravno relevantnog razdoblja u kojem je Ustavni sud ispitivao i
utvrdio povredu usta­v­nog prava podnositelju zajamčenog člankom 29. stavkom 1.
Ustava, ovlaštenje Ustavnog suda da nadležnom redovnom sudu naloži donošenje
sudske odluke u određenom roku, utemeljeno na članku 63. stavku 2. Ustavnog
zakona, u konkretnom slučaju nije potrebno primijeniti.

9.Sukladno
članku 63. stavku 3. Ustavnog zakona, odlučeno je kao u točkama II. i III.
izreke ove odluke.

10.Odluka
o objavi (točka IV. izreke) temelji se na odredbi članka 29. Ustavnog zakona.

Broj:
U-IIIA-2562/2003
Zagreb, 7. srpnja 2004.

USTAVNI SUD REPUBLIKE HRVATSKE

Predsjednik Vijeća
**dr. sc.** **Jasna Omejec,** v. r.

Odluka, NN 113/2004-2178