## Rješenje Ustavnog suda Republike Hrvatske broj U-I-204/1992. od 7. srpnja 1993

### NN 71/1993 (23.7.1993.), Rješenje Ustavnog suda Republike Hrvatske broj U-I-204/1992. od 7. srpnja 1993

# USTAVNI SUD REPUBLIKE HRVATSKE

Ustavni sud Republike Hrvatske, odlučujući o ustavnosti i zakonitosti
propisa na sjednici održanoj 7. srpnja 1993. godine donio je

## RJEŠENJE

1. Ne prihvaćaju se prijedlozi Ljiljane Čučak-Antolović iz Rijeke, Pavla
Kneša iz Pule, Vlade Zenka iz Zagreba i Branka Gudelja iz Zagreba za pokretanje
postupka za ocjenu ustavnosti članka 1. stavak 1, članka 2. stavak 2. točke
5, članka 9. stavak 2, 3. i 7. članka 33L, stavak 2. članka 330. Zakona
o izmjenama i dopunama Zakona o prodaji stanova na kojima postoji stanarsko
pravo ("Narodne novine", broj 33/1992);

2. Ne prihvaćaju se prijedlozi Milana Marinovića iz Siska i Milana Rogića
iz Sesveta za pokretanje postupka za cjenu zakonitosti članka 7. stavak
1. i članka 13a. Uredbe o načinu utvrđivanja cijene stana i garaže ("Narodne
novine", broj 35/1992 i 72/1992).

3. Prihvaća se prijedlog Ljiljane Čučak-Antolović iz Rijeke i pokreće
se postupak za ocjenu zakonitosti odredaba članka 16. stavak 2, 3. i 4.
Uredbe o načinu utvrđivanja cijene stana i garaže ("Narodne novine",
broj 35/1992 i 72/1992).

4. Rješenje će se objaviti u "Narodnim novinama".

Obrazloženje

Osobe navedene u točci 1. izreke podnijele su prijedloge za pokretanje
postupka za ocjenu ustavnosti pojedinih zakonskih odredbi.

Pavao Kneš smatra da je zakonodavac doveo u nejednak položaj sve građane
koji kupe stan nakon što je izmjenom članka 1. Zakona brisao mogućnost
kupnje i pripadajućeg dijela zemljišta uz stan. Sve je to zakonodavac proveo
i izmjenama članka 9. Zakona uvodeći u cijenu stana položajnu podobnost
umjesto pripadajućeg dijela zemljišta. To je imperativno propisano i odredbom
novog članka 330. kojom je zabranjeno provoditi u zemljišnoj knjizi ili
polagati u sud ugovor kojim bi, po stupanju na snagu ovoga zakona, predmet
kupoprodaje bilo i zemljište. Građani su, dakle, odredbama zakona dovedeni
u nejednak i neravnopravan ekonomsko-pravni položaj. Jedni moraju platiti
položajnu pogodnost stana a drugi su postali suvlasnici zemljišta što je,
očito, nejednakost građana, a što nije u skladu s odredbama članka 3. i
4. Ustava, smatra podnositelj prijedloga.

Sud nije našao da bi osporene zakonske odredbe bile u neskladu s navedenim
ustavnim odredbama. Nema sumnje, naime, da je zakonodavac mogao izmijeniti
uvjete prodaje na način da odustane od prodaje odgovarajućeg dijela zemljišta
uz stan. Isto tako mogao je propisati, kao elemenat cijene, položajnu pogodnost
stana. Po ocjeni suda ne dovode se građani u nejednak položaj time što
su izmijenjeni uvjeti prodaje stana kao i elementi za utvrđivanje cijene
stana. Stoga su navedeni prigovori bez ustavne usnovanosti.

Sud nije našao neustavnost ni u odredbi članka 2. stavak 1. točka 5.
Zakona na što upire predlagatelj Vlado Zenko. Naime nije u neskladu s ustavnom
odredbom iz stavka 2. članka 14. Ustava Republike Hrvatske izmjena zakona
kojom se odustaje od prodaje stanova u samostojećim i dvojnim vilama do
određene visine, a koje se nalaze u prvoj zoni naselja ili do 300 m udaljenosti
od mora. Naime, ne može se državi osporiti pravo da propisuje koju državnu
imovinu prodaje i uvjete po kojima će prodavati imovinu u svome vlasništvu,
pa tako i stanove. Riječ je ovdje o zakonodavnoj politici a ne o povredi
nečijeg prava. Iz istih razloga Sud nije prihvatio ni prijedlog Branka
Gudelja za pokretanje postupka za ocjenu stavka 2. članka 9. Zakona kojom
su propisani uvjeti prodaje garaže, to jest, da se na cijenu garaže ne
daje popust.

Sud nije prihvatio ni prigovor predlagateljice Ljiljane Čučak-Antolović
da odredba stavka 2. članka 33L. nije u skladu s odredbama članka 49. i
50. Ustava, odnosno da je u suprotnosti s odredbama Zakona o obveznim odnosima.
Sud, naime, nije našao da postoji nesklad ove odredbe s Ustavom. Eventualno
međusobna suprotnost odredaba pojedinih zakona nije i ne može biti predmet
ustavnosudske ocjene

Prigovor Milana Marinovića da odredba stavka 1. članka 7. Uredbe o načinu
utvrđivanja cijene stana i garaže ("Narodne novine", broj 35/1992
i 22/1992), kojom je utvrđen izraz (formula) za izračun amortizacije stana,
nije u skladu s intencijama Ustava jer da je utvrđena na pogrešnim predpostavkama
Sud nije prihvatio jer nije našao da bi prigovor bio osnovan. Zakonodavac
je propisao, naime, formulu za izračun amortizacije i ona nije protuzakonita
ni protuustavna zato što se amortizacija mogla obračunavati i na drugi
način. Odredbom stavka 2. članka 10. Zakona Vlada Republike Hrvatske ovlaštena
je propisati način utvrđivanja cijene stana, dakle i način utvrđivanja
amortizacije stana.

Milan Rogić smatra da je protuustavna odredba stavka 5. članka 13a.
Uredbe jer se tom odredbom kupcu, koji u toku obročne otplate odluči preostali
neotplaćeni dio cijene stana platiti odjednom konvertibilnim devizama,
daje dodatni popust od 10% a ne 30% koliko je taj popust iznosio ako je
kupac odjednom platio cijenu stana konvertibilnim devizama. U tome vidi
nejednakost građana pred zakonom. Sud je ocijenio da se ne radi o nejednakosti
građana jer se tom odredbom regulira jedan novi odnos koji nastaje odlukom
kupca da preostale obročne rate cijene stana otplati odjednom u konvertibilnim
devizama. Ovom se odredbom upravo potiče kupca stana da, umjesto obročne
otplate, ide na plaćanje preostalih obroka odjednom jer dobiva dodatni
popust na neotplaćeni dio cijene stana ako plaća odjednom i devizama.

Ljiljana Čučak-Antolović iz Rijeke predložila je pokretanje postupka
za ocjenu zakonitosti stavka 3. članka 16. Uredbe kojom je propisan izraz
(formula) po kojoj se izračunava iznos što se vraća kupcu stana koji odustane
od kupnje odgovarajućeg dijela zemljišta uz stan. Smatra da je ta odredba
suprotna zakonu jer se po toj odredbi kupcu uvijek vraća 30% ranije ugovorene
i u devizama plaćene cijene stana, bez obzira koji je iznos ranije platio
na ime zemljišta. Odredbom članka 30L. Zakona ("Narodne novine",
broj 33/1992) naime, propisano je da kupac stana, koji odustane od kupnje
zemljišta uz stan, ima pravo na povrat razlike cijene stana, ako je cijena
stana izračunata u smislu odredaba ovoga zakona, dakle bez odgovarajućeg
dijela zemljišta, niža od ranije ugovorene.

Sud je ovaj prijedlog dostavio Vladi Republike Hrvatske na odgovor.
U svome odgovoru Vlada Republike Hrvatske (Klasa: 3700-01/91-01/09, Ur.
broj 5030114-93-16) opširno iznosi način izračuna cijene stana po novim
kriterijima iz članka 10. stavak 1. Zakona uz posebno isticanje da se 30%
niža cijena izračunata po formuli iz članka 16. Uredbe odnosi i na građevinsku
vrijednost stana. Smatra da osporena odredba nije suprotna zakonu i ne
predstavlja prekoračenje ovlaštenja iz članka 33m. stavak 2. Zakona jer
je uredbom propisan način izračuna razlike cijene stana imajući u vidu
nove kriterije za utvrđivanje cijene stana utvrđene navedenom zakonskom
odredbom.

Sud je prihvatio prijedlog i pokrenuo postupak i za stavak 2. i 4. jer
je ocijenio da postoji osnovana sumnja u zakonitost odredaba stavka 2,
3. i 4 članka 16. Uredbe, kojima se u svakom slučaju izmjene sklopljenog
ugovora kupcu vraća 30% ranije ugovorene cijene stana. Osnovana je sumnja
da su navedene odredbe u suprotnosti s odredbom stavka 2. članka 33L. Zakona,
kojom je propisano da kupci stanova odnosno njihovi pravni sljednici koji
odluče zatražiti izmjenu sklopljenog ugovora o kupoprodaji stana u smislu
odredaba ovoga zakona, to jest kada odustanu od kupnje zemljišta, imaju
pravo na povrat uplaćenih sredstava cijene stana, ako je cijena stana izračunata
u smislu odredaba ovoga zakona niža od ranije ugovorene.

U skladu s ovom zakonskom odredbom, nema sumnje, kupcu koji odustane
od kupnje odgovarajućeg dijela zemljišta uz stan i u tom smislu pravodobno
zatraži izmjenu zaključenoga ugovora, treba vratiti razliku u plaćenoj
cijeni stana, ako je nova cijena stana utvrđena po novim kriterijima iz
novoga članka 10. Zakona, niža od ranije utvrđene cijene. Stoga je osnovana
sumnja da su odredbe stavka 2, 3. i 4. članka 16. Uredbe kojima su propisane
formule za izračun vraćanja razlike u cijeni, prema kojima se vraća u svakom
slučaju jednaka razlika u cijeni stana u iznosu od 30% ranije utvrđene
cijene stana, u suprotnosti sa navedenom zakonskom odredbom.

To su razlozi zbog kojih je Sud odlučio kao u izreci.

Broj: U-I-204/1992.

Zagreb, 7. srpnja 1993.

USTAVNI SUD REPUBLIKE HRVATSKE

Predsjednik

**Jadranko Crnić, v. r.**

Rješenje, NN 71/1993-1476