## Zakon o sigurnosnim službama Republike Hrvatske

### NN 32/2002 (28.3.2002.), Zakon o sigurnosnim službama Republike Hrvatske

# HRVATSKI SABOR

693

Na teme­lju članka
88. Ustava Republike Hrvatske, donosim

## ODLUKU

### O PROGLAŠENJU ZAKONA O SIGURNOSNIM SLUŽBAMA REPUBLIKE HRVATSKE

Proglašavam Zakon o
sigurnosnim službama Republike Hr­vat­­ske, koji je donio Hrvatski sabor na
sjednici 21. ožujka 2002.

Broj:
01-081-02-1319/2
Zagreb, 26. ožujka 2002.

Predsjednik
Republike Hrvatske
**Stjepan Mesić,** v. r.

## ZAKON

### O SIGURNOSNIM SLUŽBAMA REPUBLIKE HRVATSKE

 I. TEMELJNE ODREDBE

Članak 1.

(1) Ovim se Zakonom,
radi sustavnog prikupljanja, analize, obrade i ocjene podataka koji su od
značaja za nacionalnu sigurnost, u cilju otkrivanja i sprječavanja radnji
pojedinaca ili skupina koje su usmjerene: protiv opstojnosti, neovisnosti,
jedinstvenosti i suvereniteta Republike Hrvatske, nasilnom rušenju ustroja
državne vlasti, protiv Ustavom Republike Hrvatske i zakonima utvrđenih ljudskih
prava i temeljnih sloboda, te osnova gospodarskog sustava Republike Hrvatske, i
koji su nužni za donošenje odluka značajnih za ostvarivanje nacionalnih
interesa u području nacionalne sigurnosti, osnivaju sigurnosne službe:

– Obavještajna agencija (OA),

– Protuobavještajna agencija (POA),

– Vojna sigurnosna agencija (VSA).

(2) Radi ostvarivanja suradnje Predsjednika Republike
i Vlade Republike Hrvatske u usmjeravanju rada sigurnosnih službi osniva se
Vijeće za nacionalnu sigurnost, a radi operativnog usklađivanja rada
sigurnosnih službi osniva se Savjet za koordinaciju sigurnosnih službi.

Članak 2.

(1) Sigurnosne službe poslove iz svog djelokruga
provode na temelju: Strategije nacionalne sigurnosti, Strategije obrane, Go­diš­njih
smjernica za rad sigurnosnih službi, zakona, zahtjeva tijela državne vlasti i
zahtjeva korisnika rezultata rada sigurnosnih službi.

(2) Poslove iz svog djelokruga sigurnosne službe smiju
obav­ljati samo u skladu s Ustavom Republike Hrvatske, zakonom i propisima za
provođenje zakona. Rad sigurnosnih službi nadziru Hrvatski sabor te Predsjednik
Republike i Vlada Republike Hr­vat­ske (u daljnjem tekstu: Vlada).

II. VIJEĆE ZA
NACIONALNU SIGURNOST I SAVJET ZA KOORDINACIJU SIGURNOSNIH SLUŽBI

Članak 3.

Vijeće za nacionalnu
sigurnost:

– razmatra pitanja iz djelokruga rada sigurnosnih
službi i načine ostvarivanja suradnje Predsjednika Republike i Vlade u
usmjeravanju rada sigurnosnih službi,

– utvrđuje Godišnje smjernice za rad sigurnosnih
službi i druge odluke kojima Predsjednik Republike i Vlada usmjeravaju rad
sigurnosnih službi,

– utvrđuje mjere koje poduzimaju Predsjednik Republike
i Vlada u vezi s rezultatima nadzora nad radom sigurnosnih službi,

– utvrđuje prijedlog sredstava za rad sigurnosnih
službi koja se osiguravaju u državnom proračunu,

– razmatra i druga pitanja u vezi s radom i
upravljanjem sigurnosnim službama.

Članak 4.

(1) Vijeće za nacionalnu sigurnost čine: Predsjednik
Repub­like, predsjednik Vlade, član Vlade zadužen za nacionalnu sigurnost,
ministar nadležan za poslove obrane, ministar nadležan za unutarnje poslove,
ministar nadležan za vanjske poslove, ministar nadležan za pravosuđe i načelnik
Glavnog stožera Oružanih snaga Republike Hrvatske.

(2) U radu Vijeća za nacionalnu sigurnost sudjeluje
predsjednik Hrvatskoga sabora.

(3) Sjednicu Vijeća za nacionalnu sigurnost zajednički
sazivaju i pitanja o kojima će se raspravljati i odlučivati zajednički utvrđuju
Predsjednik Republike i predsjednik Vlade. Sjednicom Vijeća za nacionalnu
sigurnost predsjeda Predsjednik Republike, a odluke Vijeća za nacionalnu
sigurnost supotpisuju Predsjednik Republike i predsjednik Vlade.

(4) U doba ratnog stanja i stanja neposredne
ugroženosti opstojnosti, neovisnosti, jedinstvenosti i teritorijalne
cjelovitosti Republike Hrvatske u radu Vijeća za nacionalnu sigurnost sudjeluju
predsjednik odbora Hrvatskoga sabora nadležnog za nacionalnu sigurnost,
ministar nadležan za financije i ministar nadležan za gospodarstvo.

 (5) Kada
Vijeće za nacionalnu sigurnost raspravlja o stanju nacionalne sigurnosti u
državi, osobito stanju nacionalne sigurnosti u području obrane i unutarnje
politike te području zaštite ljud­skih prava i temeljnih sloboda, te u
slučajevima velikih prirodnih nepogoda i tehnoloških katastrofa, te kada
raspravlja o prijedlogu Strategije nacionalne sigurnosti, može na svoje
sjednice pozivati i druge osobe.

(6) Vijeće za nacionalnu sigurnost pitanja značajna za
svoj rad uređuje poslovnikom.

Članak 5.

(1) Radi provođenja odluka Predsjednika Republike i
Vlade o usmjeravanju rada sigurnosnih službi, operativnog usklađivanja rada
sigurnosnih službi, poduzimanja mjera za unaprjeđivanje rada sigurnosnih službi
i organiziranja pripremanja materijala za sjednice Vijeća za nacionalnu
sigurnost osniva se Savjet za koordinaciju sigurnosnih službi.

(2) Savjet za koordinaciju sigurnosnih službi čine
član Vlade zadužen za nacionalnu sigurnost, kao zamjenik predsjednika Savjeta,
savjetnik Predsjednika Republike za nacionalnu sigurnost, kao potpredsjednik
Savjeta, ravnatelji sigurnosnih službi i predstojnik Ureda Vijeća za nacionalnu
sigurnost. Sjednice Savjeta saziva i pitanja o kojima će se raspravljati i
odlučivati određuje predsjednik Savjeta. Odluke Savjeta za koordinaciju
sigurnosnih službi supotpisuju predsjednik Savjeta i zamjenik predsjednika Savjeta.
Sjednice Savjeta mogu sazvati i pitanja o kojima će se raspravljati i
odlučivati mogu odrediti Predsjednik Republike i predsjednik Vlade. Kada
Predsjednik Republike sazove sjednicu Savjeta o tome obavještava predsjednika
Vlade, i obratno.

(3) U radu Savjeta za koordinaciju sigurnosnih službi
mogu sudjelovati, po pozivu predsjednika Savjeta, i druge osobe.

(4) Savjet za koordinaciju sigurnosnih službi pitanja
zna­čajna za svoj rad uređuje poslovnikom.

Članak 6.

(1) Radi obavljanja stručnih i administrativnih
poslova za Vijeće za nacionalnu sigurnost i Savjet za koordinaciju sigurnosnih
službi, obavljanja poslova koje Vijeću za nacionalnu sigurnost omogućuju
analizu izvješća sigurnosnih službi i ocjenu postizanja ciljeva rada
sigurnosnih službi, ocjenu provođenja odluka Predsjednika Republike i Vlade u
usmjeravanju rada sigurnosnih službi, poslova koji Predsjedniku Republike i
Vladi omogućuju nadzor nad radom sigurnosnih službi (osobito: nadzor
zakonitosti rada, nadzor ostvarivanja propisanih ciljeva i ostvarivanja
djelokruga rada, nadzor djelotvornosti i svrsishodnosti rada, nadzor korištenja
potrebnih sredstava, nadzor suradnje među službama i suradnje s odgovarajućim
službama drugih zemalja) osniva se Ured Vijeća za nacionalnu sigurnost.

(2) Ured Vijeća za nacionalnu sigurnost obavlja i
poslove nužne za provedbu sigurnosnih mjera potrebnih za zaštitu povjerljivih
informacija i dokumenata u razmjeni između Republike Hrvatske i stranih
obrambenih organizacija, te distribuciju tih informacija i dokumenata među
tijelima državne vlasti. U sastavu Ureda Vijeća za nacionalnu sigurnost
ustrojava se Središnji registar za prijam i pohranu takovih informacija i
dokumenata. Do početka rada Zavoda za informacijsku sigurnost i kripto-zaštitnu
tehnologiju, Ured Vijeća za nacionalnu sigurnost obavljati će poslove iz članka
87. stavka 1. ovoga Zakona.

(3) Ured Vijeća za nacionalnu sigurnost ne smije
obavljati poslove koji su prema odredbama ovoga Zakona poslovi sigur­nos­nih
službi, ne smije u obavljanju svojih poslova primjenjivati mjere koje su
ovlaštene primjenjivati sigurnosne službe, niti smije postavljati zahtjeve
sigurnosnim službama u odnosu na obavljanje poslova iz njihovog djelokruga.

(4) Radom Ureda Vijeća za nacionalnu sigurnost
upravlja predstojnik Ureda koji se imenuje, odnosno razrješuje rješenjem koje
supotpisuju Predsjednik Republike i predsjednik Vlade. Pred­stojnik Ureda
imenuje se na vrijeme od četiri godine. Ista osoba može na dužnost predstojnika
Ureda biti imenovana najviše dva puta uzastopno. Predstojnik Ureda može prije
isteka mandata biti razriješen: ako to sam zatraži; ako trajno izgubi
sposobnost obavljati svoju dužnost; ako ne osigura provođenje poslova iz
djelokruga Ureda; zbog povrede Ustava, zakona ili drugih propisa, zlouporabe
položaja ili prekoračenja ovlasti, povrede državne, vojne ili službene tajne;
te osude za kazneno djelo koje ga čini nedostojnim za obavljanje dužnosti.
Predstojnik Ureda ne može biti član političke stranke.

(5) Unutarnje ustrojstvo Ureda Vijeća za nacionalnu
sigurnost, poslovi njegovih ustrojstvenih jedinica, okvirni broj potrebnih
službenika i namještenika za obavljanje poslova Ureda i druga pitanja od
značaja za rad Ureda uredit će se uredbom koju donosi Vlada, uz prethodnu
suglasnost Predsjednika Republike. Način rada, potreban broj službenika i
namještenika s opisom njihovih poslova te potrebnim uvjetima za obavljanje
poslova, njihovim ovlastima i odgovornostima, pravima iz radnog odnosa, te
druga pitanja od značaja za rad Ureda Vijeća za nacionalnu sigurnost uredit će
se Pravilnikom o unutarnjem redu koji donosi predstojnik Ureda uz suglasnost
Vijeća za nacionalnu sigurnost.

(6) Na predstojnika, službenike i namještenike Ureda
Vijeća za nacionalnu sigurnost odgovarajuće se primjenjuju odredbe ovoga
Zakona, kojima su uređeni položaj, prava, obveze i odgovornosti i način
utvrđivanja plaća dužnosnika, službenih osoba i drugih službenika i
namještenika sigurnosnih službi (Glava VIII.).

III. SIGURNOSNE
SLUŽBE

a) Obavještajna agencija (OA)

Članak 7.

(1) Obavještajna
agencija (OA) djelovanjem u inozemstvu prikuplja, analizira, obrađuje i
ocjenjuje podatke političke, gospodarske, sigurnosne i vojne prirode koji se
odnose na strane dr­žave, međunarodne vladine i nevladine organizacije,
političke, vojne i gospodarske saveze, skupine i osobe, osobito one koji
ukazuju na namjere, mogućnosti, prikrivene planove i tajna djelovanja koja su
usmjerena na ugrožavanje nacionalne sigurnosti.

(2) Obavještajna
agencija (OA) u obavljanju poslova za Protuobavještajnu agenciju (POA) i u
obavljanju poslova za potrebe Vojne sigurnosne agencije (VSA) može u sporazumu
s njima koristiti njihove službene osobe.

(3) Obavještajna
agencija (OA) skrbi o protuobavještajnoj sigurnosti državljana i institucija
Republike Hrvatske u inozemstvu i u tom cilju surađuje s odgovarajućim službama
Ministarstva vanjskih poslova.

b)
Protuobavještajna agencija (POA)

Članak 8.

(1) Protuobavještajna
agencija (POA) planira i provodi pro­tu­obavještajno djelovanje u zemlji.

(2) Protuobavještajna
agencija (POA) prikuplja, analizira, obrađuje i ocjenjuje podatke o djelovanju
stranih obavještajnih službi, i o djelovanju pojedinih osoba, grupa i
organizacija na teritoriju Republike Hrvatske koja su usmjerena protiv
nacionalne sigurnosti.

(3) Protuobavještajna
agencija (POA) sudjeluje u protu­obavještajnoj zaštiti i skrbi za sigurnost
zaštićenih osoba, objekata i prostora određenih odlukom Vlade, te važnijih
skupova i sastanaka kada to zatraži Vlada Republike Hrvatske.

(4) Ako postoje
osnove sumnje da strane obavještajne službe, pojedine osobe ili grupe
pripremaju ili poduzimaju radnje koje mogu dovesti do ugrožavanja nacionalne
sigurnosti, Protuobavještajna agencija (POA) ovlaštena je tražiti potrebne
obavijesti od ovlaštenih osoba pravnih osoba i građana i u tu svrhu ih pozivati
na obavijesne razgovore, te ostvariti uvid u njihovu dokumentaciju i podatke za
koje smatra da mogu pomoći u ocjeni da li postoji ugrožavanje nacionalne
sigurnosti.

(5) Protuobavještajna
agencija (POA) u obavljanju poslova za potrebe Vojne sigurnosne agencije (VSA)
može u sporazumu s njome koristiti njezine službene osobe.

 (6) Protuobavještajna agencija (POA) u
obavljanju poslova protuobavještajne zaštite, sukladno odredbama ovoga Zakona,
izrađuje sigurnosne provjere osoba kojima se povjeravaju tajni podaci i
predmeti posebnog interesa, osoba koje takvim podacima i predmetima mogu imati
pristup, i osoba koje su zaposlene ili će se zaposliti u državnoj upravi i
stručnim službama tijela državne vlasti te pravnim osobama na poslovima
značajnim za nacionalnu sigurnost.

 (7) Kada Protuobavještajna agencija (POA)
sazna i ocijeni da bi mjere i radnje propisane ovim Zakonom trebalo primjeniti
i prema osobama iz članka 11. ovoga Zakona odmah o tome obavještava Vojnu
sigurnosnu agenciju (VSA) i zajedno s njome utvrđuje način obavljanja
protuobavještajnih aktivnosti.

Članak 9.

 (1) U Protuobavještajnoj agenciji (POA)
ustrojava se operativno-tehnički centar za nadzor telekomunikacija koji obavlja
tehničku koordinaciju s telekomunikacijskim operatorima u Republici Hrvatskoj,
nadzire organizaciju informacijske sigurnosti u tijelima državne vlasti,
usmjerava provedbu mjera iz područja informacijske sigurnosti i kripto-zaštitu
tijela državne vlasti, te ima ovlast nadzora rada davatelja telekomunikacijskih
usluga u okviru sustava nacionalne sigurnosti Republike Hrvatske.

 (2) Operativno-tehnički centar za nadzor
telekomunikacija zadužen je za operativno-tehničku koordinaciju tijela koja su
ovlaš­tena za primjenu mjera tajnog nadzora telekomunikacija su­kladno ovom Zakonu
i Zakonu o kaznenom postupku.

c) Vojna
sigurnosna agencija (VSA)

Članak 10.

(1) Vojna sigurnosna
agencija (VSA) je ustrojstvena jedinica Ministarstva obrane za planiranje i
provođenje potpore Ministarstvu obrane i Oružanim snagama Republike Hrvatske (u
daljnjem tekstu: Oružane snage) za izvršenje zadaća obrane opstojnosti,
suvereniteta, neovisnosti i teritorijalne cjelovitosti Republike Hrvatske.

(2) Vojna sigurnosna
agencija (VSA) u obavljanju oba­vje­š­tajnih poslova analizira, obrađuje i
ocjenjuje podatke o vojskama i obrambenim sustavima drugih zemalja, o vanjskim
pritiscima koji mogu imati utjecaj na obrambenu sigurnost, o aktivnostima u
inozemstvu koje su usmjerene na ugrožavanje obrambene sigurnosti zemlje, koje
joj u doba mira prikuplja Obavještajna agencija (OA), dok ih u doba ratnog
stanja i stanju neposredne ugroženosti opstojnosti, jedinstvenosti i
teritorijalne cjelovitosti Republike Hrvatske može i sama prikupljati radom u
inozemstvu.

(3) Vojna sigurnosna
agencija (VSA) u obavljanju protu­obavještajnih poslova prikuplja, analizira,
obrađuje i ocjenjuje podatke o namjerama, mogućnostima i planovima djelovanja
pojedinih osoba, grupa i organizacija u zemlji kojima je cilj ugrožavanje
obrambene moći države te poduzima mjere otkrivanja, praćenja i suprotstavljanja
ovakvim aktivnostima.

(4) Vojna sigurnosna
agencija (VSA) sudjeluje u protu­obavještajnoj zaštiti i skrbi za sigurnost
štićenih pripadnika Ministarstva obrane i Oružanih snaga, te objekata i
prostora koje odredi ministar obrane.

(5) Ako postoje osnove sumnje da strane sigurnosne
službe, pojedine osobe ili grupe pripremaju ili poduzimaju radnje koje mogu
dovesti do ugrožavanja obrambene sigurnosti zemlje, Vojna sigurnosna agencija
(VSA) ovlaštena je pozivati na obavjesne razgovore pripadnike Ministarstva
obrane i Oružanih snaga, te građane zaposlene u tijelima, službama ili
ustanovama Ministarstva obrane i Oružanih snaga.

(6) U provođenju poslova protuobavještajne zaštite
Vojna sigurnosna agencija (VSA), sukladno odredbama ovoga Zakona i odredbama
posebnog zakona izrađuje sigurnosne provjere pripadnika Ministarstva obrane i
Oružanih snaga i osoba koje su zaposlene u Ministarstvu obrane i Oružanim
snagama.

Članak 11.

(1) Vojna sigurnosna agencija (VSA) u obavljanju protu­obavještajnih
poslova radnje i mjere propisane ovim Zakonom smije primjenjivati prema
pripadnicima Ministarstva obrane i Oružanih snaga, te građanima zaposlenima u
tijelima, službama ili ustanovama Ministarstva obrane i Oružanih snaga kada je
to u vezi s obavljanjem njihovih dužnosti ili poslova i samo u prostorima i
objektima Ministarstva obrane i Oružanih snaga. Kada je mjere i radnje nužno
primijeniti prema ovim osobama izvan prostora u kojem obavljaju dužnosti i
poslove, Vojna sigurnosna agencija (VSA) o tome obavještava Protuobavještajnu
agenciju (POA) i zajedno s njom utvrđuje način obavljanja potrebnih mjera i
radnji.

(2) Kada Vojna
sigurnosna agencija (VSA) u obavljanju poslova prema odredbi stavka 1. ovoga članka
sazna i ocijeni da bi mjere i radnje propisane ovim Zakonom trebalo
primjenjivati i prema drugim osobama, odmah o tome obavještava Protu­obavještajnu
agenciju (POA) i zajedno s njome utvrđuje način obavljanja protuobavještajnih
aktivnosti.

d) Strategijsko
elektroničko izviđanje za potrebe sigurnosnih službi

Članak 12.

(1) Strategijsko
elektroničko izviđanje za potrebe Oba­vještajne agencije (OA) i Vojne
sigurnosne agencije (VSA) provodi Središnjica elektroničkog izviđanja Glavnog
stožera Oru­žanih snaga. Planove provođenja strategijskog elektroničkog izvi­đanja
za potrebe ovih sigurnosnih službi donosi Savjet za koordinaciju sigurnosnih
službi na prijedlog ravnatelja tih službi. Za provedbu ovih planova zadužuje se
ministar obrane.

(2) Ministar obrane je
dužan u okviru Glavne inspekcije obrane osigurati provođenje nadzora nad
zakonitošću rada Sre­dišnjice elektroničkog izviđanja Glavnog stožera Oružanih
snaga i izvješća Glavne inspekcije dostavlja odboru Hrvatskoga sabora nadležnom
za nacionalnu sigurnost (u daljnjem tekstu: odbor nadležan za nacionalnu
sigurnost).

IV. POSLOVI I
OVLASTI SIGURNOSNIH SLUŽBI

a) Prikupljanje podataka

Članak 13.

Sigurnosne službe mogu, u okviru svog djelokruga rada,
pri­kupljati podatke od građana, korištenjem javnih izvora, uklju­čujući uvid u
registre i zbirke podataka, a mogu ih prikupljati i primjenom tajnih postupaka
i mjera.

Članak 14.

(1) Sigurnosne službe mogu prikupljati podatke
obavijesnim razgovorom samo uz prethodni pristanak osobe za koju se
pretpostavlja da ima saznanja o podacima od interesa za nacionalnu sigurnost.

(2) Uz izričit pristanak osobe s kojom se obavlja
obavijesni razgovor, obavijesni razgovor može se snimiti sredstvima za
svjetlosno i zvučno snimanje.

(3) Ako se osnovano može pretpostaviti da osoba koja
nije dala pristanak za obavljanje obavijesnog razgovora ima saznanja o podacima
značajnim za nacionalnu sigurnost, sigurnosna služba će zatražiti od
Ministarstva unutarnjih poslova da s ovakovom osobom obavi obavijesni razgovor
na način propisan posebnim zakonom. U ovom obavijesnom razgovoru sudjeluje i
službena osoba sigurnosne službe.

Članak 15.

(1) Sigurnosne službe
mogu prikupljati podatke korištenjem tajnih suradnika. Nije dozvoljeno bilo
koga prisiljavati da bude tajni suradnik sigurnosne službe.

(2) Uvjeti i način
prikupljanja podataka korištenjem tajnih suradnika uređuju se naputkom
ravnatelja sigurnosne službe.

Članak 16.

(1) Tijela državne
uprave, tijela sudbene vlasti i pravne osobe koje vode ili upravljaju
registrima i zbirkama osobnih i drugih podataka, omogućit će sigurnosnoj
službi, na temelju pisanog naloga ravnatelja sigurnosne službe, pristup
računalnoj ili na sličan način ustrojenoj zbirci podataka, uporabom
odgovarajućih sučelja.

(2) Ako tijela i
osobe iz stavka 1. ovoga članka nemaju računalne ili slične registre i zbirke
podataka, omogućit će sigurnosnoj službi uvid u druge njihove registre i zbirke
osobnih i drugih podataka.

b) Poduzimanje
mjera tajnog prikupljanja podataka kojima se privremeno ograničavaju neka
ustavna ljudska prava i temeljne slobode

Članak 17.

(1) Protuobavještajna
agencija (POA) može primjenjivati mjere tajnog prikupljanja podataka kojima se
privremeno ograničavaju neka ustavna ljudska prava i temeljne slobode. Vojna
sigurnosna agencija (VSA) može primjenjivati mjere tajnog prikupljanja podataka
kojima se privremeno ograničavaju neka ustavna ljudska prava i temeljne slobode
samo pod uvjetima propisanim odredbom članka 11. ovoga Zakona.

(2) Mjere tajnog
prikupljanja podataka kojima se privremeno ograničavaju neka ustavna ljudska
prava i temeljne slobode mogu se provoditi ako se podaci ne mogu prikupiti na
drugi način ili je njihovo prikupljanje povezano s nerazmjernim teškoćama. Ako
postoji mogućnost izbora između više mjera tajnog prikupljanja podataka
primijenit će se mjera kojom se manje zadire u Ustavom zaštićena prava i
slobode.

(3) Mjere tajnog
prikupljanja podataka jesu:

1. nadzor sredstava
za tehničko komuniciranje na daljinu,

2. nadzor prometa na tranzitno-međunarodnim
komunikacijskim vezama,

3. nadzor nad poštanskim pošiljkama,

4. tehničko snimanje prostora i objekata,

5. nadzirani promet predmeta i vrijednosti,

6. tajno praćenje, motrenje, svjetlosno i zvučno
snimanje osoba u otvorenom prostoru i javnim mjestima.

(4) Mjere tajnog prikupljanja podataka mogu se
poduzimati na temelju pisanog obrazloženog naloga za njihovo provođenje koje
izdaje sudac Vrhovnog suda Republike Hrvatske. Suce ovlaštene za izdavanje
pisanog naloga za provođenje mjera tajnog prikupljanja podataka određuje
predsjednik Vrhovnog suda Re­pub­like Hrvatske. Pisani obrazloženi prijedlog za
primjenu mjere tajnog prikupljanja podataka podnosi ravnatelj službe.

(5) Izuzeto od odredbe stavka 4. ovoga članka, ako bi
odgoda provedbe mjera tajnog prikupljanja podataka onemogućila postizanje
cilja, poduzimanje mjera može započeti na temelju naloga ravnatelja sigurnosne
službe, koji o tome odmah izvješćuje ovlaštenog suca Vrhovnog suda Republike
Hrvatske. Ovlašteni sudac Vrhovnog suda, mora u roku od 24 sata od početka
primjene mjere odlučiti da li će izdati pisani nalog kojim dopušta provođenje
mjere. Ako ovlašteni sudac Vrhovnog suda nije izdao pisani nalog za provođenje
mjere, sigurnosna služba je dužna uništiti dokumente i sredstva na kojima su
zabilježeni podaci koje je saznala u provođenju mjere i o tom sačiniti zapisnik
kojeg dostavlja ovlaštenom sucu Vrhovnog suda.

(6) Kada ovlašteni
sudac Vrhovnog suda Republike Hrvatske odbije izdati nalog za provođenje mjera
tajnog prikupljanja podataka o razlozima odbijanja obavijestit će Vijeće za
nacionalnu sigurnost i odbor nadležan za nacionalnu sigurnost.

(7) Zahtjev za
poduzimanje mjera i nalog za poduzimanje mjera tajnog prikupljanja podataka
moraju sadržavati oznaku mjere koja će se primjenjivati, oznaku osobe prema
kojoj će se mjera primjenjivati, obrazloženje razloga zbog kojih se mjera
provodi i potrebe njezinog poduzimanja i rok trajanja mjere. Ako se predlaže i
dopušta poduzimanje više mjera, moraju biti navedeni podaci za svaku mjeru.
Prijedlog za poduzimanje mjera i nalog za poduzimanje mjera tajnog prikupljanja
podataka pred­stav­ljaju državnu tajnu. Službene i druge osobe koje sudjeluju u
postupku odlučivanja i u poduzimanju mjera dužne su kao državnu tajnu čuvati
sve podatke koje su saznale.

Članak 18.

(1) Mjere tajnog prikupljanja podataka iz članka 17.
stavka 3. ovoga Zakona mogu trajati najdulje četiri mjeseca.

(2) Ako postoji potreba za daljnjim provođenjem mjera
tajnog prikupljanja podataka mora se ishoditi novi pisani nalog koji izdaje
vijeće od tri ovlaštena suca Vrhovnog suda Republike Hrvatske.

Članak 19.

 (1) Pravne
osobe koje obavljaju poslove tehničkog komuniciranja na daljinu i poslove
dostave poštanskih pošiljaka moraju omogućiti sigurnosnim službama provedbu
mjera tajnog prikup­ljanja podataka, u skladu s ovim Zakonom i drugim propisima.

(2) Pravne osobe iz stavka 1. ovoga članka dužne su
osigurati sigurnosnim službama uvjete za izravan pristup objektima i tehničkoj
opremi te uvjete za provedbu mjera, uporabom odgo­varajućih tehničkih sučelja.

(3) Odgovorne osobe i drugi zaposlenici pravnih osoba
koji imaju saznanja o primjeni mjera sigurnosnih službi prema odredbama ovoga
članka dužni su ta saznanja čuvati kao državnu tajnu.

Članak 20.

(1) Tajno praćenje, motrenje, svjetlosno i zvučno
snimanje u otvorenom prostoru i na javnim mjestima, provodi se ako je nužno za
otkrivanje i bilježenje okolnosti, veza, susreta i doga­đaja od interesa za
nacionalnu sigurnost.

(2) Način provedbe mjera iz stavka 1. ovoga članka,
sudjelovanje službene osobe i uporabu sredstava u provedbi ovih mjera određuje
ravnatelj sigurnosne službe ili osoba koju on ovlasti.

Članak 21.

(1) Ako podaci prikupljeni primjenom mjera tajnog
prikup­ljanja podataka ukazuju na pripremanje ili počinjenje kaznenog djela
koje se progoni po službenoj dužnosti, sigurnosne službe izvješćuju Državno
odvjetništvo.

(2) Obavijest iz
stavka 1. ovoga članka ne smije sadržavati podatke o mjeri tajnog prikupljanja
podataka niti rezultate pro­ved­be te mjere.

(3) Ako postoji
interes zaštite nacionalne sigurnosti, obaveza iz stavka 1. ovoga članka može
se odgoditi odlukom glavnog državnoga odvjetnika Republike Hrvatske.

c) Evidencije
podataka i njihovo korištenje

Članak 22.

(1) Sigurnosne službe
uspostavljaju i vode zbirke i registre osobnih podataka i druge evidencije
prikupljenih podataka i dokumenata o podacima.

(2) Osobe koje su
upoznate s podacima iz evidencija sigurnosnih službi i dokumentima o tim
podacima dužne su ih čuvati kao državnu tajnu.

Članak 23.

(1) Sigurnosne službe
dužne su na zahtjev građana obavijestiti ga jesu li prema njemu poduzimane
mjere prikupljanja podataka, te vode li se u službama evidencije o njegovim
osobnim podacima, i na njegov zahtjev staviti mu na uvid dokumente o
prikupljenim podacima.

(2) Sigurnosne službe
nisu dužne postupiti prema odredbama stavka 1. ovoga članka:

– ako bi obavijest
dovela u opasnost izvršenje zadaća sigurnosne službe,

– ako bi obavijest
mogla dovesti do ugrožavanja sigurnosti druge osobe,

– ako bi obavijest
mogla dovesti do štetnih posljedica za nacionalnu sigurnost ili nacionalni
interes Republike Hrvatske.

(3) Čim prestanu
razlozi za primjenu odredbe stavka 2. podstavka 1. i 2. ovoga članka,
sigurnosna služba je dužna postupiti prema odredbi stavka 1. ovoga članka. U
slučaju iz stavka 2. podstavka 3. ovoga članka sigurnosna služba nije dužna
postupiti prema odredbi stavka 1. ovoga članka do isteka roka od 10 godina od
dana prestanka poduzimanja mjere.

Članak 24.

(1) Podaci i
dokumenti koje svojim radom prikupe sigurnosne službe mogu se koristiti samo za
svrhe radi kojih su prikup­ljeni, a ako ukazuju na pripremanje ili počinjenje
kaznenog djela koje se progoni po službenoj dužnosti sigurnosne službe će o
tome izvijestiti Državno odvjetništvo. Tajnost prikupljenih podataka određuje
se po odredbama Zakona o zaštiti tajnosti podatka.

(2) Dokumenti o
podacima koji se ne odnose na svrhu radi koje su prikupljani uništavaju se o
čemu se sastavlja zapisnik koji potpisuju osobe koje su prisustvovale uništenju
dokumenata.

(3) Podaci, dokumenti
i informacije koje su prikupljene na nezakonit način uništavaju se o čemu se
sastavlja zapisnik koji potpisuju osobe koje su prisustvovale uništenju
podataka, dokumenata i informacija.

d) Sigurnosne
provjere

Članak 25.

(1) Sigurnosna
provjera provodi se za čelnike i zaposlenike sigurnosnih službi, čelnike i
zaposlenike Ureda Vijeća za nacionalnu sigurnost, predsjednika i članove Vijeća
za nadzor sigurnosnih službi iz članka 79. ovoga Zakona, te druge osobe za koje
je to određeno odredbama ovoga Zakona, u postupku njihovog imenovanja na
dužnost odnosno prijama na rad. Sigurnosna provjera provodi se i za osobe koje
se imenuju na dužnosti ili raspoređuju na određene poslove od posebnog značenja
za nacionalnu sigurnost za koje je to određeno zakonom. Sigurnosna provjera
provodi se i za osobe koje se primaju u hrvatsko državljanstvo i za strance u
Republici Hrvatskoj čiji je boravak važan za sigurnost države.

(2) Sigurnosna se provjera provodi kao:

– djelomična sigurnosna provjera koja uključuje
pribavljanje podataka iz registara i zbirki podataka Ministarstva unutarnjih
poslova, odnosno Ministarstva obrane,

– potpuna sigurnosna provjera koja pored pribavljanja
podataka prema podstavku 1. ovoga stavka, uključuje i pribavljanje podataka o
zakonom propisanim zaprekama za obavljanje dužnosti odnosno poslova na koje se
osoba za koju se provodi sigurnosna provjera imenuje odnosno raspoređuje, te
drugih podataka nužnih za prosudbu podobnosti za obavljanje dužnosti i poslova
u vezi sa zaštitom nacionalne sigurnosti.

(3) Sigurnosna služba koja provodi sigurnosnu provjeru
mo­že obaviti razgovor s osobom koja se provjerava, može saslušati osobe koje
su s njom u vezi, može koristiti podatke iz službenih evidencija koja vode
druge službe i tijela, a može poduzeti i postupke i mjere tajnog prikupljanja
podataka. Način obavljanja sigurnosne provjere pobliže određuje ravnatelj
sigurnosnih službi.

Članak 26.

(1) Sigurnosne službe mogu obavljati sigurnosnu
provjeru domaćih fizičkih i pravnih osoba s kojima su sklopile ugovor o nabavi
robe i usluga ili izvođenju radova za svoje potrebe, te domaćih fizičkih i
pravnih osoba koje isporučuju robu i usluge ili obavljaju radove za
Ministarstvo obrane i Oružane snage te Ministarstvo unutarnjih poslova.

(2) Sigurnosnu provjeru domaćih i stranih pravnih i
fizičkih osoba koji isporučuju robe i usluge ili obavljaju radove za
Ministarstvo obrane i Oružane snage te Ministarstvo unutarnjih poslova
obavljaju Protuobavještajna agencija (POA) za domaće osobe, a Obavještajna
agencija (OA) za strane osobe, u suradnji s Vojnom sigurnosnom agencijom (VSA).

e)
Protuobavještajna zaštita

Članak 27.

(1) U obavljanju
protuobavještajne zaštite sigurnosne službe u okviru svog djelokruga rada
izrađuju sigurnosne prosudbe moguće ugroženosti štićenih osoba i objekata,
obavljaju sigurnosno provjeravanje osoba koje imaju pristup štićenim osobama,
objektima i prostorima, primjenjuju mjere protuprislušne zaštite za objekte i
prostore te sudjeluju u planiranju, provođenju i nadzoru tehničkih i fizičkih
mjera sigurnosti.

(2) Vlada određuje
štićene osobe, objekte i prostore, te način primjene i provođenja mjera iz
stavka 1. ovoga članka.

Članak 28.

(1) Sigurnosne službe
u okviru svog djelokruga rada provode mjere protuprislušne zaštite i
protuprislušnih pregleda objekata iz članka 27. ovoga Zakona, obavljaju nadzor
građevinsko-tehničkih radova, tehničke dokumentacije objekata, instalacija,
telekomuni­kacijske i informatičke opreme te sudjeluju u planiranju, pro­vo­đenju
i nadzoru tehničkih i fizičkih mjera sigurnosti tih objekata.

(2) Sigurnosne službe
obavljaju sigurnosno provjeravanje osoba zaposlenih na poslovima fizičke i
tehničke zaštite, tehničkog i informatičkog održavanja u objektima iz članka
27. ovoga Zakona, te sigurnosno provjeravanje drugih pravnih osoba i njihovih
djelatnika koji sudjeluju u izvođenju poslova koji utječu na mjeru
protuprislušne zaštite iz stavka 1. ovoga članka.

(3) O poslovima iz
stavka 1. i 2. ovoga članka sigurnosne službe vode posebne evidencije.

Članak 29.

U provođenju
protuobavještajne zaštite, Protuobavještajna agencija (POA) nadzire
organizaciju i provođenje informacijske sigurnosti u tijelima državne uprave,
osim u Ministarstvu obrane gdje nadzor obavlja Vojna sigurnosna agencija (VSA).

f) Mjere
prikrivanja

Članak 30.

U obavljanju poslova
iz svog djelokruga sigurnosne službe mogu poduzeti mjere prikrivanja vlasništva
nad stvarima, mjere prikrivanja vlasništva nad pravnim osobama, mjere
prikrivanja stvarnog identiteta svojih zaposlenika i drugih osoba, te mogu,
kada je to potrebno uz naknadu koristiti tajne usluge pravnih i fizičkih osoba.

Članak
31.

(1) Podaci o mjerama
i troškovima za provođenje mjera iz članka 30. ovoga Zakona tajni su i mogu
biti dostupni tijelima i osobama određenim odlukom koju donosi Vijeće za
nacionalnu sigurnost na prijedlog predsjednika Savjeta za koordinaciju
sigurnosnih službi.

(2) Djelatnost i
materijalno-financijsko poslovanje u prikrivnim pravnim osobama obavlja se
prema propisima važećim za tu vrstu djelatnosti. Prikrivna pravna osoba ne može
biti osoba koja se financira neposredno iz proračuna Republike Hrvatske. Pri­kriv­na
pravna osoba osniva se i održava iz sredstava sigurnosnih službi. Tako nastali
troškovi vode se na poziciji proračuna sigurnosne službe namijenjenoj posebnim
troškovima.

(3) Sva imovina
prikrivne pravne osobe vlasništvo je Repub­like Hrvatske, a prihod nastao iz
djelatnosti koristi sigurnosna služba kao sredstvo posebne namjene za
obavljanje svoje djelatnosti.

Članak
32.

(1) Zaštita tajnosti
identiteta osoba i drugih izvora podataka, zaštita načina na koji je podatak
prikupljen, obveza je sigurnosnih službi i drugih osoba i tijela u sustavu
nacionalne sigurnosti, i sigurnosne službe te druge osobe i tijela u sustavu
nacionalne sigurnosti ne smiju otkriti identitet osoba i drugih izvora podatka.

(2) U slučaju
oštećenja zdravlja ili smrtnog stradavanja, koji su nastali u vezi s
obavljanjem poslova nacionalne sigurnosti, evidentirani tajni suradnik
sigurnosne službe ostvaruje prava kao i zaposlenik sigurnosne službe.

g) Izvješćivanje

Članak 33.

(1) Sigurnosne službe
o svim važnijim podacima koje su prikupile u svom radu te svojim procjenama
sigurnosnih situacija izvješćuju Predsjednika Republike, predsjednika
Hrvatskoga sabora, predsjednika Vlade i predsjednika Savjeta za koordinaciju
sigurnosnih službi. Vojna sigurnosna agencija (VSA) izvješća dostavlja i
ministru obrane, a načelniku Glavnog stožera Oruža­nih snaga samo kada se to
odnosi na Oružane snage. Ministrima i drugim državnim dužnosnicima dostavljaju
se oni podaci koji se odnose na njihov djelokrug rada.

(2) Godišnja izvješća
o svom radu sigurnosne službe dostav­ljaju Predsjedniku Republike, predsjedniku
Hrvatskoga sabora, predsjedniku odbora nadležnom za nacionalnu sigurnost, pred­sjedniku
Vlade i predsjedniku Savjeta za koordinaciju sigurnosnih službi, a na njihov
zahtjev dostavljaju im i izvanredna izvješća o stanju u području nacionalne
sigurnosti u području njihovog djelokruga rada.

(3) Izvješća iz
stavka 1. i 2. ovoga članka državna su tajna. Hrvatski sabor, Predsjednik
Republike i Vlada mogu odlučiti da izvješća iz stavka 2. ovoga članka ili
pojedini njihovi djelovi ne predstavljaju tajnu.

V. SURADNJA
SIGURNOSNIH SLUŽBI

Članak 34.

(1) Sigurnosne službe surađuju u obavljanju svojih
poslova.

(2) Sigurnosna služba kada prikupi podatke iz
djelokruga rada druge sigurnosne službe ili kad ima saznanja koja mogu biti
značajna za rad druge sigurnosne službe dužna ju je o tome izvijestiti.

(3) Sigurnosna služba može kada ocijeni da je to
potrebno radi obavljanja poslova iz njezinog djelokruga tražiti od druge sigurnosne
službe podatke o praćenim osobama i činjenicama koje je saznala te dokumente
kojima raspolaže.

(4) Sigurnosne službe mogu ustrojavati zajednička
provedbena tijela i skupine sigurnosnih službi za obavljanje pojedinih poslova
iz njihovog djelokruga.

(5) Sigurnosne službe u neposrednoj suradnji ili u
okviru Savjeta za koordinaciju sigurnosnih službi rješavaju moguće sukobe
nadležnosti, uvažavajući zajedničke ciljeve nacionalne sigurnosti i
ekonomičnosti u radu.

(6) Ako nije moguće postići potreban stupanj suradnje
sigurnosnih službi i riješiti pitanja iz stavka 3., 4. i 5. ovoga članka,
Savjet za koordinaciju sigurnosnih službi obavijestit će Vijeće za nacionalnu
sigurnost o potrebi donošenja odluka o usklađenom djelovanju sigurnosnih
službi.

Članak 35.

Svatko je dužan obavijestiti sigurnosnu službu ukoliko
sazna podatke o pripremi ili izvođenju radnji za koje ocjenjuje da mogu
predstavljati ugrožavanje nacionalne sigurnosti.

Članak 36.

(1) Sigurnosne službe mogu, na temelju međunarodnih
obveza, surađivati sa stranim sigurnosnim i drugim odgovarajućim službama
razmjenom podataka i zajedničkim provođenjem poslova iz svog djelokruga.

(2) Suradnju sa stranim sigurnosnim i drugim
odgovarajućim službama sigurnosne službe ostvaruju u koordinaciji i suradnji s
Obavještajnom agencijom (OA).

(3) Uspostavu i prekid suradnje s pojedinom stranom
služ­bom odobrava Vijeće za nacionalnu sigurnost, na temelju pri­jedloga
Savjeta za koordinaciju sigurnosnih službi.

Članak 37.

(1) Sigurnosne službe
mogu dostavljati stranim službama podatke o građanima Republike Hrvatske ako su
im pruženi relevantni podaci da takova osoba ugrožava nacionalnu sigurnost
države primatelja Podaci se neće dostaviti ako bi to bilo u suprotnosti s
interesima Republike Hrvatske ili je zaštita interesa osobe o kojoj bi se
dostavili podaci od veće važnosti.

(2) Dostavljeni
podaci moraju se evidentirati. Zajedno s podacima primatelju se daje naputak da
se dostavljeni podaci mo­gu koristiti samo u svrhu za koju su dostavljeni, te
da sigurnosna služba koja dostavlja podatke pridržava pravo traženja povratne
informacije o načinu uporabe dostavljenih podataka.

VI. USTROJSTVO I
UPRAVLJANJE SIGURNOSNIM SLUŽBAMA

Članak 38.

(1) U sigurnosnim službama se mogu ustrojavati
unutarnje ustrojstvene jedinice za obavljanje određenih poslova iz njihovog
djelokruga i službe za obavljanje administrativnih i tehničkih poslo­va za
potrebe sigurnosnih službi i njihovih ustrojstvenih jedinica.

(2) U Protuobavještajnoj agenciji (POA) mogu se
ustrojiti područne jedinice, a u Obavještajnoj agenciji (OA) mogu se ustrojiti
privremene ispostave. U Vojnoj sigurnosnoj agenciji (VSA) ustrojavaju se odjeli
i ispostave na teritoriju Republike Hrvatske.

Članak 39.

(1) Unutarnje ustrojstvo sigurnosnih službi, djelokrug
rada njihovih ustrojstvenih jedinica i njihovih ispostava, način uprav­ljanja
tim jedinicama i ispostavama, poslovi i okvirni broj službenih osoba
(službenika koji prikupljaju, obrađuju, analiziraju sigurnosne podatke i
dokumente) i drugih službenika i namje­štenika, izgled, sadržaj i pravo uporabe
službene iskaznice i službene značke, pravo na nošenje i uporabu oružja,
unutarnji nadzor rada, korištenje i raspolaganje financijskim i drugim
sredstvima, ustrojavanje disciplinskih odnosno stegovnih sudova i druga pitanja
od osobitog značaja za rad sigurnosne službe utvrđuje se uredbom koju donosi
Vlada na prijedlog Savjeta za koordinaciju sigurnosnih službi, a uz prethodnu
suglasnost Predsjednika Republike.

(2) Prijedlog uredbe iz stavka 1. ovoga članka Vojne
sigurnosne agencije (VSA) utvrđuje ministar obrane.

Članak 40.

(1) Na temelju uredbe o unutarnjem ustrojstvu,
pravilnikom o unutarnjem redu sigurnosne službe utvrđuje se način rada
sigurnosne službe i njezinih ustrojstvenih jedinica, potreban broj služ­benih
osoba i drugih službenika i namještenika utvrđuje se broj potrebnih službenika
i namještenika s naznakom njihovih osnovnih poslova i zadaća i potrebnih uvjeta
za obavljanje poslova, njihove ovlasti i odgovornosti, prava iz radnog odnosa,
te druga pitanja od značaja za rad službe koja nisu uređena uredbom iz članka
39. ovoga Zakona.

(2) Pravilnike o unutarnjem redu Obavještajne agencije
(OA) i Protuobavještajne agencije (POA) donosi Vlada na prijedlog ravnatelja
agencija uz suglasnost Predsjednika Republike. Pravilnik o unutarnjem redu
Vojne sigurnosne agencije (VSA) donosi Vlada na prijedlog ministra obrane uz
suglasnost Predsjednika Republike.

(3) Pravilnici o
unutarnjem redu sigurnosnih službi državna su tajna i ne objavljuju se.

Članak 41.

(1) Pravilnicima o
načinu sigurnosnog djelovanja sigurnosnih službi pobliže se određuju postupci,
mjere i sredstva u radu te način planiranja, programiranja, provedbe,
evidentiranja i izvješćivanja u poslovima iz djelokruga sigurnosnih službi.

(2) Pravilnike o
načinu sigurnosnog djelovanja donose ravnatelji Obavještajne agencije (OA) i
Protuobavještajne agencije (POA), uz suglasnost Savjeta za koordinaciju
sigurnosnih službi. Pravilnik o načinu sigurnosnog djelovanja Vojne sigurnosne
agencije (VSA) donosi ministar obrane na prijedlog ravnatelja Vojne sigurnosne
agencije (VSA) i uz suglasnost Savjeta za koordinaciju sigurnosnih službi.

(3) Pravilnici o
načinu sigurnosnog djelovanja državna su tajna i ne objavljuju se.

Članak
42.

(1) Radom sigurnosnih
službi upravljaju ravnatelji, a u slučaju njihove spriječenosti zamjenici
ravnatelja. Radom ustrojstvenih jedinica sigurnosnih službi upravljaju
pomoćnici ravnatelja ili načelnici.

(2) Ravnatelji
sigurnosnih službi i njihovi zamjenici imaju položaj čelnika sigurnosnih
službi.

(3) Ravnatelji
sigurnosnih službi državni su dužnosnici u smislu Zakona o obvezama i pravima
državnih dužnosnika, a njihovi zamjenici i njihovi pomoćnici dužnosnici su u
smislu ovoga Zakona.

Članak
43.

(1) Ravnatelji
sigurnosnih službi imenuju se odnosno razrješuju rješenjem koje supotpisuju
Predsjednik Republike i predsjednik Vlade.

(2) Postupak
imenovanja ravnatelja sigurnosnih službi pokreću Predsjednik Republike i
predsjednik Vlade utvrđivanjem prijedloga kandidata i dostavljanjem prijedloga
na prethodno miš­ljenje odboru Hrvatskoga sabora nadležnom za unutarnju
politiku. Kandidata za ravnatelja Vojne sigurnosne službe (VSA) Predsjedniku
Republike i predsjedniku Vlade predlaže ministar obrane.

(3) Ravnatelj
sigurnosne službe imenuje se na vrijeme od četiri godine. Ista osoba može biti
ponovo imenovana na dužnost ravnatelja sigurnosne službe.

(4) Ravnatelj
sigurnosne službe može prije isteka mandata biti razriješen: ako to sam
zatraži; ako trajno izgubi sposobnost obavljati svoju dužnost; ako ne provodi
odluke Predsjednika Republike i Vlade kojima se usmjerava rad službe ili ne
provodi njihove mjere u vezi s nadzorom rada službe; zbog povrede Ustava,
zakona ili drugih propisa; zlouporabe položaja ili preko­račenja ovlasti;
povrede državne, vojne ili službene tajne; te osude za kazneno djelo koje ga
čini nedostojnim obavljanja dužnosti.

(5) Postupak za
razrješenje ravnatelja sigurnosne službe mogu pokrenuti Predsjednik Republike,
predsjednik Vlade i Hrvatski sabor. Kada postupak za razrješenje pokreću
Predsjednik Republike ili predsjednik Vlade, prije donošenja rješenja o
razrješenju može se zatražiti mišljenje Hrvatskoga sabora. Kada postupak
razrješenja pokreće Hrvatski sabor, zbog u postupku nadzora utvrđene
nezakonitosti rada sigurnosne službe ili njezinih djelatnika, Predsjednik
Republike i predsjednik Vlade donijet će rješenje o razrješenju ravnatelja
sigurnosne službe.

(6) Ravnatelji
sigurnosnih službi imaju zamjenike koji se imenuju i razrješuju na način i pod
uvjetima propisanim odredbama stavka 1. do 5. ovoga članka, s time da se
postupak imenovanja zamjenika ravnatelja Vijeće za nacionalnu sigurnost pokreće
na prijedlog ravnatelja sigurnosne službe, a u postupku razrješenja zamjenika
ravnatelja pribavlja se mišljenje ravnatelja sigurnosne službe.

Članak 44.

(1) Unutarnja
organizacija, pravila obavljanja poslova i način davanja naloga za obavljanje
poslova u sigurnosnim službama i njihovim ustrojstvenim jedinicama moraju biti
uspostavljeni na takav način da se uvijek može utvrditi individualna odgovornost.

(2) Službena osoba
dužna je provoditi naloge nadređenih, osim ako smatra da je nalog nezakonit o
čemu treba staviti pisanu primjedbu, a ponovljeni piasni nalog dužna je
izvršiti, te je u tom slučaju oslobođena odgovornosti za posljedice njenog
izvršenja. Ako službena osoba ocjenjuje da bi izvršenjem naloga, odnosno
ponovljenog pisanog naloga učinila kazneno djelo, nije ga dužna izvršiti, ali
mora o tome odmah obavijestiti predsjednika Savjeta za koordinaciju sigurnosnih
službi i predsjednika odbora Hrvat­skoga sabora nadležnog za unutarnju
politiku.

(3) Protiv službene
osobe koja je prijavila nalog iz stavka 2. ovoga članka ne smije se provoditi
nikakav postupak koji bi bio posljedica prijave i koji bi štetio interesima
službene osobe.

VII. POLOŽAJ, PRAVA,
OBVEZE I ODGOVORNOSTI I NAČIN UTVRĐIVANJA PLAĆA DUŽNOSNIKA, SLUŽBENIH OSOBA I
DRUGIH SLUŽBENIKA I NAMJEŠTENIKA SIGURNOSNIH SLUŽBI

a) Primjena
propisa

Članak 45.

(1) U pitanjima koja
nisu uređena ovim Zakonom na službene osobe i druge službenike i namještenike
Obavještajne agencije (OA) i Protuobavještajne agencije (POA), primjenjuju s
odredbe Zakona o državnim službenicima i namještenicima.

(2) U pitanjima koja
nisu uređena ovim Zakonom na službene osobe i druge službenike i namještenike
Vojne sigurnosne agencije (VSA) primjenjuju se odredbe Zakona o službi u oruža­nim
snagama.

b) Prijam u službu

Članak 46.

(1) Za prijam na rad
u sigurnosne službe nije obavezan natječaj.

(2) Osobe koje se
primaju na rad u sigurnosne službe, pored općih uvjeta za prijam u državnu
službu, moraju ispunjavati i posebne uvjete za prijam i raspoređivanja na
pojedine poslove (određena stručna sprema i struka, radni staž, posebne stručne
vještine i znanja, posebna zdravstvena sposobnost i dr.) propisane pravilnikom
o unutarnjem redu sigurnosne službe.

(3) Osobe koje se
primaju na rad u sigurnosne službe moraju ispunjavati i sigurnosne uvjete koji
se utvrđuju postupkom sigurnosne provjere. Sigurnosna provjera provodi se
pristankom osobe koja se prima na rad u sigurnosne službe i u odnosu na osobe s
kojima živi u bračnoj ili izvanbračnoj zajednici, odnosno i u odnosu na osobe s
kojima živi u zajedničkom kućanstvu. Ukoliko osoba koja se prima na rad ne
pristane na ove sigurnosne provjere s njom se ne može zasnovati službenički
odnos.

(4) Ne može se
primiti na rad u sigurnosnu službu osoba za koju postoji zapreka za prijam u
državnu službu.

(5) Ako na rad u
sigurnosnu službu neka osoba nije primljena jer ne ispunjava uvjete odnosno jer
postoje zapreke za prijam, sigurnosna služba nije dužna obrazložiti razloge
zbog kojih nije primljena na rad.

Članak 47.

(1) Rješenje o prijmu
u službu i o rasporedu na radno mjesto donosi ravnatelj sigurnosne službe.

(2) Rješenje iz
stavka 1. ovoga članka ne dostavlja se ministarstvu nadležnom za poslove opće
uprave.

Članak 48.

(1) Osobama koje su u
sigurnosnu službu primljene na rad kao vježbenici može radni odnos prestati
tijekom vježbeničkog staža ako se tijekom vježbeničkog staža ocijeni da ne
pokazuju sposobnosti nužne za obavljanje poslova u sigurnosnoj službi.

(2) Osobe koje se u
sigurnosnu službu primaju na rad kao službenici primaju se uz obvezni probni
rad u trajanju od jedne godine.

c) Plaće

Članak 49.

Plaće čelnika i drugih dužnosnika, službenih osoba i
drugih službenika i namještenika sigurnosnih službi, utvrđuju se odlu­kom Vlade
sukladno odredbama ovoga Zakona.

Članak 50.

(1) Plaću službene osobe i drugih službenika i
namještenika čini umnožak koeficijenta složenosti poslova radnog mjesta na koje
je službenik raspoređen i osnovice za izračun plaće.

(2) Osnovica za izračun plaće iz stavka 1. ovoga
članka je osnovica utvrđena prema propisima o državnim službenicima, nakon čega
se uvećava za 0,5% za svaku godinu navršenog radnog staža.

Članak 51.

(1) Službene osobe pored plaće utvrđene prema odredbi
članka 49. ovoga Zakona imaju za posebne uvjete rada i opasnost te odgovornost
u obavljanju poslova pravo i na dodatak na plaću.

(2) Dodatke iz stavka 1. ovoga članka utvrđuje Vlada u
postotku od plaće službene osobe.

d) Prava, obveze i
odgovornosti

Članak 52.

(1) Službene osobe
dužne su izvršavati poslove na koje su raspoređene i kada je to povezano s
opasnošću za njihov život, zdravlje ili njihovu imovinu.

(2) Službene osobe
dužne su na temelju naloga nadređene im osobe poslove obavljati i duže od punog
radnog vremena, ako je to nužno radi uspješnog i pravodobnog obavljanja
službenog posla.

(3) Službenim osobama
za rad iz stavka 2. ovoga članka pripada pravo na novčanu naknadu ili im se
određuju slobodni dani, sukladno pravilniku o radu sigurnosne službe.

Članak 53.

(1) Dužnosnici i
službene osobe imaju pravo na staž osiguranja u povećanom trajanju, tako da se
svakih 12 mjeseci stvarno provedenih na dužnosti odnosno radu računa kao 15, 16
odnosno 18 mjeseci staža osiguranja.

(2) Na prijedlog
ravnatelja, Vlada će odrediti radna mjesta sa stažem osiguranja u povećanom
trajanju.

Članak 54.

(1) Čelnici i drugi
dužnosnici, te službene osobe sigurnosnih službi ne smiju biti članovi
političkih stranaka, niti smiju sudjelovati u njihovim aktivnostima ili
politički djelovati u sigurnosnim službama, a ne smiju obavljati i neku drugu
javnu ili profesionalnu dužnost.

(2) Čelnici i drugi
dužnosnici te službene osobe sigurnosnih službi ne smiju biti članovi uprava
ili nadzornih odbora trgovačkih društava niti odgovarajućih tijela drugih
pravnih osoba.

(3) Čelnici i drugi
dužnosnici sigurnosnih službi ne smiju, bez suglasnosti Savjeta za koordinaciju
sigurnosnih službi, javno istupati i komentirati rad službe i drugih tijela i
osoba u pitanjima nacionalne sigurnosti, niti upoznavati neovlaštene osobe s
podacima i dokumentima sigurnosnih službi.

Članak 55.

(1) Čelnici i drugi
dužnosnici sigurnosnih službi, te drugi zaposlenici sigurnosnih službi koji su
imali pristup podacima i dokumentima sigurnosnih službi dužni su čuvati podatke
i dokumente koji su zakonom određeni kao tajni bez obzira na način na koji su
ih doznali, dok na zakonom propisan način ne budu oslobođeni čuvanja tajne.

(2) Osobe iz stavka
1. ovoga članka ne smiju prisvajati dokumente sigurnosnih službi.

(3) Povreda odredbi
stavka 1. i 2. ovoga članka predstavlja razlog za razrješenje odnosno prestanak
rada čelnika, drugih dužnosnika i zaposlenika iz stavka 1. ovoga članka.

(4) Obaveza čuvanja
tajne traje i nakon prestanka rada čelnika, drugih dužnosnika i zaposlenika iz
stavka 1. ovoga članka u skladu sa zakonom.

(5) Ravnatelj
sigurnosnih službi će donijeti propise o ozna­čavanju vrste i stupnja tajnosti
podataka, načinu postupanja s tajnim podacima i posebnim zaštitnim mjerama
čuvanja tajnih podataka.

Članak 56.

Sigurnosne službe za
svoje zaposlenike i tajne suradnike ugovaraju životno osiguranje ili osiguranje
za slučaj smrti ili gubitka radne sposobnosti u vezi s radom te njihove imovine
u vezi s radom.

Članak 57.

(1) Službena osoba
koja je odlukom nadležne zdravstvene komisije proglašena nesposobnom za
obavljanje poslova na koje je raspoređena, zbog ozljede ili oboljenja koje je
nastupilo u obav­ljanju sigurnosnih poslova, raspoređuje se na druge poslove
koje može obavljati time da zadržava plaću i druga prava iz služ­beničkog
odnosa, a ako se ne može rasporediti zadržava plaću i druga prava iz
službeničkih odnosa do donošenja konačnog rješenja o pravu na mirovinu, a
najdulje tri godine od dana donošenja odluke o nesposobnosti.

(2) Službena osoba koja u obavljanju poslova ili
povodom obavljanja tih poslova izgubi život sahranit će se u mjestu koje odredi
njena obitelj na teret sredstava državnog proračuna.

(3) U slučaju iz stavka 2. ovoga članka obitelj
službene osobe ima pravo na jednokratnu novčanu pomoć u visini posljednje
njegove isplaćene neto plaće uvećane 12 puta.

Članak 58.

(1) Osoba koja pruži pomoć službenoj osobi sigurnosne
službe u obavljanju njenih poslova i tim povodom bude ozlije­đena ili se
razboli, a nije osigurana po drugoj osnovi, za vrijeme liječenja ima prava iz
zdravstvenog osiguranja, a za slučaj inva­lid­nosti prouzročene ozljedom ili
bolešću prava iz mirovinskog osiguranja na teret sredstava državnog proračuna,
jednako kao da je zaposlena u sigurnosnoj službi.

(2) Obitelj osobe koja prilikom pružanja pomoći
službenoj osobi sigurnosne službe u obavljanju njenih poslova izgubi život ima
prava iz članka 57. stavka 2. i 3. ovoga Zakona.

Članak 59.

Ravnatelj sigurnosne službe imenuje povjerenstvo koje
utvr­đuje okolnosti pod kojima su izgubile život ili su bile ozlijeđene ili su
se razboljele službena osoba ili osoba koja je pružala pomoć službenoj osobi
sigurnosne službe u obavljanju njenih poslova.

Članak 60.

(1) Ako je protiv službene osobe pokrenut kazneni
postupak zbog radnji počinjenih u obavljanju poslova sigurnosne službe,
sigurnosna služba će službenoj osobi osigurati odvjetničku ili drugu pravnu
pomoć, osim ako je kazneni postupak pokrenut na temelju kaznene prijave
sigurnosne službe.

(2) Pod uvjetima iz stavka 1. ovoga članka sigurnosna
služba će osigurati pravnu pomoć službenoj osobi i nakon što joj je prestao
radni odnos.

Članak 61.

Službene osobe sigurnosnih službi ovisno o složenosti
poslova imaju pravo na dopunsko zdravstveno osiguranje na teret sred­stava
državnog proračuna.

Članak 62.

(1) Službenoj osobi kojoj prestaje radni odnos zbog
ostvarivanja prava na mirovinu, pripada otpremnina u visini njene neto plaće
ostvarene kroz posljednjih pet mjeseci rada, pod uvjetom da je najmanje 10
godina mirovinskog staža provela na radnom mjestu službene osobe u sigurnosnoj
službi.

(2) Kao vrijeme provedeno na radnom mjestu sigurnosnih
službi računa se i vrijeme provedeno na odgovarajućim poslovima u sigurnosnim
službama koje prestaju s radom na temelju ovoga Zakona.

Članak 63.

(1) Za štetu nastalu građanima ili pravnim osobama
nezakonitim, namjernim ili krajnje nepažljivim postupanjem zaposlenika
sigurnosne službe odgovorna je Republika Hrvatska.

(2) Republika Hrvatska ima pravo od zaposlenika
sigurnosne službe za koga se utvrdi da je kriv za nastanak štete iz stavka 1.
ovoga članka, tražiti povrat iznosa isplaćenog trećim osobama.

(3) Službenu osobu
koja je odgovorna za štetu počinjenu namjerno ili krajnjom nepažnjom može se iz
opravdanih razloga u cijelosti ili djelomično osloboditi obveze naknade štete.

(4) Opravdani razlozi
su osobito postupanje službene osobe u izvanrednim uvjetima ili pod okolnostima
kada je štetu bilo otežano ili nemoguće izbjeći.

(5) Postojanje
okolnosti iz stavka 2. ovoga članka utvrđuje i rješenje o djelomičnom ili
potpunom oslobađanju od štete donosi ravnatelj.

e) Povrede
službene dužnosti

Članak 64.

(1) Za povrede
službene dužnosti službenih osoba, drugih službenika i namještenika
Obavještajne agencije (OA) i Protu­obavještajne agencije (POA), važe propisi
koji uređuju odgovornost državnih službenika i namještenika za povrede službene
odnosno radne dužnosti ako ovim Zakonom nije drukčije određeno.

(2) Za povrede
službene dužnosti službenih osoba, drugih službenika i namještenika Vojne
sigurnosne agencije (VSA), važe propisi koji uređuju odgovornost službenih
osoba i drugih službenika i namještenika Ministarstva obrane za povrede
službene, od­nosno radne dužnosti ako ovim Zakonom nije drukčije određeno.

Članak 65.

(1) Zbog lakše
povrede službene dužnosti i radne dužnosti, odnosno zbog stegovne pogreške
zaposlenika Vojne sigurnosne agencije (VSA), postupak na prijedlog nadređene
službene osobe vodi i rješenje donosi osoba koja upravlja radom ravnatelj
ustrojstvene jedinice sigurnosne službe, odnosno osoba koju on odredi.

(2) Zbog teže povrede
službene dužnosti odnosno zbog stegovnog prijestupa postupak na prijedlog
ravnatelja sigurnosne službe vode i rješenja donose posebni disciplinski
odnosno ste­gov­ni sudovi.

(3) Prvostupanjski
disciplinski odnosno stegovni sudovi imaju predsjednika i pet članova koji se
imenuju iz reda zaposlenika sigurnosne službe, od kojih su predsjednik i
najmanje dva člana diplomirani pravnici. Prvostupanjski sudovi odlučuju u
vijeću od tri člana koje imenuje predsjednik prvostupanjskog suda za svaki
pojedini slučaj. Vijeću uvijek predsjeda član imenovan iz reda diplomiranih
pravnika, a može mu predsjedati i pred­sjednik suda.

(4) Drugostupanjski disciplinski odnosno stegovni
sudovi imaju predsjednika i sedam članova koji se imenuju iz reda zaposlenika
sigurnosne službe, od kojih su predsjednik i najmanje četiri člana diplomirani
pravnici. Drugostupanjski sud odlučuje u vijeću od tri člana koje imenuje
predsjednik drugostupanjskog suda za svaki pojedini slučaj. Vijeću uvijek
predsjeda član imenovan iz reda diplomiranih pravnika, a može mu predsjedati i
pred­sjednik drugostupanjskog suda.

(5) U postupcima protiv službenih osoba zbog povrede
služ­bene dužnosti javnost je isključena.

Članak 66.

Lake povrede službene dužnosti su uz lake povrede
službene dužnosti propisane Zakonom o državnim službenicima i namje­štenicima,
odnosno stegovne pogreške su uz stegovne pogreške propisane Zakonom o službi u
Oružanim snagama Republike Hrvatske i:

– nepropisno
postupanje s povjerenim sredstvima za rad,

– neuljudan odnos
prema strankama i suradnicima za vrijeme rada.

Članak 67.

Teže povrede službene
dužnosti su uz teže povrede službene dužnosti propisane Zakonom o državnim
službenicima i namješ­tenicima, odnosno stegovni prijestupi su uz stegovne
prijestupe propisane Zakonom o službi u Oružanim snagama Republike Hrvatske i:

– davanje podataka
neovlaštenim osobama,

– nepravilno ili
nenamjensko korištenje povjerenih sredstava,

– iznošenje
neistinitih činjenica o obavještajno-sigurnosnoj službi,

– poduzimanje ili
nepoduzimanje bilo koje radnje s ciljem onemogućavanja ili otežavanja
izvršavanja poslova obavještajno--sigurnosne službe.

Članak 68.

Zaposleniku
sigurnosne službe se za tešku povredu službene dužnosti odnosno stegovnog
prijestupa uz disciplinske kazne određene Zakonom o državnim službenicima i
namještenicima, odnosno stegovne kazne određene Zakonom o službi u Oružanim
snagama može izreći i disciplinska, odnosno stegovna kazna prestanka radnog
odnosa uvjetno na vrijeme od 3 do 12 mjeseci.

Članak 69.

Kada je prije
pokretanja ili tijekom disciplinskog, odnosno stegovnog postupka službena osoba
udaljena iz službe oduzima joj se službena iskaznica, oružje i druga sredstva
koja su joj povjerena za obavljanje posla.

f) Premještaj

Članak 70.

(1) Radi potrebe
obavljanja poslova službena osoba može privremeno ili trajno biti premještena u
drugu ustrojstvenu jedinicu sigurnosne službe, u istom ili drugom mjestu rada.

(2) Premještaj do
jedne godine smatra se privremenim pre­mještajem.

(3) Trajni premještaj
je moguć samo uz suglasnost službene osobe.

(4) Žalba protiv
rješenja o premještaju ne odgađa njegovo izvršenje.

Članak
71.

(1) Službena osoba
koja se trajno premješta u drugo mjesto rada udaljeno više od 50 kilometara od
mjesta njegova stanovanja, ima pravo, najduže u roku od šest mjeseci od dana
premještaja, na osiguranje odgovarajućeg smještaja za službenu osobu i njegovu
obitelj, te pravo na naknadu selidbenih troškova.

(2) Službena osoba
premještena na vlastiti zahtjev nema prava iz stavka 1. ovoga članka.

Članak 72.

(1) Službena osoba
koja se privremeno ili trajno, do osiguranja uvjeta za smještaj prema odredbi
članka 71. ovoga Zakona, premješta u drugo mjesto rada udaljeno više od 80
kilometara od mjesta njegovog stanovanja ima pravo na:

– jednokratnu novčanu
naknadu u visini njegove prosječne plaće isplaćene u posljednja tri mjeseca
prije premještaja,

– plaću ranijega
radnog mjesta ako je za njega povoljnija,

– sedmodnevni plaćeni
dopust za posjet obitelji svaka tri mjeseca i naknadu troškova prijevoza za
takvu posjetu,

– mjesečnu naknadu za
odvojeni život ako uzdržava obitelj,

– odgovarajući
smještaj i prehranu.

(2) Službena osoba
koja se premješta na vlastiti zahtjev nema prava iz stavka 1. ovoga članka.

Članak 73.

Na temelju sporazuma
između ravnatelja sigurnosne službe i čelnika drugog državnog tijela, službena
osoba može, uz njen pristanak, privremeno ili trajno biti premještena na rad u
drugo državno tijelo.

Članak 74.

(1) Službena osoba
Obavještajne agencije (OA) može se rasporediti na rad u inozemstvo.

(2) Službena osoba
Protuobavještajne agencije (POA) i Vojne sigurnosne agencije (VSA) može biti
upućena na rad u inozemstvo u okviru suradnje sa stranom sigurnosnom ili drugom
odgovarajućom službom ili na temelju međunarodnog ugovora.

(3) Upućivanje na rad
u inozemstvu prema odredbama stav­ka 1. i 2. ovoga članka ne smatra se
premještajem u smislu odred­bi ovoga Zakona ili Zakona o državnim službenicima
i na­mještenicima.

Članak 75.

Ravnatelji
sigurnosnih službi pobliže će urediti prava, obveze i odgovornosti službene
osobe za vrijeme premještaja u drugo državno tijelo ili za vrijeme rada u
inozemstvu.

g) Prestanak
službe

Članak 76.

(1) Službenoj osobi sigurnosne službe, uz slučajeve
prestanka državne službe propisane Zakonom o državnim službenicima i
namještenicima, a za službene osobe Vojne sigurnosne agencije (VSA) i/ili
Zakonom o službi u Oružanim snagama, služba može prestati ako izravno nadređeni
službenik utvrdi da je nesavjesnim obavljanjem poslova ili povredom propisa
kojima se uređuje rad sigurnosne službe onemogućavala obavljanje poslova iz
njenog djelokruga.

(2) Pod onemogućavanjem obavljanja poslova iz stavka
1. ovoga članka smatra se prekoračenje ovlasti ili neprimjenjivanje ovlasti,
uslijed čega je nastupila šteta za fizičke ili pravne osobe, tijela državne
vlasti ili Republiku Hrvatsku.

(3) Rješenje o prestanku službe u slučaju iz stavka 1.
ovoga članka, po pribavljenom mišljenju nadređenog službenika donosi ravnatelj.

(4) Protiv rješenja iz stavka 3. ovoga članka žalba
nije dopu­štena, ali se može pokrenuti upravni spor.

Članak 77.

Uz slučajeve prestanka službe po sili zakona,
propisane Za­ko­nom o državnim službenicima i namještenicima odnosno Zakonom o
službi u Oružanim snagama službenoj osobi po sili zakona služba prestaje:

1. kada joj nadležno
tijelo utvrdi pravo na mirovinu radi profesionalne nesposobnosti za rad – danom
prvomoćnosti rješenja,

2. kada se sazna da
su podaci o ispunjavanju uvjeta iz članka 44. stavka 2. ovoga Zakona lažni –
danom saznanja,

3. kada je osuđena za
kazneno djelo za koje se progoni po služenoj dužnosti, osim za kaznena djela iz
glave XX. Kaznenog zakona Republike Hrvatske koja se odnose na sigurnost
prometa – danom pravomoćnosti presude,

4. ako odbije
privremeni premještaj – danom kojim se morao javiti na dužnosti,

5. kada se sazna da
je postupila suprotno odredbi članka 54. ovoga Zakona – danom saznanja o
povredi ove odredbe,

6. kada se sazna da
je postupila suprotno odredbi članka 55. ovoga Zakona – danom saznanja o
povredi ove odredbe.

IX. NADZOR NAD
SIGURNOSNIM SLUŽBAMA

Članak 78.

(1) Nadzor nad
sigurnosnim službama vrši Hrvatski sabor neposredno i putem odbora nadležnog za
nacionalnu sigurnost.

(2) U ostvarivanju
tog nadzora može se zatražiti:

– od Predsjednika
Republike i predsjednika Vlade izvješća o stanju nacionalne sigurnosti u
cjelini ili u pojedinim područjima,

– od sigurnosne
službe informaciju o radnjama i mjerama koje provodi sigurnosna služba,

– od predsjednika
Vrhovnog suda Republike Hrvatske informaciju o poduzetim mjerama tajnog
prikupljanja podataka ili o poduzetim mjerama tajnog prikupljanja podataka
prema odre­đenim osobama,

– od sigurnosnih
službi informaciju o provođenju mjera tajnog prikupljanja podataka ili o
provođenju mjera tajnog prikupljanja podataka prema određenim osobama,

– informaciju o tome
da li službe nacionalne sigurnosti pri­kupljaju informacije koje se tiču
zastupnika ili osobe koja je član njegovoga porodičnog domaćinstva,

– obaviti razgovor s
kandidatom za čelnika sigurnosne služ­be.

(3) Predsjedništvo
Hrvatskoga sabora, na prijedlog predsjednika Hrvatskoga sabora, a sukladno
Poslovniku Hrvatskoga sabora, ocijenit će koja će se pitanja iz stavka 2. ovoga
članka ili neko drugo pitanje iz djelokruga rada sigurnosnih službi raspraviti
na sjednici Hrvatskoga sabora, a koja pitanja će se raspraviti na sjednici
odbora nadležnog za nacionalnu sigurnost zatvorenoj za javnost.

Članak 79.

(1) Pored pitanja iz
članka 78. stavka 2. i 3. ovoga Zakona o kojima će raspravu provoditi saborski
odbor nadležan za nacionalnu sigurnost, taj Odbor je ovlašten saslušavati
čelnike i službene osobe sigurnosnih službi o tome da li su neke mjere i radnje
tih službi bile nezakonite, raspravljati o zakonitosti financijskog i
materijalnog poslovanja sigurnosnih službi, razmatrati izvješće Pučkog
pravobranitelja o zaštiti ustavnih i zakonskih prava građana u postupcima koje
vode službe sigurnosti, te razmatrati rad sigurnosnih službi u svezi s vanjskom
politikom Republike Hrvatske.

(2) Kada Hrvatski
sabor ili njegov odbor nadležan za nacionalnu sigurnost zatraži izvješća ili
potrebne podatke od sigurnosnih službi, Savjeta za koordinaciju sigurnosnih
službi i predsjednika Vrhovnog suda Republike Hrvatske u slučaju iz članka 78.
stavka 2. podstavka 3. ovoga Zakona, o tome će tražitelj informacije
obavijestiti Vijeće za nacionalnu sigurnost, te će predstavnika Vijeća za
nacionalnu sigurnost i ravnatelja nadležne sigurnosne službe pozvati da
prisustvuje sjednici na kojoj se raspravlja o pitanjima iz rada sigurnosne
službe.

(3) Informacije
Hrvatskome saboru, odnosno njegovom odboru nadležnom za nacionalnu sigurnost,
ne mogu sadržavati podatke o osobama s kojima je surađivala sigurnosna služba u
provođenju svoje djelatnosti i podatke o načinu (metodi) na koji su informacije
prikupljene.

Članak 80.

(1) U cilju
ostvarivanja građanskog nadzora nad radom sigurnosnih službi osniva se Vijeće
za nadzor sigurnosnih službi (u daljnjem tekstu: Vijeće).

(2) Vijeće se sastoji
od predsjednika i šest članova koje imenuje Hrvatski sabor.

(3) Za članove Vijeća
mogu biti imenovani hrvatski državljani visoke stručne spreme, pri čemu
najmanje po jedan član Vijeća moraju biti diplomirani pravnik, diplomirani
politolog i dipl. ing. elektrotehnike.

(4) Predsjednik i
članovi Vijeća imenuju se na četiri godine i nakon isteka mandata mogu biti
ponovno imenovani.

(5) Predsjednik i
članovi Vijeća za zakonitost svog rada odgovorni su Hrvatskom saboru, a nadzor
nad zakonitošću njihova rada provodi odbor nadležan za nacionalnu sigurnost.

(6) Pitanja bitna za
rad Vijeća koja nisu uređena ovim Zakonom, i obavljanje administrativnih
poslova za Vijeće, uredit će se aktom Hrvatskoga sabora na prijedlog odbora
nadležnog za nacionalnu sigurnost.

Članak 81.

(1) Vijeće obavlja
sljedeće poslove:

– prati zakonitosti
rada sigurnosnih službi,

– prati i nadzire primjenu mjera tajnog prikupljanja
podataka kojima se ograničavaju ustavna ljudska prava i temeljne slobode,

– prati zakonska uređenja na području nacionalne
sigurnosti u drugim zemljama,

– prikupljena saznanja i podatke iz prethodne točke
dostavlja u formi obavijesti Vijeću za nacionalnu sigurnost, predsjedniku
Hrvatskoga sabora, predsjedniku odbora nadležnom za nacionalnu sigurnost, te
ravnateljima sigurnosnih službi, te

– predlaže rješenja za unaprjeđenje zakonske
regulative koja je u vezi sa zakonitošću rada sigurnosnih službi,

– daje obavijesti o načinu podnošenja zahtjeva iz
članka 81. ovoga Zakona.

(2) U obavljanju poslova iz stavka 1. ovoga članka
Vijeće može vršiti uvid u izvješća i druge dokumente sigurnosnih službi,
obavljati razgovore s čelnicima i službenim osobama sigurnosnih službi, kada je
to nužno radi utvrđenja činjenica odlučnih za ocjenu zakonitosti rada službi.

Članak 82.

(1) Vijeće poslove iz članka 81. ovoga Zakona obavlja
na temelju programa koji donosi odbor za nacionalnu sigurnost; na temelju
zahtjeva građana, državnih tijela i pravnih osoba o zamijećenim nezakonitim
postupcima ili nepravilnostima u radu sigurnosnih službi, osobito u slučajevima
kršenja Ustavom za­jam­čenih ljudskih prava i temeljnih sloboda.

(2) Zahtjev iz stavka
1. ovoga članka mogu podnijeti i službene osobe sigurnosnih službi. Zbog
podnošenja zahtjeva službene osobe neće snositi stegovnu ili kaznenu odgovornost.

Članak 83.

(1) O izvršenom
nadzoru izvješćuje se podnositelj zahtjeva.

(2) Vijeće će se u
odgovoru na zahtjev ograničiti isključivo na primjedbe postavljene u zahtjevu.

(3) Ukoliko se
izvršenim nadzorom utvrdi postojanje nezakonitosti Predsjednik Vijeća
izvijestit će o rezultatima nadzora Predsjednika Republike Hrvatske,
predsjednika Hrvatskoga sabora, predsjednika Vlade i Glavnoga državnog
odvjetnika.

(4) Na zahtjev
predsjednika Hrvatskoga sabora, a najmanje jednom u šest mjeseci, predsjednik Vijeća
podnosi izvješća o radu Vijeća.

Članak
84.

(1) Predsjednik i
članovi Vijeća dužni su kao tajnu čuvati sve podatke koje saznaju u obavljanju
poslova Vijeća.

(2) Obveza iz stavka
1. ovoga članka traje i po prestanku obnašanja te dužnosti.

X. SREDSTVA ZA RAD
SIGURNOSNIH SLUŽBI

Članak 85.

(1) Sredstva za rad
sigurnosnih službi osiguravaju se u dr­žavnom proračunu.

(2) U okviru
sredstava za rad sigurnosnih službi osiguravaju se i posebna sredstva za radni
prostor, tehničku opremu, posebne namjene u obavljanju obavještajnih i
protuobavještajnih poslova, školovanje, obuku i osposobljavanje službenih osoba
sigurnosnih službi, te namjene iz članka 30. ovoga Zakona.

Članak 86.

Financijsko i
materijalno poslovanje sigurnosnih službi, obav­lja se na način propisan za
tijela državne uprave. Podaci o financijskom i materijalnom poslovanju tajni
su.

XI. ZAVOD ZA
INFORMACIJSKU SIGURNOST
I KRIPTO-ZAŠTITNU TEHNOLOGIJU

Članak 87.

(1) Vlada će osnovati
Zavod za informacijsku sigurnost i kripto-zaštitnu tehnologiju, ustanovu za
obavljanje djelatnosti istraživanja i razvoja protokola, opreme, sredstava i
tehnologije namijenjene za zaštitu tajnih podataka u informacijskim i
telekomunikacijskim sustavima, kao i informacijskih i telekomunikacijskih mreža
i kanala kojima se tajni podaci razmjenjuju u sustavu nacionalne sigurnosti
Republike Hrvatske.

(2) Vlada će aktom o
osnivanju Zavoda imenovati privremenog ravnatelja Zavoda koji će pod nadzorom
Vlade obaviti pripreme za početak rada ovoga Zavoda.

(3) Sigurnosne službe
mogu od Zavoda za informacijsku sigurnost i kripto-zaštitnu tehnologiju tražiti
podatke ili usluge iz njegovog djelokruga, kada im je to nužno radi obavljanja
njihovih sigurnosnih poslova, a Zavod im je dužan dati tražene podatke i
pružiti tražene usluge.

(4) Tijela državne
vlasti su dužna primjenjivati norme zaštite tajnosti podataka koje usvoji
Savjet za koordinaciju sigurnosnih službi na prijedlog Zavoda za informacijsku
sigurnost i kripto-zaštitnu tehnologiju, a po pribavljenom mišljenju
sigurnosnih službi.

(5) Sredstva za rad
Zavoda za informacijsku sigurnost i kripto-zaštitnu tehnologiju osiguravaju se
u državnom proračunu.

XII. PRIJELAZNE I
ZAVRŠNE ODREDBE

Članak 88.

(1) Vlada će donijeti uredbe iz članka 6. stavka 5. i
članka 39. stavka 1. ovoga Zakona u roku od 60 dana od dana stupanja na snagu
ovoga Zakona.

(2) Pravilnici o unutarnjem redu sigurnosnih službi i
Ureda Vijeća za nacionalnu sigurnost donijet će se u roku od 30 dana od dana
stupanja na snagu akata iz stavka 1. ovoga članka.

Članak 89.

Čelnici sigurnosnih službi, predstojnik Ureda Vijeća
za nacionalnu sigurnost i predsjednik i članovi Vijeća za nadzor sigurnosnih
službi imenovat će se u roku od 30 dana od dana stupanja na snagu ovoga Zakona.

Članak 90.

(1) Na dan početka primjenjivanja ovoga Zakona
započinju s radom Obavještajna agencija (OA) i Protuobavještajna agencija
(POA), a prestaju s radom Služba za zaštitu ustavnog poretka i Ured za
nacionalnu sigurnost.

(2) Na dan početka primjenjivanja ovoga Zakona zaposlenici
Ureda za nacionalnu sigurnost postaju zaposlenici Obavještajne agencije (OA), a
zaposlenici Službe za zaštitu ustavnog poretka postaju zaposlenici
Protuobavještajne agencije (POA) i rasporedit će se na poslove utvrđene
pravilnicima o unutarnjem redu ovih službi.

Članak 91.

(1) Na dan početka primjenjivanja ovoga Zakona počinje
s radom Vojna sigurnosna agencija (VSA), a prestaju s radom
Sigurnosno-informativna služba Ministarstva obrane i Obavještajna služba
Ministarstva obrane.

(2) Na dan početka primjenjivanja ovog Zakona
zaposlenici Sigurnosno-informativne službe Ministarstva obrane i Oba­vještajne
službe Ministarstva obrane, postaju zaposlenici Vojne sigurnosne agencije (VSA)
i rasporedit će se na poslove utvrđene Pravilnikom o unutarnjem redu ove agencije.

Članak 92.

(1) Zaposlenici Ureda za nacionalnu sigurnost i Službe
za zaštitu ustavnog poretka te zaposlenici službi iz članka 91. stavka 1. ovoga
Zakona mogu se u sigurnosnim službama čiji postaju zaposlenici rasporediti na
radna mjesta za koja se traži za jedan stupanj viša stručna sprema od one koju
imaju ako su od prijama u ove službe do stupanja na snagu ovoga Zakona
obavljali istovrsne ili slične poslove.

(2) Zaposlenici iz stavka 1. ovoga članka mogu se
rasporediti na položaje u sigurnosnim službama uz uvjet da u roku od četiri
godine od dana rasporeda steknu traženu stručnu spremu.

Članak 93.

(1) Zaposlenici iz
članka 90. stavka 2. i članka 91. stavka 2. ovoga Zakona nastavljaju s radom na
poslovima radnih mjesta na kojima su zatečeni na dan početka primjenjivanja
ovoga Zakona i zadržavaju plaću i dodatke na plaću do donošenja rješenja o
rasporedu na poslove utvrđene pravilnicima o unutarnjem redu sigurnosnih
službi, odnosno do donošenja rješenja o stavljanju na raspolaganje.

(2) Zaposlenici iz
članka 90. i 91. ovoga Zakona, koji ne budu raspoređeni i zaposlenici koji
odbiju raspoređivanje stavit će se na raspolaganje Vladi i imaju prava
propisana Zakonom o državnim službenicima i namještenicima.

Članak 94.

(1) Na dan početka
primjenjivanja ovoga Zakona, prostor, opremu, uređaje i druga sredstva Ureda za
nacionalnu sigurnost preuzima Obavještajna agencija (OA), a Službe za zaštitu
ustavnog poretka Protuobavještajna agencija (POA), ako Predsjednik Republike i
Vlada Republike Hrvatske suglasno ne odrede dru­gačije.

(2) Na dan početka
primjenjivanja ovoga Zakona prostor, opremu, uređaje i druga sredstva postojeće
Sigurnosno-informativne službe Ministarstva obrane i Obavještajne službe
Ministarstva obrane preuzima Vojna sigurnosna agencija (VSA).

Članak 95.

(1) Do dana stupanja
na snagu Pravilnika o načinu sigurnosnog djelovanja Obavještajne agencije (OA)
odgovarajuće će se primjenjivati odredbe akta kojim je uređen način sigurnosnog
djelovanja Ureda za nacionalnu sigurnost ako nisu suprotne odred­bama ovoga
Zakona.

(2) Do dana stupanja
na snagu Pravilnika o načinu sigurnosnog djelovanja Protuobavještajne agencije
(POA) odgovarajuće će se primjenjivati odredbe akta kojim je uređen način
sigurnosnog djelovanja Službe za zaštitu ustavnog poretka ako nisu suprotne
odredbama ovoga Zakona.

(3) Do dana stupanja
na snagu Pravilnika o načinu sigurnosnog djelovanja Vojne sigurnosne agencije
(VSA) odgovarajuće će se primjenjivati odredbe akata kojima je uređen način
sigurnosnog djelovanja službi iz članka 91. stavak 1. ovoga Zakona.

Članak 96.

 Na dan početka primjenjivanja ovoga Zakona
prestaje s radom Nacionalno povjerenstvo za sigurnost osnovano Odlukom Vlade
Republike Hrvatske od 26. srpnja 2000., a njegove poslove preuzima Ured Vijeća
za nacionalnu sigurnost.

Članak 97.

Do stupanja na snagu
zakona iz članka 25. stavak 1. ovoga Zakona Vlada Republike Hrvatske odredit će
dužnosti odnosno poslove od posebnog značaja za nacionalnu sigurnost za obav­ljanje
kojih se provodi sigurnosna provjera.

Članak 98.

(1) Na dan početka
primjenjivanja ovoga Zakona prestaje važiti Zakon o Uredu za nacionalnu
sigurnost (»Narodne novine«, br. 37/95.).

(2) Na dan početka
primjenjivanja ovoga Zakona prestaju važiti odredbe članka 13. do 17. i članka
17a. do 17d. Zakona o unutarnjim poslovima (»Narodne novine«, br. 55/89.,
18/90., 47/90., 19/91., 29/91. – pročišćeni tekst, 73/91., 19/92., 33/92.,
76/94., 161/98., 29/00. i 53/00.).

Članak 99.

Ovaj Zakon stupa na
snagu danom objave u »Narodnim novinama«, a primjenjuje se od 1. travnja 2002.
godine.

Klasa:
200-01/02-01/01
Zagreb, 21. ožujka 2002.

HRVATSKI SABOR

Predsjednik
Hrvatskoga sabora
**Zlatko Tomčić,** v. r.

Zakon, NN 32/2002-693