## Odluka Ustavnog suda Republike Hrvatske broj U-III-237/2003 od 17. travnja 2003.

### NN 73/2003 (6.5.2003.), Odluka Ustavnog suda Republike Hrvatske broj U-III-237/2003 od 17. travnja 2003.

# USTAVNI SUD REPUBLIKE HRVATSKE

883

Ustavni
sud Republike Hrvatske, u Vijeću šestorice za odlu­čiva­nje o ustavnim tužbama,
u sastavu sudac Petar Klarić, pred­sjednik Vijeća, te suci Ivan Matija, Že­ljko
Potoč­njak, Agata Račan, Nevenka Šernhorst i Milan Vuković, članovi Vijeća,
odlučujući u postupku povodom ustavne tužbe Lj. F. iz Z., koje zastupa ravnate­lj
A. H., dipl. oec., na sjednici Vijeća održanoj dana 17. trav­nja 2003. godine,
jednoglasno je donio

## ODLUKU

I.
Ustavna tužba se odbija.

II.
Pretpostavke iz članka 63. stavka 1. Ustavnog zakona o Ustavnom sudu Republike
Hrvatske (»Narodne novine«, broj 49/02 – pročišćeni tekst) nisu ispu­njene.

III.
Ova odluka objavit će se u »Narodnim novinama«.

```
Obrazlože­nje
```

1.
Ustavna tužba podnesena je teme­ljem odredbe članka 63. stavka 1. Ustavnog
zakona o Ustavnom sudu Republike Hrvatske (»Narodne novine«, broj 49/02 – pročišćeni
tekst, da­lje: Ustavni zakon).

2. U
ustavnoj tužbi podnosite­lji, u bitnom, navode da im je rješe­njem Ministarstva
financija, Samostalne službe za drugo­stupa­nj­ski upravni postupak, Odjela za
drugostupa­njski porezni postupak, klasa: UP/II-410-19/02-01/3, urbroj:
513-04/02-2 od 4. srp­nja 2002. godine, odbijena žalba protiv rješe­nja istog
Ministarstva, Porezne uprave, Područnog ureda Zagreb, Odjela za utvr­điva­nje
poreza, Ispostava Zagreb III – Maksimir, klasa: UP/I-410-19/01-02/81, urbroj:
513-07-01-64/01-2 od 29. studenoga 2001. godine. Protiv drugostupa­njskog rješe­nja,
kao konačnog upravnog akta, podnijeli su tužbu Upravnom sudu Republike
Hrvatske, koji postupak je još u tijeku, međutim, navode podnosite­lji, praksa
pokazuje kako postupci pred tim sudom traju više godina.

Podnosite­lji,
nada­lje, ističu kako im osporenim prvostupa­nj­skim rješe­njem nije priznato
pravo na predporez – porez na dodanu vrijednost u iznosu od 154.968,48 kn te da
su istovremeno zaduženi za porez na dodanu vrijednost u iznosu od 73.788,88 kn,
čime je, prema ­njihovom miš­lje­nju, Porezna uprava izvršila dvostruko
oporeziva­nje te na osobito grub način povrijedila članak 21. Zakona o porezu
na dodanu vrijednost (»Narodne novine«, broj 47/95, 106/96, 164/98, 105/99,
54/00, 73/00, 127/00, u nas­tav­ku: Zakon). Suglasno tomu, nije izvršen nalog
za povrat poreza na dodanu vrijednost u iznosu od 81.179,60 kn, koji su
podnijeli Poreznoj upravi, a koji je Porezna uprava bila obvezna izvršiti u
roku 15 dana od podnoše­nja.

Osporenim
rješe­njima nadležnih upravnih tijela grubo se vrijeđaju odredbe članaka 3.,
50. i 51. ustava te je, prema miš­lje­nju podnosite­lja, potpuno razvidno da bi
nepokreta­njem ustavnosudskog postupka za ­njih mogle nastati teške i nepoprav­ljive
pos­ljedice. Stoga, predlažu da ovaj Sud usvoji ­njihovu ustavnu tužbu, ukine
osporena rješe­nja nadležnih upravnih tijela i predmet vrati prvostupa­njskom
upravnom tijelu na ponovni postupak i odluči­va­nje.

*Ne
postoje pretpostavke za pokreta­nje ustavnosudskog postupka.*

4.
Prema odredbi članka 62. stavka 1. Ustavnog zakona, svat­ko može podnijeti
Ustavnom sudu ustavnu tužbu ako smatra da mu je pojedinačnim aktom tijela državne
vlasti, tijela jedinice lokalne i područne (re­gionalne) samouprave ili pravne
osobe s javnim ovlastima, kojima je odlučeno o ­nje­govim pravima i obvezama
ili o sum­nji ili optužbi zbog kaž­njivog djela, povrijeđeno ­ljudsko pravo ili
teme­ljna sloboda zajamčena Ustavom, odnosno Ustavom zajamčeno pravo na lokalnu
i područnu (re­gionalnu) samoupravu (u da­lj­njem tekstu: ustavno pravo).
Stavkom 2. istog članka Ustavnog zakona propisano je da, ako je zbog povrede
ustavnih prava dopušten drugi pravni put, ustavna tužba može se podnijeti tek
nakon što je taj pravni put iscrp­ljen, dok je stavkom 3. propisano da u
stvarima u kojima je dopušten upravni spor, odnosno revizija u parničnom ili
izvanparničnom postupku, pravni put je iscrp­ljen nakon što je odlučeno i o tim
pravnim sredstvima.

5. Nada­lje,
prema odredbi članka 63. stavka 1. Ustavnog zakona, Ustavni sud će pokrenuti
postupak po ustavnoj tužbi i prije no što je iscrp­ljen pravni put u slučaju
kad o pravima i obvezama stranke ili o sum­nji ili optužbi zbog kaž­njivog
djela nije u razumnom roku odlučio sud ili u slučaju kad se osporenim pojedinačnim
aktom grubo vrijeđaju ustavna prava, a potpuno je razvidno da bi nepokreta­njem
ustavnosudskog postupka za podnosite­lja ustavne tužbe mogle nastati teške i
nepoprav­ljive pos­ljedice.

Dakle,
tom ustavnom odredbom utvrđena je iznimka od nužnosti iscrp­ljiva­nja dopuštenog
pravnog puta kao postupovne pretpostavke za dopustivost zahtjeva ustavnosudske
zaštite te je dano ovlašte­nje Ustavnom sudu pokrenuti postupak i postupati u
situacijama kad o pravima i obvezama stranke ili o optužbi zbog kaž­njivog
djela nije u razumnom roku odlučio sud ili u slučaju kad se osporenim pojedinačnim
aktom grubo vrijeđaju ustavna prava, a potpuno je razvidno da bi nepokreta­njem
ustavnosudskog postupka za podnosite­lja ustavne tužbe mogle nastati teške i
nepoprav­ljive pos­ljedice.

6. Iz sta­nja spisa predmeta razvidno je da je od
podnoše­nja tužbe Upravnom sudu Republike Hrvatske (25. listopada 2002. godine)
do podnoše­nja ustavne tužbe (23. siječ­nja 2003. godine) prošlo nešto ma­nje
od tri mjeseca, što se, prema ocjeni Ustavnog suda, ne može smatrati nerazumnim
rokom, kao pretpostavkom za postupa­nje Ustavnog suda teme­ljem odredbe članka
63. stavka 1. Ustavnog zakona.

7. Podnosite­lji ustavne tužbe, po ocjeni ovog Suda,
nisu u ustavnoj tužbi naveli razloge niti podnijeli dokaze teme­ljem kojih bi
se nedvojbeno moglo utvrditi da su im, u konkretnom slučaju, grubo povrijeđena
ustavna prava, niti su naveli či­njenice koje bi ukazivale na to da bi za ­njih,
zbog nepokreta­nja postupka, mogle nastupiti teške i nepoprav­ljive pos­ljedice.
Isto tako, stajalište podnosite­lja»da postupci pred Upravnim sudom
traju i više godina« te da je, stoga, za očekivati da će i ­njihov postupak
trajati više godina, ovaj Sud u cijelosti smatra ustavnopravno neprihvat­ljivim
te protivnim odredbi članka 19. stavka 2. Ustava, kojim se jamči sudska zaštita
protiv pojedinačnih akata tijela upravne vlasti i tijela s javnim ovlastima.

8.
Slijedom iznijetog, utvrdivši kako, u konkretnom slučaju, nisu ispu­njene
pretpostavke za pokreta­nje ustavnosudskog postupka, teme­ljem članka 63.
stavka 1. Ustavnog zakona, Ustavni sud je, teme­ljem odredaba članaka 73. i 75.
Ustavnog zakona, odlučio kao u izreci.

9.
Odluka o objavi teme­lji se na odredbi članka 29. Ustavnog zakona.

Broj:
U-III-237/2003
Zagreb, 17. trav­nja 2003.

USTAVNI SUD REPUBLIKE HRVATSKE

Predsjednik Vijeća
**dr. sc. Petar Klarić,** v. r.

Odluka, NN 73/2003-883