## Pravilnik o mineralnim gnojivima

### NN 60/2007 (12.6.2007.), Pravilnik o mineralnim gnojivima

# MINISTARSTVO POLJOPRIVREDE, ŠUMARSTVA I VODNOGA GOSPODARSTVA

**1897**

Na temelju članka 3. stavka 2., članka 4. stavka 4., članka
5. stavka 3. i 7., članka 7. stavka 2., članka 14. stavka 5. i članka 23. stavka
6. Zakona o gnojivima i poboljšivačima tla (»Narodne novine«, broj 163/03,
40/07), ministar poljoprivrede, šumarstva i vodnoga gospodarstva donosi

## PRAVILNIK

### O MINERALNIM GNOJIVIMA

I. UVODNE ODREDBE

Članak 1.

Ovim Pravilnikom propisuje se razvrstavanje mineralnih
(anorganskih) gnojiva (u daljnjem tekstu: gnojiva) na tipove, zahtjevi kakvoće
za gnojiva, podaci koje sadrži deklaracija gnojiva, dozvoljena odstupanja od
deklariranog sadržaja hranjiva, način označavanja, pakiranja, skladištenja i
rukovanja gnojivima te način uzimanja uzoraka i metode utvrđivanja kakvoće i
kontrole kakvoće gnojiva.

Članak 2.

U smislu ovoga Pravilnika pojedini izrazi imaju sljedeće
značenje:
1. »*Hranjivo*« je biljno hranjivo kao kemijski element bitan za rast
biljke.
2. »*Makrohranjiva*« jesu kemijski elementi dušik, fosfor i kalij.
3. »*Sekundarna hranjiva*« jesu kemijski elementi kalcij, magnezij, natrij
i sumpor.
4. »*Mikrohranjiva*« jesu kemijski elementi bor, kobalt, bakar, željezo,
mangan, molibden i cink.
5. »*Jednostavno gnojivo*« je gnojivo koje ima prijavljiv sadržaj samo
jednog makrohranjiva, tj. dušika ili fosfora ili kalija.
6. »*Složeno gnojivo*« je gnojivo koje ima prijavljiv sadržaj najmanje dva
makrohranjiva, a dobiveno je kemijskim putem, miješanjem ili kombinacijom ova
dva načina.
7. »*Miješano gnojivo*« je složeno gnojivo dobiveno postupkom suhog
miješanja najmanje dva makrohranjiva bez kemijske reakcije.
8. »*Kompleksno gnojivo*« je složeno gnojivo dobiveno kemijskom reakcijom i
ima prijavljiv sadržaj najmanje dva makrohranjiva. U krutom stanju svaka granula
sadržava sva hranjiva u deklariranom sastavu.
9. »*Helatizirano mikrohranjivo*« je mikrohranjivo koje je vezano s
organskim molekulama prema popisu u Tablici E.3. Dodatka I. koji se nalazi u
prilogu i sastavni je dio ovoga Pravilnika.
10. »*Kompleksirano mikrohranjivo*« je mikrohranjivo koje je vezano s
kompleksirajućim molekulama.
11. »*Tip gnojiva*« je skupina gnojiva koja udovoljava uvjetima u pogledu
načina proizvodnje i osnovnim sastojcima, minimalnom sadržaju hranjiva i drugim
zahtjevima navedenim u Tablicama A. do E.2. Dodatka I. koji se nalazi u prilogu
i sastavni je dio ovoga Pravilnika.
12. »*Tekuće gnojivo*« je gnojivo u suspenziji ili otopini.
13. »*Suspenzija gnojiva*« je gnojivo u kojem su krute čestice kao jedna
faza suspendirane u tekućoj fazi.
14. »*Otopina gnojiva*« je tekuće gnojivo bez krutih čestica.
15. »*Folijarno gnojivo*« je gnojivo namijenjeno za primjenu i upijanje
hranjiva preko lisne mase biljke.
16. »*Granulirano gnojivo*« je gnojivo kod kojeg je kruta tvar u obliku
zrnaca s unaprijed određenom prosječnom veličinom.
17. »*Prilirano gnojivo*« je gnojivo dobiveno stvrdnjavanjem kapljica
rastaljenog gnojiva ili kristalizacijom pod posebnim okolnostima.
18. »*Topivost hranjiva*« je količina određenog hranjiva koje će se
ekstrahirati pomoću određenog medija pri određenim uvjetima, iskazana kao maseni
postotak.
19. »*Maseni postotak*« je omjer mase pojedinog hranjiva i ukupne mase
gnojiva izražen u postotku. Sadržaj hranjiva u gnojivu iskazuje se u masenom
postotku.
20. »*Prijavljiv sadržaj*« je sadržaj pojedinog hranjiva kao elementa ili
oksida u gnojivu koji se u skladu s ovim Pravilnikom može deklarirati.
21. »*Deklaracija*« je izjava o sadržaju hranjiva u gnojivu, uključivo
oblik i topivost hranjiva te jamstvo za takvu tvrdnju u okviru dozvoljenih
odstupanja.
22. »*Deklarirani sadržaj*« je sadržaj elementa ili njegovog oksida koji je
u skladu s ovim Pravilnikom i istaknut je u deklaraciji gnojiva, na ambalaži ili
pratećoj dokumentaciji.
23. »*Dozvoljeno odstupanje*« je odstupanje izmjerene vrijednosti hranjiva
od deklariranog sadržaja hranjiva.
24. »*Pakovina*« je zapečaćena ili zatvorena ambalaža, odnosno spremnik
namijenjen za držanje, čuvanje, rukovanje i distribuciju gnojiva, a ne sadrži
više od 1000 kilograma ili 1000 litara.
25. »*Pakiranje*« je postupak stavljanja proizvoda, odnosno gnojiva u
ambalažu odgovarajuće kakvoće, oblika i načina zatvaranja.
26. »*Rasuto stanje (rinfuza)*« je izraz koji podrazumijeva da gnojivo nije
pakirano kao pakovina.
27. »*Ambalaža*« je vreća, boca, bačva odnosno spremnik u koji se gnojivo
pakira.
28. »*Stavljanje u promet*« podrazumijeva dobavu – ponudu gnojiva uz
naknadu ili bez naknade, ili skladištenje za potrebe dobave – ponude. Uvoz
gnojiva smatra se stavljanjem u promet.
29. »*Sudionik u prometu*« je svaka pravna ili fizička osoba odgovorna za
stavljanje gnojiva u promet, posebno proizvođač, uvoznik, paker gnojiva koji
radi za svoj račun ili bilo koja druga osoba koja mijenja karakteristike
gnojiva.

II. RAZVRSTAVANJE GNOJIVA

Članak 3.

Gnojiva se razvrstavaju na:
1. jednostavna mineralna gnojiva s makrohranjivima,
2. složena mineralna gnojiva s makrohranjivima,
3. tekuća mineralna gnojiva,
4. mineralna gnojiva sa sekundarnim hranjivima,
5. mineralna gnojiva s mikrohranjivima.

Članak 4.

(1) Jednostavna mineralna gnojiva s makrohranjivima
razvrstavaju se na sljedeće tipove:
1. jednostavna mineralna dušična gnojiva,
2. jednostavna mineralna fosforna gnojiva,
3. jednostavna mineralna kalijeva gnojiva.
(2) Gnojiva koja pripadaju pojedinom tipu iz stavka 1. ovoga članka navedena su
u Dodatku I., Tablicama A.1., A.2. i A.3. ovoga Pravilnika.

Članak 5.

(1) Složena mineralna gnojiva s makrohranjivima razvrstavaju
se na sljedeće tipove:
1. složena mineralna dušično-fosforno-kalijeva gnojiva ili složena NPK gnojiva,
2. složena mineralna dušično-fosforna gnojiva ili složena NP gnojiva,
3. složena mineralna dušično-kalijeva gnojiva ili složena NK gnojiva,
4. složena mineralna fosforno-kalijeva gnojiva ili složena PK gnojiva.
(2) Gnojiva koja pripadaju pojedinom tipu iz stavka 1. ovoga članka navedena su
u Dodatku I., Tablicama B.1., B.2., B.3. i B.4. ovoga Pravilnika.

Članak 6.

(1) Tekuća mineralna gnojiva razvrstavaju se na sljedeće
tipove:
1. jednostavna tekuća mineralna gnojiva,
2. složena tekuća mineralna gnojiva.
(2) Gnojiva koja pripadaju pojedinom tipu iz stavka 1. ovoga članka navedena su
u Dodatku I., Tablicama C.1. i C.2. ovoga Pravilnika.

Članak 7.

Gnojiva koja pripadaju tipu mineralnih gnojiva sa sekundarnim
hranjivima navedena su u Dodatku I., Tablici D. ovoga Pravilnika.

Članak 8.

(1) Mineralna gnojiva s mikrohranjivima razvrstavaju se na
sljedeće tipove:
1. mineralna gnojiva s jednim mikrohranjivom,
2. mineralna gnojiva s više mikrohranjiva.
(2) Gnojiva koja pripadaju tipu gnojiva s jednim mikrohranjivom iz stavka 1.
točke 1. ovoga članka navedena su u Dodatku I., Tablicama E.1.1., E.1.2.,
E.1.3., E.1.4., E.1.5., E.1.6. i E.1.7. ovoga Pravilnika.
(3) Minimalni sadržaj pojedinih mikrohranjiva u krutim ili tekućim mješavinama,
za gnojiva koja pripadaju tipu gnojiva s više mikrohranjiva iz stavka 1. točke
2. ovoga članka, utvrđen je u Dodatku I., Tablici E.2.1. ovoga Pravilnika.
(4) U deklaraciji se pod nazivom gnojiva, za gnojiva iz stavka 3. ovoga članka
naznačuje izraz »mješavina mikrohranjiva« iza kojeg slijede nazivi prisutnih
mikrohranjiva i njihovi kemijski simboli.

Članak 9.

(1) Jednostavna i složena gnojiva navedena u člancima 4., 5.
i 6. ovoga Pravilnika mogu sadržavati sekundarna hranjiva i/ili mikrohranjiva.
(2) Gnojiva iz članka 7. ovoga Pravilnika mogu sadržavati i mikrohranjiva.
(3) Gnojiva iz stavaka 1. i 2. ovoga članka smatraju se posebnim tipovima
gnojiva i kao takva se označavaju.
(4) Tipovi gnojiva iz stavka 3. ovoga članka navedeni su u Tablici F. Dodatka I.
koja se nalazi u prilogu i sastavni je dio ovoga Pravilnika.

III. KAKVOĆA GNOJIVA

Članak 10.

Gnojiva s makrohranjivima, bilo jednostavna ili složena,
tekuća ili kruta, uključivo i ona koja dodatno sadrže sekundarna hranjiva i/ili
mikrohranjiva, za deklariranje sadržaja pojedinog hranjiva moraju ispunjavati
uvjet najmanjeg sadržaja hranjiva koji je utvrđen u Dodatku I., Tablicama A.1.,
A.2., A.3., B.1., B.2., B.3., B.4., C.1., C.2. i E.2.2. ovoga Pravilnika, a u
odnosu na najmanji sadržaj sekundarnih hranjiva moraju ispunjavati uvjete iz
članka 11. stavka 1. ovoga Pravilnika.

Članak 11.

(1) Sadržaj kalcija, magnezija, natrija i sumpora može se
deklarirati kao sadržaj sekundarnog hranjiva u gnojivima iz Dodatka I., Tablica
A.1., A.2., A.3., B.1., B.2., B.3., B.4., C.1. i C.2. ovoga Pravilnika, pod
uvjetom da su navedena hranjiva prisutna najmanje u sljedećem sadržaju:
a) 2% kalcijevog oksida (CaO), odnosno 1,4% Ca;
b) 2% magnezijevog oksida (MgO), odnosno 1,2% Mg;
c) 3% natrijevog oksida (Na2O), odnosno 2,2% Na;
d) 5% sumporovog (VI) oksida (SO3), odnosno 2% S.
(2) Deklarirani sadržaj magnezija, natrija i sumpora u gnojivima iz Dodatka I.,
Tablica A.1., A.2., A.3., B.1., B.2., B.3., B.4., C.1. i C.2. ovoga Pravilnika
iskazuje se na jedan od sljedećih načina:
a) kao ukupni sadržaj pojedinog sekundarnog hranjiva;
b) kao ukupni sadržaj pojedinog sekundarnog hranjiva i vodotopivi sadržaj
pojedinog sekundarnog hranjiva, kada vodotopivi dio predstavlja najmanje jednu
četvrtinu ukupnog sadržaja;
c) kao vodotopivi sadržaj pojedinog sekundarnog hranjiva kada je sekundarno
hranjivo potpuno topivo u vodi.
(3) Sadržaj kalcija se deklarira samo ako je topiv u vodi, osim ako u Dodatku I.
ovoga Pravilnika nije drugačije navedeno.

Članak 12.

(1) Sadržaj jednog ili više mikrohranjiva u gnojivima
utvrđenim u Dodatku I., Tablicama A.1., A.2., A.3., B.1., B.2., B.3., B.4.,
C.1., C.2. i D. ovoga Pravilnika može se deklarirati kada su ispunjeni uvjeti
najmanje količine mikrohranjiva utvrđenih u Dodatku I., Tablici E.2.2. ovoga
Pravilnika.
(2) Sadržaj jednog ili više mikrohranjiva može se deklarirati i u slučaju kada
su mikrohranjiva sastavni dio sirovina kojima se u gnojivu osiguravaju
makrohranjiva ili sekundarna hranjiva, uz uvjet da je sadržaj mikrohranjiva u
gnojivu sukladan Dodatku I., Tablici E.2.2. ovoga Pravilnika.
(3) Sadržaj mikrohranjiva iskazuje se na sljedeći način:
a) za gnojiva koja odgovaraju gnojivima utvrđenim u Dodatku I., Tablicama
E.1.1., E.1.2., E.1.3., E.1.4., E.1.5., E.1.6. i E.1.7. ovoga Pravilnika, u
skladu sa zahtjevima postavljenim u stupcu 6. prethodno navedenih tablica;
b) za gnojiva iz članaka 8. stavka 3. ovoga Pravilnika i za gnojiva koja
pripadaju gnojivima utvrđenim u Dodatku I., Tablicama A.1., A.2., A.3., B.1.,
B.2., B.3., B.4., C.1., C.2. i D. ovoga Pravilnika naznačuje se:
b.1.) ukupni sadržaj svakog pojedinog mikrohranjiva;
b.2.) ukupni i vodotopivi sadržaj svakog pojedinog mikrohranjiva, ukoliko je
vodotopivi sadržaj najmanje polovica ukupnog sadržaja;
b.3.) vodotopivi sadržaj svakog pojedinog mikrohranjiva, kada su mikrohranjiva
potpuno topiva u vodi.
(4) Kada su mikrohranjiva kemijski vezana s određenim organskim ili
kompleksirajućim molekulama, sadržaj takvog mikrohranjiva deklarira se odmah
nakon vodotopivog sadržaja iza kojeg se navode izrazi:
1. »helatizirano s« i dodaje se naziv organske molekule ili njene kratice kako
je utvrđeno u Dodatku I., Tablici E.3. ovoga Pravilnika;
2. »kompleksirano s« i dodaje se naziv kompleksirajuće molekule.

IV. DOZVOLJENA ODSTUPANJA

Članak 13.

(1) Odstupanja od deklariranog sadržaja hranjiva u gnojivu
mogu nastati i/ili biti uzrokovana procesom proizvodnje, uzorkovanja i analizom
gnojiva.
(2) Odstupanja iz stavka 1. ovoga članka smatraju se dozvoljenim odstupanjima i
utvrđena su u Dodatku II. koji se nalazi u prilogu i sastavni je dio ovoga
Pravilnika.
(3) Dozvoljena odstupanja iz stavka 2. ovoga članka ne smiju se sustavno
koristiti od strane proizvođača.
(4) Dozvoljena odstupanja iz stavka 2. ovoga članka ne primjenjuju se kada se
radi o razinama najmanjeg i najvećeg sadržaja hranjiva koja su utvrđena u
Dodatku I., Tablicama A.1., A.2., A.3., B.1., B.2., B.3., B.4., C.1., C.2., D.,
E.1.1., E.1.2., E.1.3., E.1.4., E.1.5., E.1.6., E.1.7., E.2.1. i E.2.2. ovoga
Pravilnika.

V. OZNAČAVANJE I DEKLARIRANJE

*Označavanje hranjiva*
Članak 14.

Naziv hranjiva označuje se riječima i odgovarajućim kemijskim
simbolima na sljedeći način: dušik (N), fosfor (P), fosforov (V) oksid (P2O5),
kalij (K), kalijev oksid (K2O), kalcij (Ca), kalcijev oksid (CaO), magnezij (Mg),
magnezijev oksid (MgO), natrij (Na), natrijev oksid (Na2O), sumpor (S), sumpov
(VI) oksid (SO3), bor (B), bakar (Cu), kobalt (Co), željezo (Fe), mangan (Mn),
molibden (Mo), cink (Zn).

Članak 15.

(1) Makrohranjiva dušik, fosfor i kalij u gnojivima se
označuju redoslijedom: dušik, fosfor, kalij, a na sljedeći način:
a) dušik isključivo u elementarnom obliku (N);
b) fosfor i kalij isključivo u elementarnom obliku (P, K);
c) fosfor i kalij isključivo u oksidnom obliku (P2O5, K2O).
(2) Za preračun fosfora i kalija iz oksidnog u elementarni oblik koriste se
sljedeći faktori:
a) fosfor (P) = fosforov (V) oksid (P2O5) x 0,436;
b) kalij (K) = kalijev oksid (K2O) x 0,830.
(3) Sekundarna hranjiva u gnojivima označavaju se redoslijedom: kalcij,
magnezij, natrij, sumpor, na sljedeći način:
a) u elementarnom obliku (Ca, Mg, Na, S);
b) u oksidnom obliku (CaO, MgO, Na2O, SO3).
(4) Za preračun kalcija, magnezija, natrija i sumpora iz oksidnog u elementarni
oblik koriste se sljedeći faktori:
a) kalcij (Ca) = kalcijev oksid (CaO) x 0,715;
b) magnezij (Mg) = magnezijev oksid (MgO) x 0,603;
c) natrij (Na) = natrijev oksid (Na2O) x 0,742;
d) sumpor (S) = sumporov (VI) oksid (SO3) x 0,400.
(5) Kod preračuna iz stavaka 2. i 4. ovoga članka broj dobiven preračunom
zaokružuje se na jedno decimalno mjesto.
(6) Makrohranjiva i sekundarna hranjiva prilikom stavljanja gnojiva u promet
mogu se označiti kombinacijom oblika koji su navedeni u stavcima 1. i 3. ovoga
članka.
(7) Sadržaj mikrohranjiva koja se nalaze u gnojivu navodi se abecednim redom
njihovih kemijskih simbola i to redoslijedom: bor (B), kobalt (Co), bakar (Cu),
željezo (Fe), mangan (Mn), molibden (Mo), cink (Zn).

*Sadržaj deklaracije*
Članak 16.

Deklaracija obvezno sadrži sljedeće podatke:
1. naziv i sjedište proizvođača gnojiva i uvoznika gnojiva.
2. trgovačko ime gnojiva.
3. broj rješenja (klasa i urudžbeni broj) o upisu u Upisnik gnojiva.
4. tip gnojiva, prema razvrstavanju navedenom u člancima 4., 5., 6., 7., 8. i 9.
ovoga Pravilnika.
5. za kompleksna gnojiva stavlja se oznaka »kompleksno« pri označavanju tipa
gnojiva.
6. naziv gnojiva unutar tipa prema Dodatku I., Tablicama A.1., A.2., A.3., B.1.,
B.2., B.3., B.4., C.1., C.2., D., E.1.1., E.1.2., E.1.3., E.1.4., E.1.5.,
E.1.6., E.1.7. i F. ovoga Pravilnika, a za tip gnojiva s više mikrohranjiva
naziv gnojiva unutar tipa izvodi se sukladno članku 8. stavku 4. ovoga
Pravilnika.
Gnojiva koja sadrže više vrsta hranjiva (makrohranjiva, sekundarna hranjiva,
mikrohranjiva) navedena u članku 9. ovoga Pravilnika, uz naziv gnojiva dodatno
se označavaju sukladno odredbama članka 19. stavka 2., članka 20. stavka 2. i
članka 21. stavka 2. ovoga Pravilnika.
7. naziv i sadržaj hranjiva, time da se:
– naziv hranjiva označava redoslijedom deklariranih makrohranjiva, sekundarnih
hranjiva te mikrohranjiva, a prema redoslijedu propisanom u članku 15. stavcima
1., 3. i 7. ovoga Pravilnika i to riječima i odgovarajućim kemijskim simbolom
pojedinog hranjiva, sukladno članku 14. ovoga Pravilnika;
– sadržaj hranjiva navodi u masenom postotku ovisno o njegovom obliku i
topivosti utvrđenom u Tablicama A.1., A.2., A.3., B.1., B.2., B.3., B.4., C.1.,
C.2., D., E.1.1., E.1.2., E.1.3., E.1.4., E.1.5., E.1.6. i E.1.7. Dodatka I.
ovoga Pravilnika.
Naziv i sadržaj hranjiva (oblik i topivost) označava se za gnojiva s
makrohranjivima sukladno odredbama članka 19. stavka 4., za gnojiva sa
sekundarnim hranjivima sukladno odredbama članka 20. stavka 3. i za gnojiva sa
mikrohranjivima sukladno odredbama članka 21. stavka 4. ovoga Pravilnika;
8. ako gnojivo sadrži mikrohranjiva koja su u cijelosti ili dijelom povezana s
organskom ili kompleksirajućom molekulom, nakon naziva mikrohranjiva slijedi
jedan od sljedećih izraza:
8.1.) »helatizirano s« i zatim slijedi naziv ili kratica organske molekule iz
Dodatka I., Tablice E.3. ovoga Pravilnika;
8.2.) »kompleksirano s« i zatim slijedi naziv kompleksirajuće molekule.
9. sadržaj vlage i granulometrijski sastav.
10. posebne upute za korištenje gnojiva s mikrohranjivima, navedenih u Dodatku
I., Tablicama E.1. i E.2. ovoga Pravilnika.
11. neto masu gnojiva, a za tekuća gnojiva neto masu i/ili volumen.
12. upute o načinu rukovanja i skladištenja gnojiva što može biti označeno i
slikovno prema važećoj hrvatskoj normi HRN EN ISO 780 kojom se uređuje slikovno
označavanje ambalaže za rukovanje robom.
13. za složena gnojiva u kojima je sadržaj klorida manji od 2,0%, a sadrže
kalijev sulfat, uz trgovačko ime dodaje se naziv »sulfatna«.

Članak 17.

(1) Neobvezni podaci na deklaraciji su:
1. upute o preporučenoj dozi gnojiva i uvjetima uporabe,
2. znak proizvođača.
(2) Neobvezni podaci iz ovoga članka moraju se jasno razdvojiti od obveznih
podatka iz članka 16. ovoga Pravilnika.

Članak 18.

(1) Podaci iz članaka 16. i 17. ovoga Pravilnika moraju biti
vidljivo izdvojeni od bilo kojeg drugog podatka koji se nalazi na ambalaži,
naljepnici i popratnoj dokumentaciji.
(2) Naljepnice ili oznake s podacima iz članka 16. i 17. ovoga Pravilnika moraju
se istaknuti na ambalaži na vidljivom mjestu.
(3) Veličina naljepnice i veličina slova na naljepnici mora biti u skladu s
hrvatskom normom HRN ISO 7409 kojom se uređuje označavanje – predstavljanje i
deklariranje. Naljepnica se mora nalijepiti na ambalažu ili učvrstiti na mjesto
gdje se zatvara.
(4) Ako je ambalaža zapečaćena, na pečatu se mora nalaziti ime i/ili znak onoga
tko je ambalažu pečatio.

*Označavanje gnojiva s makrohranjivima*
Članak 19.

(1) Gnojiva s makrohranjivima, bilo da su jednostavna ili
složena, tekuća ili kruta, uključivo i ona gnojiva koja sadrže sekundarna
hranjiva i/ili mikrohranjiva i koja ispunjavaju uvjete najmanjeg sadržaja
hranjiva utvrđene u Dodatku I., Tablicama A.1., A.2., A.3., B.1., B.2., B.3.,
B.4., C.1., C.2. i E.2.2. ovoga Pravilnika te koja ispunjavaju uvjet za
deklariranje sadržaja sekundarnih hranjiva prema članku 11. stavku 1. ovoga
Pravilnika, dodatno se označavaju sukladno ovom članku.
(2) Iza oznake naziva gnojiva iz stavka 1. ovoga članka navode se redom:
1. kemijski simboli makrohranjiva,
2. kemijski simboli deklariranih sekundarnih hranjiva u zagradama,
3. brojevi koji označavaju deklarirani sadržaj makrohranjiva,
4. brojevi koji označavaju deklarirani sadržaj sekundarnih hranjiva i nalaze se
unutar zagrade.
(3) Kada gnojiva sadrže i mikrohranjiva, iza oznake makrohranjiva, odnosno
sekundarnih hranjiva, dodaje se izraz »s mikrohranjivima« ili »sa
mikrohranjivima« nakon kojega slijede nazivi ili nazivi i kemijski simboli
prisutnih mikrohranjiva.
(4) Svako pojedino hranjivo označava se redoslijedom makrohranjiva, sekundarnih
hranjiva i mikrohranjiva na način:
1. naziv hranjiva kao što je navedeno u članku 15., stavcima 1., 3. i 7. ovoga
Pravilnika,
2. oblik i/ili topivost hranjiva, sukladno Tablicama A.1. do E.1.7. Dodatka I.
ovoga Pravilnika i člancima 11. i 12. ovoga Pravilnika,
3. sadržaj hranjiva:
3.1.) makrohranjiva i sekundarna hranjiva (njihovi oblici i/ili topivosti)
navode se u masenom postotku kao cijeli broj ili s jednim decimalnim mjestom
kada za to postoje odgovarajuće analitičke metode,
3.2) mikrohranjiva navode se u masenom postotku, a broj decimalnih mjesta
određen je u Tablici E.2.2. Dodatka I. ovoga Pravilnika.

*Označavanje gnojiva sa sekundarnim hranjivima*
Članak 20.

(1) Gnojiva sa sekundarnim hranjivima, bilo da su tekuća ili
kruta, uključivo i ona gnojiva koja sadrže mikrohranjiva i koja ispunjavaju
uvjete najmanjeg sadržaja hranjiva utvrđenog u Dodatku I., Tablicama D. i E.2.2.
ovoga Pravilnika, dodatno se označavaju sukladno ovom članku.
(2) Iza oznake naziva gnojiva dodaje se izraz »s mikrohranjivima« ili »sa
mikrohranjivima« nakon kojeg slijede nazivi ili nazivi i kemijski simboli
prisutnih mikrohranjiva.
(3) Svako pojedino hranjivo označava se redoslijedom sekundarnih hranjiva i
mikrohranjiva kako slijedi:
1. naziv hranjiva kao što je navedeno u članku 15., stavcima 3. i 7. ovoga
Pravilnika,
2. oblik i/ili topivost hranjiva, za svako pojedino gnojivo navedeno u Dodatku
I., Tablicama D. i E.2.2. ovoga Pravilnika,
3. sadržaj hranjiva:
3.1.) sekundarna hranjiva (njihovi oblici i/ili topivosti) navode se u masenom
postotku kao cijeli broj ili s jednim decimalnim mjestom kada za to postoje
odgovarajuće analitičke metode;
3.2) mikrohranjiva navode se u masenom postotku, a broj decimalnih mjesta
određen je u Dodatku I., Tablici E.2.2. ovoga Pravilnika.
(4) Oblici i topivost hranjiva izražavaju se u masenom postotku ukoliko u
Dodatku I. ovoga Pravilnika nije drugačije navedeno.
(5) Deklarirani sadržaj kalcija, magnezija, natrija i sumpora u gnojivima
iskazuje se sukladno članku 11. ovoga Pravilnika.
(6) Deklarirani sadržaj mikrohranjiva iskazuje se sukladno članku 12. ovoga
Pravilnika.

*Označavanje gnojiva s mikrohranjivima*
Članak 21.

(1) Gnojiva s mikrohranjivima, bilo da su tekuća ili kruta i
koja ispunjavaju uvjete najmanjeg sadržaja hranjiva utvrđenog u Dodatku I.,
Tablicama E.1.1., E.1.2., E.1.3., E.1.4., E.1.5., E.1.6., E.1.7 i E.2.1. ovoga
Pravilnika, dodatno se označavaju sukladno ovom članku.
(2) U označavanju naziva gnojiva koja sadrže više od jednog mikrohranjiva, nakon
oznake naziva gnojiva dodaje se izraz »mješavina mikrohranjiva« iza kojeg
slijede nazivi prisutnih mikrohranjiva i njihovi kemijski simboli.
(3) Za gnojiva koja sadrže samo jedno mikrohranjivo, odnosno gnojiva iz Dodatka
I., Tablica E1.1. do E1.7. ovoga Pravilnika, deklarirani sadržaj mikrohranjiva
iskazuje se kao maseni postotak, cijelim brojem ili, prema potrebi, s jednim
decimalnim mjestom, a za gnojiva koja sadrže više mikrohranjiva deklarirani
sadržaj mikrohranjiva iskazuje se kao maseni postotak, dok je broj decimalnih
mjesta utvrđen u Dodatku I., Tablici E.2.1. ovoga Pravilnika.
(4) U označavanju mikrohranjiva, za svako pojedino mikrohranjivo redoslijedom od
deklariranih navodi se:
1. naziv mikrohranjiva za svako pojedino deklarirano mikrohranjivo sukladno
članku 15. stavku 7. ovoga Pravilnika;
2. oblik i/ili topivost mikrohranjiva sukladno Dodatku I., Tablicama E 1.1. do E
1.7. ovoga Pravilnika;
3. sadržaj mikrohranjiva (njegovi oblici i/ili topivosti) izražava se kao maseni
postotak, osim ako u Dodatku I. ovoga Pravilnika nije drugačije predviđeno.
(5) Kod gnojiva s jednim mikrohranjivom iz Dodatka I., Tablica E.1.1. do E.1.7.
i kod gnojiva s više mikrohranjiva iz Dodatka I., Tablica E.2.1. ovoga
Pravilnika, ispod obveznih i neobveznih podataka na deklaraciji, naljepnici ili
popratnoj dokumentaciji mora se navesti sljedeći izraz: »Koristi se samo u
slučaju dokazane potrebe. Ne dodavati više od preporučene doze«.

VI. PAKIRANJE

Članak 22.

(1) Gnojiva se u prometu mogu nalaziti kao pakovine ili u
rasutom stanju.
(2) Amonijsko nitratna gnojiva s visokim sadržajem dušika mogu se staviti u
promet isključivo kao pakovine.
(3) Kod gnojiva koja se stavljaju u promet kao pakovine ambalaža mora biti
zatvorena na takav način ili uz pomoć takvog sredstva kojim, kada se otvori
zatvarač, zatvarajući pečat ili sama ambalaža ostaju nepopravljivo oštećeni.
(4) U slučaju pečaćenja pakovine gnojiva pečat mora sadržavati naziv pravne ili
fizičke osobe koja je izvršila pakiranje gnojiva.

VII. AMONIJSKO NITRATNA GNOJIVA S VISOKIM SADRŽAJEM DUŠIKA

Članak 23.

(1) Amonijsko nitratna gnojiva s visokim sadržajem dušika su
jednostavna ili složena gnojiva na bazi amonijevog nitrata koja sadrže više od
28% dušika u obliku amonijevog nitrata i namijenjena su za uporabu kao gnojiva.
(2) Gnojiva iz stavka 1. ovoga članka razvrstavaju se u poseban tip amonijsko
nitratnih gnojiva s visokim sadržajem dušika.
(3) U označavanju gnojiva iz stavka 1. ovoga članka primjenjuju se odredbe
članaka 16., 17., 18. i 19. ovoga Pravilnika.

Članak 24.

(1) Amonijsko nitratna gnojiva s visokim sadržajem dušika
mogu sadržavati anorganske inertne tvari.
(2) Anorganske inertne tvari koje se koriste u proizvodnji ovog tipa gnojiva ne
smiju povećavati njegovu osjetljivost na toplinu i detonaciju.

Članak 25.

Zahtjevi kakvoće za amonijsko nitratna gnojiva s visokim
sadržajem dušika utvrđeni su u Dodatku III., Poglavlju 1. koji se nalazi u
prilogu i čini sastavni dio ovoga Pravilnika.

Članak 26.

Provjere, analize i ispitivanja amonijsko nitratnih gnojiva s
visokim sadržajem dušika u svrhu nadzora ispunjavanja uvjeta iz članka 25. ovoga
Pravilnika provode se u skladu s metodama koje su opisane u Dodatku III.,
Poglavlju 3. koji se nalazi u prilogu i čini sastavni dio ovoga Pravilnika.

Članak 27.

(1) Prilikom stavljanja u promet amonijsko nitratnih gnojiva
s visokim sadržajem dušika proizvođač je dužan dati jamstvo da će ta gnojiva
zadovoljiti ispitivanje otpornosti na detonaciju kako je utvrđeno u Dodatku
III., Poglavljima 2. i 4. te Poglavlju 3. Metoda 1. točka 3., koji se nalaze u
prilogu i čine sastavni dio ovoga Pravilnika.
(2) Ispitivanje otpornosti na detonaciju iz ovoga članka provode domaći ili
inozemni ovlašteni laboratoriji.
(3) Proizvođač i/ili uvoznik dostavlja rezultate ispitivanja otpornosti na
detonaciju za svaku isporuku Ministarstvu poljoprivrede, šumarstva i vodnoga
gospodarstva najmanje 5 dana prije stavljanja gnojiva u promet, a u slučaju
uvoza gnojiva najmanje 5 dana prije dopreme gnojiva na državnu granicu.

VIII. SKLADIŠTENJE I RUKOVANJE GNOJIVIMA

Članak 28.

(1) Gnojiva kao pakovine u originalnoj ambalaži ili u rasutom
stanju skladište se samo u natkrivenom skladištu i moraju biti zaštićena od
direktnog utjecaja vlage s poda, atmosferilija (kiše, snijega), utjecaja
sunčevih zraka i izvora topline.
(2) Na mjestu skladištenja gnojiva u oštećenoj ambalaži moraju se prepakirati i
ambalaža zamijeniti, a rasuto gnojivo mora se ukloniti.
(3) Na skladištu gnojivo se može skladištiti formirajući slogove vreća. Visina
sloga vreća ograničena je svojstvima gnojiva i ovisi o vrsti pakiranja. Najviša
dopuštena visina sloga je:
a) za vreće do 50 kg, do visine 2 metra;
b) za gnojiva na paletama, 2 palete u vertikalnom slogu;
c) za gnojiva u velikom pakiranju do 500 kg, 3 reda vreća u vertikalnom slogu;
d) za gnojiva u velikom pakiranju do 1000 kg, 2 reda vreća u vertikalnom slogu.
(4) Gnojiva u rasutom stanju mogu se skladištiti formirajući hrpe.
(5) Vrh pakovine gnojiva složene u slogu ili vrh hrpe rasutog gnojiva moraju u
skladištu biti udaljeni najmanje jedan metar od stropa krovne konstrukcije,
svjetlosnih izvora ili ugrađenih uređaja.
(6) Pod skladišta i samo gnojivo u rasutom stanju mogu biti pokriveni plastičnom
folijom, odnosno moraju se skladištiti na takav način da ne dolazi do promjene
fizikalno-kemijskih svojstava gnojiva.

Članak 29.

(1) Tekuća gnojiva skladište se u spremnicima različitih
veličina, izrađenim od materijala kemijski otpornih na tekuća gnojiva
(nehrđajući čelik, aluminij, plastični materijali i dr.).
(2) Kod skladištenja bezvodnog amonijaka i amonijačnih otopina pod tlakom
potrebno je pridržavati se propisa o posudama pod tlakom te sigurnosti i zaštite
na radu.
(3) Radi sprječavanja nesreća pri rukovanju i skladištenju tekućih gnojiva, uz
spremnike moraju biti istaknute temperature skladištenja prema vrstama gnojiva i
upute za siguran rad.
(4) Tekuća gnojiva moraju se skladištiti u zaštićenom prostoru iznad temperature
kristalizacije.

Članak 30.

Sudionik u prometu mora osigurati uvjete skladištenja u
skladu sa člancima 28., 29. i 31. ovoga Pravilnika.

Članak 31.

(1) Zahtjevi sigurnosti za skladištenje i postupanje s
gnojivima iz članka 23. stavka 1. ovoga Pravilnika propisani su posebnim
pravilnikom kojim se uređuju tehnički normativi za rukovanje i skladištenje
gnojiva u krutom stanju koja sadrže amonijev nitrat.
(2) Skladište za gnojiva iz stavka 1. ovoga članka mora biti natkriveno i
zaštićeno od izvora topline i zagrijavanja većeg od 50 °C.
(3) Amonijsko nitratna gnojiva s više od 28% dušika iz amonijevog nitrata na
skladištu se drže odvojeno od drugih tvari i gnojiva. Zabranjeno je na istom
skladištu s ovim gnojivima držati zapaljive, reaktivne i tvari koje mogu
izazvati eksploziju.
(4) Rukovanje gnojivima koja sadrže amonijev nitrat s više od 28% dušika iz
amonijevog nitrata mora biti pažljivo. Na mjestima skladištenja zabranjeno je
pušenje ili unošenje bilo kojeg drugog izvora plamena.
(5) Amonijsko nitratna gnojiva koja sadrže više od 28% dušika iz amonijevog
nitrata moraju se uskladištiti pakirana i odvojena od drugih tvari.

Članak 32.

(1) Osobe odgovorne za stavljanje amonijsko nitratnih gnojiva
s više od 28% dušika u promet vode evidenciju o porijeklu gnojiva kako bi se
zajamčila slijedivost gnojiva od proizvođača do krajnjeg korisnika.
(2) Evidencija mora biti dostupna inspekciji za vrijeme dok je gnojivo u prometu
i dvije godine nakon toga.

IX. KONTROLA KAKVOĆE

Članak 33.

(1) Utvrđivanje sukladnosti gnojiva u pogledu razvrstavanja i
pripadnosti određenom tipu, odnosno pripadnosti pojedinom gnojivu unutar tipa te
udovoljavanju uvjetima kakvoće gnojiva utvrđenim ovim Pravilnikom provodi se
laboratorijskom analizom na reprezentativnom uzorku u ovlaštenom laboratoriju, a
prije stavljanja u promet.
(2) Pored uvjeta iz stavka 1. ovoga članka za svaku partiju uvezenog gnojiva
prije stavljanja u promet mora biti utvrđena kakvoća od strane ovlaštenog
laboratorija.
(3) Gnojiva u proizvodnji, prijevozu, trgovini i korištenju podliježu kontroli
kakvoće u inspekcijske svrhe.
(4) Kontrola kakvoće gnojiva u inspekcijske svrhe provodi se na temelju uzoraka
uzetih prema jedinstvenim metodama opisanim u Dodatku IV. A. koji se nalazi u
prilogu i čini sastavni dio ovoga Pravilnika. Tako dobiveni uzorci iz jedinice
uzorkovanja smatraju se reprezentativnima.
(5) Uzorci iz stavka 1. i 2. ovoga članka uzimaju se po jedinstvenim metodama
opisanim u Dodatku IV. A. ovoga Pravilnika.
(6) Kontrola kakvoće uzoraka gnojiva iz stavaka 1., 2. i 3. ovoga članka provodi
se prema jedinstvenim analitičkim metodama opisanim u Dodatku IV. B. koji se
nalazi u prilogu i čini sastavni dio ovoga Pravilnika.

X. PRIJELAZNE I ZAVRŠNE ODREDBE

Članak 34.

(1) Danom stupanja na snagu ovoga Pravilnika prestaje važiti
Pravilnik o minimalnim i maksimalnim sastojcima i o drugim osobinama pojedinih
vrsta umjetnog gnojiva i o načinu ispitivanja umjetnog gnojiva (»Narodne
novine«, broj 53/91) i Pravilnik o registru umjetnih gnojiva i o deklariranju
umjetnih gnojiva (»Narodne novine«, broj 53/91) u dijelu koji se odnosi na
deklariranje.
(2) Gnojiva se mogu proizvoditi i stavljati u promet sukladno odredbama propisa
iz stavka 1. ovoga članka do 31. prosinca 2007. godine i ostati u prometu do
isteka roka njihove uporabe.

Članak 35.

Ovaj Pravilnik stupa na snagu osam dana od dana objave u
»Narodnim novinama«.

Klasa: 011-02/07-01/42
Urbroj: 525-01-07-01
Zagreb, 25. svibnja 2007.

Ministar
**Petar Čobanković**, v. r.

DODATAK I.

POPIS GNOJIVA PREMA TIPOVIMA

**A. Jednostavna mineralna gnojiva s makrohranjivima

A.1. Tip: Jednostavna mineralna dušična gnojiva**

|  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| **BR.** | **NAZIV GNOJIVA  UNUTAR TIPA** | **PODACI O NAČINU  PROIZVODNJE I OSNOVNIM SASTOJCIMA** | **NAJMANJI SADRŽAJ HRANJIVA  (MASENI POSTOTAK)  PODACI O PRIKAZU HRANJIVA  OSTALI ZAHTJEVI** | **OSTALI PODACI O OZNAČAVANJU** | **SADRŽAJ DEKLARIRANOG HRANJIVA  OBLICI I TOPIVOSTI HRANJIVA  OSTALI KRITERIJI** |
| **1** | **2** | **3** | **4** | **5** | **6** |
| 1(a) | Kalcijev nitrat (vap­neni nitrat) | Kemijski dobiven proizvod koji sadrži kalcijev nitrat kao osnov­ni sastojak, a može sadržavati i amonijev nitrat | 15% N  Dušik izražen kao ukupni dušik ili kao nitratni i amonijski dušik.  Najveći sadržaj amonijskog dušika: 1,5% N |  | Ukupni dušik  Neobavezno navođenje:  Nitratni dušik  Amonijski dušik |
| 1(b) | Kalcijev magnezijev nitrat (vapneni i magnezijev ni­trat) | Kemijski dobiven proizvod koji sadrži kalcijev nitrat i magnezijev nitrat kao osnovne sastojke | 13% N  Dušik izražen kao nitratni dušik. Najmanji sadržaj magnezija u obliku soli topivih u vodi izražen kao magnezijev oksid: 5% MgO |  | Nitratni dušik  Magnezijev oksid topiv u vodi |
| 1(c) | Magnezijev nitrat | Kemijski dobiven proizvod koji sadrži magnezijev nitrat heksahidrat kao osnovni sastojak | 10% N  Dušik izražen kao nitratni dušik  14% MgO  Magnezij izražen kao magnezijev oksid topiv u vodi | Stavljanjem u pro­met u obliku kristala može se dodati oznaka »u kristalnom obliku« | Nitratni dušik  Magnezijev oksid topiv u vodi |
| 2(a) | Natrijev nitrat | Kemijski dobiven proizvod koji sadrži natrijev nitrat kao osnovni sastojak | 15% N  Dušik izražen kao nitratni dušik |  | Nitratni dušik |
| 2(b) | Čilska salitra | Proizvod pripremljen iz prirodne salitre koji sadrži natrijev nitrat kao osnovni sastojak | 15% N  Dušik izražen kao nitratni dušik |  | Nitratni dušik |
| 3(a) | Kalcijev cijanamid | Kemijski dobiven proizvod koji sadrži kalcijev cijanamid kao osnovni sastojak, a sadrži i kalcijev oksid i moguće manje količine amonijevih soli i uree | 18%  Dušik izražen kao ukupni dušik, a najmanje 75% deklariranog dušika mora biti vezano u obliku cijanamida |  | Ukupni dušik |
| 3(b) | Dušični kalcijev cija­namid | Kemijski dobiven proizvod koji sadrži kalcijev cijanamid kao osnovni sastojak, a može sadržavati i manje količine amonijeve soli i uree plus dodani nitrat | 18% N  Dušik izražen kao ukupni dušik, a najmanje 75% deklariranog nenitratnog dušika mora biti vezano u obliku cijanamida.  Sadržaj nitratnog dušika:  – najmanje: 1% N  – najviše: 3% N |  | Ukupni dušik  Nitratni dušik |
| 4 | Amonijev sulfat | Kemijski dobiven proizvod koji sadrži amonijev sulfat kao osnovni sastojak | 20% N  Dušik izražen kao amonijski dušik |  | Amonijski dušik |
| 5 | Amonijev nitrat ili kalcijev amonijev ni­trat | Kemijski dobiven proizvod koji sadrži amonijev nitrat kao osnovni sastojak, koji može sadržavati punila kao što su mljeveni vapnenac, kalcijev sulfat, mljeveni dolomit, magnezijev sulfat, kizerit | 20% N  Dušik izražen kao nitratni dušik i amonijski dušik, a svaki od oblika dušika iznosi oko polovice prisutnog dušika.  Ako je potrebno vidi Dodatak III.1 i III.2 ovoga Pravilnika | Oznaka »kalcijev amo­nijev nitrat« isključivo je rezervirana za gnojivo koje sadrži samo kalcijev karbonat (npr. vapnenac) i/ili magnezijev kar­bonat i kalcijev karbonat (npr. dolomit) kao dodatak amonijevom nitratu.  Najmanji sadržaj ovih karbonata mora biti 20%, a njihova čistoća mora biti najmanje 90%. | Ukupni dušik  Nitratni dušik  Amonijski dušik |
| 6 | Amonijev sulfat i nitrat | Kemijski dobiven proizvod koji sadrži amonijev nitrat i amonijev sulfat kao osnovne sastojke | 25% N  Dušik izražen kao amonijski i nitratni dušik.  Najmanji sadržaj nitratnog dušika: 5% |  | Ukupni dušik  Amonijski dušik  Nitratni dušik |
| 7 | Magnezijev sulfonitrat | Kemijski dobiven proizvod koji sadrži amonijev nitrat, amonijev sulfat i magnezijev sulfat kao osnovne sastojke | 19% N  Dušik izražen kao amonijski i nitratni dušik. Najmanji sadržaj nitratnog dušika: 6% N  5% MgO  Magnezij u obliku soli topivih u vodi izražen kao magnezijev oksid |  | Ukupni dušik  Amonijski dušik  Nitratni dušik  Magnezijev oksid topiv u vodi |
| 8 | Magnezijev amonijev nitrat | Kemijski dobiveni proizvod koji sadrži amonijev nitrat i magnezijeve složene soli (dolomit magnezijev karbonat i/ili magnezijev sulfat) kao osnovne sastojke | 19% N  Dušik izražen kao amonijski i nitratni dušik. Najmanji sadržaj nitratnog dušika: 6% N  5% MgO  Magnezij izražen kao ukupni magnezijev oksid |  | Ukupni dušik  Amonijski dušik  Nitratni dušik  Ukupni magnezijev oksid  i, po mogućnosti, magnezijev oksid topiv u vodi |
| 9 | Urea | Kemijski dobiven proizvod koji sadrži karbonil diamid (karbamid) kao osnovni sastojak | 46% N  Ukupni dušik iz uree (uključujući biuret). Najveći sadržaj biureta:  1% |  | Ukupni dušik izražen kao amidni dušik |
| 10 | Krotoniliden diurea | Proizvod dobiven reakcijom uree s krotonaldehidom  Monomerni spoj | 28% N  Dušik izražen kao ukupni dušik  Najmanje 25% N iz krotoniliden diuree  Najveći sadržaj dušika iz uree: 3% |  | Ukupni dušik  Dušik iz uree kada je on najmanje 1% (m/m)  Dušik iz krotoniliden diuree |
| 11 | Izobutiliden diurea | Proizvod dobiven reakcijom uree s izobutilaldehidom  Monomerni spoj | 28% N  Dušik izražen kao ukupni dušik  Najmanje 25% N iz izobutiliden diuree  Najveći sadržaj dušika iz uree: 3% |  | Ukupni dušik  Dušik iz uree kada je on najmanje 1% (m/m)  Dušik iz izobutiliden diuree |
| 12 | Urea formaldehid | Proizvod dobiven reakcijom uree i formaldehida koji sadrži molekule urea formaldehida kao osnovne sastojke  Polimerni spoj | 36% N ukupnog dušika  Dušik izražen kao ukupni dušik  Najmanje 3/5 deklariranog sadržaja ukupnog dušika mora biti topivo u vrućoj vodi  Najmanje 31% N iz urea formaldehida  Najveći sadržaj dušika iz uree: 5% |  | Ukupni dušik  Dušik iz uree kada je on najmanje 1% (m/m)  Dušik iz formaldehid uree koja je topiva u hladnoj vodi  Dušik iz formaldehidne uree koja je topiva samo u vrućoj vodi |
| 7 | Magnezijev sulfonitrat | Kemijski dobiven proizvod koji sadrži amonijev nitrat, amonijev sulfat i magnezijev sulfat kao osnovne sastojke | 19% N  Dušik izražen kao amonijski i nitratni dušik. Najmanji sadržaj nitratnog dušika: 6% N  5% MgO  Magnezij u obliku soli topivih u vodi izražen kao magnezijev oksid |  | Ukupni dušik  Amonijski dušik  Nitratni dušik  Magnezijev oksid topiv u vodi |
| 8 | Magnezijev amonijev nitrat | Kemijski dobiveni proizvod koji sadrži amonijev nitrat i magnezijeve složene soli (dolomit magnezijev karbonat i/ili magnezijev sulfat) kao osnovne sastojke | 19% N  Dušik izražen kao amonijski i nitratni dušik. Najmanji sadržaj nitratnog dušika: 6% N  5% MgO  Magnezij izražen kao ukupni magnezijev oksid |  | Ukupni dušik  Amonijski dušik  Nitratni dušik  Ukupni magnezijev oksid i, po mogućnosti, magnezijev oksid topiv u vodi |
| 9 | Urea | Kemijski dobiven proizvod koji sadrži karbonil diamid (karbamid) kao osnovni sastojak | 46% N  Ukupni dušik iz uree (uključujući biuret).  Najveći sadržaj biureta: 1% |  | Ukupni dušik izražen kao amidni dušik |
| 10 | Krotoniliden diurea | Proizvod dobiven reakcijom uree s krotonaldehidom  Monomerni spoj | 28% N  Dušik izražen kao ukupni dušik  Najmanje 25% N iz krotoniliden diuree  Najveći sadržaj dušika iz uree: 3% |  | Ukupni dušik  Dušik iz uree kada je on najmanje 1% (m/m)  Dušik iz krotoniliden diuree |
| 11 | Izobutiliden diurea | Proizvod dobiven reakcijom uree sa izobutilaldehidom  Monomerni spoj | 28% N  Dušik izražen kao ukupni dušik  Najmanje 25% N iz izobutiliden diuree  Najveći sadržaj dušika iz uree: 3% |  | Ukupni dušik  Dušik iz uree kada je on najmanje 1% (m/m)  Dušik iz izobutiliden diuree |
| 12 | Urea formaldehid | Proizvod dobiven reakcijom uree i formaldehida koji sadrži molekule urea formaldehida kao osnovne sastojke  Polimerni spoj | 36% N ukupnog dušika  Dušik izražen kao ukupni dušik  Najmanje 3/5 deklariranog sadržaja ukupnog dušika mora biti topivo u vrućoj vodi  Najmanje 31% N iz urea formaldehida  Najveći sadržaj dušika iz uree: 5% |  | Ukupni dušik  Dušik iz uree kada je on najmanje 1% (m/m)  Dušik iz formaldehid uree koja je topiva u hladnoj vodi  Dušik iz formaldehidne uree koja je topiva samo u vrućoj vodi |
| 13 | Dušična gnojiva koja sadrže krotoniliden diureu | Kemijski dobiven proizvod koji sadrži krotoniliden diureu i jednostavno dušićno gnojivo (Popis A.1. ovoga Pravilnika, izuzev proizvoda 3(a), 3(b) i (5)) | 18% N izražen kao ukupni dušik  Najmanje 3% dušika u amonijskom i/ili nitratnom i/ili amidnom obliku  Najmanje 1/3 deklariranog sadržaja ukupnog dušika mora biti porijeklom iz krotoniliden diuree  Najveći sadržaj biureta:  (N iz uree + N iz krotoniliden diuree) x 0,026 |  | Ukupni dušik  Za svaki oblik koji iznosi najmanje 1%:  – nitratnog dušika  – amonijskog dušika  – amidnog dušika  Dušik iz krotoniliden diuree |
| 14 | Dušična gnojiva koja sadrže izobutiliden diureu | Kemijski dobiven proizvod koji sadrži izobutiliden diureu i jednostavno dušično gnojivo (Popis A.1. ovoga Pravilnika, izuzev proizvoda 3(a), 3(b) i 5) | 18% N izražen kao ukupni dušik  Najmanje 3% dušika u amonijskom i/ili nitratnom i/ili amidnom obliku  Najmanje 1/3 deklariranog sadržaja ukupnog dušika mora biti porijeklom iz izobutiliden diuree  Najveći sadržaj biureta:  (N iz uree + N iz izobutiliden diuree) x 0,026 |  | Ukupni dušik  Za svaki oblik koji iznosi najmanje 1%:  – nitratnog dušika  – amonijskog dušika  – amidnog dušika  Dušik iz izobutiliden uree |
| 15 | Dušična gnojiva koja sadrže ureu formaldehid | Kemijski dobiven proizvod koji sadrži urea formaldehid i jednostavno dušično gnojivo (Popis A.1. ovoga Pravilnika, izuzev proizvoda 3(a), 3(b) i (5)) | 18% N izražen kao ukupni dušik  Najmanje 3% dušika u amonijskom i/ili nitratnom i/ili amidnom obliku  Najmanje 1/3 deklariranog sadržaja ukupnog dušika mora biti porijeklom iz urea formaldehida  Dušik iz urea formaldehida mora sadržavati najmanje 3/5 dušika koji je topiv u vrućoj vodi  Najveći sadržaj biureta:  (N iz uree + urea formaldehid) x 0,026 |  | Ukupni dušik  Za svaki oblik koji iznosi najmanje 1%:  – nitratnog dušika  – amonijskog dušika  – amidnog dušika  Dušik iz urea formaldehida  Dušik iz urea formaldehida koji je topiv u hladnoj vodi  Dušik iz urea formaldehia koji je topiv samo u vrućoj vodi |
| 16 | Amonijev sulfat s inhibitorima nitrifikacije (dicijandiamid) | Kemijski dobiven proizvod koji sadrži amonijev sulfat i dicijandiamid | 20% N  Dušik izražen kao ukupni dušik  Najmanji sadržaj amonijskog dušika: 18%  Najmanji sadržaj dušika iz dicijandiamida: 1,5% |  | Ukupni dušik  Amonijski dušil  Dušik iz dicijandiamida  Tehničke informacije (a) |
| 17 | Amonijev sulfat – nitrat s inhibitorima nitrifikacije (dicijandiamid) | Kemijski dobiven proizvod koji sadrži amonijev sulfat i nitrat i dicijandiamid | 24% N  Dušik izražen kao ukupni dušik  Najmanji sadržaj nitratnog dušika: 3%  Najmanji sadržaj dušika iz dicijandiamida: 1,5% |  | Ukupni dušik  Nitratni dušik  Amonijski dušik  Dušik iz dicijandiamida  Tehničke informacije (a) |
| 18 | Urea amonijev sulfat | Kemijski dobiven proizvod iz uree i amonijevog sulfata | 30% N  Dušik izražen kao amonijski i amidni dušik  Najmanji sadržaj amonijskog dušika: 4%  Najmanji sadržaj sumpora izražen kao sumpor (VI) oksid: 12%  Najveći sadržaj biureta: 0,9% |  | Ukupni dušik  Amonijski dušik  Amidni dušik  Sumpor (VI) oksid topiv u vodi |

\_\_\_\_\_\_
(a) Na svakoj ambalaži ili dokumentaciji koja prati gnojiva u
rasutom stanju moraju se pružiti potpune tehničke informacije koje će korisniku
omogućiti da odredi dozu i vrijeme primjene u odnosu na uzgajanu kulturu.

**A.2. Tip: Jednostavna mineralna fosforna gnojiva**Kada je propisana, veličina čestica za osnovne sastojke gnojiva (gnojiva 1,
3, 4, 5, 6 i 7) utvrdit će se odgovarajućom analitičkom metodom.

|  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| **BR.** | **NAZIV GNOJIVA UNUTAR TIPA** | **PODACI O NAČINU  PROIZVODNJE I OSNOVNIM SASTOJCIMA** | **NAJMANJI SADRŽAJ HRANJIVA  (MASENI POSTOTAK)  PODACI O PRIKAZU HRANJIVA  OSTALI ZAHTJEVI** | **OSTALI PODACI O OZNAČAVANJU** | **SADRŽAJ DEKLARIRANOG HRANJIVA  OBLICI I TOPIVOSTI HRANJIVA  OSTALI KRITERIJI** |
| **1** | **2** | **3** | **4** | **5** | **6** |
| 1 | Bazična troska:  – Thomasovi fosfati  – Thomasova troska | Proizvod dobiven u željezarama obradom rastaljenog fosfora koji sadrži kalcijeve silikofosfate kao osnovne sastojke | 12% P2O5  Fosfor izražen kao fosforov (V) oksid topiv u 2% limunskoj kiselini.  Veličina čestica:  – najmanje 75% prolazi kroz sito veličine očica 0,160 mm  – najmanje 96% prolazi kroz sito veličine očica 0,630 mm |  | Fosforov (V) oksid topiv u 2% limunskoj kiselini |
| 2(a) | Jednostruki superfosfat | Proizvod dobiven reakcijom mljevenog mineralnog fosfata sa sumpornom kiselinom koji sadrži monokalcijev fosfat i kalcijev sulfat kao osnovne sastojke | 16% P2O5Fosfor izražen kao P2O5 topiv u neutralnom amonijevom citratu, a namanje 93% deklariranog sadržaja P2O5 topljivog u vodi  Uzorak za ispitivanje: 1 g |  | Fosforov (V) oksid topiv u neutralnom amonijevom citratu  Fosforov (V) oksid topiv u vodi |
| 2(b) | Koncentrirani superfosfat | Proizvod dobiven reakcijom mljevenog mineralnog fosfata sa sumpornom kiselinom i fosfornom kiselinom koji sadrži monokalcijev fosfat i kalcijev sulfat kao osnovne sastojke | 25% P2O5Fosfor izražen kao P2O5 topiv u neutralnom amonijevom citratu, a namanje 93% deklariranog sadržaja P2O5 topivog u vodi  Uzorak za ispitivanje: 1 g |  | Fosforov (V) oksid topiv u neutralnom amonijevom citratu  Fosforov (V) oksid topiv u vodi |
| 2(c) | Trostruki superfosfat | Proizvod dobiven reakcijom mljevenog mineralnog fosfata s fosfornom kiselinom koji sadrži monokalcijev fosfat kao osnovni sastojak | 38% P2O5Fosfor izražen kao P2O5 topiv u neutralnom amonijevom citratu, a namanje 93% deklariranog sadržaja P2O5 topivog u vodi  Uzorak za ispitivanje: 3 g |  | Fosforov (V) oksid topiv u neutralnom amonijevom citratu  Fosforov (V) oksid topiv u vodi |
| 3 | Djelomično topivi sirovi fosfat | Proizvod dobiven djelomičnim otapanjem mljevenog sirovog fosfata sa sumpornom kiselinom ili fosfornom kiselinom, koji sadrži monokalcijeve fosfate, trikalcijeve fosfate i kalcijeve sulfate kao osnovne sastojke | 20% P2O5Fosfor izražen kao P2O5 topiv u mineralnim kiselinama, a najmanje 40% deklariranog sadržaja P2O5 topivog u vodi  Veličina čestica:  – najmanje 90% prolazi kroz sito veličine očica 0,160 mm  – najmanje 98% prolazi kroz sito veličine očica 0,630 mm |  | Ukupni fosforov (V) oksid topiv u mineralnim kiselinama  Fosforov (V) oksid topiv u vodi |
| 4 | Dikalcijev fosfat | Proizvod dobiven taloženjem otopine fosforne kiseline iz mineralnih fosfata ili kostiju koji sadrži dikalcijev fosfat dihidrat kao osnovni sastojak | 38% P2O5Fosfor izražen kao P2O5 topiv u alkalnom amonijevom citratu (Petermann)  Veličina čestica:  – najmanje 90% prolazi kroz sito veličine očica 0,160 mm  – najmanje 98% prolazi  kroz sito veličine očica 0,630 mm |  | Fosforov (V) oksid topiv u alkalnom amonijevom citratu |
| 5 | Kalcinirani fosfat | Proizvod dobiven termičkom obradom mljevenih sirovih fosfata s alkalnim spojevima i silicijskom kiselinom, a sadrže alkalni kalcijev fosfat i kalcijev silikat kao osnovne sastojke | 25% P2O5Fosfor izražen kao P2O5 topiv u alkalnom amonijevom citratu (Petermann)  Veličina čestica:  – najmanje 75% prolazi kroz sito veličine očica 0,160 mm  – 96% prolazi kroz sito  veličine očica 0,630 mm |  | Fosforov (V) oksid topiv u alkalnom amonijevom citratu |
| 6 | Aluminijev kalcijev fosfat | Proizvod dobiven u amorfnom obliku termičkom obradom i mljevenjem, a sadrži aluminijev fosfat i kalcijev fosfat kao osnovne sastojke | 30% P2O5Fosfor izražen kao P2O5 topiv u mineralnim kiselinama, a najmanje 75% deklariranog sadržaja P2O5 topljivo u alkalnom amonijevom citratu (Joulie)  Veličina čestica:  – najmanje 90% prolazi kroz sito veličine očica 0,160 mm  – najmanje 98% prolazi  kroz sito veličine očica 0,630 mm |  | Ukupni fosforov (V) oksid topiv u mineralnim kiselinama  Fosforov (V) oksid topiv u alkalnom amonijevom citratu |
| 7 | Fino mljeveni sirovi fosfat | Proizvod dobiven mljevenjem mekih mineralnih fosfata koji sadrže trikalcijev fosfat i kalcijev karbonat kao osnovne sastojke | 25% P2O5Fosfor izražen kao P2O5 topiv u mineralnim kiselinama, a namanje 55% deklariranog sadržaja P2O5 topivo u 2% mravljoj kiselini  Veličina čestica:  – najmanje 90% prolazi kroz sito veličine očica 0,063 mm  – najmanje 99% prolazi  kroz sito veličine očica 0,125 mm |  | Ukupni fosforov (V) oksid topiv u mineralnim kiselinama  Fosforov (V) oksid to­piv u 2% mravljoj kiselini  Maseni postotak tvari koja prolazi kroz sito veličine očica 0,063 mm |

**A.3. Tip: Jednostavna mineralna kalijeva gnojiva**

|  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| **BR.** | **NAZIV GNOJIVA UNUTAR TIPA** | **PODACI O NAČINU  PROIZVODNJE I OSNOVNIM SASTOJCIMA** | **NAJMANJI SADRŽAJ HRANJIVA  (MASENI POSTOTAK)  PODACI O PRIKAZU HRANJIVA  OSTALI ZAHTJEVI** | **OSTALI PODACI O OZNAČAVNJU** | **SADRŽAJ DEKLARIRANOG HRANJIVA  OBLICI I TOPIVOSTI HRANJIVA  OSTALI KRITERIJI** |
| **1** | **2** | **3** | **4** | **5** | **6** |
| 1 | Kainit | Proizvod dobiven iz sirovih kalijevih soli | 10% K2O  Kalij izražen kao K2O topiv u vodi  5% MgO  Magnezij u obliku soli topivih u vodi, izražen kao magnezijev oksid topiv u vodi | Može se dodati uobičajeno trgovačko ime | Kalijev oksid topiv u vodi  Magnezijev oksid topiv u vodi |
| 2 | Obogaćeni kainit | Proizvod dobiven iz sirovih kalijevih soli obogaćen miješanjem s kalijevim kloridom | 18% K2O  Kalij izražen kao K2O topiv u vodi | Može se dodati uobičajeno trgovačko ime | Kalijev oksid topiv u vodi  Neobavezno navođenje sadržaja magnezijevog oksida topivog u vodi, ako je veći od 5% MgO |
| 3 | Kalijev klorid | Proizvod dobiven iz sirovih kalijevih soli koji sadrži kalijev klorid kao osnovni sastojak | 37% K2O  Kalij izražen kao K2O topiv u vodi | Može se dodati uobičajeno trgovačko ime | Kalijev oksid topiv u vodi |
| 4 | Kalijev klorid koji sadrži magnezijeve soli | Proizvod dobiven iz sirovih kalijevih soli s dodatkom magnezijevih soli, koji sadrži kalijev klorid i magnezijeve soli kao osnovne sastojke | 37% K2O  Kalij izražen kao K2O topiv u vodi  5% MgO  Magnezij u obliku soli topivih u vodi, izražen kao magnezijev oksid |  | Kalijev oksid topiv u vodi  Magnezijev oksid topiv u vodi |
| 5 | Kalijev sulfat | Kemijski dobiven proizvod iz kalijevih soli koji sadrži kalijev sulfat kao osnovni sastojak | 47% K2O  Kalij izražen kao K2O topiv u vodi  Najveći sadržaj klorida: 3% Cl |  | Kalijev oksid topiv u vodi  Neobavezno navođenje sadržaja klorida |
| 6 | Kalijev sulfat koji sadrži magnezijevu sol | Kemijski dobiven proizvod iz kalijevih soli s dodatkom magnezijevih soli, a sadrži kalijev sulfat i magnezijev sulfat kao osnovne sastojke | 22% K2O  Kalij izražen kao K2O topiv u vodi  8% MgO  Magnezij u obliku soli topivih u vodi, izražen kao magnezijev oksid  Najveći sadržaj klorida: 3% Cl | Može se dodati uobičajeno trgovačko ime | Kalijev oksid topiv u vodi  Magnezijev oksid topiv u vodi  Neobavezno navođenje sadržaja klorida |
| 7 | Kieserit s kalijevim sulfatom | Proizvod dobiven iz kieserita s dodatkom kalijevog sulfata | 8% MgO  Magnezij izražen kao MgO topiv u vodi  6% K2O  Kalij izražen kao K2O topiv u vodi  Ukupni MgO + K2O: 20%  Najveći sadržaj klorida: 3% Cl | Može se dodati uobičajeno trgovačko ime | Magnezijev oksid topiv u vodi  Kalijev oksid topiv u vodi  Neobavezno navođenje sadržaja klorida |

**B. Složena mineralna gnojiva s makrohranjivima**
U složenim mineralnim gnojivima koja sadrže fosfornu komponentu u naznaci
formulacije PO može se isključivo brojčano izraziti samo kao topivosti 1, 2, 3,
5 i 6 navedene u tablicama B. Dodatka I. ovoga Pravilnika.
 **B.1. Tip: Složena mineralna dušićno-fosforno-kalijeva ili složena mineralna NPK
gnojiva**

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| B.1.1. | NAZIV GNOJIVA UNUTAR TIPA | NPK GNOJIVO S NAZNAKOM FORMULACIJE |
| PODACI O NAČINU PROIZVODNJE | KEMIJSKI DOBIVEN PROIZVOD BEZ DODATAKA ORGANSKIH HRANJIVA ŽIVOTINJSKOG ILI BILJNOG PODRIJETLA |
| NAJMANJI SADRŽAJ HRANJIVA (MASENI POSTOTAK) | UKUPNO: 20% (N + P2O5 + K2O)  ZA SVAKO HRANJIVO: 3% N, 5% P2O5, 5% K2O |

|  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| **OBLICI, TOPIVOSTI I SADRŽAJ HRANJIVA KOJI TREBAJU BITI DEKLARIRANI KAKO JE PROPISANO  U STUPCIMA 4, 5 i 6** | | | **PODACI ZA INDENTIFIKACIJU GNOJIVA  OSTALI ZAHTJEVI** | | |
| **N** | **P2O5** | **K2O** | **N** | **P2O5** | **K2O** |
| **1** | **2** | **3** | **4** | **5** | **6** |
| (1) Ukupni dušik(2) Nitratni dušik  (3) Amonijski dušik  (4) Amidni dušik  (5) Cijanamidni dušik | (1) P2O5 topiv u vodi  (2) P2O5 topiv u neutralnom amonijevom citratu  (3) P2O5 topiv u neutralnom amonijevom citratu i vodi  (4) P2O5 topiv samo u mineralnim kiselinama    (5) P2O5 topiv u alkalnom amonijevom citratu (Petermann)  (6) P2O5 topiv u 2% limunskoj kiselini | K2O topiv u vodi | (1) Ukupni dušik  (2) Ako bilo koji oblik dušika od (2) do (4) iznosi 1% (m/m) ili više mora se deklarirati  (3) Ako je ukupni dušik porijeklom iz amonijevog nitrate veći od 28% vidi Dodatak III.2. ovoga Pravilnika | 1  NPK gnojivo koje ne sadrži Thomasovu trosku, kalcinirani fosfat, aluminijev kalcijev fosfat, djelomično otopljeni sirovi fosfat i fini mljeveni sirovi fosfat mora biti deklarirano u skladu s topivostima (1), (2) ili (3) ili (6):  – kada P2O5 topiv u vodi ne dostiže 2%, deklarira se samo topivost (2) ili (6),  – kada je P2O5 topiv u vodi 2% ili više, deklarira se topivost (3) ili (6), a sadržaj P2O5 topivog u vodi mora se naznačiti [topivost (1)]. | (1) Kalijev oksid topiv u vodi  (2) Oznaka »mali sadržaj klorida« veže se uz najveći sadržaj od 2% Cl(3) Može se navesti sadržaj klorida |
|  |  |  |  | Sadržaj P2O5 topivog samo u mineralnim kiselinama je najviše 2%.  Za ovo gnojivo uzorak za ispitivanje topivosti (2), (3) i (6) treba biti 1 g.  2(a)  NPK gnojivo koje sadrži fini mljeveni sirovi fosfat ili djelomično otopljeni sirovi fosfat ne smije sadržavati Thomasovu trosku, kalcinirani fosfat i aluminijev kalcijev fosfat. Deklarira se u skladu s topivostima (1), (3) i (4)Ovo gnojivo mora sadržavati:  – najmanje 2% P2O5 topivog samo u mineralnim kiselinama [topivost (4)];  – najmanje 5% P2O5 topivog u neutralnom amonijevom citratu i vodi [topivost (3)];  – najmanje 2,5% P2O5 topivog u vodi [topivost (1)].  Ovo gnojivo mora nositi oznaku »sadrži meki mljeveni sirovi fosfat« ili »sadrži djelomično otopljeni sirovi fosfat«.  Za ovo gnojivo uzorak za ispitivanje topivosti (3) treba biti 3 g. |  |
| **1** | **2** | **3** | **4** | **5** | **6** |
|  | | | | 2(b)  NPK gnojivo koje sadrži aluminijev kalcijev fosfat ne smije sadržavati Thomasovu trosku, kalcinirani fosfat, fini mljeveni sirovi fosfat i djelomično otopljeni sirovi fosfat.  Deklarira se u skladu s topivosti (1).  Ovo gnojivo mora sadržavati:  – najmanje 5% P2O5 topivog u vodi [topivost (1)].  Ovo gnojivo mora nositi oznaku »sadrži aluminijev kalcijev fosfat«.  3  Kada NPK gnojivo sadrži samo jedno od sljedećih fosfornih gnojiva: Thomasova troska i kalcinirani fosfat, nakon oznake naziva gnojiva mora slijediti oznaka fosfatnog sastojka.  Deklaracija topivosti P2O5 mora se navesti u skladu sa sljedećim topljivostima:  – za gnojiva na bazi Thomasove troske: topivost (6);  – za gnojiva na bazi kalciniranog fosfata: topivost (5). | |

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| B.1.2. | NAZIV GNOJIVA UNUTAR TIPA | NPK GNOJIVO KOJE SADRŽI KROTONILIDEN DUREU ILI IZOBUTILIDEN DIUREU ILI UREU FORMALDEHID (PREMA POTREBI) |
| PODACI O NAČINU PROIZVODNJE | KEMIJSKI DOBIVEN PROIZVOD BEZ DODATAKA ORGANSKIH HRANJIVA ŽIVOTINJSKOG ILI BILJNOG PODRIJETLA KOJI SADRŽI KROTONILDEN DIUREU ILI IZOBUTILIDEN DIUREU ILI UREU FORMALDEID |
| NAJMANJI SADRŽAJ HRANJIVA (MASENI POSTOTAK) | UKUPNO: 20% (N + P2O5 + K2O);  ZA SVAKO HRANJIVO:  – 5% N;  NAJMANJE 1/4 DEKLARIRANOG SADRŽAJA UKUPNOG DUŠIKA MORA BITI  PODRIJETLOM IZ DUŠIKA OBLIKA (5) ILI (6) ILI (7).  NAJMANJE 3/5 DEKLARIRANOG SADRŽAJA DUŠIKA (7) MORA BITI TOPIVO U VRUĆOJ VODI  – 5% P2O5,  – 5% K2O. |

|  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| **OBLICI, TOPIVOSTI I SADRŽAJ HRANJIVA KOJI TREBAJU BITI DEKLARIRANI KAKO JE PROPISANO  U STUPCIMA 4, 5 i 6** | | | **PODACI ZA IDENTIFIKACIJU GNOJIVA  OSTALI ZAHTJEVI** | | |
| **N** | **P2O5** | **K2O** | **N** | **P2O5** | **K2O** |
| **1** | **2** | **3** | **4** | **5** | **6** |
| (1) Ukupni dušik  (2) Nitratni dušik  (3) Amonijski dušik(4) Amidni dušik  (5) Dušik iz krotoniliden diuree  (6) Dušik iz izobutiliden diuree  (7) Dušik iz urea formaldehida  (8) Dušik iz urea formaldehida topivog samo u vrućoj vodi  (9) Dušik iz urea formaldehida topivog u hladnoj vodi | (1) P2O5 topiv u vodi  (2) P2O5 topiv u neutralnom amonijevom citratu  (3) P2O5 topiv u netralnom amonijevom citratu i vodi | K2O topiv u vodi | (1) Ukupni dušik  (2) Ako bilo koji oblik dušika od (2) do (4) iznosi 1% (m/m) ili više mora se deklarirati;  (3) Jedan od oblika dušika od (5) do (7) (ako odgovara).  Oblik dušika (7) mora se deklarirati u obliku dušika (8) i (9). | NPK gnojivo koje ne sadrži Thomasovu trosku, kalcinirani fosfat, aluminijev kalcijev fosfat, djelomično otopljeni sirovi fosfat i fini mljeveni sirovi fosfat mora biti deklarirano u skladu s topivostima (1), (2) ili (3):– kada P2O5 topiv u vodi ne dostiže 2% deklarira se samo topivost (2),  – kada je P2O5 topiv u vodi 2% ili više, deklarira se topivost (3), a sadržaj P2O5 topivog u vodi mora se naznačiti [topivost (1)].  Sadržaj P2O5 topivog samo u mineralnim kiselinama je najviše 2%.  Za ovo gnojivo uzorak za ispitivanje topivosti (2) i (3) je 1 g. | (1) Kalijev oksid topiv u vodi  (2) Oznaka »mali sadržaj klorida« veže se uz najveći sadržaj od 2% Cl  (3) Može se navesti sadržaj klorida |

**B.2. Tip: Složena mineralna dušično-fosforna gnojiva ili
složena mineralna NP gnojiva**

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| B.2.1. | NAZIV GNOJIVA UNUTAR TIPA | NP GNOJIVO S NAZNAKOM FORMULACIJE |
| PODACI O NAČINU PROIZVODNJE | KEMIJSKI DOBIVEN PROIZVOD BEZ DODATAKA ORGANSKIH HRANJIVA ŽIVOTINJSKOG ILI BILJNOG PODRIJETLA |
| NAJMANJI SADRŽAJ HRANJIVA (MASENI POSTOTAK) | UKUPNO: 18% (N + P2O)  ZA SVAKO HRANJIVO: 3% N, 5% P2O5 |

|  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| **OBLICI, TOPIVOSTI I SADRŽAJ HRANJIVA KOJI TREBAJU BITI DEKLARIRANI KAKO JE PROPISANO U STUPCIMA 4 I 5** | | | **PODACI ZA INDENTIFIKACIJU GNOJIVA  OSTALI ZAHTJEVI** | | |
| **N** | **P2O5** | **K2O** | **N** | **P2O5** | **K2O** |
| **1** | **2** | **3** | **4** | **5** | **6** |
| (1) Ukupni dušik(2) Nitratni dušik(3) Amonijski dušik | (1) P2O5 topiv u vodi  (2) P2O5 topiv u neutralnom amonijevom citratu |  | (1) Ukupni dušik(2) Ako bilo koji oblik dušika od (2) | 1  NP gnojivo koje ne sadrži Thomasovu trosku, kalcinirani fosfat, aluminijev kalcijev fosfat, djelomično otopljeni |  |
| (4) Amidni dušik(5) Cijanamidni dušik | (3) P2O5 topiv u neutralnom amonijevom citratu i vodi  (4) P2O5 topiv samo u mineralnim kiselinama  (5) P2O5 topiv u alkalnom amonijevom citratu (Petermann)  (6) P2O5 topiv u 2% limunskoj kiselini |  | do (4) iznosi 1% (m/m) ili više mora se deklarirati | sirovi fosfat i fini mljeveni sirovi fosfat mora biti deklarirano u skladu s topivostima (1), (2) ili (3) ili (6):  – kada P2O5 topiv u vodi ne dostiže 2%, deklarira se samo topljivost (2) ili (6);  – kada je P2O5 topiv u vodi 2% ili više, deklarira se topivost (3) ili (6), a sadržaj P2O5 topiv u vodi mora se naznačiti [topivost (1)].  Sadržaj P2O5 topivog samo u mineralnim kiselinama je najviše 2%.  Za ovo gnojivo uzorak za ispitivanje topivosti (2) i (3) treba biti 1 g.  2(a)  NP gnojivo koje sadrži fini mljeveni sirovi fosfat ili djelomično otopljeni sirovi fosfat ne smije sadržavati Thomasovu trosku, kalcinirani fosfat i aluminijev kalcijev fosfat. Deklarira se u skladu s topivostima (1), (3) i (4).  Ovo gnojivo mora sadržavati:  – najmanje 2% P2O5 topivog samo u mineralnim kiselinama [topivost (4)];  – najmanje 5% P2O5 topivog u neutralnom amonijevom citratu i vodi [topivost (3)];  – najmanje 2,5% P2O5 topivog u vodi [topivost (1)].  Ovo gnojivo mora nositi oznaku »sadrži meki mljeveni sirovi fosfat« ili »sadrži djelomično otopljeni sirovi fosfat«.  Za ovo gnojivo uzorak za ispitivanje topivosti (3) treba biti 3 g. |  |
| **1** | **2** | **3** | **4** | **5** | **6** |
|  | | |  | 2(b)  NP gnojivo koje sadrži aluminijev kalcijev fosfat ne smije sadržavati Thomasovu trosku, kalcinirani fosfat, fini mljeveni sirovi fosfat i djelomično otopljeni sirovi fosfat.  Deklarira se u skladu s topivosti (1).  Ovo gnojivo mora sadržavati:  – najmanje 5% P2O5 topivog u vodi [topivost (1)].  Ovo gnojivo mora nositi oznaku »sadrži aluminijev kalcijev fosfat«.  3  Kada NP gnojivo sadrži samo jedno od sljedećih fosfornih gnojiva: Thomasova troska, kalcinirani fosfat, aluminijev kalcijev fosfat, nakon oznake naziva gnojiva mora slijediti oznaka fosfatnog sastojka.  Deklaracija topivosti P2O5 mora se navesti u skladu sa sljedećim topivostima:  – za gnojiva na bazi Thomasove troske topivost (6);  – za gnojiva na bazi kalciniranog fosfata: topivost (5). |  |

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| B.2.2. | NAZIV GNOJIVA UNUTAR TIPA | NP GNOJIVO KOJE SADRŽI KROTONILIDEN DIUREU ILI IZOBUTILIDEN DIUREU ILI UREU FORMALDEHID (PREMA POTREBI) |
| PODACI O NAČINU PROIZVODNJE | KEMIJSKI DOBIVEN PROIZVOD BEZ DODATKA ORGANSKIH HRANJIVA ŽIVOTINJSKOG ILI BILJNOG PODRIJETLA KOJI SADRŽI KROTONILIDEN DIUREU ILI IZOBUTILIDEN DIUREU ILI UREU FORMALDEHID |
| NAJMANJI SADRŽAJ HRANJIVA (MASENI POSTOTAK) | UKUPNO: 18% (N + P2O5);  ZA SVAKO HRANJIVO:  – 5% N.  NAJMANJE 1/4 DEKLARIRANOG SADRŽAJA UKUPNOG DUŠIKA MORA BITI PODRIJETLOM IZ DUŠIKA OBLIKA (5) ILI (6) ILI (7).  NAJMANJE 3/5 DEKLARIRANOG SADRŽAJA DUŠIKA (7) MORA BITI TOPIVO U VRUĆOJ VODI  – 5% P2O5, |

|  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| **OBLICI, TOPIVOSTI I SADRŽAJ HRANJIVA KOJI TREBAJU BITI DEKLARIRANI KAKO JE PROPISANO U STUPCIMA 4 I 5** | | | **PODACI ZA IDENTIFIKACIJU GNOJIVA  OSTALI ZAHTJEVI** | | |
| **N** | **P2O5** | **K2O** | **N** | **P2O5** | **K2O** |
| **1** | **2** | **3** | **4** | **5** | **6** |
| (1) Ukupni dušik  (2) Nitratni dušik  (3) Amonijski dušik(4) Amidni dušik  (5) Dušik iz krotoniliden diuree  (6) Dušik iz izobutiliden diuree  (7) Dušik iz urea formaldehida  (8) Dušik iz urea  formaldehida topivog  samo u vrućoj vodi  (9) Dušik iz urea  formaldehida topivog u hladnoj vodi | (1) P2O5 topiv u vodi(2) P2O5 topiv u neutralnom amonijevom citratu  (3) P2O5 topiv u netralnom amonijevom citratu i vodi |  | (1) Ukupni dušik  (2) Ako bilo koji oblik dušika od (2) do (4) iznosi 1% (m/m) ili više mora se deklarirati  (3) Jedan od oblika od (5) do (7) (ako odgovara).  Oblik dušika (7) mora se deklarirati u obliku dušika (8) i (9). | NP gnojivo koje ne sadrži Thomasovu trosku, kalcinirani fosfat, aluminijev kalcijev fosfat, djelomično otopljeni sirovi fosfat i fini mljeveni sirovi fosfat mora se navesti u skladu s topivostima (1), (2) ili (3):  – kada P2O5 topiv u vodi ne dostiže 2% deklarira se samo topivost (2),  – kada je P2O5 topiv u vodi 2% ili više, deklarira se topivost (3), a sadržaj P2O5 topivog u vodi mora se naznačiti [topivost (1)].  Sadržaj P2O5 topivog samo u mineralnim kiselinama je najviše 2%.  Za ovo gnojivo uzorak za ispitivanje topivosti (2) i (3) treba biti 1 g. |  |

**B.3. Tip: Složena mineralna dušično-kalijeva ili složena
mineralna NK gnojiva**

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| B.3.1. | NAZIV GNOJIVA UNUTAR TIPA | NK GNOJIVA S NAZNAKOM FORMULACIJE |
| PODACI O NAČINU PROIZVODNJE | KEMIJSKI DOBIVEN PROZVOD BEZ DODATAKA ORGANSKIH HRANJIVA ŽIVOTINJSKOG ILI BILJNOG PODRIJETLA |
| NAJMANJI SADRŽAJ HRANJIVA (MASENI POSTOTAK) | UKUPNO: 18% (N + K2O);  ZA SVAKO HRANJIVO: 3% N, 5% K2O. |

|  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| **OBLICI TOPIVOSTI I SADRŽAJ HRANJIVA KOJI TREBAJU BITI DEKLARIRANI KAKO JE PROPISANO U STUPCU 4 I 6** | | | **PODACI ZA IDENTIFIKACIJU GNOJIVA  OSTALI ZAHTJEVI** | | |
| **N** | **P2O5** | **K2O** | **N** | **P2O5** | **K2O** |
| **1** | **2** | **3** | **4** | **5** | **6** |
| (1) Ukupni dušik  (2) Nitratni dušik(3) Amonijski dušik(4) Amidni dušik  (5) Cijanamidni dušik |  | K2O topiv u vodi | (1) Ukupni dušik  (2) Ako bilo koji oblik dušika od (2) do (4) iznosi 1% (m/m) ili više, mora se deklarirati |  | (1) Kalijev oksid topiv u vodi(2) Oznaka »mali sadržaj klorida« veže se uz najveći sadržaj od 2% Cl  (3) Može se navesti sadržaj klorida |

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| B.3.2. | NAZIV GNOJIVA UNUTAR TIPA | NK GNOJIVO KOJA SADRŽI KROTONILIDEN DIUREU ILI IZOBUTILIDEN DIUREU ILI UREU FORMALDEHID (PREMA POTREBI) |
| PODACI O NAČINU PROIZVODNJE | KEMIJSKI DOBIVEN PROIZVOD BEZ ORGANSKIH SASTOJAKA ŽIVOTINJSKOG ILI BILJNOG PODRIJETLA KOJI SADRŽI KROTONILIDEN DIUREU ILI IZOBUTILIDEN DIUREU ILI UREU FORMALDEHID |
| NAJMANJI SADRŽAJ HRANJIVA (MASENI POSTOTAK) | UKUPNO: 18% (N + K2O);  ZA SVAKO HRANJIVO:  – 5% N.  NAJMANJE 1/4 DEKLARIRANOG SADRŽAJA UKUPNOG DUŠIKA MORA BITI PODRIJETLOM IZ DUŠIKA OBLIKA (5) ILI (6) ILI (7).  NAJMANJE 3/5 DEKLARIRANOG SADRŽAJA DUŠIKA MORA BITI TOPIVO U VRUĆOJ VODI  – 5% K2O. |

|  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| **OBLICI, TOPIVOSTI I SADRŽAJ HRANJIVA KOJI TREBAJU BITI DEKLARIRANI KAKO JE PROPISANO U STUPCIMA 4 I 6** | | | **PODACI ZA IDENTIFIKACIJU GNOJIVA  OSTALI ZAHTJEVI** | | |
| **N** | **P2O5** | **K2O** | **N** | **P2O5** | **K2O** |
| **1** | **2** | **3** | **4** | **5** | **6** |
| (1) Ukupni dušik  (2) Nitratni dušik  (3) Amonijski dušik  (4) Amidni dušik  (5) Dušik iz krotoniliden diuree  (6) Dušik iz izobutiliden diuree  (7) Dušik iz urea formaldehida  (8) Dušik iz urea formaldehida topivog samo u vrućoj vodi  (9) Dušik iz urea formaldehida topivog u hladnoj vodi |  | K2O topiv u vodi | (1) Ukupni dušik  (2) Ako bilo koji oblik dušika od (2) do (4) iznosi 1% (m/m) ili više mora se deklarirati;  (3) Jedan od oblika dušika od (5) do (7) (ako odgovara).  Oblik dušika (7) mora se deklarirati u obliku dušika (8) i (9). |  | (1) Kalijev oksid topiv u vodi(2) Oznaka »mali sadržaj klorida« veže se uz najveći sadržaj od 2% Cl  (3) Može se navesti sadržaj klorida |

**B.4. Tip: Složena mineralna fosforno-kalijeva gnojiva ili
složena mineralna PK gnojiva**

|  |  |
| --- | --- |
| NAZIV GNOJIVA UNUTAR TIPA | PK GNOJIVA S NAZNAKOM FORMULACIJE |
| PODACI O NAČINU PROIZVODNJE | KEMIJSKI DOBIVEN PROIZVOD BEZ DODATAKA ORGANSKIH HRANJIVA ŽIVOTINJSKOG ILI BILJNOG PODRIJETLA |
| NAJMANJI SADRŽAJ HRANJIVA (MASENI POSTOTAK) | UKUPNO: 18% (P2O5 + K2O)  ZA SVAKO HRANJIVO: 5% P2O5, 5% K2O |

|  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| **OBLICI, TOPIVOSTI I SADRŽAJ HRANJIVA KOJI TREBAJU BITI DEKLARIRANI KAKO JE PROPISANO U STUPCIMA 5 i 6** | | | **PODACI ZA INDENTIFIKACIJU GNOJIVA  OSTALI ZAHTJEVI** | | |
| **N** | **P2O5** | **K2O** | **N** | **P2O5** | **K2O** |
| **1** | **2** | **3** | **4** | **5** | **6** |
|  | (1) P2O5 topiv u vodi  (2) P2O5 topiv u neutralnom amonijevom citratu  (3) P2O5 topiv u neutralnom amonijevom citratu i vodi  (4) P2O5 topiv samo u mineralnim kiselinama  (5) P2O5 topiv u alkalnom amonijevom citratu (Petermann)  (6) P2O5 topiv u 2% limunskoj kiselini | K2O topiv u vodi |  | 1  PK gnojivo koje ne sadrži Thomasovu trosku, kalcinirani fosfat, aluminijev kalcijev fosfat, djelomično otopljeni sirovi fosfat i fini mljeveni sirovi fosfat mora biti deklarirano u skladu s topivostima (1), (2), ili (3) ili (6):  – kada P2O5 topiv u vodi ne dostiže 2%, deklarira se samo topivost (2) ili (6);  – kada je P2O5 topiv u vodi 2% ili više, deklarira se topivost (3) ili (6), a sadržaj P2O5 topivog u vodi mora se naznačiti [topivost (1)].  Sadržaj P2O5 topivog samo u mineralnim kiselinama je najviše 2%. | (1) Kalijev oksid topiv u vodi  (2) Oznaka »mali sa­držaj klorida« veže se uz najveći sadržaj od 2% Cl  (3) Može se navesti sadržaj klorida |
|  |  |  |  | Za ovo gnojivo uzorak za ispitivanje topivosti (2), (3) i (6) treba biti 1 g.  2(a)  PK gnojivo koje sadrži fini mljeveni sirovi fosfat ili djelomično otopljeni sirovi fosfat ne smije sadržavati Thomasovu trosku, kalcinirani fosfat i aluminijev kalcijev fosfat. Deklarira se u skladu s topivostima (1), (3) i (4)  Ovo gnojivo mora sadržavati:  – najmanje 2% P2O5 topivog samo u mineralnim kiselinama [topivost (4)];  – najmanje 5% P2O5 topivog u i neutralnom amonijevom citratu i vodi [topivost (3)];  – najmanje 2,5% P2O5 topivog u vodi [topivost (1)].  Ovo gnojivo mora nositi oznaku »sadrži meki mljeveni sirovi fosfat« ili »sadrži djelomično otopljeni sirovi fosfat«.  Za ovo gnojivo uzorak za ispitivanje topivosti (3) treba biti 3 g. |  |
|  |  |  |  | 2(b)  PK gnojivo koje sadrži aluminijev kalcijev fosfat ne smije sadržavati Thomasovu trosku, kalcinirani fosfat, fini mljeveni sirovi fosfat i djelomično otopljeni sirovi fosfat.  Deklarira se u skladu s topivosti (1).  Ovo gnojivo mora sadržavati:  – najmanje 5% P2O5 topivog u vodi [topivost (1)].  Ovo gnojivo mora nositi oznaku »sadrži aluminijev kalcijev fosfat«.  3  Kada PK gnojivo sadrži samo jedno od sljedećih fosfornih gnojiva: Thomasova troska, kalcinirani fosfat, aluminijev kalcijev fosfat, nakon oznake naziva gnojiva mora slijediti oznaka fosfatnog sastojka.  Deklaracija topivosti P2O5 mora se navesti u skladu sa sljedećim topivostima:  – za gnojiva na bazi Thomasove troske topivost (6);  – za gnojiva na bazi kalciniranog fosfata: topivost (5). |  |

**C. Tekuća mineralna gnojiva**
**C.1. Tip: Jednostavna tekuća mineralna gnojiva**

|  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| **BR.** | **NAZIV GNOJIVA UNUTAR TIPA** | **PODACI O NAČINU PROIZVODNJE I  OSNOVNIM SASTOJCIMA** | **NAJMANJI SADRŽAJ HRANJIVA  (MASENI POSTOTAK)PODACI O PRIKAZU HRANJIVA  OSTALI ZAHTJEVI** | **OSTALI PODACI O OZNAČAVNJU** | **SADRŽAJ DEKLARIRANOG HRANJIVA  OBLICI I TOPIVOSTI HRANJIVA  OSTALI KRITERIJI** |
| **1** | **2** | **3** | **4** | **5** | **6** |
| 1 | Otopina dušičnog gnojiva | Proizvod dobiven kemijski i otapanjem u vodi, u stabilnom obliku na atmosferskom tlaku, bez dodataka organskih hranjiva životinjskog ili biljnog podrijetla | 15% N  Dušik izražen kao ukupni dušik ili, ako postoji samo u jednom obliku, nitratni dušik ili amonijski dušik ili amidni dušik  Najveći sadržaj biureta:  Amidni dušik x 0,026 |  | Ukupni dušik i svaki oblik koji iznosi 1% ili više, nitratni dušik, amonijski dušik i/ili amidni dušik  Ako je sadržaj biureta manji od 0,2%, dodaje se oznaka »mali sadržaj biureta« |
| 2 | Otopina urea amonijevog nitrata | Proizvod dobiven kemijski i otapanjem u vodi, a sadrži amonijev nitrat i ureu | 26% N  Dušik izražen kao ukupni dušik pri čemu amidni dušik iznosi oko polovine ukupnog dušika  Najveći sadržaj biureta: 0,5% |  | Ukupni dušik  Nitratni dušik, amonijski dušik i amidni dušik  Ako je sadržaj biureta manji od 0,2%, dodaje se oznaka »mali sadržaj biureta« |
| 3 | Otopina kalcijevog nitrata | Proizvod dobiven kemijski i otapanjem kalcijevog nitrata u vodi | 8% N  Dušik izražen kao nitratni dušik s najviše 1% amonijskog dušika  Kalcij izražen kao CaO topiv u vodi | Nakon oznake naziva gnojiva unutar tipa može se naznačiti sljedeće:  – za folijarnu primjenu  – za proizvodnju hranjivih otopina  – za natapanje gnojivom | Ukupni dušik  Kalcijev oksid topiv u vodi za primjenu propisanu u stupcu 5  Neobavezno označavanje:  – nitratni dušik  – amonijski dušik |
| 4 | Otopina magnezijevog nitrata | Proizvod dobiven kemijski i otapanjem magnezijevog nitrata u vodi | 6% N  Dušik izražen kao nitratni dušik  9% MgO  Magnezij izražen kao magnezijev oksid topiv u vodi  Najmanji pH: 4 |  | Nitratni dušik  Magnezijev oksid topiv u vodi |
| 5 | Suspenzija kalcijevog nitrata | Proizvod dobiven suspenzijom kalcijevog nitrata u vodi | 8% N  Dušik izražen kao ukupni dušik ili nitratni i amonijski dušik  Najveći sadržaj amonijskog dušika: 1%  14% CaO  Kalcij izražen kao CaO topiv u vodi | Uz oznaku naziva gnojiva unutar tipa može se naznačiti:  – za folijarnu primjenu  – za proizvodnju otopina i suspenzija hranjiva  – za natapanje gnojivom | Ukupni dušik  Nitratni dušik  Kalcijev oksid topiv u vodi za primjenu propisanu u stupcu 5 |
| 6 | Otopina dušićnog gnojiva s urea formaldehidom | Proizvod dobiven kemijski ili otapanjem u vodi urea formaldehida i dušičnog gnojiva s popisa A.1. ovoga Pravilnika, izu­zev proizvoda 3(a), 3(b) i 5 | 18% N  Dušik izražen kao ukupni dušik  Najmanje 1/3 deklariranog ukupnog sadržaja dušika mora biti iz urea formaldehida  Najveći sadržaj biureta: (amidni dušik + urea formaldehid)  x 0,026 |  | Ukupni dušik  Za svaki oblik čiji sadržaj iznosi najmanje 1%.  – nitratni dušik  – amonijski dušik  – amidni dušik  Dušik iz urea formaldehida |
| 7 | Suspenzija dušičnog gnojiva s urea formaldehidom | Proizvod dobiven kemijski ili suspenzijom u vodi urea formaldehida i dušičnog gnojiva s popisa A.1. ovoga Pravlinika, izuzev proizvoda 3(a), 3(b) i 5 | 18% N  Dušik izražen kao ukupni dušik  Najmanje 1/3 deklariranog sadržaja duška mora biti iz urea formaldehida, od čega najmanje 3/5 mora biti topivo u vrućoj vodi  Najveći sadržaj biureta: (amidni dušik + urea formaldehid) x 0,026 |  | Ukupni dušik  Za svaki oblik čiji sadržaj iznosi najmanje 1%:  – nitratni dušik  – amonijski dušik  – amidni dušik  Dušik iz urea formaldehida  Dušik iz urea formaldehida topiv u vrućoj vodi  Dušik iz urea formaldehida topiv samo u hladnoj vodi |
| 5 | Suspenzija kalcijevog nitrata | Proizvod dobiven suspenzijom kalcijevog nitrata u vodi | 8% N  Dušik izražen kao ukupni dušik ili nitratni i amonijski dušik  Najveći sadržaj amonijskog dušika: 1%  14% CaO  Kalcij izražen kao CaO topiv u vodi | Uz oznaku naziva gnojiva unutar tipa može se naznačiti:  – za folijarnu primjenu  – za proizvodnju otopina i suspenzija hranjiva  – za natapanje gnojivom | Ukupni dušik  Nitratni dušik  Kalcijev oksid topiv u vodi za primjenu propisanu u stupcu 5 |
| 6 | Otopina dušičnog gnojiva s urea formaldehidom | Proizvod dobiven kemijski ili otapanjem u vodi urea formaldehida i dušićnog gnojiva s popisa A.1. ovoga Pravilnika, izuzev proizvoda 3(a), 3(b) i 5 | 18% N  Dušik izražen kao ukupni dušik  Najmanje 1/3 deklariranog ukupnog sadržaja dušika mora biti iz urea formaldehida  Najveći sadržaj biureta: (amidni dušik + urea formaldehid)  x 0,026 |  | Ukupni dušik  Za svaki oblik čiji sadržaj iznosi najmanje 1%.  – nitratni dušik  – amonijski dušik  – amidni dušik  Dušik iz urea formaldehida |
| 7 | Suspenzija dušičnog gnojiva s urea formaldehidom | Proizvod dobiven kemijski ili suspenzijom u vodi urea formaldehida i dušićnog gnojiva s popisa A.1. ovoga Pravlinika, izuzev proizvoda 3(a), 3(b) i 5 | 18% N  Dušik izražen kao ukupni dušik  Najmanje 1/3 deklariranog sadržaja duška mora biti iz urea formaldehida, od čega najmanje 3/5 mora biti topivo u vrućoj vodi  Najveći sadržaj biureta: (amidni dušik + urea formaldehid)  x 0,026 |  | Ukupni dušik  Za svaki oblik čiji sadržaj iznosi najmanje 1%:  – nitratni dušik  – amonijski dušik  – amidni dušik  Dušik iz urea formaldehida  Dušik iz urea formaldehida topiv u vrućoj vodi  Dušik iz urea formaldehida topiv samo u hladnoj vodi |

**C.2. Tip: Složena tekuća mineralna gnojiva**

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| C.2.1. | NAZIV GNOJIVA UNUTAR TIPA | OTOPINA NPK GNOJIVA S NAZNAKOM FORMULACIJE |
| PODACI O NAČINU PROIZVODNJE | PROIZVOD DOBIVEN KEMIJSKI I OTAPANJEM U VODI, U STABLINOM OBLIKU NA ATMOSFERSKOM TLAKU, BEZ DODATAKA ORGANSKIH HRANJIVA ŽIVOTINJSKOG ILI BILJNOG PODRIJETLA |
| NAJMANJI SADRŽAJ HRANJIVA (MASENI POSTOTAK) | UKUPNO: 15% (N + P2O5 + K2O);  ZA SVAKO HRANJIVO: 2% N, 3% P2O5, 3% K2O  NAJMANJI SADRŽAJ BIURETA: AMIDNI DUŠIK x 0,026 |

|  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| **OBLICI, TOPIVOSTI I SADRŽAJ HRANJIVA TREBAJU BITI DEKLARIRANI KAKO JE PROPISANO U STUPCIMA 4, 5 I 6** | | | **PODACI ZA IDENTIFIKACIJU GNOJIVA**  **OSTALI ZAHTJEVI** | | |
| **N** | **P2O5** | **K2O** | **N** | **P**2**O**5 | **K2O** |
| **1** | **2** | **3** | **4** | **5** | **6** |
| (1) Ukupni dušik(2) Nitratni dušik(3) Amonijski dušik  (4) Amidni dušik | P2O5 topiv u vodi | K2O topiv u vodi | (1) Ukupni dušik  (2) Ako bilo koji oblik dušika od (2) do (4) iznosi 1% (m/m) ili više mora se deklarirati  (3) Ako je sadržaj biureta manji od 0,2%, dodaje se oznaka »mali sadržaj biureta« | P2O5 topiv u vodi | (1) Kalijev oksid topiv u vodi  (2) Oznaka »mali sadržaj klorida« veže se uz najveći sadržaj od 2% Cl(3) Može se navesti sadržaj klorida |

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| C.2.2. | NAZIV GNOJIVA UNUTAR TIPA | SUSPENZIJA NPK GNOJIVA S NAZNAKOM FORMULACIJE |
| PODACI O NAČINU PROIZVODNJE | PROIZVOD U TEKUĆEM OBLIKU ČIJA HRANJIVA POTJEČU OD TVARI IZ VODENE OTOPINE I VODENE SUSPENZIJE, BEZ DODATAKA ORGANSKIH HRANJIVA ŽIVOTINJKOG ILI BILJNOG PODRIJETLA |
| NAJMANJI SADRŽAJ HRANJIVA (MASENI POSTOTAK) | UKUPNO: 20% (N + P2O5 + K2O);  ZA SVAKO HRANJIVOt: 3% N, 4% P2O5, 4% K2O  NAJMANJI SADRŽAJ BIURETA: AMIDNI DUŠIK x 0,026 |

|  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| **OBLICI, TOPIVOSTI I SADRŽAJ HRANJIVA TREBAJU BITI DEKLARIRANI KAKO JE PROPISANO U STUPCIMA 4, 5 I 6** | | | **PODACI ZA IDENTIFIKACIJU GNOJIVA  OSTALI ZAHTJEVI** | | |
| **N** | **P2O5** | **K2O** | **N** | **P2O5** | **K2O** |
| **1** | **2** | **3** | **4** | **5** | **6** |
| (1) Ukupni dušik(2) Nitratni dušik(3) Amonijski dušik  (4) Amidni dušik | (1) P2O5 topiv u vodi(2) P2O5 topiv u neutralnom amonijevom citratu(3) P2O5 topiv u neutralnom amonijevom citratu i vodi  (4) P2O5 topiv u 2% limunskoj kiselini | K2O topiv u vodi | (1) Ukupni dušik  (2) Ako bilo koji oblik dušika od (2) do (4)   iznosi 1% (m/m) ili više mora se deklarirati  (3) Ako je sadržaj biureta manji od 0,2%, dodaje se oznaka »mali sadržaj biureta« | Gnojivo ne smije sadržavati Thomasovu trosku, aluminijev kalcijev fosfat, kalcinirani   fosfat, djelomično otopljeni sirovi fosfati i fini mljeveni sirovi fosfat(1) Kada P2O5 topiv u vodi ne dostiže 2%, deklarira se topivost (2) ili (4),  (2) Kada je P2O5 topiv u vodi 2% ili više deklarira se topivost (3) ili (4) i sadržaj P2O5 topivog u vodi | (1) Kalijev oksid topiv u vodi  (2) Oznaka »mali sadržaj klorida« veže se uz najveći sadržaj od 2% Cl  (3) može se navesti sadržaj klorida |

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| C.2.3. | NAZIV GNOJIVA UNUTAR TIPA | OTOPINA NP GNOJIVA S NAZNAKOM FORMULACIJE |
| PODACI O NAČINU PROIZVODNJE | PROIZVOD DOBIVEN KEMIJSKI I OTAPANJEM U VODI, U STABILNOM OBLIKU NA ATMOSFERSKOM TLAKU, BEZ DODATKA ORGANSKIH HRANJIVA ŽIVOTINJSKOG ILI BILJNOG PODRIJETLA |
| NAJMANJI SADRŽAJ HRANJIVA (MASENI POSTOTAK) | UKUPNO: 18% (N + P2O5);  ZA SVAKO HRANJIVO: 3% N, 5% P2O5;  NAJMANJI SADRŽAJ BIURETA: AMIDNI DUŠIK x 0,026 |

|  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| **OBLICI, TOPIVOSTI I SADRŽAJ HRANJIVA KOJI TREBAJU BITI DEKLARIRANI KAKO JE PROPISANO U STUPCIMA 4 I 5** | | | **PODACI ZA IDENTIFIKACIJU GNOJIVA  OSTALI ZAHTJEVI** | | |
| **N** | **P2O5** | **K2O** | **N** | **P2O5** | **K2O** |
| **1** | **2** | **3** | **4** | **5** | **6** |
| (1) Ukupni dušik(2) Nitratni dušik(3) Amonijski dušik  (4) Amidni dušik | P2O5 topiv u vodi |  | (1) Ukupni dušik  (2) Ako bilo koji oblik dušika od (2) do (4) iznosi 1% (m/m) ili više mora se deklarirati  (3) Ako je sadržaj biureta manji od 0,2% dodaje se oznaka »mali sadržaj biureta« | P2O5 topiv u vodi |  |

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| C.2.4. | NAZIV GNOJIVA UNUTAR TIPA | SUSPENZIJA NP GNOJIVA S NAZNAKOM FORMULACIJE |
| PODACI O NAČINU PROIZVODNJE | PROIZVOD U TEKUĆEM OBLIKU ČIJA HRANJIVA POTJEČU OD TVARI IZ VODENE OTOPINE I VODENE SUSPENZIJE, BEZ DODATAKA ORGANSKIH HRANJIVA ŽIVOTINJSKOG ILI BILJNOG PODRIJETLA |
| NAJMANJI SADRŽAJ HRANJIVA (MASENI POSTOTAK) | UKUPNO: 18% (N + P2O5);  ZA SVAKO HRANJIVO: 3% N, 5% P2O5;  NAJMANJI SADRŽAJ BIURETA: AMIDNI DUŠIK x 0,026 |

|  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| **OBLICI, TOPIVOST I SADRŽAJ HRANJIVA KOJI TREBAJU BITI DEKLARIRANI KAKO JE PROPISANO U STUPCIMA 4 I 5** | | | **PODACI ZA IDENTIFIKACIJU GNOJIVA  OSTALI ZAHTJEVI** | | |
| **N** | **P2O5** | **K2O** | **N** | **P2O5** | **K2O** |
| **1** | **2** | **3** | **4** | **5** | **6** |
| (1) Ukupni dušik(2) Nitratni dušik(3) Amonijski dušik  (4) Amidni dušik | (1) P2O5 topiv u vodi  (2) P2O5 topiv u neutralnom amonijevom citratu  (3) P2O5 topiv u neutralnom amonijevom citratu i vodi  (4) P2O5 topiv u 2% limunskoj kiselini |  | (1) Ukupni dušik  (2) Ako bilo koji oblik dušika od (2) do (4) iznosi 1% (m/m) ili više mora se deklarirati  (3) Ako je sadržaj biureta manji od 0,2%, dodaje se oznaka »mali sadržaj biureta« | Gnojivo ne smije sadržavati Thomasovu trosku, aluminijev kalcijev fosfat, kalcinirani fosfat, djelomično otopljeni sirovi fosfat i fini mljeveni sirovi fosfat  (1) Kada P2O5 topiv u vodi ne dostiže 2% deklarira se samo topivost (2) ili (4)  (2) Kada je P2O5 topiv u vodi 2% ili više deklarira se topivost (3) ili (4) i sadržaj P2O5 topivog u vodi |  |

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| C.2.5. | NAZIV GNOJIVA UNUTAR TIPA | OTOPINA NK GNOJIVA S NAZNAKOM FORMULACIJE |
| PODACI O NAČINU PROIZVODNJE | PROIZVOD DOBIVEN KEMIJSKI I OTAPANJEM U VODI, U STABLINOM OBLIKU NA ATMOSFERSKOM TLAKU, BEZ DODATKA ORGANSKIH HRANJIVA ŽIVOTINJSKOG ILI BILJNOG PODRIJETLA |
| NAJMANJI SADRŽAJ HRANJIVA (MASENI POSTOTAK) | UKUPNO: 15% (N + K2O);  ZA SVAKO HRANJIVO: 3% N, 5% K2O;  NAJMANJI SADRŽAJ BIURETA: AMIDNI DUŠIK x 0,026 |

|  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| **OBLICI, TOPIVOSTI I SADRŽAJ HRANJIVA KOJI TREBAJU BITI DEKLARIRANI KAKO JE PROPISANO U STUPCIMA 4 I 6** | | | **PODACI ZA IDENTIFIKACIJU GNOJIVA  OSTALI ZAHTJEVI** | | |
| **N** | **P2O5** | **K2O** | **N** | **P2O5** | **K2O** |
| **1** | **2** | **3** | **4** | **5** | **6** |
| (1) Ukupni dušik(2) Nitratni dušik(3) Amonijski dušik  (4) Amidni dušik |  | K2O topiv u vodi | (1) Ukupni dušik  (2) Ako bilo koji oblik dušika od (2) do (4) iznosi 1% (m/m) ili više mora se deklarirati  (3) Ako je sadržaj biureta manji od 0,2%, dodaje se oznaka »mali sadržaj biureta« |  | (1) Kalijev oksid topiv u vodi  (2) Oznaka »mali sadržaj klorida« veže se uz najveći sadržaj od 2% Cl  (3) Može se navesti sadržaj klorida |

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| C.2.6. | NAZIV GNOJIVA UNUTAR TIPA | SUSPENZIJA NK GNOJIVA S NAZNAKOM FORMULACIJE |
| PODACI O NAČINU PROIZVODNJE | PROIZVOD U TEKUĆEM OBLIKU ČIJA HRANJIVA POTJEČU OD TVARI IZ VODENE OTOPINE I VODENE SUSPENZIJE, BEZ DODATKA ORGANSKIH HRANJIVA ŽIVOTINJSKOG ILI BILJNOG PODRIJETLA |
| NAJMANJI SADRŽAJ HRANJIVA (MASENI POSTOTAK) | UKUPNO: 18% (N + K2O);  ZA SVAKO HRANJIVO: 3% N, 5% K2O;  NAJMANJI SADRŽAJ BIURETA: AMIDNI DUŠIK x 0,026 |

|  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| **OBLICI, TOPIVOSTI I SADRŽAJ HRANJIVA KOJI TREBAJU BITI DEKLARIRANI KAKO JE PROPISANO U STUPCIMA 4 I 6** | | | **PODACI ZA IDENTIFIKACIJU GNOJIVA  OSTALI ZAHTJEVI** | | |
| **N** | **P2O5** | **K2O** | **N** | **P2O5** | **K2O** |
| **1** | **2** | **3** | **4** | **5** | **6** |
| (1) Ukupni dušik(2) Nitratni dušik(3) Amonijski dušik  (4) Amidni dušik |  | K2O topiv u vodi | (1) Ukupni dušik  (2) Ako bilo koji oblik dušika od (2) do (4) iznosi 1% (m/m) ili više mora se deklarirati  (3) Ako je sadržaj biureta manji od 0,2%, dodaje se oznaka »mali sadržaj biureta« |  | (1) Kalijev oksid topiv u vodi  (2) Oznaka »mali sadržaj klorida« veže se uz najveći sadržaj od 2% Cl  (3) Može se navesti sadržaj klorida |

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| C.2.7. | NAZIV GNOJIVA UNUTAR TIPA | OTOPINA PK GNOJIVA S NAZNAKOM FORMULACIJE |
| PODACI O NAČINU PROIZVODNJE | PROIZVOD DOBIVEN KEMIJSKI I OTAPANJEM U VODI, BEZ DODATAKA ORGANSKIH HRANJIVA ŽIVOTINJSKOG ILI BILJNOG PODRIJETLA |
| NAJMANJI SADRŽAJ HRANJIVA (MASENI POSTOTAK) | UKUPNO: 18% (P2O5 + K2O);  ZA SVAKO HRANJVIO: 5% P2O5, 5% K2O. |

|  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| **OBLICI, TOPIVOSTI I SADRŽAJ HRANJIVA KOJI TREBAJU BITI DEKLARIRANI KAKO JE PROPISANO U STUPCIMA 5 I 6** | | | **PODACI ZA IDENTIFIKACIJU GNOJIVA**  **OSTALI ZAHTJEVI** | | |
| **N** | **P2O5** | **K2O** | **N** | **P2O5** | **K2O** |
| **1** | **2** | **3** | **4** | **5** | **6** |
|  | P2O5 topiv u vodi | K2O topiv u vodi |  | P2O5 topiv u vodi | (1) Kalijev oksid topiv u vodi  (2) Oznaka »mali sadržaj klorida« veže se uz najveći sadržaj od 2% Cl(3) Može se navesti sadržaj klorida |

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| C.2.8. | NAZIV GNOJIVA UNUTAR TIPA | SUSPENZIJA PK GNOJIVA S NAZNAKOM FORMULACIJE |
| PODACI O NAČINU PROIZVODNJE | PROIZVOD U TEKUĆEM OBLIKU ČIJA HRANJIVA POTJEČU OD TVARI IZ VODENE OTOPINA I VEDENE SUSPENZIJE, BEZ DODATKA ORGANSKIH HRANJIVA ŽIVOTINJSKOG ILI BILJNOG PODRIJETLA |
| NAJMANJI SADRŽAJ HRANJIVA (MASENI POSTOTAK) | UKUPNO: 18% (P2O5 + K2O);  ZA SVAKO HRANJIVO: 5% P2O5, 5% K2O |

|  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| **OBLICI, TOPIVOSTI I SADRŽAJ HRANJIVA KOJI TREBAJU BITI DEKLARIRANI KAKO JE PROPISANO U STUPCIMA 5 I 6** | | | **PODACI ZA IDENTIFIKACIJU GNOJIVA**  **OSTALI ZAHTJEVI** | | |
| **N** | **P2O5** | **K2O** | **N** | **P2O5** | **K2O** |
| **1** | **2** | **3** | **4** | **5** | **6** |
|  | (1) P2O5 topiv u vodi  (2) P2O5 topiv u neutralnom amonijevom citratu  (3) P2O5 topiv u neutralnom amonijevom citratu i vodi  (4) P2O5 topiv u 2% limunskoj kiselini | K2O topiv u vodi |  | Gnojivo ne smije sadržavati Thomasovu trosku, aluminijev kalcijev fosfat, kalcinirani fosfat, djelomično otopljeni sirovi fosfat i fini mljeveni sirovi fosfat  (1) Kada P2O5 topiv u vodi ne dostiže 2%, deklarira se topivost (2) ili (4)  (2) Kada P2O5 topiv u vodi iznosi 2% ili više deklarira se topivost (3) ili (4) i sadržaj P2O5 topivog u vodi | (1) Kalijev oksid topiv u vodi  (2) Oznaka »mali sadržaj klorida« veže se uz najveći sadržaj od 2% Cl  (3) Može se navesti sadržaj klorida |

**D. Tip: Mineralna gnojiva sa sekundarnim hranjivima**

|  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| **BR.** | **NAZIV GNOJIVA UNUTAR TIPA** | **PODACI O NAČINU PROIZVODNJE I OSNOVNIM SASTOJCIMA** | **NAJMANJI SADRŽAJ  HRANJIVA  (MASENI POSTOTAK)  PODACI O PRIKAZU HRANJIVA  OSTALI ZAHTJEVI** | **OSTALI PODACI O OZNAČAVANJU** | **SADRŽAJ DEKLARIRANOG HRANJIVA  OBLICI I TOPIVOSTI HRANJIVA  OSTALI KRITERIJI** |
| **1** | **2** | **3** | **4** | **5** | **6** |
| 1 | Kalcijev sulfat | Proizvod prirodnog ili industrijskog porijekla koji sadrži kalcijev sulfat na raznim stupnjevima hidracije | 25% CaO  35% SO3Kalcij i sumpor izraženi kao ukupni CaO + SO3Veličina čestica:  – najmanje 80% prolazi kroz sito veličine očica 2 mm  – najmanje 99% prolazi kroz sito veličine očica 10 mm | Može se dodati uobičajeno trgovačko ime | Ukupni sumpor (VI) oksid  Neobavezno navođenje sadržaja ukupnog CaO |
| 2 | Otopina kalcijevog klorida | Otopina kalcijevog klorida industrijskog porijekla | 12% CaO  Kalcij izražen kao CaO topiv u vodi |  | Kalcijev oksid topiv u vodi |
| 3 | Elementarni sumpor | Razmjerno rafinirani prirodni ili industrijski proizvod | 98% S (245%: SO3)  Sumpor izražen kao ukupni SO3 |  | Ukupni sumpor (VI) oksid |
| 4 | Kiserit | Proizvod mineralnog porijekla koji sadrži magnezijev sulfat monohidrat kao osnovni sastojak | 24% MgO  45% SO3Magnezij i sumpor izraženi kao magnezijev oksid i sumpor (VI) oksid topivi u vodi | Može se dodati uobičajeno trgovačko ime | Magnezijev oksid topiv u vodi  Neobavezno navođenje sumpor (VI) oksida topivog u vodi |
| 5 | Magnezijev sulfat | Proizvod koji sadrži magnezijev sulfat heptahidrat kao osnovni sastojak | 15% MgO  28% SO3Magnezij i sumpor izraženi kao magnezijev oksid i sumpor (VI) oksid topivi u vodi | Može se dodati uobičajeno trgovačko ime | Magnezijev oksid topiv u vodi  Neobavezno navođenje sumpor (VI) oksid topivog u vodi |
| 5.1. | Otopina magnezijevog sulfata | Proizvod dobiven otapanjem magnezijevog sulfata industrijskog podrijetla u vodi | 5% MgO  10% SO3Magnezij i sumpor izraženi kao magnezijev oksid i sumpor (VI) oksid topivi u vodi | Može se dodati uobičajeno trgovač­ko ime | Magnezijev oksid topiv u vodi  Neobavezno navođenje sumpor (VI) oksida topivog u vodi |
| 5.2. | Magnezijev hidroksid | Proizvod dobiven kemijskim putem koji sadrži magnezijev hidroksid kao osnovni sastojak | 60% MgO  Veličina čestica: najmanje 99% prolazi kroz sito veličine očica 0,063 mm |  | Ukupni magnezijev oksid |
| 5.3. | Suspenzija magnezijevog hidroksida | Proizvod dobiven suspenzijom magnezijevog hidroksida (5.2.) | 24% MgO |  | Ukupni magnezijev oksid |
| 6 | Otopina magnezijevog klorida | Proizvod dobiven otapanjem magnezijevog klorida industrijskog porijekla | 13% MgO  Magnezij izražen kao magnezijev oksid  Najveći sadržaj kalcija: 3% CaO |  | Magnezijev oksid topiv u vodi |

**E. Tip: Mineralna gnojiva s mikrohranjivima**Objašnjenje: Sljedeće se bilješke primjenjuju na Dodatak I. E. ovoga
Pravilnika.
Bilješka 1: Helatni agens može se označiti inicijalima kako je navedeno u E.3.
Bilješka 2: Ako nakon otapanja u vodi proizvod ne ostavi kruti talog može se
opisati riječima »za otapanje«.
Bilješka 3: Kada je mikrohranjivo prisutno u helatnom obliku navodi se pH
područje koje jamči prihvatljivu stabilnost helatnog udjela.

**E.1. Tip: Mineralna gnojiva koja sadrže samo jedno mikrohranjivo**E.1.1. Bor

|  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| **BR.** | **NAZIV GNOJIVA UNUTAR TIPA** | **PODACI O NAČINU PROIZVODNJE I OSNOVNIM SASTOJCIMA** | **NAJMANJI SADRĐAJ  HRANJIVA(MASENI POSTOTAK)PODACI O PRIKAZU HRANJIVA  OSTALI ZAHTJEVI** | **OSTALI PODACI O OZNAČAVANJU** | **SADRŽAJ DEKLARIRANOG HRANJIVA  OBLICI I TOPIVOSTI HRANJIVA  OSTALI KRITERIJI** |
| **1** | **2** | **3** | **4** | **5** | **6** |
| 1(a) | Borna kiselina | Proizvod dobiven djelovanjem kiseline na borat | 14% B topivog u vodi | Može se dodati uobičajeno trgovačko ime | Bor topiv u vodi |
| 1(b) | Natrijev borat | Kemijski dobiven proizvod koji sadrži natrijev borat kao osnovni sastojak | 10% B topivog u vodi | Može se dodati uobičajeno trgovačko ime | Bor topiv u vodi |
| 1(c) | Kalcijev borat | Proizvod dobiven iz kolemanita ili pandermita koji sadrži kalcijev borat kao osnovni sastojak | 7% ukupnog B  Veličina čestica:  najmanje 98% prolazi kroz sito veličine očica  0,063 mm | Može se dodati uobičajeno trgovačko ime | Ukupni bor |
| 1(d) | Bor etanol amin | Proizvod dobiven reakcijom borne kiseline s etanol aminom | 8% B topivog u vodi |  | Bor topiv u vodi |
| 1(e) | Otopina bornog gnojiva | Proizvod dobiven otapanjem borne kiseline i/ili natrijevog borata i/ili bor etanol amina | 2% B topivog u vodi | Oznaka mora uključivati nazive sastojaka gnojiva | Bor topiv u vodi |
| 1(f) | Suspenzija bornog gnojiva | Proizvod dobiven suspenzijom borne kiseline i/ili natrijevog borata i/ili bor etanol amina u vodi | 2% B topivog u vodi | Oznaka mora uključivati nazive sastojaka gnojiva | Bor topiv u vodi |

E.1.2. Kobalt

|  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| **BR.** | **NAZIV GNOJIVA UNUTAR TIPA** | **PODACI O NAČINU  PROIZVODNJE I OSNOVNIM SASTOJCIMA** | **NAJMANJI SADRŽAJ  HRANJIVA  (MASENI POSTOTAK)PODACI O PRIKAZU  HRANJIVA  OSTALI ZAHTJEVI** | **OSTALI PODACI O  OZNAČAVANJU** | **SADRŽAJ DEKLARIRANOG HRANJIVA  OBLICI I TOPIVOSTI HRANJIVA  OSTALI KRITERIJI** |
| **1** | **2** | **3** | **4** | **5** | **6** |
| 2(a) | Kobaltna sol | Kemijski dobiven proizvod koji sadrži mineralnu sol kobalta kao osnovni sastojak | 19% Co topivog u vodi | Mora se označiti naziv mineralnog aniona | Kobalt topiv u vodi |
| 2(b) | Kobaltni helat | Proizvod topiv u vodi, dobiven kemijskim spajanjem kobalta i helatnog agensa | 2% Co topivog u vodi, od čega je najmanje 8/10 navedene vrijednosti helatizirano | Naziv helatnog agensa | Kobalt topiv u vodi  Helatizirani kobalt |
| 2(c) | Otopina kobaltnog gnojiva | Proizvod dobiven otapanjem kobaltne soli i/ili kobaltnih helata u vodi | 2% Co topivog u vodi | Mora se označiti:  (1) naziv(e) mineralnog/ih aniona  (2) naziv prisutnog he­latnog agensa | Kobalt topiv u vodi  Helatizirani kobalt ako je prisutan |

E.1.3. Bakar

|  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| **BR.** | **NAZIV GNOJIVA UNUTAR TIPA** | **PODACI O NAČINU PROIZVODNJE I OSNOVNIM SASTOJCIMA** | **NAJMANJI SADRŽAJ HRANJIVA(MASENI POSTOTAK)PODACI O PRIKAZU HRANJIVA  OSTALI ZAHTJEVI** | **OSTALI POACI O OZNAČAVANJU** | **SADRŽAJ DEKLARIRANOG HRANJIVA  OBLICI I TOPIVOSTI HRANJIVA  OSTALI KRITERIJI** |
| **1** | **2** | **3** | **4** | **5** | **6** |
| 3(a) | Bakrena sol | Kemijski dobiven proizvod koji sadrži mineralnu sol bakra kao osnovni sastojak | 20% Cu topivog u vodi | Mora se označiti naziv mineralnog aniona | Bakar topiv u vodi |
| 3(b) | Bakrov oksid | Kemijski dobiven proizvod koji sadrži bakrov oksid kao osnovni sastojak | 70% ukupnog Cu  Veličina čestica: najmanje 98% prolazi kroz sito veličine očica 0,063 mm |  | Ukupni bakar |
| 3(c) | Bakrov hidroksid | Kemijski dobiven proizvod koji sadrži bakrov hidroksid kao osnovni sastojak | 45% ukupnog Cu  Veličina čestica: najmanje 98% prolazi kroz sito veličine očica 0,063 mm |  | Ukupni bakar |
| 3(d) | Bakreni helat | Proizvod topiv u vodi dobiven kemijskim spajanjem bakra s helatnim agensom | 9% Cu topivog u vodi, od čega je najmanje 8/10 helatizirano | Naziv helatiziranog agensa | Bakar topiv u vodi  Helatizirani bakar |
| 3(e) | Gnojivo bazirano na bakru | Proizvod dobiven miješanjem bakrene soli i/ili bakrovog oksida i/ili bakrovog hidroksida i/ili jednim od bakrenih helata i, po potrebi, punilom koje nije hranjivo niti toksično | 5% ukupnog Cu | Mora se označiti:  (1) naziv(e) bakrovih sastojaka  (2) naziv prisutnog helatnog agensa | Ukupni bakar  Bakar topiv u vodi ako predstavlja najmanje1/4 ukupnog bakra  Helatizirani bakar, ako je prisutan |
| 3(f) | Otopina bakrenog gnojiva | Proizvod dobiven otapanjem bakrene soli i/ili jednim od bakrenih helata u vodi | 3% Cu topivog u vodi | Mora se označiti:  (1) naziv mineralnog aniona  (2) naziv prisutnog helat­nog agensa | Bakar topiv u vodi  Helatizirani bakar, ako je prisutan |
| 3(g) | Bakrov oksiklorid | Proizvod dobiven kemijskim putem čiji je glavni sastojak bakrov oksiklorid [Cu2Cl(OH)3] | 50% ukupnog Cu  Veličina čestica: najmanje 98% prolazi kroz sito veličine očica 0,063 mm |  | Ukupni bakar |
| 3(h) | Suspenzija bakrovog oksiklorida | Proizvod dobiven suspenzijom bakrovog oksiklorida | 17% ukupnog Cu |  | Ukupni bakar |

E.1.4. Željezo

|  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| **BR.** | **NAZIV  GNOJIVA UNUTAR TIPA** | **PODACI O NAČINU PROIZVODNJE I OSNOVNIM SASTOJCIMA** | **NAJMANJI SADRŽAJ HRANJIVA(MASENI POSTOTAK)PODACI O PRIKAZU HRANJIVA  OSTALI ZAHTJEVI** | **OSTALI POACI O OZNAČAVANJU** | **SADRŽAJ DEKLARIRANOG HRANJIVA  OBLICI I TOPIVOSTI HRANJIVA  OSTALI KRITERIJI** |
| **1** | **2** | **3** | **4** | **5** | **6** |
| 4(a) | Željezna sol | Kemijski dobiven proizvod koji sadrži mineralnu željeznu sol kao osnovni sastojak | 12% Fe topivog u vodi | Mora se označiti naziv mineralnog aniona | Željezo topivo u vodi |
| 4(b) | Željezni helat | Proizvod topiv u vodi, dobiven kemijskim spajanjem željeza s helatnim agensima navedenim u popisu Dodatka I poglavlja E.3. ovoga Pravilnika | 5% Fe topivog u vodi, od čega je najmanje 80% helatizirano | Naziv helatnog agensa | – Željezo topivo u vodi  – Helatizirani udio (HRN EN 13366)  – Helatizirano željezo (Fe) za svaki pojedini helatizirani agens koji prelazi 2% (EN 13368 dio 1. i 2.) |
| 4(c) | Otopina željezovog gnojiva | Proizvod dobiven otapanjem željezne soli i/ili jednog od željeznih helata u vodi | 2% Fe topivog u vodi | Mora se označiti:(1) naziv mineralnog aniona(2) naziv prisutnog helatnog agensa | Željezo topivo u vodi  Helatizirano željezo, ako je prisutno |

E.1.5. Mangan

|  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| **BR.** | **NAZIV  GNOJIVA UNUTAR TUPA** | **PODACI O NAČINU PROIZVODNJE I OSNOVNIM SASTOJCIMA** | **NAJMANJI SADRŽAJ HRANJIVA(MASENI POSTOTAK)PODACI O PRIKAZU HRANJIVA  OSTALI ZAHTJEVI** | **OSTALI POACI O OZNAČAVANJU** | **SADRŽAJ DEKLARIRANOG HRANJIVA  OBLICI I TOPIVOSTI HRANJIVA  OSTALI KRITERIJI** |
| **1** | **2** | **3** | **4** | **5** | **6** |
| 5(a) | Manganova sol | Kemijski dobiven proizvod koji sadrži mineralnu manganovu sol (Mn II) kao osnovni sastojak | 17% Mn topivog u vodi | Mora se označiti naziv mineralnog aniona | Mangan topiv u vodi |
| 5(b) | Manganov helat | Proizvod topiv u vodi dobiven kemijskim spajanjem mangana s helatnim agensom | 5% Mn topivog u vodi, od čega je najmanje 8/10 helatizirano | Naziv helatiziranog agensa | Mangan topiv u vodi  Helatizirani mangan (Mn) |
| 5(c) | Manganov oksid | Kemijski dobiven proizvod koji sadrži manganov oksid kao osnoni sastojak | 40% ukupnog Mn  Veličina čestica: najmanje 80% prolazi kroz sito veličine očica 0,063 mm |  | Ukupni mangan |
| 5(d) | Gnojivo bazirano na manganu | Proizvod dobiven miješanjem manganove soli i manganovog oksida | 17% ukupnog Mn | Mora se označiti naziv manganovih sastojaka | Ukupni mangan  Mangan topiv u vodi ako predstavlja najmanje 1/4 ukupnog mangana |
| 5(e) | Otopina manganovog gnojiva | Proizvod dobiven otapanjem manganove soli i/ili jednog od manganovih helata u vodi | 3% Mn topivog u vodi | Mora se označiti:(1) naziv mineralnog aniona  (2) naziv prisutnog helatnog agensa | Mangan topiv u vodi  Helatizirani mangan, ako je prisutan |

E.1.6. Molibden

|  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| **BR.** | **NAZIV GNOJIVA UNUTAR TIPA** | **PODACI O NAČINU PROIZVODNJE I OSNOVNIM SASTOJCIMA** | **NAJMANJI SADRŽAJ HRANJIVA(MASENI POSTOTAK)PODACI O PRIKAZU HRANJIVA  OSTALI ZAHTJEVI** | **OSTALI POACI O OZNAČAVANJU** | **SADRŽAJ DEKLARIRANOG HRANJIVA  OBLICI I TOPIVOSTI HRANJIVA  OSTALI KRITERIJI** |
| **1** | **2** | **3** | **4** | **5** | **6** |
| 6(a) | Natrijev molibdat | Kemijski dobiven proizvod koji sadrži natrijev molibdat kao osnovni sastojak | 35% Mo topivog u vodi |  | Molibden topiv u vodi |
| 6(b) | Amonijev molibdat | Kemijski dobiven proizvod koji sadrži amonijev molibdat kao osnovni sastojak | 50% Mo topivog u vodi |  | Molibden topiv u vodi |
| 6(c) | Gnojivo bazirano na molibdenu | Proizvod dobiven miješanjem natrijevog i amonijevog molibdata | 35% Mo topivog u vodi | Mora se označiti naziv sastojaka gnojiva | Molibden topiv u vodi |
| 6(d) | Otopina molibdenovog gnojiva | Proizvod dobiven otapanjem natrijevog molibdata i/ili amonijevog molibdata u vodi | 3% Mo topivog u vodi | Mora se označiti naziv sastojaka gnojiva | Molibden topiv u vodi |

E.1.7. Cink

|  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| **BR.** | **NAZIV GNOJIVA UNUTAR TIPA** | **PODACI O NAČINU PROIZVODNJE I OSNOVNIM SASTOJCIMA** | **NAJMANJI SADRŽAJ HRANJIVA(MASENI POSTOTAK)PODACI O PRIKAZU HRANJIVA  OSTALI ZAHTJEVI** | **OSTALI PODACI O OZNAČAVANJU** | **SADRŽAJ DEKLARIRANOG HRANJIVA  OBLICI I TOPIVOSTI HRANJIVA  OSTALI KRITERIJI** |
| **1** | **2** | **3** | **4** | **5** | **6** |
| 7(a) | Cinkova sol | Kemijski dobiven proizvod koji sadrži mineralnu cinkovu sol kao osnovni sastojak | 15% Zn topivog u vodi | Mora se označiti naziv mineralnog aniona | Cink topiv u vodi |
| 7(b) | Cinkov helat | Proizvod topiv u vodi, dobiven kemijskim spajanjem cinka s helatnim agensom | 5% Zn topivog u vodi, od čega je najmanje 8/10 helatizirano | Naziv helatizirani agens | Cink topiv u vodi  Helatizirani cink |
| 7(c) | Cinkov oksid | Kemijski dobiven proizvod koji sadrži cinkov oksid kao osnovni sastojak | 70% ukupnog Zn  Veličina čestica: najmanje 80% prolazi kroz sito veličine očica  0,063 mm |  | Ukupni cink |
| 7(d) | Gnojivo bazirano na cinku | Proizvod dobiven miješanjem cinkove soli i cinkovog oksida | 30% ukupnog Zn | Mora se označiti naziv sastojaka gnojiva | Ukupni cink  Cink topiv u vodi ako predstavlja najmanje1/4 ukupnog cinka |
| 7(e) | Otopina cinkovog gnojiva | Proizvod dobiven otapanjem cinkove soli i/ili jednog od cinkovih helata u vodi | 3% Zn topivog u vodi | Mora se označiti:(1) naziv mineralnog aniona(2) naziv prisutnog helatnog agensa | Cink topiv u vodi  Helatizirani cink, ako je prisutan |

**E.2. Tip: Mineralna gnojiva s više mikrohranjiva**E.2.1. Krute ili tekuće smjese mikrohranjiva

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| **ZA MIKROHRANJIVO** | **NAJMANJI SADRŽAJ MIKROHRANJIVA U MASENOM POSTOTKU KADA JE HRANJIVO PRISUTNO:** | |
| **ISKLJUČIVO U MINERALNOM OBLIKU** | **U HELATIZIRANOM ILI KOMPLEKSIRANOM OBLIKU** |
| Bor (B) | 0,2 | 0,2 |
| Kobalt (Co) | 0,02 | 0,02 |
| Bakar (Cu) | 0,5 | 0,1 |
| Željezo (Fe) | 2,0 | 0,3 |
| Mangan (Mn) | 0,5 | 0,1 |
| Molibden (Mo) | 0,02 | - |
| Cink (Zn) | 0,5 | 0,1 |

Najmanji ukupni sadržaj mikrohranjiva u krutoj smjesi je 5%
(m/m).
Najmanji ukupni sadržaj mikrohranjiva u tekućoj smjesi je 2% (m/m).

E.2.2. Gnojiva koja sadrže primarna i/ili sekundarna hranjiva s mikrohranjivima

|  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- |
| **NAJMANJI SADRŽAJ MIKROHRANJIVA U GNOJIVIMA S PRIMARNIM I/ILI SEKUNDARNIM HRANJIVIMA IZRAŽEN U MASENOM POSTOTKU AKO SE PRIMJENJUJE:** | | | |
|  | **ZA LJETINU I ZELENE POVRŠINE** | **ZA HORTIKULTURU** | **ZA FOLIJARNU PRIMJENU** |
| Bor (B) | 0,01 | 0,01 | 0,01 |
| Kobalt (Co) | 0,002 | - | 0,002 |
| Bakar (Cu) | 0,01 | 0,002 | 0,002 |
| Željezo (Fe) | 0,5 | 0,02 | 0,02 |
| Mangan (Mn) | 0,1 | 0,01 | 0,01 |
| Molibden (Mo) | 0,001 | 0,001 | 0,001 |
| Cink (Zn) | 0,01 | 0,002 | 0,002 |

**E.3. Popis odobrenih organskih helatnih agensa za mikrohranjiva**

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| **NATRIJEVE, KALIJEVE ILI AMONIJEVE SOLI NAVEDENIH KISELINA:** |  |  |
| Etilendiamintetraoctena kiselina | EDTA | C10H16O8N2 |
| Dietilentriaminpentaoctena kiselina | DTPA | C14H23O10N3 |
| [o,o]: etilendiamin-di (o-hidroksifenil octena) kiselina | EDDHA | C18H20O6N2 |
| [o,p]: etilendiamin-N-(o-hidroksifenil octena) kiselina-N'-(p-hidroksifenil octena) kiselina | EDDHA | C18H20O6N2 |
| 2-hidroksietiletilendiamintrioctena kiselina | HEEDTA | C10H18O7N2 |
| [o,o]: etilendiamin-di (o-hidroksi-o-metilfenil octena) kiselina | EDDHMA | C10H18O7N2 |
| [o,p]: etilendiamin-di (o-hidroksi-p-metilfenil octena) kiselina | EDDHMA | C20H24O6N2 |
| [p,o]: etilendiamin-di (p-hidroksi-o-metilfenil octena) kiselina | EDDHMA | C20H24O6N2 |
| Sulfofeniloctena kiselina i produkti kondenzacije | EDDHSA | C18H20O12N2S2 + n\*(C12H14O8N2S) |
| [2,4]: etilendiamin di-(2-hidroksi-4-karboksifenil octena) kiselina | EDDCHA | C20H20O10N2 |
| [2,5]: etilendiamin di-(2-karboksi-5-hidroksifenil octena) kiselina | EDDCHA | C20H20O10N2 |
| [5,2]: etilendiamin di-(5-karboksi-2-hidroksifenil octena) kiselina | EDDCHA | C20H20O10N2 |

**F. Popis posebnih tipova gnojiva**

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| JEDNOSTAVNA MINERALNA GNOJIVA | KRUTA GNOJIVA | Jednostavna mineralna dušična gnojiva sa sekundarnim hranjivima i/ili mikrohranjivima |
| Jednostavna mineralna fosforna gnojiva sa sekundarnim hranjivima i/ili mikrohranjvima |
| Jednostavna mineralna kalijeva gnojiva sa sekundarnim hranjivima i/ili mikrohranjivima |
| TEKUĆA GNOJIVA | Jednostavna tekuća mineralna gnojiva sa sekundarnim hranjivima i/ili mikrohranjivima |
| SLOŽENA MINERALNA GNOJIVA | KRUTA GNOJIVA | Složena mineralna NPK gnojiva sa sekundarnim hranjivima i/ili mikrohranjivima |
| Složena mineralna NP gnojiva sa sekundarnim hranjivima i/ili mikrohranjivima |
| Složena mineralna NK gnojiva sa sekundarnim hranjivima i/ili mikrohranjivima |
| Složena mineralna PK gnojiva sa sekundarnim hranjviiam i/ili mikrohranjivima |
| SLOŽENA MINERALNA GNOJIVA | TEKUĆA GNOJIVA | Složena tekuća mineralna NPK gnojiva sa sekundarnim hranjivima i/ili mikrohranjviima |
| Složena tekuća mineralna NP gnojiva sa sekundarnim hranjivima i/ili mikrohranjviima |
| Složena tekuća mineralna NK gnojiva sa sekundarnim hranjivima i/ili mikrohranjviima |
| Složena tekuća mineralna PK gnojiva sa sekundarnim hranjivima i/ili mikrohranjviima |

DODATAK II.

DOZVOLJENA ODSTUPANJA

Odstupanja navedena u ovom Dodatku su negativne vrijednosti izražene u masenom
postotku.
Dozvoljena odstupanja u odnosu na navedeni sadržaj hranjiva u raznim tipovima
gnojiva su sljedeća:

1. Apsolutna vrijednost
jednostavnih mineralnih gnojiva s makrohranjivima u masenom postotku izražena
kao N, P2O5, K2O, MgO, Cl (Tablice 1.1., 1.2., 1.3.)

*Tablica 1.1.:* DUŠIČNA GNOJIVA

|  |  |
| --- | --- |
| **DUŠIČNA GNOJIVA** | |
| Kalcijev nitrat | 0,4 |
| Kalcijev magnezijev nitrat | 0,4 |
| Natrijev nitrat | 0,4 |
| Čilska salitra | 0,4 |
| Kalcijev cijanamid | 1,0 |
| Dušični kalcijev cijanamid | 1,0 |
| Amonijev sulfat | 0,3 |
| Amonijev nitrat ili kalcijev amonijev nitrat: |  |
| Do i uključujući 32% | 0,5 |
| Preko 32% | 0,5 |
| Amonijev sulfat – nitrat | 0,5 |
| Magnezijev sulfonitrat | 0,5 |
| Magnezijev amonijev nitrat | 0,5 |
| Urea | 0,5 |
| Suspenzija kalcijevog nitrata | 0,5 |
| Otopina dušičnog gnojiva s urea formaldehidom | 0,5 |
| Suspenzija dušičnog gnojiva s urea formaldehidom | 0,5 |
| Urea amonijev sulfat | 0,5 |
| Otopina dušičnog gnojiva | 0,6 |
| Otopina urea amonijevog nitrata | 0,6 |

*Tablica 1.2.*: FOSFORNA GNOJIVA

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| **FOSFORNA GNOJIVA** | | |
| Topivost P2O5 u | Broj gnojiva u Dodatku I. |  |
| Mineralnoj kiselini | (3, 6, 7) | 0,5 |
| Limunskoj kiselini | (1) | 0,5 |
| Mravljoj kiselini | (7) | 0,5 |
| Neutralnom amonijevom citratu | (2a, 2b, 2c) | 0,5 |
| Alkalnom amonijevom citratu | (4, 5, 6) | 0,5 |
| Vodi | (2a, 2b, 3) | 0,5 |
| Vodi | (2c) | 1,0 |

*Tablica 1.3.:* KALIJEVA GNOJIVA I OSTALI SASTOJCI

|  |  |
| --- | --- |
| **KALIJEVA GNOJIVA** | |
| Kainit | (K2O + MgO) 1,5 |
| Obogaćeni kainit | 1,0 |
| Kalijev klorid | |
| Do i uključujući 55% | 1,0 |
| Preko 55% | 0,5 |
| Kalijev klorid koji sadrži magnezijevu sol | (K2O + MgO) 1,5 |
| Kalijev sulfat | 0,5 |
| Kalijev sulfat koji sadrži magnezijevu sol | (K2O + MgO) 1,5 |
| **OSTALI SASTOJCI** | |
| Klorid | 0,2 |

2. Složena mineralna gnojiva s makrohranjivima (Tablica 2.)

*Tablica 2.*

|  |  |
| --- | --- |
| **HRANJIVA** | |
| N | 0,5 |
| P2O5 | 0,5 |
| K2O | 1,0 |
| **UKUPNO NEGATIVNO ODSTUPANJE OD NAVEDENIH VRIJEDNOSTI** | |
| Gnojiva koja se sastoje od dva hranjiva | 1,0 |
| Gnojiva koja se sastoje od tri hranjiva | 1,5 |

Dozvoljena odstupanja u odnosu na deklarirani sadržaj raznih oblika dušika ili
navedene topivosti fosfor (V) oksida predstavljaju jednu desetinu ukupnog
sadržaja određenog hranjiva od najviše 2% (m/m), pod uvjetom da ukupni sadržaj
hranjiva ostane u granicama navedenim u Dodatku I. ovoga Pravilnika i ne prelazi
gore navedena odstupanja.

3. Sekundarna hranjiva u
gnojivima

Dozvoljena odstupanja u odnosu na deklarirane sadržaje
kalcija, magnezija, natrija i sumpora predstavljaju jednu četvrtinu deklariranih
sadržaja ovih hranjiva i to najviše do 0,9% u apsolutnoj vrijednosti za CaO, MgO,
Na2O i SO3, tj. 0,64 za Ca, 0,55 za Mg, 0,67 za Na i 0,36 za S.

4. Mikrohranjiva u gnojivima

Dozvoljena odstupanja u odnosu na deklarirane sadržaje
hranjiva su:
– 0,4% u apsolutnoj vrijednosti za sadržaje veće od 2%
– jedna petina deklarirane vrijednosti za sadržaje manje od 2%.
Dozvoljena odstupanja u odnosu na granulometrijski sastav i sadržaj vlage u
gnojivima prikazana su u Tablici 3.

*Tablica 3.* GRANULOMETRIJSKI SASTAV I SADRŽAJ VLAGE

|  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- |
|  | **GRANULOMETRIJSKI SASTAV  % (m/m)** | | **SADRŽAJ VLAGE  % (m/m)** |
| KAN granulirani | Granule 2 – 5 mm | Najmanje 95 | Najviše 0,5 |
| KAN prilirani | Granule 1 – 5 mm | Najmanje 95 | Najviše 0,5 |
| AN granulirani | Granule 2 – 5 mm | Najmanje 95 | Najviše 0,5 |
| AN prilirani | Granule 1 – 5 mm | Najmanje 95 | Najviše 0,5 |
| UREA | Granule 0,5 – 3 mm | Najmanje 96 | Najviše 0,5 |
| NPK, NP, PK i NK gnojiva | Granule 2 – 5 mm | Najmanje 94 | Najviše 2,0 |
| MAP praškasti | Granule 0,2 – 3 mm | Najmanje 80 | Najviše 7,0 |

DODATAK III.

TEHNIČKE ODREDBE ZA AMONIJSKO NITRATNA GNOJIVA S VISOKIM
SADRŽAJEM DUŠIKA

**1. OSOBINE I OGRANIČENJA ZA JEDNOSTAVNA
AMONIJSKO NITRATNA GNOJIVA S VISOKIM SADRŽAJEM DUŠIKA**
1.1. POROZNOST (ZADRŽAVANJE ULJA)

Zadržavanje ulja u gnojivu koje najprije mora proći dva
termička ciklusa na temperaturi između 25 i 50°C te biti u skladu s odredbama
Poglavlja 3. točke 2. Dodatka III. ovoga Pravilnika ne smije biti veće od 4%
(m/m).

1.2. ZAPALJIVI SASTOJCI

Maseni postotak zapaljivih tvari izraženih kao ugljik ne
smije biti veći od 0,2% za gnojiva koja sadrže najmanje 31,5% (m/m) dušika i ne
smije prelaziti 0,4% za gnojiva koja sadrže od 28% do 31,5% (m/m) dušika.

1.3. pH

Otopina 10 g gnojiva u 100 ml vode mora imati pH najmanje
4.5.

1.4. ANALIZA VELIČINE ČESTICA

Najviše 5% mase gnojiva prolazi kroz sito veličine očica od 1
mm i najviše do 3% mase kroz sito veličine očica 0,5 mm.

1.5. KLOR

Najveći utvrđeni sadržaj klora je 0,02% (m/m).

1.6. TEŠKI METALI

Teški metali ne smiju se dodavati namjerno, a eventualni
tragovi koji prate postupak proizvodnje ne smiju prelaziti ograničenja.
Sadržaj bakra ne smije biti veći od 10 mg/kg.
Za druge teške metale ograničenja nisu utvrđena.

**2. OPIS ISPITIVANJA
OTPORNOSTI NA DETONACIJU KOJA SE ODNOSI NA AMONIJSKO NITRATNA GNOJIVA S VISOKIM
SADRŽAJEM DUŠIKA**

Ispitivanje se mora provesti na reprezentativnom uzorku
gnojiva. Prije ispitivanja otpornosti na detonaciju ukupna masa uzorka mora se
podvrći termičkom ciklusu pet puta u skladu s odredbama Poglavlja 3. točke 3.
Dodatka III. ovoga Pravilnika.
Gnojivo se mora podvrći ispitivanju otpornosti na detonaciju u vodoravnoj
čeličnoj cijevi pod sljedećim uvjetima:
– bešavna čelična cijev,
– dužina cijevi: najmanje 1 000 mm,
– nominalni vanjski promjer: najmanje 114 mm,
– nominalna debljina stjenke: najmanje 5 mm,
– pojačalo detonacije: odabrano pojačalo mora biti takve vrste i mase da poveća
tlak detonacije koji se primjenjuje na uzorak kako bi utvrdio njegovu
osjetljivost na prenošenje detonacije,
– temperatura ispitivanja: 15 – 25 °C,
– ispitni olovni cilindri za otkrivanje detonacije: promjera 50 mm i visine 100
mm
– postavljeni vodoravno na razmacima od 150 mm pridržavajući cijev. Ispitivanje
se mora provesti dva puta. Ispitivanje se smatra završeno ako je u oba
ispitivanja jedan ili više podupirajućih olovnih cilindara oštećeno manje od 5%.

**3. METODE KONTROLE PREMA
OGRANIČENJIMA NAVEDENIM U POGLAVLJU III.1. I III. 2. OVOGA PRAVILNIKA**

Metoda 1.
METODE PRIMJENE TERMIČKIH CIKLUSA

**1. PREDMET I PODRUČJE PRIMJENE**Ovom Metodom određuju se postupci za primjenu termičkih ciklusa prije
izvođenja ispitivanja zadržavanja ulja kod jednostavnih amonijsko nitratnih
gnojiva s visokim sadržajem dušika te ispitivanja otpornosti na detonaciju za
oba, jednostavna i složena amonijsko nitratna gnojiva s visokim sadržajem
dušika.
Metode zatvorenih termičkih ciklusa opisane u ovom poglavlju u dovoljnoj mjeri
predstavljaju uvjete koji se moraju uzeti u obzir unutar područja primjene
Poglavlja 2. i 4. Dodatka III. Ovoga Pravilnika. Međutim, ove metode ne moraju
nužno predstavljati sve uvjete do kojih dolazi tijekom prijevoza i skladištenja.

**2. TERMIČKI CIKLUSI KOJI SE ODNOSE NA DODATAK III.1. OVOGA
PRAVILNIKA**

2.1. PODRUČJE PRIMJENE
Ovaj postupak se odnosi na termičke cikluse prije određivanja zadržavanja ulja u
gnojivu.

2.2. NAČELO I DEFINICIJA
U Erlenmayerovoj tikvici zagrijati uzorak od sobne temperature do 50 °C i
održavati ga na toj temperaturi dva sata (stabilizirati na 50 °C). Zatim
ohladiti uzorak do temperature od 25 °C i održavati ga na toj temperaturi dva
sata (stabilizirati na 25 °C). Kombinacija uzastopnih zagrijavanja na 50 °C i 25
°C čini jedan termički ciklus. Nakon provođenja dva termička ciklusa ispitni
uzorak držati na temperaturi od 20 ± 3 °C za određivanje vrijednosti zadržavanja
ulja.

2.3. OPREMA
Uobičajena laboratorijska oprema, kao:
– vodene kupelji namještene na 25 (± 1) i 50 (± 1) °C,
– Erlenmeyerove tikvice volumena 150 ml.

2.4. POSTUPAK
Staviti svaki ispitni uzorak od 70 (± 5) grama u Erlenmeyerovu tikvicu i
začepiti.
Svaka dva sata premještati tikvice iz kupelji od 50 °C u kupelj na 25 °C i
obrnuto.
Temperaturu vode u kupeljima održavati konstantnom uz stalno miješanje kako bi
se osigurala razina vode iznad razine uzorka. Zatvarač tikvice zaštititi od
kondenzacije pomoću spužvastoga gumenog čepa.

**3. TERMIČKI CIKLUSI KOJI SE UPOTREBLJAVAJU ZA DODATAK III.2. OVOGA PRAVILNIKA**3.1. PODRUČJE PRIMJENE
Ovaj postupak se odnosi na termičke cikluse prije provođenja ispitivanja
detonacije.

3.2. NAČELO I DEFINICIJA
U nepropusnoj kutiji zagrijati uzorak sa sobne temperature na50 °C i održavati
ga na toj temperaturi jedan sat (stabilizirati na50 °C). Zatim ohladiti uzorak
na temperaturu od 25 °C i održavati ga na toj temperaturi jedan sat
(stabilizirati na 25 °C). Kombinacija uzastopnih zagrijavanja na 50 °C i 25 °C
čini jedan termički ciklus. Nakon podvrgavanja zadanom broju termičkih ciklusa
ispitni uzorak držati na temperaturi od 20 ± 3 °C do provođenja ispitivanja
otpornosti na detonaciju.

3.3. OPREMA
– Vodena kupelj termostatirana u temperaturnom području od 20 do 51 °C s
najmanjom brzinom zagrijavanja i hlađenja od 10 °C/h ili dvije vodene kupelji od
kojih je jedna postavljena na temperaturu od 20 °C, a druga na 51 °C. Vodu u
kupeljima konstantno miješati; volumen kupelji mora biti dovoljno širok kako bi
se osigurala dovoljna cirkulacija vode.
– Nepropusna kutija od nehrđajućeg čelika u čijem se središtu nalazi
termoelement. Vanjska širina kutije je 45 (± 2) mm, a debljina stjenke 1,5 mm
(Slika 1.). Odbrati visinu i duljinu kutije koja odgovara dimenzijama vodene
kupelji, tj. 600 mm duljine i 400 mm visine.

3.4. POSTUPAK
U kutiju staviti dovoljnu količinu gnojiva za jednu detonaciju i zatvoriti
poklopac. Staviti kutiju u vodenu kupelj. Zagrijati vodu na 51 °C te izmjeriti
temperaturu u središtu gnojiva. Nakon jedan sat kada je temperatura u središtu
dostigla 50 °C ohladiti vodu. Jedan sat nakon što je temperatura u središtu
dostigla 25 °C zagrijati vodu i započeti drugi ciklus. Ako postoje dvije vodene
kupelji, prenijeti kutiju u drugu kupelj nakon svakog zagrijavanja/hlađenja.

*Slika 1.*

![](dodatni/351531.gif)

Metoda 2.
ODREĐIVANJE ZADRŽAVANJA ULJA

**1. PREDMET I PODRUČJE PRIMJENE**Ova Metoda utvrđuje postupak za određivanje zadržavanja ulja u jednostavnim
amonijsko nitratnim gnojivima s visokim sadržajem dušika.
Metoda se primjenjuje na prilirana i granulirana gnojiva koja ne sadrže tvari
topive u ulju.
 **2. DEFINICIJA**Zadržavanje ulja u gnojivu: količina ulja zadržana u gnojivu određena pod
posebnim uvjetima postupka, izražena u masenom postotku.
 **3. NAČELO**Potpuno uranjanje uzorka za ispitivanje u plinsko ulje određeno vrijeme
nakon čega višak ulja otječe pod određenim uvjetima. Mjeri se povećanje mase
uzorka za ispitivanje.
 **4. REAGENS**Plinsko ulje
Maksimalni viskozitet: 5 mPas na 40 °C
Gustoća: od 0,8 do 0,85 g/ml na 20 °C
Sadržaj sumpora: ≤1,0% (m/m)
Pepeo: ≤ 0,1% (m/m)
 **5. OPREMA**Standardna laboratorijska oprema i sljedeće:
5.1. Vaga točnosti 0,01 gram.
5.2. Čaše volumena 500 ml
5.3. Plastični lijevak približnog promjera 200 mm, po mogućnosti s cilindričnom
stjenkom na gornjem dijelu,
5.4. Sito za ispitivanje, veličine očica 0,5 mm, koje stane u lijevak (5.3.).
*Napomena:* Veličina lijevka i sita mora biti takva da samo nekoliko granula ili prila bude položeno jedno na drugo te da ulje može lako otjecati.
5.5. Filter papir za brzu filtraciju, krep fini, težine 150 g/m2.
5.6. Apsorpcijski papir (laboratorijske čistoće).
 **6. POSTUPAK**6.1. Dva pojedinačna određivanja provode se brzo jedan za drugim na zasebnim
dijelovima istog ispitnog uzorka.
6.2. Odvojiti čestice manje od 0,5 mm pomoću sita za ispitivanje (5.4.).
Odvagati s točnošću 0,01 gram oko 50 grama uzorka u čašu (5.2.). Dodati dovoljno
plinskog ulja (točka 4.) da se u potpunosti pokriju granule ili prile i pažljivo
miješati da površina svih granula ili prila bude u cijelosti navlažena. Pokriti
čašu satnim staklom te ostaviti stajati jedan sat na 25 (± 2) °C.
6.3. Filtrirati cjelokupni sadržaj čaše kroz lijevak (5.3.) koji sadrži sito za
ispitivanje (5.4.). Sadržaj na situ ostaviti stajati jedan sat kako bi se višak
mogao ocijediti.
6.4. Položiti dva lista filter papira (5.5.) (oko 500 x 500 mm) jedan preko
drugog na glatkoj površini; presaviti četiri ugla jednog i drugog papira prema
gore do otprilike 40 mm širine kako bi se spriječilo rasipanje granula ili prila.
Staviti dva sloja apsorpcijskog papira (5.6.) u središte filter papira.
Prenijeti cijeli sadržaj iz sita (5.4.) na apsorpcijske papire i ravnomjerno
rasporediti granule ili prile uz pomoć meke, ravne četke. Nakon dvije minute
podići jednu stranu papira radi premještanja granula ili prila na filter papire
koji se nalaze ispod te ih ponovo ravnomjerno rasporediti preko ovih papira
pomoću četke. Na uzorak staviti još jedan list filter papira, na sličan način
podignuti uglove prema gore i prokotrljati granule ili prile između papira
kružnim pokretima uz mali pritisak. Napraviti stanku nakon svakog osmog kružnog
pokreta, podići suprotne krajeve filter papira i u središte vratiti granule ili
prile koje su se otkotrljale prema krajevima. Nastaviti sa sljedećim postupkom:
kom:
ti četiri potpuna kružna pokreta, najprije u smjeru kazaljke na satu, a
zatim u obrnutom smjeru. Nakon toga otkotrljane granule ili prile vratiti u
središte kako je ranije opisano. Postupak se ponavlja tri puta (24 kružna
pokreta, dva puta podizanje krajeva). Pažljivo umetnuti novi list filter papira
između donjeg i gornjeg lista te omogućiti da se granule ili prile otkotrljaju
na novi list podižući krajeve gornjeg lista. Prekriti granule ili prile novim
listom papira i ponoviti navedeni postupak. Neposredno nakon kotrljanja
prenijeti granule ili prile u posudu te ponovo odvagati s točnošću 0,01 gram da
se odredi masa zadržanog plinskog ulja.
6.5. Ponavljanje postupka kotrljanja i ponovnog vaganja
Ako se utvrdi da je količina plinskog ulja zadržana u uzorku za ispitivanje veća
od 2 grama, položiti dio na novu skupinu filter papira te ponoviti postupak
kotrljanja podižući uglove u skladu s (6.4.) (dva puta osam kružnih pokreta uz
jedno podizanje). Zatim ponovno odvagati uzorak za ispitivanje.
 **7. PRIKAZ REZULTATA**7.1. METODA IZRAČUNAVANJA I FORMULA
Zadržavanje ulja iz svakog određivanja (6.1.) izražava se u masenom postotku
uzorka za ispitivanje na situ, prema sljedećoj formuli:

![](dodatni/351532.gif)

gdje je:
*m1* = masa uzorka za ispitivanje na situ (6.2.), izražena u
gramima,
*m2* = masa uzorka za ispitivanje (6.4.) ili (6.5.) kao rezultat
posljednjeg vaganja (6.4.) ili (6.5.), izražena u gramima.
Rezultat je aritmetička sredina dva pojedinačna određivanja.

Metoda 3.
ODREĐIVANJE ZAPALJIVIH SASTOJAKA

**1. PREDMET I PODRUČJE PRIMJENE**Ova Metoda utvrđuje postupak određivanja sadržaja zapaljivih sastojaka
jednostavnih amonijsko nitratnih gnojiva s visokim sadržajem dušika.
 **2. NAČELO**Ugljični dioksid prisutan u anorganskim punilima unaprijed se uklanja
kiselinom. Organski spojevi oksidiraju se mješavinom kromove/sumporne kiseline.
Nastali ugljični dioksid se apsorbira u otopini barijevog hidroksida. Talog se
otapa u otopini klorovodične kiseline i određuje retitracijom s otopinom
natrijevog hidroksida.
 **3. REAGENSI**3.1. Kromov (VI) oksid Cr2O3 analitičke čistoće
3.2. Sumporna kiselina, 60% V/V: Staviti 360 ml vode u čašu od 1 litre i
pažljivo dodati 640 ml sumporne kiseline (gustoća pri 20 °C = 1,83 g/ml)
3.3. Otopina srebrovog nitrata: 0,1 mol/l
3.4. Barijev hidroksid
Odvagati 15 grama barijevog hidroksida [Ba(OH)2 x 8 H2O] i kompletno otopiti u
vrućoj vodi. Ohladiti i prenijeti u tikvicu od jedne litre. Dopuniti do oznake i
promućkati. Filtrirati kroz nabrani filter papir.
3.5. Standardna otopina klorovodična kiselina: 0,1 mol/l.
3.6. Standardna otopina natrijevog hidroksida: 0,1 mol/l.
3.7. Otopina bromofenol plavila: 0,4 grama u litri vode.
3.8. Fenolftalen indikator: otopina 2 grama u litri 60% V/V etanola.
3.9. Natronsko vapno: dimenzije čestica oko 1,0 do 1,5 mm
3.10. Demineralizirana voda, svježe prokuhana bez ugljičnog dioksida.
 **4. OPREMA**4.1. Standardna laboratorijska oprema i:
– Filter lončić s dnom od sinteriranog stakla volumena 15 ml; promjera 20 mm;
ukupne visine 50 mm; poroznosti 4 (veličine pora od 5 i 15 µm),
– Čaša od 600 ml,
4.2. Komprimirani dušik.
4.3. Oprema koju čine sljedeći dijelovi, po mogućnosti spojena pomoću sfernih
brušenih spojeva (Slika 2.).
4.3.1. Apsorpcijska cijev A oko 200 mm duljine i promjera 30 mm ispunjena
natronskim vapnom (3.9.) i zatvorena čepom od staklene vune.
4.3.2. Reakcijska tikvica B okruglog dna od 500 ml s otvorom sa strane.
4.3.3. Nastavak za destilaciju po Vigreuksu oko 150 mm duljine (C’).
4.3.4. Hladilo s duplim stjenkama C, duljine 200 mm.
4.3.5. Drechselova boca D koja služi za hvatanje viška kiseline koja može
prodestilirati.
4.3.6. Ledena kupelj E koja hladi Drechselovu bocu.
4.3.7. Dvije apsorpcijske posude F1 i F2, promjera od 32 do 35 mm, s provodnom
cjevčicom za plin koja uključuje 10 mm disk od sinteriranog stakla niske
poroznosti.
4.3.8. Sisaljka sa uređajem za regulaciju usisavanja G koja sadrži stakleni T
komad umetnut u sklop čije je slobodni krak povezan s finom kapilarnom cijevi uz
pomoć kratke gumene cijevi pričvršćene vijkom.
Oprez: uporaba vrele otopine kromne kiseline u aparaturi pod smanjenim tlakom je
opasna i zahtijeva odgovarajuće mjere opreza.
 **5. POSTUPAK**5.1. UZORAK ZA ANALIZU
Odvagati približno 10 grama amonijevog nitrata s točnošću 0,001 gram.
5.2. UKLANJANJE KARBONATA
Staviti uzorak za analizu u reakcijsku tikvicu B. Dodati 100 ml H2SO4
(3.2.). Granule ili prile se na sobnoj temperaturi otope za oko 10 minuta.
Spojiti aparaturu kako je naznačeno na Slici 2.: jedan kraj apsorpcijske cijevi
(A) spojiti s izvorom dušika (4.2.) preko uređaja kroz koji protječe dušik u
jednom smjeru i u kojem je tlak 5 do 6 mm žive, a drugi kraj spojiti na dovodnu
cijev koja ulazi u reakcijsku tikvicu. Spojiti Vigreouxovu frakcijsku kolonu
(C’) i hladilo (C) napajano hladnom vodom. Podesiti dušik tako da umjereno
protječe kroz otopinu, dovesti je do točke vrenja i zagrijavati još dvije
minute. Nakon tog vremena ne bi trebalo biti više pjenjenja. Ako je pjenjenje
vidljivo, nastaviti zagrijavati još 30 minuta. Pustiti otopinu da se ohladi
najmanje 20 minuta uz strujanje dušika.
Potpuno sastaviti aparaturu kako je naznačeno na Slici 2., spajajući
kondenzacijsku cijev s Drechselovom bocom (D), a bocu na apsorpcijske posude F1
i F2. Tijekom sklapanja aparature dušik mora cijelo vrijeme protjecati kroz
otopinu. U svaku od apsorpcijskih posuda (F1 i F2) brzo unijeti 50 ml otopine
barijevog hidroksida (3.4.).
Pustiti struju dušika da protječe kroz otopinu oko 10 minuta. Otopina u
apsorpcijskim posudama mora ostati bistra. U suprotnom postupak odstranjivanja
karbonata mora se ponoviti.
5.3. OKSIDACIJA I APSORPCIJA
Nakon što se odvoji ulazna cijev s dušikom, brzo dodati 20 grama kromovog (VI)
oksida (3.1.) i 6 ml otopine srebrovog nitrata (3.3.) kroz otvor sa strane na
reakcijskoj tikvici (B). Spojiti aparaturu na sisaljku i podesiti jednoličan
protok dušika tako da se stvaraju mjehurići prolazom kroz diskove od
sinteriranog stakla apsorpcijskih posuda F1 i F2.
Zagrijati reakcijsku tikvicu (B) da tekućina zavrije i pustiti je da vrije sat i
pol.(1) Ako je potrebno, podesiti ventil s kojim se regulira
usisavanje (G) kako bi se kontrolirao protok dušika, zbog sprječavanja taloženja
barijevog karbonata na diskovima od sinteriranog stakla za vrijeme ispitivanja.
Postupak je zadovoljavajući ako otopina barijevog hidroksida u apsorpcijskoj
posudi F2 ostane bistra. U suprotnom potrebno je ponoviti ispitivanje. Prekinuti
zagrijavati i rastaviti aparaturu. Isprati provodne cijevi vodom (3.10.) s
unutarnje i vanjske strane da se ukloni otopina barijevog hidroksida, a tekućinu
od ispiranja sakupiti u odgovarajuću apsorpcijsku posudu. Staviti provodne
cjevčice jednu za drugom u čašu od 600 ml čiji sadržaj će se kasnije
upotrijebiti za postupak određivanja.
Pod vakuumom brzo filtrirati najprije sadržaj apsorpcijske posude F2, a zatim
apsorpcijske posude F1 koristeći lončić za filtriranje od sinteriranog stakla.
Sakupiti talog ispiranjem apsorpcijskih posuda vodom (3.10.) te lončić s 50 ml
iste vode. Staviti lončić u čašu od 600 ml i dodati oko 100 ml kipuće vode
(3.10.). Staviti 50 ml kipuće vode u svaku od apsorpcijskih posuda i pustiti da
dušik protječe kroz provodne cjevčice pet minuta. Spojiti vodu s onom iz čaše.
Ponoviti postupak još jednom radi sigurnosti da su provodne cjevčice temeljito
isprane.
5.4. ODREĐIVANJE KARBONATA IZ ORGANZ ORGANSKIH TV
Dodati pet kapi fenolftalena (3.8.) sadržaju u čaši. Otopina postaje crvene
boje. Dodati klorovodičnu kiselinu (3.5.) kap po kap do nestanka ružičaste boje.
Dobro promiješati otopinu u lončiću radi provjere nestanka ružičaste boje.
Dodati pet kapi bromofenol plavila (3.7.) i titrirati s klorovodičnom kiselinom
(3.5.) do promjene boje u žuto. Dodati još 10 ml klorovodične kiseline.
Zagrijati otopinu do vrenja i pustiti da vrije najviše jednu minutu. Pažljivo
provjeriti da u tekućini ne ostane talog.
Ostaviti da se ohladi i retitrirati otopinom natrijevog hidroksida (3.6.).
**\_\_\_\_\_\_**(1) Vrijeme reakcije od sat i pol je dovoljno u slučaju
većine organskih tvari kada je srebrov nitrat prisutan kao katalizator. **6. SLIJEPA PROBA**Napraviti slijepu probu koristeći isti postupak i iste količine svih
reagenasa.
 **7. PRIKAZ REZULTATA**Sadržaj zapaljivih sastojaka u obliku ugljika (C) iskazati u masenom
postotku uzorka sljedećom formulom:

![](dodatni/351533.gif)

gdje je:
E = masa uzorka za ispitivanje, u gramima,
V1 = ukupni volumen klorovodične kiseline 0,1 mol/l dodane nakon promjene boje
fenolftalena, u ml,
V2 = volumen otopine natrijevog hidroksida 0,1 mol/l upotrebljen za retitraciju,
u ml.

*Slika 2.
![](dodatni/351534.gif)*

A = Apsorpcijska cijev ispunjena natronskim vapnom,
B = Reakcijska tikvica,
C’ = Vigreuxova frakcijska kolona duljine 150 mm,
C = Hladilo s duplim stjenkama duljine 200 mm,
D = Drechselova boca od 250 ml,
E = Ledena kupelj,
F1 i F2 = Apsorpcijske posude promjera od 32 do 35 mm spojene kuglastim
ubrušenim spojevima na kojima su provodne cjevčice za plin s diskom 10 mm od
sinteriranog stakla niske poroznosti,
G = Uređaj za reguliranje usisavanja.

Metoda 4.
ODREĐIVANJE pH VRIJEDNOSTI

**1. PREDMET I PODRUČJE PRIMJENE**Ova Metoda utvrđuje postupak mjerenja pH vrijednosti otopine jednostavnih
amonijsko nitratnih gnojiva s visokim sadržajem dušika.
 **2. NAČELO**Mjerenje pH otopine amonijevog nitrata pomoću pH metra.
 **3. REAGENSI**Destilirana ili demineralizirana voda bez ugljičnog dioksida. *3.1. Pufer otopina, pH 6,88 na 20 °C*Otopiti 3,40 ± 0,01 grama kalijevog dihidrogen ortofosfata (KH2PO4) u
približno 400 ml vode. Zatim otopiti 3,55 ± 0,01 grama natrijevog hidrogen
ortofosfata (Na2HPO4) u približno 400 ml vode. Prenijeti dvije otopine, bez
gubitka, u odmjernu tikvicu od 1000 ml, dopuniti do oznake i promućkati. Ova
otopina čuva se u hermetički zatvorenoj posudi. *3.2. Pufer otopina, pH 4,00 na 20 °C*Otopiti 10,21 ± 0,01 grama kalijevog hidrogen ftalata (KHC8O4H4) u vodi,
prenijeti bez gubitka u odmjernu tikvicu od 1000 ml, dopuniti do oznake i
promućkati.
Otopinu čuvati u hermetički zatvorenoj posudi.
3.3. Mogu se koristiti standardne pH otopine dostupne na tržištu.
 **4. OPREMA**pH metar opremljen staklenom i kalomel elektrodama ili odgovarajućim,
osjetljivost 0,05 pH jedinica.
 **5. POSTUPAK**5.1. BAŽDARENJE pH METRA
Izbaždariti pH metar (4.) na temperaturi od 20 (± 1) °C koristeći pufer otopine
(3.1.), (3.2.) ili (3.3.). Pustiti lagano strujanje dušika po površini otopine
za vrijeme ispitivanja.
5.2. ODREĐIVANJE
U čaši od 250 ml staviti 100,0 ml vode na 10 (± 0,01) grama uzorka. Ukloniti
netopivo filtriranjem, dekantiranjem ili centrifugiranjem tekućine. Izmjeriti pH
vrijednost bistre otopine na temperaturi od 20 (± 1) °C u skladu s istim
postupkom za baždarenje pH metra.
 **6. PRIKAZ REZULTATA**Rezultat iskazati u pH jedinicama uz točnost 0,1 jedinice i navesti
korištenu temperaturu.

Metoda 5.
ODREĐIVANJE VELIČINE ČESTICA

**1. PREDMET I PODRUČJE PRIMJENE**Ova Metoda utvrđuje postupak ispitnog prosijavanja jednostavnih amonijsko
nitratnih gnojiva s visokim sadržajem dušika.
 **2. NAČELO**Ispitni uzorak se prosijava na garnituri od tri sita, bilo ručno ili
mehanički. Masa koja ostane na svakom situ se zabilježi, a postotak materijala
koje prođe kroz odgovarajuće sito se izračuna.
 **3. OPREMA**3.1. Ispitna sita od pletene žice promjera 200 mm, standardne veličine očica
od 2,0 mm, 1,0 mm i 0,5 mm. Jedan poklopac i posuda ispod (dno) za ova sita.
3.2. Vaga točnosti 0,1 gram.
3.3. Mehanička tresilica (ako postoji) koja omogućava vertikalno i horizontalno
kretanje ispitnog uzorka.

**4. POSTUPAK**4.1. Uzorak se reprezentativno podijeli u dijelove od približno 100 grama.
4.2. Izvagati jedan od ovih dijelova s točnosti 0,1 gram.
4.3. Složiti garnituru sita uzlaznim redom: posuda ispod (dno), 0,5 mm, 1 mm, 2
mm i staviti izvagani dio za ispitivanje na sito koje se nalazi na vrhu. Staviti
poklopac na vrh garniture sita.
4.4. Tresti ručno ili strojno u vertikalnom i horizontalnom smjeru, a ako je
ručno, povremeno udariti. Nastaviti s postupkom 10 minuta ili dok je količina
koja prolazi kroz svako sito u jednoj minuti manja od 0,1 gram.
4.5. Ukloniti sita iz garniture i sakupiti zaostali materijal, ako je potrebno
lagano pročetkati donju stranu sita pomoću mekane četke.
4.6. Odvagati materijal zaostao na svakom situ te onaj koji je sakupljen na dnu
i to uz točnost 0,1 gram.

**5. PROCJENA REZULTATA**5.1. Pretvoriti mase frakcija u postotak na ukupnu masu frakcija (nakon
sijanja).
Izračunati postotak u posudi ispod (dno), tj. <0,5 mm: A%
Izračunati postotak koji se zadržao na situ 0,5 mm: B%
Izračunati postotak koji je prošao kroz 1,0 mm, tj. (A + B)%
Ukupna masa frakcija treba biti unutar 2% od početne uzete mase.
5.2. Treba provesti najmanje dvije zasebne analize i pojedinačni rezultat za A
ne bi se trebao razlikovati za više od 1,0% apsolutno i za B više od 1,5%
apsolutno. Ako to nije slučaj, ponoviti ispitivanje.

**6. PRIKAZ REZULTATA**
Izračunati srednju vrijednost dobivenu od dvije vrijednosti za A s jedne i za A
+ B s druge strane.

Metoda 6.
ODREĐIVANJE SADRŽAJA KLORA
(KAO KLORIDNI ION)

**1. PREDMET I PODRUČJE PRIMJENE**Ova Metoda utvrđuje postupak za određivanja sadržaja klora (kao kloridni
ion) u jednostavnim amonijsko nitratnim gnojivima s visokim sadržajem dušika.
 **2. NAČELO**Kloridni ioni otopljeni u vodi određuju se u kiselom mediju
potenciometrijskom titracijom sa srebrovim nitratom.
 **3. REAGENSI**Destilirana ili demineralizirana voda koja ne sadrži kloridne ione.
3.1. Aceton
3.2. Koncentrirana dušična kiselina (gustoća pri 20 °C = 1,40 g/ml)
3.3. Standardna otopina srebrovog nitrata 0,1 mol/l. Otopinu čuvati u boci od
smeđeg stakla.
3.4. Standardna otopina srebrovog nitrata 0,004 mol/l – otopinu pripremiti
neposredno prije upotrebe.
3.5. Standardna referentna otopina kalijevog klorida 0,1 mol/l.
Odvagati s točnošću 0,1 mg 3,7276 grama kalijevog klorida analitičke čistoće,
prethodno osušenog jedan sat u sušioniku pri130 °C i ohlađenog u eksikatoru do
sobne temperature. Otopiti u malo vode, prenijeti otopinu bez gubitaka u
odmjernu tikvicu od 500 ml, razrijediti do oznake i promućkati.
3.6. Standardna referentna otopina kalijevog klorida 0,004 mol/l – otopinu
pripremiti neposredno prije upotrebe.
 **4. OPREMA**4.1. Potenciometar sa srebrnom indikatorskom elektrodom i kalomel
referentnom elektrodom, osjetljivosti 2 mV, koja pokriva područje od -500 do
0 do
+500 mV.
4.2. Mo sadrži zasićenu otopinu kalijevog nitrata, na krajevima zatvoren
sa poroznim čepovima spojen s kalomel elektrodom (4.1.).
4.3. Magnetska mješalica s teflonskim štapićem.
4.4. Mikrobireta graduirana s podjelom 0,01 ml, s fino zašiljenim vrhom.
 **5. POSTUPAK**5.1. STANDARDIZACIJA OTOPINE SREBROVOG NITRATA
Otpipetirati 5,00 ml i 10,00 ml standardne referentne otopine kalijevog klorida
(3.6.) i staviti u dvije plitke čaše prikladnog volumena (npr. 250 ml). Provesti
titraciju sadržaja u svakoj čaši kako slijedi:
Dodati 5 ml otopine dušične kiseline (3.2.), 120 ml acetona (3.1.) i dovoljno
vode da se dobije volumen od 150 ml. Staviti magnetski štapić (4.3.) u čašu i
pokrenuti miješalicu. Uroniti srebrnu elektrodu (4.1.) i slobodan kraj mosta
(4.2.) u otopinu. Spojiti elektrode na potenciometar (4.1.) i nakon provjere
vrijednosti nule na uređaju zabilježiti vrijednost početnog potencijala.
Titrirati koristeći mikrobiretu (4.4.), na početku dodati 4 ili 9 ml otopine
srebrovog nitrata koja odgovara standardnoj referentnoj otopini kalijevog
klorida koja se koristi. Nastaviti dodavati po 0,1 ml za 0,004 mol/l otopinu te
po 0,05 ml za 0,1 mol/l otopinu. Nakon svakog dodatka pričekati da se potencijal
stabilizira.
Zabilježiti dodane volumene i odgovarajuće vrijednosti potencijala u prva dva
stupca Tablice 4.
U treći stupac Tablice 4. zabilježiti naredna povećanja potencijala E (∆1E). U
četvrti stupac zabilježiti negativne i pozitivne razlike (∆2E) između povećanja
potencijala (∆1E). Kraj titracije odgovara dodatku 0,1 ili 0,05 ml otopine
srebrovog nitrata (V1) koja daje najveća vrijednost
∆1E.
Da se izračuna točan volumen (Veq) otopine srebrovog nitrata na kraju reakcije,
koristi se sljedeća formula:

![](dodatni/351535.gif)

gdje je:
Vo = ukupni volumen otopine srebrovog nitrata neposredno manji od
volumena koji daje
najveće povećanje D1E,
u ml,
V1 = volumen zadnjeg dodatka otopine srebrovog nitrata (0,1 ili 0,05
ml), u ml,
b = posljednja pozitivna vrijednost D2E,
B = zbroj apsolutnih vrijednosti od posljednje pozitivne vrijednosti
D2E i prve negativne vrijednosti
D2E (vidjeti primjer u Tablici 4.).
5.2. SLIJEPA PROBA
Provesti slijepu probu i uzeti je u obzir pri izračunavanju konačnog rezultata.
Rezultat slijepe probe V4 na reagensima prikazan je sljedećom formulom:

*V4 =2V3 – V2*

gdje je:
V2 = vrijednost točnog volumena (Veq) otopine srebrovog nitrata koja odgovara
titraciji upotrijebljenih 10 ml standardne referentne otopine kalijevog klorida,
u ml,
V3 = vrijednost točnog volumena (Veq) otopine srebrovog nitrata koja odgovara
titraciji upotrijebljenih 5 ml standardne referentne otopine kalijevog klorida,
u ml.
5.3. PROVJERA
Slijepa proba može u isto vrijeme poslužiti kao provjera ispravnosti aparature i
ispravno provedenoga ispitnog postupka.
5.4. ODREĐIVANJE
Odvagati dio uzorka od 10 do 20 grama s točnošću 0,01 gram. Kvantitativno
prenijeti u čašu od 250 ml. Dodati 20 ml vode, 5 ml otopine dušične kiseline
(3.2.), 120 ml acetona (3.1.) te dovoljno vode da ukupni volumen bude otprilike
150 ml.
Staviti magnetski štapić (4.3.) u čašu i pokrenuti miješalicu. Uroniti srebrnu
elektrodu (4.1.) i slobodan kraj mosta (4.2.) u otopinu. Spojiti elektrode na
potenciometar (4.1.) i nakon provjere vrijednosti nule na uređaju zabilježiti
vrijednost početnog potencijala.
Titrirati otopinom srebrovog nitrata dodavanjem iz mikrobirete (4.4.) po 0,1 ml.
Nakon svakog dodatka pričekati da se potencijal stabilizira.
Nastaviti s titracijom kako je navedeno u 5.1. počevši od stavka 4.
 **6. PRIKAZ REZULTATA**Rezultat analize iskazati kao postotak klora sadržan u uzorku za analizu.
Izračunati postotak sadržaja klora (Cl) iz formule:

![](dodatni/351536.gif)

gdje je:
T = koncentracija upotrijebljene otopine srebrovog nitrata, u mol/l,
V4 = rezultat slijepe probe (5.2.), u ml,
V5 = vrijednost Veq koja odgovara određivanju (5.4.), u ml,
m = masa uzorka za ispitivanje, u gramima.

*Tablica 4:* PRIMJER

|  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- |
| **VOLUMEN OTOPINE SREBROVOG NITRATA V (ml)** | **POTENCIJAL E (mV)** | **Δ₁E** | **Δ₂E** |
| 4,80 | 176 | - | - |
| 4,90 | 211 | 35 | + 37 |
| 5,00 | 283 | 72 | – 49 |
| 5,10 | 306 | 23 | – 10 |
| 5,20 | 319 | 13 | - |
| Veq = 4,9 + 0,1 x 37/37 + 49 = 4,943 | | | |

Metoda 7.
ODREĐIVANJE BAKRA

**1. PREDMET I PODRUČJE PRIMJENE**Ova Metoda utvrđuje postupak određivanja sadržaja bakra u jednostavnim
amonijsko nitratnim gnojivima s visokim sadržajem dušika.
 **2. NAČELO**Uzorak se otapa u razrijeđenoj klorovodičnoj kiselini, a bakar određuje
atomskom apsorpcijskom spektrometrijom.
 **3. REAGENSI**3.1. Klorovodična kiselina (gustoća pri 20 °C = 1,18 g/ml).
3.2. Otopina klorovodične kiseline, 6 mol/l.
3.3. Otopina klorovodične kiseline, 0,5 mol/l
3.4. Amonijev nitrat
3.5. Vodikov peroksid, 30% m/V
3.6. Osnovna otopina bakra(2):
Odvagati 1 gram čistog bakra s točnošću 0,001 gram, otopiti u 25 mlotopine
klorovidične kiseline 6 mol/l (3.2.), postupno dodati 5 ml vodikovog peroksida
(3.5.) i razrijediti vodom do 1 litre. 1 ml ove otopine sadrži 1 000 µg bakra (Cu).
3.6.1. Razrijeđena otopina bakra:
Razrijediti vodom 10 ml osnovne otopine (3.6.) do 100 ml, a zatim 10 ml tako
dobivene otopine razrijediti vodom do 100 ml. 1 ml konačno razrijeđene otopine
sadrži 10 µg bakra (Cu).
Ovu otopinu pripremiti neposredno prije upotrebe.
**\_\_\_\_\_\_**(2) Može se koristiti standardna otopina bakra dostupna na
tržištu.
 **4. OPREMA**Atomski apsorpcijski spektrometar s bakrovom lampom (324,8 nm).
 **5. POSTUPAK**5.1. PRIPREMA OTOPINE ZA ANALIZU
Odvagati 25 grama uzorka s točnošću 0,001 g, staviti u čašu od 400 mli pažljivo
dodati 20 ml klorovodične kiseline (3.1.) (može doći do snažne reakcije zbog
nastajanja ugljičnog dioksida). Ako je potrebno, dodati više klorovodične
kiseline. Nakon prestanka pjenjenja na vodenoj kupelji upariti do suhog, uz
povremeno miješanje staklenim štapićem. Dodati 15 ml otopine klorovodične
kiseline 6 mol/l (3.2.) i 120 ml vode. Promiješati staklenim štapićem koji treba
ostati u čaši, a čašu pokriti satnim staklom. Lagano zagrijavati otopinu do
potpunog otapanja i nakon toga ohladiti.
Kvantitativno prenijeti otopinu u odmjernu tikvicu od 250 ml, uz ispiranje čaše
s 5 ml klorovodične kiseline 6 mol/l (3.2.) i dva puta s 5 ml kipuće vode,
dopuniti klorovodičnom kiselinom 0,5 mol/l (3.3.) do oznake i pažljivo
promućkati.
Filtrirati kroz filter papir(3) bez bakra, odbacujući prvih 50 ml.
5.2. SLIJEPA PROBA
Pripremiti otopinu slijepe probe izostavljajući uzorak i uzeti je u obzir kod
izračunavanja konačnih rezultata.
5.3. ODREĐIVANJE
5.3.1. Priprema uzorka i otopina slijepe probe
Razrijediti otopinu uzorka (5.1.) i otopinu slijepe probe (5.2.) s otopinom
klorovodične kiseline 0,5 mol/l (3.3.) do koncentracije bakra za optimalno
mjerno područje spektrometra. Obično nije potrebno nikakvo razrjeđivanje.
5.3.2. Priprema standardnih otopina
Razrjeđivanjem standardne dardne otopine (3.6.1.) s otopinom klorovoiseline 0,5
mol/l (3.3.) pripremiti najmanje pet standardnih otopina koje odgovaraju
optimalnom mjernom području spektrometra (0 do 5,0 mg/l Cu). Prije dopunjavanja
do oznake, svakoj otopini dodati otopinu amonijevog nitrata (3.4.) da se dobije
koncentracija od 100 mg/ml.
5.4. MJERENJE
Postaviti spektometar (4.) na valnu duljinu 324,8 nm. Koristiti oksidirajući
plamen zrak-acetilen. Uzastopno usisati tri puta standardne otopine (5.3.2.),
otopine uzorka i otopinu slijepe probe (5.3.1.) na potpuno isti način, ispirući
instrument destiliranom vodom između svakog usisavanja. Nacrtati baždarnu
krivulju nanoseći srednje vrijednosti apsorpcije svakog upotrijebljenog
standarda na ordinatu i odgovarajuće koncentracije bakra u µg/ml na apcisu.
Odrediti koncentraciju bakra u konačnom uzorku i otopinama slijepe probe iz
baždarne krivulje.
**\_\_\_\_\_**(3) Whatman 541 ili istovjetan.
 **6. PRIKAZ REZULTATA**Izračunati sadržaj bakra u uzorku vodeći računa o masi uzorka za
ispitivanje, razrjeđenjima provedenim tijekom analize i vrijednosti slijepe
probe. Rezultat iskazati u mg Cu/kg.

**4. ODREĐIVANJE OTPORNOSTI NA DETONACIJU**

4.1. PREDMET I PODRUČJE PRIMJENE
Ova Metoda utvrđuje postupak određivanja otpornosti na detonaciju amonijsko
nitratnih gnojiva s visokim sadržajem dušika.
4.2. NAČELO
Ispitni uzorak se nalazi u čeličnoj cijevi i podvrgava detonaciji udarcem od
eksplozivnog punjenja. Širenje detonacije određuje se stupnjem deformacije
olovnih cilindara na kojima je vodoravno postavljena cijev, tijekom ispitivanja.
4.3. MATERIJALI
*4.3.1. PLASTIČNI EKSPLOZIV KOJI SADRŽI 83 DO 86% PENTRITA*Gustoća: 1500 do 1600 kg/m3
Brzina detonacije: 7300 do 7700 m/s
Masa: 500 (± 1) g
*4.3.2. SEDAM DUGIH SAVITLJIVIH DETONIRAJUĆIH ŠTAPINA BEZ METALNOG NASTAVKA*Masa punjenja: 11 do 13 g/m
Duljina svakog štapina: 400 (± 2) mm.
*4.3.3. SABITA ZRNCA SEKUNDARNOG EKSPLOZIVA, UDUBLJENA ZA PRIHVAT DETONATORA*Eksploziv: heksogen/vosak 95/5 ili tetril ili sličan sekundarni eksploziv,
sa ili bez dodatka grafita
Gustoća: 1500 do 1600 kg/m3
Promjer: 19 do 21 mm
Visina: 19 do 23 mm
Središnji utor za prihvat detonatora: promjer 7 do 7,3 mm, dubina 12 mm
*4.3.4. BEŠAVNA ČELIČNA CIJEV*, kako je utvrđeno u ISO 65–1981 – Teška
serija, nominalnih dimenzija DN 100 (4")
Vanjski promjer: 113,1 do 115,0 mm
Debljina stjenke: 5,0 do 6,5 mm
Duljina: 1005 (± 2) mm
*4.3.5. PODNA PLOČA*
Materijal: čelik dobre kvalitete zavarivanja
Dimenzije: 160 x 160 mm
Debljina: 5 do 6 mm
*4.3.6. ŠEST OLOVNIH CILINDARA*Promjer: 50 (± 1) mm
Visina: 100 do 101 mm
Materijali: meko olovo, najmanje 99,5%-tne čistoće.
*4.3.7. ČELIČNI BLOK*Duljina: najmanje 1000 mm
Širina: najmanje 150 mm
Visina: najmanje 150 mm
Masa: najmanje 300 kg, ukoliko nema čvrstog temelja za čelični blok.
*4.3.8. PLASTIČNA ILI KARTONSKA ČAHURA (CILINDAR) ZA EKSPLOZIVNO PUNJENJE*Debljina stjenke: 1,5 do 2,5 mm
Promjer: 92 do 96 mm
Visina: 64 do 67 mm
*4.3.9. DETONATOR* (električni ili neelektrični) početne snage 8do 10
*4.3.10. DRVENI DISK*Promjer: 92 do 96 mm. Promjer treba odgovarati unutarnjem promjeru plastične
ili kartonske čahure (4.3.8.)
Debljina: 20 mm
*4.3.11. DRVENA ŠIPKA* istih dimenzija kao detonator (4.3.9.)
*4.3.12. KROJAČKE PRIBADAČE* (maksimalna duljina 20 mm)
*4.4. POSTUPAK
4.4.1. PRIPREMA EKSPLOZIVNOG PUNJENJA ZA UMETANJE U ČELIČNU CIJEV*
Ovisno o raspoloživosti opreme postoje dvije metode za početak paljenja
eksplozivnog punjenja
4.4.1.1. **Istovremeno pokretanje sa sedam mjesta**
Eksplozivno punjenje za upotrebu prikazano je na Slici 3.
4.4.1.1.1. Izbušiti otvore u drvenom disku (4.3.10.) paralelno s osi diska, kroz
središte i kroz šest mjesta, simetrično raspoređenih oko koncentričnog kruga
promjera 55 mm. Promjer otvora mora biti od 6 do 7 mm (vidjeti presjek A-B na
Slici 3.), ovisno o promjeru detonirajućeg štapina (4.3.2.) koji se koristi.
4.4.1.1.2. Izrezati sedam dugih savitljivih detonirajućih štapina (4.3.2.) svaki
duljine 400 mm, da se izbjegne gubitak eksploziva na svakom kraju, napraviti
čiste rezove i krajeve odmah zalijepiti. Ugurati svaki od sedam komada kroz
sedam otvora u drvenom disku (4.3.10.) sve dok njihovi krajevi ne izađu nekoliko
centimetara na drugoj strani diska. Zatim poprečno uvesti malu krojačku
pribadaču (4.3.12.) u tekstilni nastavak svakog štapina 5 do 6 mm od kraja i
nanijeti ljepilo sa vanjske strane štapina u sloju širine 2 cm koji neposredno
prianja uz pribadaču. Nakon toga povući dugačke komade svakog štapina tako da
igla dođe u dodir s drvenim diskom.
4.4.1.1.3. Oblikovati plastični eksploziv (4.3.1.) tako da se dobije cilindar
promjera od 92 do 96 mm, ovisno o promjeru cilindra (4.3.8.). Postaviti cilindar
uspravno na vodoravnu površinu i umetnuti oblikovani eksploziv. Zatim umetnuti
drveni disk(4) dovodeći sedam komada detonirajućih štapina na vrh cilindra i
pritisnuti ga prema dolje na eksploziv. Podesiti visinu cilindra (64 do 67 mm)
tako da njegov gornji rub ne premašuje razinu drva. Nakon toga, pričvrstiti
cilindar na drveni disk na primjer spajalicama ili malim čavlima, oko njegove
obodnice.
4.4.1.1.4. Grupirati slobodne krajeve sedam komada detonirajućih štapina oko
obodnice drvene šipke (4.3.11.) tako da budu međusobno vodoravni u ravnini
okomitoj na šipku. Svezati ih u snop oko šipke pomoću ljepljive trake(5).
\_\_\_\_\_
(4) Promjer diska mora uvijek odgovarati unutarnjem promjeru
cilindra.
(5) NB: Kada je šest obodnih komada užeta zategnuto nakon sastavljanja,
središnje uže mora ostati blago olabavljeno.

4.4.1.2. **Centralno pokretanje sabitim zrncima**
Eksplozivno punjenje za upotrebu prikazano je na Slici 4.
4.4.1.2.1. Pripremanje sabitih zrnaca
Poduzimajući potrebne sigurnosne mjere opreza, staviti 10 grama sekundarnog
eksploziva (4.3.3.) u kalup unutarnjeg promjera 19 do 21 mm i sabiti u ispravan
oblik i gustoću.
(Odnos promjera i visine treba biti približno 1:1).
U sredini podne ploče kalupa nalazi se klin visine 12 mm i promjera 7,0 do 7,3
mm (ovisno o promjeru detonatora koji se koristi), koji stvara cilindrični utor
u sabitom ulošku radi kasnijeg umetanja detonatora.
4.4.1.2.2. Pripremanje eksplozivnog punjenja
Staviti eksploziv (4.3.1.) u cilindar (4.3.8.) tako da stoji uspravno na
vodoravnoj površini, pritisnuti ga prema dolje drvenom matricom tako da
eksploziv dobije cilindričan oblik sa središnjim utorom. Umetnuti sabita zrnca u
taj utor. Prekriti cilindrično oblikovan eksploziv koji sadrži sabita zrnca s
drvenim diskom (4.3.10.) tako da njegov središnji otvor bude promjera od 7,0 do
7,3 mm radi umetanja detonatora. Ljepljivom trakom križno učvrstiti drveni disk
i cilindar. Umetnuti drvenu šipku (4.3.11.) i provjeriti da li su otvor izbušen
u disku i utor u sabitim zrncima koaksijalni.
*4.4.2. PRIPREMANJE ČELIČNIH CIJEVI ZA ISPITIVANJE DETONACIJE*Na jednom kraju čelične cijevi (4.3.4.) izbušiti dva dijametralno suprotna
otvora promjera 4 mm okomito kroz bočnu stjenku na udaljenosti 4 mm od ruba.
Potpuno zavariti podnu ploču (4.3.5.) na drugi kraj cijevi, u potpunosti
ispuniti varom desni ugao između podne ploče i stjenke cijevi oko obodnice
cijevi.
*4.4.3. PUNJENJE ČELIČNE CIJEVI UZORKOM I EKSPLOZIVNIM PUNJENJEM*Vidjeti Slike 3. i 4.
4.4.3.1. Ispitni uzorak, čelična cijev i eksplozivno punjenje moraju biti pri
temperaturi 20 (± 5)şC. Za dva ispitivanja detonacije potrebno jeebno je 16 do 18 kg
ispitnog uzorka.
.2. Postaviti cijev uspravno tako da se njena četvrtasta podnica oslanja na
čvrstu, ravnu površinu, po mogućnosti betonsku. Ispuniti cijev do otprilike
jedne trećine njene visine ispitnim uzorkom i potresati pet puta okomito s
visine 10 cm tako da se granule ili prile u cijevi sabiju što je moguće gušće.
Da se ubrza sabijanje, provesti vibraciju na cijev udaranjem bočne stjenke
čekićem od 750 do 1000 grama između ispuštanja, ukupno 10 puta.
Ponoviti metodu punjenja s drugim dijelom ispitnog uzorka. Daljnje dodavanje
provesti tako da se nakon sabijanja podizanjem i ispuštanjem cijevi 10 puta i
ukupno 20 isprekidanih udaraca čekićem, ispunjenost cijevi bude 70 mm od njenog
otvora.
Visina ispunjenosti uzorkom mora se prilagoditi čeličnoj cijevi tako da
eksplozivno punjenje (4.4.1.1. ili 4.4.1.2.) koje će biti umetnuto kasnije bude
u tijesnom dodiru s uzorkom preko njegove čitave površine.
4.4.3.3. Umetnuti eksplozivno punjenje u cijev tako da je u dodiru s uzorkom;
gornja površina drvenog diska mora biti 6 mm ispod kraja cijevi. Da se osigura
tijesan kontakt između eksploziva i ispitnog uzorka dodati ili ukloniti male
količine uzorka. Kao što je prikazano na Slikama 3. i 4., rascjepke se moraju
umetnuti kroz otvore blizu otvorenog kraja cijevi, a njihove nožice rastvore se
ravno nasuprot cijevi.
*4.4.4. POZICIONIRANJE ČELIČNE CIJEVI I OLOVNIH CILINDARA* (vidjeti Sliku
5.)4.4.4.1. Brojevima od 1 do 6 označiti dna olovnih cilindara (4.3.6.). Na
simetrali čeličnog bloka (4.3.7.) polegnutog na vodoravnom temelju načiniti šest
oznaka, s razmakom od 150 mm jednu od druge, tako da prva oznaka bude najmanje
75 mm od ruba bloka. Postaviti olovni cilindar uspravno na svaku od tih oznaka
tako da je dno svakog cilindra centrirano na njegovu oznaku.
4.4.4.2. Polegnuti čeličnu cijev, pripremljenu u skladu s 4.3.3., vodoravno na
olovne cilindre tako da os cijevi bude paralelna sa simetralom čeličnog bloka, a
da se zavareni kraj cijevi proteže 50 mm iznad olovnog cilindra br. 6. Da se
spriječi kotrljanje cijevi umetnuti male drvene klinove između vrhova olovnih
cilindara i stjenke cijevi (po jedan na svaku stranu) ili križno postaviti drvo
između cijevi i čeličnog bloka.
Napomena: Provjeriti da je cijev u dodiru sa svih šest olovnih cilindara. Blaga
zakrivljenost površine cijevi može se nadoknaditi zakretanjem cijevi oko njene
longitudinalne osi. Ako je neki od olovnih cilindara previsok, čekićem pažljivo
udariti dotični cilindar sve dok se ne postigne odgovarajuća visina.
*4.4.5. PRIPREMA ZA DETONACIJU*4.4.5.1. Postaviti aparaturu u skladu s 4.4.4. u bunker ili odgovarajuće
pripremljenu podzemnu lokaciju (npr. rudnik ili tunel). Osigurati da se
temperatura čelične cijevi održava pri 20 (± 5)şC prije detonacije.
Napomena: Ukoliko takve lokacije gdje se eksploziv može postaviti nisu dostupne,
po potrebi postupak se može obaviti u betonsko obloženom rovu s natkrivenim
drvenim gredama. Detonacija može uzrokovati izbacivanje čeličnih komada velikom
kinetičkom energijom zbog čega se eksplozije moraju obavljati na odgovarajućoj
udaljenosti od naselja ili njihovih prilaza.
4.4.5.2. Ako se koristi eksplozivno punjenje sa sedam mjesta potrebno je
osigurati da detonirajući štapini budu rastegnuti kako je opisano u 4.4.1.1.4. i
raspoređeni što je moguće više vodoravno.
4.4.5.3. Nakon toga ukloniti drvenu šipku i zamijeniti je detonatorom.
Eksplozije ne provoditi sve dok zona opasnosti ne bude evakuirana, a osoblje
koje provodi ispitivanje ne bude u zaklonu.
4.4.5.4. Detonirati eksploziv.
4.4.6. Pustiti da prođe dovoljno vremena da se dim (plinoviti i ponekad toksični
proizvodi koji se raspadaju, kao što su dušični plinovi) raziđe, a zatim
sakupiti olovne cilindre i izmjeriti njihove visine Vernier kaliperom.
Za svaki od označenih olovnih cilindara zabilježiti stupanj drobljenja i
iskazati ga kao postotak originalne visine od 100 mm. Ako su cilindri zdrobljeni
ukoso, zabilježiti najvišu i najnižu vrijednost te izračunati prosječnu.
4.4.7. Za kontinuirano mjerenje brzine detonacije može se koristiti sonda; sonda
se mora umetnuti longitudinalno na os cijevi ili uzduž njene bočne stjenke.
4.4.8. Po uzorku je potrebno provesti dva ispitivanja.
*4.5. IZVJEŠTAJ O ISPITIVANJU*U izvještaju o ispitivanju za svako ispitivanje detonacije treba navesti
vrijednosti sljedećih parametara:
– vrijednosti stvarnih mjerenja za vanjski promjer čelične cijevi i debljinu
stjenke,
– čvrstoću čelične cijevi po Brinellu,
– temperaturu cijevi i uzorka neposredno prije eksplozije,
– gustoću pakiranja (kg/mł) uzorka u čeličnoj cijevi,
– visinu svakog olovnog cilindra nakon eksplozije, navodeći odgovarajući broj
cilindra,
– upotrijebljenu metodu za eksplozivno punjenje.
4.5.1. Procjena rezultata ispitivanja
Ako je tijekom svake eksplozije drobljenje najmanje jednog olovnog cilindra
manje od 5%, sa sigurnošću se može zaključiti da je uzorak u skladu sa
zahtjevima iz Dodatka III.2. ovoga Pravilnika.

*Slika 3.:* EKSPLOZIVNO PUNJENJE S POKRETANJEM SA SEDAM MJESTA

![](dodatni/351537.gif)

Dimenzije u mm
Presjek C-D
Presjek A-B
1) Čelična cijev
2) Drveni disk sa sedam otvora
3) Plastična ili kartonska čahura (cilindar)
4) Detonirajući štapini
5) Plastični eksploziv
6) Ispitni uzorak
7) Otvor promjera 4 mm izbušen za prihvat uvlake (8)
8) Rascjepka
9) Ljepljiva traka za osiguranje (4) oko (9)

*Slika 4.*: EKSPLOZIVNO PUNJENJE S CENTRALNIM
POKRETANJEM

![](dodatni/351538.gif)

Dimenzije u mm
1) Čelična cijev
2) Drveni disk
3) Plastična ili kartonska čahura (cilindar)
4) Drvena šipka
5) Plastični eksploziv
6) Ispitni uzorak
8) Otvor promjera 4 mm izbušen za prihvat rascjepke (9)
9) Rascjepka
10) Drvena matrica za (5)

*Slika 5.*

![](dodatni/351539.gif)

Pozicioniranje čelične cijevi na lokaciji gdje će se obaviti
eksplozija
Dimenzije u mm
1 do 6 = brojevi olovnih cilindara
1) Čelična cijev
2) Olovni cilindri
3) Čelični blok
4) Podna ploča
5) Eksplozivno punjenje

DODATAK IV.

METODE UZORKOVANJA I ANALIZE

**A. METODE UZORKOVANJA ZA KONTROLU GNOJIVA

1. DEFINICIJA**Jedinica uzorkovanja – partija (jedinica koja se uzorkuje) je količina
proizvoda koja tvori jedinicu i posjeduje ujednačena svojstva.
Jednokratni uzorak je količina uzeta s jednog mjesta iz jedinice uzorkovanja.
Skupni uzorak je zbroj jednokratnih uzoraka uzetih iz iste jedinice uzorkovanja.
Umanjeni uzorak je reprezentativni dio skupnog uzorka dobiven iz jedinice
uzorkovanja postupkom umanjenja.
Konačni uzorak (laboratorijski uzorak) je reprezentativni dio umanjenog uzorka.
Ispitni uzorak je uzorak pripremljen iz laboratorijskog uzorka od kojeg se uzima
dio za ispitivanje (analizu).
 **2. OPREMA ZA UZORKOVANJE**Oprema za uzorkovanje mora biti napravljena od materijala koji ne mogu
utjecati na svojstva proizvoda koji se uzorkuju.
2.1. Oprema koja se preporučuje za uzorkovanje krutih gnojiva
2.1.1. Oprema koja se preporučuje za ručno uzorkovanje
Za ručno uzorkovanje može se koristiti:
– lopata ravnog dna s okomitim rubovima;
– sonda za uzorkovanje s dugačkim otvorom i odjeljcima (Slika 6.). Dimenzije
sonde za uzorkovanje moraju odgovarati svojstvima uzorkovanog dijela (dubina
kontejnera, dimenzije vreće, i dr.) i veličini granula gnojiva;
– posuda za uzorkovanje sa pokretne trake (Slika 7.).
2.1.2. Mehaničko uzorkovanje
Za mehaničko uzorkovanje može se ože se koristiti:
– mehanička oprema za uzorkovanje sa pokrake koja zadovoljava
kvantitativne uvjete iz točke 3.2.1. Dodatka IV. A. ovoga Pravilnika;
2.1.3. Razdjeljivanje uzoraka
Razdjeljivač se upotrebljava za razdjeljivanje uzetih uzoraka na jednake
dijelove, a može se koristiti i za pripremu jednokratnih i konačnih uzoraka.
Razdjeljivanje uzetih uzoraka na jednake dijelove može se provesti i metodom
četvrtanja.
2.2. Oprema koja se preporuča za uzorkovanje tekućih gnojiva
2.2.1. Za ručno uzorkovanje tekućih gnojiva može se koristiti:
– cijev, sonda, boca ili druga odgovarajuća oprema s kojom se može nasumice
uzimati uzorke iz jedinice uzorkovanja.
2.2.2. Za mehaničko uzorkovanje tekućih gnojiva u istjecanju ili protjecanju
može se koristiti odobrena mehanička oprema koja zadovoljava kvantitativne
uvjete iz točke 3.2.1. Dodatka IV. A. ovoga Pravilnika.
 **3. KVANTITATIVNI ZAHTJEVI**3.1. Jedinica uzorkovanja
Veličina jedinice uzorkovanja mora biti prilagođena tako da se može uzorkovati
svaki njezin dio.
3.2. Jednokratni uzorci
3.2.1. RASUTA KRUTA GNOJIVA ILI TEKUĆA GNOJIVA U KONTEJNERIMA VEĆIM OD 100 kg
(Tablica 5.)

*Tablica 5.* VELIČINA JEDNOKRATNOG UZORKA ZA RASUTA KRUTA GNOJIVA ILI
TEKUĆA GNOJIVA U KONTEJNERIMA VEĆIM OD 100 kg

|  |  |
| --- | --- |
| VELIČINA JEDINICE  UZORKOVANJA (t) | MINIMALNI BROJ  UZORKOVANIH JEDINICA |
| < 2,5 | 7 |
| 2,5 – 80 | √20 x br. tona jedinica uzorkovanja(6) |
| > 80 | 40 |

3.2.2. PAKOVINE KRUTIH GNOJIVA ILI TEKUĆIH GNOJIVA U
KONTEJNERIMA MANJIM OD 100 kg (U DALJNJEM TEKSTU: PAKOVINE) (Tablica 6.)

*Tablica 6.* VELIČINA JEDNOKRATNOG UZORKA ZA PAKOVINE KRUTIH GNOJIVA ILI TEKUĆIH
GNOJIVA U KONTEJNERIMA MANJEM OD 100 kg

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| VELIČINA JEDINICE UZORKOVANJA | MINIMALNI | |
|  | Pakovine veće od 1 kg | Pakovine do 1 kg |
| < 5 pakovina | Sve pakovine(7) | 4 |
| 5 – 16 pakovina | 4(8) |
| 17 – 400 pakovina | √br. pakiranja jedinice uzorkovanja(9) |
| > 400 pakovina | 20 |

3.3. Skupni uzorak
Zahtjeva se jedinstveni skupni uzorak jedinice uzorkovanja. Ukupna masa
jednokratnih uzoraka koji čine skupni uzorak ne smije biti manja od sljedećeg:
3.3.1. Za rasuta gnojiva ili tekuća gnojiva u kontejnerima većim od 100 kg ne
manja od 4 kg
3.3.2. Pakovine krutih ili tekućih gnojiva u pakovinama manjim od 100 kg
3.3.2.1. Za pakovine veće od 1 kg ne manje od 4 kg
3.3.2.2. Za pakovine manje od 1 kg zahtjeva se masa sadržaja najmanje četiri
originalna pakiranja, tako da skupni uzorak bude najmanje 4 kg
3.3.3. Za uzorak amonijevog nitrata kao gnojiva za ispitivanje u skladu s
Dodatkom III.2. ovoga Pravilnika – ne manje od 75 kg.
3.4. Konačni uzorci
3.4.1. Kruta i tekuća gnojiva
Po potrebi, umanjivanjem skupnog uzorka dobiva se konačni uzorak koji ne može
biti manji od 1 kg. Analiza se provodi jednom konačnom uzorku. Masa ispitnog
uzorka ne smije biti manja od 500 grama.
3.4.2. Uzorak amonijsko nitratnog gnojiva za ispitivanje
Skupni uzorak predstavlja konačni uzorak za ispitivanjem a po potrebi može se
umanjiti.
3.4.2.1. Minimalna masa konačnog uzorka za ispitivanje iz Dodatka III.1. ovoga
Pravilnika je 1 kg.
3.4.2.2. Minimalna masa konačnog uzorka za ispitivanje iz Dodatka III.2. ovoga
Pravilnika je 25 kg.
3.5. Napomena
Masa izražena u kilogramima za tekuća gnojiva izražava se u litrama.
3.6. Faze postupka uzorkovanja prikazane su shemom u prilogu (Slika 8.)
**\_\_\_\_**(6) Ako dobiveni broj nije cijeli broj, decimala se mora
zaokružiti na sljedeći cijeli broj.
(7) Za ambalaže čiji sadržaj ne prelazi 1 kg, jednokratni uzorak bit će sadržaj
jedne originalne pakovine.
(8) Za ambalaže čiji sadržaj ne prelazi 1 kg, jednokratni uzorak bit će sadržaj
jedne originalne pakovine.
(9) Ako dobiveni broj nije cijeli broj, decimala se mora zaokružiti na sljedeći
cijeli broj.

 **4. UPUTE ZA UZIMANJE I PRIPREMU UZORAKA**4.1. Općenito
Uzorci se moraju uzeti i pripremiti što je brže moguće imajući na umu mjere
opreza potrebne kako bi se osigurala reprezentativnost tih uzoraka s obzirom na
uzorkovano gnojivo. Oprema, a također i površine i posude namijenjene spremanju
uzoraka moraju biti čiste i suhe.
Kada se radi o tekućim gnojivima, ako je moguće, jedinice uzorkovanja treba
promiješati prije uzorkovanja.
4.2. Jednokratni uzorci moraju se uzimati nasumice iz cijele jedinice
uzorkovanja i moraju biti približno jednake veličine.
4.2.1. Rasuta kruta gnojiva ili tekuća gnojiva u kontejnerima većim od 100 kg.
Jedinica uzorkovanja se mora prividno podijeliti na određeni broj jednakih
dijelova. Broj dijelova odgovara broju jednokratnih uzoraka u skladu sa
zahtjevima iz točke 3.2.1. Dodatka IV. A. ovoga Pravilnika, pri čemu treba biti
izdvojen najmanje jedan uzorak sa svakog tako prividno podijeljenog dijela. Ako
nije moguće udovoljiti zahtjevima iz točke 3.1. Dodatka IV. A ovoga Pravilnika,
kada se radi o uzorkovanju gnojiva u rinfuzi ili tekućih gnojiva u kontejnerima
većim od 100 kg uzorkovanje treba obaviti kada se jedinica uzorkovanja premješta
(utovar ili istovar). U tom se slučaju uzorci uzimaju dok se premještaju iz
nasumice odabranih prividno podijeljenih dijelova, kako je gore utvrđeno.
4.2.2. Pakovine krutih gnojiva ili tekućih gnojiva u kontejnerima (u daljnjem
tekstu pakovine) od kojih je svaka manja od 100 kg
Nakon izbora traženog broja pakovina za uzorkovanje kako je navedeno u točki
3.2.2. ovog Dodatka izuzima se dio sadržaja svake pakovine. Ako je potrebno
uzorci se uzimaju nakon zasebnog pražnjenja pakovine.
4.3. Priprema skupnog uzorka
Skupni uzorak dobiva se miješanjem jednokratnih uzoraka.
4.4. Priprema konačnog uzorka
Sadržaj skupnih uzorka treba pažljivo promiješati.
Po potrebi, skupni uzorak treba umanjiti na najmanje 4 kg (umanjeni uzorak)
korištenjem mehaničkog razdjeljivača ili metodom četvrtanja.
Nakon toga treba pripremiti najmanje tri konačna uzorka približno iste količine,
a u skladu s kvantitativnim zahtjevima iz točke 3.4. Dodatka IV. A. ovoga
Pravilnika. Uzorci se stavljaju u nepropusnu ambalažu. Potrebno je poduzeti sve
mjere opreza da se izbjegne svaka promjena svojstava uzoraka.
Kad se radi o ispitivanju iz Dodatka III. Odjeljka 1. i 2. ovoga Pravilnika
konačni se uzorci drže na temperaturi između 0 °C i 25 °C.
 **5. PAKIRANJE KONAČNIH UZORAKA**Posude ili pakiranja se važu, označavaju etiketama odnosno naljepnicama (pečat
mora prekrivati dio naljepnice) te se zatvaraju na taj način da je onemogućeno
otvaranje ambalaže bez oštećenja pečata ili plombe.
 **6. ZAPIS O UZORKOVANJU**O svakom uzorkovanju treba voditi zapis koji omogućava da se svaka jedinca
uzorkovanja nedvojbeno prepozna.
 **7. ODREDIŠTE UZORKA**Za svaku jedinicu uzorkovanja jedan konačni uzorak šalje se s podacima potrebnim
za analizu ili ispitivanje, što je brže moguće, ovlaštenom analitičkom
laboratoriju.
 **8. KONTROLA KAKVOĆE GNOJIVA U INSPEKCIJSKE SVRHE**8.1. Upute za uzimanje, pripremu i pakiranje uzoraka za inspekcijske svrhe
Točke 2., 3. i 4. Dodatka IV. A. ovoga Pravilnika primjenjuju se kod uzimanja i
pripreme uzoraka gnojiva u inspekcijske svrhe.
8.2. Pakiranje uzoraka
Uzorci se stavljaju u čiste, suhe i neupotrebljavane vrećice ili posude od
materijala koji ne mogu promijeniti svojstva uzorkovanog gnojiva.
Pripremljeni uzorci se označavaju, pečate ili plombiraju te zatvaraju na način
da je onemogućeno otvaranje ambalaže bez oštećenja pečata ili plombe. Na pečatu
odnosno plombi mora biti vidljiva oznaka inspektora koji je uzorak uzeo. Vrećice
ili posude s pripremljenim uzorkom označavaju se pričvršćivanjem etikete na
uzorak tako da se ne može skinuti bez povrede pečata odnosno plombe.
Etiketa mora sadržavati sljedeće podatke:
– oznaku uzorka,
– naziv i tip gnojiva,
– naziv proizvođača i/ili uvoznika gnojiva,
– datum i mjesto uzimanja uzorka,
– količinu gnojiva iz koje je uzorak uzet,
– metodu kojom je uzorak uzet,
– naziv i adresu pravne ili fizičke osobe kod koje je uzet uzorak,
– potpis i pečat inspektora koji je uzeo uzorak.
Podaci na etiketi moraju biti ispisani na takav način i takvim sredstvom da se
ne mogu mijenjati i brisati.
8.3. Zapisnik o uzorkovanju
Za svako uzimanje uzorka gnojiva, za kontrolu kakvoće u inspekcijske svrhe,
poljoprivredni inspektor sastavlja zapisnik u koji se upisuju podaci:
– naziv i tip gnojiva,
– porijeklo gnojiva (naziv proizvođača, uvoznika i prodavača),
– deklaracija i doku i dokumenti koji u transportu prate gnojivo,
– način pakibroj pakiranja, količina gnojiva koju uzorak predstavlja kao
i broj jednokratnih uzoraka,
– mjesto na kojem je uzet uzorak (adresa skladišta ili registarski broj vozila),
– datum uzimanja i oznaka uzorka,
– metoda po kojoj je uzet uzorak sukladno Dodatku IV. A. ovoga Pravilnika,
– osoba kod koje je uzorak uzet,
– specifične okolnosti prilikom uzimanja uzorka (ukoliko su postojale).
Zapisnik se sastavlja u dva primjerka od kojih se jedan dostavlja pravnoj ili
fizičkoj osobi kod koje je uzorak uzet, a drugi primjerak poljoprivredni
inspektor zadržava za sebe.
8.4. Šifriranje uzoraka
Poljoprivredni inspektor dostavlja uzorak ovlaštenom laboratoriju na analizu pod
šifrom, uz dopis kojim se označavaju naziv i tip gnojiva i specifikacija za
provedbu analize.
Skidanje etikete s uzorka i šifriranje uzorka obavlja se u prisutnosti drugog
poljoprivrednog inspektora.
O šifriranju uzorka uzetog u inspekcijskom postupku sastavlja se zapisnik o
šifriranju uzorka koji mora sadržavati:
– naziv pravne ili fizičke osobe kod koje je uzet uzorak,
– naziv i tip gnojiva,
– naziv i sadržaj hranjiva,
– oznaka (klasa, urbroj i datum) Zapisnika o uzimanju uzorka,
– popis službenih osoba koje su prisustvovale šifriranju uzorka.
Originalne etikete čuvaju se u prilogu Zapisnika o šifriranju uzoraka uzetih u
inspekcijskom postupku.
Zapisnik o šifriranju uzoraka uzetih u inspekcijskom postupku predstavlja
službenu tajnu.
8.5. Odredište uzorka
Poljoprivredni inspektor jedan uzorak šalje u ovlašteni laboratorij radi
kontrole kakvoće gnojiva u inspekcijske svrhe, drugi uzorak čuva 90 dana radi
ponovne analize, a treći uzorak dostavlja se nadziranoj pravnoj ili fizičkoj
osobi kod koje je uzorak uzet.
8.6. Rezultat analize
Ovlašteni laboratorij dužan je u roku od 15 dana od prijema uzorka izvršiti
analizu kakvoće gnojiva u inspekcijske svrhe i inspektoru poslati Rezultat
analize koji se sastoji od Izvještaja i Mišljenja.
Rezultat analize se sastavlja u tri primjerka od kojih se dva dostavljaju
poljoprivrednom inspektoru koji je uzeo uzorak, a treći primjerak ovlašteni
laboratorij zadržava za sebe.
Ukoliko Rezultat analize ovlaštene institucije pokazuje nedozvoljeno odstupanje
od propisanih vrijednosti inspektor šalje treći uzorak i Rezultat analize
ovlaštene institucije proizvođaču ili uvozniku gnojiva.
Ako se stranka u postupku nadzora ne slaže s Rezultatom analize može u roku od
15 dana od prijema Rezultata analize zahtijevati ponovnu analizu koja se obavlja
u drugom ovlaštenom laboratoriju, a analizi može prisustvovati ovlašteni
predstavnik pravne ili fizičke osobe čiji se uzorak analizira.
Ponovnu analizu može zahtijevati i inspektor.
Rezultat ponovne analize je konačan i mjerodavan za donošenje odgovarajućeg
rješenja prema odgovornim pravnim i fizičkim osobama te se može pobijati samo
pod uvjetima i načinima propisanim za pobijanje javnih isprava.

*Slika 6*. SONDA ZA UZORKOVANJE

![](dodatni/351540.gif)

*Opis Slike* 6.:
1. tijelo sonde
2. šiljak
3. potisni klip

*Slika 7.* POSUDA ZA UZORKOVANJE S POKRETNE TRAKE

![](dodatni/351541.gif)

*Slika 8*. SHEMATSKI PRIKAZ PROCESA UZORKOVANJA

![](dodatni/351542.gif)

**B. METODE ZA ANALIZU GNOJIVA

Općenite primjedbe**

LABORATORIJSKA OPREMA
U opisima metoda općenita laboratorijska oprema nije precizno definirana, osim
datih veličina tikvica i pipeta. U svakom slučaju laboratorijski pribor mora
biti dobro očišćen, naročito kad se radi o određivanju malih količina elemenata.
PROVJERA
Prije analize potrebno je osigurati ispravnost aparature, ispravno provođenje
analitičkih tehnika i upotrebu kemijskih spojeva poznatog sastava tamo gdje je
to potrebno (npr. amonijev sulfat, mono kalijev fosfat, itd.). Unatoč tome,
rezultati analiziranih gnojiva mogu ukazivati na pogrešan kemijski sastav ako
analitičke tehnike nisu strogo primjenjene. S druge strane, broj određivanja je
iskustven i odnosi se na proizvode složenog kemijskog sastava. Preporuča se da
gdje je moguće, laboratoriji koriste standardna referentna gnojiva točno
određenog sastava.
 **Općenite odredbe o metodama analiziranja umjetnih gnojiva**1. REAGENSI
Osim ako nije drugačije utvrđeno metodom analize svi reagensi moraju biti
čistoće p.a. Ako se analiziraju mikrohranjiva čistoća reagensa mora biti
provjerena pomoću slijepe probe. Ovisno o dobivenom rezultatu možda će biti
potrebno provesti daljnje pročišćavanje.
2. VODA
Kada postupci otapanja, razrjeđenja, ispiranja ili pranja navedeni u metodama
analize ne utvrđuju prirodu otapala ili razrjeđivača, podrazumijeva se upotreba
vode. Voda mora biti demineralizirana ili destilirana. U posebnim slučajevima,
kako je navedeno u metodi analize, takvu se vodu treba podvrgnuti posebnom
procesu pročišćavanja.
3. LABORATORIJSKA OPREMA
S obzirom na opremu koja se inače koristi u kontrolnim laboratorijima, uređaji
opisani u metodama analize ograničeni su na posebne instrumente i aparature ili
na pribor koji udovoljava specifičnim zahtjevima. Takva oprema mora biti
besprijekorno čista, prije svega ako se radi o određivanju malih količina.
Laboratorij mora osigurati ispravnost odmjernog staklenog posuđa koje odgovara
uvjetima odgovarajućih metroloških normi.

Metoda 1.
PRIPREMA UZORKA ZA ANALIZU

**1. PREDMET**Ova Metoda utvrđuje postupak pripreme uzorka za analizu uzetog iz konačnog
uzorka.
 **2. NAČELO**Pripremu konačnog uzorka zaprimljenog u laboratorij čini niz radnji, uobičajeno
je prosijavanje, mljevenje i miješanje, koje se provode na način da:
– s jedne strane, najmanja izvagana količina utvrđena metodama analize bude
reprezentativna kad se radi o laboratorijskom uzorku,
– s druge strane, finoća gnojiva ne smije štetno utjecati na njegovu topivost u
različitim ekstrakcijskim sredstvima.
 **3. PRIBOR**Razdjeljivač uzoraka (alternativno)
Sita veličine očica od 0,2 i 0,5 mm
Boce od 250 ml, s čepom
Porculanski tučak i tarionik ili laboratorijski mlin.
 **4. IZBOR POSTUPKA KOJI ĆE SE KORISTITI**Prethodna napomena
Ako je proizvod prepoznatljiv, potrebno je zadržati samo reprezentativni dio
konačnog uzorka.
 ***4.1. Konačni uzorci koji se ne smiju usitnjavati***Kalcijev nitrat, kalcijev magnezijev nitrat, natrijev nitrat, čilska salitra,
kalcijev cijanamid, dušični kalcijev cijanamid, amonijev sulfat, amonijevi
nitrati s više od 30% N, urea, bazična troska, djelomično topivi prirodni
fosfat, taloženi dehidratizirani dikalcijev fosfat, kalcinirani fosfat,
aluminijev kalcijev fosfat, meki mljeveni sirovi fosfat.
 ***4.2. Konačni uzorci koji se moraju razdijeliti, a jedan se dio mora usitniti***To su proizvodi na kojima se provede stanovita određivanja bez prethodnog
usitnjavanja (primjerice finoća mljevenja) i ostala određivanja nakon mljevenja.
Oni uključuju sva složena gnojiva koja sadrže sljedeće fosfatne sastojke:
bazičnu trosku, aluminijev kalcijev fosfat, kalcinirani fosfat, meki mljeveni
sirovi fosfat i djelomično otopljeni sirovi fosfat. U tu svrhu konačni uzorak se
podijeli, po mogućnosti na dva jednaka dijela, korištenjem razdjeljivača ili
četvrtanjem.
 ***4.3. Konačni uzorci na kojima se određivanja provode na usitnjenom proizvodu***Potrebno je usitniti samo reprezentativni dio konačnog uzorka. To su sva ostala
gnojiva s popisa koja se ne mogu naći pod točkama 4.1. i 4.2. Dodatka IV. B.
ovoga Pravilnika.
 **5. METODA
DA**Dio konačnog uzorka iz točke 4.2. i 4.3. Dodatka IV. B. ovoga Pravilnika
prosijati kroz sito veličine otvora 0,5 mm. Ostatak se grubo usitni tako da se
dobije proizvod koji ima minimalan broj finih čestica, a zatim se isti ponovo
prosije. Usitnjavanje se mora obavljati u takvim uvjetima da ne dođe do znatnog
zagrijavanja tvari. Postupak se ponavlja onoliko puta koliko je potrebno sve dok
ostatka više nema i mora se obaviti što je brže moguće da se spriječi svako
povećanje ili smanjenje sastavnih dijelova (vode, amonijaka). Ukupan usitnjeni i
prosijani uzorak stavlja se u čistu bocu koja se može začepiti.
Prije svakog vaganja za provođenje analize čitav se uzorak mora dobro
promiješati.
 **6. POSEBNI SLUČAJEVI**(a) Gnojiva koja sadrže mješavinu nekoliko kategorija kristala
U ovom slučaju često dolazi do razdvajanja. Stoga je iznimno važno uzorak
smrviti i propustiti kroz sito veličine očica 0,200 mm. Na primjer: mješavine
amonijevog fosfata i kalijevog nitrata. Kad se radi o takvim proizvodima
preporuča se usitnjavanje čitavog konačnog uzorka.
(b) Ostatak koji je teško usitniti i koji ne sadrži hranjive tvari
Izvagati ostatak i voditi računa o njegovoj masi prilikom izračunavanja konačnog
rezultata.
(c) Proizvodi koji se raspadaju uslijed zagrijavanja
Usitnjavanje mora biti izvedeno na takav način da se izbjegne svako
zagrijavanje. U ovom slučaju za usitnjavanje je poželjno koristiti tarionik. Na
primjer: složena gnojiva koja sadrže kalcijev cijanamid i ureu.
(d) Proizvodi koji su izuzetno vlažni ili usitnjavanjem postaju vlažni
Radi osiguravanja homogenosti, treba odabrati sito s najmanjom veličinom očica
koja dopušta usitnjavanje grudica ručno ili pomoću tučka. To može biti slučaj s
mješavinama čiji određeni sastojci sadrže kristalnu vodu.

Metode 2.
DUŠIK

**Metoda 2.1.

ODREĐIVANJE AMONIJSKOG DUŠIKA**

**1. PREDMET**Ova Metoda utvrđuje postupak za određivanje amonijskog dušika.
 **2. PODRUČJE PRIMJENE**Metoda se primjenjuje na sva dušična gnojiva uključujući kompleksna gnojiva u
kojima se dušik nalazi isključivo u obliku amonijevih soli ili amonijevih soli s
nitratima.
Metoda nije primjenjiva za gnojiva koja sadrže ureu, cijanamid ili druge
organsko dušične spojeve.
 **3. NAČELO**Istiskivanje amonijaka sa suviškom natrijevog hidroksida destilacijom; vezanje
amonijaka u poznati volumen standardne otopine sumporne kiseline i titracija
suvišaka kiseline sa standardnom otopinom natrijevog ili kalijevog hidroksida.
 **4. REAGENSI**Destilirana ili demineralizirana voda bez ugljičnog dioksida i suvišnih dušičnih
spojeva.
4.1. Razrijeđena klorovodična kiselina: pomiješati jedan volumen HCl (d20 = 1,18
g/ml) s jednim volumenom vode

![](dodatni/351543.gif)

4.8. Otopina natrijevog hidroksida približno 30% NaOH (d20 =
1,33 g/ml) bez amonijaka
4.9. Otopina indikatora
4.9.1. Miješani indikator
Otopina A: Otopiti 1 g metilnog crvenila u 37 ml otopine natrijevog hidroksida
0,1 mol/l i dopuniti do jedne litre vodom.
Otopina B: Otopiti 1 g metilnog plavila u vodi i dopuniti do jedne litre.
Pomiješati jedan volumen otopine A s dva volumena otopine B.
Indikator je ljubičast u kiseloj otopini, siv u neutralnoj i zelen u lužnatoj
otopini. Upotrijebiti 0,5 ml (10 kapi) ove otopine indikatora.
4.9.2. Otopina indikatora metilnog crvenila
Otopiti 0,1 g metilnog crvenila u 50 ml 95% etanola. Dopuniti do 100 ml vodom i
filtrirati ako je potrebno. Ovaj indikator može se koristiti (4 do 5 kapi)
umjesto ranije navedenog.
4.10. Kamenčići za reguliranje vrenja oprani u klorovodičnoj kiselini i
kalcinirani.
4.11. Amonijev sulfat za analize
 **5. OPREMA**5.1. Aparatura za destilaciju sastoji se od tikvice odgovarajućeg volumena s
okruglim dnom spojene na hladilo sa hvatačem kapi.
*Napomena 1*
Različiti tipovi opreme koji se preporučuju i izrađuju za ovo određivanje
prikazani su na slikama 6, 7, 8, 9.
5.2. Pipete od 10, 20, 25, 50, 100 i 200 ml
5.3. Odmjerna tikvica 500 ml
5.4. Rotacijska mućkalica (35 do 40 okretaja u minuti)
 **6. PRIPREMA UZORAKA**Prema Metodi 1. Dodatka IV. B. ovoga Pravilnika.
 **7. METODA ANALIZE**7.1. PRIPREMA OTOPINE
Odrediti topivost uzorka u vodi na sobnoj temperaturi u omjeru 2% (m/v).
Odvagati 5, 7 ili 10 g pripremljenog uzorka s točnošću 0,001 g prema
vrijednostima iz Tablice 4. Dodatka IV. B. ovoga Pravilnika i staviti u odmjernu
tikvicu od 500 ml. Prema rezultatu testa topivosti postupiti kako slijedi:
a) Proizvodi potpuno topivi u vodi
U tikvicu dodati dovoljnu količinu vode da se uzorak otopi, promiješati, a kada
je potpuno otopljeno dopuniti tikvicu vodom i promućkati.
b) Proizvodi koji nisu potpuno topivi u vodi
U tikvicu dodati 50 ml vode i 20 ml klorovodične kiseline (4.1.) i promiješati.
Ostaviti stajati dok ne prestane razvijanje ugljičnog dioksida. Dodati 400 ml
vode i mućkati pola sata na rotacijskoj mućkalici (5.4.). Dopuniti volumen
vodom, promućkati i filtrirati kroz suhi filter papir u suhu posudu.
7.2. ANALIZA OTOPINE
Prema izabranoj varijanti u tikvicu za hvatanje destilata staviti volumen
standardne otopine sumporne kiseline kao što je navedeno u Tablici 7. Dodatka
IV. B. ovoga Pravilnika. Dodati odgovarajuću količinu izabranog indikatora
(4.9.1. ili 4.9.2.) i po potrebi vode do volumena 50 ml. Kraj produžne cijevi
hladila mora biti uronjen ispod razine otopine.
Odpipetirati alikvot(10) bistre otopine kao što je navedeno u Tablici 7. Dodatka
IV. B. ovoga Pravilnika i staviti u destilacijsku tikvicu aparature. Dodati vodu
da se dobije ukupni volumen 350 ml i nekoliko kamenčića za reguliranje vrenja.
Spojiti aparaturu za destilaciju i poduzeti potrebne mjere opreza da se spriječi
gubitak amonijaka. U destilacijsku tikvicu dodati 10 ml koncentrirane otopine
natrijevog hidroksida (4.8.) ili 20 ml u slučaju kada se koristi 20 ml
klorovodične kiseline (4.1.) za otapanje ispitnog uzorka. Postepeno zagrijavati
tikvicu da se izbjegne jako vrenje. Kada počne vrenje destilirati u obrocima oko
100 ml za 10 – 15 minuta tako da ukupni volumen destilata bude oko 250 ml(11).
Kada je sav amonijak predestiliran spustiti tikvicu za hvatanje destilata tako
da vrh nastavka hladila bude iznad površine tekućine.
Provjeriti sljedeći destilat pomoću odgovarajućeg reagensa kako bi bili sigurni
da je sav amonijak izdestilirao. Vrh hladila isprati s malo vode, a suvišak
kiseline titrirati standardnom otopinom natrijevog ili kalijevog hidroksida
propisanog za odabranu varijantu (vidjeti napomenu 2).
Napomena 2
Različite koncentracije standardnih otopina mogu se koristiti za retitraciju pod
uvjetom da njihov volumen ne bude veći od 40-45 ml.
7.3. SLIJEPA PROBA
Provesti slijepu probu pod istim uvjetima i uzeti je u obzir kod izračunavanja
konačnog rezultata.
7.4. PROVJERA
Prije izvođenja analize prekontrolirati ispravnost aparature i primjenu metode
koristeći alikvotni dio svježe pripremljene otopine amonijevog sulfata (4.11.)
koja sadrži maksimalnu količinu dušika u izabranoj varijanti.
**\_\_\_\_\_\_**(10) Količina amonijskog dušika sadržana u alikvotnom dijelu
uzetom u skladu s Tablicom 4. bit će oko:
– 0,05 g za varijantu a
– 0,10 g za varijantu b
– 0,20 g za varijantu c
(11) Hladilo mora biti tako regulirano da se osigura neprekidni protok
kondenzata. Destilacija treba biti završena za 30 do 40 minuta. **8. PRIKAZ REZULTATA**Rezultat analize izraziti kao postotak amonijskog dušika u gnojivu uzetog za
analizu.

**9. DODATAK**
Kao štoKao što je navedeno u napomeni 1 točke 5.1. Metode 2.1. Dodatka IV. B. ovoga
Pravilnika. , 10, 11 i 12 upućuju na izvedbe različitih tipova aparatura
koje se koriste u ovoj Metodi.
Tablica 7.: Određivanje amonijskog dušika, amonijskog i nitratnog dušika u
gnojivima
Tablica prikazuje odvage, razrjeđenja i izračunavanje za izvođenje svake od
varijanati a, b i c Metode.

**Varijanta a**Približno maksimalna količina dušika za destilaciju: 50 mg.
Sumporna kiselina 0,1 mol/l [c (1/2 H2SO4) = 0,1 mol/l] u tikvici za hvatanje
destilata: 50 ml.
Retitracija s NaOH ili KOH 0,1mol/l.

|  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| DEKLARIRANI SADRŽAJ (%N) | IZNOS ODVAGE  (g) | RAZRJEĐENJE  (ml) | OTOPINA UZORKA ZA DESTILACIJU (ml) | PRIKAZ  REZULTATA(12)[%N=(50-A)xF] |
| 0-5 | 10 | 500 | 50 | (50-A)x0,14 |
| 5-10 | 10 | 500 | 25 | (50-A)x0,28 |
| 10-15 | 7 | 500 | 25 | (50-A)x0,40 |
| 15-20 | 5 | 500 | 25 | (50-A)x0,56 |
| 20-40 | 7 | 500 | 10 | (50-A)x1,00 |

\_\_\_\_\_\_
(12) Formula za izražavanje
rezultata:
– 50 ili 35 = ml standardne otopine sumporne kiseline stavljeni u tikvicu za
hvatanje destilata
– A = ml natrijevog ili kalijevog hidroksida upotrebljeni na retitraciju
– F = broj koji uključuje težinu, razrjeđenje, alikvotni dio otopine uzorka za
destilaciju i volumetrijski ekvivalent

**Varijanta b**Približno maksimalna količina dušika za destilaciju: 100 mg.
Sumporna kiselina 0,2 mol/l [c (1/2 HSO) = 0,2 mol/l] u tikvici za hvatanje
destilata: 50 ml.
Retitracija s NaOH ili KOH 0,2 mol/l

|  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| DEKLARIRANI SADRŽAJ (%N) | IZNOS ODVAGE  (g) | RAZRJEĐENJE(ml) | OTOPINA UZORKA ZA DESTILACIJU (ml) | PRIKAZ  REZULTATA(10)  [%N = (50-A)xF] |
| 0-5 | 10 | 500 | 100 | (50-A)x0,14 |
| 5-10 | 10 | 500 | 50 | (50-A)x0,28 |
| 10-15 | 7 | 500 | 50 | (50-A)x0,40 |
| 15-20 | 5 | 500 | 50 | (50-A)x0,56 |
| 20-40 | 7 | 500 | 20 | (50-A)x1,00 |

**Varijanta c**Približno maksimalna količina dušika za destilaciju: 200 mg.
Sumporna kiselina 0,5 mol/l [c (1/2 HSO) = 0,5 mol/l] u tikvici za hvatanje
destilata: 35 ml.
Retitracija s NaOH ili KOH 0,5 mol/l.

|  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| DEKLARIRANI SADRŽAJ (%N) | IZNOS ODVAGE  (g) | Razrjeđenje  (ml) | OTOPINA UZORKA ZA DESTILACIJU (ml) | PRIKAZ REZULTATA(10)[%N = (50-A)xF] |
| 0-5 | 10 | 500 | 200 | (35-A)x0,175 |
| 5-10 | 10 | 500 | 100 | (35-A)x0,350 |
| 10-15 | 7 | 500 | 100 | (35-A)x0,500 |
| 15-20 | 5 | 500 | 100 | (35-A)x0,700 |
| 20-40 | 5 | 500 | 50 | (35-A)x1,400 |

*Slika 9.*

![](dodatni/351544.gif)

*Opis Slike 9.:*a) Tikvica s okruglim dnom dugog vrata volumena 1000 ml.
b) Destilacijska cijev s hvatačem kapi spojena na hladilo kuglastim spojem (No
18) (kuglasti spoj može biti zamjenjen odgovarajućim gumenim spojem)
c) Lijevak s teflonskim pipcem za dodatak natrijevog hidroksida (pipac može biti
zamjenjen s gumenim spojem sa štipaljkom).
d) Hladilo sa šest kugli s okruglim spojem (No 18) na ulazu, a na izlazu spojen
sa staklenom produženom cijevi pomoću gumenog spoja (kada je destilacijska cijev
u sredini spojena gumenom cijevi kuglični spoj može biti zamjenjen s
odgovarajućim gumenim čepom).
e) Tikvica od 500 ml za hvatanje destilata.
Aparatura je izrađena od bor silikatnoga stakla.

*Slika 10.*

![](dodatni/351545.gif)

*Opis Slike 10.:*a) Tikvica s okruglim dnom dugog vrata volumena 1000 ml s kuglastim spojem (No
35).
b) Destilacijska cijev s hvatačem kapi spojena kuglastim spojem (No 35) na ulazu
i kuglastim spojem (No 18) na izlazu, sa strane spojena lijevkom s teflonskim
pipcem za dodavanje natrijevog hidroksida.
c) Hladilo sa šest kugli s okruglim spojem (No 18) na ulazu, a na izlazu spojeno
sa staklenom produženom cijevi pomoću gumenog spoja.
d) Tikvica do 500 ml za hvatanje destilata.
Aparatura je izrađena od bor silikatnoga stakla.

*Slika 11.*

![](dodatni/351546.gif)

*Opis Slike 11.:*a) Tikvica s okruglim dnom dugog vrata volumena 750 ili 1000 ml.
b) Destilacijska cijev s hvatačem kapi kuglastog spoja (No 18) na izlazu.
c) Koljenasta cijev s kuglastim spojem (No 18) na ulazu i konusom za kapanje na
izlazu (destilacijska cijev može biti spojena gumenom cijevi umjesto kuglastog
spoja).
d) Hladilo sa šest kugli spojeno na izlazu sa staklenom cijevi pomoću malog
gumenog spoja
e) Tikvica od 500 ml za hvatanje destilata.
Aparatura je izrađena od bor silikatnoga stakla.

Slika 12.
![](dodatni/351547.gif)

*Opis Slike 12.:*a) Tikvica s okruglim dnom dugog vrata volumena 1000 ml sa zvonastim rubom
b) Destilacijska cijev s hvatačem kapi spojena kuglastim spojem (No 18) na
izlazu, a sa strane povezana lijevkom s teflonskim pipcem za dodatak natrijevog
hidroksida (prikladni gumeni čep može biti korišten umjesto kuglastog spoja,
pipac može biti zamjenjen gumenim spojem s prikladnom stezaljkom)
c) Hladilo sa šest kugli sa okruglim spojem (No 18) na ulazu, a na izlazu
spojeno sa staklenom produženom cijevi preko gumenog spoja (kada je
destilacijska cijev u sredini spojena gumenom cijevi kuglasti spoj može biti
zamjenjen s prikladnim gumenim čepnim čepom)
d) Tikvica od 500 ml za hvatanje destilata
Aparatura je izrađena od bor silikatnoga stakla.

<="center">**Metode 2.2.
ODREĐIVANJE NITRATNOG I AMONIJSKOG DUŠIKA**

Metoda 2.2.1.
ODREĐIVANJE NITRATNOG I AMONIJSKOG DUŠIKA PREMA ULSCHU

**1. PREDMET**Ova Metoda utvrđuje postupak za određivanje nitratnog i amonijskog dušika
redukcijom prema Ulschu.
 **2. PODRUČJE PRIMJENE**Metoda se primjenjuje za sva dušična gnojiva uključujući kompleksna gnojiva u
kojima se dušik nalazi isključivo u nitratnom obliku ili u amonijskom i
nitratnom obliku.
 **3. NAČELO**Redukcija nitrata i nitrita u amonijak sa željezom u kiseloj sredini i
istiskivanje tako dobivenog amonijaka destilacijom s dodatkom natrijevog
hidroksida u suvišku te određivanje dobivenog amonijaka u poznatom volumenu
standardne otopine sumporne kiseline. Titracija viška sumporne kiseline sa
standardnom otopinom natrijevog ili kalijevog hidroksida.
 **4. REAGENSI**Destilirana ili demineralizirana voda bez ugljičnog dioksida i svih dušičnih
spojeva
4.1. Razrijeđena otopina klorovodične kiseline: pomiješati jedan volumen HCl
(d20=1,18 g/ml) s jednim volumenom vode
4.2. Otopina sumporne kiseline: 0,1 mol/l
c(1/2 H2SO4)=0,1 mol/l
4.3. Otopina natrijevog ili kalijevog hidroksida (bez karbonata):0,1mol/l
4.4. Otopina sumporne kiseline, približno 30% H2SO4 (m/v), bez amonijaka
4.5. Željezo u prahu reducirano vodikom (količina željeza mora biti dovoljna za
redukciju najmanje 0,05 g nitratnog dušika)
4.6. Otopina natrijevog hidroksida, približno 30% NaOH (d20 =1,33 g/ml), bez
amonijaka
*4.7. Otopina indikatora*4.7.1. Miješani indikator
Otopina A: Otopiti 1g metilnog crvenila u 37 ml 0,1 mol/l otopine natrijevog
hidroksida i dopuniti do jedne litre vodom.
Otopina B: Otopiti 1 g metilnog plavila u vodi i dopuniti do jedne litre.
Pomiješati jedan volumen otopine A s dva volumena otopine B.
Indikator je ljubičast u kiseloj otopini, siv u neutralnoj i zelen u lužnatoj
otopini. Upotrijebiti 0,5 ml (10 kapi) otopine.
4.7.2. Otopina indikatora metilnog crvenila
Otopiti 0,1 g metilnog crvenila u 50 ml 95%-nog etanola. Dopuniti do 100 ml s
vodom i filtrirati ako je potrebno.
Ovaj indikator se može koristiti (4 – 5 kapi) umjesto gore navedenog.
4.8. Kamenčići za reguliranje vrenja oprani u klorovodičnoj kiselini i
kalcinirani.
4.9. Natrijev nitrat za analizu.
 **5. OPREMA**Vidjeti Metodu 2.1. Dodatka IV. B. ovoga Pravilnika
 **6. PRIPREMA UZORKA**Prema Metodi 1. Dodatka IV. B. ovoga Pravilnika
 **7. METODA ANALIZE**7.1. PRIPREMA OTOPINE
Prema Metodi 2.1. Dodatka IV. B. ovoga Pravilnika
7.2. POSTUPAK
U tikvicu za hvatanje destilata staviti točno izmjerenu količinu od 50 ml
standardne otopine sumporne kiseline kao što je navedeno u Tablici 7. Metode
2.1. Dodatka IV. B. ovoga Pravilnika (varijanta a) i dodati odgovarajuću
količinu otopine indikatora 4.7.1 ili 4.7.2. Kraj produžne cijevi hladila mora
biti uronjen ispod razine standardne otopine kiseline u tikvici za hvatanje
destilata.
Odpipetirati alikvot bistre otopine kao što je navedeno u Tablici 7., varijanta
a, Metode 2.1. Dodatka IV. B. ovoga Pravilnika i staviti u destilacijsku tikvicu
aparature. Dodati 350 ml vode, 20 ml 30%-tne otopine sumporne kiseline (4.4.),
promućkati i dodati 5 g reduciranog željeza (4.5.). Isprati grlo tikvice s
nekoliko mililitara vode i staviti na grlo tikvice stakleni lijevak dugog vrata.
Grijati na vodenoj kupelji oko jedan sat te isprati stakleni lijevak s nekoliko
mililitara vode.
Poduzeti potrebne mjere opreza da se izbjegnu gubici amonijaka, u destilacijsku
tikvicu dodati 50 ml koncentrirane otopine natrijevog hidroksida (4.6.), ili u
slučaju kada se za otapanje uzorka koristi 20 ml klorovodične kiseline (1+1)
(4.1.) dodati 60 ml koncentrirane otopine natrijevog hidroksida (4.6.). Spojiti
aparaturu za destilaciju. Destilirati amonijak prema postupku opisanom u Metodi
2.1. Dodatka IV. B. ovoga Pravilnika.
7.3. SLIJEPA PROBA
Provesti slijepu probu (izostaviti uzorak) pod istim uvjetima i uzeti u obzir
kod izračunavanja konačnog rezultata.
7.4. PROVJERA
Prije analize prekontrolirati ispravnost aparature i primjenjenu metode
koristeći alikvotni dio svježe pripremljene otopine natrijevog nitrata (4.9.)
koja sadrži 0,045 do 0,050 g dušika.
 **8. PRIKAZ REZULTATA**Rezultat analize izraziti kao postotak nitratnog dušika ili zajedno, amonijskog
i nitratnog dušika u gnojivu uzetog za analizu.

Metoda 2.2.2.
ODREĐIVANJE NITRATNOG I AMONIJSKOG DUŠIKA PREMA ARNDU

**1. PREDMET**Ova Metoda utvrđuje postupak za određivanje nitratnog i amonijskog dušika
redukcijom prema Arndu (prilagođeno za svaku od varijanti a, b i c).
 **2. PODRUČJE PRIMJENE**Prema Metodi 2.2.1. Dodatka IV. B. ovoga Pravilnika.
 **3. NAČELO**Redukcija nitrata i nitrita u amonijak u neutralnoj vodenoj otopini pomoću
legure metala sastava 60% Cu i 40% Mg (Arndova legura) uz prisutnost
magnezijevog klorida (MgCl2).
Destilacija amonijaka i određivanje dobivenog amonijaka u poznatom volumenu
standardne otopine sumporne kiseline. Titriracija viška kiseline sa standardnom
otopinom natrijevog ili kalijevog hidroksida.
 **4. REAGENSI**Destilirana ili demineralizirana voda bez ugljičnog dioksida i svih dušičnih
spojeva.
4.1. Razrijeđena otopina klorovodične kiseline: pomiješati jedan volumen HCl
(d20=1,18 g/ml) s jednim volumenom vode

![](dodatni/351548.gif)
4.8. Otopina natrijevog hidroksida: približno 2 mol/l
4.9. Arndova legura za analizu: prah mora proći kroz sito veličine očica manje
od 1 mm2
4.10. Otopina magnezijevog klorida 20%
Otopiti 200 g magnezijevog klorida (MgCl2 x 6H2O) u približno 600 ili 700 ml vode
u tikvici od jedne litre s ravnim dnom. Za sprečavanje pjenjenja dodati 15 g
magnezijevog sulfata (MgSO4 x 7H2O).
Nakon otapanja dodati 2 g magnezijevog oksida i nekoliko kamenčića za
reguliranje vrenja i kuhanjem koncentrirati suspenziju na 200 ml tako da se
istisne sav amonijak iz reagensa. Ohladiti, dopuniti do jedne litre i
filtrirati.
*4.11. Otopina indikatora*4.11.1. Miješani indikator
Otopina A: Otopiti 1g metilnog crvenila u 37 ml 0,1 mol/l otopine natrijevog
hidroksida i dopuniti do jedne litre vodom.
Otopina B: Otopiti 1 g metilnog plavila u vodi i dopuniti do jedne litre.
Pomiješati jedan volumen otopine A s dva volumena otopine B.
Indikator je ljubičast u kiseloj otopini, siv u neutralnoj i zelen u lužnatoj
otopini. Upotrijebiti 0,5 ml (10 kapi) otopine.
4.11.2. Otopina indikatora metilnog crvenila
Otopiti 0,1 g metilnog crvenila u 50 ml 95%-tnog etanola. Dopuniti do 100 ml
vodom i filtrirati ako je potrebno. Ovaj indikator se može koristiti (4-5 kapi)
umjesto gore navedenog.
4.11.3. Otopina indikatora kongo crvenila
Otopiti 3 g kongo crvenila u jednoj litri tople vode i filtrirati poslije
hlađenja ako je potrebno. Ovaj indikator se može upotrijebiti umjesto dva gore
navedena za neutralizaciju kiselih ekstrakata prije destilacije, uz upotrebu 0,5
ml indikatora za neutralizaciju 100 ml tekućine.
4.12. Kamenčići za reguliranje vrenja oprani u klorovodičnoj kiselini i
kalcinirani.
4.13. Natrijev nitrat za analizu.
 **5. OPREMA**Vidjeti Metodu 2.1. Dodatka IV. B. ovoga Pravilnika

**6. PRIPREMA UZORKA**Prema Metodi 1. Dodatka IV. B. ovoga Pravilnika
 **7. METODA ANALIZE**7.1. PRIPREMA OTOPINE<>
Vidjeti Metodu 2.1. Dodatka IV. B. ovoga Pravilnika
7.2. ANALIZA OTOPINE
Prema izabranoj varijanti u tikvivatanje destilata staviti točno
izmjerenu količinu standardne otopine sumporne kiseline kao što je navedeno u
Tablici 7. Metode 2.1. Dodatka IV. B. ovoga Pravilnika. Dodati odgovarajuću
količinu otopine izabranog indikatora (4.11.1. ili 4.11.2.) i na kraju dovoljnu
količinu vode da se dobije volumen od 50 ml. Kraj produžne cijevi hladila mora
biti uronjen ispod razine otopine.
Odpipetirati alikvot bistre otopine kao što je navedeno u Tablici 7. i staviti u
tikvicu za destilaciju.
Dodati vode da se dobije ukupni volumen 350 ml (vidjeti napomenu 1), 10 g
Arndove legure (4.9.), 50 ml otopine magnezijevog klorida (4.10.) i nekoliko
kamenčića za reguliranje vrenja (4.12.). Tikvicu brzo spojiti s aparaturom za
destilaciju. Lagano zagrijavati oko 30 minuta. Nakon toga pojačati grijanje za
destilaciju amonijaka. Nastaviti s destilacijom oko jedan sat. Nakon tog vremena
ostatak u destilacijskoj tikvici trebao bi biti gustoće sirupa. Kada je
destilacija završena suvišak kiseline u tikvici za hvatanje destilata titrirati
prema postupku u Metodi 2.1. Dodatka IV. B. ovoga Pravilnika.
 *Napomena 1*Kada je otopina uzorka kisela (dodatak 20 ml HCl (4.1.) za otapanje uzorka)
alikvot uzet za analizu neutralizira se na sljedeći način. U destilacijsku
tikvicu kojoj se nalazi alikvot dodati 250 ml vode, potrebnu količinu indikatora
(4.11.1., 4.11.2., 4.11.3.) i pažljivo promućkati.
Neutralizirati s otopinom natrijevog hidroksida 2 mol/l (4.8.) i ponovo
zakiseliti s kap klorovodične kiseline (4.1.). Nakon toga nastaviti kako je
navedeno u 7.2. (drugi odlomak).
7.3. SLIJEPA PROBA
Provesti slijepu probu (izostaviti uzorak) pod istim uvjetima i uzeti u obzir
kod izračunavanja konačnog rezultata.
7.4. PROVJERA
Prije analize prekontrolirati ispravnost aparature i primijenu metode koristeći
alikvotni dio svježe pripremljene otopine natrijevog nitrata (4.13.) koja sadrži
0,050 do 0,150 g nitratnog dušika ovisno o izabranoj varijanti.
 **8. PRIKAZ REZULTATA**Vidjeti Metodu 2.2.1. Dodatka IV. B. ovoga Pravilnika

Metoda 2.2.3.
ODREĐIVANJE NITRATNOG I AMONIJSKOG DUŠIKA PO DEVARDU

**1. PREDMET**Ova Metoda utvrđuje postupak za određivanje nitratnog i amonijskog dušika
redukcijom s Devardovom legurom (prilagođeno za svaku od varijanti a, b, i c).
 **2. PODRUČJE PRIMJENE**Vidjeti Metodu 2.2.1. Dodatka IV. B. ovoga Pravilnika
 **3. NAČELO METODE**Redukcija nitrata i nitrita u amonijak provodi se u jako lužnatoj otopini s
legurom metala sastava: 45% Al, 5% Zn i 50% Cu (Devardova legura). Destilacijom
nastali amonijak uvodi se u poznati volumen standardne otopine sumporne
kiseline, a suvišak se titrira sa standardnom otopinom natrijevog ili kalijevog
hidroksida.
 **4. REAGENSI**Destilirana ili demineralizirana voda bez ugljičnog dioksida i dušičnih spojeva.
4.1. Razrijeđena otopina klorovodične kiseline: pomiješati jedan volumen HCl (d
= 1,18) s jednim volumenom vode

![](dodatni/351548.gif)

*4.8. Devardova legura za analize*90 do 100% praha mora proći kroz sito veličine očica 0,25 mm2, 50 do 75% praha
mora proći kroz sito veličine očica 0,075 mm2.
Preporučuje se veličina pakiranja do 100 g.
4.9. Otopina natrijevog hidroksida približno 30% NaOH (d20 = 1,33 g/ml) bez
amonijaka.
*4.10. Otopina indikatora*4.10.1. Miješani indikator
Otopina A: Otopiti 1 g metilnog crvenila u 37 ml 0,1 mol/l otopine natrijevog
hidroksida i dopuniti do 1 litre vodom.
Otopina B: Otopiti 1 g metilnog plavila u vodi i dopuniti do 1 l.
Pomiješati jedan volumen otopine A s dva volumena otopine B.
Indikator je ljubičast u kiseloj otopini, siv u neutralnoj i zelen u lužnatoj
otopini. Koristiti 0,5 ml (10 kapi) otopine
4.10.2. Otopina indikatora metilnog crvenila
Otopiti 0,1 g metilnog crvenila u 50 ml 95%-tnog etanola. Dopuniti do 100 ml
vodom i filtrirati ako je potrebno.
Može se koristiti (četri do pet kapi) ovog indikatora umjesto predhodno
navedenog.
4.11. Etanol 95 ili 96%-tni.
4.12. Natrijev nitrat za analizu.
 **5. OPREMA**Vidjeti Metodu 2.1. Dodatka IV. B. ovoga Pravilnika
5.1. Aparatura za destilaciju sastoji se od tikvice odgovarajućeg volumena s
okruglim dnom, spojene na hladilo s destilacijskom cijevi koja ima proširenje,
opremljena s hvatačem kapi na tikvici za hvatanje destilata kako bi se spriječio
gubitak amonijaka.
Preporučeni tip aparature za ovo određivanje se izrađuje prema izvedbi
prikazanoj na Slici 13.
5.2. Pipete od 10, 20, 25, 50, 100 i 200 ml
5.3. Odmjerna tikvica od 500 ml
5.4. Mućkalica (35 do 40 okretaja u minuti)
 **6. PRIPREMA UZORAKA**Prema Metodi 1. Dodatka IV. B. ovoga Pravilnika
 **7. POSTUPAK**7.1. PRIPREMA OTOPINA ZA ANALIZU
Prema Metodi 1. Dodatka IV. B. ovoga Pravilnika
7.2. ANALIZA OTOPINE
Količina amonijskog dušika i amonijskog i nitratnog dušika u alikvotnom dijelu
otopine ne smije biti veća od maksimalno navedene količine u Tablici 7.
Prema izabranoj varijanti, staviti u tikvicu za hvatanje destilata volumen
standardne otopine sumporne kiseline kao što je navedeno u Tablici 7. Dodati
odgovarajuću količinu odabranog indikatora (4.10.1. ili 4.10.2.) i vode do
volumena 50 ml. Kraj produžne cijevi hladila mora biti uronjen ispod razine
otopine. Kuglasti nastavak za sprječavanje gubitka amonijaka napuniti
destiliranom vodom.
Otpipetirati alikvot kao što je navedeno u Tablici 7. i staviti u destilacijsku
tikvicu aparature.
U destilacijsku tikvicu dodati vode do volumena 250 – 300 ml,5 ml etilnog
alkohola (4.11.) i 4 g Devardove legure (4.8.) (Vidjeti napomenu 2).
Nakon poduzetih potrebnih mjera opreza za gubitak amonijaka, u tikvicu dodati
oko 30 ml 30%-tne otopine natrijevog hidroksida (4.9.), a u slučaju da je
otopina uzorka kisela dodati još dovoljnu količinu za neutraliziciju
klorovodične kiseline (4.1.) prisutne u alikvotnome dijelu uzetom za analizu.
Spojiti tikvicu za destilaciju u aparaturu i osigurati nepropusnost spojeva.
Pažljivo promućkati tikvicu da se izmješa sadržaj.
Pažljivo zagrijavati tako da oslobađanje vodika bude postepeno u vremenu od pola
sata, kada će tekućina zakuhati. Nastaviti destilirati pojačavajući zagrijavanje
tako da najmanje 200 ml tekućine prodestilira za 30 minuta (ne produžavati
destilaciju dulje od 45 min).
Kad je destilacija završena odvojiti tikvicu za hvatanje destilata od aparature,
pažljivo oprati nastavak hladila i nastavak za sprečavanje gubitka amonijaka i
sakupiti u tu tikvicu. Titrirati suvišak kiseline prema postupku Metode 2.1.
Dodatka IV. B. ovoga Pravilnika.
*Napomena 2*U prisustvu kalcijevih soli kao što su kalcijev nitrat i kalcijev amonijev
nitrat prije destilacije potrebno je dodati 0,700 g natrijevog hidrogen fosfata
(Na2HPO4 x 2 H2O) za svaki gram uzorka prisutnog u alikvotu da se spriječi
stvaranje Ca(OH)2.
7.3. SLIJEPA PROBA
Provesti slijepu probu (izostaviti uzorak) pod istim uvjetima i uzeti u obzir
kod izračunavanja konačnog rezultata.
7.4. PROVJERA
Prije analize prekontrolirati ispravnost aparature i primjenu metode koristeći
alikvotni dio svježe pripremljene otopine natrijevog nitrata (4.12.) koja sadrži
u odabranoj varijanti 0,050 do 0,150 g nitratnog dušika.
 **8. PRIKAZ REZULTATA**Vidjeti Metodu 2.2.1. Dodatka IV. B. ovoga Pravilnika

*Slika 13.*![](dodatni/351549.gif)

*Opis Slike 13.:*a) Tikvica s okruglim dnom dugog vrata vvrata volumena 750 ili 1000 ml sa zvonastim
rubom.
b) Destilacijska cijev s hvatačem kapi i sferičnim spojem No 18 na izlazu.
c)asta cijev sa sferičnim spojem No 18 na ulazu i konusnim produžetkom na
izlazu (prikladni gumeni spoj može biti upotrebljen umjesto sferičnog spoja).
d) Hladilo sa šest kugli s nastavkom koji prolazi kroz gumeni čep koji također
drži nastavak za sprečavanje gubitka amonijaka.
e) Tikvica od 750 ml za hvatanje destilata.
f) Kuglasti nastavak za sprečavanje gubitka amonijaka
Aparatura je izrađena od bor silikatnog stakla.

**Metoda 2.3.
ODREĐIVANJE UKUPNOG DUŠIKA**

Metoda 2.3.1.
ODREĐIVANJE UKUPNOG DUŠIKA U KALCIJEVOM CIJANAMIDU BEZ NITRATA

**1. PREDMET**Ova Metoda utvrđuje postupak za određivanje ukupnog dušika u kalcijevom
cijanamidu bez nitrata.
 **2. PODRUČJE PRIMJENE**Isključivo za kalcijev cijanamid (bez nitrata).
 **3. NAČELO**Poslije digestije po Kjedahlu amonijski dušik istisnut natrijevim hidroksidom
sakuplja se i odredi u standardnoj otopini sumporne kiseline.
 **4. REAGENSI**Destilirana ili demineralizirana voda bez ugljičnog dioksida i svih dušičnih
spojeva.
4.1. Razrijeđena otopina sumporne kiseline (d20 = 1,54 g/ml): pomiješati jedan
volumen sumporne kiseline (d20 = 1,84 g/ml) s jednim volumenom vode.
4.2. Kalijev sulfat za analizu
4.3. Bakrov oksid (CuO): 0,3 do 0,4 g za svako određivanje, ili odgovarajuća
količina bakrovog sulfata pentahidrata (CuSO4 x 5H2O), od 0,95 do 1,25 g za svako
određivanje.
4.4. Otopina natrijevog hidroksida, približno 30% NaOH (d20 = 1,33 g/ml) bez
amonijaka.

![](dodatni/351550.gif)

*4.11. Otopina indikatora*4.11.1. Miješani indikator
Otopina A: Otopiti 1 g metilnog crvenila u 37 ml 0,1 mol/l otopine natrijevog
hidroksida i dopuniti do jedne litre vodom.
Otopina B: Otopiti 1 g metilnog plavila u vodi i dopuniti do jedne litre.
Pomiješati jedan volumen otopine A s dva volumena otopine B.
Indikator je ljubičast u kiseloj otopini, siv u neutralnoj i zelen u lužnatoj
otopini. Upotrijebiti 0,5 ml (10 kapi) otopine.
4.11.2. Otopina indikatora metilnog crvenila
Otopiti 0,1 g metilnog crvenila u 50 ml 95%-nog etanola. Dopuniti do 100 ml
vodom i filtrirati ako je potrebno. Ovaj indikator se može koristiti (4-5 kapi)
umjesto gore navedenog.
4.12. Kamenčići za reguliranje vrenja oprani u klorovodičnoj kiselini i
kalcinirani.
4.13. Natrijev tiocijanat za analizu.
 **5. OPREMA**5.1. Aparatura za destilaciju. Vidjeti Metodu 2.1. Dodatka IV. B. ovoga
Pravilnika
5.2. Kjedahlova tikvica dugog vrata, odgovarajućeg volumena
5.3. Pipete od 50, 100 i 200 ml
5.4. Odmjerna tikvica od 250 ml
 **6. PRIPREMA UZORKA**Prema Metodi 1. Dodatka IV. B. ovoga Pravilnika
 **7. POSTUPAK**7.1. PRIPREMA OTOPINE ZA ANALIZU
Odvagati, s točnošću od 0,001 g, 1 g uzorka i staviti u Kjeladhl – ovu tikvicu.
Dodati 50 ml razrijeđene otopine sumporne kiseline (4.1.), 10 do 15 g kalijevog
sulfata (4.2.), i propisani katalizator (4.3.). Lagano grijati da se istisne
voda, pažljivo kuhati 2 sata, pustiti da se ohladi i razrijediti sa 100 do 150
ml vode. Ponovno ohladiti, kvantitativno prenijeti suspenziju u odmjernu tikvicu
od 250 ml, dopuniti volumen vodom, promućkati i filtrirati kroz suhi filter u
suhu tikvicu.
7.2. ANALIZA OTOPINE
Odpipetirati i prenijeti prema izabranoj varijanti (vidjeti Metodu 2.1. Dodatka
IV. B. ovoga Pravilnika), 50, 100 ili 200 ml pripremljene otopine i destilirati
amonijak kako je opisano u Metodi 2.1. Dodatka IV. B. ovoga Pravilnika. Dodati
otopinu NaOH (4.4.) sa sigurnošću da je u suvišku.
7.3. SLIJEPA PROBA
Provesti slijepu probu (izostaviti uzorak) pod istim uvjetima i uzeti u obzir
kod izračunavanja konačnog rezultata.
7.4. PROVJERA
Prije analize prekontrolirati ispravnost aparature i primijenu metode koristeći
alikvotni dio standardne otopine kalijevog tiocijanata (4.13.), približne
koncentraciji dušika u uzorku.
 **8. PRIKAZ REZULTATA**Rezultat analize izraziti kao postotak dušika (N) u gnojivu uzetom za analizu.
Varijanta a: %N = (50-A) x 0,7
Varijanta b: %N = (50-A) x 0,7
Varijanta c: %N = (35-A) x 0,875

Metoda 2.3.2.
ODREĐIVANJE UKUPNOG DUŠIKA U KALCIJEVOM CIJANAMIDU KOJI SADRŽI
NITRATE

**1. PREDMET**Ova Metoda utvrđuje postupak za određivanje ukupnog dušika u kalcijevom
cijanamidu.
 **2. PODRUČJE PRIMJENE**Ova Metoda se primjenjuje za kalcijev cijanamid koji sadrži nitrate.
 **3. NAČELO**Kjeldahlovu metodu nije moguće izravno primjeniti za kalcijev cijanamid koji
sadrži nitrate. Iz tog razloga nitratni dušik se reducira u amonijak s metalnim
željezom i kositrenim kloridom prije Kjeldahlove digestije.
 **4. REAGENSI**Destilirana ili demineralizirana voda bez ugljičnog dioksida i svih dušičnih
spojeva.
4.1. Koncentrirana sumporna kiselina (d20 = 1,84 g/ml)
4.2. Željezo u prahu reducirano vodikom
4.3. Kalijev sulfat za analizu, sitno mljeven

![](dodatni/351551.gif)

4.10. OTOPINA INDIKATORA
4.10.1. Miješani indikator
Otopina A: Otopiti 1g metilnog crvenila u 37 ml 0,1 mol/l otopine natrijevog
hidroksida i dopuniti do jedne litre vodom.
Otopina B: Otopiti 1 g metilnog plavila u vodi i dopuniti do jedne litre.
Pomiješati jedan volumen otopine A s dva volumena otopine B.
Indikator je ljubičast u kiseloj otopini, siv u neutralnoj i zelen u lužnatoj
otopini. Upotrijebiti 0,5 ml (10 kapi) otopine.
4.10.2. Otopina indikatora metilnog crvenila
Otopiti 0,1 g metilnog crvenila u 50 ml 95%-nog etanola. Dopuniti do 100 ml
vodom i filtrirati ako je potrebno. Ovaj indikator se može koristiti (4 – 5
kapi) umjesto gore navedenog.
*4.11. Otopina kositrenog klorida*Otopiti 120 g SnCl2 x 2 H2O u 400 ml koncentrirane klorovodične kiseline (d20= 1,18
g/ml) i dopuniti do jedne litre vodom. Otopina mora biti potpuno bistra i
pripremljena neposredno prije upotrebe. To je važno da se zadrži sposobnost
redukcije kositrenog klorida.
*Napomena*Otopiti 0,5 g SnCl2 x 2 H2O u 2 ml koncentrirane klorovodične kiseline (d20 = 1,18
g/ml) i dopuniti vodom do 50 ml. Poslije toga dodati 5 g Rochelleove soli
(kalijev natrijev tartarat) i dovoljnu količinu natrijevog bikarbonata za
analizu kako bi provjera s lakmus papirom dala lužnatu reakciju.
Titrirati s otopinom joda [c (1/2 J2) = 0,1 mol/l] uz škrob kao indikator.
1 ml otopine joda c (1/2 J2) = 0,1 mol/l odgovara 0,01128 g SnCl2x 2 H2O.
Najmanje 80% ukupnog kositra u tako pripremljenoj otopini mora biti u
dvovalentnom obliku. Za titraciju se mora upotrebiti najmanje 35 ml otopine joda
c (1/2 J2) = 0,1 mol/l.
4.12. Otopina natrijevog hidroksida koja sadrži oko 30% NaOH (d = 1,33 g/ml) bez
amonijaka.
4.13. Standardna otopina nitrat – amonijak.
Odvagati oko 2,5 g kalijevog nitrata za analizu i 10,16 g amonijevog sulfata za
analizu i prenijeti u odmjernu tikvicu od 250 ml. Otopiti u vodi i dopuniti do
250 ml. 1 ml ove otopine sadrži 0,01 g dušika.
4.14. Kamenčići za reguliranje vrenja oprani u klorovodičnoj kiselini i
kalcinirani.
 **5. OPREMA**Vidjeti Metodu 2.3.1. Dodatka IV. B. ovoga Pravilnika
 **6. PRIPREMA UZORKA**Prema Metodi 1. Dodatka IV. B. ovoga Pravilnika
 **7. POSTUPAK**7.1. PRIPREMA OTOPINE ZA ANALIZU
Odvagati 1 g uzorka, s točnošću od 0,001d 0,001 g i staviti u Kjeladhlovu tikvicu.
Dodati 0,5 g željeza u prahu (4.2.) i 50 ml otopine kositrovog klorida (4.11.),
promućkati dva puta i ostavjati pola sata. Za vrijeme stajanja promučkati
nakon 10 i 20 minuta. Poslije toga dodati 10 g kalijevog sulfata (4.3.) i 30 ml
sumporne kiseline (4.1.). Kuhati i paziti na vrijeme kuhanja, oko jedan sat, do
prestanka razvijanja bijelih para. Pustiti da se ohladi i razrijediti sa 100 do
150 ml vode. Suspenziju kvantitativno prenijeti u odmjernu tikvicu od 250 ml,
ohladiti i dopuniti vodom, promućkati i filtrirati kroz suhi filter u suhu čašu.
Umjesto prenošenja suspenzije kako je primjenjeno u varijantama a, b ili c
upotrebljene u Metodi 2.1. Dodatka IV. B. ovoga Pravilnika, amonijski dušik u
toj otopini može se direktno destilirati dodatkom dovoljne količine natrijevog
hidroksida u suvišku (4.12.).
7.2. ANALIZA OTOPINE
Odpipetirati 50, 100 ili 200 ml pripremljene otopine i prenijeti prema izabranoj
varijanti a, b ili c upotrebljene Metode 2.1. Dodatka IV. B. ovoga pravilnika.
Destilirati amonijak kako je opisano u Metodi 2.1., Dodatka IV. B. ovog
Pravilnika, vodeći računa da se u tikvicu za destilaciju doda dovoljna količina
otopine natrijevog hidroksida (4.12.) u suvišku.
7.3. SLIJEPA PROBA
Provesti slijepu probu (izostaviti uzorak) pod istim uvjetima i uzeti u obzir
kod izračunavanja konačnog rezultata.
7.4. PROVJERA
Prije analize prekontrolirati ispravnost aparature i primijenu metode koristeći
standardnu otopinu (4.13.) koja sadrži amonijski i nitratni dušik približno
jednakoj količini cijanamidnog i nitratnog dušika u nitratnom kalcijevom
cijanamidu.
U tu svrhu staviti 20 ml standardne otopine (4.13.) u Kjeldahlovu tikvicu.
Napraviti analizu prema metodi opisanoj u točkama 7.1. i 7.2. ove Metode.
 **8. PRIKAZ REZULTATA**Rezultat analize izraziti kao postotak ukupnog dušika (N) u gnojivu uzetom za
analizu.
Varijanta a: %N = (50-A) x 0,7
Varijanta b:%N = (50-A) x 0,7
Varijanta c:%N = (35-A) x 0,875

Metoda 2.3.3.
ODREĐIVANJE UKUPNOG DUŠIKA U UREI

**1. PREDMET**Ova Metoda utvrđuje postupak za određivanje ukupnog dušika u urei.
 **2. PODRUČJE PRIMJENE**Metoda se primjenjuje isključivo za ureu kao gnojivo koja ne sadrži nitrate.
 **3. NAČELO**Urea kvantitativno prelazi u amonijak kuhanjem u prisutnosti sumporne kiseline.
Amonijak dobiven na taj način se destilira iz lužnate sredine, a nastali
destilat sakuplja se u suvišku standardne otopine sumporne kiseline. Suvišak
kiseline titrira se pomoću standardne otopine lužine.
 **4. REAGENSI**Destilirana ili demineralizirana voda bez ugljičnog dioksida i svih dušičnih
spojeva.
4.1. Koncentrirana sumporna kiselina (d20 = 1,84 g/ml).
4.2. Otopina natrijevog hidroksida oko 30% NaOH (d20 = 1,33 g/ml), bez amonijaka.

![](dodatni/351551.gif)

4.9. OTOPINE INDIKATORA
4.9.1. Miješani indikator
Otopina A: Otopiti 1 g metilnog crvenila u 37 ml 0,1 mol/l otopine natrijevog
hidroksida i nadopuniti do jedne litre vodom.
Otopina B: Otopiti 1 g metilnog plavila u vodi i nadopuniti do jedne litre.
Pomiješati jedan volumen otopine A s dva volumena otopine B.
Ovaj indikator je ljubičast u kiseloj otopini, siv u neutralnoj, a zelen u
lužnatoj otopini. Upotrijebiti 0,5 ml (10 kapi).
4.9.2. Otopina indikatora metilnog crvenila
Otopiti 0,1 g metilnog crvenila u 50 ml 95%-tnog etanola, dopuniti do 100 ml
vodom i filtrirati, ako je potrebno. Ovaj indikator (4 – 5 kapi) može biti
upotrebljen umjesto prethodno navedenog.
4.10. Kamenčići za reguliranje vrenja oprani u klorovodičnoj kiselini i
kalcinirani.
4.11. Urea za analizu
 **5. OPREMA**5.1. Aparatura za destilaciju, vidjeti Metodu 2.1. Dodatka IV. B. ovoga
Pravilnika
5.2. Odmjerna tikvica od 500 ml
5.3. Pipete od 25, 50 i 100 ml.
 **6. PRIPREMA UZORKA**Prema Metodi 1. Dodatka IV. B. ovoga Pravilnika
 **7. POSTUPAK**7.1. PRIPREMA OTOPINE
Odvagati 2,5 g pripremljenog uzorka s točnošću 0,001 g, staviti ga u Kjeldahlovu
tikvicu od 300 ml i navlažiti s 20 ml vode. U tikvicu dodati 20 ml koncentrirane
sumporne kiseline (4.1.), promiješati i dodati nekoliko staklenih kuglica za
vrenje. U vrat tikvice staviti stakleni lijevak dugog vrata da se spriječi
prskanje. U početku polagano grijati, a zatim temperaturu postepeno povećavati
do prestanka stvaranja bijelih para (30 do 40 minuta).
Ohladiti i razrijediti s oko 100 do 150 ml vode. Kvantitativno prenijeti u
odmjernu tikvicu od 500 ml. Ohladiti na sobnu temperaturu, dopuniti tikvicu s
vodom do oznake, promućkati i ako je potrebno filtrirati kroz suhi filter papir
u suhu posudu.
7.2. ANALIZA OTOPINE
S preciznom pipetom odpipetirati 25, 50 ili 100 ml otopine iz odmjerne tikvice
prema odabranoj varijantiti (vidjeti Metodu 2.1. Dodatka IV. B. ovoga
Pravilnika). Destilirati amonijak kako je opisano u Metodi 2.1. Dodatka IV. B.
ovoga Pravilnika dodavanjem dovoljne količine NaOH (d20 = 1,33 g/ml) (4.2.) u
tikvicu za destilaciju tako da se osigura dovoljan suvišak.
7.3. SLIJEPA PROBA
Provesti slijepu probu (izostaviti uzorak) pod istim uvjetima i uzeti u obzir
kod izračunavanja konačnog rezultata.
7.4. PROVJERA
Prije izvođenja analize prekontrolirati ispravnost aparature i primjenu metode
koristeći alikvotni dio svježe pripremljene otopine uree (4.11.).
 **8. PRIKAZ REZULTATA**Rezultat izraziti u postotku dušika (N) sadržanog u gnojivu za analizu.
Varijanta a: % N = (50-a) x 1,12
Varijanta b: % N = (50-a) x 1,12
Varijanta c: % N = (35-a) x 1,40

**Metoda 2.4.
ODREĐIVANJE CIJANAMIDNOG DUŠIKA**

**1. PREDMET**Ova Metoda utvrđuje postupak za određivanje cijanamidnog dušika.
 **2. PODRUČJE PRIMJENE**Ova Metoda se primjenjuje za kalcijev cijanamid i mješavine kalcijevog
cijanamida i nitrata.
 **3. NAČELO**Cijanamidni dušik se taloži kao srebrni kompleks i određuje u talogu metodom po
Kjeldahlu.
 **4. REAGENSI**Destilirana ili demineralizirana voda bez ugljičnog dioksida i svih dušičnih
spojeva.
4.1. Glacijalna octena kiselina
4.2. Otopina amonijaka koja sadrži 10% plinovitog amonijaka mase (d20 = 0,96 g/ml)
4.3. Otopina amonijak-srebro prema Tollensu
Pomiješati 500 ml 10%-tne vodene otopine srebrovog nitrata (AgNO3) s 500 ml
10%-tnog amonijaka (4.2.).
Ne izlagati nepotrebno svjetlu, zraku ili grijanju. Otopina je stabilna
godinama. Tako dugo dok je otopina bistra reagens je dobre kvalitete.
4.4. Koncentrirana sumporna kiselina (d20 = 1,84 g/ml)
4.5. Kalijev sulfat za analizu
4.6. Bakrov oksid (CuO), 0,3 do 0,4 g ili odgovarajuća ekvivalentna količina
bakrovog
sulfata pentahidrata (CuSO4x5H2O) od 0,95 do 1,25 g za svako određivanje.
4.7. Otopina natrijevog hidroksida, približno 30% NaOH (d20 = 1,33 g/ml), bez
amonijaka
4.8. Otopina sumporne kiseline: 0,1 mol/l
c(1/2 H2SO4) = 0,1mol/l
4.9. Otopina natrijevog ili kalijevog hidroksida: 0,1 mol/l
*4.10. Otopina indikatora*4.10.1. Miješani indikator
Otopina A: Otopiti 1g metilnog crvenila u 37 ml 0,1 mol/l otopine natrijevog
hidroksida i dopuniti do jedne litre vodom.
Otopina B: Otopiti 1 g metilnog plavila u vodi i dopuniti do jedne litre.
Pomiješati jedan volumen otopine A s dva volumena otopine B.
Indikator je ljubičast u kiseloj otopini, siv u neutralnoj i zelen u lužnatoj
otopini. Upotrijebiti 0,5 ml (10 kapi) otopine.
4.10.2. Otopina indikatora metilnog crvenila
Otopiti 0,1 g metilnog crvenila u 50 ml 95%-ml 95%-nog etanola. Dopuniti do 100 ml
vodom i filtrirati ako je potrebno. Ovaj indikator se može koristiti (4-5 kapi)
umjesto gore navedenog.
4.11. Kamza reguliranje vrenja oprani u klorovodičnoj kiselini i
kalcinirani.
4.12. Kalijev tiocijanat za analizu
 **5. OPREMA**5.1. Aparatura za destilaciju, vidjeti Metodu 2.1. Dodatka IV. B. ovoga
Pravilnika
5.2. Odmjerna tikvica od 500 ml (po Stohmanu)
5.3. Kjeldahova tikvica dugog vrata, odgovarajućeg volumena (300 do 500 ml)
5.4. Pipeta od 50 ml
5.5. Rotacijska mućkalica (35 do 40 okretaja po minuti)
 **6. PRIPREMA**Prema Metodi 1. Dodatka IV. B. ovoga Pravilnika
 **7. POSTUPAK***7.1. Mjere opreza*Kod svake uporabe otopine amonijak – srebra moraju se nositi zaštitne naočale.
Ukoliko se napravi tanka membrana na površini tekućine eksplozija može nastati
uslijed gibanja, stoga je potreban najveći oprez.
7.2. PRIPREMA OTOPINE ZA ANALIZU
Odvagati 2,5 g uzorka s točnošću od 0,001 g i staviti u mali stakleni tarionik.
Mrviti uzorak s vodom tri puta izlijevajući vodu poslije svakog mrvljenja u
tikvicu od 500 ml po Stohmannu (5.2.). Kvantitativno prenijeti uzorak u tikvicu
od 500 ml po Stohmannu, isprati vodom tarionik, tučak i lijevak. Dopuniti vodom
do približno 400 ml.Dodati 15 ml glacijalne octene kiseline (4.1.). Mućkati na
rotacijskoj mućkalici (5.5.) dva sata.
Dopuniti do 500 ml vodom, promućkati i filtrirati.
Analizu treba napraviti što je moguće brže.
7.3. ANALIZA OTOPINE
Prenijeti 50 ml filtrata u čašu od 250 ml.
Dodati otopinu amonijaka (4.2.) do slabo lužnatog i 30 ml tople otopine amonijak
– srebro nitrata (4.3.) u svrhu taloženja žutog cijanamidnog srebrnog kompleksa.
Ostaviti preko noći, filtrirati i ispirati talog s hladnom vodom do nestanka
amonijaka.
Staviti filter i talog, još vlažan, u Kjedahlovu tikvicu, dodati 10 do 15 g
kalijevog sulfata (4.5.), katalizator (4.6.) u određenoj količini te 50 ml vode
i 25 ml koncentrirane sumporne kiseline (4.4.).
Tikvicu polako zagrijavati i lagano mućkati do vrenja. Pojačati grijanje i
kuhati dok se sadržaj u tikvici ne obezboji ili postane svijetlo zelen.
Nastaviti kuhati oko jedan sat i ostaviti da se ohladi.
Tekućinu kvantitativno prenijeti iz Kjeldahlove tikvice u tikvicu za
destilaciju, dodati nekoliko kamenčića za reguliranje vrenja (4.11.) i vode do
volumena približno 350 ml. Promješati i ohladiti.
Destilirati amonijak prema Metodi 2.1. varijanta a Dodatka IV. B. ovoga
Pravilnika, dodati dovoljno otopine NaOH (4.7.) sa sigurnošću da je u suvišku.
7.4. SLIJEPA PROBA
Provesti slijepu probu (izostaviti uzorak) pod istim uvjetima i uzeti u obzir
kod izračunavanja konačnog rezultata.
7.4. PROVJERA
Prije analize prekontrolirati ispravnost aparature i primijenu metode koristeći
alikvotni dio standardne otopine kalijevog tiocijanata (4.12.) koja odgovara
0,05 g dušika.
 **8. PRIKAZ REZULTATA**Rezultat analize izraziti kao postotak cijanamidnog dušika u gnojivu uzetog za
analizu.

![](dodatni/351552.gif)

**Metoda 2.5.
SPEKTROMETRIJSKO ODREĐIVANJE BIURETA U UREE**

**1. PREDMET**Ova Metoda utvrđuje postupak za određivanje biureta u urei.
 **2. PODRUČJE PRIMJENE**Metoda se primjenjuje isključivo za ureu.
 **3. NAČELO**U lužnatom mediju u prisutnosti kalijevog natrijevog tartarata, biuret i
dvovalentni bakar tvore ljubičasto bakreni kompleksni spoj. Apsorbancija otopine
mjeri se na valnoj duljini oko 546 nm (nanometara).
 **4. REAGENSI**Destilirana ili demineralizirana voda bez ugljičnog dioksida i amonijaka.
Kvaliteta vode je naročito važna kod ovog određivanja.
4.1. Metanol
4.2. Otopina sumporne kiseline, oko 0.1 mol/l
c (1/2 H2SO4) = 0.1 mol/l
4.3.Otopina natrijevog hidroksida, oko 0.1 mol/l
c (NaOH) = 0.1 mol/l
*4.4. Lužnata otopina kalijevog natrijevog tartarata*U odmjernoj tikvici od 1 litre otopiti 40 g natrijevog hidroksida u 500 ml vode
i ostaviti da se ohladi. Dodati 50 g kalijevog natrijevog tartarata (NaKC4H4O6 x 4
H2O). Dopuniti do oznake. Ostaviti stajati 24 sata prije uporabe.
*4.5. Otopina bakrovog sulfata*U odmjernoj tikvici od 1 litre otopiti 15 g bakrovog sulfata pentahidrata (CuSO4
x 5 H2O) u 500 ml vode. Dopuniti do oznake.
*4.6. Svježe pripremljena standardna otopina biureta*U odmjernoj tikvici od 250 ml otopiti 0,250 g pročišćenog biureta(13) u vodi.
Dopuniti do 250 ml. 1 ml ove otopine sadrži 0,001 g biureta.
*4.7. Otopina indikatora*U odmjernoj tikvici od 100 ml otopiti 0,1 g metilnog crvenila u 50 ml 95%-tnog
etanola, dopuniti vodom do 100 ml. Filtrirati ako je ostalo nešto netopivog.
 **5. OPREMA**5.1. Spektrometar ili fotometar s filterima osjetljivosti i preciznosti koji
dopuštaju ponovljivost(14) mjerenja T manje od 0,5%.
5.2. Odmjerne tikvice od 100, 250 i 1000 ml
5.3. Graduirane pipete od 2, 5, 10, 20, 25 i 50 ml ili bireta od 25 ml s
podjelom 0,05 ml
5.4. Čaša od 250 ml
**\_\_\_\_\_\_\_**(13) Biuret može biti prethodno pročišćen ispiranjem s 10%-tnom
otopinom amonijaka, a zatim s acetonom te sušen u vakuumu
(14) Vidjeti točku 9. Dodatka IV. B. ovoga Pravilnika

**6. PRIPREMA UZORKA**Prema Metodi 1. Dodatka IV. B. ovoga Pravilnika
 **7. POSTUPAK**7.1. PRIPREMA BAŽDARNE KRIVULJE
Prenijeti alikvote od 0, 2, 5, 10, 20, 25 i 50 ml standardne otopine biureta
(4.6.) iz birete u niz od 7 odmjernih tikvica od 100 ml. Dopuniti volumen vodom
na oko 50 ml, dodati kap indikatora (4.7.) i ako je potrebno neutralizirati sa
sumpornom kiselinom 0,1 mol/l (4.2.). Miješati i dodati 20 ml lužnate otopine
tartarata (4.4.) i onda 20 ml otopine bakrovog sulfata (4.5.).
*Napomena*Otopine (4.4. i 4.5.) moraju biti odmjerene s dvije precizne birete ili još
bolje, s pipetom.
Dopuniti do 100 ml destiliranom vodom, promućkati i ostaviti da stoji 15 min na
30 (±2) °C.
Uz slijepu probu kao referencu izmjeriti apsorbanciju svake otopine na valnoj
duljini 546 nm u kiveti prikladne duljine puta.
Nacrtati baždarnu krivulju nanošenjem apsorbancija na ordinatu i odgovarajuće
količine biureta u miligramima na apcisu.
7.2. PRIPREMA OTOPINE ZA ANALIZU
Odvagati 10 g pripremljenog uzorka s točnošću 0,001 g u odmjernu tikvicu od 250
ml, otopiti u oko 150 ml vode i dopuniti do oznake. Filtrirati ako je potrebno.
*Primjedba 1*Ako uzorak za analizu sadrži više od 0,015 g amonijskog dušika otopiti ga u čaši
od 250 ml u 50 ml metanola (4.1.). Smanjiti volumen uparavanjem na oko 25 ml.
Kvantitativno prenijeti u odmjernu tikvicu od 250 ml. Dopuniti do oznake vodom i
ako je potrebno filtrirati kroz suhi nabrani filter papir u suhu posudu.
*Primjedba 2*Ukloniti opalescenciju ako su prisutne koloidne čestice jer mogu nastati smetnje
tijekom filtriranja. U tom slučaju pripremiti otopinu namjenjenu za analizu kako
slijedi: otopiti uzorak za analizu u 150 ml vode, dodati 2 ml 1 mol/l
klorovodične kiseline i otopinu filtrirati kroz dvostruki nabrani vrlo fini
filter papir u odmjernu tikvicu od 250 ml. Isprati filter papir vodom i dopuniti
volumen. Nastaviti u skladu s metodom opisanom u točci 7.3. Dodatka IV. B. ovoga
Pravilnika.
7.3. ODREĐIVANJE
Prema pretpostavljenom sadržaju biureta otpipetirati 25 – 50 ml otopine
spomenute u točci 7.2. Dodatka IV. B. ovoga Pravilnika, staviti u odmjernu
tikvicu od 100 ml i neutralizirati, ako je potrebno, s 0,1 mol/l reagensom (4.2.
ili 4.3.) uz upotrebu indikatora metilnog crvenila. Dodati 20 ml lužnate ožnate otopine
kalijevog natrijevog tartarata (4.4.) i 20 ml otopine bakra (4.5.) s pipetom
iste točnosti kao kod pripreme baždarne krivulje. Dopuniti volumen, snažnmućkati i ostaviti stajati 15 minuta na 30 (± 2) °C.
Provesti fotometrijsko mjerenje i izračunati količinu biureta u urei.
 **8. PRIKAZ REZULTATA**

![](dodatni/351553.gif)

gdje je:
C – masa biureta u miligramima, očitana iz baždarne krivulje;
V – volumen alikvota.
 **9. DODATAK**»J0« je intenzitet zrake monokromatskog zračenja (određene valne duljine) prije
prolaska kroz transparentni (prozirni) medij, a »J« je intenzitet ove zrake
nakon prolaza

– faktor transmisije:

![](dodatni/351554.gif)

– neprozirnost
![](dodatni/351555.gif)

– apsorbancija:

E = log O

– apsorbancija po jedinici optičkog puta:

![](dodatni/351556.gif)

– koeficijent specifične apsorbancije:

![](dodatni/351557.gif)

gdje je:
s = debljina sloja u centimetrima,
c = koncentracija u miligramima po litri,
K = određeni faktor za svaku tvar u Lambert-Berovom zakonu.

**Metoda 2.6.
ODREĐIVANJE RAZLIČITIH OBLIKA DUŠIKA U ISTOM UZORKU**

Metoda 2.6.1
ODREĐIVANJE RAZLIČITIH OBLIKA DUŠIKA U ISTOM UZORKU GNOJIVA KOJI
SADRŽI DUŠIK KAO NITRATNI, AMONIJSKI, AMIDNI I CIJANAMIDNI DUŠIK

**1. PREDMET**Ova Metoda utvrđuje postupak za određivanje jednog oblika dušika u prisutnosti
svakog drugog oblika.
 **2. PODRUČJE PRIMJENE**Svako gnojivo navedeno u Dodatku I. B. ovoga Pravilnika koje sadrži dušik u
različitim oblicima.
 **3. NAČELO**3.1. UKUPNO TOPIVI I NETOPIVI DUŠIK
Prema popisu standardnih gnojiva (Dodatak I. B. ovoga Pravilnika) ovo
određivanje se primjenjuje za gnojiva koja sadrže kalcijev cijanamid.
3.1.1. U odsutnosti nitrata ispitni uzorak se razgrađuje direktnom razgradnjom
po Kjeldahlu.
3.1.2. U prisutnosti nitrata ispitni uzorak se nakon redukcije metalnim željezom
i kositrenim kloridom mineralizira razgradnjom po Kjeldahlu.
U oba slučaja amonijak se određuje po Metodi 2.1. Dodatka IV. B. ovoga
Pravilnika.
Napomena
Ako analiza pokaže da je sadržaj netopivog dušika veći od 0,5% zaključujemo da
gnojivo sadrži druge oblike netopivog dušika koji nisu navedeni na listi u
Dodatku I. B. ovoga Pravilnika.
3.2. OBLICI TOPIVOG DUŠIKA
Daljnja određivanja se provode iz različitih alikvotnih dijelova uzetih iz iste
otopine uzorka:
3.2.1. ukupni topivi dušik:
3.2.1.1. u odsutnosti nitrata, direktnom razgradnjom po Kjeldahlu.
3.2.1.2. u prisutnosti nitrata, razgradnjom po Kjeldahlu u alikvotnome dijelu
otopine nakon redukcije po Ulschu, amonijak se u oba slučaja određuje kao što je
opisano u Metodi 2.1. Dodatka IV. B. ovoga Pravilnika.
3.2.2. ukupni topivi dušik bez nitratnog oblika dušika razgradnjom po Kjeldahlu
nakon uklanjanja nitratnog dušika željezovim sulfatom u kiselom mediju, amonijak
se određuje kao što je opisano u Metodi 2.1. Dodatka IV. B. ovoga Pravilnika.
3.2.3. nitratni dušik iz razlike:
3.2.3.1. u odsutnosti kalcijevog cijanamida, iz razlike 3.2.1.2. i 3.2.2. ili iz
razlike ukupno topivog dušika (3.2.1.2.) i zbroja amonijskog i amidnog dušika
(3.2.4. + 3.2.5),
3.2.3.2. u prisutnosti kacijevog cijanamida, iz razlike 3.2.1.2. i 3.2.2. ili iz
razlike 3.2.1.2. i zbroja 3.2.4. + 3.2.5. + 3.2.6.
3.2.4. amonijski dušik:
3.2.4.1. isključivo u prisutnosti amonijskog dušika i amonijskog i nitratnog
dušika prema Metodi 1. Dodatka IV. B. ovoga Pravilnika
3.2.4.2. u prisutnosti amidnog dušika i/ili cijanamidnog dušika hladnom
destilacijom amonijak se veže u standardiziranu otopinu sumporne kiseline i
određuje prema Metodi 2.1. Dodatka IV. B. ovoga Pravilnka.
3.2.5. amidni dušik:
3.2.5.1. prevođenjem pomoću ureaze u amonijak koji se titrira standardnom
otopinom klorovodične kiseline,
ili
3.2.5.2. gravimetrijski sa ksanthidrolom: bez velike greške može se koristiti
koprecipitirani biuret za amidni dušik jer je njegov sadržaj relativno nizak
prema apsolutnoj vrijednosti u složenim gnojivima,
ili
3.2.5.3. iz razlike prema Tablici 8.:

*Tablica 8.*

|  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| BROJ | NITRATNI DUŠIK | AMONIJSKI DUŠIK | CIJANAMID­NI DUŠIK | RAZLIKA |
| 1 | Odsutan | Prisutan | Prisutan | (3.2.1.1.) – (3.2.4.2  + 3.2.6.) |
| 2 | Prisutan | Prisutan | Prisutan | (3.2.2.) – (3.2.4.2  + 3.2.6.) |
| 3 | Odsutan | Prisutan | Odsutan | (3.2.1.1.) – (3.2.4.2.) |
| 4 | Prisutan | Prisutan | Odsutan | (3.2.2.) – (3.2.4.2.) |

3.2.6. Cijanamidni dušik taloženjem kao srebrov spoj, a dušik
se u talogu određuje po Kjeldahalovoj metodi

**4. REAGENSI**Destilirana ili demineralizirana voda.
4.1. Kalijev sulfat za analize
4.2. Željezov prah reduciran vodikom (propisana količina željeza mora reducirati
najmanje 50 mg nitratnog dušika)
4.3. Kalijev tiocijanat za analize
4.4. Kalijev nitrat za analize
4.5. Amonijev sulfat za analize
4.6. Urea za analize
4.7. Razrijeđena otopina sumporne kiseline 1:1:
pomiješati 1 volumen sumporne kiseline (d20 = 1,84 g/ml) s 1 volumenom vode
4.8. Standardna otopina sumporne kiseline: 0,2 mol/l
c (1/2 H2SO4) = 0,2 mol/l
4.9. Koncentrirana otopina natrijevog hidroksida. Vodena otopina sa oko 30%
(m/V) NaOH, bez amonijaka
4.10. Standardna otopina natrijevog ili kaijevog hidroksida: 0,2 mol/l,bez
karbonata
c (KOH) = 0,2 mol/l
*4.11. Otopina kositrovog klorida*Otopiti 120 g SnCl2 x 2H2O u 400 ml koncentrirane klorovodične kiseline (d20 = 1,18
g/ml) i dopuniti vodom do jedne litre. Otopina mora biti kristalno bistra i
svježe pripremljena neposredno prije upotrebe.
*Napomena*Važno je provjeriti redukcijsku jakost kositrovog klorida: otopiti 0,5 g SnCl2 x
2H2O u 2 ml koncentrirane klorovodične kiseline (d20 = 1,18 g/ml) i dopuniti vodom
do 50 ml. Nakon toga dodati 5 g Rochelleove soli (kalije(kalijev natrijev tartarat) te
dovoljnu količinu natrijevog bikarbonata do lužnate otopine provjerene lakmus
papirom.
Titrirati otopinom joda 0,1 mol/l uz prisutnost otopine škroba kao indikator1 ml 0,1 mol/l jodne otopine odgovara 0,01128 g SnCl2 x 2H2O.
Najmanje 80% ukupnog kositra prisutnog u pripremljenoj otopini mora biti u
dvovalentnom obliku. Za titraciju je potrebno najmanje 35 ml otopine joda 0,1
mol/l.
4.12. Sumporna kiselina (d20 = 1,84 g/ml)
4.13. Razrjeđena klorovodična kiselina: pomiješati jedan volumen klorovodične
kiseline (d20 = 1,18 g/ml) s jednim volumenom vode
4.14. Octena kiselina: 96 – 100%-tna
4.15. Otopina sumporne kiseline koja sadrži oko 30% H2SO4(m/V)
4.16. Željezov sulfat: kristalinični FeSO4 x 7 H2O
4.17. Standardna otopina sumporne kiseline: 0,1 mol/l
c (1/2 H2SO4) = 0,1 mol/l
4.18. Oktil alkohol
4.19. Zasićena otopina kalijevog karbonata
4.20. Standardna otopina natrijevog ili kaijevog hidroksida: 0,1 mol/l, bez
karbonata
c (NaOH) = 0,1 mol/l
4.21. Standardna otopina barijevog hidroksida
4.22. Otopina natrijevog karbonata: 10% (m/V)
4.23. Klorovodična kiselina: 2 mol/l
c (HCl) = 2 mol/l
4.24. Standardna otopina klorovodične kiselina: 0,1 mol/l
c (HCl) = 0,1 mol/l
*4.25. Otopina ureaze*Staviti 0,5 g aktivne ureaze u 100 ml destilirane vode. Koristeći klorovodičnu
kiselinu 0,1 mol/l (4.24.), podesiti pH na 5,4 pomoću pH metra.
*4.26. Ksanthidrol*5% otopina u etanolu ili metanolu (4.31.) (ne koristiti proizvode koji imaju
visoki sadržaj netopivog ostataka). Otopina se može čuvati 3 mjeseca u dobro
zatvorenoj boci zaštićenoj od svjetla.
4.27. Bakrov oksid (CuO): 0,3 do 0,4 g po određivanju ili odgovarajuća količina
bakrovog sulfata pentahidrata (CuSO4 x 5 H2O) od 0,95 do 1,25 g po određivanju
4.28. Kamenčići za reguliranje vrenja oprani u klorovodičnoj kiselini i
kalcinirani
*4.29. Otopine indikatora*4.29.1. Otopina A: Otopiti 1 g metilnog crvenila u 37 ml otopine natrijevog
hidroksida 0,1 mol/l i dopuniti vodom do jedne litre.
Otopina B: Otopiti 1 g metilnog plavila u vodi i dopuniti do jedne litre.
Pomiješati jedan volumen otopine A s dva volumena otpine B.
Indikator je ljubičast u kiseloj otopini, siv u neutralnoj otopini i zelen u
lužnatoj otopini. Koristiti 0,5 ml (10 kapi) ove otopine.
4.29.2. Otopina indikatora metilnog crvenila
Otopiti 0,1 g indikatora metilnog crvenila u 50 ml 95%-tnog etanola. Dopuniti
vodom do 100 ml i po potrebi profiltrirati. Ovaj indikator (4 ili 5 kapi) se
može koristiti umjesto prethodno navedenog.
*4.30. Indikator papiri*Lakmus bromtimol plavi (ili neki drugi osjetljivosti pH od 6 – 8).
Etanol ili metanol: otopina 95%-tna.
 **5. OPREMA***5.1. Aparatura za destilaciju*Vidjeti Metodu 2.1. Dodatka IV. B. ovoga Pravilnika
*5.2. Aparatura za određivanje amonijskog dušika prema analitičkoj tehnici
7.2.5.3.* (Slika 14.)Aparatura se sastoji od staklene posude posebnog oblika koja je na vrhu spojena
s hvatačem kapi i vertikalnom cijevi za dovod zraka. Cijevi mogu biti spojene na
tikvicu pomoću probušenog gumenog čepa. Važno je koristiti prilagodljiv oblik
vrha cijevi kroz koju struji zrak, kako bi mjehurići plina bili precizno
provedeni kroz otopinu u posudi u kojoj se apsorbiraju. Najbolji mehanizam je
oblik gljive s vanjskim promjerom 20 mm na kojem je 6 otvora od 1 mm oko ruba
vanjske strane.
*5.3. Aparatura za određivanje dušika po postupku ureaze (7.2.6.1.)*Sastoji se od Erlenmayerove tikvice od 300 ml s posebnim lijevkom i malim
apsorberom (Slika 15.).
5.4. Rotacijska mućkalica (35 – 40 okretaja u minuti)
5.5. pH metar
5.6. Peć s podešavanjem temperature
5.7. Stakleno posuđe:
Pipete od 2, 5, 10, 20, 25, 50 i 100 ml,
Kjeldahlove tikvice dugog vrata od 300, 500 i 700 ml,
Odmjerne tikvice od 100, 250, 500 i 1000 ml,
Sinter lončić poroziteta 5 – 15 µ,
Tarionik.
 **6. PRIPREMA UZORKA**Prema Metodi 1. Dodatka IV. B. ovoga Pravilnika
 **7. ANALITIČKA TEHNIKA**7.1. UKUPNI TOPIVI I NETOPIVI DUŠIK
7.1.1. U odsutnosti nitrata
7.1.1.1. Razgradnja
Odvagati količinu uzorka s točnošću 0,001 g koji sadrži najviše 100 mg dušika.
Odvagu staviti u tikvicu za destilaciju (5.1.).
Dodati 10 – 15 g kalijevog sulfata (4.1.), katalizator (4.27.) i nekoliko
granula za reguliranje vrenja (4.28.). Nakon toga dodati 50 ml razrijeđene
sumporne kiseline (4.7.) i snažno promiješati. Najprije zagrijavati oprezno uz
miješanje sve dok se ne prestane pjeniti. Zatim zagrijavati tako dugo da
tekućina stalno vrije i ostaviti da kuha još sat nakon što otopina postane
bistra, sprečavajući da se organske tvari ne hvataju za stijenke tikvice.
Ostaviti da se ohladi. Pažljivo dodati oko 350 ml vode uz stalno miješanje.
Voditi računa da je razgradnja u potpunosti završena. Nakon što se tkivica ohlad
spojiti je na aparaturu za destilaciju (5.1.).
7.1.1.2. Destilacija amonijaka
Otpipetirati 50 ml standardne otopine sumporne kiseline 0,2 mol/l (4.8.) u
tikvicu za hvatanje destilata. Dodati indikator (4.29.1.) ili (4.29.2.). Voditi
računa da je nastavak završetka hladila najmanje 1 cm ispod razine otopine.
Voditi računa da se izbjegne gubitak amonijaka, pažljivo dodati u tikvicu za
destilaciju dovoljno koncentrirane otopine natrijeve lužine (4.9.) kako bi
tekućina postala jako lužnata (120 ml općenito je dovoljno; provjeriti tako da
se doda nekoliko kapi fenolftaleina. Na kraju destilacije otopina u tikvici mora
ostati izrazito lužnata). Prilagoditi zagrijavanje tikvice tako da u pola sata
izdestilira 150 ml destilata. Indikator papirom (4.30.) provjeriti da li je
destilacija u potpunosti završena. Ako nije, destilirati sljedećih 50 ml i
ponoviti test sve dok indikator papir (4.30.) ne pokaže neutralnu reakciju.
Destilirati još nekoliko minuta s podignutim hladilom nekoliko milimetara iznad
otopine. Višak kiseline titrirati standardnom otopinom kalijevog ili natrijevog
hidroksida 0,2 mol/l (4.10.) do promjene boje indikatora.
7.1.1.3. Slijepa proba
Provesti slijepu probu, (bez uzorka) pod istim uvjetima i podatke uzeti u obzir
kod izračuna konačnog rezultata.
7.1.1.4. Prikaz rezultata

![](dodatni/351558.gif)
gdje je:
a = ml standardne otopine natrijevog ili kalijevog hidroksida koncentracije 0,2
mol/l, koja se koristi kao slijepa proba, kada je u posudu za hvatanje destilata
(5.1) pipetirano 50 ml standardne otopine sumporne kiseline koncentracije 0,2
mol/l (4.8),
A = ml standardne otopine natrijevog ili kalijevog hidroksida koncentracije 0,2
mol/l, upotrebljeni za analizu
M = masa uzorka za ispitivanje, u gramima.
7.1.2. U prisutnosti nitrata
7.1.2.1. Ispitni uzorak
Odvagati količinu uzorka s točnošću od 0,001 g. Ispitivani uzorak ne smije
sadržavati više od 40 mg nitratnog dušika.
7.1.2.2. Redukcija nitrata
U malom tarioniku izmiješati uzorak za ispitivanje s 50 ml vode. Prenijeti s
minimalnom količinom destilirane vode u Kjeldahlovu tikvicu od 500 ml. Dodati 5
g reduciranog željeza (4.2.) i 50 ml otopine kositrovog klorida (4.11.).
Promućkati i ostaviti stajati pola sata. Za vrijeme stajanja promiješati svakih
10 do 20 minuta.
7.1.2.3. Kjeldahlova destilacija
Dodati 30 ml sumporne kiseline (4.12.), 5 g kalijevog sulfata (4.1.), propisanu
količinu katalizatora (4.27.) i nekoliko granula za reguliranje vrenja (4.28.).
Zagrijavati lagano s kruškastim staklenim nastavkom na grlu tikvice. Postepeno
pojačavati zagrijavanje uz jednoliko miješanje tekućine kako bi se smjesa
održavala u pokretu: tekućina potamni i zatim se razbistri uz nastajanje žuto –
zelene bezvne bezvodne suspenzije željezovog sulfata. Nakon toga zagrijavati još jedan
sat da se dobije bistra otopina održavajući lagano vrenje. Ostaviti da se
ohladi. Oprezno isprati vrat tikvice s malo vode i dodat00 ml vode.
Promiješati i prenijeti sadržaj tikvice u odmjernu tikvicu od 500 ml. Dopuniti
volumen vodom. Promućkati i filtrirati koz suhi filter papir u suhu posudu.
7.1.2.4. Analiza otopine
Otpipetirati alikvotni dio koji sadrži najviše 100 mg dušika u tikvicu aparature
za destilaciju (5.1.). Razrijediti do 350 ml destiliranom vodom, dodati nekoliko
granula za reguliranje vrenja (4.28.), spojiti tikvicu u aparaturu za
destilaciju i nastaviti s određivanjem kako je opisano u točki 7.1.1.2. Dodatka
IV. B. ovoga Pravilnika.
7.1.2.5. Slijepa proba
Vidjeti točku 7.1.1.3. Dodatka IV. B. ovoga Pravilnika
7.1.2.6. Prikaz rezultata

![](dodatni/351558.gif)
gdje je:
*a* = ml standardne otopine natrijevog ili kalijevog hidroksida koncentracije 0,2
mol/l koja se koristi kao slijepa proba kada je u posudu za hvatanje destilata
(5.1) pipetirano 50 ml standardne otopine sumporne kiseline koncentracije 0,2
mol/l (4.8),
A = ml standardne otopine natrijevog ili kalijevog hidroksida 0,2 mol/l
upotrebljeni za
analizu
M = masa uzorka u gramima prisutna u alikvotnome dijelu uzeta iz 7.1.2.4.
7.2. OBLICI TOPIVOG DUŠIKA
7.2.1. Priprema otopine za analizu
Odvagati 10 g uzorka s točnošću 1 mg i staviti u odmjernu tikvicu od 500 ml.
7.2.1.1. U slučaju kada gnojiva ne sadrže cijanamidni dušik
Dodati u tikvicu od 50 ml vode a zatim 20 ml razrjeđene otopine klorovodične
kiseline (4.13.). Promućkati i ostaviti da stoji sve do prestanka stvaranja
ugljičnog dioksida. Zatim dodati 400 ml vode i mućkati pola sata na rotacijskoj
mućkalici (5.4.). Dopuniti volumen vodom, promućkati i filtrirati kroz suhi
filter papir u suhu posudu.
7.2.1.2. U slučaju gnojiva koja sadrže cijanamidni dušik
U tikvicu od 400 ml dodati vode i nekoliko kapi metilnog crvenila (4.29.2.). Po
potrebi zakiseliti otopinu upotrebom octene kiseline (4.14.). Dodati 15 ml
octene kiseline (4.14.). Mućkati dva sata na rotacijskoj mućkalici (5.4.). Ako
je potrebno, ponovno zakiseliti otopinu tijekom postupka upotrebom octene
kiseline (4.14.). Dopuniti volumen vodom, promućkati i odmah filtrirati kroz
suhi filter papir u suhu posudu i odmah odrediti cijanamidni dušik.
U oba slučaja, određivanje različitih oblika topivog dušika provesti isti dan
kada je otopina pripremljena, počevši s određivanjem cijanamidnog i amidnog
dušika ako su pristutni.
7.2.2. Ukupno topivi dušik
7.2.2.1. U odsutnosti nitrata
Otpipetirati u Kjeldahlovu tikvicu od 300 ml alikvotni dio filtrata (7.2.1.1.
ili 7.2.1.2.) koji sadrži najviše 100 mg dušika. Dodati 15 ml koncentrirane
sumporne kiseline (4.12.), 0,4 g bakrovog oksida ili 1,25 g bakrovog sulfata
(4.27.) i nekoliko granula za reguliranje vrenja (4.28.). Najprije lagano
zagrijavati da započne razgradnja, a zatim na većoj temperaturi dok tekućina ne
postane bezbojna ili blago zelenkasta, a do prestanka razvijanja bijelih para.
Nakon hlađenja kvantitativno prenijeti otopinu u tikvicu za destilaciju,
razrijediti vodom do oko 500 ml i dodati nekoliko granula za reguliranje vrenja
(4.28.). Spojiti tikvicu u aparaturu za destilaciju (5.1.) i nastaviti s
određivanjem kako je opisano u točki 7.1.1.2.
7.2.2.2. U prisutnosti nitrata
Odpipetirati u Erlenmeyerovu tikvicu od 500 ml alikvotni dio filtrata (7.2.1.1.
ili 7.2.1.2.) koji ne sadrži više od 40 mg nitratnog dušika. U ovoj fazi analize
ukupna količina dušika nije važna. Dodati 10 ml 30%-tne otopine sumporne
kiseline (4.15.), 5 g reduciranog željeza (4.2.) i odmah poklopiti Erlenmeyerovu
tikvicu sa satnim stakalcem. Lagano zagrijavati dok reakcija postane stalna, ali
ne burna. U tom trenutku zaustaviti zagrijavanje i ostaviti tikvicu da odstoji
najmanje tri sata na sobnoj temperaturi. Kvantitativno prenijeti vodom u
odmjernu tikvicu od 250 ml, ostavljajući neotopljeno željezo i nadopuniti vodom
do oznake. Dobro promućkati i odpipetirati alikvot koji sadrži najviše 100 mg
dušika u Kjeldahlovu tikvicu od 300 ml. Dodati 15 ml koncentrirane sumporne
kiseline (4.12.), 0,4 g bakrovog oksida ili 1,25 g bakrovog sulfata (4.27.) i
nekoliko granula za reguliranje vrenja (4.28.). Najprije lagano zagrijavati kako
bi razgradnja počela, a zatim na većoj temperaturi dok tekućina ne postane
bezbojna ili blago zelenkasta, a bijeli dim ne bude jasno vidljiv. Nakon
hlađenja kvantitativno prenijeti otopinu u tikvicu za destilaciju, razrijediti
vodom do otprilike 500 ml i dodati nekoliko granula za reguliranje vrenja
(4.28.). Spojiti tikvicu u aparaturu za destilaciju (5.1.) i nastaviti s
određivanjem kako je opisano u točki 7.1.1.2.
7.2.2.3. Slijepa proba
Vidjeti točku 7.1.1.3. Dodatka IV. B. ovoga Pravilnika
7.2.2.4. Prikaz rezultata

![](dodatni/351558.gif)
gdje je:
*a* = ml standardne otopine natrijevog ili kalijevog hidroksida koncentracije 0,2
mol/l koja se koristi kao slijepa proba kada je u posudu za hvatanje destilata
(5.1) pipetirano 50 ml standardne otopine sumporne kiseline koncentracije 0,2
mol/l (4.8.),
A = ml standardne otopine natrijevog ili kalijevog hidroksida koncentracije 0,2
mol/l koja se koristi za analizu,
M = masa uzorka u gramima sadržana u alikvotnome dijelu uzetom prema točkama
7.2.2.1. ili 7.2.2.2.
7.2.3. Ukupno topivi dušik bez nitratnog dušika
Otpipetirati alikvotni dio filtrata iz točke 7.2.1.1. ili 7.2.1.2. koji ne
sadrži više od 50 mg dušika, koji se treba odrediti, u Kjeldahlovu tikvicu od
300 ml. Razrijediti do 500 ml vodom, dodati 5 g željezovog sulfata (4.16.), 20
ml koncentrirane sumporne kiseline (4.12.) i nekoliko granula za reguliranje
vrenja (4.28.). Na početku zagrijavati lagano, a zatim povećavati temperaturu
dok se ne pojave bijele pare. Nastaviti s razgradnjom 15 minuta. Prekinuti
zagrijavati, dodati bakrov oksid (4.27.) kao katalizator i održavati temperaturu
tako da se bijele pare razvijaju još daljnjih 10 do 15 minuta. Nakon hlađenja
kvantitativno prenijeti sadržaj Kjeldahlove tikvice od 300 ml u Kjeldahlovu
tikvicu od 700 ml aparature za destilaciju (5.1.). Razrijediti vodom do oko 500
ml i dodati nekoliko granula za reguliranje vrenja (4.28.). Spojiti tikvicu u
aparaturu za destilaciju i nastaviti s određivanjem kako je opisano u točki
7.1.1.2. Dodatka IV. B. ovoga Pravilnika.
7.2.3.1. Slijepa proba
Vidjeti točku 7.1.1.3. Dodatka IV. B. ovoga Pravilnika.
7.2.3.2. Prikaz rezultata

![](dodatni/351558.gif)
gdje je:
*a* = ml standardne otopine natrijevog ili kalijevog hidroksida koncentracije 0,2
mol/l, koja se koristi kao slijepa proba, kada je u posudu za hvatanje destilata
(5.1.), pipetirano 50 ml standardne otopine sumporne kiseline koncentracije 0,2
mol/l (4.8.),
A = ml standardne otopine natrijevog ili kalijevog hidroksida koncentracije 0,2
mol/l, koja se koristi za analizu,
M = masa uzorka, u gramima, prisutna u alikvotnom dijelu uzetom za određivanje.
7.2.4. Nitratni dušik
7.2.4.1. U odsutnosti kalcijevog cijanamida
Dobije se razlikom između rezultata dobivenih u točkama 7.2.2.4. i 7.2.3.2.
i/ili rezultata dobivenog u točki 7.2.2.4., i zbroja rezultata dobivenih u točki
(7.2.5.2. ili 7.2.5.5.) i točki (7.2.6.3. ili 7.2.6.5. ili 7.2.6.6.)
7.2.4.2. U prisutnosti kalcijevog cijanamida
Dobije se razlikom između rezultata dobivenih u točkama 7.2.2.4. i 7.2.3.2. i
između rezultata dobivenog u točki 7.2.2.4. i zbroja rezultata dobivenih u točki
(7.2.5.5.), točki (7.2.6.3. ili 7.2.6.5. ili 7.2.6.6.) i točki (7.2.7.)
7.2.5. Amonijski dušik
7.2.5.1. Samo u prisutnosti amonijskog dušika i amonijskog i nitratnog dušika
Otpipetirati alikvotni dio filtrata iz točke 7.2.1.1. koji sadrži najviše 100 mg
amonijsamonijskog dušika u tikvicu aparature za destilaciju (5.1.). Dodati vodu do
ukupnog volumena od oko 350 ml i nekoliko kamenčića za vrenje (4.28.) zbog
ravnomjernog vrenja. Spojiti tikvicu s aparaturom za destilaciju, dodati 20 opine natrijevog hidroksida (4.9.) i destilirati kako je opisano u točki
7.1.1.2.
7.2.5.2. Prikaz rezultata

![](dodatni/351559.gif)

gdje je:
*a* = ml standardne otopine natrijevog ili kalijevog hidroksida koncentracije 0,2
mol/l koja se koristi kao slijepa proba kada je u posudu za hvatanje destilata
(5.1.) pipetirano 50 ml standardne otopine sumporne kiseline koncentracije 0,2
mol/l (4.8.),
A = ml standardne otopine natrijevog ili kalijevog hidroksida koncentracije 0,2
mol/l koja se koristi za analizu,
M = masa uzorka u gramima prisutna u alikvotnom dijelu uzetom za određivanje.
7.2.5.3. U prisutnosti dušika u obliku uree i/ili cijanamida
U suhu tikvicu aparature (5.2.) otpipetirati alikvotni dio filtrata (7.2.1.1.
ili 7.2.1.2.) koji sadrži najviše 20 mg amonijskog dušika. Zatim sastaviti
aparaturu. U Erlenmeyerovu tikvicu od 300 ml otpipetirati 50 ml standardne
otopine sumporne kiseline koncentracije 0,1 mol/l (4.17.) i dovoljno destilirane
vode tako da razina tekućine bude otprilike 5 cm iznad otvora dovodne cjevčice.
Kroz bočno grlo tikvice za reakciju dodati destiliranu vodu do volumena oko 50
ml. Promiješati. Da se izbjegne stvaranje pjene tijekom aeracije, dodati
nekoliko kapi oktil alkohola (4.18.). Tada otopinu učiniti lužnatom koristeći 50
ml zasićene otopine kalijevog karbonata (4.19.) i odmah započeti s istjerivanjem
amonijaka iz hladne suspenzije. Potrebno je snažno strujanje zraka do kraja
(brzina protoka oko tri litre u minuti) koji je prethodno pročišćen propuštanjem
kroz ispiralice koje sadrže razrjeđenu sumpornu kiselinu i razrijeđenu natrijevu
lužinu. Umjesto stlačenog zraka može se koristiti i vakuum (vodena sisaljka) pod
uvjetom da je dovodna cjevčica hermetički spojena na posudu koja se koristi za
oslobađanje amonijaka. Uklanjanje amonijaka općenito je završeno nakon tri sata.
Međutim, to je ipak dobro provjeriti promjenom prihvatne tikvice. Kada je
postupak završen, odvojiti tikvicu od aparature, isprati vrh cjevčice i rubove
tikvice s malo destilirane vode. Titrirati suvišak kiseline standardnom otopinom
natrijeve lužine koncentracije 0,1 mol/l (4.20.) sve dok indikator iz (4.29.1.)
ne postane zelen.
7.2.5.4. Slijepa proba
Vidjeti točku 7.1.1.3. Dodatka IV. B. ovoga Pravilnika
7.2.5.5. Prikaz rezultata

![](dodatni/351560.gif)

gdje je:
*a* = ml standardne otopine natrijevog ili kalijevog hidroksida koncentracije 0,1
mol/l koja se koristi kao u slijepoj probi kada je u Erlenmeyerovu tikvicu od
300 ml aparature 5.2. otpipetirano 50 ml standardne otopine sumporne kiseline
koncentracije 0,1 mol/l (4.17.),
A = ml standardne otopine natrijevog ili kalijevog hidroksida koncentracije 0,1
mol/l koja se koristi za analizu,
M = masa uzorka u gramima prisutna u alikvotnome dijelu za analizu.
7.2.6. Dušik u obliku uree
7.2.6.1. Metoda ureaze
U odmjernu tikvicu od 500 ml otpipetirati alikvotni dio filtrata (7.2.1.1. ili
7.2.1.2.) koji ne sadrži više od 250 mg dušika u obliku uree. Za taloženje
fosfata dodati malo zasićene otopine barijevog hidroksida (4.21.) sve do
prestanka taloženja. Zatim ukloniti suvišak barijevih iona (i sve otopljene
kalcijeve ione) uz pomoć 10%-tne otopine natrijevog karbonata (4.22.).
Ostaviti da se talog slegne i provjeriti je li došlo do potpunog taloženja.
Nadopuniti do oznake promućkati i filtrirati kroz nabrani filter papir.
Otpipetirati 50 ml filtrata u Erlenmeyerovu tikvicu od 300 ml aparature (5.3.).
Zakiseliti filtrat klorovodičnom kiselinom koncentracije 2 mol/l (4.23.) sve dok
se ne dobije pH 3 izmjeren pomoću pH metra (5.5.). Zatim povećati pH na 5,4 s
natrijevim hidroksidom koncentracije 0,1 mol/l (4.20.).
Da se izbjegne gubitak amonijaka, tijekom razgradnje pomoću ureaze zatvoriti
Erlenmeyerovu tikvicu staklenim čepom sa zasebnim lijevkom i malim apsorberom u
kojem je točno 2 ml standardne otopine klorovodične kiseline koncentracije 0,1
mol/l (4.24.). Kroz zasebni lijevak dodati 20 ml otopine ureaze (4.25.) i
ostaviti stajati jedan sat na temperaturi od 20 do 25 °C. Zatim otpipetirati 25
ml standardne otopine klorovodične kiseline koncentracije 0,1 mol/l (4.24.) u
zasebni lijevak, ispustiti otopinu i zatim isprati s malo vode. Na isti način
kvantitativno prenijeti sadržaj apsorbera u otopinu koja se nalazi u
Erlenmeyerovoj tikvici. Titrirati suvišak kiseline standardnom otopinom
natrijevog hidroksida koncentracije 0,1 mol/l (4.20.), sve dok se ne dobije pH
vrijednost 5,4 izmjerena pomoću pH metra.
7.2.6.2. Slijepa proba
Vidjeti točku 7.1.1.3. Dodatka IV. B. ovoga Pravilnika
7.2.6.3. Prikaz rezultata

![](dodatni/351561.gif)

gdje je:
*a* = ml standardne otopine natrijevog ili kalijevog hidroksida koncentracije 0,1
mol/l, koja se koristi u slijepoj probi, napravljenoj točno pod istim uvjetima
kao i analiza,
A = ml standardne otopine natrijevog ili kalijevog hidroksida koncentracije 0,1
mol/l, koja se koristi za analizu,
M = masa uzorka u gramima, prisutna u alikvotnom dijelu uzetom za analizu.
*Napomena*(1) Nakon taloženja otopinama barijevog hidroksida i natrijevog karbonata,
dopuniti do oznake, filtrirati i neutralizirati što je brže moguće.
(2) Titracija se također može provesti pomoću indikatora (4.29.2.), ali se
završetak titracije teže zamijećuje.
7.2.6.4. Gravimetrijska metoda s ksanthidrolom
U čašu od 250 ml, otpipetirati alikvotni dio filtrata (7.2.1.1. ili 7.2.1.2.)
koji ne sadrži više od 20 mg uree. Dodati 40 ml octene kiseline (4.14.).
Miješati staklenim štapićem, ostaviti da se talog slegne, pet minuta. Filtrirati
kroz stakleni filter lončić u čašu od 100 ml, isprati s nekoliko mililitara
octene kiseline (4.14.), zatim filtratu dodavati kap po kap 10 ml ksanthidrola
(4.26.) uz stalno miješanje staklenim štapićem. Ostaviti da se taloži sve do
pojave taloga i ponovno miješati jednu do dvije minute. Ostaviti stajati sat i
pol. Filtrirati kroz stakleni filter lončić, koji je prethodno osušen i izvagan,
lagano pritiskajući lijevak prema dolje.
Ispirati tri puta s 5 ml etanola (4.31.) ne pokušavati ukloniti svu octenu
kiselinu. Staviti u sušionik i držati na temperaturi od 130 °C jedan sat
(temperatura neka ne prelazi 145 °C). Ostaviti da se ohladi u eksikatoru i
izvagati.
7.2.6.5. Prikaz rezultata

![](dodatni/351562.gif)

gdje je:
*m1* = masa dobivenog taloga u gramima,
*M2* = masa uzorka u gramima, prisutna u alikvotnome dijelu uzetom za određivanje.
Korekcija za slijepu probu. Biuret može biti izražen kao dušik u obliku uree bez
neke veće pogreške, jer je njegov sadržaj malen u apsolutnoj vrijednosti u
složenim gnojivima.
7.2.6.6. Metoda razlike
Dušik u obliku uree također se može izračunati u skladu s Tablicom 9.:

*Tablica 9.*

|  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| SLUČAJ | NITRATNI N | AMONIJSKI N | CIJANAMIDNI N | N U OBLIKU UREE |
| 1 | Odsutan | Prisutan | Prisutan | (7.2.2.4.) – (7.2.5.5. + 7.2.7.) |
| 2 | Prisutan | Prisutan | Prisutan | (7.2.3.2.) – (7.2.5.5. + 7.2.7.) |
| 3 | Odsutan | Prisutan | Odsutan | (7.2.2.4.) – (7.2.5.5.) |
| 4 | Prisutan | Prisutan |dth="79" style="width: 59.0pt; height: 4.55pt; border-left: medium none; border-right: 1.0pt solid black; border-top: medium none; border-bottom: 1.0pt solid black; padding-left: 1.4pt; padding-right: 1.4pt; padding-top: 2.25pt; padding-bottom: 2.25pt">

Odsutan (7.2.3.2.) – (7.2.5.5.) |

7.2.7. Cijanamidni dušik
Uzeti jedan alikvotni dio filtrata (7.2.1.2.), koji sadrži 10 do 30 mg
cijanamidnog dušika i staviti u čašu od 250 ml. Nastaviti analizu prema Metodi
2.4. Dodatka IV. B. ovoga Pravilnika
 **8. PROVJERA REZULTATA**8.1. U određenim slučajevima može doći do razlike između ukupnog dušika
dobivenog direktnim vaganjem uzorka (7.1.) i ukupo topivog dušika (7.2.2.).
Međutim, razlika ne smije biti veća od 0,5%. Ako to nije slučaj, gnojivo sadrži
oblike netopljivog dušika koji nisu uvršteni u popis u Dodatku I. ovoga
Pravilnika.
8.2. Prije svake analize, provjeriti ispravnost aparature i ispravnu primjenu
metode sa standardnom otopinom koja uključuje različite oblike dušika u odnosima
približnima u ispitnom uzorku. Standardna otopina se priprema iz standardnih
otopina kalijevog tiocijanata (4.3.), kalijevog nitrata (4.4.), amonijevog
sulfata (4.5.) i uree (4.6.).

*Slika 14*.: APARATURA ZA ODREĐIVANJE AMONIJSKOG DUŠIKA (7.2.5.3.)

![](dodatni/351563.gif)

*Slika 15.*: APARATURA ZA ODREĐIVANJE AMIDNOG DUŠIKA (7.2.6.1.)

![](dodatni/351564.gif)

Metoda 2.6.2.
ODREĐIVANJE RAZLIČITIH OBLIKA DUŠIKA U GNOJIVIMA
KOJA SADRŽE DUŠIK SAMO KAO NITRATNI, AMONIJSKI I AMIDNI DUŠIK

Preporuča se određivanje provesti sukladno metodi HRN ISO 5315.
**1. PREDMET**Ova Metoda propisuje pojednostavljenu metodu za određivanje različitih oblika
dušika u gnojivima koja sadrže dušik samo kao nitratni, amonijski i amidni.
 **2. PODRUČJE PRIMJENE**Ova Metoda može se primjeniti za sva gnojiva navedena u Dodatku I. ovoga
Pravilnika, koja sadrže isključivo nitratni, amonijski i amidni dušik.
 **3. NAČELO**Sljedeća određivanja, provode se u različitim dijelovima iste otopine uzorka.
3.1. Ukupno topivi dušik:
3.1.1. U odsutnosti nitrata, direktnom razgradnjom otopine po Kjeldahlu.
3.1.2. U prisutnosti nitrata, razgradnjom po Kjeldahlu u alikvotnome dijelu iz
otopine nakon redukcije po Ulsch-u.
Amonijak se u oba slučaja određuje kao što je opisano u Metodi 2.1., Dodatka IV.
B. ovoga Pravilnika.
3.2. Ukupno topivi dušik, izuzev nitratnog dušika, razgradnjom po Kjeldahlu
nakon uklanjanja nitratnog dušika u kiselom mediju željeznim sulfatom, amonijak
se određuje kako je opisano u Metodi 2.1. Dodatka IV. B. ovoga Pravilnika
3.3. Nitratni dušik, iz razlike između 3.1.2. i 3.2., ili između ukupnog
topljivog dušika (3.1.2.) i zbroja amonijskog i amidnog dušika (3.4.+3.5.).
3.4. Amonijski dušik, hladnom destilacijom nakon blagog zaluživanja, amonijak se
hvata u otopinu sumporne kiseline i određuje kao u Metodi 2.1. Dodatka IV. B.
ovoga Pravilnika
3.5. Amidni dušik
3.5.1. Prevođenjem pomoću ureaze u amonijak koji se određuje titracijom
standardnom otopinom klorovodične kiseline.
3.5.2. Gravimetrijski sa ksanthidrolom; može se koristiti koprecipitirani biuret
izražen kao amidni dušik bez veće pogreške jer je njegov sadržaj relativno nizak
prema apsolutnoj vrijednosti u složenim gnojivima.
3.5.3. Iz razlike prema Tablici 10.:

*Tablica 10.*

|  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- |
| SLUČAJ | NITRATNI DUŠIK | AMONIJSKI DUŠIK | RAZLIKA |
| 1 | Odsutan | Prisutan | (3.1.1.) – (3.4.) |
| 2 | Prisutan | Prisutan | (3.2.) – (3.4.) |

**4. REAGENSI**Destilirana ili demineralizirana voda..1. Kalijev sulfat za analizu
4.2. Željezo za analize, reducirano vodikom (propisana količina željeza mora
odgovarati za redukciju najmanje 50 mg nitratnog dušika N)
4.3. Kalijev nitrat za analize
4.4. Amonijev sulfat za analize
4.5. Urea za analize
4.6. Otopina sumporne kiseline koncentracije 0,2 mol/l
c (1/2 H2SO4) = 0,2 mol/l
4.7. Koncentrirana otopina natrijevog hidroksida: Približno 30%-tna (m/v) vodena
otopina NaOH, bez amonijaka
4.8. Otopina natrijevog ili kalijevog hidroksida: 0,2 mol/l, bez karbonata
4.9. Sumporna kiselina gustoće (d20 = 1,84 g/mol)
4.10. Razrijeđena klorovodična kiselina: pomiješati jedanvolumen klorovodične
kiseline (d20 = 1,18 g/mol) s jednim volumenom vode
4.11. Octena kiselina: 96 do 100%-tna
4.12. Otopina sumporne kiseline koja sadrži oko 30% H2SO4 (m/v), bez amonijaka
4.13. Željezov sulfat: kristalni, FeSO4 x 7H2O
4.14. Standardna otopina sumporne kiseline: 0,1 mol/l
c (1/2 H2SO4) = 0,1 mol/l
4.15. Oktil alkohol
4.16. Zasićena otopina kalijevog karbonata
4.17. Natrijev ili kalijev hidroksid: 0,1 mol/l
4.18. Zasićena otopina barijevog hidroksida
4.19. Otopina natrijevog karbonata: 10%-tna (m/v)
4.20. Klorovodična kiselina: 2 mol/l
4.21. Otopina klorovodične kiseline: 0,1 mol/l
4.22. *Otopina ureaze*Napraviti suspenziju od 0,5 g aktivne ureaze u 100 ml destilirane vode upotrebom
klorovodične kiseline 0,1 mol/l (4.21.), podesiti pH vrijednost na pH 5.4.
pomoću pH metra.
4.23. *Ksanthidrol*5%-tna otopina u etanolu ili metanolu (4.28.), (ne koristiti proizvode koji
imaju visoki sadržaj netopljivog ostatka). Otopina se može čuvati tri mjeseca u
dobro zatvorenoj boci u tami.
4.24. *Katalizator*Bakrov oksid (CuO): 0,3 do 0,4 g po određivanju ili odgovarajuća količina
bakrovog sulfata pentahidrata (CuSO4 x 5 H2O) od 0,95 do 1,25 g po određivanju.
4.25. Granule plovučca oprane u klorovodičnoj kiselini i kalcinirane
4.26. *Otopine indikatora*
4.26.1. Mješani indikator
Otopina A: Otopiti 1 g metilnog crvenila u 37 ml otopine natrijevog hidroksida
0,1 mol/l i dopuniti vodom do jedne litre.
Otopina B: Otopiti 1 g metilnog plavila u vodi i dopuniti do jedne litre.
Pomiješati jedan volumni dio otopine A s dva volumna dijela otopine B.
Ovaj indikator je ljubičast u kiseloj otopini, siv u neutralnoj i zelen u
lužnatoj otopini. Upotrijebiti 0,5 ml (10 kapi) ovog indikatora.
4.26.2. Otopina indikatora metilnog crvenila
Otopiti 0,1 g metilnog crvenila u 50 ml 95%-tnog etanola. Dopuniti vodom do 100
ml i po potrebi filtrirati. 4 ili 5 kapi ovog indikatora može se upotrijebiti
umjesto prethodnog.
4.27. *Indikator papiri*
Lakmus, bromtimol plavi (ili neki drugi osjetljivosti na pH 6 do 8).
4.28. Etanol ili metanol: 95%-tna otopina (m/v)
 **5. OPREMA**5.1. *Aparatura za destilaciju*
Vidjeti Metodu 2.1. Dodatka IV. B. ovoga Pravilnika
5.2. Aparatura za određivanje amonijskog dušika (7.5.1.)
Vidjeti Metodu 2.6.1. Dodatka IV. B. ovoga Pravilnika i Sliku 14.
5.3. Aparatura za određivanje amidnog dušika po ureaza postupku (7.6.1.)
Vidjeti Metodu 2.6.1. Dodatka IV. B. ovoga Pravilnika i Sliku 15.
5.4. Rotacijska mućkalica (35 do 40 okretaja u minuti)
5.5. pH metar
5.6. *Stakleno posuđe*
Pipete od 2, 5, 10, 25, 50 i 100 ml,
Kjeldahlove tikvice dugog vrata od 300, 500 i 700 ml,
Odmjerne tikvice od 100, 250, 500 i 1 000 ml,
Sinter lončić poroziteta od 5 do 15 µm,
Tarionik.
 **6. PRIPREMA UZORKA**Prema Metodi 1. Dodatka IV. B. ovoga Pravilnika
 **7. METODE**7.1. PRIPREMA OTOPINE ZA ANALIZU
Izvagati 10 g uzorka s točnošću od 1 mg i prenijeti u odmjernu tikvicu od 500
ml. Dodati 50 ml vode i zatim 20 ml razrijeđene klorovodične kiseline (4.10.).
Mućkati. Ostaviti stajati sve do prestanka oslobađanja CO2. Dodati 400 ml vode;
mućkati pola sata na mućkalici (5.4.); dopuniti vodom do oznake, promućkati i
filtrirati kroz suhi filter papir u suhu posudu.
7.2. UKUPNI DUŠIK
7.2.1. U odsutnosti nitrata
Otpipetirati u Kjeldahlovu tikvicu od 300 ml, dio filtrata (7.1.) koji sadrži
maksimalno 100 mg N. Dodati 15 ml koncentrirane sumporne kiseline (4.9.), 0,4 g
bakrovog oksida ili 1,25 g bakrovog sulfata i (4.24.) i nekoliko staklenih
kuglica koje reguliraju vrenje. U početku lagano zagrijavati da se pokrene
reakcija, a zatim jače dok tekućina ne postane bezbojna ili blago zelenkasta i
dok ne dođe do jasne pojave bijelih para. Nakon hlađenja, prenijeti otopinu u
tikvicu za destilaciju, razrijediti vodom do 500 ml i dodati nekoliko kamenčića
za reguliranje vrenja (4.25.). Spojiti tikvicu u aparaturu za destilaciju (5.1.)
i postupiti kao što je opisano 7.1.1.2., Metoda 2.6.1. Dodatka IV. B. ovoga
Pravilnika.
7.2.2. U prisutnosti nitrata
U Erlenmeyerovu tikvicu od 500 ml otpipetirati alikvotni dio filtrata (7.1.)
koji ne sadrži više od 40 mg nitratnog N. U ovom dijelu analize ukupna količina
N nije važna. Dodati 10 ml 30%-tne sumporne kiseline (4.12.), 5 g reduciranog
željeza (4.2.) i odmah poklopiti Erlenmeyerovu tikvicu satnim staklom. Lagano
zagrijavati dok reakcija ne postane snažna, ali ne burna. Prekinuti zagrijavanje
i ostaviti najmanje tri sata pri sobnoj temperaturi. Kvantitativno prenijeti
tekućinu u odmjernu tikvicu od 250 ml, zanemarujući neotopljeno željezo.
Dopuniti vodom do oznake. Pažljivo promućkati. Otpipetirati dio, koji sadrži
najviše 100 mg N, u Kjeldahlovu tikvicu od 300 ml. Dodati 15 ml koncentrirane
sumporne kiseline (4.9.), 0,4 g bakrovog oksida ili 1,25 g bakrovog sulfata
(4.24.) i nekoliko staklenih kuglica za vrenje. Na početku umjereno zagrijavajti
da se pokrene reakcija, a zatim jače dok tekućina ne postane bezbojna ili blago
zelenkasta i do pojave bijelih para. Nakon hlađenja, kvantitativno prenijeti
otopinu u tikvicu za destilaciju, razrijediti vodom do oko 500 ml i dodati
nekoliko zrnaca kamena plovučca (4.25.). Spojiti tikvicu u aparaturu za
destilaciju (5.1.), i nastaviti s određivanjem kako je opisano u točki 7.1.1.2.,
Metode 2.6.1. Dodatka IV. B. ovoga Pravilnika.
7.2.3. Slijepa proba
Provesti slijepu probu (izuzimajući uzorak) pod istim uvjetima, a rezultat
upotrijebiti kod izračunavanja konačnog rezultata.
7.2.4 Prikaz rezultata

![](dodatni/351611.gif)

gdje je:
*a* = ml standardne otopine natrijevog ili kalijevog hidroksida 0,2 mol/l (4.8.),
upotrebljeni za slijepu probu, kada je u tikvicu za hvatanje destilata stavljeno
50 ml standardne otopine sumporne kiseline 0,2 mol/l (4.6.).
A = ml standardne otopine natrijevog ili kalijevog hidroksida 0,2 mol/l (4.8.),
upotrebljeni za analizu,
M = masa uzorka za ispitivanje, u gramima, sadržana u alikvotnome dijelu iz
točke 7.2.1. ili 7.2.2.
7.3. UKUPAN DUŠIK KOJI ISKULJUČUJE NITRATNI N
7.3.1 Analiza
U Kjeldahlovu tikvicu od 300 ml otpipetirati alikvotni dio filtrata (7.1.) koji
ne sadrži više od 50 mg N koji se određuje. Razrijediti do 100 ml vodom, dodati
5 g željezovog sulfata (4.13.), 20 ml koncentrirane sumporne kiseline (4.9.) i
nekoliko staklenih kuglica za vrenje. Na početku lagano zagrijavati, a zatim
jače sve do pojave bijelih para. Nastaviti s reakcijom još 15 minuta. Prekinuti
zagrijavanje, dodati 0,4 g bakrovog oksida ili 1,25 g bakrovog sulfata (4.24.)
kao katalizatora. Nastaviti sa zagrijavanjem i održavati razvijanje bianje bijelih para
daljnjih 10 do 15 minuta. Nakon hlađenja, kvantitativno prenijeti sadržaj
Kjeldahlove tikvice u tikvicu za destilaciju (5.1). Razrijediti do oko 500 ml
vodom i dodati nekoliko zrnaca kamena plovučca (4.25.). Spojiti tikvicu na
aparaturu za destilaciju i ti s određivanjem kao u (7.1.1.2.), Metode
2.6.1. Dodatka IV. B. ovoga Pravilnika
7.3.2 Slijepa proba
Vidjeti točku 7.2.3.
7.3.3 Prikaz rezultata

![](dodatni/351611.gif)

gdje je:
*a* = ml standardne otopine natrijevog ili kalijevog hidroksida 0,2 mol/l (4.8.),
upotrebljeni za slijepu probu, kada je u tikvicu za hvatanje destilata stavljeno
50 ml standardne otopine sumporne kiseline 0,2 mol/l (4.6.).
A = ml standardne otopine natrijevog ili kalijevog hidroksida 0,2 mol/l,
upotrebljeni za analizu,
M = masa uzorka za ispitivanje, u gramima, sadržana u alikvotnome dijelu uzorka
za određivanje.
7.4. NITRATNI DUŠIK
Dobiva se iz razlike:
7.2.4 – (7.5.3 + 7.6.3)
ili
7.2.4 – (7.5.3 + 7.6.5)
ili
7.2.4 – (7.5.3 + 7.6.6)
7.5. AMONIJSKI DUŠIK
7.5.1. Analiza
U suhu tikvicu aparature (5.2.), otpipetirati alikvotni dio filtrata (7.1.) koji
sadrži najviše 20 mg amonijskog dušika. Spojiti aparaturu. Otpipetirati u
Erlenmeyerovu tikvicu od 300 ml, 50 ml standardne otopine sumporne kiseline 0,1
mol/l (4.14.) i onoliku količinu destilirane vode tako da razina tekućine bude
otprilike 5 cm iznad otvora dovodne cjevčice. Kroz bočni vrat tikvice za
reakciju, dodati destiliranu vodu tako da se dobije volumen otprilike 50 ml.
Promućkati. Da se izbjegne stvaranje pjene, pri protoku plina, dodati nekoliko
kapi oktil alkohola (4.15.). Dodati 50 ml zasićene otopine kalijevog karbonata
(4.16.), i odmah započeti s odvođenjem tako oslobođenog amonijaka iz hladne
suspenzije. U tu svrhu potreban je intenzivan protok zraka, (protok otprilike
tri litre u minuti) prethodno pročišćen prolaskom kroz ispiralice koje sadrže
razrijeđenu sumpornu kiselinu i razrijeđeni natrijev hidroksid. Umjesto
korištenja zraka pod pritiskom, može se koristiti i vakuum (vakuum sisaljka koja
je hermetički spojena na aparaturu).
Postupak uklanjanja amonijaka općenito je završen nakon tri sata.
Međutim, poželjno se uvjeriti u to promjenom Erlenmeyerove tikvice. Kada je
postupak završen, odvojiti Erlenmeyerovu tikvicu od aparature, isprati kraj
dovodne cjevčice i stijenke Erlenmeyerove tikvice s malo destilirane vode, a
suvišak kiseline titrirati standard­nom otopinom natrijevog hidroksida 0,1 mol/l
(4.17.).
7.5.2. Slijepa proba
Vidjeti točku 7.2.3.
7.5.3 Prikaz rezultata

![](dodatni/351560.gif)

gdje je:
*a* = ml standardne otopine natrijevog ili kalijevog hidroksida 0,1 mol/l (4.17.),
koja se koristi za slijepu probu, kada je u Erlenmeyerovu tikvicu od 300 ml,
aparature (5.2.), stavljeno 50 ml standardne otopine sumporne kiseline 0,1 mol/l
(4.14.).
A = ml standardne otopine natrijevog ili kalijevog hidroksida 0,1 mol/l (4.17.),
koja se koristi za analizu uzorka.
M = masa uzorka, u gramima, sadržana u alikvotnome dijelu za analizu.
7.6. AMIDNI DUŠIK
7.6.1. Metoda ureaze
U odmjernu tikvicu od 500 ml, otpipetirati alikvotni dio filtrata (7.1.) koji ne
sadrži više od 250 mg amidnog. Za taloženje fosfata, dodati odgovarajuću
količinu zasićene otopine barijevog hidroksida (4.18.), sve dok ne prestane
taloženje. Ukloniti suvišak barijevih iona (i sve otopljene kalcijeve ione)
pomoću 10%-tne otopine natrijevog karbonata (4.19.). Ostaviti da se istaloži i
provjeriti da li je taloženje završeno. Dopuniti do oznake, promućkati i
filtrirati kroz nabrani filter papir. Otpipetirati 50 ml filtrata u
Erlenmeyerovu tikvicu od 300 ml aparature (5.3.). Zakiseliti klorovodičnom
kiselinom 2 mol/l (4.20.) do pH 3,0 uz pomoć pH metra. Povećati pH na 5,4 uz
pomoć natrijevog hidroksida 0,1 mol/l (4.17.). Da se izbjegne gubitak amonijaka,
prilikom hidrolize ureazom, zatvoriti Erlenmeyerovu tikvicu čepom na koji je
spojen lijevak za dokapavanje i apsorber koji sadrži točno 2 ml standardne
otopine klorovodične kiseline 0,1 mol/l 4.21.). Pomoću lijevka za dokapavanje,
dodati 20 ml otopine ureaze (4.22.). Ostaviti da odstoji jedan sat pri 20 do 25
°C. Otpipetirati 25 ml standardne otopine klorovodične kiseline 0,1 mol/l
(4.21.) u lijevak za dokapavanje i pustiti da istječe u otopinu i zatim isprati
s malo vode. Kvantitativno prenijeti sadržaj apsorbera u otopinu koja se nalazi
u Erlenmeyerovoj tikvici. Titrirati suvišak kiseline standardnom otopinom
natrijevog hidroksida 0,1 mol/l (4.17.), sve dok ne postigne pH vrijednost od
5,4 izmjerena pomoću pH metra.
*Napomene*(1) Nakon taloženja otopinama barijevog hidroksida i natrijevog karbonata,
dopuniti do oznake, filtrirati i neutralizirati što je brže moguće.
(2) Titracija se također može provoditi korištenjem otopine indikatora (4.26.),
iako je promjenu boje teže primijetiti.
7.6.2 Slijepa proba
Vidjeti točku 7.2.3.
7.6.3. Prikaz rezultata

![](dodatni/351561.gif)

gdje je:
*a* = ml standardne otopine natrijevog ili kalijevog hidroksida 0,1 mol/l (4.17.),
koja se koristi za slijepu probu, provedenu pod točno istim uvjetima kao i
analiza,
A = ml standardne otopine natrijevog ili kalijevog hidroksida 0,1 mol/l (4.17.),
koja se koristi za analizu uzorka,
M = masa uzorka, u gramima, sadržana u alikvotnom dijelu uzetom za analizu.
7.6.4. Gravimetrijska metoda sa ksanthidrolom
U čašu od 100 ml, otpipetirati alikvotni dio filtrata (7.1.) koji ne sadrži više
od 20 mg uree. Dodati 40 ml octene kiseline (4.11.). Miješati staklenim štapićem
jednu minutu. Ostaviti pet minuta da se sav talog slegne. Filtrirati, isprati s
nekoliko mililitara octene kiseline (4.11.). Filtratu dodati, kap po kap, 10 ml
ksanthidrola (4.23.) uz neprestano miješanje staklenim štapićem. Ostaviti da se
sve istaloži jednu do dvije minute i ponovo promiješati. Ostaviti stajati sat i
pol. Filtrirati kroz stakleni sinter lijevak, prethodno osušen i izvagan, uz
smanjeni pritisak, isprati tri puta s 5 ml etanola (4.28.), bez namjere potpunog
uklanjanja octene kiseline. Staviti u sušionik jedan sat na 130 °C (temperatura
neka ne prelazi 145 °C). Ohladiti u eksikatoru i izvagati.
7.6.5. Prikaz rezultata

![](dodatni/351565.gif)

gdje je:
*m* = masa dobivenog taloga u gramima,
*M* = masa uzorka, u gramima, sadržana u alikvotnome dijelu za određivanje.
Slijepu probu uzeti u račun. Općenito, biuret se može izraziti kao amidni dušik
bez veće pogreške, jer je njegova količina male apsolutne vrijednosti u složenim
gnojivima.
7.6.6. Metoda razlike
Amidni N može se također izračunati kako je navedeno u Tablici 11.:

*Tablica 11.*

|  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- |
| SLUČAJ | NITRATN N | AMONIJSKI N | AMIDNI N |
| 1 | Odsutan | Prisutan | (7.2.4.) – (7.5.3.) |
| 2 | Prisutan | Prisutan | (7.3.3.) – (7.5.3.) |

**8. PROVJERA**Prije svake analize, provjeriti ispravnost aparature i ispravnu primjenu metode
standardnom otopinom koja sadrži različite oblike dušika u omjerima približnim
onima u uzorku. Ova se standardna otopina priprema iz standardnih otopina
kalijevog nitrata (4.3.), amonijevog sulfata (4.4.) i uree (4.5.).

Metode 3.
FOSFOR

**Metode 3.1.
EKSTRAKCIJA**
Metoda 3.1.1.
EKSTRAKCIJA FOSFORA TOPIVOG U MINERALNIM KISELINAMA

**1. PREDMET**Ova Metoda utvrđuje postupak za određivanje fosfora topivog u mineralnim
kiselinama.
 **2. PODRUČJE PRIMJENE**Primjenjiva je isključivo za jednostavna fosforna gnojiva (Dodatak I. Tablica
A.2. ovoga Pravilnika) i složena NPK, NP i PK gnojiva navedena u Dodatku I.
Tablicama B.1., B.2. i B.4. ovoga Pravilnika.
 **3. NAČELO**Ekstrakcija fosfora iz gnojiva smjesom dušične i sumporne kiseline.
 **4. REAGENSI**Destilirana ili demineralizirana voda.
4.1. Koncentrirana sumporna kiselina (d20 = 1,84 g/ml).
4.2. Koncentrirana dušična kiselina (d20 = 1,40 g/ml).
 **5. OPREMA**Standardna laboratorijska oprema.
5.1. Kjeldahlova tikvica volumena najmanje 500 ml ili tikvica ravnog dna od 250
ml sa staklenom cijevi koja čini povratno hladilo.
5.2. Odmjerna tikvica od 500 ml.
 **6. PRIPREMA UZORKA**Prema Metodi 1. Dodatka IV. B. ovoga Pravilnika
 **7. POSTUPAK**7.1. UZORAK
Odvagati 2,5 g pripremljenog uzorka s točnošću 0.001 g i staviti u suhu
Kjeldahlovu tikvicu.
7.2. EKSTRAKCIJA
Dodati 15 ml vode i miješati da se napravi suspenzija. Dodati 20 ml dušične
kiseline (4.2.) i pažljivo 30 ml sumporne kiseline (4.1.).
Kada prestane jaka reakcija s početka, lagano dovesti sadržaj do vrenja i kuhati
30 minuta. Pustiti da se ohladi i oprezno uz miješanje, dodati oko 150 ml vode.
Nastaviti kuhati još 15 minuta.
Ohladiti sadržaj i tekućinu kvantitativno prenijeti u odmjernu tikvicu od 500
ml. Dopuniti volumen, promućkati i filtrirati kroz suhi nabrani filter papir,
bez fosfata, uz odbacivanje prvog dijela filtrata.
7.3. ODREĐIVANJE
Određivanje fosfora na tako pripremljenome alikvotnome dijelu otopine provesti
gravimetrijski po Metodi 3.2. Dodatka IV. B. ovoga Pravilnika, ili
spektrofotometrijski sukladno HRN 1102, točkama 6.4.2. i 6.4.3. za gnojiva koja
ne sadrže metafosfate, pirofosfate i polifosfate.

Metoda 3.1.2.
EKSTRAKCIJA FOSFORA TOPIVOG U 2%-TNOJ MRAVLJOJ KISELINI (20 g/l)

**1. PREDMET**Ova Metoda utvrđuje postupak za određivanje fosfora, topivog u 2%-tnoj mravljoj
kiselini (20 g/l).
 **2. PODRUČJE PRIMJENE**Isključivo za fino mljevene sirove fosfate.
 **3. NAČELO**Razlika između tvrdih i mekih prirodnih fosfata je topivost fosfora u mravljoj
kiselini ekstrahiranoj pod određenim uvjetima.
 **4. REAGENSI**4.1. Otopina mravlje kiseline, 2% (20 g/l).
*Napomena:*Staviti 82 ml mravlje kiseline (koncentracije 98-100%; d20 = 1,22 g/ml) u tkvicu
od 5 litara i dopuniti destiliranom vodom.
 **5. OPREMA**Standardna laboratorijska oprema
5.1. Odmjerna tikvica od 100 ml (npr. po Stohmanu)
5.2. Rotacijska mućkalica (35 – 40 okretaja/minuti)
 **6. PRIPREMA UZORKA**Prema Metodi 1. Dodatka IV. B. ovoga Pravilnika.
 **7. POSTUPAK**7.1. UZORAK
Odvagati 5 g pripremljenog uzorka s točnošću 0,001 g i staviti u suhu odmjernu
(Stohmanovu) tikvicu (5.1.) sa širokim grlom.
7.2. EKSTRAKCIJA
Uz stalno miješanje tikvice rukom, dodati 2%-tnu mravlju kiselinu (4.1.)
temperature 20 (± 1)0C sve do približno 1 cm ispod graduirane oznake te dopuniti
volumen. Začepiti tikvicu gumenim čepom i mućkati 30 minuta pri 20 (± 2)0C na
rotacijskoj mućkalici (5.2.).
Filtrirati otopinu kroz suhi nabrani filter papir bez fosfata u suhu staklenu
posudu. Odbaciti prvi dio filtrata.
7.3. ODREĐIVANJE
Odrediti fosfor u alikvotnome dijelu poptuno bistrog filtrata, gravimetrijski
sukla
sukladno Metodi 3.2., Dodatka IV. B. ovoga Pravilnika.

Metoda 3.1.3.
EKSTRAKCIJA FOSFORA TOPIVOG U 2% LIMUNSKOJ KISELINI (20 g/l)

**1. PREDMET**Ova Metoda utvrđuje postupak za određivanje fosfora topivog u 2%-tnoj limunskoj
kiselini (20 g/l).<>
2. PODRUČJE PRIMJENE
Primjenjuje se za bazične tipove troske (Dodatak I. Tablica A.2. ovoga
Pravilnika), i za složena NPK, NP i PK gnojiva (Dodatak I. Tablice B.1., B.2. i
B.4. ovoga Pravilnika).
 **3. NAČELO**Ekstrakcija fosfora iz gnojiva, s 2%-tnom otopinom limunske kiseline (20 g/l) u
zadanim uvjetima.
4. REAGENSI
Destilirana ili demineralizirana voda.
4.1. Otopina 2%-tne limunske kiseline (20 g/l) pripremljena iz kristalinične
limunske kiseline
(C6H8O7 x H2O).
*Napomena*Provjeriti koncentraciju otopine limunske kiseline titracijom 10 ml te otopine
sa standardnom otopinom natrijevog hidroksida 0,1 mol/l upotrebljavajući
fenolftalein kao indikator.
Ako je otopina ispravna utrošak standardne otopine treba biti 28,55 ml.
**5. OPREMA**5.1. Rotacijska mućkalica (35 – 40 okretaja/minuti).
**6. PRIPREMA UZORKA**Analizu provesti na dijelu uzorka dobivenom pažljivim miješanjem orginalnog
uzorka da se osigura homogenost, prema Metodi 1. Dodatka IV. B. ovoga
Pravilnika.
**7. POSTUPAK**7.1. UZORAK
Odvagati 5 g pripremljenog uzorka s točnošću 0,001 g i staviti u suhu odmjernu
tikvicu sa širokim vratom volumena 500 ml, da se osigura temeljito miješanje
tekućine.
7.2. EKSTRAKCIJA
Dodati 500 (± 1) ml otopine limunske kiseline, temperature 20(± 1)°C. Kada se
dodaju prvi mililitri reagensa snažno promućkati rukom da se spriječi formiranje
grudica i ljepljenje čestica za stijenku. Začepiti tikvicu gumenim čepom i
mućkati na rotacijskoj mućkalici (5.1.) točno 30 minuta, na temperaturi 20 (±
2)°C.
Odmah filtrirati kroz suhi nabrani filter papir bez fosfata u suhu staklenu
posudu i odbaciti prvih 20 ml filtrata. Nastaviti filtrirati sve dok se ne
dobije dovoljna količina filtrata za određivanje fosfora.
7.3. ODREĐIVANJE
Odrediti fosfor u alikvotnome dijelu ekstrakta, gravimetrijski sukladno Metodi
3.2. Dodatka IV. B. ovoga Pravilnika ili spektrofotometrijski sukladno HRN 1103,
točkama 6.4.2. i 6.4.3. za gnojiva koja ne sadrže metafosfate, pirofosfete i
polifosfate.

Metoda 3.1.4.
EKSTRAKCIJA FOSFORA TOPIVOG U NEUTRALNOM AMONIJEVOM CITRATU

**1. PREDMET**Ova Metoda utvrđuje postupak za određivanje fosfora topivog u neutralnom
amonijevom citratu.
 **2. PODRUČJE PRIMJENE**Primjenjuje se za sva gnojiva topiva u neutralnom amonijevom citratu navedena u
Dodatku I. ovoga Pravilnika.
 **3. NAČELO**Ekstrakcija fosfora u neutralnom amonijevom citratatu (pH = 7) na temperaturi
pri 65°C, pod određenim uvjetima.
 **4. REAGENSI**Destilirana ili demineralizirana voda
4.1. Otopina neutralnog amonijevog citrata (pH = 7).
Ova otopina mora sadržavati 185 g/l kristalinične limunske kiseline i imati
specifičnu težinu d = 1,09 g/ml pri 20°C i pH 7,0.
Reagens se priprema na sljedeći način:
Otopiti 370 g kristalinične limunske kiseline (C6H8O7 x H2O) u 1,5 l vode i
pripremiti približno neutralnu otopinu dodavanjem 345 ml otopine amonijevog
hidroksida (28 – 29% NH3). Ako je koncentracija amonijaka niža od 28% dodati
proporcionalno veću količinu otopine amonijevog hidroksida i razrijediti
limunsku kiselinu s proporcionalno manjom količinom vode.
Ohladiti i provjeriti neutralnost otopine uranjanjem elektroda pH-metra u
otopinu. Dodati 28 – 29%-tnog amonijaka kap po kap uz stalno miješanje
(mehaničkom mješalicom) dok se ne postigne pH točno 7, pri 20°C. Tada dopuniti
volumen do 2 litre i ponovo provjeriti pH. Držati reagens u zatvorenoj posudi i
povremeno provjeravati pH.
 **5. OPREMA**5.1. Čaša od 2 litre
5.2. pH-metar
5.3. Erlenmayerova tikvica od 200 ili 250 ml
5.4. Odmjerna tikvica od 500 i 2000 ml
5.5. Vodena kupelj termostatirana na 65°C, opremljena s prikladnom mješalicom.
 **6. PRIPREMA UZORKA**Prema Metodi 1. Dodatka IV. B. ovoga Pravilnika.
 **7. POSTUPAK**7.1. UZORAK
Odvagati 1 ili 3 g analiziranog gnojiva (prema Dodatku I. Tablicama A.2., B.1.,
B.2. i B.4. ovoga Pravilnika) u Erlenmayerovu tikvicu od 200 ili 250 ml koja
sadrži 100 ml otopine neutralnog amonijevog citrata predhodno zagrijane na 65°C.
7.2. ANALIZA OTOPINE
Začepiti Erlenmayerovu tikvicu i mućkati da bi se spriječilo stvaranje grudica.
Skinuti čep s Erlenmayerove tikvice, da bi se izjednačio pritisak i ponovo
začepiti. Staviti tikvicu u vodenu kupelj i održavati temperaturu sadržaja
tikvice pri točno 65°C uz stalno miješanje. Tijekom miješanja nivo suspenzije u
tikvici stalno mora biti ispod razine vode u vodenoj kupelji(15). Mehanička mješalica regulirana je tako da se osigura kompletno miješanje suspenzije.
Nakon miješanja od jednog sata, izvaditi Erlenmayerovu tikvicu iz vodene
kupelji.
Odmah ohladiti pod tekućom vodom na sobnu temperaturu i sadržaj kvantitativno
prenijeti iz Erlenmayerove tikvice pomoću boce za ispiranje u odmjernu tikvicu
od 500 ml. Dopuniti vodom do oznake i snažno promućkati. Filtrirati kroz suhi
nabrani filter papir bez fosfata (srednje brzine) u suhu posudu uz odbacivanje
prvog dijela filtrata (oko 50 ml).
Potrebno je skupiti oko 100 ml bistrog filtrata.
7.3. ODREĐIVANJE
Određivanje fosfora u tako dobivenom ekstraktu provesti sukladno Metodi 3.2.,
Dodatka IV. B. ovoga Pravilnika.
\_\_\_\_\_\_\_
(15) Ako nije dostupna mehanička
mješalica, tikvica može biti promješana ručno svakih 5 minuta.

Metoda 3.1.5.
EKSTRAKCIJA U LUŽNATOM AMONIJEVOM CITRATU

Metoda 3.1.5.1.
EKSTRAKCIJA TOPIVOG FOSFORA PREMA PETERMANNU
NA 65°C

**1. PREDMET**Ova Metoda utvrđuje postupak za određivanje fosfora topivog u lužnatom
amonijevom citratu.
 **2. PODRUČJE PRIMJENE**Isključivo za taloženi dikalcijev fosfat dihidrat (CaHPO4 x 2 H2O).
 **3. NAČELO**Ekstrakcija fosfora otopinom lužnatog amonijevog citrata (Petermann) pri
temperaturi 65 °C pod specifičnim uvjetima.
 **4. REAGENSI**Destilirana voda ili demineralizirana voda koja ima iste karakteristike kao i
destilirana voda.
4.1. Petermanova otopina
Limunska kiselina (C6H8O7 x H2O): 173 g/l
Amonijak: 42 g/l amonijskog dušika
pH između 9,4 i 9,7
4.1.1. Priprema iz diamonijevog citrata:
U odmjernoj tikvici od 5 litara otopiti 931 g diamonijevog citrata (molekulske
mase 226,19) u oko 3500 ml vode. Staviti na kupelj s tekućom vodom, miješati,
hladiti i u malim obrocima dodavati amonijak. Na primjer, d20 = 0,906 g/ml
odgovara 20,81% m/m amonijskog dušika, odnosno potrebno je upotrijebiti 502 ml
otopine amonijaka. Podesiti temperaturu na 20 °C, dopuniti volumen destiliranom
vodom i promućkati.
4.1.2. Priprema iz limunske kiseline i amonijaka:
U tikvici volumena 5 litara otopiti 865 g limunske kiseline monohidrata u oko
2500 ml destilirane vode. Staviti tikvicu u ledenu kupelj i dodavati otopinu
amonijaka u malim obrocima uz stalno miješanje upotrebljavajući lijevak uronjen
u otopinu limunske kiseline zbog isparavanja. Na primjer, d20 = 0,906 g/ml
odgovara 20,81% m/m amonijskog dušika odnosno potrebno je dodati 1114 ml otopine
amonijaka. Podesiti temperaturu na 20 °C, i odmjernu tikvicu dopuniti
destiliranom vodom do oznake i promućkati.
Prov>
Provjeriti sadržaj amonijskog dušika kako slijedi:
Prenijeti 25 ml otopine u odmjernu tikvicu od 250 ml, dopuniti volumen
destiliranom vodom i promućkati. Odrediti sadržaj amonijskog dušika u 25 ml
otopine prema Metodi 2.1., Dodatka IV. B. ovoga Pravilnika. Ako je otopina
ispravna mora se upoti 15 ml otopine H2SO4 c(1/2 H2SO4) = 0,5 mol/l.
Ako je koncentracija amonijskog dušika veća od 42 g/l, NH može biti istisnut u
struji inertnog plina ili umjerenim grijanjem kako bi se pH vratio na 9,7.
Provesti drugo određivanje.
Ako je koncentracija amonijskog dušika manja od 42 g/l biti će potrebno dodati
masu M otopine amonijaka:

![](dodatni/351566.gif)

ili volumen

![](dodatni/351567.gif)

pri 20 °C.
Ako je V manje od 25 ml dodati direktno u tikvicu od 5 litara, masu od V x 0,173
g praškaste limunske kiseline.
Ako je V veći od 25 ml, bit će potrebno napraviti novu litru reagensa na
sljedeći način:
Odvagati 173 g limunske kiseline. Otopiti u 500 ml vode. Uzeti u obzir mjere
predostrožnosti i dodati ne više od 225 + V x 1,206 ml otopine amonijaka koji je
upotrebljen za pripremu 5 litara reagensa. Dopuniti volumen vodom do 1000 ml i
promućkati.
Pomiješati ovu litru otopine s 4975 ml prethodno pripremljene.
 **5. OPREMA**5.1. Vodena kupelj koja može održavati temperaturu 65 (± 1) °C.
5.2 Odmjerna tikvica od 500 ml (npr. po Stohmanu).
 **6. PRIPREMA UZORKA**Prema Metodi 1. Dodatka IV. B. ovoga Pravilnika
 **7. POSTUPAK**7.1. UZORAK
Odvagati 1 g pripremljenog uzorka s točnošću 0,001 g i prenijeti u odmjernu
tikvicu od 500 ml (5.2.)
7.2. EKSTRAKCIJA
Dodati 200 ml otopine lužnatog amonijevog citrata (4.1.). Začepiti tikvicu i
snažno ručno promućkati da se izbjegne formiranje grudica i spriječiti bilo
kakvo prijanjanje tvari na stijenke.
Staviti tikvicu u vodenu kupelj pri 65 °C i miješati svakih 5 minuta tijekom
prvih pola sata. Nakon svakog miješanja podignuti čep i izjednačiti pritisak.
Razina vode u vodenoj kupelji trebala bi biti iznad nivoa otopine u tikvici.
Ostaviti tikvicu u vodenoj kupelji još jedan sat pri 65 °C uz promiješanje
svakih 10 minuta. Izvaditi tikvicu i ohladiti na temperaturu od 20 °C, dopuniti
volumen od 500 ml vodom. Promućkati i filtrirati kroz suhi nabrani filter papir
bez fosfata, uz odbacivanje prvog dijela filtrata.
7.3. ODREĐIVANJE
Određivanje na alikvotnome dijelu tako dobivene otopine, ekstrahiranog fosfora
provesti sukladno Metodi 3.2. Dodatka IV. B. ovoga Pravilnika.

Metoda 3.1.5.2.
EKSTRAKCIJA TOPIVOG FOSFATA PREMA PETERMAN
NU NA SOBNOJ
TEMPERATURI

**1. PREDMET**Ova Metoda utvrđuje postupak za određivanje fosfora topivog u hladnom lužnatom
amonijevom citratu.
 **2. PODRUČJE PRIMJENE**Isključivo za topive fosfate.
 **3. NAČELO**Ekstrakcija fosfora pri temperaturi oko 20 °C, otopinom lužnatog amonijevog
citrata (Petermannova otopina) u određenim uvjetima.
 **4. REAGENSI**Vidjeti Metodu 3.1.5.1. Dodatka IV. B. ovoga Pravilnika
 **5. OPREMA**5.1. Standardna laboratorijska oprema i odmjerna tikvica od 250 ml (npr. po
Stohmanu)
5.2. Rotacijska mućkalica (35 – 40 okretaja/minuti)
 **6. PRIPREMA UZORKA**Prema Metodi 1. Dodatka IV. B. ovoga Pravilnika
 **7. POSTUPAK**7.1. UZORAK
Odvagati 2,5 g pripremljenog uzorka s točnošću 0,001 g i staviti u odmjernu
tikvicu od 250 ml (5.1.).
7.2. EKSTRAKCIJA
Dodati oko 50 ml Petermannove otopine pri 20 °C, snažno promuć­kati da se
spriječi stvaranje grudica i prijanjanje čestica na stijenke tikvice. Dopuniti
Petermannovom otopinom do oznake i začepiti tikvicu gumenim čepom. Mućkati 2
sata na rotacijskoj mućkalici (5.2.). Odmah filtrirati kroz suhi nabrani filter
papir bez fosfata u suhu posudu uz odbacivanje prvog dijela filtrata.
7.4. ODREĐIVANJE
Određivanje fosfora, provesti u alikvotnome dijelu tako dobivene otopine
sukladno Metodi 3.2. Dodatka IV. B. ovoga Pravilnika.

Metoda 3.1.5.3.
EKSTRAKCIJA FOSFORA TOPIVOG U JOULIEVOM LUŽNATOM
AMONIJEVOM
CITRATU

**1. PREDMET**Ova Metoda utvrđuje postupak za određivanje fosfora topivog u Joulievom lužnatom
amonijevom citratu.
 **2. PODRUČJE PRIMJENE**Za sva jednostavna i složena fosforna gnojiva u kojima se fosfor nalazi u
aluminijevo kalcijevom obliku.
 **3. NAČELO**Ekstrakcija s otopinom lužnatog amonijevog citrata na oko 20 °C određenog
sastava uz snažno mućkanje (i gdje je moguće u prisutnosti oksina).
 **4. REAGENSI**Destilirana ili demineralizirana voda.
4.1. Joulieva alkalna otopina amonijevog citrata
Ova otopina sadrži 400 g limunske kiseline i 153 g NH3 na litru. Tu je sadržaj
slobodnog amonijaka oko 55 g/l. Može se prirediti jednom od niže opisanih
metoda.
4.1.1. U odmjernoj tikvici od 1 litre otopiti 400 g limunske kiseline (C6H8O7 x H2O)
u oko 600 ml amonijaka (d20 = 0,925 g/ml, npr. 200 g NH3/l). Limunska kiselina se
dodaje uzastopno u obrocima od 50 – 80 g održavajući temperaturu ispod 50 °C.
Dopuniti volumen amonijakom do 1 litre.
4.1.2 U odmjernoj tikvici od 1 litre otopiti 432 g dibazičnog amonijevog citrata
(C6H14N2O7) u 300 ml vode. Dodati 440 ml amonijaka (d20 = 0,925 g/ml). Dopuniti volumen
vodom do 1 litre.
Napomena
Provjeriti sadržaj ukupnog amonijaka.
Uzeti 10 ml uzorka citratne otopine i staviti u tikvicu od 250 ml. Dopuniti
volumen destiliranom vodom. Odrediti sadržaj amonijskog dušika u 25 ml ove
otopine sukladno Metodi 2.1. Dodatka IV. B. ovoga Pravilnika.
1 ml H2SO4 c (1/2 H2SO4) = 0,5 mol/l = 0,008516 g NH3
Pod ovim uvjetima reagens se smatra ispravnim kada se broj mililitara potrošenih
za titraciju nalazi između 17,7 i 18 ml.
Ako nije tako, dodati 4,25 ml amonijaka (d20 = 0,925 g/ml) za svakih 0,1 ml ispod
18 ml gore određenih.
4.2. Praškasti 8-hidroksikinolin (oksin).
 **5. OPREMA**5.1. Standardna laboratorijska oprema i mali stakleni ili porculanski tarionik s
tučkom.
5.2. Odmjerne tikvice od 500 ml
5.3. Odmjerna tikvica od 1000 ml.
5.4. Rotacijska mućkalica (35-40 okretaja/minuti).
 **6. PRIPREMA UZORKA**Prema Metodi 1. Dodatka IV. B. ovoga Pravilnika
 **7. POSTUPAK**7.1. UZORAK
Odvagati 1 g pripremljenog uzorka s točnošću 0,0005 g i staviti u mali tarionik.
Dodati 10 kapi citrata (4.1), da se navlaži, i vrlo pažljivo mrviti s tučkom.
7.2. EKSTRAKCIJA
Dodati 20 ml amonijevog citrata (4.1.) i mrviti tučkom, ostaviti oko 1 minutu da
se slegne.
Dekantirati tekućinu u odmjernu tikvicu od 500 ml, zadržavajući čestice koje se
mogu izgubiti od prethodnog vlažnog mrvljenja. Dodati 20 ml citratne otopine
(4.1.) na ostatak, mrviti kao gore i dekantirati tekući dio u odmjernu tikvicu.
Ponoviti postupak 4 puta tako da na kraju petog puta sav uzorak bude prebačen u
tikvicu. Ukupna količina citrata upotrebljena za ovaj postupak mora biti oko 100
ml.
Isprati tučak i tarionik u odmjernu tikvicu, s 40 ml destilirane vode.
Začepiti tikvicu i mućkati tri sata na rotacijskoj mućkalici (5.4.).
Tikvicu ostaviti stajati 15 do 16 sati i ponovo mućkati pod istim uvjetima 3
sata. Tijekom cijelog postupka temperaturu održavati pri 20 (± 2) °C.
Dopuniti destiliranom vodom do oznake. Filtrirati kroz suhi filter papir uz
odbacivanje prvog dijela filtrata. Bistri dio filtrata sakupljati u suhu
tikvicu.
7.3. ODREĐIVANJE
OdređivOdređivanje fosfora u alikvotnome dijelu ekstrahirane otopine provesti prema
Metodi 3.2. Dodatka IV. B. ovoga Pravilnika
 **8. DODATAK**Uz uporabu oksina ovu metodu moguće je primjeniti za gnojiva koja sadrže
magnezij. Upotreba je preporučljiva kada je sadržaj magnezija i fosfornog
anhidrida veći3 (Mg/P2O5 > 0,03). U tom slučaju dodati 3 g oksina na vlažni
uzorak za analizu. Upotreba oksina nije potrebna u odsutnosti magnezija, jer se
kod određivanja ne pojavljuju smetnje. Ukoliko se zna da nije prisutan magnezij,
ne upotrebljava se oksin.

Metoda 3.1.6.
EKSTRAKCIJA VODOTOPIVOG FOSFORA

**1. PREDMET**Ova Metoda utvrđuje postupak za određivanje vodotopivog fosfora.
 **2. PODRUČJE PRIMJENE**Sva jednostavana i složena fosforna gnojiva u kojima se određuje vodotopivi
fosfor.
 **3. NAČELO**Ekstrakcija u vodi mućkanjem pod određenim uvjetima.
 **4. REAGENSI**Destilirana ili demineralizirana voda.
 **5. OPREMA**Odmjerna tikvica od 500 ml (npr. po Stohmannu)
Rotacijska mućkalica (35-40 okretaja/minuti)
 **6. PRIPREMA UZORKA**Prema Metodi 1. Dodatka IV. B. ovoga Pravilnika
 **7. POSTUPAK**7.1. UZORAK
Odvagati 5 g pripremljenog uzorka s točnošću 0,001 g i staviti u odmjernu
tikvicu od 500 ml (5.1.).
7.2. EKSTRAKCIJA
U tikvicu dodati 450 ml vode čija temperatura mora biti između 20 i 25 °C.
Mućkati na rotacijskoj mućkalici (5.2.) 30 minuta.
Dopuniti vodom do oznake, snažno promućkati i filtrirati kroz suhi nabrani
filter papir bez fosfata u suhu posudu.
7.3. ODREĐIVANJE
Određivanje fosfora provesti u alikvotnome dijelu otopine gravimetrijski
sukladno Metodi 3.2. Dodatka IV. B. ovoga Pravilnika, ili spektrofotometrijski
sukladno HRN 1102, točkama 6.4.2. i 6.4.3 za gnojiva koja ne sadrže metafosfate,
pirofosfate i polifosfate.

**Metoda 3.2.
ODREĐIVANJE EKSTRAHIRANOG FOSFORA GRAVIMETRIJSKA
METODA S KINOLIN
FOSFORMOLIBDATOM**

**1. PREDMET**Ova Metoda utvrđuje postupak za određivanje fosfora u ekstraktima gnojiva.
 **2. PODRUČJE PRIMJENE**Metoda se primjenjuje za određivanje različitih oblika fosfora iz svih
ekstrakata gnojiva(16).
**\_\_\_\_\_\_**(16) Fosfor topiv u
mineralnim kiselinama, vodotopivi fosfor, fosfor topiv u otopinama amonijevog
citrate, fosfor topiv u 2% – tnoj limunskoj kiselini I fosfor topiv u 2% – tnoj
mravljoj kiselini

**3. NAČELO METODE**Nakon moguće hidrolize, različiti oblici fosfora ili ortofosfata ili
ortofosfatni ioni talože se u kiselom mediju u obliku kinolin fosformolibdata.
Nakon filtriranja i ispiranja talog se suši pri temperaturi 250 °C i važe.
U gore spomenutom slučaju nisu uočene smetnje spojeva koji se mogu naći u
otopini (mineralne i organske kiseline, amonijevi ioni, topivi silikati itd.),
ako se za taloženje koristi reagens baziran na natrijvom ili amonijevom
molibdatu.
 **4. REAGENSI**Destilirana ili demineralizirana voda.
4.1. Koncentrirana dušična kiselina (d20 = 1,40 g/ml)
4.2. Priprema reagensa
4.2.1. Priprema reagensa baziranog na natrijevom molibdatu.
Otopina A: Otopiti 70 g natrijevog molibdata dihidrata u 100 ml destilirane
vode.
Otopina B: Otopiti 60 g limunske kiseline monohidrata u 100 ml destilirane vode
i dodati 85 ml koncentrirane dušične kiseline (4.1.).
Otopina C: Pomiješati otopinu A i otopinu B da se dobije otopina C
Otopina D: U 50 ml destilirane vode dodati 35 ml koncentrirane dušične kiseline
(4.1.), zatim 5 ml svježe destiliranog kinolina. Ovu otopinu dodati u otpinu C,
snažno promućkati i pustiti stajati preko noći u mraku. Nakon toga podesiti
destiliranom vodom volumen do 500 ml, ponovo promiješati i filtrirati kroz
stakleni sinter lijevak (5.6.).
4.2.2. Priprema reagensa baziranog na amonijevom molibdatu
Otopina A: U 300 ml destilirane vode otopiti 100 g amonijevog molibdata uz blago
zagrijavanje i povremeno miješanje.
Otopina B: Otopiti 120 g limunske kiseline monohidrata u 200 ml destilirane vode
i dodati 170 ml koncentrirane dušične kiseline (4.1.)
Otopina C: Dodati 10 ml svježe destiliranog kinolina u 70 ml koncentrirane
dušične kiseline (4.1.).
Otopina D: Polako, ali uz stalno miješanje otopinu A dodati u otopinu B. Nakon
snažnog mućkanja dodati otopinu C, dopuniti do 1 litre i ponovo promućkati.
Pustiti stajati dva dana u mraku i filtrirati kroz stakleni sinter lijevak
(5.6.).
Reagensi 4.2.1. i 4.2.2. mogu biti upotrebljeni na isti način. Oba se moraju
čuvati u mraku, u zatvorenoj polietilenskoj boci.
 **5. OPREMA**5.1. Standardna laboratorijska oprema i Erlenmayerova tikvica širokog grla od
500 ml.
5.2. Graduirane pipete od 10, 25 i 50 ml
5.3. Lončić za filtriranje poroziteta 5 – 20 µm
5.4. Büchnerova boca
5.5. Sušionik namješten na temperaturu 250 (±± 10) °C
5.6. Stakleni sinter lijevak poroziteta 5 – 20 µm
 **6. POSTUPAK**6.1. OBRADA OTOPINE
Odpipetirati alikvotni dio ekstrakta gnojiva (prema Tablici 12.) koji sadrži oko
0,01 g PO i staviti u Erlenmayerovu tikvicu od 500 ml. Dodati 15 ml
koncentrirane dušične kiseline(17) (4.1.) i razrijediti vodom na oko 100 ml.

*Tablica 12.*: ODREĐIVANJE ALIKVOTNIH DIJELOVA OTOPINE FOSFATA

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| **% P2O5  U GNOJIVU** | **% P  U GNOJIVU** | **UZORAK ZA ANALIZU (g)** | **RAZRIJEĐENJE  (do ml)** | **UZORAK  (ml)** | **RAZRIJEĐENJE  (do ml)** | **UZORAK ZA TALOŽENJE  (ml)** | **FAKTOR PRETVORBE KINOLIN FOSFORMOLIBDATA (F) u% P2O5** | **FAKTOR PRETVORBE KINOLIN FOSFORMOLIBDATA (F") u% P** |
| 5 – 10 | 2,2 – 4,4 | 1 | 500 | - | - | 50 | 32,074 | 13,984 |
| 5 | 500 | - | - | 10 | 32,074 | 13,984 |
| 10 – 25 | 4,4 – 11,0 | 1 | 500 | - | - | 25 |  | 64,148 | 27,968 |
| 5 | 500 | 50 | 500 | 50 | 64,148 | 27,968 |
| >25 | >11 | 1 | 500 | - | - | 10 | 160,370 | 69,921 |
| 5 | 500 | 50 | 500 | 25 | 128,296 | 55,937 |

\_\_\_\_\_\_
(17) 21 ml, kada otopina za
taloženje sadrži više od 15 ml citratne otopine (neutralni citrat, Peterman ili
Jouhle alkalni citrat).

6.2. HIDROLIZA
U prisutnosti metafosfata, pirofosfata ili polifosfata u otopini je potrebno
provesti hidrolizu kako slijedi.
Sadržaj u Erlenmayerovoj tikvici staviti da polako kuha i održavati temperaturu
dok hidroliza nije potpuna (to obično traje 1 sat). Da bi se izbjegao gubitak
prskanjem i prekomjernim uparavanjem koje će smanjiti početni volumen više od
polovice, potre, potrebno je koristi povratno hladilo. Nakon hidrolize dopuniti
destiliranom vodom na početni volumen.
6.3. VAGANJE LONČIĆA
Osušiti lončiće za filtriranje (5.3.) najmanje 15 min u sušioniku pri 250 (± 10)
°C. Izvagati ih nakon hlađenja u eksikatoru.
6.4. TALOŽENJE
Kiselu otopinu u Erlenmayerovoj zagrijati do vrenja i započeti taloženje
s kinolin fosformolibdatom. Dodavati 40 ml reagensa za taloženje (4.2.1.) ili
(4.2.2.)(18) kap po kap uz konstantno miješanje. Staviti Erlenmayerovu tikvicu u
vodnu kupelj 15 min uz povremeno miješanje. Otopina se može filtrirati odmah ili
nakon hlađenja.
6.5. FILTRIRANJE I ISPIRANJE
Filtrirati otopinu dekantacijom pod vakumom. Oprati talog u Ernelmayerovoj
tikvici s 30 ml vode. Dekantirati i filtrirati otopinu. Ponoviti postupak 5
puta. Kvantitativno prenijeti ostatak taloga u lončić i isprati vodom. Isprati 4
puta s 20 ml vode i ostaviti da se talog osuši prije svakog dodatka. Potpuno
osušiti talog.
6.6. SUŠENJE I VAGANJE
Obrisati vanjsku stranu lončića filter papirom. Prenijeti lončić u sušionik
(5.5.) na temperaturu 250 °C i ostaviti tamo do stalne mase (obično 15 min).
Ostaviti da se ohladi u eksikatoru na sobnu temperaturu i odmah izvagati.
6.7. SLIJEPA PROBA
Za svaku seriju određivanja potrebno je napravi slijepu probu, upotrebom samo
reagensa i otopina upotrebljenih u ekstrakciji (citronska kis. itd.) i uzeti u
obzir kod izračunavanja konačnog rezultata.
6.8. PROVJERA
Provesti određivanje upotrebom alikvotnog dijela otopine kalijevog dihidrogen
fosfata koja sadrži 0,01 g PO.
**\_\_\_\_\_\_\_**(18) Za taloženje fosfata iz
otopine koja sadrži više od 15 ml citratne otopine (neutralni, Petermanov ili
Jouliev), koja treba biti zakiseljena s 21 ml conc HNO₃ prema 6.1. upotrijebiti
80 ml reagensa za taloženje.

**7. PRIKAZ REZULTATA**
Ako je analizirani uzorak razrijeđen kao u Tablici 12., primjenjuje se sljedeća
formula:

*% P u gnojivu = (A – a) × F'*

ili

*% P2O5 u gnojivu = (A – a) × F*

gdje je:
A = masa kinolin fosformolibdata, u gramima
a = masa kinolin fosformolibdata dobivena u slijepoj probi, u gramima
F i F’ = faktori dati u zadnje dvije kolone Tablice 12.
Za uzorke čija se razrijeđenja razlikuju od onog u Tablici 12. primjenjuje se
sljedeća formula:

![](dodatni/351568.gif)

ili

![](dodatni/351569.gif)

gdje je:
f i f’ = faktori pretvorbe kinolin fosformolibdata u P2O5 = 0,032074 (f) ili u P =
0,013984 (f’)
D = faktor razrjeđenja
M = masa uzorka za ispitivanje, u gramima

Metoda 4.
KALIJ

**Metoda 4.1.
ODREĐIVANJE VODOTOPIVOG KALIJA**

**1. PREDMET**Ova Metoda utvrđuje postupak za određivanje vodotopivog kalija.
 **2. PODRUČJE PRIMJENE**Sva jednostavna i složena kalijeva gnojiva navedena u Dodatku I. tablicama A.3.,
B.1., B.3. i. B.4. ovoga Pravilnika.
 **3. NAČELO**Kalij u uzorku analizira se otapanjem tvari u vodi. Nakon uklanjanja ili vezanja
supstanci koje mogu smetati kalij se kvantitativno određuje taloženjem u blago
lužnatom mediju u obliku kalijevog tetrafenilborata.
 **4. REAGENSI**Destilirana ili demineralizirana voda.
4.1. *Formaldehid*
Bistra otopina formaldehida 25-35%.
4.2. Kalijev klorid za analizu
4.3. *Otopina natrijevog hidroksida, 10 mol/l*
Pažnja, treba koristiti samo natrijev hidroksid bez kalija.
4.4. *Otopina indikatora*
Otopiti 0,5 g fenolftaleina u 90%-tnom etanolu i dopuniti volumen do 100 ml.
4.5. *Otopina EDTA*
Otopiti 4 g dinatrijeve soli etilendiaminotetraoctene kiseline dihidrata u vodi
u odmjernoj tikvici od 100 ml. Dopuniti volumen i promućkati. Reagens čuvati u
plastičnoj boci.
4.6. *Otopina STPB*
Otopiti 32,5 g natrijevog tetrafenilborata u 480 ml vode, dodati 2 ml otopine
natrijevog hidroksida (4.3) i 20 ml otopine magnezijevog klorida (100 g MgCl2 x 6
H2O na 1 litru).
Miješati 15 minuta i filtrirati kroz fini filter papir bez pepela.
Reagens čuvati u plastičnoj boci.
4.7. *Tekućina za ispiranje*
Razrijediti 20 ml STPB otopine (4.6.) i dopuniti vodom do 1000 ml.
4.8. *Bromna voda*
Zasićena otopina broma u vodi.
 **5. OPREMA**5.1. Odmjerna tikvica od 1000 ml
5.2. Čaša od 250 ml.
5.3. Lončić za filtriranje poroziteta 5-20 µm
5.4. Sušionik namješten na temperaturu 120 (± 10) °C.
5.5. Eksikator
 **6. PRIPREMA UZORKA**Prema Metodi 1. Dodatka IV. B. ovoga Pravilnika
U slučaju kalijevih soli uzorak mora biti dobro usitnjen da bi se dobio
reprezentativan uzorak za analizu. Za ove proizvode upotrijebiti Metodu 1. 6.
(a) Dodatka IV. B. ovoga Pravilnika.
 **7. POSTUPAK**7.1. UZORAK
Odvagati 10 g pripremljenog uzorka s točnošću 0,001 g (5 g za kalijeve soli koje
sadrže više od 50% kalijevog oksida).
Staviti uzorak za ispitivanje u čašu od 600 ml, dodati oko 400 ml vode i kuhati
oko 30 min. Ohladiti i kvantitativno prenijeti u odmjernu tikvicu od 1000 ml,
dopuniti volumen, promućkati i filtrirati u suhu posudu. Odbaciti prvih 50 ml
filtrata (vidjeti opasku na proceduru u postupku 7.6.).
7.2. PRIPREMA ALIKVOTNOG DIJELA ZA TALOŽENJE
Otpipetirati alikvotni dio filtrata koji sadrži 25-50 mg kalija (prema Tablici
13.) i staviti u čašu od 250 ml. Ako je potrebno podesiti volumen na 50 ml s
vodom.
Za uklanjanje smetnji dodati 10 ml otopine EDTA (4.5.), nekoliko kapi otopine
fenolftaleina (4.4.) i uz miješanje kap po kap otopine natrijevog hidroksida
(4.3.) do promjene boje u crveno. Na kraju dodati nekoliko kapi natrijevog
hidroksida da se osigura suvišak (obično je dovoljno 1 ml natrijevog hidroksida
za neutralizaciju uzorka i suvišak).
Za uklanjanje suviška amonijaka (vidjeti opasku na proceduru u postupku
7.6.(b)). Oprezno kuhati 15 minuta.
Ako je potrebno dodati vode da se dobije volumen od 60 ml.
Pustiti otopinu da zakuha, ukloniti čašu s grijača i dodati 10 ml formaldehida
(4.1.). Dodati nekoliko kapi fenolftaleina, i ako je potrebno, nešto više
natrijevog hidroksida, dok se ne pojavi jasna crvena boja. Pokriti čašu satnim
staklom i staviti u vodenu kupelj 15 min.
7.3. VAGANJE LONČIĆA
Sušiti lončić za filtriranje (5.3.) do konstantne mase u sušioniku (5.4.) pri
120 °C oko 15 min.
Pustiti da se lončić ohladi u eksikatoru i nakon toga izvagati.
7.4. TALOŽENJE
Ukloniti čašu s vodene kupelji i uz miješanje dodavati kap po kap 10 ml otopine
STPB (4.6.). Dodavanje traje oko 2 minute. Sačekati najmanje 10 minuta prije
filtriranja.
7.5. FILTRIRANJE I ISPIRANJE
Filtrirati pod vakumom u izvagani lončić, isprati čašu s tekućinom za ispiranje
(4.7.), oprati talog tri puta s tekućinom za ispiranje (ukupno 60 ml otopine za
ispiranje) i dva puta s 5 do 10 ml vode.
Potpuno osušiti talog.
7.6. SUŠENJE I VAGANJE
Obrisati lončić izvana s filter papirom. Staviti lončić sa sadržajem u sušionik
sat i pol na temperaturu od 120 °C. Ostaviti lončić da se ohladi u eksikatoru na
sobnu tempreraturu i odmah izvagati.
*Opaska na proceduru*(a) Ako je filtrat tamno obojen pipetom otpipetirati alikvot koji sadrži najviše
100 mg KO u odmjernu tikvicu od 100 ml. Dodati bromnu vodu i kuhati dok se ne
ukloni suvišak broma. Poslije hlađenja dopuniti volumen, filtrirati i
kvantitativno odrediti kalij u alikvotnome dijelu filtrata.
(b) Kada u uzorku nije prisutan amonijakalni dušik ili ga ima u maloj količini
ne treba kuhati 15 min.

7.7. ALIKV. ALIKVOTNI DIJELOVI UZORKA KOJI SE TREBAJU UZETI I FAKTORI PRETVORBE
*Tablica 13*.: ZA METODU 4

|  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| **% K2O  U GNOJIVU** | **% K U  GNOJIVU** | **UZORAK ZA ANALIZU (g)** | **UZORAK EKSTRAHIRANE OTOPINE ZA RAZRJEĐENJE (ml)** | **RAZRJEĐENJE(do ml)** | **ALIKVOTNI DIO UZORKA UZET ZA TALOŽENJE (ml)** | **FAKTOR PRETVORBE  (F)  % K2O/  g TPBK** | **FAKTOR PRETVORBE  (F")  % K2O/  g TPBK** |
| 5 – 10 | 4,2 – 8,3 | 10 | - | - | 50 | 26,280 | 21,812 |
| 10 – 20 | 8,3 – 16,6 | 10 | - | - | 25 | 52,560 | 43,624 |
| 20 – 50 | 16,6 – 41,5 | 10 | - | - | 10 | 131,400 | 109,060 |
| 20-50 | 16,6– 41,5 | 10 | 50 | 250 | 50 | 131,400 | 109,060 |
| >50 | >41,5 | 5 | - | - | 10 | 262,800 | 218,120 |
| >50 | >41,5 | 5 | 50 | 250 | 50 | 262,800 | 218,120 |

7.8. SLIJEPA PROBA
Za svaku seriju određivanja provesti slijepu probu uz upotrebu istih količina
reagenasa kao kod analize uzorka i uzeti u obzir kod izračunavanja konačnog
rezultata.
7.9. PROVJERA
Da bi dobili provjeru metode analize, provesti određivanje na alikvotnome dijelu
vodene otopine kalijevog klorida koja ne sadrži više od 40 mg K2O.
 **8. PRIKAZ REZULTATA**Ako se upotrebljavaju uzorci za analizu i razrjeđenja prikazana u Tablici 13.,
primjenjuje se sljedeća formula:

*% K2O u gnojivu = (A – a) × F*
ili

*% K u gnojivu = (A – a) × F'*
gdje je:
*A* = masa taloga u uzorku, izražena u g
*a* = masa taloga u slijepoj probi, izražena u g
*F i F’* = faktori (vidjeti Tablicu 13.).
S uzorcima i razrjeđenjima koji su različiti od onih prikazanih u Tablici 13.
upotrebiti sljedeće formule:

![](dodatni/351570.gif)

ili

![](dodatni/351571.gif)

gdje je:
*f* = faktor pretvorbe KTPB u K2O = 0,1314
*f'* = faktor pretvorbe KTPB u K = 0,10906
*D* = faktor razrjeđenja
*M* = masa uzorka za analizu, u gramima

Metoda 5.
ODREĐIVANJE VLAGE

Određivanje vlage provesti sukladno metodi HRN ISO 760 (Karl Fischerova metoda).

Metoda 6.
KLOR

**Metoda 6.1.
ODREĐIVANJE KLORIDA U ODSUTNOSTI ORGANSKIH TVARI**

**1. PREDMET**Ova Metoda utvrđuje postupak za određivanje klorida, u odsutnosti organskih
tvari.
 **2. PODRUČJE PRIMJENE**Primjenjuje se za sva gnojiva koja ne sadrže organske tvari.
 **3. NAČELO**Kloridi otopljeni u vodi talože se u kiselom mediju mediju pomoću suviška standardne
otopine srebrovog nitrata. Suvišak se titrira otopinom amonijevog tiocijanata u
prisutnosti željezovog amonijevog sulfata (Volhardova metoda).
 **4. REAGENSI**Destilirana ili demineralizirana voda, bez klorida.
4.1. Nitrobenzen ili dietil eter
4.2. Dušična kiselina: 10 mol/l
*opina indikatora*Otopiti 40 g željezovog amonijevog sulfata Fe2(SO4)2 x (NH4)SO4 x 24 H2O, u vodi i
dopuniti do jedne litre.
4.4. Standardna otopina srebrovog nitrata: 0,1 mol/l
Priprema
Kako je ova sol higroskopna i ne može se osušiti bez rizika od raspadanja,
uputno je izvagati oko 9 g, otopiti u vodi i dopuniti volumen do jedne litre.
Podesiti koncentraciju na 0,1 mol/l titracijom s AgNO3 0,1 mol/l.
 **5. OPREMA**5.1. Rotacijska mućkalica (35 do 40 okretaja u minuti)
5.2. Birete
5.3. Odmjerna tikvica od 500 ml
5.4. Erlenmeyerova tikvica od 250 ml
 **6. PRIPREMA UZORKA**Prema Metodi 1. Dodatka IV. B. ovoga Pravilnika
 **7. POSTUPAK**7.1. UZORAK I PRIPREMA OTOPINE
Odvagati 5 g uzorka, s točnošću 0,001 g, u odmjernu tikvicu od 500 ml i dodati
450 ml vode. Mućkati pola sata na rotacijskoj mućkalici (5.1.), dopuniti
destiliranom vodom do 500 ml, promućkati i filtrirati u čašu.
7.2. ODREĐIVANJE
Otpipetirati alikvotni dio filtrata koji ne sadrži više od 0,150 g klorida. Na
primjer 25 ml (0,25 g), 50 ml (0,5 g) ili 100 ml (1 g). Ako je uzeti uzorak
manji od 50 ml, neophodno je podesiti volumen destiliranom vodom do 50 ml.
Dodati 5 ml dušične kiseline 10 mol/l (4.2.), 20 ml otopine indikatora (4.3.) i
dvije kapi standardne otopine amonijevog tiocijanata (iz birete, koja je za ovu
priliku podešena na nulu).
Zatim iz birete dodati standardnu otopinu srebrovog nitrata (4.4.) u suvišku od
2 do 5 ml. Dodati 5 ml nitrobenzena ili 5 ml dietil etera (4.1.) i dobro
promješati da nastane grudasti talog. Titrirati višak srebrovog nitrata
amonijevim tiocijanatom 0,1 mol/l (4.5.), dok se ne pojavi crveno-smeđa boja
koja ostaje nakon što se tikvica lagano promiješa.
*Napomena*Nitrobenzen ili dietil eter (ali prije svega nitrobenzen) sprečavaju reakciju
srebrovog klorida s ionima tiocijanata. Na taj način dobije se jasna promjena
boje.
7.3. SLIJEPA PROBA
Provesti slijepu probu (izostavljajući uzorak) pod istim uvjetima i uzeti u
obzir kod izračunavanja konačnog rezultata.
7.4. PROVJERA
Prije određivanja, provjeriti točnost metode koristeći alikvotni dio svježe
pripremljene otopine kalijevog klorida, koji sadrži poznatu količinu od 100 mg
klorida.
**8. PRIKAZ REZULTATA**Rezultat analize iskazati kao maseni postotak klorida sadržanog u uzorku za
analizu.
Postotak klorida (Cl) u gnojivu je:

![](dodatni/351572.gif)

gdje je
*Vz* = broj mililitara srebrovog nitrata 0,1 mol/l,
*Vcz* = broj mililitara srebrovog nitrata 0,1 mol/l, korištenog za slijepu probu,
*Va* = broj mililitara amonijevog tiocijanata 0,1 mol/l,
*Vca* = broj mililitara amonijevog tiocijanata 0,1 mol/l, korištenog za slijepu
probu,
*M* = masa alikvotnog dijela uzorka, u gramima (7.2.).

Metoda 7.
FINOĆA MLJEVENJA I GRANULOMETRIJSKI SASTAV

**Metoda 7.1.
ODREĐIVANJE FINOĆE MLJEVENJA
(suhi postupak)**

**1. PREDMET**Ova Metoda utvrđuje suhi postupak za određivanje finoće mljevenja.
 **2. PODRUČJE PRIMJENE**Sva gnojiva iz Dodatka I. ovoga Pravilnika, kojima su postavljeni zahtjevi za
finoćom mljevenja, korištenjem sita od 0,630 i 0,160 mm.
 **3. NAČELO**Tresilicom za sita određuje se količina proizvoda čije su granule veće od 0,630
mm i onih između 0,160 i 0,630 mm, te se izračunava postotak finoće mljevenja.
 **4. OPREMA**4.1. Tresilica za sita
4.2. Sita veličine otvora 0,160 i 0,630 mm standardnih veličina (promjera 20 cm
i visine 5 cm)
 **5. POSTUPAK**Odvagati 50 g uzorka s točnošću 0,05 g. Sastaviti dva sita i dno i staviti na
tresilicu (4.1.), sito s većim otvorima staviti na vrh. Uzorak za analizu
staviti na gornje sito. Sijati 10 minuta i odstraniti dio sakupljen na dnu.
Ponovno uključiti tresilicu i nakon jedne minute provjeriti da količina
sakupljena na dnu tijekom ovog vremena ne iznosi više od 250 mg. Ponoviti
postupak (svaki put jednu minutu), dok sakupljena količina nije manja od 250 mg.
Izvagati ostatak materijala na oba sita odvojeno.
 **6. PRIKAZ REZULTATA**% finoće uzorka zaostalog na situ veličine otvora 0,630 mm =(50 – M1) × 2
% finoće uzorka zaostalog na situ veličine otvora 0,160 mm =[50 – (M1 + M2)] × 2
gdje je
M1 = masa ostatka na situ veličine otvora 0,630 mm, u gramima.
M2 = masa ostatka na situ veličine otvora 0,160 mm, u gramima.
Dio koji je prošao kroz sito veličine otvora 0,630 mm, već ranije uklonjen.
Rezultati ovih izračuna zaokružuju se na najbližu jedinicu.

**Metoda 7.2.
ODREĐIVANJE FINOĆE MLJEVENJA MEKIH SIROVIH FOSFATA
(mokri postupak)**

**1. PREDMET**Metoda za određivanje finoće mljevenja mekih sirovih fosfata.
 **2. PODRUČJE PRIMJENE**Meki sirovi fosfati.
 **3. NAČELO**Kod uzoraka sitne veličine čestica, može doći do zgrudnjavanja i tako otežati
suho prosijavanje. Iz tog razloga koristi se mokro prosijavanje.
 **4. REAGENSI**Otopina natrijevog heksametafosfata: 1%.
 **5. OPREMA**5.1. Sita veličine otvora 0,063 i 0,125 mm standardnih veličina (promjera 20 cm
i visine 5 cm); posude za skupljanje
5.2. Stakleni lijevak promjera 20 cm, na postolju
5.3. Čaše od 250 ml
5.4. Sušionik
 **6. METODA ANALIZE**6.1. UZIMANJE UZORAKA
Odvagati 50 g uzorka, s točnosću 0,05 g. Oprati obje strane sita vodom i staviti
sito veličine otvora 0,125 mm iznad sita 0,063 mm.
6.2. POSTUPAK
Staviti uzorak za analizu na gornje sito. Sijati pod slabim mlazom hladne vode
(može se koristiti voda iz slavine), sve dok voda praktički ne bude bistra kada
prolazi kroz sito. Treba paziti i osigurati takav protok vode da se donje sito
nikada ne napuni vodom.
Kada se čini da je ostatak na gornjem situ više manje konstantan odstraniti ovo
sito, i u međuvremenu ga staviti na posudu za sakupljanje.
Nastaviti mokro sijanje kroz donje sito još nekoliko minuta dok voda koja kroz
njega prolazi nije gotovo bistra.
Zamijeniti sito od 0,125 mm sa sitom od 0,063 mm. Prebaciti sav talog iz posude
za sakupljanje na gornje sito i ponovno sijati pod slabim mlazom vode sve dok
voda ponovno ne postane gotovo bistra.
Kvantitativno prenijeti svaki od ostataka u različite čaše koristeći lijevak,
ostaviti da odstoji oko jednu minutu i dekantirati vodu što je više moguće.
Staviti čaše u sušionik na 150 °C dva sata.
Pustiti da se ohlade, četkom odvojiti ostatak i izvagati ga.
 **7. PRIKAZ REZULTATA**Rezultate računa zaokružiti na najbližu jedinicu.
% finoće ostatka zaostalog na situ 0,125 mm = (50 M1) × 2
% finoće ostatka zaostalog na situ 0,063 mm = [(50 (M1 + M2)] × 2
gdje je
M1 = masa ostatka na situ 0,125 mm, u gramima
M2 = masa ostatka na situ 0,063 mm, u gramima.
 **8. NAPOMENE**Ako se primijeti prisutnost grudica nakon prosijavanja, analiza bi se trebala
provesti ponovno na sljedeći način.
Polagano staviti 50 g uzorka u tikvicu od jedne litre koja sadrži 500 ml otopine
natrijevog heksametafosfata uz neprestano miješanje. Začepiti tikvicu i jako
prom
promućkati rukom da se smrve grudice. Prenijeti cijelu suspenziju na gornje sito
i dobro oprati tikvicu. Nastaviti analizu kako je opisano u 6.2.

**Metoda 7.3.
ODREĐIVANJE GRANULOMETRIJSKOG SASTAVA**

Određivanje granulometrijskog sastava gnojiva provesti sukladno metodi HRN ISO
8397.

Metode 8.
SEKUNDARNA HRANJIVA

**Metoda 8.1.
EKSTRAKCIJA UKUPNOG KALCIJA, MAGNEZIJA, NATRIJA I UKUPNOG SUMPORA U
OBLIKU SULFATA**

**1. PREDMET**Ova Metoda utvrđuje postupak ekstrakcije ukupnog kalcija, magnezija i natrija te
ukupnog sumpora prisutnog u obliku sulfata, tako da isti ekstrakt može biti
korišten za određivanje svakog hranjiva prema zahtjevu.
 **2. PODRUČJE PRIMJENE**
Metoda se primjenjuje na gnojiva u kojima se deklarira ukupni kalcij, magnezij,
natrij i ukupni sumpor u obliku sulfata, koja se nalaze u Dodatku I. ovoga
Pravilnika.
 **3. NAČELO**Otapanje kuhanjem u razrjeđenoj klorovodičnoj kiselini.
 **4. REAGENSI**Razrjeđena klorovodična kiselina
Jedan volumen klorovodične kiseline (d20 = 1,18 g/ml) pomiješati s jednim
volumenom vode.
 **5. OPREMA**Električna grijača ploča s mogućnošću temperaturne kontrole.
 **6. PRIPREMA UZORKA**Prema Metodi 1. Dodatka IV. B. ovoga Pravilnika.
 **7. POSTUPAK**7.1. UZORAK ZA ISPITIVANJE
Kalcij, magnezij, natrij i sumpor u obliku sulfata ekstrahiraju se iz 5 g
uzoraka za ispitivanje, vagano s točnošću 1 mg.
Kada gnojivo sadrži više od 15% sumpora (S) ili 37,5% SO3 i više od 18,8% kalcija
(Ca) ili 26,3% CaO ekstrakcija kalcija i sumpora provodi se iz jednog grama
uzoraka za ispitivanje, vagano s točnošću 1 mg. Uzorak za ispitivanje prenijeti
u čašu od 600 ml.
7.2. PRIPREMA OTOPINE
Dodati oko 400 ml vode i, ako uzorak sadrži značajnu količinu karbonata,
pažljivo u malim obrocima dodati 50 ml razrjeđene klorovodične kiseline (4.).
Zakuhati otopinu i održavati da kuha 30 minuta. Pustiti da se ohladi uz
povremeno miješanje. Kvantitativno prenijeti u odmjernu tikvicu od 500 ml,
dopuniti vodom do oznake i promućkati. Filtrirati kroz suhi filter papir u suhu
posudu uz odbacivanje prvog dijela. Filtrat mora biti bistar. Ako filtrat nije
odmah u upotrebi potrebno ga je začepiti.

**Metoda 8.2.
EKSTRAKCIJA UKUPNOG SUMPORA PRISUTNOG U RAZLIČITIM OBLICIMA**

**1. PREDMET**Ova Metoda utvrđuje postupak ekstrakcije ukupnog sumpora sadržanog u gnojivu u
elementranom obliku i/ili drugim kemijskim spojevima.
 **2. PODRUČJE PRIMJENE**Metoda se primjenjuje na gnojiva u kojima se deklarira ukupni sumpor prisutan u
različitim oblicima (elementrani, tiosulfatni, sulfitni i sulfatni) koja se
nalaze u Dodatku I. ovoga Pravilnika.
 **3. NAČELO**Elementarni sumpor se u lužnatoj sredini prevodi u polisulfide i tiosulfate, a
ti se onda zajedno sa sulfitima koji mogu biti prisutni, oksidiraju vodikovim
peroksidom. Različiti oblici sumpora na taj način prevode se u sulfate koji se
određuju taloženjem sa barijevim sulfatom (Metoda 8.9. Dodatka IV. B. ovoga
Pravilnika).
 **4. REAGENSI**4.1. Razrijeđena klorovodična kiselina
Jedan volumen klorovodične kiseline (d20 = 1,18 g/ml) pomiješati s jednim
volumenom vode
4.2. Otopina natrijevog hidroksida, NaOH, minimum 30% (d20 = 1,33 g/ml)
4.3. Otopina vodikovog peroksida, 30% m/m
4.4. Vodena otopina barijevog klorida, BaCl2 x 2 H2O, 122 grama po litri
 **5. OPREMA**Električna grijaća ploča s mogućnošću temperaturne kontrole.
 **6. PRIPREMA UZORKA**
Prema Metodi 1. Dodatka IV. B. ovoga Pravilnika
 **7. POSTUPAK**7.1. UZORAK ZA ISPITIVANJE
Odvagati količinu gnojiva koja sadrži između 80 i 350 mg sumpora (S) ili 200 do
875 mg SO3, s točnošću od 1 mg.
U pravilu (gdje je S < 15%) odvagati 2,5 g. Uzorak staviti u čašu od 400
mililitara.
7.2. OKSIDACIJA
Dodati 20 ml otopine natrijevog hidroksida (4.2.) i 20 ml vode. Pokriti satnim
staklom. Kuhati 5 min na grijačoj ploći (5.). Skinuti s grijače ploče. Mlazom
vruće vode sakupiti sumpor nakupljen na stijenci čaše i kuhati 20 min. Ostaviti
da se ohladi.
Dodavati vodikov peroksid (4.3.) u obrocima po 2 ml, sve dok reakcija ne
prestane. Potrebno je 6 do 8 obroka. Ostaviti otopinu 1 sat kako bi se nastavila
oksidacija, zatim ugrijati do vrenja i kuhati 30 min. Ostaviti da se ohladi.
7.3. PRIPREMA OTOPINE ZA ANALIZU
Dodati približno 50 ml vode i 50 ml razrijeđene klorovodične kiseline (4.1.).
Ako je sadržaj sumpora (S) manji od 5%:
Filtrirati u čašu od 600 ml. Ostatak na filter papiru isprati nekoliko puta s
hladnom vodom. Nakon ispiranja provjeriti prisutnost sulfata u zadnjim kapima
filtrata upotrebom otopine barijevog klorida (4.4.). Filtrat mora biti potpuno
bistar. Sulfati se određuju iz ukupnog filtrata u skladu s Metodom 8.9. Dodatka
IV. B. ovoga Pravilnika.
Ako je sadržaj sumpora (S) veći od 5%:
Kvantitativno prenijeti u odmjernu tikvicu od 250 ml, dopuniti vodom i
promućkati. Filtrirati kroz suhi filter papir u suhu posudu. Filtrat mora biti
potpuno bistar. Začepiti posudu, ako se otopina ne koristi odmah. Sulfati se
određuju iz alikvotnoga dijela otopine taloženjem u obliku barijevog sulfata
(Metoda 8.9. Dodatka IV. B. ovoga Pravilnika).

**Metoda 8.3.
EKSTRAKCIJA VODOTOPIVOG KALCIJA, MAGNEZIJA, NATRIJA I SUMPORA U
OBLIKU SULFATA**

**1. PREDMET**Ova Metoda utvrđuje postupak ekstrakcije vodotopivog kalcija, magnezija, natrija
i sumpora – u obliku sulfata, tako da se isti ekstrakt može koristiti kod
određivanja svakog hranjiva.
 **2. PODRUČJE PRIMJENE**Metoda se primjenjuje isključivo na gnojiva kod kojih se deklarira vodotopivi
kalcij, magnezij, natrij i sumpor u obliku sulfata, koja se nalaze u Dodatku I.
ovoga Pravilnika.
 **3. NAČELO**Hranjiva se otapaju kuhanjem u vodi.
 **4. REAGENSI**Destilirana ili demineralizirana voda odgovarajuće čistoće.
 **5. OPREMA**Električna grijaća ploča s mogućnošću temperaturne kontrole.
 **6. PRIPREMA UZORKA**Prema Metodi 1. Dodatka IV. B. ovoga Pravilnika.
 **7. POSTUPAK**7.1. UZORAK ZA ISPITIVANJE
Kada gnojivo ne sadrži sumpor ili kada je taj sadržaj manji od 3% sumpora (S)
tj. 7,5% SO3, i kada je sadržaj kalcija manji od 4% kalcija (Ca) ili 5,6% CaO,
odvagati oko 5 g uzorka s točnošću 1 mg.
Kada gnojivo sadrži više od 3% sumpora (S) i više od 4% kalcija (Ca) odvagati
oko 1 g uzorka s točnošću 1 mg.
Uzorak za ispitivanje prenijeti u čašu od 600 ml.
7.2. PRIPREMA OTOPINE
Dodati oko 400 ml vode i kuhati 30 minuta. Pustiti da se ohladi, povremeno
promješati i kvantitativno prenijeti u odmjernu tikvicu od 500 ml. Dopuniti do
oznake vodom i promućkati.
Filtrirati kroz suhi filter papir u suhu posudu uz odbacivanje prvog dijela
filtrata. Filtrat mora biti potpuno bistar.
Začepiti posudu, ako se otopina ne koristi odmah.

**Metoda 8.4.
EKSTRAKCIJA VODOTOPIVOG SUMPORA KADA JE SUMPOR U RAZLIČITIM OBLICIMA**

**1. PREDMET**Ova Metoda utvrđuje postupak ekstrakcije vodotopivog sumpora sadržanog u gnojivu
u različitim oblicima.
 **2. PODRUČJE PRIMJENE**Metoda se primjenjuje za gnojiva iz Dodatka I. ovoga Pravilnika, u kojima je
deklariran vodotopivi sumporov (VI) oksid.
 **3. NAČELO**Sumpor otopljen u hladnoj vodi prevodi se u sulfate oksidacijom vodikovim
peroksidom u lužnatoj sredini.
 **4. REAGENSI**4.1. Razrijeđena klorovodična kiselina<>
Jedan volumen klorovodične kiseline (d20 = 1,18 g/ml) pomiješati s jednim
volumenom vode
4.2. Otopina natrijevog hidroksida, NaOH, minimum 30% (d20 = 1,33 g/ml)
4.3. Otopina vodikovog peroksida, 30% m/m
 **5. OPREMA**5.1. Odmjerna tikvica od 500 ml po Stohmannu
5.2. Rotacijska mućkalica, okretaja/min
5.3. Električna grijaća ploča s mogućnošću temperaturne kontrole.
 **6. PRIPREMA UZORKA**Prema Metodi 1. Dodatka IV. B. ovoga Pravilnika.

**7. POSTUPAK**
7.1. UZORAK ZA ISPITIVANJE
Kada gnojivo sadrži najviše 3% sumpora (S), tj. 7,5% SO3, uz najviše 4% kalcija
(Ca), tj. 5,6% CaO, odvagati 5 g gnojiva s točnošću 1 mg.
Kada gnojivo sadrži više od 3% sumpora (S), više od 4% kalcija (Ca), odvagati 1
g gnojiva s točnošću 1 mg.
Uzorak prenijeti u tikvicu od 500 mililitara (5.1.).
7.2. PRIPREMA OTOPINE
Dodati približno 400 ml vode. Začepiti i mućkati na mućkalici (5.2.) 30 minuta.
Dopuniti volumen vodom i promućkati. Filtrirati kroz suhi filter papir u suhu
tikvicu. Začepiti, ako se otopina ne koristi odmah.
7.3. OKSIDACIJA ALIKVOTNOGA DIJELA ZA ANALIZU
Uzeti alikvotni dio ekstrahirane otopine koji ne sadrži više od 50 ml, a koji po
mogućnosti sadrži između 20 i 100 mg sumpora (S).
Ako je potrebno, podesiti volumen na 50 ml dodatkom vode. Dodati 3 ml otopine
natrijevog hidroksida (4.2.) i 2 ml otopine vodikovog peroksida (4.3.). Pokriti
satnim staklom, staviti na grijaću ploču (5.3.) i lagano kuhati 1 sat. Nastaviti
dodavati vodikov peroksid u obrocima po 1 ml sve dok se reakcija ne završi
(maksimalna količina 5 ml).
Ostaviti da se ohladi. Skinuti satno staklo, a donju stranu isprati u čašu.
Dodati oko 20 ml razrijeđene klorovodične kiseline (4.1.). Dopuniti volumen
vodom do oko 300 ml.
Sadržaj sulfata određuje se u cijeloj količini oksidirane otopine sukladno
Metodi 8.9. Dodatka IV. B. ovoga Pravilnika.

**Metoda 8.5.
EKSTRAKCIJA I ODREĐIVANJE ELEMENTARNOG SUMPORA**

UPOZORENJE:
U ovoj Metodi koristi se ugljikov (IV) disulfid (CS2) te se moraju poduzeti
potrebne sigurnosne mjere s obzirom na:
– skladištenje CS2
– zaštitnu opremu za osoblje
– profesionalnu higijenu
– zaštitu od vatre i eksplozije
– raspoloživost reagensa
Metoda zahtijeva iskusne djelatnike i odgovarajuće opremljen laboratorij.
 **1. PREDMET**Ova Metoda utvrđuje postupak ekstrakcije i određivanja elementarnog sumpora
sadržanog u gnojivu.
 **2. PODRUČJE PRIMJENE**Metoda se primjenjuje na gnojiva iz Dodatka I. ovoga Pravilnika, u kojima je
deklariran ukupni sumpor u elementarnom obliku.
 **3. NAČELO**Nakon uklanjanja topivih spojeva elementarni sumpor se ekstrahira ugljikovim
disulfidom i određuje gravimetrijski u ekstraktu.
 **4. REAGENSI**Ugljikov (IV) disulfid.
 **5. OPREMA**5.1. Tikvica za ekstrakciju s ubrušenim čepom od 100 mililitara
5.2. Soxhlet aparat s odgovarajućim filterima (tuljcima)
5.3. Rotacijski vakuum isparivač
5.4. Sušionik s ventilatorom, namješten na 90 (±± 2) °C
5.5. Porculanske Petrijeve zdjelice promjera 5 – 7 cm, visine ne veće od 5 cm
5.6. Električna grijaća ploča s mogućnošću temperaturne kontrole.
 **6. PRIPREMA UZORKA**Prema Metodi 1. Dodatka IV. B. ovoga Pravilnika.

**7. POSTUPAK**7.1. UZORAK ZA ISPITIVANJE
Odvagati 5 do 10 g uzorka s točnošću 1 mg i staviti ga u tuljac za Soxhlet
aparat (5.2.).
7.2. EKSTRAKCIJA SUMPORA
Vrućom vodom temeljito isprati sadržaj kako bi se uklonili svi topivi spojevi.
Najmanje jedan sat sušiti u sušioniku (5.4.) pri temperaturi 90 °C. Zatim filter
(tuljac) staviti u Soxhlet aparat (5.2.).
U ekstrakcijsku tikvicu (5.1.) staviti nekoliko staklenih kuglica i izvagati
(Po), tada dodati 50 ml ugljikovog (IV) disulfida (4.1.).
Spojiti aparaturu i ekstrahirati elementarni sumpor 6 sati. Isključiti grijanje
i nakon hlađenja odvojiti tikvicu. Spojiti tikvicu na rotacijski vakuum
isparivač (5.3.) i ispariti sve dok se sadržaj tikvice ne skrutne u spužvastu
masu.
Osušiti tikvicu u sušioniku (5.4.) pri 90 °C do konstantne mase (P1) (uglavnom je
potrebno 1 sat).
7.3. ODREĐIVANJE ČISTOĆE ELEMENTARNOG SUMPORA
Ugljikov (IV) disulfid može ekstrahirati i druge tvari, u isto vrijeme uz
elementarni sumpor. Čistoća elementarnog sumpora određuje se na sljedeći način:
Što je više moguće, homogenizirati sadržaj u tikvici. Iz nje uzeti 2 do 3 g i
odvagati s točnošću 1 mg (n) i staviti u Petrijevu zdjelicu (5.5.). Odvagati
zdjelicu sa sadržajem (P2). Staviti je na zagrijanu grijaću ploču (5.6.)
temperature do 220 °C, da se spriječi paljenje sumpora. Nastaviti sa
sublimacijom 3 do 4 sata, odnosno dok se ne postigne konstantna masa (P3).
*Napomena*Za neka gnojiva nije potrebno odrediti čistoću sumpora. U tom slučaju izostavlja
se točka 7.2.
 **8. PRIKAZ REZULTATA**Postotak elementarnog sumpora (S) sadržanog u gnojivu je:

![](dodatni/351573.gif)

gdje je:
*m* = masa uzorka gnojiva za ispitivanje, u gramima
*Po* = masa Soxhlet tikvice, u gramima
*P1* = masa Soxhlet tikvice i onečišćenog sumpora nakon sušenja
*n* = masa onečišćenog sumpora prije pročišćavanja, u gramima
*P2* = masa Petrijeve zdjelice
*P3* = masa Petrijeve zdjelice nakon sublimacije sumpora

**Metoda 8.6.
MANGANOMETRIJSKO ODREĐIVANJE EKSTRAHIRANOG KALCIJA TALOŽENOG U OBLIKU
OKSALATA**

**1. PREDMET**Ova Metoda utvrđuje postupak određivanja kalcija u ekstraktu gnojiva.
 **2. PODRUČJE PRIMJENE**Metoda se primjenjuje na gnojiva iz Dodatka I. ovoga Pravilnika u kojima je
deklariran ukupni i/ili vodotopivi kalcij.
 **3. NAČELO**Taloženje kalcija sadržanog u alikvotnome djelu ekstrakcijske otopine u obliku
oksalata i određivanje titracijom s kalijevim permanganatom.
 **4. REAGENSI**4.1. *Razrijeđena klorovodična kiselina*
Jedan volumen klorovodične kiseline (d20 = 1,18 g/ml) pomiješati s jednim
volumenom vode
4.2. *Razrijeđena sumporna kiselina 1:10*
Jedan volumen sumporne kiseline (d20 = 1,84) pomiješati s deset volumena vode
4.3. *Razrijeđena amonijačna otopina 1:1*
Jedan volumen amonijačne vode (d20 = 0,88 g/ml) pomiješati s jednim volumenom vode
4.4. Zasićena otopina amonijevog oksalata ((NH4)2C2O4 x H2O) na temperaturi okoline
(oko 40 g/l).
4.5. Otopina limunske kiseline, 30% (m/V)
4.6. Otopina amonijevog klorida, 5% (m/V)
4.7. Otopina indikatora bromtimol plavog u etanolu 95%-tnom, 0,1% (m/V)
4.8. Otopina indikatora bromkrezol zelenog u etanolu 95%-tnom, 0,04% (m/V)
4.9. Standardna otopina kalijevog permanganata, 0,02 mol/l
 **5. OPREMA**5.1. Lončić za filtriranje sa sinter dnom poroznosti 5-20 µ
5.2. Vruća vodena kupelj
 **6. PRIPREMA ALIKVOTA ZA ANALIZU**Otpipetirati alikvotni dio ekstrakcijske otopine dobivene Metodom 8.1. ili 8.3.
Dodatka IV. B. ovoga Pravilnika, koji sadrži između 15 i 50 mg Ca (odnosno 21 do
70 mg CaO). Ovaj alikvot označiti kao V2. Staviti u čašu od 400 mililitara. Ako
je potrebno, neutralizirati s nekoliko kapi amonijačne otopine (4.3.) sve dok se
boja indikatora (4.7.) ne promijeni iz zelene u plavu.
Dodati jedan ml otopine limunske kiseline (4.5.) i 5 ml otopine amonijevog
klorida (4.6.).
 **7. TALOŽENJE KALCIJEVOG OKSALATA**Dodati oko 100 ml vode. Zagrijati do vrenja i doda i dodati 8 do 10 kapi otopine
indikatora (4.8.), i polako 50 ml vruće otopine amonijevog oksalata (4.4.). Ako
se pojavi talog potrebno ga je otopiti dodatkom nekoliko kapi klorovodične
kiseline (4.1.). Neutralizirati vrlo polako, uz stalno miješanje s amonijačnom
otopinom (4.3.), dok se ne postigne pH 4,4 do 4,6, (tj. do promjene boje
indikatora (4.8.lene u plavu). Staviti čašu u vruću vodenu kupelj (5.2.),
oko 30 min.
Premjestiti čašu iz vodene kupelji, ostaviti da se ohladi 1 sat a zatim
filtrirati kroz lončić za filtriranje (5.1.).
 **8. TITRACIJA OKSALATNOG TALOGA**Ispirati čašu i filter lončić sve dok se suvišak amonijevog oksalata u
potpunosti ne ukloni (odsutnost klorida provjerava se u vodi od ispiranja).
Staviti lončić u čašu od 400 ml i otopiti talog s 50 ml vruće sumporne kiseline
(4.2.). U čašu dodati vode do volumena od oko 100 ml. Zagrijati na temperaturu
70 do 80 °C i titrirati otopinom kalijevog permanganata (4.9.) kap po kap sve
dok se ružičasta boja ne zadrži najmanje jednu minutu. Volumen utrošene otopine
označiti sa n.
 **9. PRIKAZ REZULTATA**Sadržaj kalcija (Ca) u gnojivu je:

![](dodatni/351574.gif)

gdje je:
*n* = broj utrošenih mililitara permanganata
*m* = masa uzorka za ispitivanje, u gramima
*v2* = volumen alikvota, u mililitrima
*v1* = volumen ekstrakcijske otopine, u mililitrima
*t* = koncentracija otopine permanganata u mol/l

CaO (%) = Ca (%) x 1,400

**Metoda 8.7.
ODREĐIVANJE MAGNEZIJA ATOMSKOM APSORPCIJSKOM SPEKTROMETRIJOM**

**1. PREDMET**Ova Metoda utvrđuje postupak za određivanje magnezija u ekstraktima gnojiva.
 **2. PODRUČJE PRIMJENE**Metoda se primjenjuje za ekstrakte gnojiva iz Dodatka I. ovoga Pravilnika,
dobivene Metodama 8.1. i 8.3. Dodatka IV. B. ovoga Pravilnika, u kojima je
deklariran ukupni i/ili vodotopivi magnezij s izuzetkom sljedećih gnojiva
navedenih u Dodatku I. Tablici D. ovoga Pravilnika, a odnose se na sekundarna
hranjiva.
– broj 4 (kiserit)
– broj 5 (magnezijev sulfat) i 5.1. (otopina magnezijevog sulfata)
– s izuzetkom kalijevih gnojiva navedenih u Dodatku I. Tablica A. 3. ovoga
Pravilnika
– broj 7 (kiserit s kalijevim sulfatom)
– na koja se primjenjuje Metoda 8.8. Dodatka IV. B. ovoga Pravilnika
Ispod navedena metoda primjenjuje se za sve ekstrakte gnojiva koji sadrže
elemenate u količinama koje bi mogle smetati kod kompleksometrijskog određivanja
magnezija.
 **3. NAČELO**Određivanje magnezija atomskom apsorpcijskom spektrometrijom provodi se nakon
odgovarajućeg razrjeđivanja ekstrakta.
 **4. REAGENSI**4.1. Otopina klorovodične kiseline, 1 mol/l
4.2. Otopina klorovodične kiseline, 0,5 mol/l
*4.3. Standardna otopina magnezija, 1,00 mg/ml*4.3.1. Otopiti 1,013 g magnezijevog sulfata (MgSO4 x 7 H2O) u 0,5 mol/l otopini
klorovodične kiseline (4.2.).
4.3.2. Odvagati 1,658 g magnezijevog oksida (MgO) predhodno kalciniranog i
oslobođenog svih tragova karbonata. Prenijeti u čašu sa 100 ml vode i 120 ml 1
mol/l otopine klorovodične kiseline (4.1.). Nakon otapanja kvantitativno
prenijeti u odmjernu tikvicu od 1000 ml. Dopuniti vodom do oznake i promućkati.
ili
4.3.3. Komercijalna standardna otopina
Laboratorij je odgovoran za provjeru takve otopine.
*4.4. Otopina stroncijevog klorida*Otopiti 75 g stroncijevog klorida (SrCl2 x 6 H2O) u otopini klorovodične kiseline
(4.2.) i dopuniti odmjernu tikvicu od 500 ml do oznake istom kiselinom.
 **5. OPREMA**5.1. Atomski apsorpcijski spektrometar opremljen s magnezijevom lampom
postavljenom na 285,2 nm
5.2. Plamen zrak – acetilen
 **6. PRIPREMA UZORKA**Prema Metodi 8.1. i 8.3. Dodatka IV. B. ovoga Pravilnika.
 **7. POSTUPAK**7.1. Ako je u gnojivu deklariran sadržaj magnezija (Mg) veći od 6% (tj. 10% MgO)
otpipetirati 25 ml (V1) ekstrakcijske otopine (6.). Prenijeti u odmjernu tikvicu
od 100 ml, dopuniti vodom i promućkati. Faktor razrijeđenja je D1 = 100/V1
7.2. Otpipetirati 10 ml ekstrakcijske otopine (6.) ili otopine (7.1.). Prenijeti
u odmjernu tikvicu od 200 ml. Dopuniti volumen 0,5 mol/l otopinom klorovodične
kiseline (4.2.) i promućkati. Faktor razrjeđenja je 200/10
7.3. Razrijediti otopinu (7.2.) s 0,5 mol/l otopinom klorovodične kiseline
(4.2.) tako da se dobije koncentracija u optimalnom radnom području spektrometra
(5.1.). V2 je volumen uzorka u 100 ml. Faktor razrijeđenja je D2 = 100/V2
Otopina treba sadržavati 10% (V/V) otopine stroncijevog klorida (4.4.).
7.4. PRIPREMA SLIJEPE PROBE
Pripremiti slijepu probu ponovivši cijeli postupak ekstrakcije kao u Metodi 8.1.
ili 8.3. Dodatka IV. B. ovoga Pravilnika, ali bez uzorka gnojiva.
7.5. PRIPREMA STANDARDNIH OTOPINA
Razrjediti standardnu otopinu (4.3.) s otopinom klorovodične kiseline 0,5 mol/l
i pripremiti najmanje 5 standardnih otopina uključujući koncentracije unutar
optimalnog radnog područja aparata (5.1.).
Ove otopine trebaju sadržavati 10% (V/V) otopine strocnijevog klorida (4.4.).
7.6. MJERENJE
Namjestiti spektrometar (5.1.) na valnu duljinu 285,2 nm.
Standardne otopine (7.5.), otopine uzorka (7.3.) i slijepu probu (7.4.)
usisavati jednu za drugom uz ispiranje cijevčice instrumenta s otopinom prije
sljedećeg mjerenja. Ponoviti ovu operaciju tri puta. Nacrtati baždarnu krivulju
nanošenjem srednje vrijednosti apsorpcije za svaki standard (7.5.) na ordinatu,
a odgovarajuću vrijednost koncentracije magnezija u µg/ml na apcisu. Odrediti
koncentraciju magnezija u uzorku (7.3.), Xs i slijepoj probi (7.4.) Xb, iz
baždarne krivulje.
 **8. PRIKAZ REZULTATA**Izračunati sadržaj magnezija (Mg) ili magnezijevog oksida (MgO) u uzorku iz
baždarne krivulje, uzimajući u obzir slijepu probu.
Postotak magnezija u gnojivu (Mg) jednak je:

![](dodatni/351575.gif)

gdje je:
*Xs* = koncentracija analizirane otopine očitana iz baždarne krivulje u µg/ml.
*Xb* = koncentracija slijepe probe očitana iz baždarne krivulje u µg/ml.
*D1* = faktor razrjeđenja kada je otopina razrijeđena kao u (7.1.).
To je jednako 4, ako je uzeto 25 ml uzorka.
To je jednako 1 kada otopina nije razrijeđena.
*D2* = faktor razrijeđenja u (7.3.)
*M* = masa uzorka za ispitivanje uzeta za ekstrakciju
MgO (%) = Mg (%)/0,6

**Metoda 8.8.
ODREĐIVANJE MAGNEZIJA KOMPLEKSOMETRIJSKI**

**1. PREDMET**Ova Metoda utvrđuje postupak određivanja magnezija u ekstraktu gnojiva.
 **2. PODRUČJE PRIMJENE**Metoda se primjenjuje za ekstrakte gnojiva u kojima se određuje ukupni i/ili
vodotopivi magnezij navedene u:
– Dodatku I. ovoga Pravilnika, popis gnojiva prema tipovima: jednostavna dušična
gnojiva, br. 1 (b) kalcijev magnezijev nitrat i 1 (c) magnezijev nitrat, br. 7
magnezijev sulfonitrat, br. 8 magnezijev amonijev nitrat i jednostavna kalijeva
gnojiva, br. 2 obogaćeni kainit, br. 4 kalijev klorid koji sadrži magnezijeve
soli, br. 6 kalijev sulfat koji sadrži magnezijevu sol,
– popis gnojiva prema tipovima iz Dodatka I. Tablice D. ovoga Pravilnika, koja
se odnosi na sekundarna hranjiva
 **3. NAČELO**Magnezij se otapa kao u Metodama 8.1. i/ili 8.3. Dodatka IV. B. ovoga
Pravilnika. Prva titracija Ca i Mg provodi se s EDTA u prisutnosti Eriokrom
crno-T. Druga titracija Ca s EDTA uz prisustvo kalceina ili kalkon karbonske
kiseline. Magnezij se određuje iz razlike.
 **4. REAGENSI***4.1. Standardna otopina magnez magnezija 0,05 mol/l*4.1.1. Otopiti 1,232 g magnezijevog sulfata (MgSO4 x 7 H2O) u otopini klorovodične
kiseline 0,05 mol/l (4.11.) i dopuni do 100 ml s istom kiselinom
ili
4.1.2. Odvagati 2,016 g magnezijevog oksida predhodno kalciniranog i oslobođenog
tragova karbonata. Prenijeti u čašu sa 100 ml vode.
Uz mješanje dodati okl klorovodične kiseline oko 1mol/l (4.12.).
Nakon otapanja kvantitativno prenijeti u odmjernu tikvicu od 1000 ml. Dopuniti
volumen i promućkati.
Jedan mililitar ove otopine sadrži 1,216 mg Mg ( = 2,016 miligrama MgO)
Laboratorij je odgovoran za provjeru koncentracije ove standardne otopine.
*4.2. Otopina EDTA 0,05 mol/l*Odvagati 18,61 g dinatrijeve soli etilendiamintetraacetata dihidrata
(C10H14N2Na2O8 x 2 H2O), prenijeti u čašu od 1000 ml i otopiti u 600 do 800 ml
vode. Kvantitativno prenijeti otopinu u odmjernu tikvicu od 1000 ml, dopuniti
volumen i promućkati. Ovu otopinu provjeriti sa standardnom otopinom (4.1.), a
za titraciju uzeti 20 ml uzorka i titrirati u skladu s analitičkim postupkom
opisanim u (8.2.).
Jedan mililitar EDTA otopine odgovara 1,216 miligrama Mg (= 2,016miligrama MgO)
i 2,004 miligrama Ca ( = 2,804 mg CaO) (pogledati napomene 10.1. i 10.6.)
*4.3. Standardna otopina kalcija 0,05 mol/l*Odvagati 5,004 g osušenog kalcijevog karbonata. Prenijeti u čašu sa 100 ml vode.
Uz postepeno miješanje dodati oko 120 ml klorovodične kiseline oko 1 mol/l
(4.12.).
Kuhati dok se ne istjera ugljični dioksid, ohladiti, kvantitativno prenijeti u
odmjernu tikvicu od 1 litre, dopuniti volumen vodom i promućkati. Ovu otopinu
provjeriti s otopinom EDTA (4.2.) sljedeći analitički postupak (8.3.). Jedan
mililitar ove otopine sadrži 2,004 miligrama Ca ( = 2,804 miligrama CaO) i treba
odgovarati jednom mililitru 0,05 mol/l otopine EDTA (4.2.).
*4.4. Kalcein indikator*U tarioniku pažljivo pomiješati 1 g kalceina sa 100 g natrijevog klorida.
Upotrijebiti 10 mg ove miješavine. Indikator mijenja boju iz zelene u
narandžastu. Titracija mora biti izvođena dok u potpunosti ne nestane zelena
nijansa.
*4.5. Kalkon karbonska kiselina indikator*Otopiti 400 mg kalkon karbonske kiseline u 100 ml metanola. Ova otopina može se
koristiti samo oko 4 tjedna. Upotrijebiti tri kapi ove otopine. Indikator
mijenja boju iz crvene u plavu. Titracija se mora provesti do stabilne plave
boje oslobođene od crvene nijanse.
*4.6. Eriokrom crno T indikator*Otopiti 300 mg Eriokrom crno T u smjesi 25 ml 1-propanola i 15 ml
trietanolamina. Ova otopina može se koristiti oko 4 tjedna. Upotrijebiti 3 kapi
ove otopine. Ovaj indikator mijenja boju iz crvene u plavu i titracija se
provodi dok plava boja ne bude oslobođena crvene nijanse. Promjena boje dešava
se samo kada je prisutan magnezij. Ako je potrebno dodati 1 ml standardne
otopine (4.1.).
Kada su prisutna oba, kalcij i magnezij, EDTA najprije stvara kompleks sa
kalcijem, a onda s magnezijem. U tom slučaju oba elementa određuju se
istovremeno.
*4.7. Otopina kalijevog cijanida*Vodena otopina KCN 2%-tna. (Ne pipetirati ustima, vidjeti 10.7.)
4.8. Otopina kalijevog hidroksida i kalijevog cijanida
Otopiti 280 g KOH i 66 g KCN u vodi, dopuniti volumen do 1 litre i promućkati.
*4.9. Otopina Pufera pH 10,5*U odmjernoj tikvici od 500 ml otopiti 33 g amonijevog klorida u 200 ml vode,
dodati 250 ml amonijaka (d20 = 0,91 g/ml), dopuniti do oznake s vodom i
promućkati. Provjeriti točnost pH otopine.
4.10 Razrijeđena klorovodična kiselina: 1 volumen klorovodične kiseline (d20 =
1,18 g/ml) pomiješati s jednim volumenom vode.
4.11 Otopina klorovodične kiseline oko 0,5 mol/l
4.12 Otopina klorovodične kiseline oko 1 mol/l
4.13 Otopina natrijevog hidroksida 5 mol/l
 **5. OPREMA**5.1 Magnetska ili mehanička mješalica
5.2 pH metar
 **6. PROVJERA**Provesti određivanje u alikvotnome dijelu otopine (4.1. i 4.3.), tako da udjeli
Ca/Mg budu približno jednaki njihovim udjelima u analiziranoj otopini. Za kraj
uzeti (a) mililitri standardne otopine Mg (4.3.) i (b-a) mililitri standardne
otopine (4.1.). »a i b« su brojevi ml EDTA otopine upotrijebljeni za izvođenje
dvije titracije analizirane otopine. Ovaj postupak je ispravan samo u slučaju
ako su otopine EDTA, kalcija i magnezija točno jednake. Ako to nije slučaj
potrebno je napraviti ispravak.
 **7. PRIPREMA OTOPINE ZA ANALIZU**Prema Metodi 8.1. i 8.3., Dodatka IV. B. ovoga Pravilnika
 **8. ODREĐIVANJE***8.1. Treba uzeti alikvotni dio uzorka.*Ako je moguće alikvotni dio trebao bi sadržavati između 9 i 18 mg magnezija ( =
15 do 30 mg MgO)
8.2 Titracija u prisutnosti Eriokrom crno T
Otpipetirati alikvotni dio otopine za analizu (8.1.), u čašu od 400 ml.
Neutralizirati suvišak kiseline s otopinom natrijevog hidroksida 5 mol/l
(4.12.), upotrebljavajući pH metar. Razrijediti s vodom do oko 100 ml. Dodati 5
ml otopine pufera (4.9.). pH treba biti 10,5 ±± 0,1 izmjeren na pH metru. Dodati
2 ml otopine kalijevog cijanida (4.7.) i tri kapi indikatora eriokrom crno T
(4.6.). Titrirati s EDTA otopinom (4.2.). Stalno miješati mješalicom (5.1.),
(pogledati napomene 10.2. 10.3. i 10.4.). »b« je broj mililitara 0,05 mol/l
otopine EDTA.
8.3 Titracija u prisutnosti kalceina ili kalkon karbonske kiseline
U čašu od 400 ml otpipetirati alikvotni dio otopine za analizu kao u gornjoj
titraciji. Neutralizirati višak kiseline s otopinom natrijevog hidroksida 5
mol/l (4.13.) upotrebljavajući pH metar. Razrijediti s vodom na oko 100 ml.
Dodati 10 ml otopine KOH/KCN (4.8.), i indikator (4.4.) ili (4.5.). Miješati
stalno na mješalici (5.1.) i titrirati s otopinom EDTA (4.2.) (pogledati
napomene 10.2., 10.3. i 10.4.). »a« je broj mililitara 0,05 mol/l otopine EDTA.
 **9. PRIKAZ REZULTATA**Za gnojiva na koja se primjenjuje ova metoda (5 g gnojiva u 500 ml ekstrakta)
postotni sadržaj u gnojivu je:

![](dodatni/351576.gif)

gdje je:
*a* = broj mililitara 0,05 mol/l EDTA upotrebljenih za titraciju u prisutnosti
kalceina ili kalkon karbonske kiseline,
*b* = broj mililitara 0,05 mol/l EDTA upotrebljenih za titraciju uz prisutnost
eriokrom crno T
*M* = masa uzorka sadržana u alikvotnom dijelu, u gramima,
*T* = 0,2016 x mol/l EDTA otopine / 0,05 (vidjeti 4.2.),
*T'* = 0,1216 x mol/l EDTA otopine / 0,05 (vidjeti 4.2.).
 **10. NAPOMENE**10.1. Stehiometrijski odnos EDTA – metal u kompleksometrijskim analizama je
uvijek 1:1 bez obzira na valenciju metala i usprkos činjenici da je EDTA
četverovalentna. Zbog toga su standardne otopine i titracijska otopina EDTA
uvijek molarne, a ne normalne.
10.2. Indikatori u kompleksometriji su često osjetljivi na zrak. Otopina može
izgubiti boju tijekom titracije. U tom slučaju treba dodati 1 ili 2 kapi
indikatora. To je posebno slučaj kod eriokrom crnoT i kalkon karbonske kiseline.
10.3. Kompleksi metal-indikator često su relativno stabilni i ponekad je
potrebno određeno vrijeme za promjenu boje. Zadnje kapi EDTA moraju se zbog toga
dodavati polako i dobro je dodati kap otopine magnezija 0,05 mol/l (4.1.) ili
kalcija (4.3.) da bi bili sigurni da promjena boje nije već nastupila. To je
posebno važno u slučaju eriokrom-magnezij kompleksa.
10.4. Promjena boje indikatora ne smije se promatrati vertikalno već
horizontalno kroz otopinu, a čaša se mora smjestiti uz bijelu pozadinu na dobro
osvjetljeno mjesto. Promjena boje indikatora može se također promatrati dobrim
osvjetljavanjem čaše mlječnom žaruljom od 25 W odozdo.
10.5. Ove analize zahtijevaju veliko iskustvo. Zadatak uključuje između ostalog
ilog
i promatranje provjere boje standardnih otopina (4.1.) i (4.3.). Preporučuje se
da određivanje provodi isti laborant.
10.6 Ako se upotrebljava EDTA otopina garantirane koncentracije (npr. Titrisol,
Normex) pojednostavljuje se kontrola ekvivalencije standardnih otopina (4.1.),
(4.2.) i (4.3.).
10.7 Otopina koja sadrži kalijev cijanid ne smije se ispuštati u izlj se
cijanid ne prevede u neopasni spoj.

**Metoda 8.9.
ODREĐIVANJE SULFATA**

**1. PREDMET**Ova Metoda utvrđuje postupak za određivanje sumpora prisutnog u ekstraktima
gnojiva u obliku sulfata.
 **2. PODRUČJE PRIMJENE**Metoda se primjenjuje za određivanje sulfata prisutnih u ekstraktima dobivenih
Metodama 8.1., 8.2., 8.3. i 8.4. Dodatka IV. B. ovoga Pravilnika.
 **3. NAČELO**Gravimetrijsko određivanje kao barijev sulfat
 **4. REAGENSI**4.1. Razrijeđena klorovodična kiselina
1 volumen klorovodične kiseline (d20 = 1,18 g/ml) pomiješati s jednim volumenom
vode.
4.2. Otopina barijevog klorida (BaCl2 x 2 H2O), 122 g/l
4.3. Otopina srebrovog nitrata, 5 g/l
 **5. OPREMA**5.1. Porculanski lončići
5.2. Vruća vodena kupelj
5.3. Sušionik namješten na 105 °C (± 1 °C)
5.4. Električna peć namještena na 800 °C (± 50 °C)
 **6. POSTUPAK**6.1. UZORKOVANJE OTOPINE
Otpipetirati alikvotni dio jedne od ekstrakcijskih otopina navedenih u točki 2,
koje sadrže između 20 i 100 mg S, odnosno 50 i 250 mg SO3.
Staviti alikvotni dio u čašu odgovarajućeg volumena. Dodati 20 ml razrijeđene
klorovodične kiseline (4.1.). Dopuniti vodom do oko 300 ml.
6.2. PRIPREMA TALOGA
Zagrijati otopinu do vrenja. Dodavati kap po kap oko 20 ml otopine barijevog
klorida (4.2.) uz snažno miješanje. Ostaviti da kuha nekoliko minuta.
Čašu pokrivenu satnim staklom staviti na vruću vodenu kupelj (5.2.) jedan sat.
Ostaviti stajati pri temperaturi (~ 60 °C) sve dok se tekući dio ne izbistri.
Dekantirati bistru otopinu kroz sporo filtrirajući filter papir bez pepela.
Talog oprati nekoliko puta s vrućom vodom. Nastaviti s ispranjem taloga na
filter papiru sve dok se ne dobije filtrat bez klorida. To se provjerava
otopinom srebrovog nitrata (4.3.).
6.3. SPALJIVANJE I VAGANJE TALOGA
Staviti filter papir s talogom u porculanski lončić (5.1.), predhodno odvagan s
točnošću 0,1 mg. Osušiti ga u sušioniku (5.3.), a zatim talog spaliti u peći
(5.4.) na temperaturi od oko 800 °C, pola sata. Pustiti da se ohladi u
eksikatoru i odvagati s točnošću 0,1 mg.
 **7. PRIKAZ REZULTATA**Jedan miligram barijevog sulfata odgovara 0,137 mg S ili 0,343 mg SO3.
Postotak S sadržanog u gnojivu je:

![](dodatni/351577.gif)

gdje je:
*w* = masa istaloženog barijevog sulfata, u miligramima
*v1* = volumen ekstrahirane otopine, u mililitrima
*v2* = volumen alikvotnog dijela, u mililitrima
*m* = masa uzorka za ispitivanje, u gramima

**Metoda 8.10.
ODREĐIVANJE NATRIJA**

**1. PREDMET**Ova Metoda utvrđuje postupak za određivanje natrija u ekstraktima gnojiva.
 **2. PODRUČJE PRIMJENE**Metoda se primjenjuje za gnojiva navedena u Dodatku I. ovoga Pravilnika u kojima
se deklarira natrij.
 **3. NAČELO**Nakon prikladnog razrjeđenja ekstrakta dobivenog Metodom 8.1. i/ili 8.3. Dodatka
IV. B. ovoga Pravilnika sadržaj natrija iz otopine određuje se plamenom
emisijskom spektrofotometrijom.
 **4. REAGENSI**4.1. *Razrijeđena klorovodična kiselina*1 volumen klorovodične kiseline (d20 = 1,18 g/ml) pomiješati s jed­nim volumenom
vode.
4.2. Aluminijev nitrat, Al (NO3)3 x 9 H2O
4.3. Cezijev klorid, CsCl
4.4. Bezvodni natrijev klorid, NaCl
4.5. *Otopina celzijeva klorida i aluminijevog nitrata*Otopiti u vodi 50 g cezijevog klorida (4.3.) i 250 g aluminijevog nitrata (4.2.)
u odmjernoj tikvici od 1000 mililitara. Dopuniti volumen vodom i promućkati.
4.6. *Standardna otopina natrija, 1 mg Na/ml*
Otopiti u vodi 2,542 g natrijevog klorida (4.4.), u odmjernoj tikvici od 1000
mililitara. Dodati 10 ml klorovodične kiseline (4.1.), dopuniti volumen vodom i
promućkati.
 **5. OPREMA**Plameni emisijski spektrofotometar namješten na 589,3 nm.
 **6. STANDARDNE OTOPINE**6.1. Otpipetirati 10 ml standardne otopine (4.6.) u odmjernu tikvicu od 250
mililitara. Dopuniti volumen i promućkati. Koncentracija otopine: 40 µg Na/ml
6.2. Otpipetirati 0, 5, 10, 15, 20 i 25 mililitara standardne otopine (6.1.) u
odmjerne tikvice od 100 mililitara. Dodati 10 ml otopine (4.5.). Dopuniti
volumen i promućkati. Koncentracije otopina su: 0, 2, 4, 6, 8 i 10 µg Na /ml.
 **7. PRIPREMA OTOPINA ZA MJERENJE**Ovisno o očekivanom sadržaju natrija u ekstrakcijskoj otopini dobivenoj Metodama
8.1 ili 8.3 (5 grama gnojiva u 500 ml) provesti razrjeđenje sukladno Tablici 13.

*Tablica 13.*

|  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| Na2O (%) | Na (%) | MEĐURAZRJEĐENJE | | KONAČNO RAZRJEĐENJE | | STUPANJ RAZRJEĐENJA |
| UZORAK U ml (V2) | RAZRJEĐENJE DO ml (V2) | UZORAK U ml  (V4) | RAZRJEĐENJE DO ml |
| 3-5 | 2,2 – 3,7 | 10 | 50 | 10 | 100 | 50 |
| 5-10 | 3,7 – 7,4 | 10 | 100 | 10 | 100 | 100 |
| 10-20 | 7,4 – 15 | 10 | 100 | 5 | 100 | 200 |
| 20-38 | 15 – 28 | 5 | 100 | 5 | 100 | 400 |

Međurazrjeđenje dopuniti vodom. Za konačno razrjeđenje dodati
10 mililitara otopine (4.5.) u odmjernu tikvicu od 100 mililitara.
Ako je uzorak za ispitivanje od 1 grama volumen konačnog razrjeđenja (V4) treba
pomnožiti s pet.
 **8. ODREĐIVANJE**Pripremiti plameni emisijski spektrofotometar (5.1.) za mjerenje na 589,3 nm.
Baždariti instrument mjerenjem emisija standardnih otopina (6.2.). Podesiti
osjetljivost instrumenta na cijeli opseg skale s najkoncentriranijom standardnom
otopinom. Izmjeriti emisiju otopine uzorka za anlizu (7.). Ponoviti postupak tri
puta.
 **9. PRIKAZ REZULTATA**Nacrtati baždarnu krivulju nanošenjem prosječnih vrijednosti emisija za svaku
standardnu otopinu na ordinatu, a odgovarajuće koncentracije u µg/ml na apcisu.
Odrediti koncentraciju natrija u ispitnoj otopini. Izračunati koncentraciju
natrija iz standardnih otopina uzimajući u obzir stupanj razrjeđenja. Rezultat
iskazati kao postotak u uzorku.
Postotak natrija (Na) sadržan u gnojivu je:

![](dodatni/351578.gif)

gdje je:
*x* = koncentracija otopine upotrebljene za plamenfotometrijsko mjerenje u µg/ml,
*v1* = volumen ekstrakcijske otopine u ml,
*v2* = alikvotni volumen međurazrjeđenja u ml,
*v3* = volumen međurazrjeđenja u ml,
*v4* = alikvotni volumen konačnog razrijeđenja u ml (100 ml),
m = masa uzorka za ispitivanje u gramima.

Metode 9.
MIKROHRANJIVA U KONCENTRACIJI JEDNAKOJ ILI MANJOJ OD 10%

**Metoda 9.1.
EKSTRAKCIJA UKUPNIH MIKROHRANJIVA**

**1. PREDMET**Ova Metoda utvrđuje postupak za ekstrakciju sljedećih mikrohranjiva: ukupnog
bora, ukupnog kobalta, ukupnog bakra, ukupnog željeza, ukupnog mangana, ukupnog
molibdena i ukupnog cinka. Cilj je provesti što manji broj ekstrakcija koristeći
isti ekstrakt, kad god je to moguće, za određivanje ukupnog sadržaja svakog od
gore navedenih mikrohranjiva.
 **2. PODRUČJE PRIMJENE**Metoda se primjenjuje na gnojiva obuhvaćena u Dodatku I. Tablicama E. ovoga
Pravilnika, koja sadrže jedan ili više sljedećih mikrohranjiva: bor, kobalt,
bakar, željezo, mangan, molibden i cink. Primjenjuje se za svako mikrohranjivo,
ako je deklarirani sadržaj mikrohranjiva manji ili jednak 10%.
 **3. NAČELO**Otapanje i kuhanje u razrijeđenoj klorovodičnoj kiselini.
*Napomena*Ekstrakcija je empirijska i ne mora biti kvantitativna, ovisno o proizvodu i
drugim sastojcima gnojiva. Posebno u slučaju nekih manganovih oksida,
ekstrahirani sadržaj može biti znatno manji od ukupne količine mangana koji
proizvod sadrži. Odgovornost je proizvođača gnojiva, da osigura da deklarirani
sadržaj ustvari odgovara količini ekstrahiranoj pod uvjetima ove metode.
 **4. REAGENSI***4.1. Razrijeđena otopina klorovodične kiseline (HCl), oko 6 mol/l*Pomiješati 1 volumen klorovodične kiseline (d20 = 1,18 g/ml) s 1 volumenom vode.
4.2. Koncentrirana otopina amonijaka (NH4OH, d20 = 0,9 g/ml)
 **5. OPREMA**Električna grijaća ploča s promjenjivom temperaturnom kontrolom.
*Napomena*Kada se određuje sadržaj bora u ekstraktu, ne upotrebljavati borsilikatno
stakleno posuđe. Budući da metoda uključuje kuhanje, preporučuje se teflon ili
silicij. Dobro isprati posuđe, ako je prano s deterdžentom koji sadoji sadrži borate.
 **6. PRIPREMA UZORKA**Prema Metodi 1., Dodatka IV. B. ovoga Pravilnika
 **7. POSTUPAK**7.1. UZORAK ZA ISPITIVANJE
Odvagati između 2 i 10 g gnojiva ovisno o deklariranom sadržaju elementa u
proizvodu. Sljedeća tablica koristi se kako bi se dobila konačna otopina koja će
nakon odgovarajućeg razrjeđenja biti unutar mjernog područja z metodu.
Uzorke treba vagati s točnošću 1 mg.

*Tablica 14.*

|  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- |
| Deklarirani sadržaj mikrohranjiva u gnojivu (%) | <0,01 | 0,01 – < 5 | ≥ 5 – 10 |
| Masa uzorka za ispitivanje (g) | 10 | 5 | 2 |
| Masa elementa u uzorku (mg) | 1 | 0,5 – 250 | 100 – 200 |
| Volumen ekstrakta V (ml) | 250 | 500 | 500 |
| Koncentracija elementa u ekstraktu (mg/l) | 4 | 1 – 500 | 200 – 400 |

Uzorak staviti u čašu od 250 ml.
7.2. PRIPREMA OTOPINE
Ako je potrebno navlažiti uzorak s me, oprezno dodati 10 ml razrijeđene
klorovodične kiseline (4.1.) po gramu gnojiva, u malim količinama, a zatim
dodati 50 ml vode. Pokriti čašu satnim staklom i promiješati. Zagrijati do
vrenja na grijaćoj ploči i ostaviti da vrije 30 min. Pustiti da se ohladi uz
povremeno miješanje. Kvantitativno prenjeti u odmjernu tikvicu od 250 ili 500 ml
(vidjeti Tablicu 14.). Dopuniti volumen vodom i dobro promućkati. Filtrirati
kroz suhi filter papir u suhu posudu. Odbaciti prvi dio. Ekstrakt mora biti
savršeno bistar.
Preporuča se da određivanje u alikvotnome dijelu bistrog filtrata bude izvršeno
bez odgode, a ako ne, posudu treba začepiti.
Napomena
U ekstraktima u kojima treba odrediti sadržaj bora podesiti pH između 4 i 6 s
koncentriranim amonijakom (4.2.).
 **8. ODREĐIVANJE**Određivanje svakog mikrohranjiva treba provesti u alikvotnim dijelovima kako je
prikazano u metodi za svako pojedino mikrohranjivo.
Ako je potrebno, ukloniti organske helatne ili kompleksne spojeve iz alikvotnoga
dijela ekstrakta koristeći Metodu 9.3. Dodatka IV. B. ovoga Pravilnika. U
slučaju određivanja atomskom apsorpcijskom spektrometrijom, takvo uklanjanje
nije potrebno.

**Metoda 9.2.
EKSTRAKCIJA VODOTOPIVIH MIKROHRANJIVA**

**1. PREDMET**Ova Metoda utvrđuje postupak ekstrakcije vodotopivih oblika sljedećih
mikrohranjiva: bor, kobalt, bakar, željezo, mangan, molibden i cink. Cilj je
provesti što manji broj ekstrakcija koristeći isti ekstrakt, kad god je to
moguće, za određivanje sadržaja svakog od gore navedenih mikrohranjiva.
 **2. PODRUČJE PRIMJENE**Metoda se primjenjuje na gnojiva obuhvaćena u Dodatku I. Tablicama E. ovoga
Pravilnika koja sadrže jedan ili više sljedećih mikrohranjiva: bor, kobalt,
bakar, željezo, mangan, molibden i cink. Primjenjuje se za svako mikrohranjivo,
ako je deklarirani sadržaj mikrohranjiva manji ili jednak 10%.
 **3. NAČELO**Mikrohranjiva se ekstrahiraju mućkanjem gnojiva u vodi pri 20 °C (± 2) °C.
Napomena
Ekstrakcija je empirijska i može, ali ne mora biti kvantitativna.
 **4. REAGENSI***4.1. Razrijeđena otopina klorovodične kiseline (HCl), oko 6 mol/l*Pomiješati 1 volumen klorovodične kiseline ( d20 = 1,18 g/ml) s 1 volumenom vode.
 **5. OPREMA**5.1. Rotacijska mućkalica namještena na oko 35 do 40 okretaja/min
5.2. pH metar
*Napomena*Kada se određuje sadržaj bora u ekstraktu, ne koristiti borsilikatno stakleno
posuđe. Za ovu ekstrakciju preporuča se teflon ili silicij. Dobro isprati
stakleno posuđe, ako je prano s deterdžentom koji sadrži borate.
 **6. PRIPREMA UZORKA**Prema Metodi 1. Dodatka IV. B. ovoga Pravilnika
 **7. POSTUPAK**7.1. UZORAK ZA ISPITIVANJE
Odvagati između 2 i 10 g gnojiva ovisno o deklariranom sadržaju elementa u
proizvodu. Sljedeća tablica koristi se kako bi se dobila konačna otopina koja će
nakon odgovarajućeg razrjeđenja biti unutar mjernog područja za svaku metodu.
Uzorke treba vagati s točnošću 1 mg.

*Tablica 15.*

|  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- |
| Deklarirani sadržaj mikrohranjiva u gnojivu (%) | <0,01 | 0,01 – < 5 | ≥ 5 – 10 |
| Masa uzorka za ispitivanje (g) | 10 | 5 | 2 |
| Masa elementa u uzorku (mg) | 1 | 0,5 – 250 | 100 – 200 |
| Volumen ekstrakta V (ml) | 250 | 500 | 500 |
| Koncentracija elementa u ekstraktu (mg/l) | 4 | 1 – 500 | 200 – 400 |

Uzorak staviti u tikvicu od 250 ili 500 ml (prema Tablici
15.).
7.2. PRIPREMA OTOPINE
Dodati oko 200 ml vode u tikvicu od 250 ml ili 400 ml vode u tikvicu od 500 ml.
Začepiti tikvicu i snažno promućkati ručno da se uzorak rasprši, a zatim ju
staviti na mućkalicu i mućkati 30 minuta.
Dopuniti volumen vodom i dobro promućkati.
7.3. PRIPREMA OTOPINE ZA ISPITIVANJE
Filtrirati u čistu i suhu tikvicu. Začepiti tikvicu. Provesti određivanje odmah
nakon filtriranja.
Napomena
Ako filtrat postepeno postane mutan, napraviti još jednu ekstrakciju sljedeći
7.1. i 7.2. u tikvici volumena Ve. Filtrirati u odmjernu tikvicu volumena W koja
je prethodno bila osušena i u koju je stavljeno 5,00 ml razrijeđene klorovodične
kiseline (4.1.). Prekinuti filtriranje točno u onom trenutku kada je tikvica
dopunjena do kalibracijske oznake. Dobro promućkati.
Pod ovim uvjetima vrijednost V kod prikazivanja rezultata je:

![](dodatni/351579.gif)

Razrjeđenja kod prikazivanja rezultata ovise o vrijednosti V.
 **8. ODREĐIVANJE**Određivanje svakog mikrohranjiva treba provesti u alikvotnime dijelu kao što je
prikazano u metodi za svako pojedino mikrohranjivo.
Ako je potrebno, ukloniti organske helatne ili kompleksne spojeve iz alikvotnoga
dijela ekstrakta koristiti Metodu 9.3. Dodatka IV. B. ovoga Pravilnika. U
slučaju određivanja atomskom apsorpcijskom spektrometrijom, takvo uklanjanje
nije potrebno.

**Metoda 9.3.
UKLANJANJE ORGANSKIH SPOJEVA IZ EKSTRAKTA GNOJIVA**

**1. PREDMET**Ova Metoda utvrđuje postupak za uklanjanje organskih spojeva iz ekstrakta
gnojiva.
 **2. PODRUČJE PRIMJENE**Metoda je primjenjiva za analiziranje uzoraka gnojiva ekstrahiranih po Metodama
9.1. i 9.2. Dodatka IV. B. ovoga Pravilnika u kojima se deklarira ukupni i/ili
vodotopivi element kako je određeno u Dodatku I. Tablicama E. ovoga Pravilnika.
*Napomena*Prisutnost malih sadržaja organskih tvari obično ne utječe na određivanje pomoću
atomskog apsorpcijskog spektrofotometra.
 **3. NAČELO**Organski spojevi u alikvotnome dijelu ekstrakta oksidiraju se vodikovim
peroksidom.
 **4. REAGENSI**4.1. *Razrijeđena otopina klorovodične kiseline (HCl), oko 0,5 mol/l*
Pomiješati 1 volumen klorovodične kiseline (d20 = 1,18 g/ml) s 20 volumena vode.
4.2. Otopina vodikovog peroksida (30% HO, d20 = 1,11 g/ml), bez mikrohranjiva.
 **5. OPREMA**Električna grijaća ploča s promjenjivom temperaturnom kontrolom.
 **6. POSTUPAK**Uzeti 25 ml ekstrahirane otopine dobivene po Metodi 9.1 ili 9.2 i staviti u čašu
od 100 ml. U slučaju Metode 9.2 dodati 5 ml otopine razrijeđene klorovodične
kiseline (4.1.). Zatim dodati 5 ml otopine vodikovog peroksida (4.2.). Pokriti
satnim staklom. Ostaviti da se oksidacija odvija pri sobnoj temperaturi oko 1
sat. Ako je potrebno, dodati sljedećih 5 ml vodikovog peroksida otopini nakon
što se ohladi. Zakuhati do vrenja da se ukloni suvišak vodikovog peroksida.
Ostaviti da se ohladi, a onda kvantitativno prenijeti u odmjernu tikvicu od 50
ml i dopuniti volumen. Filtrirati ako je potrebno.
Kod izračunavanja postotka mikrohranjiva u proizvodu u račun treba uzeti
razrjeđenje alikvota.

**Metoda 9.4.
ODREĐIVANJE MIKROHRANJIVA U EKSTRAKTIMA GNOJIVA ATOMSKOM
APSORPCIJSKOM SPEKTROMETRIJOM
(opći postupak)**

**1. PREDMET**Ova Metoda utvrđuje opći postupak za određivanje sadržaja određenih
mikrohranjiva u ekstraktima gnojiva atomskom apsorpcijskom spektrometrijom.
 **2. PODRUČJE PRIMJENE**Metoda se primjenjuje za analiziranje uzoraka gnojiva ekstrahiranih po Metodi
9.1 i 9.2. Dodatka IV. B. ovoga Pravilnika u kojima su deklarirani ukupni i/ili
vodotopivi elementi kako je određeno u Dodatku I. Tablicama E. ovoga Pravilnika.
Prilagodbe ovog postupaka na različita mikrohranjiva su detaljno opisana u
metodama utvrđenim posebno za svaki element.
Napomena
U većini slučajeva, prisutnost malih količina organskih tvari neće utjecati na
određivanje atomskom apsorpcijskom spektrometrijom.
 **3. NAČELO**Nakon što je ekstrakt tretiran, gdje je potrebno smanjiti ili ukloniti tvari
koje smetaju, ekstrakt se razrijedi, tako da njegova koncentracija bude u
optimalnom području spektrometra na valnoj duljini mikrohranjiva koje će se
određivati.
 **4. REAGENSI**4.1. *Razrijeđena otopina klorovodične kiseline (HCl), oko 6 mol/l:*
Pomiješati 1 volumen klorovodične kiseline (d20= 1,18 g/ml) s 1 volumenom vode.
4.2. *Razrijeđena otopina klorovodične kiseline (HCl), oko 0,5 mol/l:*
Pomiješati 1 volumen (d20 = 1,18 g/ml) s 20 volumena vode.
4.3. *Otopine lantanove soli (10 g La po litri).*
Ovaj reagens se koristi za određivanje kobalta, željeza, mangana i cinka. Možeripremiti iz:
(a) lantanovog oksida otopljenog u klorovodičnoj kiselini (4.1.).
Odvagati 11,73 g lantanovog oksida (La2O3) i staviti u 150 ml vode u odmjernu
tikvicu od 1 litre i dodati 120 ml otopine klorovodične kiseline 6 mol/l (4.1.).
Ostaviti da se otopi, a onda dopuniti vodom do 1 litre i dobro promućkati. Ova
otopina je približne koncentracije 0,5 mol/l u klorovodičnoj kiselini;
(b) otopina lantanovog klorida, sulfata ili nitrata.
Otopiti 26,7 g lantanovog klorida heptahidrata (LaCl3 x 7 H2O) ili 31,2 g
lantanovog nitrata heksahidrata [La(NO3)3 x 6 H2O] ili 26,2 g lantanovog sulfata
nanohidrata [La2(SO4)3 x 9 H2O] u 150 ml vode, zatim dodati 85 ml 6 mol/l
klorovodične kiseline (4.1.).
Ostaviti da se otopi, i tada dopuniti vodom do 1 litre. Dobro promućkati. Ova
otopina je približne koncentracije 0,5 mol/l u klorovodičnoj kiselini.
*4.4. Standardne otopine*Za pripremu ovih otopina vidjeti zasebnu metodu određivanja za svako
mikrohranjivo.
 **5. OPREMA**Atomski apsorpcijski spektrometar opremljen izvorima koji emitiraju zračenje
karakteristično za mikrohranjiva koja se određuju.
Analitičar mora slijediti upute proizvođača i biti upoznat s uređajem. Uređaj
mora imati pozadinsku korekciju koja će se koristiti kad je to potrebno (Co i
Zn). Plinovi koji se koriste su zrak i acetilen.
 **6. PRIPREMA OTOPINE ZA ANALIZU**6.1. PRIPREMA OTOPINE EKSTRAKTA MIKROHRANJIVA ZA ODREĐIVANJE
Prema Metodi 9.1. i/ili 9.2. i ako je odgovarajuće 9.3., Dodatka IV. B. ovoga
Pravilnika
6.2. TRETIRANJE OTOPINE ZA ISPITIVANJE
Razrijediti alikvotni dio ekstrakta dobivenog po Metodi 9.1., 9.2. ili 9.3.
Dodatka IV. B. ovoga Pravilnika s vodom i/ili klorovodičnom kiselinom (4.1.) ili
(4.2.) tako da se u konačnoj otopini za mjerenje dobije koncentracija elemenata
koji se određuje koja odgovara mjernom području (7.2.) a koncentracija
klorovodične kiseline treba biti najmanje 0,5 mol/l i ne više od 2,5 mol/l. Ovaj
postupak može zahtijevati jedno ili više uzastopnih razrjeđenja.
Uzeti alikvotni dio konačne otopine dobivene razrjeđivanjem ekstrakta, neka (a)
bude volumen u ml, i staviti u odmjernu tikvicu od 100 ml. Kad se određuje
sadržaj kobalta, željeza, mangana i cinka dodati 10 ml otopine lantanove soli
(4.3.). Dopuniti volumen otopinom klorovodične kiseline 0,5 mol/l (4.2.) i dobro
promućkati. To je konačna otopina za mjerenje. Neka D bude faktor razrjeđenja.
 **7. POSTUPAK**7.1. PRIPREMA SLIJEPE PROBE
Pripremiti slijepu probu ponavljanjem cijelog postupka ekstrakcije izostavivši
uzorak gnojiva za ispitivanje.
7.2. PRIPREMA STANDARDNIH OTOPINA
Iz radne standardne otopine pripremljene korištenjem metode za svako pojedino
mikrohranjivo pripremiti u odmjernim tikvicama od 100 ml niz od najmanje 5
standrdnih otopina rastuće koncentracije unutar optimalnog mjernog područja
spektrometra. Ako je potrebno prilagoditi koncentraciju klorovodične kiseline da
bude što bliža razrijeđenoj otopini za ispitivanje (6.2.). Za određivanje
kobalta, željeza, mangana i cinka dodati 10 ml iste otopine lantanove soli
(4.3.) koja je korištena u 6.2. Dopuniti volumen otopinom klorovodične kiseline
0,5 mol/l (4.2.) i dobro promućkati.
 **7.3. ODREĐIVANJE**Pripremiti spektrometar (5) za određivanje i namjestiti valnu duljinu navedenu u
metodi koja se odnosi na svako pojedino mikrohranjivo.
Usisati tri puta za redom standardne otopine (7.2.), otopinu za ispitivanje
(6.2.) i slijepu probu (7.1.), zabilježiti svaki rezultat i isprati uređaj
destiliranom vodom između pojedinih usisavanja.
Izraditi baždarnu krivulju crtajući prosječno očitanje spektrometra za svaku
standardnu otopinu (7.2.) na ordinatu i odgovarajuću koncentraciju elementa
izraženu u µg/ml, na apscisu.
Iz ove krivulje odrediti koncentraciju odgovarajućeg mikrohranjiva u otopini za
ispitivanje Xs (6.2) i u slijepoj probi Xb (7.1), ove koncentracije izraziti u
µg/ml.
 **8. PRIKAZ REZULTATA**Postotak mikrohranjiva (E) u gnojivu je jednak:

![](dodatni/351580.gif)

Ako se koristi Metoda 9.3. Dodatka IV. B. ovoga Pravilnika:

![](dodatni/351581.gif)

gdje je:
*E* = sadržaj određivanog mikrohranjiva u gnojivu, izražen u %;
*xs* = koncentracija u otopini za ispitivanje (6.2.), u µg/ml;
*xb* = koncentracija u slijepoj probi (7.1.), u µg/ml;
*V* = volumen ekstrakta dobivenog po Metodi 9.1. ili 9.2., u ml
*D* = faktor koji odgovara razrjeđenju provedenom po 6.2.;
*M* = masa uzorka za ispitivanje uzeta u skladu s Metodom 9.1. ili 9.2. Dodatka
IV. B. ovoga Pravilnika, u gramima
Izračunavanje faktora razrjeđenja D:
Ako su (a1), (a2), (a3),… (ai) i (a) alikvotni dijelovi i (v1), (v2), (v3),...
(vi) i (100) volumeni u ml koji odgovaraju njihovim pojedinim razrjeđenjima,
faktor razrjeđenja D bit će jednak:
D = (v1/a1) x (v2/a2) x (v3/a3) x. x. x. x (vi/ai) x (100/a)

**Metoda 9.5.
ODREĐIVANJE BORA U EKSTRAKTU GNOJIVA SPEKTROMETRIJSKI S AZOMETINOM H**

**1. PREDMET**Ova Metoda opisuje postupak određivanja bora u ekstraktima gnojiva.
 **2. PODRUČJE PRIMJENE**Metoda se primjenjuje za analiziranje uzoraka gnojiva ekstrahiranih po Metodama
9.1. i 9.2. Dodatka IV. B. ovoga Pravilnika u kojima je deklariran ukupni i/ili
vodotopivi bor kako je određeno u Dodatku I. Tablicama E. ovoga Pravilnika.
 **3. NAČELO**U otopini azometina H ioni bora tvore žuti kompleks čija se koncentracija
određuje molekularnom apsorpcijskom spektrometrijom na 410 nm. Ioni koji smetaju
maskiraju se s EDTA.
 **4. REAGENSI**4.1. *EDTA pufer otopina*
U odmjernu tikvicu od 500 ml koja sadrži 300 ml vode staviti:
– 75 g amonijevog acetata (NH4OOCCH3);
– 10 g dinatrijeve soli etilen diamin tetraoctene kiseline (Na2EDTA);
– 40 ml octene kiseline (CH3COOH), d20 = 1,05 g/ml.
Dopuniti volumen vodom i dobro promućkati. pH ove otopine provjeriti staklenom
elektrodom i mora biti 4,8 ± 0,1.
4.2. *Otopina azometina H*
U odmjernu tikvicu od 200 ml staviti:
– 10 ml pufer otopine (4.1.);
– 400 mg azometina H (C17H12NNaO8S2);
– 2 g askorbinske kiseline (C6H8O6);
Dopuniti volumen i dobro promućkati. Ne pripremati velike količine ovog reagensa
zato što je stabilan samo nekoliko dana.
4.3. *Standardne otopine bora*
4.3.1. Osnovna otopina bora (100 µg/ml)
Otopiti 0,5719 g borne kiseline (H3BO3) u vodi u odmjernoj tikvici od 1000 ml.
Dopuniti volumen vodom i dobro promućkati. Čuvati u plastičnoj boci u hladnjaku.
4.3.2. Radna otopina bora (10 µg/ml)
Staviti 50 ml osnovne otopine (4.3.1.) u odmjernu tikvicu od 500 ml. Dopuniti
volumen vodom i dobro promućkati.
 **5. OPREMA**Spektrometar opremljen za molekularnu apsorpciju s kivetom optič­kog puta 10 mm
namješten na valnu duljinu od 410 nm.
 **6. PRIPREMA OTOPINE ZA ANALIZU**6.1. PRIPREMA OTOPINE BORA
Prema Metodama 9.1. i/ili 9.2. i ako odgovara 9.3. Dodatka IV. B. ovoga
Pravilnika.
6.2. PRIPREMA IPREMA OTOPINE ZA ISPITIVANJE
Razrijediti alikvotni dio ekstrakta (6.1.) da se dobije koncentracija bora koja
je određena u 7.2. Mogu biti potrebna dva uzastopna razrijeđenja. Neka D bude
faktor razrjeđenja.
6.3. PRIPREMA KOREKCIJSKE OTOPINE
Ako je otopina za ispitivanje (6.2.) obojena, pripremiti odgovarajuću
korekcijsku otopinu od 5 ml otopine (6.2.), 5 ml EDTA puffer otopine (4.1.) i 5
ml votaviti u plastičnu tikvicu i dobro promućkati.
 **7. POSTUPAK**7.1. PRIPREMA SLIJEPE PROBE
Pripremiti slijepu probu ponavljajući cijeli postupak ekstrakcijske bez uzorka
gnojiva za ispitivanje.
7.2. PRIPREMA STANDARDNIH OTOPINA
Pipetirati 0; 5; 10, 15, 20 i 25 ml radne standardne otopine (4.3.2.) u seriju
odmjernih tikvica od 100 ml. Dopuniti vodom i dobro promućkati. Ove otopine
sadrže između 0 i 2,5 µg/ml bora.
7.3. RAZVIJANJE BOJE
Pipetirati po 5 ml standardnih otopina (7.2.) otopina za ispitivanje (6.2.) i
slijepu probu (7.1.) u seriju plastičnih tikvica. Dodati 5 ml EDTA pufer otopine
(4.1.) i 5 ml otopine azometina H (4.2.).
Dobro promućkati i pustiti da se razvije boja u mraku 2,5 do 3 sata.
7.4. ODREĐIVANJE
Izmjeriti apsorbancije otopina dobivenih u 7.3. i ako je potrebno korekcijske
otopine (6.3) prema vodi na valnoj duljini 410 nm. Isprati kivete vodom prije
svakog novog očitanja.
 **8. PRIKAZ REZULTATA**Nacrtati baždarnu krivulju s koncentracijama standardnih otopina (7.2) na
apscisi, a spektrometrom dobivene apsorbancije (7.4.) na ordinatu.
Iz baždarne krivulje očitati koncentraciju bora u slijepoj probi (7.1.),
koncentraciju bora u otopini za ispitivanje (6.2.) i ako je otopina za
ispitivanje obojena, korigiranu koncentraciju otopine za ispitivanje. Kod
izračunavanja oduzeti apsorbanciju korekcijske otopine (6.3.) od apsorbancije
otopine za ispitivanje (6.2.) i odrediti korigiranu koncentraciju otopine za
ispitivanje. Zabilježiti koncentraciju otopine za ispitivanje (6.2.) sa ili bez
korekcije X(xs) i slijepe probe (xb)
Postotak bora u gnojivu je:

![](dodatni/351582.gif)

Ako se koristi Metoda 9.3. Dodatka IV. B. ovoga Pravilnika

![](dodatni/351583.gif)

gdje je:
*B* = sadržaj bora u gnojivu, izražena u%;
*xs* = koncentracija u otopini za ispitivanje (6.2.) sa ili bez korekcije, u
(µg/ml);
*xb* = koncentracija u slijepoj probi (7.1.) u (µg/ml);
*V* = volumen ekstrakta dobivenog u skladu s Metodom 9.1. ili 9.2., u ml;
*D* = faktor koji odgovara razrjeđenju iprovedenom u 6.2.;
*M* = masa uzorka za ispitivanje uzetog u skladu s Metodom 9.1. ili 9.2. Dodatka
IV. B. ovoga Pravilnika u gramima
Izračunavanje faktora razrjeđenja D: ako su (a1) i (a2) uzastopni alikvotni
dijelovi, i (v1) i (v2) volumeni koji odgovaraju pojedinim razrjeđenjima, faktor
razrjeđenja D je:

![](dodatni/351584.gif)

**Metoda 9.6.
ODREĐIVANJE KOBALTA U EKSTRAKTIMA GNOJIVA ATOMSKOM
APSORPCIJSKOM SPEKTROMETRIJOM**

**1. PREDMET**Ova Metoda opisuje postupak za određivanje kobalta u ekstraktima gnojiva.
 **2. PODRUČJE PRIMJENE**Metoda se primjenjuje za analiziranje uzoraka gnojiva ekstrahiranih Metodama
9.1. i 9.2. Dodatka IV. B. ovoga Pravilnika u kojima je deklariran ukupni i/ili
vodotopivi kobalt kako je određeno u Dodatku I. Tablicama E. ovoga Pravilnika.
 **3. NAČELO**Nakon odgovarajuće obrade i razrjeđivanja ekstrakta, sadržaj kobalta se određuje
atomskom apsorpcijskom spektrometrijom.
 **4. REAGENSI**4.1. *Otopina klorovodične kiseline, oko 6 mol/l*
Vidjeti Metodu 9.4. (4.1.), Dodatka IV. B. ovoga Pravilnika.
4.2. *Otopina klorovodične kiseline, oko 0,5 mol/l*
Vidjeti Metodu 9.4. (4.2.). Dodatka IV. B. ovoga Pravilnika.
4.3. *Otopina lantanove soli (10 g La po litri)*
Vidjeti Metodu 9.4. (4.3). Dodatka IV. B. ovoga Pravilnika.
4.4. *Standardne otopine kobalta*
4.4.1. Osnovna otopina kobalta (1000 µg/ml)
U čašu od 250 ml odvagati 1 g kobalta s točnošću 0,1 mg, dodati 25 ml otopine
klorovodične kiseline 6 mol/l (4.1) i grijati na vrućoj grijaćoj ploči dok se
kobalt potpuno otopi. Kad se ohladi kvantitativno prenijeti u odmjernu tikvicu
od 1000 ml. Dopuniti volumen vodom i dobro promućkati.
4.4.2. Radna otopina kobalta (100 µg/ml)
Otpipetirati 10 ml osnovne otopine (4.4.1.) u odmjernu tikvicu od 100 ml.
Dopuniti volumen klorovodičnom kiselinom 0,5 mol/l (4.2.) i dobro promućkati.
 **5. OPREMA**Atomski apsorpcijski spektrometar: Vidjeti Metodu 9.4. (5). Uređaj mora biti
opremljen s izvorom zraka karakterističnih za kobalt(240,7 nm). Spektrometar
mora imati pozadinsku korekciju.
 **6. PRIPREMA OTOPINA ZA ANALIZU**6.1. EKSTRAKT OTOPINE KOBALTA
Vidjeti Metode 9.1. i/ili 9.2. i, ako odgovara 9.3., Dodatka IV. B. ovoga
Pravilnika.
6.2. PRIPREMA OTOPINE ZA ISPITIVANJE
Prema Metodi 9.4. (6.2)., Dodatka IV. B. ovoga Pravilnika.
Otopina za ispitivanje mora sadržavati 10% (V/V) otopine lantanove soli (4.3).
 **7. POSTUPAK**7.1. PRIPREMA SLIJEPE PROBE
Prema Metodi 9.4. (7.1.). Slijepa proba mora sadržavati 10% (V/V) otopine
lantanove soli upotrijebljene u 6.2.
7.2. PRIPREMA STANDARDNIH OTOPINA
Prema Metodi 9.4 (7.2.), Dodatka IV. B. ovoga Pravilnika.
Za optimalno mjerno područje od 0 do 5 µg/ml kobalta, otpipetirati 0; 0,5, 1; 2;
3; 4 i 5 ml radne otopine (4.4.2.) u niz odmjerenih tikvica od 100 ml. Ako je
potrebno podesiti koncentraciju klorovodične kiseline da bude što bliža
koncentraciji u otopini za ispitivanje. U svaku tikvicu dodati 10 ml otopine
lantanove soli upotrijebljene u 6.2. Dopuniti do 100 ml s otopinom klorovodične
kiselinom 0,5 mol/l (4.2.) i dobro promućkati. Ove otopine sadrže 0; 0,5;1; 2;
3; 4 i 5 µg/ml kobalta.
7.3. ODREĐIVANJE
Prema Metodi 9.4. (7.3.). Pripremiti spektrometar (5) za mjerenje kod valne
duljine 240,7 nm.
 **8. PRIKAZ REZULTATA**Vidjeti Metodu 9.4. (8), Dodatka IV. B. ovoga Pravilnika.
Postotak kobalta u gnojivu je:

![](dodatni/351585.gif)

Ako se koristi Metoda 9.3. Dodatka IV. B. ovoga Pravilnika:

![](dodatni/351586.gif)

gdje je:
Co = sadržaj kobalta u gnojivu, izražen u postotku;
xs = koncentracija u otopini za ispitivanje (6.2), u µg/ml;
xb = koncentracija u slijepoj probi (7.1), u µg/ml;
V = volumen ekstrakta dobivenog prema Metodi 9.1 ili 9.2, u ml;
D = faktor koji odgovara razrjeđenju provedenom u 6.2;
M = masa uzorka za ispitivanje, uzetog prema Metodi 9.1 ili 9.2, u gramima.
Izračunavanje faktora razrjeđenja D: ako su (a1), (a2), (a3),...(ai) i (a)
alikvotni dijelovi, a (v1), (v2), (v3)…(vi) i (100) volumeni u ml koji
odgovaraju tim razrjeđenjima, faktor razrjeđenja D je:

![](dodatni/351587.gif)

**Metoda 9.7.
ODREĐIVANJE BAKRA U EKSTRAKTIMA GNOJIVA ATOMSKOM
APSORPCIJSKOM SPEKTROMETRIJOM**

**1. PREDMET**Ova Metoda opisuje postupak određivanja bakra u ekstraktima gnojiva.
 **2. PODRUČJE PRIMJENE**Metoda se primjenjuje za analizu uzoraka gnojiva ekstrahiranih Metodama 9.1. i
9.2. Dodatka IV. B. ovoga Pravilnika u kojima je deklariran ukupni i/ili
vodotopivi bakar, kako je određeno u Dodatku I. Tablicama E. ovoga Pravilnika.
 **3. NAČELO**Nakon odgovarajuće obrade i razrjeđenja ekstrakta, sadržaj bakra se određuje
atomskom apsorpcijskom spektrometrijom.
 **4. REAGENSI**4.1. *Otopina klorovodične kiseline, oko 6 mol/l*
Vidjeti Metodu 9.4. (4.1.)., Dodatka IV. B. ovoga Pravilnika
4.2. *Ot. *Otopina klorovodične kiseline, oko 0,5 mol/l*
Vidjeti Metodu 9.4. (4.2.)., Dodatka IV. B. ovoga Pravilnika.
4.3. *Otopina vodikovog peroksida (30% H2O2), d20 = 1,11 g/ml) bez mikrohranjiva.*
4.4. *Standardne otopine bakra*
4.4.1. Osnovna otopina bakra (1000 µg/ml)
U čašu od 250 ml odvagati 1 g bakra s točnošću 0,1 mg, dodati 25 ml klorovodične
kiseline 6 mol/l (4.1) i 5 ml otopine vodikovog pa (4.3.), grijati na
vrućoj ploči dok se bakar potpuno otopi. Prenijeti kvantitativno u odmjernu
tikvicu od 1000 ml, dopuniti volumen vodom i dobro promućkati.
4.4.2. Radna otopina bakra (100 µg/ml)
Otpipetirati 20 ml osnovne otopine (4.4.1.) u odmjernu tikvicu od 200 ml.
Dopuniti volumen klorovodičnom kiselinom 0,5 mol/l (4.2.) i dobro promućkati.
 **5. OPREMA**Spektrometar opremljen za atomsku apsorpciju: Vidjeti Metodu 9.4. (5). Dodatka
IV. B. ovoga Pravilnika. Uređaj mora biti opremljen s izvorom zraka
karakterističnih za bakar (324,8 nm).
 **6. PRIPREMA OTOPINE ZA ANALIZU**6.1. EKSTRAKT OTOPINE BAKRA
Vidjeti Metode 9.1. i/ili 9.2. i, ako odgovara 9.3. Dodatka IV. B. ovoga
Pravilnika.
6.2. PRIPREMA OTOPINE ZA ISPITIVANJE
Prema Metodi 9.4. (6.2.). Dodatka IV. B. ovoga Pravilnika.
 **7. POSTUPAK**7.1. PRIPREMA SLIJEPE PROBE
Prema Metodii 9.4. (7.1.) Dodatka IV.B. ovoga Pravilnika.
7.2. PRIPREMA STANDARDNIH OTOPINA
Prema Metodi 9.4. (7.2.), Dodatka IV. B. ovoga Pravilnika.
Za optimalno područje određivanja od 0 do 5 µg/ml bakra otpipetirati 0; 0,5; 1;
2; 3; 4 i 5 ml radne otopine (4.4.2.) u niz odmjernih tikvica od 100 ml. Ako je
potrebno podesiti koncentraciju klorovodične kiseline da bude što bliža
koncentraciji u otopini za ispitivanje (6.2.). Dopuniti do 100 ml klorovodičnom
kiselinom 0,5 mol/l (4.2.) i dobro promućkati. Ove otopine sadrže 0; 0,5; 1; 2;
3; 4 i 5 µg/ml bakra.
7.3. ODREĐIVANJE
Vidjeti Metodu 9.4. (7.3.) Dodatka IV. B. ovoga Pravilnika. Pripremiti
spektrometar (5) za mjerenje kod valne duljine 324,8 nm.
 **8. PRIKAZ REZULTATA**Vidjeti Metodu 9.4. (8) Dodatka IV. B. ovoga Pravilnika.
Postotak bakra u gnojivu je:

![](dodatni/351588.gif)*

Ako se koristi Metoda 9.3., Dodatka IV. ovog Pravilnika:

![](dodatni/351589.gif)

gdje je:
*Cu* = sadržaj bakra u gnojivu, izražen u postotku;
*xs* = koncentracija u otopini za ispitivanje (6.2.), u µg/ml;
*xb* = koncentracija u slijepoj probi (7.1.), u µg/ml;
*V* = volumen ekstrakta u ml dobivenog prema Metodi 9.1. ili 9.2.;
*D* = faktor koji odgovara razrjeđenju provedenom u (6.2.);
*M* = masa uzorka za ispitivanje, uzetog prema Metodi 9.1. ili 9.2. Dodatka IV. B.
ovoga Pravilnika, u gramima.
Izračunavanje faktora razrjeđenja D: ako su (a1), (a2), (a3),...(ai) i (a)
alikvotni dijelovi, a (v1), (v2), (v3)…(vi) i (100) volumeni u ml koji
odgovaraju tim razrjeđenjima, faktor razrjeđenja D je:

![](dodatni/351587.gif)

**Metoda 9.8.
ODREĐIVANJE ŽELJEZA U EKSTRAKTIMA GNOJIVA ATOMSKOM
APSORPCIJSKOM SPEKTROMETRIJOM**

**1. PREDMET**Ova Metoda opisuje postupak za određivanje željeza u ekstraktima gnojiva.
 **2. PODRUČJE PRIMJENE**Metoda se primjenjuje za analizu uzoraka gnojiva ekstrahiranih Metodama 9.1. i
9.2. Dodatka IV. B. ovoga Pravilnika, u kojima je deklarirano ukupno i/ili
vodotopivo željezo kako je određeno u Dodatku I. Tablicama E. ovoga Pravilnika.
 **3. NAČELO**Nakon odgovarajuće obrade i razrjeđenja ekstrakta sadržaj željeza se određuje
atomskom apsorpcijskom spektrometrijom.
 **4. REAGENSI**4.1. *Otopina klorovodične kiseline, oko 6 mol/l*
Vidjeti Metodu 9.4. (4.1.) Dodatka IV. B. ovoga Pravilnika.
4.2. *Otopina klorovodične kiseline, oko 0,5 mol/l*
Vidjeti Metodu 9.4. (4.2.) Dodatka IV. B. ovoga Pravilnika.
4.3. *Otopina vodikovog peroksida (30% H2O2), d20 = 1,11 g/ml) bez mikrohranjiva.*
4.4. *Otopina lantanove soli (10 g La po litri)*
Vidjeti Metodu 9.4. (4.3) Dodatka IV. B. ovoga Pravilnika.
4.5. *Standardne otopine željeza*
4.5.1. Osnovna otopina željeza (1000 µg/ml)
U čašu od 500 ml, odvagati 1 g željezne žice s točnošću 0,1 mg, dodati 200 ml
klorovodične kiseline 6 mol/l (4.1.) i 15 ml vodikovog peroksida (4.3.). Grijati
na vrućoj ploči dok se željezo potpuno otopi. Nakon hlađenja, prenjeti
kvantitativno u odmjernu tikvicu od 1000 ml. Dopuniti volumen vodom i dobro
promućkati.
4.5.2. Radna otopina željeza (100 µg/ml)
Otpipetirati 20 ml osnovne otopine (4.5.1.) u odmjernu tikvicu od 200 ml.
Dopuniti volumen klorovodičnom kiselinom 0,5 mol/l (4.2.) i dobro promućkati.
 **5. OPREMA**Atomski apsorpcijski spektrometar: Vidjeti Metodu 9.4. (5) Dodatka IV. B. ovoga
Pravilnika. Uređaj mora biti opremljen s izvorom zraka karakterističnih za
željezo (248,3 nm).
 **6. PRIPREMA OTOPINE ZA ANALIZU**6.1. EKSTRAKT OTOPINE ŽELJEZA
Prema Metodi 9.1. i/ili 9.2., i ako odgovara 9.3. Dodatka IV. B. ovoga
Pravilnika.
6.2. PRIPREMA OTOPINE ZA ISPITIVANJE
Prema Metodi 9.4. (6.2.) Dodatka IV. B. ovoga Pravilnika. Otopina za ispitivanje
mora sadržavati 10% (V/V) otopine lantanove soli korištene u 6.2.
 **7. POSTUPAK**7.1. PRIPREMA SLIJEPE PROBE
Prema Metodi 9.4. (7.1.) Dodatka IV. B. ovoga Pravilnika.
Otopina za ispitivanje mora sadržavati 10% (V/V) otopine lantanove soli
korištene u 6.2.
7.2. PRIPREMA STANDARDNIH OTOPINA
Prema Metodi 9.4. (7.2.) Dodatka IV. B. ovoga Pravilnika.
Za optimalno područje određivanja od 0 do 10 µg/ml željeza, otpipetirati 0; 2;
4; 6; 8 i 10 ml radne otopine (4.5.2.) u niz odmjernih tikvica od 100 ml. Ako je
potrebno podesiti koncentraciju klorovodične kiseline da bude što bliža
koncentraciji u otopini za ispitivanje. Dodati 10 ml otopine lantanove soli
korištene u 6.2. Dopuniti volumen klorovodičnom kiselinom 0,5 mol/l (4.2.) i
dobro promućkati. Ove otopine sadrže 0, 2; 4; 6; 8 i 10 µg/ml željeza.
7.3. ODREĐIVANJE
Prema Metodi 9.4. (7.3.) Dodatka IV. B. ovoga Pravilnika. Pripremiti
spektrometar (5) za mjerenje kod valne duljine 248,3 nm.
 **8. PRIKAZ REZULTATA**Vidjeti Metodu 9.4. (8) Dodatka IV. B. ovoga Pravilnika.
Postotak željeza u gnojivu je:

![](dodatni/351590.gif)

Ako se koristi Metoda 9.3. Dodatka IV. B. ovoga Pravilnika:

![](dodatni/351591.gif)

gdje je:
*Fe* = sadržaj željeza u gnojivu, izražen u postotku;
*x**s* = koncentracija u otopini za ispitivanje (6.2.), u µg/ml;
*xb* = koncentracija u slijepoj probi (7.1.), u µg/ml;
*V* = volumen ekstrakta u ml dobivenog prema Metodi 9.1. ili 9.2., Dodatka IV. B.
ovoga Pravilnika;
*D* = faktor koji odgovara razrjeđenju provedenom u (6.2.);
*M* = masa uzorka za ispitivanje, uzetog prema Metodi 9.1. ili 9.2. Dodatka IV. B.
ovoga Pravilnika, u gramima.
Izračunavanje faktora razrjeđenja D: ako su (a1), (a2), (a3),...(ai) i (a)
alikvotni dijelovi, a (v1), (v2), (v3)…(vi) i (100) volumeni u ml koji
odgovaraju tim razrjeđenjima, faktor razrjeđenja D je:

![](dodatni/351592.gif)

**Metoda 9.9.
ODREĐIVANJE MANGANA U EKSTRAKTIMA GNOJIVA ATOMSKOM
APSORPCIJSKOM SPEKTROMETRIJOM**

**1. PREDMET**Ova Metoda opisuje postupak za određivanje mangana u ekstraktima gnojiva.
 **2. PODRUČJE PRIMJENE**Metoda se primjenjuje za analizu uzoraka gnojiva ekstrahiranih Metodama 9.1. i
9.2. Dodatka IV. B. ovoga PravilnPravilnika, u kojima je deklariran ukupni i/ili
vodotopivi mangan kako je određeno u Dodatku I. Tablicama E. ovoga Pravilnika.
 **3. NAČELO**Nakon odgovarajuće obrade i razrjeđenja ekstrakta, sadržaj mangana određuje se
atomskom apsorpcijskom spektrometrijom.
 **4. REAGENSI**4.1. *Otopina klorovodične kiseline, oko 6 mol/l*
Vidjeti Metodu 9.4. (4.1.) Dodatka IV. B. ovoga Pravilnika.
4.2. *Otopina klorovodične kiseline, oko 0,5 mol/l*
i Metodu 9.4. (4.2.), Dodatka IV. ovog Pravilnika.
4.3. *Otopina lantanove soli (10 g La po litri)*
Vidjeti Metodu 9.4. (4.3.) Dodatka IV. B. ovoga Pravilnika.
4.4. *Standardne otopine mangana*
4.4.1 Osnovna otopina mangana (1000 µg/ml)
U čašu od 250 ml, odvagati 1 g mangana s točnošću 0,1 mg, dodati 25 ml
klorovodične kiseline 6 mol/l (4.1.). Grijati na vrućoj ploči dok se mangan
potpuno otopi. Nakon hlađenja kvantitativno prenijeti u odmjernu tikvicu od 1000
ml. Dopuniti volumen vodom i dobro promućkati.
4.4.2 Radna otopina mangana (100 µg/ml)
Razrijediti 20 ml osnovne otopine (4.4.1.) s 0,5 mol/l klorovodičnom kiselinom
(4.2.) u odmjernoj tikvici od 200 ml. Dopuniti volumen 0,5 mol/l klorovodičnom
kiselinom (4.2.) i dobro promućkati.
 **5. OPREMA**Atomski apsorpcijski spektrometar: Vidjeti Metodu 9.4. (5) Dodatka IV. B. ovoga
Pravilnika. Uređaj mora biti opremljen s izvorom zraka karakterističnih za
mangan (279,6 nm).
 **6. PRIPREMA OTOPINA ZA ANALIZU**6.1. EKSTRAKT OTOPINE MANGANA
Vidjeti Metode 9.1. i, ako odgovara 9.2. ili 9.3., Dodatka IV. B. ovoga
Pravilnika
6.2. PRIPREMA OTOPINE ZA ISPITIVANJE
Prema Metodi 9.4. (6.2.) Dodatka IV. B. ovoga Pravilnika. Otopina za ispitivanje
mora sadržavati 10% (V/V) otopine lantanove soli (4.3.).
 **7. POSTUPAK**7.1. PRIPREMA SLIJEPE PROBE
Prema Metodi 9.4. (7.1.) Dodatka IV. B. ovoga Pravilnika.
Slijepa proba mora sadržavati 10% V/V otopine lantanove soli upotrebljene u 6.2.
7.2. PRIPREMA STANDARDNIH OTOPINA
Prema Metodi 9.4. (7.2.) Dodatka IV. B. ovoga Pravilnika.
Za optimalno područje određivanja od 0 do 5 µg/ml mangana otpipetirati 0; 0,5;
1; 2; 3; 4; i 5 ml radne otopine (4.4.2.) u niz odmjernih tikvica od 100 ml.
Prema potrebi podesiti koncentraciju klorovodične kiseline da bude što bliža
koncentraciji u otopini za ispitivanje. U svaku tikvicu dodati 10 ml otopine
lantanove soli upotrijebljene u 6.2. Dopuniti do 100 ml klorovodičnom kiselinom
0,5 mol/l (4.2.) i dobro promućkati.Ove otopine sadrže 0; 0,5; 1; 2; 3; 4; i 5
µg/ml mangana
7.3. ODREĐIVANJE
Prema Metodi 9.4. (7.3.) Dodatka IV. B. ovoga Pravilnika.
Pripremiti spektrometar (5) za mjerenje kod valne duljine 279,6 nm.
 **8. PRIKAZ REZULTATA**Vidjeti Metodu 9.4. (8.) Dodatka IV. B.ovoga Pravilnika.
Postotak mangana u gnojivu je:

![](dodatni/351593.gif)

Ako se koristi Metoda 9.3. Dodatka IV. B. ovoga Pravilnika:

![](dodatni/351594.gif)

gdje je:
*Mn* = sadržaj mangana u gnojivu, izražen u postotku;
*xs* = koncentracija u otopini za ispitivanje (6.2.), u µg/ml;
*xb* = koncentracija u slijepoj probi (7.1.), u µg/ml;
*V* = volumen ekstrakta u ml dobivenog prema Metodi 9.1. ili 9.2. Dodatka IV. B.
ovoga Pravilnika;
*D* = faktor koji odgovara razrjeđenju provedenom u (6.2.);
*M* = masa uzorka za ispitivanje uzetog prema Metodi 9.1. ili 9.2. Dodatka IV. B.
ovoga Pravilnika, u gramima.
Izračunavanje faktora razrjeđenja D: ako su (a1), (a2), (a3),...(ai) i (a)
alikvotni dijelovi, a (v1), (v2), (v3)...(vi) i (100) volumeni u ml koji
odgovaraju tim razrjeđenjima, faktor razrjeđenja D je:
![](dodatni/351587.gif)

**Metoda 9.10.
ODREĐIVANJE MOLIBDENA U EKSTRAKTIMA GNOJIVA
SPEKTROMETRIJSKI POMOĆU KOMPLEKSA S AMONIJEVIM TIOCIJANATOM**

**1. PREDMET**Ova Metoda utvrđuje postupak za određivanje molibdena u ekstraktima gnojiva.
 **2. PODRUČJE PRIMJENE**Metoda se primjenjuje za analizu uzoraka gnojiva ekstrahiranih Metodama 9.1. i
9.2. Dodatka IV. B. ovoga Pravilnika u kojima je deklariran ukupni i/ili
vodotopivi molibden kako je određeno u Dodatku I. Tablicama E. ovoga Pravilnika.
 **3. NAČELO**Molibden (V) stvara kompleks [MoO (SCN)5] u kiseloj sredini sa SCN ionima.
Kompleks se ekstrahira n-butil acetatom. Ioni koji smetaju kao što je npr.
željezo, ostaju u vodenoj fazi. Žuto naranđasta boja određuje se molekularnom
apsorpcijskom spektrometrijom na valnoj duljini 470 nm.
 **4. REAGENSI**4.1. *Klorovodična kiselina, oko 6 mol/l.*
Vidjeti Metodu 9.4. (4.1.), Dodatka IV. B. ovoga Pravilnika.
4.2. *Otopina bakra (70 mg/l) u 1,5 mol/l klorovodičnoj kiselini*
Otopiti 275 mg bakar sulfata pentahidrata (CuSO4 x 5 H2O) odvaganog s točnošću 0,1
mg u 250 ml klorovodične kiseline 6 mol/l (4.1) u odmjernoj tikvici od 1000 ml.
Dopuniti volumen vodom, dobro promućkati.
4.3. *Otopina askorbinske kiseline (50 g/l)*
Otopiti 50 g askorbinske kiseline (C6H8O6) u vodi u odmjernoj tikvici od 1000 ml.
Dopuniti volumen vodom, dobro promućkati i držati u hladnjaku.
4.4. *n-butil acetat*
4.5. *Otopina amonijevog tiocijanata, 0,2 mol/l*
Otopiti 15,224 g NH4SCN u vodi u odmjernoj tikvici od 1000 ml. Dopuniti volumen
vodom dobro promućkati i čuvati u tamnoj boci.
4.6. *Otopina kositrenovog klorida (50 g/l) u 2 mol/l klorovodičnoj kiselini*
Ova otopina mora biti savršeno bistra i pripremljena neposredno prije upotrebe.
Mora se upotrebljavati vrlo čisti kositrenov klorid jer inače otopina neće biti
bistra.
Za pripremu 100 ml otopine, otopiti 5 g (SnCl2 x 2H2O) u 35 ml 6 mol/l HCl (4.1).
Dodati 10 ml otopine bakra (4.2). Dopuniti volumen vodom i dobro promućkati.
4.7. *Standardne otopine molibdena*
4.7.1. Osnovna otopina molibdena (500 µg/ml)
Otopiti 0,920 g amonijevog molibdata tetrahidrata [(NH4)6 Mo7 O24 x 4 H2O] odvaganog s
točnošću 0,1 mg u 6 mol/l klorovodičnoj kiselini (4.1) u odmjernoj tikvici od
1000 ml. Dopuniti volumen istom kiselinom i dobro promućkati.
4.7.2. Srednja otopina molibdena (25 µg/ml)
Otpipetirati 25 ml osnovne otopine (4.7.1.) u odmjernu tikvicu od 500 ml.
Dopuniti volumen klorovodičnom kiselinom 6 mol/l (4.1.) i dobro promućkati.
4.7.3. Radna otopina molibdena (2,5 µg/ml)
Otpipetirati 10 ml srednje otopine (4.7.2.) u odmjernu tikvicu od 100 ml.
Dopuniti volumen klorovodičnom kiselinom 6 mol/l (4.1.) i dobro promućkati.
 **5. OPREMA**5.1. Spektrometar za molekularnu apsorpciju s kivetama koje imaju optički put 20
mm, namješten na valnu duljinu 470 nm.
5.2. Lijevci za odjeljivanje od 200 ili 250 ml.
 **6. PRIPREMA OTOPINE ZA ANALIZU**6.1. EKSTRAKT OTOPINE MOLIBDENA
Vidjeti Metode 9.1. i/ili 9.2. i, ako odgovara 9.3. Dodatka IV. B. ovoga
Pravilnika.
6.2. PRIPREMA OTOPINE ZA ISPITIVANJE
Razrijediti alikvotni dio ekstrakta (6.1.) sa klorovodičnom kiselinom 6 mol/l
(4.1.) tako da se dobije odgovarajuća koncentracija molibdena. Faktor
razrjeđenja je D.
Uzeti alikvotni dio (a) iz otopine ekstrakta koji sadrži 1 do 12 µg molibdena i
staviti u lijevak za odjeljivanje (5.2.). Dopuniti do 50 ml klorovodičnom
kiselinom 6 mol/l (4.1.).
 **7. POSTUPAK**7.1. PRIPREMA SLIJEPE PROBE
Pripremiti slijepu probu ponavljajući cijeli postupak ekstrakcije bez uzorka
gnojiva za ispitivanje.
7.2. PRIPREMA STANDARDNIH OTOPINA
Pripremiti niz od najmanje 6 standardnih otopina rastućih koncentracija u
optimalnom malnom mjernom području spektrometra.
Za područje od 0 – 12,5 µg molibdena otpipetirati 0; 1; 2; 3; 4 i 5 ml radne
otopine (4.7.3.) u lijevke za odjeljivanje (5.2.). Dopuniti do 50 ml
klorovodičnom kiselinom 6 mol/l (4.1.). Lijevci sadrže 0; 2,5; 5; 7,5; 10 i 12,5
µg molibdena.
7.3. RAZVIJANJE I ODVAJANJE KOMPLEKSA
U svaki lijevak za odjeljivanje (6.2., 7.1. i 7.2.) dodati sljedećim redom:
– 10 ml otopine bakra (4.2.)
– 20 ml otopine askorbinske kiseline (4.3);
dobro promućkati i prič-3 minute. Tada dodati:
– 10 ml n – butil acetata (4.4.), upotrebljavajući preciznu pipetu
– 20 ml otopine tiocijanata (4.5.).
Mućkati 1 minutu da se kompleks ekstrahira u organsku fazu i ostaviti da se
razdvoji. Nakon odvajanja dvije faze, potpuno ukloniti vodenu fazu i baciti ju,
a organsku fazu oprati s
– 10 ml otopine kositrenog klorida (4.6.).
Mućkati 1 minutu. Ostaviti da se razdvoji i ukloniti vodenu fazu. Sakupiti
organsku fazu u kivetu za ispitivanje koja će omogućiti sakupljanje kapi vode u
suspenziji.
7.4. ODREĐIVANJE
Izmjeriti apsorbancije otopina dobivenih u 7.3 na valnoj duljine 470 nm
koristeći standardnu otopinu od 0 µg/ml molibdena (7.2.) kao referencu.
 **8. PRIKAZ REZULTATA**Nacrtati baždarnu krivulju nanoseći odgovarajuće mase molibdena u standardnim
otopinama (7.2.) izraženih u µg na apscisu, a odgovarajuće vrijednosti
apsorbancije (7.4.) dobivene očitavanjem na spektrometru na ordinatu.
Iz ove krivulje odrediti masu molibdena u otopini za ispitivanje (6.2.) i u
slijepoj probi (7.1.). Ove mase označene su kao (xS) i (xb).
Postotak molibdena u gnojivu je:

![](dodatni/351595.gif)

Ako se koristi Metoda 9.3. Dodatka IV. B. ovoga Pravilnika:

![](dodatni/351596.gif)

gdje je:
*Mo* = sadržaj molibdena u gnojivu, izražen u postotku;
*a* = volumen alikvota uzetog iz zadnje razrjeđene otopine, u ml;
*xs* = masa Mo u otopini za ispitivanje (6.2.), u µg;
*xb* = masa Mo u slijepoj probi (7.1.), čiji volumen odgovara volumenu (a)
alikvota otopine za ispitivanje (6.2.), u µg;
*V* = volumen otopine ekstrakta dobivenog prema Metodi 9.1. ili 9.2. Dodatka IV.
B. ovoga Pravilnika, u ml;
*D* = faktor koji odgovara razrjeđenju provedenom u (6.2.);
*M* = masa uzorka za ispitivanje uzeta prema Metodi 9.1. ili 9.2. Dodatka IV. B.
ovoga Pravilnika, u gramima.
Izračunanje faktora razrjeđenja D: gdje su (a1), (a2) alikvotni dijelovi, a
(v1), (v2) su volumeni koji odgovaraju njihovim pojedinim razrjeđenjima, faktora
razrjeđenja D je.
![](dodatni/351584.gif)

**Metoda 9.11.
ODREĐIVANJE CINKA U EKSTRAKTIMA GNOJIVA ATOMSKOM
APSORPCIJSKOM SPEKTROMETRIJOM**

**1. PREDMET**Ova Metoda opisuje postupak za određivanje cinka u ekstraktima gnojiva.
 **2. PODRUČJE PRIMJENE**Ova Metoda primjenjuje se za analizu uzoraka gnojiva ekstrahiranih Metodama 9.1.
ili 9.2. Dodatka IV. B. ovoga Pravilnika, u kojima je deklariran ukupni i/ili u
vodotopivi cink kako je određeno u Dodatku I. Tablicama E. ovoga Pravilnika.
 **3. NAČELO**Nakon odgovarajuće obrade i razrjeđenja ekstrakta, sadržaj cinka se određuje
atomskom apsorpcijskom spektrometrijom.
 **4. REAGENSI**4.1. *Otopina klorovodične kiseline, oko 6 mol/l*
Vidjeti Metodu 9.4. (4.1.) Dodatka IV. B. ovoga Pravilnika.
4.2. *Otopina klorovodične kiseline, oko 0,5 mol/l*
Vidjeti Metodu 9.4. (4.2.) Dodatka IV. B. ovoga Pravilnika.
4.3. *Otopine lantanove soli (10 g La po litri)*
Vidjeti Metodu 9.4. (4.3.) Dodatka IV. B. ovoga Pravilnika.
4.4. *Standardne otopine cinka*
4.4.1. Osnovna otopina cinka (1000 µg/ml)
U odmjernoj tikvici od 1000 ml otopiti 1 g cinka u prahu ili pločicama odvaganog
s točnosću 0,1 mg u 25 ml klorovodične kiseline 6 mol/l (4.1.). Kada se potpuno
otopi, dopuniti volumen vodom i dobro pomućkati.
4.4.2. Radna otopina cinka (100 µg/ml)
U odmjernoj tikvici od 200 ml razrijediti 20 ml osnovne otopine (4.4.1.) u
otopini klorovodične kiseline 0,5 mol/l (4.2.). Dopuniti volumen otopinom
klorovodične kiseline 0,5 mol/l (4.2.) i dobro pomućkati.
 **5. OPREMA**Atomski apsorpcijski spektrometar: vidjeti Metodu 9.4. (5.) Dodatka IV. B. ovoga
Pravilnika. Uređaj mora biti opremljen s izvorom zraka karakterističnih za cink
(213,8 nm) i mora dopustiti pozadinsku korekciju.
 **6. PRIPREMA OTOPINE ZA ANALIZU**6.1. EKSTRAKT OTOPINE CINKA
Vidjeti Metode 9.1. i/ili 9.2. i., ako odgovara 9.3. Dodatka IV. B. ovoga
Pravilnika.
6.2. PRIPREMA OTOPINE ZA ISPITIVANJE
Vidjeti Metodu 9.4. (6.2.) Dodatka IV. B. ovoga Pravilnika.
Otopina za ispitivanje mora sadržavati 10% (V/V) otopine lantanove soli (4.3.).
 **7. POSTUPAK**7.1. PRIPREMA OTOPINE SLIJEPE PROBE
Vidjeti Metodu 9.4. (7.1.) Dodatka IV. B. ovoga Pravilnika.
Otopina mora sadržavati 10% (V/V) otopine lantanove soli upotrijebljene u 6.2.
7.2. PRIPREMA STANDARDNIH OTOPINA
Vidjeti Metodu 9.4. (7.2.) Dodatka IV. B. ovoga Pravilnika.
Za optimalno područje od 0 do 5 µg/ml cinka, otpipetirati 0; 0,5; 1; 2; 3; 4 i 5
ml radne otopine (4.4.2.) u niz odmjernih tikvica od 100 ml. Ako je potrebno
podesiti koncentraciju klorovodične kiseline da bude što bliža koncentraciji u
otopini za ispitivanje. U svaku tikvicu dodati 10 ml otopine lantanove soli
upotrijebljene u 6.2. Dopuniti do 100 ml otopinom klorovodične kiseline 0,5
mol/l (4.2.) i dobro promućkati. Ove otopine sadrže 0; 0,5; 1; 2; 3; 4 i 5 µg/ml
cinka.
7.3. ODREĐIVANJE
Vidjeti Metodu 9.4. (7.3.) Dodatka IV. B. ovoga Pravilnika.
Pripremiti spektrometar (5) za mjerenje na valnoj duljini od 213,8 nm.
 **8. PRIKAZ REZULTATA**Vidjeti Metodu 9.4. (8.) Dodatka IV. B. ovoga Pravilnika.
Postotak cinka u gnojivu je:

![](dodatni/351597.gif)

Ako se koristi Metoda 9.3. Dodatka IV. B. ovoga Pravilnika:

![](dodatni/351598.gif)

gdje je:
*Zn* = sadržaj cinka u gnojivu, izražen u postotku;
*xs* = koncentracija u otopini za ispitivanje (6.2), u µg/ml;
*xb* = koncentracija u slijepoj probi (7.1), u µg/ml;
*V* = volumen ekstrakta u ml dobiven prema Metodi 9.1. ili 9.2. Dodatka IV. B.
ovoga Pravilnika;
*D* = faktor koji odgovara razrjeđenju provedenom u (6.2.);
*M* = masa uzorka za ispitivanje uzeta prema Metodi 9.1. ili 9.2. Dodatka IV. B.
ovoga Pravilnika, u gramima.
Izračunavanje faktora razrjeđenja D: ako su (a1), (a2), (a3),...(ai) i (a)
alikvotni dijelovi, a (v1),(v2), (v3)…(vi) i (100) volumeni u ml koji odgovaraju
tim razrjeđenjima, faktor razrjeđenja D je:
![](dodatni/351587.gif)

Metode 10.
MIKROHRANJIVA U KONCENTRACIJI VEĆOJOD 10%

**Metoda 10.1.
EKSTRAKCIJA UKUPNIH MIKROHRANJIVA**

**1. PREDMET**Ova Metoda utvrđuje postupak ekstrakcije sljedećih mikrohranjiva: ukupnog bora,
ukupnog kobalta, ukupnog bakra, ukupnog željeza, ukupnog mangana, ukupnog
molibdena i ukupnog cinka. Cilj je provesti što manji broj ekstrakcija,
koristeći isti ekstrakt, kad god je to moguće, za određivanje ukupnog sadržaja
svakog od gore navedenih mikrohranjiva.
 **2. PODRUČJE PRIMJENE**Ova Metoda se primjenjuje na gnojiva obuhvaćena Dodatkom I. Tablicama E. ovoga
Pravilnika koja sadrže jedan ili više sljedećih mikrohranjiva: bor, kobalt,
bakar, željezo, mangan, molibden i cink. Primjenjuje se za svako mikrohranjivo,
ako je deklarirani sadržaj veći od 10%.
 **3. NAČELO**Otapanje i kuhanje u razrjeđenoj klorovodičnoj kiselini.
*Na
*Napomena*Ekstrakcija je empirijska i ne mora biti kvantitativna, ovisno o proizvodu ili
drugim sastojcima gnojiva. Posebno u slučaju određenih manganovih oksida,
ekstrahirana količina može biti znatno manja od ukupne količine mangana koju
sadrži proizvod. Odgovornost je proizvođača gnojiva da osigura da deklarirani
sadržaj ustvari odgovara sadržaju ekstrahiranom pod uvjetima koji se odnose na
metodu.
 **4. REAGENSI**4.1. *Razrjeđena otopina klorovodične kiseline (HCl), oko 6 mol/l*
Pomiješajti 1 volumen kloro kiseline (d20 = 1,93 g/ml) s 1 volumenom vode.
4.2. *Koncentrirana otopina amonijaka (NH4OH, d*20 *= 0,9 g/ml)*
 **5. OPREMA**5.1. Električna grijaća ploča s promjenjivom temperaturom
5.2. pH metar
*Napomena*Kada je potrebno odrediti sadržaj bora u ekstraktu, ne upotrebljavajti posuđe od
borsilikatnog stakla. Kako metoda uključuje kuhanje, preporučuje se teflon ili
silicij. Dobro isprati stakleno posuđe ako je prano u deterdžentima koji sadrže
borate.
 **6. PRIPREMA UZORKA**Prema Metodi 1. Dodatka IV. ovoga Pravilnika.
 **7. POSTUPAK**7.1. UZORAK ZA ISPITIVANJE
Odvagati 1 ili 2 g gnojiva ovisno o deklariranom sadržaju elementa u proizvodu.
Tablica 16. koristi se kako bi se dobila konačna otopina koja će nakon
odgovarajućeg razrjeđenja, biti unutar mjernog područja za svaku metodu. Uzorke
treba vagati s točnošću 1 mg.
Staviti uzorak u čašu od 250 ml.

*Tablica 16.**

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| Deklarirani sadržaj mikrohranjiva u gnojivu (%) | >10 < 25 | ≥ 25 |
| Masa uzorka za ispitivanje (g) | 2 | 1 |
| Masa elementa u uzorku (mg) | >200 < 500 | ≥ 250 |
| Volumen ekstrakta V (ml) | 500 | 500 |
| Koncentracija elementa u ekstraktu (mg/l) | >400 < 1000 | ≥ 500 |

7.2. PRIPREMA OTOPINE
Ako je potrebno navlažiti uzorak s malo vode, pažljivo dodajti 10 ml razrjeđene
klorovodične kiseline (4.1.) po gramu gnojiva, u malim količinama, zatim dodati
50 ml vode. Pokriti čašu satnim staklom i promiješati. Zagrijti do vrenja na
grijaćoj ploči i kuhati još 30 minuta. Pustiti da se ohladi uz povremeno
miješanje. Kvantitativno prenijeti u odmjernu tikvicu od 500 ml. Dopuniti
volumen voumen vodom i dobro pomućkati. Filtrirati kroz suhi filter papir u suhu
posudu. Odbaciti prvi dio. Ekstrakt mora biti savršeno bistar.
Preporuča se da određivanje na alikvotnim dijelovima bistrog filtrata bude
izvršeno bez odgode, u suprotnome posude treba začepiti.
Napomena
U ekstraktima u kojima treba odrediti sadržaj bora: Podesiti pH između 4 i 6
koncentriranim amonijakom (4.2.).
 **8. ODREĐIVANJE**Određivanje svakog mikrohranjiva treba provesti na alikvotnim dijelovima
navedenim u metodi za svako pojedino mikrohranj>
Metode 10.5., 10.6., 10.7., 10.9. i 10.10., Dodatka IV. B. ovoga Pravilnika ne
mogu se koristiti za određivanje elemenata prisutnih u helatnom ili kompleksnom
obliku. U takvim slučajevima, prije određivanja mora se koristiti Metoda 10.3.
Dodatka IV. B.. ovoga Pravilnika.
U slučaju određivanja AAS (Metode 10.8. i 10.11. Dodatka IV. B. ovoga
Pravilnika), takvo tretiranje nije potrebno.

**Metoda 10.2.
EKSTRAKCIJA VODOTOPIVIH MIKROHRANJIVA**

**1. PREDMET**Ova Metoda utvrđuje postupak ekstrakcije vodotopivih oblika sljedećih
mikrohranjiva: bora, kobalta, bakra, željeza, mangana, molibdena i cinka. Cilj
je provesti minimalan broj ekstrakcija, koristeći isti ekstrakt kada god je to
moguće za određivanje sadržaja svakog gore navedenog mikrohranjiva.
 **2. PODRUČJE PRIMJENE**Ova metoda se primjenjuje na gnojiva obuhvaćena u Dodatku I. Tablicama E. ovoga
Pravilnika koja sadrže jedan ili više sljedećih mikrohranjiva: bor, kobalt,
bakar, željezo, mangan, molibden i cink. Primjenjuje se za svako mikrohranjivo,
ako je deklarirani sadržaj veći od 10%.
 **3. NAČELO**Mikrohranjiva se ekstrahiraju mućkanjem gnojiva u vodi pri 20 °C (± 2) °C.
Napomena
Ekstrakcija je empirijska i može, ali ne mora biti kvantitativna.
 **4. REAGENSI**4.1. *Razrijeđena otopina klorovodične kiseline (HCl), oko 6 mol/l*
Pomiješajti 1 volumen klorovodične kiseline (d20 = 1,18 g/ml) s 1 volumenom vode.
 **5. OPREMA**5.1. Rotacijska mućkalica namještena na oko 35 do 40 okretaja/minuti
*Napomena*Kada je potrebno odrediti sadržaj bora u ekstraktu, ne upotrebljavati posuđe od
borsilikatnog stakla. Kako metoda uključuje kuhanje, preporučuje se teflon ili
silicij. Dobro isprati stakleno posuđe, ako je prano u deterdžentima koji sadrže
borate.
 **6. PRIPREMA UZORKA**Prema Metodi 1. Dodatka IV. ovoga Pravilnika.
 **7. POSTUPAK**7.1. UZORAK ZA ISPITIVANJE
Odvagati između 1 i 2 g gnojiva ovisno o deklariranom sadržaju elementa u
proizvodu. Tablica 17. koristi se kako bi se dobila konačna otopina koja će
nakon odgovarajućeg razrjeđenja biti unutar mjernog područja za svaku metodu.
Uzorke treba vagati s točnošću 1 mg.

*Tablica 17.*

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| Deklarirani sadržaj mikrohranjiva u gnojivu (%) | >10 < 25 | ≥ 25 |
| Masa uzorka za ispitivanje (g) | 2 | 1 |
| Masa elementa u uzorku (mg) | >200 < 500 | ≥ 250 |
| Volumen ekstrakta V (ml) | 500 | 500 |
| Koncentracija elementa u ekstraktu (mg/l) | >400 < 1000 | ≥ 500 |

Staviti uzorak u tikvicu od 500 ml.
7.2. PRIPREMA OTOPINE
Dodati oko 400 ml vode.
Dobro začepiti tikvicu. Snažno promućkati rukom da se uzorak rasprši, zatim
staviti tikvicu na mućkalicu i mućkati 30 minuta.
Dopuniti volumen vodomn vodom i dobro pomućkati.
7.3. PRIPREMA OTOPINE ZA ISPITIVANJE
Odmah filtrirati u čistu, suhu tikvicu. Začepiti tikvicu. Provesti određivanje
odmah nakon filtriranja.
*Napomena*Ako filtrat postepeno postane mutan, napraviti još jednu ekstrakciju sljedeći
7.1. i 7.2. u tikvici volumena Ve. Filtrirati u odmjernu tikvicu volumena W koja
je prethodno bila osušena i u koju je stavljeno 5 ml razrijeđene klorovodične
kiseline (4.1). Prekinuti filtriranje točno u onom trenutku kada je tikvica
dopunjena do kalibracijske oznake. Dobrokati.
Pod ovim uvjetima vrijednost V kod prikazivanja rezultata je:

![](dodatni/351599.gif)

Razrjeđenja kod prikazivanja rezultata ovise o vrijednosti V.
 **8. ODREĐIVANJE**Određivanje svakog mikrohranjiva treba provestu u alikvotnome dijelu kao što je
navedeno u metodi za svako pojedino mikrohranjivo.
Metode 10.5., 10.6., 10.7., 10.9. i 10.10. Dodatka IV. B. ovoga Pravilnika ne
mogu se koristiti za određivanje elemenata u helatnom ili kompleksnom obliku. U
tim slučajevima, prije određivanja mora se koristiti Metoda 10.3. Dodatka IV. B.
ovoga Pravilnika.
U slučaju određivanja AAS (Metode 10.8. i 10.11. Dodatka IV. B. ovoga
Pravilnika), takvo tretiranje nije potrebno.

**Metoda 10.3.
UKLANJANJE ORGANSKIH SPOJEVA IZ EKSTRAKTA GNOJIVA**

**1. PREDMET**Ova Metoda utvrđuje postupak za uklanjanje organskih spojeva iz ekstrakta
gnojiva.
 **2. PODRUČJE PRIMJENE**Metoda se primjenjuje za analiziranje uzoraka gnojiva ekstrahiranih po Metodama
10.1. i 10.2. Dodatka IV. B. ovoga Pravilnika, u kojima se deklarira ukupni
i/ili vodotopivi element zahtjevan u Dodatku I. Tablicama E. ovoga Pravilnika.
*Napomena*Prisutnost malih sadržaja organskih tvari obično ne utječe na određivanje
atomskom absorpcijskom spektrometrijom.
 **3. NAČELO**Organski spojevi u alikvotnome dijelu ekstrakta oksidiraju se vodikovim
peroksidom.
 **4. REAGENSI**4.1. Razrijeđena otopina klorovodične kiseline (HCl), oko 0,5 mol/l
Pomiješajti 1 volumen klorovodične kiseline (d20 = 1,18 g/ml) s 20 volumena vode.
4.2. Otopina vodikovog peroksida (30% H2O2, d20 = 1,11 g/ml), bez mikrohranjiva
 **5. OPREMA**Električna grijaća ploča s promjenjivom temperaturnom kontrolom
 **6. POSTUPAK**Uzeti 25 ml ekstrahirane otopine dobivene po Metodi 10.1 ili 10.2 i stavite u
čašu od 100 ml. U slučaju Metode 10.2, dodati 5 ml razrjeđene otopine
klorovodične kiseline (4.1.). Zatim dodati 5 ml otopine vodikovog peroksida
(4.2.). Pokriti satnim staklom. Pustiti da se oksidacija odvija pri sobnoj
temperaturi oko jedan sat, zatim postupno zagrijati do vrenja i kuhati još pola
sata. Ako je potrebno, otopini dodati još 5 ml vodikovog peroksida nakon što se
ohladila. Zakuhati do vrenja da se ukloni suvišak vodikovog peroksida. Pustiti
da se ohladi i kvantitativno prenijeti u odmjernu tikvicu od 50 ml i dopuniti
volumen. Filtrirati, ako je potrebno.
Kod izračunavanja postotka mikrohranjiva u proizvodu u račun treba uzeti
razrijeđenje alikvota.

**Metoda 10.4.
ODREĐIVANJE MIKROHRANJIVA U EKSTRAKTIMA GNOJIVA ATOMSKOM
APSORPCIJSKOM SPEKTROMETRIJOM
(opći postupak)**

**1. PREDMET**Ova Metoda utvrđuje opći postupak za određivanje sadržaja željeza i cinka u
ekstraktima gnojiva atomskom apsorpcijskom spektrometrijom.
 **2. PODRUČJE PRIMJENE**Metoda se primjenjuje za analiziranje uzoraka gnojiva ekstrahiranih po Metodama
10.1. i 10.2. Dodatka IV. B. ovoga Pravilnika u kojima se deklarira ukupno i/ili
vodotopivo željezo i cink, a kako je određeno u Dodatku I. Tablicama E. ovoga
Pravilnika.
Prilagodbe ovog postupka za različita mikrohranjiva detljano su opisane u
metodama utvrđenim posebno za svaki element.
*Napomena*U većini slučajeva prisutnost malih sadržaj organskih tvari neće utjecati na
određivanje atomskom apsorpcijskom spektrometrijom.
 **3. NAČELO**Nakon što je ekstrakt tretiran, gdje je potrebno smanjiti ili ukloniti tvari
koje smetaju, ekstrakt se razrijedi tako da njegova koncentracija bude u
optimalnom području spektrometra na valnoj duljini prikladnoj za mikrohranjivo
koje se određuje.
**4. REAGENSI**4.1. *Razrijeđena otopina klorovodične kiseline (HCl), oko 6 mol/l*
Pomiješati 1 volumen klorovodične kiseline (d20 = 1,18 g/ml) s 1 volumenom vode.
4.2. *Razrijeđena otopina klorovodične kiseline (HCl), oko 0,5 mol/l*
Pomiješati jedan volumen klorovodične kiseline (d20 = 1,18 g/ml) s 20 volumena
vode.
4.3. *Otopine lantanove soli (10 g La po litri)*
Ovaj reagens koristi se za određivanje željeza i cinka. Može se pripremiti s:
(a) lantanovim oksidom otopljenim u klorovodičnoj kiselini (4.1.).
Staviti 11,73 g lantanovog oksida (La2O3) u 150 ml vode u odmjernu tikvicu od
jedne litre i dodati 120 ml klorovodične kiseline 6 mol/l (4.1.). Pustiti da se
otopi i zatim dopuniti vodom do jedne litre i dobro promućkati. Ova otopina je
približne koncentracije 0,5 mol/l u klorovodičnoj kiselini;
(b) otopinom lantanovog klorida, sulfata ili nitrata.
Otopiti 26,7 g lantanovog klorida heptahidrata (LaCl3 x 7 H2O) ili 31,2 g
lantanovog nitrata heksahidrata [La(N03)3 x 6 H2O] ili 26,2 g lantanovog sulfata
nanohidrata [La2(SO4)3 x 9 H2O] u 150 ml vode, zatim dodati 85 ml klorovodične
kiseline 6 mol/l (4.1). Pustiti da se otopi i zatim dopuniti do jedne litre
vodom. Dobro promućkati. Ova otopina je približne koncentracije 0,5 mol/l u
klorovodičnoj kiselini.
4.4. *Standardne otopine*
Za pripremu ovih, vidjeti zasebnu metodu određivanja za svako mikrohranjivo.
 **5. OPREMA**Atomski apsorpcijski spektrometar opremljen izvorima koji emitiraju zračenje
karakteristično za mikrohranjiva koja se određuju.
Analitičar mora slijediti upute proizvođača i biti upoznat s uređajem. Uređaj
mora imati pozadinsku korekciju koja će se koristiti kada je to potrebno (npr.
Zn). Plinovi koji se koriste su zrak i acetilen.
 **6. PRIPREMA OTOPINE ZA ANALIZU**6.1. PRIPREMA OTOPINE EKSTRAKTA KOJA SADRŽI ELEMENTE KOJE TREBA ODREDITI
Prema Metodi 10.1. i/ili 10.2. i, ako je odgovarajuće 10.3. Dodatka IV. B. ovoga
Pravilnika.
6.2. TRETIRANJE OTOPINE ZA ISPITIVANJE
Razrijediti alikvotni dio ekstrakta dobivenog po Metodi 10.1., 10.2. ili 10.3.
Dodatka IV. B. ovoga Pravilnika, vodom i/ili klorovodičnom kiselinom (4.1.) ili
(4.2.) tako da se u konačnoj otopini za mjerenje dobije koncentracija elementa
koji se određuje koja odgovara mjernom području (7.2.), a koncentracija
klorovodične kiseline treba biti najmanje 0,5 mol/l i ne više od 2,5 mol/l. Ovaj
postupak može zahtjevati jedno ili više uzastopnih razrjeđenja.
Konačna otopina dobije se stavljanjem alikvotnog dijela razrjeđenog ekstrakta u
odmjernu tikvicu od 100 ml. Neka volumen ovog alikvot­nog dijela bude (a) ml.
Dodati 10 ml otopine lantanove soli (4.3.). Dopuniti volumen otopinom
klorovodične kiseline 0,5 mol/l (4.2.) i dobro promućkati. Neka D bude faktor
razrjeđenja.
 **7. POSTUPAK**7.1. PRIPREMA SLIJEPE PROBE
Pripremiti otopinu slijepe probe ponavljanjem postupka ekstrakcije, bez uzorka
gnojiva za ispitivanje.
7.2. PRIPREMA STANDARDNIH OTOPINA
Iz radne standardne otopine pripremljene korištenjem metode za svako pojedino
mikrohranjivo, pripremiti u odmjernim tikvicama od 100 ml niz od najmanje pet
standardnih otopina rastuće koncentracije unutar optimalnog mjernog podrućja
spektrometra. Ako je potrebno, prilagoditi koncentraciju klorovodične kiseline seline
da bude što bliža razrijeđenoj otopini (6.2.). Kada se određuje željezo ili
cink, dodati 10 ml iste otopine lantanove soli (4.3.) koja je korištena u 6.2.
Dopuniti volumen otopinom klorovodične kiseline 0,5 mol/l (4.2.) i dobro
promućkati.
7.3. ODREĐIVANJE
Pripremiti spektrometar (5) za određivanje i namjestiti valnu duljinu navedenu u
metodi za pojedino mikrohranjivo.
Usisati tri puta uzastopno standardne otopine (7.2.), otopinu za ispitivanje
(6.2.) i otopinu slijepe probe (7.1.), zabilježiti svaki rezultat i ispirati
instrument danom vodom između pojedinih usisavanja.
Izraditi baždarnu krivulju crtajući prosječno očitanje spektrometra za svaku
standardnu otopinu (7.2.) na ordinati i odgovarajuću koncentraciju elementa,
izraženu u µg/ml, na apscisu.
Iz ove krivulje, odrediti koncentracije odgovarajućeg mikrohranjiva u otopini za
ispitivanje xs (6.2.) i u otopini slijepe probe xb (7.1.). Ove koncentracije
izraziti u µg po ml.
 **8. PRIKAZ REZULTATA**Postotak mikrohranjiva (E) u gnojivu je:

![](dodatni/351580.gif)

Ako se koristi Metoda 10.3. Dodatka IV. B. ovoga Pravilnika:

![](dodatni/351581.gif)

gdje je:
*E* = sadržaj određenog mikrohranjiva u gnojivu, izražen u postotku;
*xs* = koncentracija u otopin za ispitivanje (6.2.), u µg/ml;
*xb* = koncentracija u slijepoj probi (7.1.), u µg/ml;
*V* = volumen ekstrakta dobivenog po Metodi 10.1 ili 10.2, u ml;
*D* = faktor koji odgovara razrjeđenju provedenom u 6.2;
*M* = masa uzorka za ispitivanje uzeta u skladu s Metodom 10.1 ili 10.2, u
gramima.
Izračunavanje faktora razrjeđenja D:
Ako su (a1), (a2), (a3),…(ai) i (a) alikvotni dijelovi i (v1), (v2), (v3),...
(vi) i (100) volumeni u ml koji odgovaraju njihovim pojedinim razrjeđenjima,
faktor razrjeđenja D bit će jednak:

![](dodatni/351587.gif)

**Metoda 10.5.
ODREĐIVANJE BORA U EKSTRAKTIMA GNOJIVA KISELOMETRIJSKOM TITRACIJOM**

**1. PREDMET**Ova Metoda utvrđuje postupak za određivanje sadržaja bora u ekstraktima gnojiva.
 **2. PODRUČJE PRIMJENE**Metoda se primjenjuje za ekstrakte uzoraka gnojiva dobivenih Metodom 10.1. ili
10.2. Dodatka IV. B. ovoga Pravilnika, u kojima se deklarira ukupni i/ili
vodotopivi bor kako je određeno u Dodatku I. Tablicama E. ovoga Pravilnika.
 **3. NAČELO**Reakcijom bora s manitolom nastaje kompleks manitolbor:

![](dodatni/351600.gif)

Kompleks se titrira otopinom natrijevog hidroksida do pH 6,3.
**4. REAGENSI**4.1. *Otopina indikatora metilnog crvenila*
Otopiti 0,1 g metil crvenila (C15H15N3O2) u 50 ml 95%-tnog etanola (u odmjernoj
tikvici od 100 ml). Dopuniti volumen do 100 ml vodom. Dobro pomućkati.
4.2. *Razrijeđena otopina klorovodične kiseline, oko 0,5 mol/l*
Pomiješajti 1 volumen klorovodične kiseline HCl (d20 = 1,18 g/ml) s 20 volumena
vode.
4.3. *Otopina natrijevog hidroksida, oko 0,5 mol/l*
Mora biti bez ugljičnog dioksida. Otopiti 20 g natrijevog hidroksida (NaOH) u
peletama u odmjernoj tikvici od 1 litre koja sadrži oko 800 ml vruće vode. Kada
se otopina ohladi, nadopuniti do 1000 ml s vrućom vodom i dobro pomućkati.
4.4. *Standardna otopina natrijevog hidroksida, oko 0,025 mol/l*
Mora biti bez ugljičnog dioksida. Razrijediti otopinu natrijevog hidroksida
koncentracije 0,5 mol/l (4.3.) 20 puta vrućom vodom i dobro pomućkati.
Vrijednost otopine izražava se kao bor (B) (kao u točki 9.).
4.5. Standardna otopina bora (100 µg B/ml)
Otopiti 0,5719 g borne kiseline (H3BO3), odvagane s točnošću 0,1 mg, u vodi u
odmjernoj tikvici od 1000 ml. Dopuniti volumen vodom i dobro promućkati.
Prenijeti u plastičnu bocu i čuvati u hladnjaku.
4.6. D-manitol (C6H14O6) prah
4.7. Natrijev klorid (NaCl)
 **5. OPREMA**5.1. pH metar sa staklenom elektrodom
5.2. Magnetska mješalica
5.3. Čaša od 400 ml s teflonskim štapićem
 **6. PRIPREMA OTOPINE ZA ANALIZU**6.1. PRIPREMA OTOPINE BORA
Prema Metodama 10.1., 10.2. i, ako odgovara 10.3. Dodatka IV. B. ovoga
Pravilnika.
 **7. POSTUPAK**7.1. ISPITIVANJE
Otpipetirati alikvot (a) ekstrakta (6.1.) koji sadrži 2 do 4 mg B i staviti u
čašu (5.3.) od 400 ml. Dodati 150 ml vode.
Dodati nekoliko kapi otopine indikatora metil crvenila (4.1).
U slučaju ekstrakcije Metodom 10.2., Dodatka IV. B. ovoga Pravilnika, zakiseliti
otopinu dodatkom klorovodične kiseline 0,5 mol/l (4.2.) do promjene boje otopine
indikatora, zatim dodati još 0,5 ml klorovodične kiseline 0,5 mol/l (4.2.).
Nakon dodatka 3 g natrijevog klorida (4.7.) zakuhati da se istjera ugljični
dioksid. Pustiti da se ohladi. Staviti čašu na magnetsku mješalicu (5.2.) i u
nju staviti elektrode pH metra (5.1) prethodno izbaždarene.
Namjestiti pH na točno 6,3, najprije s otopinom natrijevog hidroksida 0,5 mol/l
(4.3.), a zatim s 0,025 mol/l otopinom (4.4.).
Dodati 20 g D-manitola (4.6.), potpuno otopiti i dobro promiješati. Titrirati
otopinom natrijevog hidroksida 0,025 mol/l (4.4.) do pH 6,3 (stabilnog najmanje
1 minutu). Neka je X1 traženi volumen.
 **8. SLIJEPA PROBA**Pripremiti otopinu slijepe probe ponavljajući cijeli postupak od pripreme
otopine, izostavljajući samo gnojivo. Neka je X traženi volumen.
 **9. OTOPINA NATRIJEVOG HIDROKSIDA (4.4.) IZRAŽENA KAO VRIJEDNOST BORA (B)**Otpipetirati 20 ml standardne otopine (2,0 mg B) (4.5.) u čašu od 400 ml i
dodati nekoliko kapi otopine indikatora metilnog crvenila (4.1.). Dodati 3 g
natrijevog klorida (4.7.) i otopine klorovodične kiseline (4.2.) do promjene
boje otopine indikatora (4.1.).
Dopuniti volumen do približno 150 ml i postupno zagrijati do vrenja kako bi se
uklonio ugljični dioksid. Ostaviti da se ohladi. Staviti čašu na magnetsku
mješalicu (5.2.) i umetnuti elektrode pH metra (5.1.) prethodno izbaždarene.
Namjestiti pH na točno 6.3. najprije s otopinom natrijevog hidroksida 0,5 mol/l,
a zatim s otopinom 0,025 mol/l (4.4.).
Dodati 20 g D-manitola (4.6.), potpuno otopiti i dobro promiješati. Titrirati
otopinom natrijevog hidroksida 0,025 mol/l (4.4) do pH 6,3 (stabilnog najmanje 1
minutu). Neka je V0 traženi volumen.
Pripremiti slijepu probu na isti način, zamjenivši standardnu otopinu s 20 ml
vode. Neka je V traženi volumen.
Vrijednost bora (F) u mg/ml standardne otopine NaOH (4.4.) je sljedeća:

![](dodatni/351601.gif)

1 ml točno 0,025 mol/l otopine natrijevog hidroksida
odgovara0,27025 mg B.
 **10. PRIKAZ REZULTATA**Postotak bora u gnojivu je:

![](dodatni/351602.gif)

gdje je:
*B* = (%) postotak bora u gnojivu;
*X**1* = volumen otopine natrijevog hidroksida 0,025 mol/l (4.4.), potreban za
otopinu za ispitivanje, u ml;
*X0* = volumen otopine natrijevog hidroksida 0,025 mol/l (4.4.), potreban za
slijepu probu, u ml;
*F* = sadržaj bora (B), u otopini natrijevog hidroksida 0,025 mol/l (4.4.), u
mg/ml;
*V* = volumen otopine ekstrakta dobivene prema Metodi 10.1. ili 10.2. Dodatka IV.
B. ovoga Pravilnika, u ml;
*a* = volumen alikvota (7.1.) uzetog iz otopine ekstrakta (6.1.), u ml;
M = masa uzorka za ispitivanje uzeta prema Metodi 10.1. ili 10.2., u gramima.

**Metoda 10.6.
ODREĐIVANJE KOBALTA U EKSTRAKTIMA GNOJIVA GRAVIMETRIJSKOM METODOM S
1-NITROSO-2-NAFTOLOM**

**1. PREDMET**Ova Metoda utvrđuje postupak za određivanje kobalt kobalta u ekstraktima gnojiva.
 **2. PODRUČJE PRIMJENE**Metoda se primjenjuje na ekstrakte uzoraka gnojiva dobivenih Metodom 10.1. ili
10.2., Dodatka IV. B. ovoga Pravilnika u kojima se deklarira sadržaj kobalta
kako je određeno u Dodatku I. Tablicama E. ovoga Pravilnika.
 **3. NAČELO**Kobalt III taloži se s 1-nitroso-2-naftolom pri čemu nastaje crveni talog
Co(C10H6ONO)3 x 2 H2O. Nakon što se kobalt prisutan u ekstraktu dovede do stanja
kobalta III, kobalt se taloži u octeno kiselom mediju otopinom
1-nitroso-2-naftoln filtracije talog se pere i suši do konstantne mase, a
zatim važe kao Co(C10H6ONO)3 x 2 H2O.
 **4. REAGENSI**4.1. Otopina vodikovog peroksida (H2O2, d20 = 1,11 g/ml) 30%– tna
4.2. *Otopina natrijevog hidroksida, oko 2 mol/l*
Otopiti 8 g natrijevog hidroksida u peletama u 100 ml vode.
4.3. *Razrijeđena otopina klorovodične kiseline, oko 6 mol/l*
Pomiješati jedan volumen klorovodične kiseline (d20 = 1,18 g/ml) s 1 volumenom
vode.
4.4. Octena kiselina (99,7% CH3CO2H) (d20 = 1,05 g/ml)
4.5. *Otopina octene kiseline (1:2), oko 6 mol/l*
Pomiješati jedan volumen octene kiseline (4.4.) s 2 volumena vode.
4.6. Otopina 1-nitroso-2-naftola u 100 ml octene kiseline (4.4.)
Dodati 100 ml mlake vode. Dobro promućkati. Odmah filtrirati. Dobivena otopina
mora se odmah upotrijebiti.
 **5. OPREMA**5.1. Lončić za filtriranje P 16/ISO 4793, poroziteta 4, volumena 30 ili 50 ml
5.2. Sušionik postavljen na 130 (± 2) °C
 **6. PRIPREMA OTOPINE ZA ANALIZU**6.1. PRIPREMA OTOPINE KOBALTA
Prema Metodi 10.1. ili 10.2., Dodatka IV. B. ovoga Pravilnika.
6.2. PRIPREMA OTOPINE ZA ANALIZU
Staviti alikvotni dio ekstrakta koji ne sadrži više od 20 mg Co u čašu od 400
ml. Ako je ekstrakt dobiven u skladu s Metodom 10.2., Dodatka IV. B. ovoga
Pravilnika, zakiseliti ga s 5 kapi klorovodične kiseline (4.3.). Dodati oko 10
ml otopine vodikovog peroksida (4.1.). Pustiti da oksidant djeluje u hladnom
stanju 15 minuta, zatim dopuniti do približno 100 ml s vodom. Pokriti čašu
satnim staklom. Zagrijati otopinu do vrenja i pustiti da kuha još oko 10 minuta.
Ohladiti. Zalužniti otopinu natrijevim hidroksidom (4.2.) kap po kap dok se crni
kobaltov hidroksid ne počne taložiti.
 **7. POSTUPAK**Dodati 10 ml octene kiseline (4.4.) i dopuniti otopinu vodom do približno 200
ml. Zagrijati do vrenja. Koristeći biretu, dodati 20 ml otopine
1-nitroso-2-naftola (4.6.) kap po kap, neprestano miješajući. Završiti jakim
miješanjem kako bi talog koagulirao.
Filtrirati kroz prethodno izvagani lončić za filtriranje (5.1.) vodeći računa da
se ne začepi. S tim na umu, osigurati da tekućina ostane iznad taloga za vrijeme
procesa filtriranja.
Oprati čašu s razrijeđenom octenom kiselinom (4.5.) kako bi se odstranio sav
talog, oprati talog na filter lončiću s razrjeđenom octenom kiselinom (4.5.) i
zatim tri puta vrućom vodom.
Osušiti u sušioniku (5.2.) na 130 (± 2) °C do konstantne mase.
 **8. PRIKAZ REZULTATA**1 mg Co(C10H6ONO)3 x 2 H2O taloga odgovara 0,096381 mg Co.
Postotak kobalta (Co) u gnojivu je:

![](dodatni/351603.gif)

gdje je:
*X* = masa taloga, u mg;
*V* = volumen otopine ekstrakta dobivene prema Metodi 10.1. ili 10.2. Dodatka IV.
B. ovoga Pravilnika, u ml;
*a* = volumen alikvota uzetog iz zadnjeg razrjeđenja, u ml;
*D* = faktor razrjeđenja ovog alikvota;
*M* = masa uzorka za ispitivanje, u g.

**Metoda 10.7.
ODREĐIVANJE BAKRA U EKSTRAKTIMA GNOJIVA TITRIMETRIJSKOM METODOM**

**1. PREDMET**Ova Metoda utvrđuje postupak za određivanje bakra u ekstraktima gnojiva.
 **2. PODRUČJE PRIMJENE**Metoda se primjenjuje na ekstrakte uzoraka gnojiva dobivenih Metodom 10.1. ili
10.2. Dodatka IV. B. ovoga Pravilnika, u kojima se deklarira sadržaj bakra kako
je određeno u Dodatku I. Tablicama E. ovoga Pravilnika.
 **3. NAČELO**Ioni bakra reduciraju se u kiselom mediju s kalijevim jodidom:
2 Cu++ + 4 I–
à2 CuI + I2
Jod otpušten na ovaj način titrira se standardnom otopinom natrijevog tiosulfata
u prisutnosti škroba kao indikatora prema jednadžbi:
I2 + Na2S2O3
à2 NaI + Na2S4O6
 **4. REAGENSI**4.1. Dušična kiselina (HNO3, d20 = 1,40 g/ml)
4.2. Urea [(NH2)2 C = 0]
4.3. Otopina amonijevog biflorida (NH4HF2) 10% m/V
Otopinu čuvati u plastičnoj posudi.
4.4. Otopina amonijevog hidroksida (1+1)
Pomiješati 1 volumen amonijaka (NH4OH, d20 = 0,9 g/ml) s 1 volumenom vode.
4.5. Standardna otopina natrijevog tiosulfata
Otopiti 7,812 g natrijevog tiosulfata pentahidrata (Na2S2O3 x 5 H2O) s vodom u
odmjernoj tikvici od 1 litre. Ova otopina mora se pripremiti tako da je 1 ml = 2
mg Cu. Za stabilizaciju, dodati nekoliko kapi kloroforma. Otopina se mora čuvati
u staklenoj posudi i zaštititi od direktnog svjetla.
4.6. Kalijev jodid (KI)
4.7. *Otopina kalijevog tiocijanata (KSCN) (25% m/V)*
Otopinu držati u plastičnoj boci.
4.8. *Otopina škroba (oko 0,5%)*
Staviti 2,5 g škroba u čašu od 600 ml. Dodati oko 500 ml vode. Kuhati uz
miješanje. Ohladiti do sobne temperature. Otopina ima kratak vijek trajanja.
Trajanje se može produžiti dodavanjem oko 10 mg živinog jodida.
 **5. PRIPREMA OTOPINE ZA ANALIZU**PRIPREMA OTOPINE BAKRA
Prema Metodi 10.1. i 10.2. Dodatka IV. B. ovoga Pravilnika.
 **6. POSTUPAK**6.1. PRIPREMA TITRACIJSKE OTOPINE
Staviti alikvotni dio otopine koji sadrži od 20 do 40 mg Cu u Erlenmeyerovu
tikvicu od 500 ml.
Ukloniti suvišak prisutnog kisika kratkotrajnim vrenjem. Dopuniti volumen na oko
100 ml vodom. Dodati 5 ml dušične kiseline (4.1.), zagriajti do vrenja i pustiti
da kuha oko pola minute.
Ukloniti Erlenmeyerovu tikvicu s grijača, dodati oko 3 g uree (4.2.) i ponovno
kuhati oko pola minute.
Ukloniti s grijača i dodati 200 ml hladne vode. Kada je potrebno, ohladiti
sadržaj Erlenmeyerove tikvice na sobnu temperaturu.
Postupno dodavati otopinu amonijevog hidroksida (4.4.) dok otopina ne postane
plava, zatim dodati 1 ml u suvišku.
Dodati 50 ml otopine amonijevog biflorida (4.3.) i promućkati.
Dodati 10 g kalijevog jodida (4.6.) i otopiti.
6.2. TITRACIJA OTOPINE
Staviti Erlenmeyerovu tikvicu na magnetsku mješalicu. Umetnuti magnetski štapić
u Erlenmeyerovu tikvicu i podesiti na željenu brzinu.
Pomoću birete, dodavati standardnu otopinu natrijevog tiosulfata (4.5.) dok
smeđa boja joda otpuštena iz otopine ne postane manje intenzivna.
Dodati 10 ml otopine škroba (4.8.).
Nastaviti titrirati otopinom natrijevog tiosulfata (4.5.) dok tamno ljubičasta
boja potpuno ne nestane.
Dodati 20 ml otopine kalijevog tiocijanata (4.7.) i nastaviti titrirati dok
ljubičasto plava boja potpuno nestane.
Zabilježiti volumen utrošene otopine tiosulfata.
 **7. PRIKAZ REZULTATA**1 ml standardne otopine natrijevog tiosulfata (4.5.) odgovara 2 mg Cu.
Postotak bakra u gnojivu je:

![](dodatni/351604.gif)

gdje je:
*X* = volumen upotrijebljene otopine natrijevog tiosulfata, u ml;
*V* = volumen otopine eksine ekstrakta prema Metodama 10.1 i 10.2, u ml;
*a* = volumen alikvotnog dijela, u ml;
*M* = masa uzorka za ispitivanje obrađena u skladu s Metodama 10.1. i 10.2.,
Dodatka IV. B. ovoga Pravilnika, u g.

**Metoda 10.8.
ODREĐIVANJE ŽELJEZA U EKSTRAKTIMA GNOJIVA ATOMSKOM APSORPCIJSKOM SPEKTROMETRIJOM**

**1. PREDMET**Ova Metoda utvrđuje postupak za određivanje željeza u ekstraktima gnojiva.
 **2. PODRUČJE PRIMJENE**Metoda se primjenjuje za analiziranje gnojiva dobivenih Metodama 10.1. i 10.2.
Dodatka IV. B. ovoga Pravilnikjima je deklarirano ukupno i/ili vodotopivo
željezo kako je određeno u Dodatku I. Tablicama E. ovoga Pravilnika.
 **3. NAČELO**Nakon odgovarajuće obrade i razrjeđenja ekstrakta sadržaj željeza određuje se
atomskom apsorpcijskom spektrometrijom.
 **4. REAGENSI**4.1. *Otopina klorovodične kiseline, oko 6 mol/l*
Vidjeti Metodu 10.4. (4.1.) Dodatka IV. B. ovoga Pravilnika.
4.2. *Otopina klorovodične kiseline, oko 0,5 mol/l*
Vidjeti Metodu 10.4. (4.2.) Dodatka IV. B. ovoga Pravilnika.
4.3. Otopina vodikovog peroksida (30% H2O2, d20 = 1,11 g/ml) bez mikrohranjiva
4.4. Otopine lantanove soli (10 g La po litri)
Vidjeti Metodu 10.4. (4.3.) Dodatka IV. B. ovoga Pravilnika.
4.5. *Standardne otopine željeza*
4.5.1. Osnovna otopina željeza (1000 µg/ml)
U čaši od 500 ml, odvagati 1 g čiste željezne žice s točnošću 0,1 mg, dodati 200
ml klorovodične kiseline 6 mol/l (4.1.) i 15 ml otopine vodikovog peroksida
(4.3.). Zagrijati na grijaćoj ploči dok se željezo potpuno otopi. Kada se
ohladi, kvantitativno prenijeti u odmjernu tikvicu od 1000 ml. Dopuniti volumen
vodom i dobro promućkati.
4.5.2. Radna otopina željeza (100 µg/ml)
Razrijediti 20 ml osnovne otopine (4.5.1.) u odmjernoj tikvici od 200 ml.
Dopuniti volumen otopinom klorovodične kiseline 0,5 mol/l (4.2.) i dobro
promućkati.
 **5. OPREMA**Atomski apsorpcijski spektrometar: vidjeti Metodu 10.4. (5.) Dodatka IV ovog
Pravilnika. Uređaj mora biti opremljen s izvorom zraka karakterističnh za
željezo (248,3 nm).
 **6. PRIPREMA OTOPINE ZA ANALIZU**6.1. EKSTRAKT OTOPINE ŽELJEZA
Vidjeti Metodu 10.1. i/ili 10.2. i, ako odgovara 10.3., Dodatka IV. B. ovoga
Pravilnika.
6.2. Priprema otopine za ispitivanje
Vidjeti Metodu 10.4. (6.2.) Dodatka IV. B. ovoga Pravilnika. Otopina za
ispitivanje mora sadržavati 10% (V/V) otopine lantanove soli.
 **7. POSTUPAK**7.1. PRIPREMA SLIJEPE PROBE
Prema Metodi 10.4. (7.1.) Dodatka IV. B. ovoga Pravilnika. Slijepa proba mora
sadržavati 10% (V/V) otopine lantanove soli upotrijebljene u 6.2.
7.2. PRIPREMA STANDARDNIH OTOPINA
Prema Metodi 10.4. (7.2.) Dodatka IV. B. ovoga Pravilnika.
Za optimalno mjerno područje od 0 do 10 µg/ml željeza, otpipetirati 0, 2, 4, 6,
8 i 10 ml radne otopine (4.5.2.) u niz odmjernih tikvica od 100 ml. Ako je
potrebno podesiti koncentraciju klorovodične kiseline da bude što bliža
koncentraciji u otopini za ispitivanje. U svaku tikvici dodati 10 ml otopine
lantanove soli upotrijebljene u 6.2. Dopuniti volumen otopinom klorovodične
kiseline koncentracije 0,5 mol/l (4.2.) i dobro promućkati. Ove otopine sadrže
0, 2, 4, 6, 8 i 10 µg/ml željeza.
7.3. ODREĐIVANJE
Prema Metodi 10.4. (7.3.) Dodatka IV. B. ovoga Pravilnika. Pripremiti
spektrometar (5) za mjerenje na valnoj duljini od 248,3 nm.
 **8. PRIKAZ REZULTATA**
Vidjeti Metodu 10.4. (8.) Dodatka IV. B. ovoga Pravilnika.
Postotak željeza u gnojivu je:

![](dodatni/351605.gif)

Ako se koristi Metoda 10.3. Dodatka IV. B. ovoga Pravilnika:

![](dodatni/351606.gif)

gdje je:
*Fe* = sadržaj željeza u gnojivu, izražena u postotku;
xs = koncentracija u otopini za ispitivanje (6.2), u µg/ml;
*xb* = koncentracija u slijepoj probi (7.1.), u µg/ml;
*V* = volumen ekstrakta dobiven prema Metodi 10.1. ili 10.2., Dodatka IV. B. ovoga
Pravilnika, u ml;
*D* = faktor koji odgovara razrjeđenju provedenom u (6.2.);
*M* = masa uzorka za ispitivanje uzeta prema Metodi 10.1. ili 10.2. Dodatka IV. B.
ovoga Pravilnika, u gramima.
Izračunavanje faktora razrjeđenja D: ako su (a1), (a2), (a3),...(ai) i (a)
alikvotni dijelovi, a (v1), (v2), (v3)…(vi) i (100) volumeni u ml koji
odgovaraju tim razrjeđenjima, faktor razrjeđenja D je:

![](dodatni/351587.gif)

**Metoda 10.9.
ODREĐIVANJE MANGANA U EKSTRAKTIMA GNOJIVA TITRACIJOM**

**1. PREDMET**
Ova Metoda utvrđuje postupak za određivanje mangana u ekstraktima gnojiva.
 **2. PODRUČJE PRIMJENE**Metoda se primjenjuje na ekstrakte uzoraka gnojiva dobivenih Metodama 10.1. i
10.2. Dodatka IV. B. ovoga Pravilnika, u kojima se deklarira mangan kako je
određeno u Dodatku I. Tablicama E. ovoga Pravilnika.
 **3. NAČELO**Ako su u ekstraktu prisutni kloridni ioni, oni se uklanjaju kuhanjem ekstrakta
sa sumpornom kiselinom. Mangan se oksidira natrijevim bizmutatom u dušično
kiselom mediju. Permanganat koji nastaje reducira se suviškom željezovog
sulfata. Suvišak se titrira otopinom kalijevog permanganata.
 **4. REAGENSI**4.1. Koncentrirana sumporna kiselina (H2SO4, d20= 1,84 g/ml)
4.2. *Sumporna kiselina, oko 9 mol/l, c (1/2H*2*SO*4*) = 9 mol/l*
Pažljivo promiješati 1 volumen koncentrirane sumporne kiseline (4.1.) s 1
volumenom vode.
4.3. *Dušična kiselina, 6 mol/l*
Promiješati 3 volumena dušične kiseline (HNO3, d20 = 1,40 g/ml) s 4 volumena vode.
4.4. *Dušična kiselina, 0,3 mol/l*
Promiješati 1 volumen dušične kiseline 6 mol/l (4.3.) s 19 volumena vode.
4.5. Natrijev bizmutat (NaBiO3) (85%)
4.6. Kiselgur
4.7. Ortofosforna kiselina, 15 mol/l (H3PO4, d20 = 1,71 g/ml)
4.8. *Otopina željezovog sulfata, 0,15 mol/l*
Otopiti 41,6 g željezovog sulfata heptahidrata (FeSO4 x 7 H2O) u odmjernoj tikvici
od 1 litre.
Dodati 25 ml koncentrirane sumporne kiseline (4.1.) i 25 ml fosforne kiseline
(4.7.). Dopuniti do 1000 ml. Promućkati.
4.9. *Otopina kalijevog permanganata, 0,020 mol/l*
Odvagati 3,160 g kalijevog permanganata (KMnO4) s točnošću 0,1 mg. Otopiti i
dopuniti vodom do 1000 ml.
4.10. Otopina srebrovog nitrata, 0,1 mol/l
Otopiti 1,7 g srebrovog nitrata (AgNO3) u vodi i dopuniti do 100 ml.
 **5. OPREMA**5.1. Lončić za filtraciju P16/ISO 4793, poroziteta 4, volumena 50 ml, postavljen
na bocu za filtraciju od 500 ml.
5.2. Magnetska mješalica
 **6. PRIPREMA OTOPINE ZA ANALIZU**6.1. EKSTRAKT OTOPINE MANGANA
Vidjeti Metode 10.1. i 10.2. Dodatka IV. B. ovoga Pravilnika. Ako nije poznato
da li su prisutni kloridni ioni provesti ispitivanje na otopini s jednom kapi
otopine srebrovog nitrata (4.10.).
6.2. U ODSUTNOSTI KLORIDNIH IONA
Staviti alikvotni dio ekstrakta koji sadrži 10 do 20 mg mangana u visoku čašu od
400 ml. Podesiti volumen na oko 25 ml bilo uparavanjem bilo dodavanjem vode.
Dodati 2 ml koncentrirane sumporne kiseline (4.1.).
6.3. AKO SU PRISUTNI KLORIDNI IONI, NEOPHODNO IH JE UKLONITI NA SLJEDEĆI NAČIN
Staviti alikvotni dio ekstrakta koji sadrži od 10 do 20 mg mangana u visoku čašu
od 400 ml. Dodati 5 ml sumporne kiseline 9 mol/l (4.2.) U digestoru, zagrijati
do vrenja na grijaćoj ploči i kuhati dok se ne uklone bijele pare. Nastaviti dok
se volumen ne smanji na oko 2 ml (tanki film sirupaste tekućine na dnu čaše).
Pustiti da se ohlade ohladi do sobne temperature.
Pažljivo dodati 25 ml vode i još jednom provjeriti prisutnost klorida s jednom
kapi otopine srebrovog nitrata (4.10.). Ako još uvijek ima klorida, ponovite
postupak nakon dodavanja 5 ml sumporne kiseline 9 mol/l (4.2.).
 **7. POSTUPAK**Dodati 25 ml dušične kiseline 6 mol/l (4.3.) i 2,5 g natrijevog bizmutata (4.5.)
u čašu od 400 ml koja sadrži otopinu za ispitivanje. Snažno miješati tri minute
na magnetskoj miješalici (5.2.).
Dodati 50 ml dušične kiseline 0,3 mol/l (4.4.) i ponovno promješati. Filtrirati
na vakuumu kroz lončić (5.1.), čije je dno pokriveno s kiselgurom (4.6.ti
lončić nekoliko puta dušičnom kiselinom 0,3 mol/l (4.4.), dok se ne dobije
bezbojni filtrat.
Prenijeti filtrat i otopinu za ispiranje u čašu od 500 ml. Promućkati i dodati
25 ml otopine željezovog sulfata 0,15 mol/l (4.8.). Ako filtrat postane žut
nakon dodatka željezovog sulfata, dodati 3 ml ortofosfatne kiseline 15 mol/l
(4.7.).
Koristeći biretu, titrirati višak željezovog sulfata otopinom kalijevog
permanganata 0,02 mol/l (4.9.) dok mješavina ne postane ružičasta i boja ostane
stabilna jednu minutu. Provesti slijepu probu pod istim uvjetima, izostavljajući
uzorak za ispitivanje.
Napomena
Oksidirana otopina ne smije doći u kontakt s gumom.
 **8. PRIKAZ REZULTATA**1 ml otopine kalijevog permanganata 0,02 mol/l odgovara 1,099 mg mangana (Mn).
Postotak mangana u gnojivu je:

![](dodatni/351607.gif)

gdje je:
*xb* = volumen permanganata upotrijebljenog za slijepu probu, u ml;
*xs* = volumen permanganata upotrijebljen za uzork za ispitivanje, u ml;
*V* = volumen otopine ekstrakta u skladu s Metodom 10.1. i 10.2., u ml;
*a* = volumen alikvotnog dijela uzetog iz ekstrakta, u ml;
*M* = masa uzorka za ispitivanje, u g.

**Metoda 10.10.
ODREĐIVANJE MOLIBDENA U EKSTRAKTIMA GNOJIVA GRAVIMETRIJSKOM METODOM
S 8-HIDROKSIKINOLINOM**

**1. PREDMET**Ova Metoda utvrđuje postupak za određivanje molibdena u ekstraktima gnojiva.
 **2. PODRUČJE PRIMJENE**Metoda se primjenjuje na ekstrakte uzoraka gnojiva dobivenih Metodama 10.1. i
10.2. Dodatka IV. B. ovoga Pravilnika u kojima je deklariran molibden kao što je
određeno u Dodatku I. Tablicama E. ovoga Pravilnika.
 **3. NAČELO**Sadržaj molibdena određuje se taloženjem kao molibdenil oksinat pod posebnim
uvjetima.
 **4. REAGENSI**4.1. *Otopina sumporne kiseline, približno 1 mol/l*
Pažljivo uliti 55 ml sumporne kiseline (H2SO4, d20 = 1,84 g/ml) u odmjernu tikvicu
od 1 litre koja sadrži 800 ml vode. Promućkati. Nakon hlađenja, dopuniti do
jedne litre. Promućkati.
4.2. *Razrijeđena otopina amonijaka (1:3)*
Pomiješati 1 volumen koncentrirane otopine amonijaka (NH4OH, d20 = 0,9 g/ml) s 3
volumena vode.
4.3. *Razrijeđena otopina octene kiseline (1:3)*
Pomiješati 1 volumen koncentrirane octene kiseline (99,7% CH3COOH, d20 = 1,049
g/ml) s 3 volumena vode.
4.4. *Otopina dinatrijeve soli etilendiamintetraoctene kiseline (EDTA)*
Otopiti 5 g Na2EDTA u vodi u odmjernoj tikvici od 100 ml. Dopuniti do oznake i
promućkati.
4.5. *Pufer otopina*
U odmjernoj tikvici od 100 ml otopiti 15 ml koncentrirane octene kiseline i 30 g
amonijevog acetata u vodi. Dopuniti do 100 ml.
4.6. *Otopina 7-hidroksikinolina (oksina)*
U odmjernoj tikvici od 100 ml otopiti 3 g 8-hidroksikinolina u 5 ml
koncentrirane octene kiseline. Dodati 80 ml vode i kap po kap otopine amonijaka
(4.2.), dok se otopina ne zamuti, a zatim dodati octenu kiselinu (4.3.) dok
otopina ponovno ne postane bistra.
Dopuniti vodom do 100 ml.
 **5. OPREMA**5.1. Lončić za filtriranje P 16 / ISO 4 793, poroziteta 4, volumena 30 ml
5.2. pH metar sa staklenom elektrodom
5.3. Sušionik 130 do 135 °C
 **6. PRIPREMA OTOPINE ZA ANALIZU**6.1. PRIPREMA OTOPINE MOLIBDENA
Vidjeti Metodu 10.1. i 10.2. Dodatka IV. B. ovoga Pravilnika.
 **7. POSTUPAK**7.1. PRIPREMA OTOPINE ZA ISPITIVANJE
Staviti alikvotani dio koji sadrži 25 do 100 mg Mo u čašu od 250 ml. Dopuniti
volumen do 50 ml vodom.
Podesiti pH otopine na 5 uz dodatak otopine sumporne kiseline (4.1.) kap po kap.
Dodati 15 ml otopine EDTA (4.4.), a zatim 5 ml pufer otopine (4.5.). Dopuniti
vodom do oko 80 ml.
7.2. DOBIVANJE I ISPIRANJE TALOGA
Dobivanje taloga
Lagano zagrijati otopinu. Uz stalno miješanje, dodati otopinu oksina (4.6.).
Nastaviti taloženje sve dok se nastajanje taloga više ne primjećuje. Dodati još
reagensa dok otopina supernatanta ne postane lagano žuta. Količina od 20 ml
trebala bi biti dovoljna. Nastaviti lagano zagrijavati talog dvije ili tri
minute.
Filtriranje i ispiranje
Filtrirati kroz lončić za filtraciju (5.1.). Isprati talog nekoliko puta s 20 ml
vruće vode. Voda za ispiranje treba postupno postati bezbojna pokazujući da
oksin više nije prisutan.
7.3. VAGANJE TALOGA
Osušiti talog na 130 do 135 °C do konstantne mase (najmanje jedan sat).
Pustiti da se ohladi u eksikatoru, a zatim odvagati.
 **8. PRIKAZ REZULTATA**1 mg molibdenil oksinata MoO2(C9H6ON)2, odgovara 0,2305 mg Mo.
Postotak molibdena u gnojivu je:

![](dodatni/351608.gif)

gdje je:
*X* = masa taloga molibdenil oksinata, u mg;
*V* = volumen otopine ekstrakta u skladu s Metodama 10.1 i 10.2, Dodatka IV ovog
Pravilnika, u ml;
*a* = volumen alikvota uzetog iz zadnjeg razrjeđenja, u ml;
*D* = faktor razrjeđenja alikvota;
*M* = masa uzorka za ispitivanje, u gramima.

**Metoda 10.11.
ODREĐIVANJE CINKA U EKSTRAKTIMA GNOJIVA ATOMSKOM APSORPCIJSKOM SPEKTROMETRIJOM**

**1. PREDMET**Ova Metoda utvrđuje postupak za određivanje cinka u ekstraktima gnojiva
 **2. PODRUČJE PRIMJENE**Metoda se primjenjuje na ekstrakte uzoraka gnojiva dobivenih Metodama 10.1. i
10.2. Dodatka IV. B. ovoga Pravilnika, u kojima se deklarira cink, kao što je
određeno u Dodatku I. Tablicama E. ovoga Pravilnika.
 **3. NAČELO**
Nakon odgovarajuće obrade i razrjeđenja ekstrakta sadržaj cinka određuje se
atomskom apsorpcijskom spektrometrijom.
 **4. REAGENSI**
4.1. *Otopina klorovodične kiseline, oko 6 mol/l*
Vidjeti Metodu 10.4. (4.1.) Dodatka IV. B. ovoga Pravilinka.
4.2. *Otopina klorovodične kiseline, oko 0,5 mol/l*
Vidjeti Metodu 10.4. (4.2.) Dodatka IV. B. ovoga Pravilnika.
4.3. *Otopine lantanovih soli (10 g La po litri)*
Vidjeti Metodu 10.4. (4.3.) Dodatka IV. B. ovoga Pravilnika.
4.4. *Standardne otopine cinka*
4.4.1. Osnovna otopina cinka (1000 µg/ml)
U odmjernoj tikvici od 1000 ml otopiti 1 g cinka u prahu ili pločicama izvaganog
s točnošću 0,1 mg u 25 ml klorovodične kiseline 6 mol/l (4.1.). Kada se potpuno
otopi, dopuniti volumen vodom i dobro promućkati.
4.4.2. Radna otopina cinka (100 µg/ml)
U odmjernoj tikvici od 200 ml razrijediti 20 ml osnovne otopine (4.4.1.) u
otopini klorovodične kiseline 0,5 mol/l (4.2.). Dopuniti volumen otopinom
klorovodične kiseline 0,5 mol/l i dobro promućkati.
 **5. OPREMA**Atomski apsorpcijski spektrometar.
Vidjeti Metodu 10.4. (5.) Dodatka IV. B. ovoga Pravilnika. Instrument mora biti
opremljen s izvorom zračenja karakterističnim za cink (213,8 nm). Spektrometar
mora imati pozadinsku korekciju.
 **6. PRIPREMA OTOPINE ZA ANALIZU**
6.1. EKSTRAKT OTOPINE CINKA
Vidjeti Metode 10.1. i/ili 10.2. Dodatka IV. B. ovoga Pravilnika.
ka.
6.2. PRIPREMA OTOPINE ZA ISPITIVANJE
Vidjeti Metodu 10.4. (6.2.) Dodatka IV. B. ovoga Pravilnika. Otopina za
ispitivanje mora sadržavati 10% V/V otopine lantanove soli (4.3.).
 **7. POSTUPAK**
7.1. PRIPREMA SLIJEPE PROBE
Vidjeti Metodu 10.4. (7.1.) Dodatka IV. B. ovoga Pravilnika. Otopina slijepe
probe mora sadržavati 10% V/V otopine lantanove soli upotrijebljene u 6.2.
7.2. PRIPREMA STANDARDNIH OTOPINA
Prema Metodi 10.4. (7.2.) Dodatka IV. B. ovoga Pravilnika. Za optimalno područje
od 0 do 5 µg/ml cinka, staviti 0, 0,5, 1, 2, 3, 4 i 5 ml radne otopine (4.4.2.)
u niz odmjernih tikvica od 100 ml. Ako je o, podesiti koncentraciju
klorovodične kiseline da bude što bliža koncentraciji u otopini za ispitivanje.
U svaku tikvicu dodati 10 ml otopine lantanove soli upotrijebljene u 6.2.
Dopuniti do 100 ml otopinom klorovodične kiseline 0,5 mol/l (4.2.) i dobro
promućkati.
Ove otopine sadrže 0, 0,5, 1, 2, 3, 4 i 5 µg/ml cinka.
7.3. ODREĐIVANJE
Vidjeti Metodu 10.4. (7.3.) Dodatka IV. B. ovoga Pravilnika. Pripremiti
spektrometar (5) za mjerenje na valnoj duljini od 213,8 nm.
 **8. PRIKAZ REZULTATA**
Vidjeti Metodu 10.4. (8) Dodatka IV. B. ovoga Pravilnika.
Postotak cinka u gnojivu je:

![](dodatni/351609.gif)

Ako se koristi Metoda 10.3. Dodatka IV. B. ovoga Pravilnika:

![](dodatni/351610.gif)

gdje je:
*Zn* = sadržaj cinka u gnojivu, izražen u postotku;
*xs* = koncentracija u otopini za ispitivanje (6.2), u µg/ml;
*xb* = koncentracija u slijepoj probi (7.1), u µg/ml;
*V* = volumen ekstrakta dobivenog prema Metodi 10.1. ili 10.2., u ml;
*D* = faktor koji odgovara razrjeđenju provedenom u (6.2.);
*M* = masa uzorka za ispitivanje uzeta prema Metodi 10.1. ili 10.2. Dodatka IV. B.
ovoga Pravilnika, u gramima.
Izračunavanje faktora razrjeđenja D:
ako su (a1), (a2), (a3),...(ai) i (a) alikvotni dijelovi, a (v1), (v2), (v3)…
(vi) i (100) volumeni u ml koji odgovaraju tim razrjeđenjima, faktor razrjeđenja
D je:

![](dodatni/351587.gif)

Pravilnik, NN 60/2007-1897
Opći uvjeti korištenjaZaštita privatnosti[Pristup podatcima](/data_access_hr.aspx)[ELI](/about_eli_hr.aspx)

©2026. g. Narodne novine d.d.

, izrada [Novena d.o.o.](http://novena.hr/)