## Odluka Ustavnog suda Republike Hrvatske broj:U-IIIA-2650/2003 od 15. veljače 2006.

### NN 31/2006 (20.3.2006.), Odluka Ustavnog suda Republike Hrvatske broj:U-IIIA-2650/2003 od 15. veljače 2006.

# USTAVNI SUD REPUBLIKE HRVATSKE

**755**

Ustavni sud Republike Hrvatske, u Drugom vijeću
za odlučivanje o ustavnim tužbama, u sastavu sutkinja Jasna Omejec,
predsjednica Vijeća, te suci Marijan Hranjski, Mario
Kos, Ivan Mrkonjić, Emilija Rajić
i Vice Vukojević, članovi
Vijeća, u postupku koji je ustavnom tužbom pokrenuo V. K. iz F., koga zastupa Lj. K.-S., odvjetnica iz V., na sjednici održanoj dana 15.
veljače 2006. godine, donio je jednoglasno

## ODLUKU

I. Ustavna tužba se usvaja te se ukidaju:

– presuda i rješenje Županijskog suda u
Koprivnici, broj: Gž-60/03-2 od 3. lipnja 2003.
godine i

– presuda Općinskog suda u Đurđevcu, broj:
P-235/00-105 od 1. ožujka 2002. godine.

II. Predmet se vraća Općinskom sudu u Đurđevcu
na ponovni postupak.

III. Ova odluka objavit će se u »Narodnim
novinama«.

```
Obrazloženje
```

1. Ustavna tužba podnijeta je protiv presude i
rješenja Županijskog suda u Koprivnici, broj: Gž-60/03-2
od 3. lipnja 2003. godine.

Tom presudom i rješenjem uvažene su žalbe
tužitelja i podnositelja i ukinute su točke I., II. i VII., a potvrđene točke
III. i IV. presude Općinskog suda u Đurđevcu, broj: P-235/00-105 od 1. ožujka
2002. godine.

Presudom Općinskog suda u Đurđevcu, pod točkom
I., podnositelju je naloženo da isplati tužitelju »Š.«, Z. š. k. z. Đ., K. T.
2/1, zakonsku zateznu kamatu po stopi od 18% godišnje na iznos glavnice
40.000,00 kuna tekućoj od 6. studenoga 1997. godine do isplate s time da se
dospjela kamata umanjuje za iznos od 8.818,55 kuna, a koji se iznos odnosi na plaćenu
zakonsku zateznu kamatu po stopi od 18% godišnje tekuću od 6. studenoga 1997.
godine, dok ona ne dostigne vrijednost od 8.818,55 kuna.

Točkom II. presude odbijen je tužitelj s dijelom
tužbenog zahtjeva koji se odnosi na isplatu glavnice za iznos od preko
40.000,00 kuna do utuženih 52.480,00 kuna, te za dio kamata od preko presuđenih
do utuženih kamata tekućih po stopi od 6% mjesečno od 6. studenoga 1997. do
isplate. Točkom III. i IV. presude odbijen je podnositelj s protutužbenim
zahtjevom za utvrđenje da je ugovor o kratkoročnom kreditu broj 4. – 5.000/97 u
potpunosti ništav, te da je ništava njegova odredba sadržana u članku 3.
ugovora.

2. Podnositelj ustavne tužbe smatra da su
sudovi, u konkretnom slučaju, nepravilno utvrdili činjenično stanje i pogrešno
primijenili propise materijalnog prava, što prema njegovom mišljenju ima za
posljedicu povredu ustavnih prava zajamčenih člancima 26. i 29. stavkom 1.
Ustava Republike Hrvatske. Navodi da se u ovom slučaju radi o »zelenaškim«
kamatama jer ugovorena kamata iznosi 6% mjesečno, što je suprotno mjerodavnim
zakonskim propisima.

Predlaže usvajanje ustavne tužbe, ukidanje
presude i rješenja i vraćanje predmeta sudu na ponovni postupak.

3. Za potrebe ustavnosudskog postupka pribavljen
je spis Općinskog suda u Đurđevcu, broj: P-235/00.

*Ustavna
tužba je osnovana.*

4. Prema odredbama članka 62. stavka 1. Ustavnog
zakona o Ustavnom sudu Republike Hrvatske (»Narodne novine«, broj 99/99.,
29/02. i 49/02. – pročišćeni tekst, u daljnjem tekstu: Ustavni zakon), svatko
može podnijeti Ustavnom sudu ustavnu tužbu ako smatra da mu je pojedinačnim
aktom tijela državne vlasti, tijela jedinice lokalne i područne (regionalne)
samouprave ili pravne osobe s javnim ovlastima, kojim je odlučeno o njegovim
pravima i obvezama ili o sumnji ili optužbi zbog kažnjivog djela, povrijeđeno
ljudsko pravo ili temeljna sloboda zajamčena Ustavom, odnosno Ustavom zajamčeno
pravo na lokalnu i područnu (regionalnu) samoupravu.

5. Prvostupanjski je sud u točki III. izreke
svoje presude odbio podnositeljev protutužbeni
zahtjev radi utvrđenja ništavnosti odredbe članka 3. spornog ugovora kojom je
ugovorena kamatna stopa od 6% mjesečno, što iznosi 72% godišnje.

U osporenoj je presudi i rješenju
drugostupanjski sud ukinuo, među ostalim, i točku II. izreke prvostupanjskog
suda kojom je odbijen tužbeni zahtjev tužitelja za »dio kamata od preko
presuđenih do utuženih kamata tekućih po stopi od 6% mjesečno tekućih od 6. 11.
1997. do isplate«.

Drugostupanjski sud u obrazloženju svoje presude
i rješenja ističe da se »ovdje ne radi o zelenaškim odnosno nedopuštenim
kamatama«, sukladno odredbi članka 141. Zakona o obveznim odnosima (»Narodne
novine«, broj 53/91., 73/91., 111/93., 3/94., 7/96., 91/96. i 112/99., u
daljnjem tekstu: ZOO), slijedom čega je vratio predmet u tom dijelu na ponovno
suđenje. Također, drugostupanjski sud je potvrdio točku III. presude
prvostupanjskog suda kojom je odbijen protutužbeni
zahtjev za utvrđenje ništavosti ugovorene kamate od 6% mjesečno.

6. Nadležni sudovi nisu postupili sukladno postupovnim i materijalnim odredbama mjerodavnih zakona i
nisu naveli relevantne razloge za donošenje svojih odluka.

Naime, prema pravnom stajalištu Ustavnog suda,
izraženog u više odluka (U-III-380/2001 od 5. svibnja 2004. godine, objavljene
u »Narodnim novinama«, broj 65/04. i 75/04. – ispravak), kada nije donesen
poseban zakon koji bi određivao najvišu stopu ugovornih kamata (stopu između
drugih osoba iz članka 399. stavka 2. ZOO-a), u svakom pojedinom slučaju valja
ocijeniti ima li stopa ugovornih kamata elemente zelenaškog ugovora, odnosno je
li ugovaranje nesrazmjerno visokih kamata (lihvarske
kamate) u odnosu na tržišne uvjete u vrijeme sklapanja ugovora o kreditu razlog
za utvrđenje ništavim dijela ugovorne kamatne stope iznad utvrđene prosječne visine
ugovorne kamatne stope na konkretnom tržištu, što je u isključivoj nadležnosti
sudova.

Analizom ustavne tužbe i uvidom u spis, Ustavni
sud ocjenjuje da sudovi nisu utvrđivali ovu bitnu činjenicu u predmetu je li
navedeni ugovor o kreditu, u dijelu svojih odredbi u svezi visine stope
ugovornih kamata, ništav u odnosu na tržišne uvjete u vrijeme sklapanja ugovora
o kreditu te nisu svoje utvrđenje o dopustivosti ugovorne kamate temeljili na
cjelokupnoj analizi stanja na konkretnom tržištu u vrijeme sklapanja predmetnog
ugovora.

7. Podnositelj navodi povredu članka 29. stavka
1. Ustava, koji glasi:

Svatko ima pravo da zakonom ustanovljeni
neovisni i nepristrani sud pravično i u razumnom roku odluči o njegovim pravima
i obvezama, ili o sumnji ili optužbi zbog kažnjivog djela.

Odredbe članka 109. stavka 1. i članka 110. ZOO
glase:

Na ništavost sud pazi po službenoj dužnosti i na
nju se može pozivati svaka zainteresirana osoba.

Pravo na isticanje ništavosti ne gasi se.

Ustavni sud utvrđuje da je u provedenom postupku
podnositelju povrijeđeno pravo na pravično suđenje. Ovo iz razloga što je
drugostupanjski sud ocijenio da nema temelja primjeni članka 141. ZOO-a, a da
nije utvrdio dopuštenu visinu stope ugovornih kamata u odnosu na tržišne uvjete
u vrijeme sklapanja ugovora o kreditu, kako je navedeno pod točkom 5.
obrazloženja ove odluke.

8. Odredbom članka 26. Ustava propisano je da su
svi državljani Republike Hrvatske i stranci jednaki pred sudovima i drugim držav­nim i inim tijelima koja
imaju javne ovlasti te nije mjerodavna u ovom slučaju (stajalište Ustavnog suda
izraženo u odluci broj: U-III-884/2004, objavljenoj u »Narodnim novinama«, broj
2/05.).

9. U skladu s navedenim, na temelju odredaba
članaka 73. i 75. Ustavnog zakona, odlučeno je kao u izreci.

10. Odluka o objavi temelji se na odredbama
članka 29. Ustav­nog zakona.

Broj: U-III-2650/2003

Zagreb, 15. veljače 2006.

USTAVNI SUD REPUBLIKE HRVATSKE

Predsjednica Vijeća

**dr****. sc. Jasna Omejec**, v. r.

Odluka, NN 31/2006-755