## Odluka Ustavnog suda Republike Hrvatske broj: U-III-54011/2009 od 9. prosinca 2009.

### NN 3/2010 (5.1.2010.), Odluka Ustavnog suda Republike Hrvatske broj: U-III-54011/2009 od 9. prosinca 2009.

3 05.01.2010 Odluka Ustavnog suda Republike Hrvatske broj: U-III-54011/2009 od 9. prosinca 2009.

USTAVNI SUD REPUBLIKE HRVATSKE

90

Ustavni sud Republike Hrvatske, u Prvom vijeću za odlučivanje o ustavnim tužbama, u sastavu sutkinja Nevenka Šernhorst, predsjednica Vijeća, te suci Marko Babić, Slavica Banić, Mario Jelušić, Antun Palarić i Aldo Radolović, članovi Vijeća, u postupku koji je ustavnom tužbom pokrenuo S. Š. iz R., kojeg zastupa N. V., odvjetnik u R., na sjednici održanoj 9. prosinca 2009. godine, jednoglasno je donio

ODLUKU

I. Ustavna tužba se odbija.

II. Ova odluka objavit će se u »Narodnim novinama«.

Obrazloženje

1. Ustavna tužba podnijeta je protiv rješenja Županijskog suda u Rijeci broj: Rf-ž-4/09-2 od 30. rujna 2009. godine.

Tim je rješenjem odbijena podnositeljeva žalba izjavljena protiv rješenja Županijskog suda u Rijeci broj: Rf-47/09 od 17. kolovoza 2009. godine.

Prvostupanjskim rješenjem podnositelj je upućen u P. b. R. radi provođenja prisilnog smještaja određenog pravomoćnim rješenjem Općinskog suda u Rijeci broj: K-1044/08 od 29. travnja 2009. godine.

2. Podnositelj smatra da su osporenim aktima povrijeđena njegova ustavna prava zajamčena člancima 14. stavkom 2., 22., 24., 25. i 26. Ustava Republike Hrvatske te članak 6. Konvencije za zaštitu ljudskih prava i temeljnih sloboda (»Narodne novine – Međunarodni ugovori« broj 18/97., 6/99. – pročišćeni tekst i 8/99. – ispravak, u daljnjem tekstu: Konvencija).

U ustavnoj tužbi podnositelj u cijelosti ponavlja navode iz svoje ustavne tužbe podnesene protiv presude Županijskog suda u Rijeci broj: Kž-374/09-6 od 10. lipnja 2009. godine. Kao najbitniju, ponavlja tvrdnju iz ranije ustavne tužbe da vrijeme koje je proveo u pritvoru za vrijeme trajanja kaznenog postupka nije uračunato u »sankciju od šest mjeseci koja mu je izrečena«, čime je doveden u neravnopravan položaj u odnosu na zdrave optuženike kojima se vrijeme provedeno u pritvoru uračunava u izrečenu kaznu.

Predlaže usvajanje ustavne tužbe i ukidanje mjere prisilnog smještaja u psihijatrijsku ustanovu.

Ustavna tužba nije osnovana.

3. Prema članku 62. stavku 1. Ustavnog zakona o Ustavnom sudu Republike Hrvatske (»Narodne novine« broj 99/99., 29/02. i 49/02. – pročišćeni tekst, u daljnjem tekstu: Ustavni zakon), svatko može podnijeti Ustavnom sudu ustavnu tužbu ako smatra da mu je pojedinačnim aktom tijela državne vlasti, tijela jedinice lokalne i područne (regionalne) samouprave ili pravne osobe s javnim ovlastima, kojim je odlučeno o njegovim pravima i obvezama ili o sumnji ili optužbi zbog kažnjivog djela, povrijeđeno ljudsko pravo ili temeljna sloboda zajamčena Ustavom.

Ustavni sud u postupku pokrenutom ustavnom tužbom, u granicama zahtjeva istaknutog u ustavnoj tužbi, utvrđuje je li u postupku odlučivanja o pravima i obvezama podnositelja povrijeđeno njegovo ustavno pravo, pri čemu se, u pravilu, ne upušta u pitanje jesu li sudovi ili nadležna tijela pravilno i potpuno utvrdili činjenično stanje. Za Ustavni sud relevantne su samo one činjenice od čijeg postojanja ovisi ocjena o povredi ustavnog prava.

4. Presudom Općinskog suda u Rijeci broj: K-1044/08 od 29. travnja 2009. utvrđeno je da je podnositelj u stanju neubrojivosti počinio protupravno djelo protiv imovine – iznudu u pokušaju iz članka 234. stavaka 1. i 2. u vezi s člankom 33. Kaznenog zakona (»Narodne novine« broj 110/97., 27/98., 50/00., 129/00., 51/01., 111/03., 190/03., 105/04., 71/06. i 110/07., u daljnjem tekstu: KZ). Rješenjem Općinskog suda u Rijeci broj: K-1044/08 od 29. travnja 2009., podnositelju je, na temelju članka 461. stavka 1. Zakona o kaznenom postupku (»Narodne novine« broj 110/97., 27/98. – ispravak, 58/99., 112/99., 58/02., 143/02. – ispravak., 63/03. – pročišćeni tekst i 115/06., u daljnjem tekstu: ZKP) određen prisilni smještaj u psihijatrijsku ustanovu u trajanju od šest mjeseci. Presuda i rješenje Općinskog suda u Rijeci broj: K-1044/08 od 29. travnja 2009. potvrđeni su presudom Županijskog suda u Rijeci broj: Kž-374/09-6 od 10. lipnja 2009. godine.

Odlukom Ustavnog suda Republike Hrvatske broj: U-III-3494/2009 od 10. rujna 2009. odbijena je podnositeljeva ustavna tužba podnesena protiv presude Županijskog suda u Rijeci broj: Kž-374/09-6 od 10. lipnja 2009. godine.

5. Osporenim rješenjem Županijskog suda u Rijeci od 17. kolovoza 2009. podnositelj je, na temelju članka 45. stavka 4. Zakona o zaštiti osoba s duševnim smetnjama (»Narodne novine« broj 111/97., 128/99. i 79/02.) upućen u P. b. R. radi provođenja prisilnog smještaja određenog pravomoćnim rješenjem Općinskog suda u Rijeci od 29. travnja 2009. godine. Prisilni smještaj počeo je teći 10. lipnja 2009. i traje do 10. prosinca 2009. godine.

Ocijenivši da je osporeno rješenje o upućivanju u psihijatrijsku ustanovu zakonito te da nisu osnovani podnositeljevi žalbeni navodi, Županijski sud je odbio podnositeljevu žalbu kao neosnovanu.

U odnosu na podnositeljev žalbeni navod o neprimjenjivanju instituta uračunavanja pritvora u izrečenu mjeru prisilnog smještaja u psihijatrijsku ustanovu drugostupanjski sud je istaknuo da mjerodavni zakoni ne poznaju takvu mogućnost te je i u tom pogledu podnositeljevu žalbu ocijenio neosnovanom.

6. Ocjenjujući razloge ustavne tužbe sa stajališta članka 14. stavka 2. Ustava, Ustavni sud ističe sljedeće:

Polazeći od činjenice da je pravomoćnom presudom Općinskog suda u Rijeci od 29. travnja 2009. utvrđeno da je podnositelj u stanju neubrojivosti počinio protupravno djelo te da postoje uvjeti za određivanje njegovog prisilnog smještaja u psihijatrijsku ustanovu prema odredbama Zakona o zaštiti osoba s duševnim smetnjama (zbog čega mu je pravomoćnim rješenjem Općinskog suda u Rijeci od 29. travnja 2009. određen prisilni smještaj u psihijatrijsku ustanovu), Ustavni sud ocjenjuje da se osporeno rješenje kojim je podnositelj upućen u psihijatrijsku ustanovu radi provođenja prisilnog smještaja zasniva na ustavnopravno prihvatljivom tumačenju i primjeni mjerodavnog prava. Sud utvrđuje da su nadležni sudovi, polazeći od činjeničnog stanja utvrđenog u postupku, obrazložili svoja stajališta iznesena u osporenim aktima, za koja je nedvojbeno da nisu posljedica proizvoljnog tumačenja i samovoljne primjene mjerodavnog materijalnog prava.

Osvrćući se na podnositeljev navod da vrijeme koje je proveo u pritvoru za vrijeme trajanja kaznenog postupka nije uračunato u mjeru prisilnog smještaja u psihijatrijsku ustanovu, čime je, kako smatra, doveden u neravnopravan položaj u odnosu na zdrave optuženike kojima se vrijeme provedeno u pritvoru uračunava u izrečenu kaznu, valja istaknuti sljedeće:

Člankom 63. stavkom 1. KZ-a propisano je da se vrijeme provedeno u pritvoru kao i svako oduzimanje slobode u vezi s kaznenim djelom uračunava u izrečenu kaznu zatvora, kaznu dugotrajnog zatvora, kaznu maloljetničkog zatvora i novčanu kaznu.

Uračunavanje vremena provedenog u pritvoru u izrečenu kaznu moguće je samo u slučajevima u kojima je optuženiku izrečena neka od navedenih kazni, dok se u konkretnom slučaju radi o optuženiku za kojeg je utvrđeno da je u stanju neubrojivosti počinio protupravno djelo, zbog čega mu nije izrečena nikakva kaznenopravna sankcija, pa se stoga članak 63. stavak 1. KZ-a ne može primijeniti.

Slijedom iznijetog, Ustavni sud nije prihvatio navode podnositelja da mu u konkretnom slučaju nije osigurana jednakost pred zakonom, zajamčena člankom 14. stavkom 2. Ustava.

7. Podnositelj, nadalje, ukazuje na povredu ustavnih prava zajamčenih člancima 22., 24. i 25. Ustava koji glase:

Članak 22.

Čovjekova je sloboda i osobnost nepovrediva.

Nikomu se ne smije oduzeti ili ograničiti sloboda, osim kada je to određeno zakonom, o čemu odlučuje sud.

Članak 24.

Nitko ne može biti uhićen ili pritvoren bez pisanoga, sudbenog i na zakonu utemeljenog naloga. Takav nalog mora biti pročitan i uručen uhićeniku prilikom oduzimanja slobode.

Bez sudbenoga naloga redarstvo može uz obvezu da je odmah preda sudu uhititi osobu protiv koje postoji osnovana sumnja da je počinila teško kazneno djelo određeno zakonom. Uhićena osoba mora odmah na način njoj razumljiv biti obaviještena o razlozima uhićenja, te o svojim pravima utvrđenima zakonom.

Svaka se osoba koja je uhićena ili pritvorena ima pravo žaliti sudu, koji će bez odgode odlučiti o zakonitosti lišenja slobode.

Članak 25.

Sa svakim se uhićenikom i osuđenikom mora postupati čovječno i poštivati njegovo dostojanstvo.

Tko je god pritvoren i optužen zbog kaznenog djela, ima pravo u najkraćem roku, određenom zakonom, biti izveden pred sud i u zakonskom roku oslobođen ili osuđen.

Pritvorenik se, uz zakonsko jamstvo, može pustiti da se brani sa slobode.

Svatko tko je bio nezakonito lišen slobode ili osuđen ima, u skladu sa zakonom, pravo na odštetu i javnu ispriku.

Polazeći od činjenice da je u pravomoćno okončanom sudskom postupku utvrđeno da je podnositelj, u stanju neubrojivosti, počinio protupravno djelo koje mu je stavljeno na teret te da je u vrijeme donošenja akta kojim je odlučeno o njegovom smještaju u psihijatrijsku ustanovu još uvijek postojala opasnost da podnositelj počini drugo, pa i teže djelo, a imajući u vidu mjerodavne odredbe ZKP-a i Zakona o zaštiti osoba s duševnim smetnjama, Ustavni sud utvrđuje da su osporeni akti kojima je podnositelj upućen u psihijatrijsku ustanovu doneseni sukladno mjerodavnim propisima te da podnositelju nisu povrijeđena ustavna prava zajamčena člancima 22., 24. i 25. Ustava.

8. Razmatrajući podnositeljevu (neobrazloženu) tvrdnju o povredi članka 6. Konvencije u svjetlu svih okolnosti konkretnog slučaja, utvrđenje je Ustavnog suda da iz spisa predmeta nisu razvidne činjenice niti okolnosti koje bi ukazivale na povredu članka 6. Konvencije.

9. Članak 26. Ustava kojim je propisano da su svi državljani Republike Hrvatske i stranci jednaki pred sudovima i drugim državnim i inim tijelima koja imaju javne ovlasti, nije mjerodavan u ovom slučaju. Navedeno stajalište Ustavni sud izrazio je u odluci broj: U-lll-884/2004 od 16. prosinca 2004. godine (»Narodne novine« broj 2/05.).

10. Slijedom navedenog, na temelju članaka 73. i 75. Ustavnog zakona, odlučeno je kao u točki I. izreke.

Objava odluke (točka II. izreke) utemeljena je na članku 29. stavku 1. Ustavnog zakona.

Broj: U-III-54011/2009

Zagreb, 9. prosinca 2009.

USTAVNI SUD REPUBLIKE HRVATSKE

Predsjednica Vijeća
mr. sc. Nevenka Šernhorst, v. r.

Odluka, NN 3/2010-90