## Odluka Ustavnog suda Republike Hrvatske broj: U-IIIA-1692/2003 od 20. studenoga 2003.

### NN 195/2003 (12.12.2003.), Odluka Ustavnog suda Republike Hrvatske broj: U-IIIA-1692/2003 od 20. studenoga 2003.

# USTAVNI SUD REPUBLIKE HRVATSKE

3103

Ustavni
sud Republike Hrvatske, u Vijeću šestorice za odlučiva­nje o ustavnim tužbama,
u sastavu sudac Jasna Omejec, predsjednik Vijeća, te suci Marijan Hra­njski,
Mario Kos, Ivan Mrko­njić, Emilija Rajić i Vice Vukojević, članovi Vijeća, odlučujući
o ustavnoj tužbi N. M. iz B., SR Nj., na sjednici održanoj 20. studenoga 2003.
godine, jednoglasno je donio

## ODLUKU

I.
Ustavna tužba se usvaja.

II. Općinski
sud u Zagrebu dužan je donijeti presudu u pred­metu koji se vodi pred tim
sudom, pod brojem: P-1698/97, u najkraćem mogućem roku, ali ne du­ljem od šest
(6) mjeseci, računajući od prvoga iduće­g dana od dana objave ove odluke u
»Narodnim novinama«.

III. Na teme­lju članka 63. stavka 3. Ustavnog zakona
o Us­tav­nom sudu Republike Hrvatske (»Narodne novine«, broj 49/02 – pročišćeni
tekst), podnosite­lju ustavne tužbe, N. M. iz B., M. S. 111, SR Nj., određuje
se primjerena naknada zbog povrede ustavnog prava iz članka 29. stavka 1.
Ustava Republike Hrvatske (»Narodne novine«, broj 41/01 – pročišćeni tekst) u
iznosu do 5.000,00 kuna.

IV. Naknada iz točke III. izreke ove odluke bit će
isplaćena iz državnog proračuna u roku od tri mjeseca, od dana podnoše­nja
zahtjeva podnosite­lja Ministarstvu financija Republike Hrvatske za ­njezinu
isplatu.

V. Ova
odluka objavit će se u »Narodnim novinama«.

```
Obrazlože­nje
```

1.
Podnosite­lj ustavne tužbe, teme­ljem članka 63. Ustavnog zakona o Ustavnom
sudu Republike Hrvatske (»Narodne novine«, broj 49/02 – pročišćeni tekst, u da­lj­njem
tekstu: Ustavni zakon), podnio je dana 9. svib­nja 2003. godine ustavnu tužbu
smatrajući da je Općinski sud u Zagrebu, u predmetu koji se pred tim sudom vodi
pod brojem: P-1698/97, propustio odlučiti o ­nje­govim pravima i obvezama u
razumnom roku.

ČINJENICE VAŽNE ZA USTAVNOSUDSKI POSTUPAK

2. Ustavni sud je u postupku pokrenutom ustavnom tužbom,
primjenom članka 63. Ustavnog zakona, uvidom u spis Općin­skog suda u Zagrebu,
broj: P-1698/97, utvrdio s­ljedeće či­njenice koje su pravno relevantne za odlučiva­nje
o povredi ustavnog prava podnosite­lja, zajamčenog člankom 29. stavkom 1.
Ustava:

– dana 10. ožujka 1997. godine, podnosite­lj je
podnio tužbu Općinskom sudu u Zagrebu protiv tuženika A., D. i R. B. iz Z.,
radi isplate iznosa od 129.067,00 DEM sa zakonskim zateznim kamatama, koje­g
je, prema navodima tužbe, podnosite­lj pozajmio predniku tuženika,

– ročište zakazano za 30. listopada 1997. godine odgođeno
je zbog neuredne dostave za III. tuženika,

– podneskom od 9. siječ­nja 1998. godine, podnosite­lj
je pred­ložio Općinskom sudu izdava­nje privremene mjere zabrane otuđe­nja i
optereće­nja nekretnina tuženika te zabi­lježbom spora,

– rješe­njem
Općinskog suda u Zagrebu, broj: P-1698/97 od 19. siječ­nja 1998. godine, pozvan
je podnosite­ljev opunomoćenik da se izjasni ostaje li kod tužbe u odnosu na
III. tuženika,

–
podneskom od 30. siječ­nja 1998. godine, podnosite­ljev opunomoćenik
obavijestio je Općinski sud u Zagrebu o otkazu punomoći za zastupa­nje
podnosite­lja u tom parničnom postupku,

– rješe­njem
Općinskog suda u Zagrebu, broj: P-1698/97 od 27. ve­ljače 1998. godine, pozvan
je podnosite­lj da dostavi sudu adresu III. tuženika,

–
podneskom od 14. rujna 1998. godine, podnosite­lj je obavijestio sud o svom
opunomoćeniku za prima­nje pismena,

–
dopisom od 23. rujna 1998. godine, Općinski sud u Zagrebu zatražio je od nadležne
Policijske uprave adresu III. tuženika,

–
podneskom od 8. listopada 1998. godine, nadležna Policijska uprava obavijestila
je sud o adresi III. tuženika,

–
postupak je nastav­ljen ročištem, održanim 17. prosinca 1998. godine, na kojemu
je doneseno rješe­nje o povlače­nju tužbe u odnosu na III. tuženika,

–
dopisom Ministarstva pravosuđa, uprave i lokalne samouprave Republike Hrvatske
od 29. ožujka 1999. godine, Općinski sud u Zagrebu obaviješten je o obav­ljenoj
dostavi rješe­nja Općinskog suda u Zagrebu, broj: P-1698/97 od 27. ve­ljače
1998. godine, podnosite­lju diplomatskim putem,

–
podneskom od 16. trav­nja 1999. godine, podnosite­lj je od suda tražio ubrza­nje
postupka,

– rješe­njem
Općinskog suda u Zagrebu, broj: P-1698/97 od 12. svib­nja 1999. godine, pozvan
je odvjetnik D. K. da se u roku od tri dana izjasni preuzima li zastupa­nje I.
i II. tuženika te da dostavi punomoć za zastupa­nje,

– podneskom od 7. lip­nja 1999. godine, podnosite­lj
je zatražio od suda zakaziva­nje ročišta,

– rješe­njem Općinskog suda u Zagrebu, broj:
P-1698/98 od 26. kolovoza 1999. godine, ponovno je pozvan odvjetnik D. K. da u
roku od tri dana dostavi punomoć za zastupa­nje te da o ročištu obavijesti tuženike,

– ročište zakazano za 16. rujna 1999. godine odgođeno
je zbog nepristupa­nja stranaka na ročište,

– rješe­njem Općinskog suda u Zagrebu, broj:
P-1698/98 od 5. listopada 1999. godine, pozvan je odvjetnik V. T. da se u roku
od tri dana izjasni preuzima li zastupa­nje I. i II. tuženika te da dostavi
punomoć za zastupa­nje,

– na ročištu održanom 15. prosinca 1999. godine, tuženici
su dali odgovor na tužbu te je saslušan podnosite­lj,

– raspravnim rješe­njem Općinskog suda u Zagrebu od
15. prosinca 1999. godine, naloženo je podnosite­ljevom opunomo­ćeniku da u
roku od 30 dana specificira tužbeni zahtjev te da dostavi sudu svu relevantnu
dokumentaciju,

– dopisom od 16. prosinca 1999. godine, Općinski sud
u Zagrebu zatražio je od Općinskog suda u Sisku na uvid spis broj: P-264/94,

– dana 12. siječ­nja 2000. godine, Općinski sud u
Zagrebu zaprimio je traženi spis,

–
podneskom od 6. siječ­nja 2001. godine, podnosite­lj je obavijestio sud o
promjeni opunomoćenika,

– rješe­njima
Općinskog suda u Zagrebu, broj: P-1698/98 od 19. ožujka i 2. svib­nja 2001.
godine, pozvan je podnosite­ljev opunomoćenik da postupi po raspravnom rješe­nju
od 15. prosinca 1999. godine,

–
podneskom od 23. srp­nja 2001. godine, podnosite­lj je zatražio od suda ubrza­nje
postupka,

– rješe­njem,
broj: P-1698/97 od 25. listopada 2001. godine, Općinski sud u Zagrebu pozvao je
podnosite­ljevog opunomoćenika da specificira tužbeni zahtjev,

–
podneskom od 8. studenoga 2001. godine, dotadaš­nji opunomoćenik podnosite­lja
obavijestio je sud da više ne zastupa podnosite­lja u tom postupku,

– ročište,
zakazano za 23. studenoga 2001. godine, odgođeno je zbog nepristupa­nja
podnosite­lja na ročište,

– rješe­njem
Općinskog suda u Zagrebu od 23. studenoga 2001. godine naloženo je podnosite­lju
da specificira tužbeni zahtjev,

– rješe­nje
je dostav­ljeno istog dana Ministarstvu pravosuđa, uprave i lokalne samouprave
Republike Hrvatske, radi dostave podnosite­lju diplomatskim putem,

– dana
15. ožujka 2002. godine, održano je ročište na kojemu je saslušan podnosite­lj
te je raspravnim rješe­njem naloženo opunomoćeniku tuženika da dostavi sudu
određenu dokumentaciju. Pored toga, određeno je provođe­nje financijskog vještače­nja.

OČITOVANJE
OPĆINSKOG SUDA U ZAGREBU

3. Na
teme­lju članka 69. alineje 2. Ustavnog zakona, Ustavni sud je zatražio od Općinskog
suda u Zagrebu da se izjasni o navodima ustavne tužbe.

U očitova­nju
od 15. srp­nja 2003. godine, Općinski sud u Zagrebu navodi kronologiju postupa­nja
u predmetu.

PRAVO
VAŽNO ZA USTAVNOSUDSKI POSTUPAK

4.
Odredbom članka 29. stavka 1. Ustava Republike Hrvat­ske, propisano je:

»Svatko
ima pravo da zakonom ustanov­ljeni neovisni i nepristrani sud (...) u razumnom
roku odluči o ­nje­govim pravima i obvezama (...).«

Odredbama članka 63. Ustavnog zakona propisano je:

»(1) Ustavni sud će pokrenuti postupak po ustavnoj tužbi
i prije no što je iscrp­ljen pravni put, u slučaju kad o pravima i obvezama
stranke (...) nije u razumnom roku odlučio sud (...).

(2) U odluci kojom usvaja ustavnu tužbu zbog nedonoše­nja
akta u razumnom roku iz stavka 1. ovoga članka, Ustavni sud će nadležnom sudu
odrediti rok za donoše­nje akta kojim će taj sud meritorno odlučiti o pravima i
obvezama (...) podnosite­lja. Rok za donoše­nje akta poči­nje teći iduće­g dana
od dana objave odluke Ustavnog suda u »Narodnim novinama«.

(3) U odluci iz stavka 2. ovoga članka Ustavni sud će
odrediti primjerenu naknadu koja pripada podnosite­lju zbog povrede ­nje­gova
ustavnog prava koju je sud učinio kada o pravima i obvezama podnosite­lja (...)
nije odlučio u razumnom roku. Naknada se isplaćuje iz državnog proračuna u roku
od tri mjeseca od dana podnoše­nja zahtjeva stranke za ­njezinu isplatu.«

*Ustavna tužba je osnovana.*

5. Razmatra­njem razloga ustavne tužbe podnosite­lja
i uvidom u preslik spisa Općinskog suda u Zagrebu, broj: P-1698/97, Ustavni sud
je utvrdio da su se u ovom slučaju ostvarile pretpostavke za postupa­nje teme­ljem
odredbe članka 63. Ustavnog zakona.

Svoju odluku
Ustavni sud obrazlaže s­ljedećim utvrđe­njima:

5.1.
DULJINA SUDSKOG POSTUPKA

Prvostupa­njski
parnični postupak započeo je 10. ožujka 1997. godine, tužbom podnosite­lja Općinskom
sudu u Zagrebu protiv tuženika A., D. i R. B. iz Z., radi isplate iznosa od
129.067,00 DEM, sa zakonskim zateznim kamatama.

Ustavna
tužba podnijeta je dana 9. svib­nja 2003. godine, a do tog dana sudski postupak
nije pravomoćno okončan pa Ustavni sud utvrđuje da do dana podnoše­nja ustavne
tužbe postupak u ovom predmetu traje ukupno šest (6) godina, dva (2) mjeseca i
dvadeset osam (28) dana.

Zakon o
potvrđiva­nju Konvencije za zaštitu ­ljudskih prava i teme­ljnih sloboda i
Protokola broj: 1, 4, 6,  7 i 11 uz
Konvenciju za zaštitu ­ljudskih prava i teme­ljnih sloboda (»Narodne novine« –
Međunarodni ugovori, broj 18/97, 6/99 – pročišćeni tekst i 8/99 – ispravak, u
da­lj­njem tekstu: Zakon o potvrđiva­nju Konvencije) stupio je na snagu dana 5.
studenoga 1997. godine.

Od dana stupa­nja na snagu Zakona o potvrđiva­nju
Konvencije, odredbe Konvencije za zaštitu ­ljudskih prava i teme­ljnih sloboda
Vijeća Europe (u da­lj­njem tekstu: Europska konvencija) čine, teme­ljem članka
140. Ustava Republike Hrvatske, dio unutar­nje­ga pravnog poretka Republike
Hrvatske. Dio unutar­nje­g pravnog poretka Republike Hrvatske od tog dana čini
i odredba članka 6. stavka 1. Europske konvencije pod nazivom »Pravo na pošteno
suđe­nje«, koja, između ostalog, propisuje:

»Radi
utvrđiva­nja svojih prava i obveza građanske naravi (...) svatko ima pravo da
zakonom ustanov­ljeni neovisni i nepristrani sud (...) u razumnom roku ispita ­nje­gov
slučaj.«.

Pravo na donoše­nje sudske odluke u razumnom roku čini
dio unutar­nje­ga pravnog poretka Republike Hrvatske od dana stupa­nja na snagu
Zakona o potvrđiva­nju Konvencije (5. studenoga 1997. godine). Pravo na donoše­nje
sudske odluke u razumnom roku je ustavno pravo u Republici Hrvatskoj od 9.
studenoga 2000. godine (dana proglaše­nja Promjena Ustava). Ispitiva­nje
razumnosti traja­nja sudskih postupaka prije 5. studenoga 1997. godine, u
pravilu, ne bi moglo biti predmetom ustavnosudskih postupaka teme­ljenih na članku
63. Ustavnog zakona jer u dotadaš­njem pravnom poretku Republike Hrvatske takvo
pravo nije postojalo.

Ustavni sud je ocijenio da se u ovom slučaju pravno
relevantnim razdob­ljem, s aspekta povrede prava na donoše­nje sud­ske odluke u
razumnom roku, smatra razdob­lje od 5. studenoga 1997. godine (to jest od dana
stupa­nja na snagu Zakona o potvrđiva­nju Konvencije) do 9. svib­nja 2003.
godine (to jest do dana podnoše­nja ustavne tužbe), što ukupno iznosi pet (5)
godina, šest (6) mjeseci i dva (2) dana.

5.2. POSTUPANJE NADLEŽNOG SUDA

Ustavni sud je utvrdio da je u razmatranom, pravno
relevantnom razdob­lju, Općinski sud u
Zagrebu, od rad­nji koje su relevantne za meritorno odlučiva­nje o
pravima i obvezama stranaka u tom sudskom postupku, održao tri ročišta za
glavnu raspravu (17. prosinca 1998., 15. prosinca 1999. i 15. ožujka 2002.
godine). Ostala aktivnost suda bila je usmjerena na utvrđiva­nje adrese III. tuženika,
poziva­nje opunomoćenika stranaka na dostav­lja­nje puno­moći za zastupa­nje te
poziva­nje stranaka na postupa­nje po ranijim raspravnim rješe­njima suda.

Iz
spisa predmeta razvidno je da je razdob­lje neaktivnosti Općinskog suda u
Zagrebu u razmatranom razdob­lju trajalo od 12. siječ­nja 2000. godine do 19. ožujka
2001. godine, tj. jednu (1) godinu, dva (2) mjeseca i šest (6) dana te od 15. ožujka
2002. godine do 9. svib­nja 2003. godine, tj. jednu (1) godinu, jedan (1)
mjesec i dvadeset tri (23) dana.

5.3.
PONAŠANJE PODNOSITELJA USTAVNE TUŽBE (TUŽITELJA U SUDSKOM POSTUPKU)

Unatoč či­njenici
da je podnosite­lj u više navrata pisanim podnescima zahtijevao od nadležnog
suda ubrza­nje postupka, ocjena je Ustavnog suda da je podnosite­ljevo postupa­nje
u određenoj mjeri utjecalo na traja­nje postupka. Naime, podnosite­lj je u više
navrata propustio postupiti po zahtjevima suda. Pored toga (ne dovodeći u pita­nje
pravo stranke na izbor opunomoćenika u postupku), Sud je utvrdio da su promjene
u zastupa­nju podnosite­lja utjecale na du­ljinu postupka pred prvostupa­njskim
sudom. Na ukupno traja­nje sudskog postupka utjecala je i či­njenica da, nakon
određiva­nja provođe­nja financijskog vještače­nja u predmetu, podnosite­lj
nije uplatio predujam za vještače­nje na koji je pozvan, već je ustrajao na upućiva­nju
sudu podnesaka u kojima je ukazivao na svoje teško imovno sta­nje.

Međutim,
unatoč navedenom, ocjena je Ustavnog suda da se ponaša­nje podnosite­lja, u
konkretnom slučaju, ne može smatrati okolnošću koja opravdava traja­nje sudskog
postupka u prvom stup­nju preko šest godina.

5.4.
SLOŽENOST SUDSKOG PREDMETA

Osim či­njenice
da je podnosite­lj ustavne tužbe osoba s prebivalištem u SR Nj., Ustavni sud
nije utvrdio postoja­nje okolnosti koje ukazuju na složenost konkretne sudske
stvari.

Polazeći
od či­njenice da postupak pred sudom prvog stup­nja traje preko šest godina, a
da nije donesena niti prvostupa­njska presuda, te imajući u vidu postupa­nje
nadležnog suda u razmatranom, pravno relevantnom razdob­lju (održana samo tri
ročišta), Ustavni sud nije našao okolnosti koje bi opravdale dugotrajnost
postupa­nja u konkretnom sudskom predmetu.

5.5.
DRUGE OKOLNOSTI OD UTJECAJA NA DULJINU SUDSKOG POSTUPKA

Ustavni
sud utvrđuje da parnični postupak, koji se pod pos­lov­nim brojem: P-1698/97
vodi pred Općinskim sudom u Zagrebu, traje preko šest godina, dok pravno
relevantno razdob­lje s aspekta povrede prava na donoše­nje sudske odluke u
razumnom roku iznosi pet (5) godina, šest (6) mjeseci i dva (2) dana.

Na
traja­nje sudskog postupka, po ocjeni Ustavnog suda, utjecale su i neke
okolnosti na strani tuženika. Naime, Općinski sud u Zagrebu nailazio je na teškoće
pri dostavi pismena tuženicima, kao i ­njihovim opunomoćenicima. Pored toga, tuženici
su tri puta mije­njali opunomoćenika u postupku, od kojih neki nisu (čak niti
nakon višekratnih poziva suda na dostav­lja­nje punomoći za zastupa­nje) udovo­ljili
traže­nju suda. Pored toga, tuženici nisu pristupali raspravnim ročištima, a što
je u određenoj mjeri također utjecalo na ukupno traja­nje postupka.

6.
Slijedom iznijetog, Ustavni sud ocje­njuje da je traja­njem predmetnoga sudskog
postupka pred sudom prvog stup­nja preko pet godina povrijeđeno ustavno pravo
podnosite­lja da zakonom ustanov­ljeni neovisni i nepristrani sud u razumnom
roku odluči o ­nje­govim pravima ili obvezama, koje je zajamčeno člankom 29.
stavkom 1. Ustava Republike Hrvatske.

Stoga
je, u smislu odredbe članka 63. stavka 2. Ustavnog zakona, donesena odluka kao
pod točkama I. i II. izreke ove odluke.

7.
Sukladno odredbi članka 63. stavka 3. Ustavnog zakona, odlučeno je kao pod točkama
III. i IV. izreke odluke.

Visinu
naknade zbog povrede ustavnog prava na donoše­nje sudske odluke u razumnom roku
Ustavni sud, u pravilu, određuje za razmatrano, pravno relevantno razdob­lje,
uz iznimnu moguć­nost uvažava­nja nerazumno dugog razdob­lja potpune
neaktivnosti suda i prije 5. studenoga 1997. godine, što ovisi o osobitim okolnostima
svakoga pojedinog slučaja.

Pri
utvrđiva­nju visine naknade, teme­ljem članka 63. stavka 2. Ustavnog zakona,
Ustavni sud uzima u obzir sve okolnosti slučaja, uz istodobno uvažava­nje
ukupnih gospodarskih i socijalnih prilika u Republici Hrvatskoj.

8.
Odluka o objavi odluke (točka V. izreke) teme­lji se na odredbi članka 29.
Ustavnog zakona.

Broj:
U-IIIA-1692/2003
Zagreb, 20. studenoga 2003.

USTAVNI SUD REPUBLIKE HRVATSKE

Predsjednik Vijeća
**dr. sc.** **Jasna Omejec,** v. r.

Odluka, NN 195/2003-3103