## Rješenje Ustavnog suda Republike Hrvatske broj: U-III-799/2009 od 9. prosinca 2009.

### NN 5/2010 (11.1.2010.), Rješenje Ustavnog suda Republike Hrvatske broj: U-III-799/2009 od 9. prosinca 2009.

5 11.01.2010 Rješenje Ustavnog suda Republike Hrvatske broj: U-III-799/2009 od 9. prosinca 2009.

USTAVNI SUD REPUBLIKE HRVATSKE

143

Ustavni sud Republike Hrvatske, u Drugom vijeću za rješavanje pretpostavki za odlučivanje o ustavnim tužbama, u sastavu sutkinja Nevenka Šernhorst, predsjednica Vijeća, te suci Marko Babić i Antun Palarić, članovi Vijeća, u postupku koji su ustavnom tužbom pokrenuli V. V. i S. V., oboje iz Z., na sjednici održanoj 9. prosinca 2009. godine, jednoglasno je donio

RJEŠENJE

I. Ustavna tužba se odbacuje.

II. Ovo rješenje objavit će se u »Narodnim novinama«.

Obrazloženje

1. Ustavna tužba podnesena je protiv presude Upravnog suda Republike Hrvatske broj: Us-8597/2005-5 od 10. prosinca 2008. godine, kojom je odbijena tužba podnositelja podnesena protiv rješenja tuženog Ministarstva mora, turizma, prometa i razvitka, Uprave za obnovu obiteljskih kuća od 7. srpnja 2005. godine, u pravnoj stvari radi obnove kuće.

2. U ustavnoj tužbi navodi se da su osporenim pojedinačnim aktom podnositeljima povrijeđena ustavna prava zajamčena člancima 14. stavkom 2., 15., 16., 19. stavkom 2., 26. i 48. Ustava Republike Hrvatske. Ističu se i povrede odredbi članaka 3. stavka 1., 5. i 14. stavka 1. Ustava.

Ne postoje pretpostavke za odlučivanje o biti stvari u odnosu na prvopodnositelja.

3. Člankom 71. stavcima 1. i 2. Ustavnog zakona o Ustavnom sudu Republike Hrvatske (»Narodne novine« broj 99/99., 29/02. i 49/02. – pročišćeni tekst; u daljnjem tekstu: Ustavni zakon) propisano je:

(1) Vijeće, odnosno sjednica Ustavnog suda ispituje samo one povrede ustavnih prava koje su istaknute u ustavnoj tužbi.

(2) Ustavna tužba neće se uzeti u razmatranje u slučaju kad se ne radi o povredi ustavnog prava.

Člankom 32. Ustavnog zakona propisano je:

Ustavni sud će rješenjem odbaciti (...) ustavnu tužbu … u drugim slučajevima kad ne postoje pretpostavke za odlučivanje o biti stvari.

Pod »odlučivanjem o biti stvari« u smislu članka 32. Ustavnog zakona razumijeva se odlučivanje o ustavnopravnoj biti stvari.

4. Sukladno Ustavu i Ustavnom zakonu, Ustavni sud nije tijelo sudbene vlasti, ne provodi sudski postupak i ne odlučuje meritorno o sudskim stvarima. Ustavni sud posebno je tijelo utemeljeno Ustavom radi zaštite pojedinačnih ljudskih prava i temeljnih sloboda (ustavnih prava) u postupku pokrenutom ustavnom tužbom.

5. Ustavna tužba nije redovni ili izvanredni pravni lijek u sustavu domaćih pravnih lijekova. Ona je posebno ustavnopravno sredstvo zaštite ustavnih prava u pojedinačnim slučajevima. Stoga nije dostatno pozvati se u ustavnoj tužbi na povrede koje su rezultat navodnih nezakonitosti što ih je počinilo nadležno tijelo ili sud u sudskom postupku. Protiv takvih nezakonitosti pravnu zaštitu pružaju redovni i specijalizirani sudovi u postupcima ustrojenim u više stupnjeva sudske zaštite. One iznimno mogu biti i predmet ispitivanja pred Ustavnim sudom, ali samo ako i u mjeri u kojoj mogu povrijediti ljudska prava i temeljne slobode zaštićene Ustavom.

U ustavnoj tužbi također nije dostatno ponoviti razloge koji su već istaknuti u žalbenim ili revizijskim postupcima pred sudom niti je dostatno samo navesti ustavna prava koja se smatraju povrijeđenima. Ustavna tužba mora sadržavati konkretne i obrazložene razloge eventualne povrede određenog ustavnog prava.

Konačno, kad je riječ o ustavnom jamstvu jednakosti pred zakonom, vlastiti slučaj valja dovesti, kad god je to moguće, u vezu s ostalim sličnim slučajevima i obrazložiti u čemu je on ustavnopravno specifičan da bi morao biti ispitan pred Ustavnim sudom.

6. Upravni sud Republike Hrvatske je osporenom presudom odbio tužbu podnositelja budući da je utvrdio kako nisu ispunjeni uvjeti iz članka 5. stavka 5. Zakona o obnovi (»Narodne novine« broj 24/96., 5/96., 87/96. i 57/00.) jer je podnositelj ostvario pravo na stan.

Podnositelj u ustavnoj tužbi nije pokazao da Upravni sud Republike Hrvatske u postupanju ili pri donošenju presude nije poštovao odredbe Ustava o ljudskim pravima i temeljim slobodama, odnosno da je proizvoljno protumačio mjerodavne odredbe zakona ili drugih propisa. Ustavni sud stoga ocjenjuje da konkretan slučaj ne otvara pitanje ostvarenja ustavnih prava podnositelja. Stoga ne postoji ustavnopravna bit stvari o kojoj bi Ustavni sud odlučivao.

7. Sukladno navedenom, na temelju članka 32. Ustavnog zakona riješeno je kao u izreci.

Ustavna tužba nije dopuštena u odnosu na drugopodnositeljicu

8. Odredba članka 72. Ustavnog zakona o Ustavnom sudu Republike Hrvatske (»Narodne novine« broj 49/02. – pročišćeni tekst, u daljnjem tekstu: Ustavni zakon) glasi:

»Ustavni sud će rješenjem odbaciti ustavnu tužbu ako nije nadležan; ako je ustavna tužba nepravodobna, nepotpuna, nerazumljiva ili nedopuštena. Tužba je nedopuštena ako nije iscrpljen dopušteni pravni put, odnosno ako podnositelj tužbe u prethodnom postupku nije koristio dopušteno pravno sredstvo, osim iznimke predviđene u članku 62. ovoga Ustavnog zakona, ako je tužbu podnijela osoba koja nije ovlaštena za njezino podnošenje, te ako je tužbu podnijela pravna osoba koja ne može biti nositelj ustavnih prava.«.

9. Tijekom ustavnosudskog postupka utvrđeno je da drugopodnositeljica ustavne tužbe nije stranka u postupku u vezi s kojim je tražena ustavnosudska zaštita. Stoga, drugopodnositeljica nije aktivno legitimirana za podnošenje ustavne tužbe na temelju članka 62. stavka 1. Ustavnog zakona.

10. Slijedom iznijetog, Ustavni sud je, na temelju članka 72. Ustavnog zakona, donio rješenje kao u izreci.

11. Objava rješenja temelji se na članku 29. Ustavnog zakona.

Broj: U-III-799/2009

Zagreb, 9. prosinca 2009.

USTAVNI SUD REPUBLIKE HRVATSKE

Predsjednica Vijeća
mr. sc. Nevenka Šernhorst, v. r.

Rješenje, NN 5/2010-143