## Odluka Ustavnog suda Republike Hrvatske broj U-IIIA-820/2002 od 9. prosinca 2004.

### NN 183/2004 (23.12.2004.), Odluka Ustavnog suda Republike Hrvatske broj U-IIIA-820/2002 od 9. prosinca 2004.

# USTAVNI SUD REPUBLIKE HRVATSKE

3170

Ustavni
sud Republike Hrvatske, u Prvom vijeću za odluči­va­­nje o ustavnim tužbama, u
sastavu sudac Že­ljko Potoč­njak, predsjednik Vijeća, te suci Ivan Matija,
Agata Račan, Emilija Ra­jić, Smi­ljko Sokol i Nevenka Šernhorst, članovi Vijeća,
odluču­jući o ustavnoj tužbi mldb. Z. J., koje­g zastupa majka i z.z. M. J.,
oboje iz S., koje zastupa S. P., odvjetnik u S., na sjednici održanoj 9.
prosinca 2004. godine, donio je

## ODLUKU

I.
Ustavna tužba se usvaja.

II. Općinski
sud u Splitu dužan je donijeti odluku u predmetu koji se vodi pred tim sudom
pod poslovnim brojem: P-384/04 (raniji broj: P-425/96) u najkraćem mogućem
roku, ali ne du­ljem od šest (6) mjeseci, računajući od prvog iduće­g dana
nakon objave ove odluke u »Narodnim novinama«.

III. Na teme­lju članka 63. stavka 3. Ustavnog zakona
o Us­tav­nom sudu Republike Hrvatske (»Narodne novine«, broj 49/02. – pročišćeni
tekst), podnosite­lju ustavne tužbe mldb. Z. J. iz S., S. 48, određuje se
primjerena naknada zbog povrede ustavnog prava iz članka 29. stavka 1. Ustava
Republike Hrvatske (»Narodne novine«, broj 41/01. – pročišćeni tekst) u iznosu
od 7.800,00 kn.

IV. Naknada iz točke III. izreke ove odluke bit će
isplaćena iz državnog proračuna u roku od tri mjeseca od dana podnoše­nja
zahtjeva podnosite­lja Ministarstvu financija Republike Hrvatske za ­njezinu
isplatu.

V. Ova odluka objavit će se u »Narodnim novinama«.

```
Obrazloženje
```

1.
Podnosite­lj je 18. trav­nja 2002. godine podnio ustavnu tužbu teme­ljem članka
63. Ustavnog zakona o Ustavnom sudu Republike Hrvatske (»Narodne novine«, broj
49/02 – pročišćeni tekst, u da­lj­njem tekstu: Ustavni zakon), radi nedonoše­nja
odluke u razumnom roku, u parničnom postupku pokrenutom ­nje­govom tuž­bom radi
utvrđiva­nja očinstva.

ČINJENICE VAŽNE ZA USTAVNOSUDSKI POSTUPAK

2.
Ustavni sud je u postupku pokrenutom ustavnom tužbom, uvidom u spis Općinskog
suda u Splitu broj: P-425/96 te očitova­nje istog suda o navodima ustavne tužbe,
utvrdio či­njenice koje su pravno relevantne za odlučiva­nje o povredi ustavnog
prava podnosite­lja, zajamčenog u članku 29. stavku 1. Ustava.

Podnosite­lj,
mldb. Z. J., kao I. tužite­lj i ­nje­gova majka M. J., kao II. tužite­ljica,
30. prosinca 1996. godine podnijeli su tužbu Općinskom sudu u Splitu radi utvrđiva­nja
očinstva protiv I. tuže­nika I. B. i II. tuženice K. B., rodite­lja pok. Z. B.,
u odnosu na koje­ga se traži utvrđiva­nje očinstva.

Dana
12. rujna 1997. godine tužite­lji su podnijeli podnesak kojim požuruju postupa­nje
suda.

Na ročištu
11. studenoga 1997. godine, na koje se nisu odazvali tuženici, zakazano je ročište
za 3. prosinca 1997. godine.

Na ročište
3. prosinca 1997. godine tuženici nisu pristupili, ali su pismeno opravdali
izostanak te im je dodije­ljen rok od 15 dana radi očitova­nja na tužbu. Očitova­nje
tuženika je zaprim­ljeno na sudu 3. prosinca 1997. godine.

Na ročištu
20. siječ­nja 1998. godine donijeto je rješe­nje o sasluša­nju svjedoka (tuženici
nisu pristupili).

Na ročištu
7. trav­nja 1998. godine provedeno je sasluša­nje svjedoka te je riješeno da će
se izvanraspravno pozvati vještak radi dogovora u svezi s vještače­njem na
okolnost određiva­nja očinstva (tuženici nisu pristupili).

Na ročište
17. studenoga 1998. godine nisu se odazvali tuženici, a odvjetnica je podneskom
izvijestila sud da više ne zastupa tuženike.

Na ročištu
10. ve­ljače 1999. godine riješeno je da sud zatraži od Republičkog fonda
MIORH, Podružne službe u Zadru rješe­nje prema kojemu su tuženici ostvarili
pravo na mirovinu iza smrti sina Z. B. te podatak na kojoj se adresi tuženicima
mirovina isplaćuje. Nakon više podnesaka i upita, sud je  zaprimio 22. rujna 1999. godine tražene
podatke od Hrvatskog zavoda za mirovinsko osigura­nje, Područne službe u Zadru.

Dopisom
od 10. ožujka 1999. godine sud je zamolio Općinski sud u Zadru da tuženicima
izvrši sudsku dostavu poziva za ročište 25. ožujka 1999. godine.

Podneskom
od 17. ve­ljače 2000. godine tužite­lji traže dono­še­nje privremene mjere o
obustavi 1/2 iznosa mjesečne mirovine, koja je priznata II. tuženici (požurnice
21. lip­nja i 7. prosinca 2000. godine i 26. ve­ljače 2001. godine).

Iduće
ročište održano je 26. trav­nja 2001. godine, na kojemu je donijeto rješe­nje
kojim se tuženicima određuje privremeni zastupnik u tom postupku.

Na ročištu
28. rujna 2001. godine određeno je provođe­nje vještače­nja po DNA metodi utvrđiva­nja
očinstva, na način da će se analiza uzorka krvi uzeti od I. tužite­lja i I. tuženika
u Laboratoriju za kliničku i sudsku genetiku KB Split.

Dana
26. listopada 2001. godine sud je donio rješe­nje kojim je izdao privremenu
mjeru kojom je naloženo HZMO, Područnoj službi u Splitu da 1/2 mjesečnog iznosa
mirovine, koja je priznata II. tuženici, doznači na ruke II. tužite­ljice, koje
je u žalbenom postupku preinačeno rješe­njem Županijskog suda u Splitu broj: Gž-339/02
od 15. ožujka 2002. na način da je prijedlog tužite­lja za izdava­nje
privremene mjere odbijen.

Dopisom od 14. studenoga 2001. Klinička bolnica Split
obavje­štava sud da će se vađe­nje krvi u svrhu utvrđiva­nja očinstva obaviti
22. siječ­nja 2002. godine.

Dana 11. prosinca 2001. godine sud donosi rješe­nje o
pro­ved­bi medicinskog vještače­nja putem DNA metode s deta­ljnim uputama za
postupa­nje stranaka.

Dana 14. siječ­nja 2002. godine II. tuženica obavještava
sud da je I. tuženik preminuo 20. prosinca 2001. godine i da stoga nije moguće
provesti određeno vještače­nje.

Podneskom od 28. siječ­nja 2002. godine tužite­lji predlažu
da sud odluči o nas­ljednom pravu mldb. Z. J. iza pok. I. tuženika.

Općinski sud u Splitu po službenoj dužnosti 28.
kolovoza 2002. godine donio je rješe­nje o određiva­nju privremene mjere, kojom
se 1/2 mjesečnog iznosa mirovine, koja je priznata II. tuženici, ima doznačiti
na ruke II. tužite­ljice, na koje su tuženici izjavili žalbu.

Teme­ljem rješe­nja Općinskog suda u Splitu od 27.
svib­nja 2003. godine, obav­ljena je djelomična rekonstrukcija spisa budući su
u žalbenom postupku pred Županijskim sudom u Splitu izgub­ljeni žalba tuženika,
izjav­ljena protiv rješe­nja o privremenoj mjeri, i punomoć koju su tuženici
dali odvjetniku.

Na ročištu 6. lip­nja 2003. godine izvršen je uvid u
spis opunomoćenika tuženika radi utvrđiva­nja da se u istom nalaze zagub­ljeni
podnesci, te je sud donio rješe­nje o dostav­lja­nju spisa Županijskom sudu u
Splitu radi rješava­nja po žalbi.

Rješe­njem Županijskog suda u Splitu broj: Gž-2123/03
od 30. lip­nja 2003. godine odbijena je žalba tuženika i potvrđeno rješe­nje Općinskog
suda u Splitu od 28. kolovoza 2002. godine kojim je određena privremena mjera u
korist tužite­lja.

Na ročištu 13. siječ­nja 2004. godine donijeto je rješe­nje
o prekidu postupka, u odnosu na I. tuženika pok. I. B. i saslušana je II. tužite­ljica.

Na ročištu od 11. ve­ljače 2004. godine ukinuto je
rješe­nje o prekidu postupka u odnosu na I. tuženika i postupak je nastav­ljen,
proveden je dokaz sasluša­nja svjedoka i rasprava je zak­ljučena. Istog dana
rasprava je preotvorena radi dopune postupka.

Na ročištu 27. ve­ljače 2004. godine zak­ljučena je
rasprava i donijeta presuda broj: P-425/96, kojom se utvrđuje da je pok. Z. B.
prirodni otac mldb. podnosite­lja Z. J. te odlučuje o troškovima postupka.

U povodu žalbe II. tuženice, Županijski sud u Splitu
dana 30. lip­nja 2004. godine rješe­njem broj: Gž-2078/04 ukida prvostupa­nj­sku
presudu i predmet vraća na ponovni postupak i odluku prvostupa­njskom sudu 8.
rujna 2004. godine, koji postupak se sada vodi pod brojem: P-384/04.

Dana 23. studenoga 2004. utvrđeno je da je Općinski
sud u Splitu u međuvremenu uputio dopis KB Split radi određiva­nja datuma
provedbe vještače­nja DNA metodom.

PRAVO
VAŽNO ZA USTAVNOSUDSKI POSTUPAK

3.
Mjerodavno pravo sadržano je u odredbi članka 29. stavka 1. Ustava Republike
Hrvatske i odredbama članka 63. Ustavnog zakona.

*Ustavna
tužba je osnovana.*

4.
Povredu ustavnog prava na donoše­nje sudske odluke u razumnom roku Ustavni sud
razmatra u svjetlu osobitih okolnosti svakog pojedinog slučaja.

Razmatra­njem
razloga ustavne tužbe i dostav­ljenog očitova­nja Općinskog suda u Splitu te
uvidom u preslik spisa predmeta, Ustavni sud je utvrdio da su u ovom slučaju
ispu­njene pretpostav­ke za postupa­nje teme­ljem odredaba članka 63. Ustavnog
zakona.

Svoju odluku Ustavni sud obrazlaže s­ljedećim utvrđe­njima:

4.1. DULJINA
SUDSKOG POSTUPKA

Parnični
postupak započeo je 30. prosinca 1996. godine tužbom podnosite­lja Općinskom
sudu u Splitu. Ustavna tužba podnesena je 18. trav­nja 2002. godine. Ustavni
sud utvrđuje da je od dana pokreta­nja parničnog postupka do dana podnoše­nja
us­tav­ne tužbe proteklo pet (5) godina, tri (3) mjeseca i osamnaest (18) dana,
koji postupak još uvijek traje pred prvostupa­njskim sudom, dakle, već gotovo
osam (8) godina.

Međutim,
pravno relevantnim razdob­ljem s aspekta povrede prava na razumnu du­ljinu
traja­nja sudskog postupka, u konkretnom slučaju, smatra se razdob­lje od 5.
studenoga 1997. godine, to jest od dana stupa­nja na snagu Zakona o potvrđiva­nju
Konvencije za zaštitu ­ljudskih prava i teme­ljnih sloboda i Protokola broj: 1,
4, 6, 7 i 11 uz Konvenciju za zaštitu ­ljudskih prava i teme­ljnih sloboda
(»Narodne novine – Međunarodni ugovori«, broj 18/97, 6/99 – pročišćeni tekst,
8/99 – ispravak, u da­lj­njem tekstu: Zakon o potvrđiva­nju Konvencije) do 18.
trav­nja 2002. godine, to jest do dana podnoše­nja ustavne tužbe podnosite­lja,
što ukupno iznosi četiri (4) godine, pet (5) mjeseci i trinaest (13) dana.

4.2. POSTUPANJE NADLEŽNOG
SUDA

Ustavni sud je utvrdio da se u razmatranom, pravno
relevantnom razdob­lju, postupak najprije vodio pred Općinskim sudom u Splitu u
traja­nju od oko četiri godine i šest mjeseci, a zatim je pos­tupak po žalbi
protiv prvostupa­njske presude pred Županijskim sudom u Splitu trajao oko tri
mjeseca, u kojem je prvo­stupa­njska presuda ukinuta i predmet je 8. rujna
2004. godine vra­ćen prvostupa­njskom sudu na ponovni postupak i odluku. Općinski
sud u Splitu, od rad­nji koje su relevantne za odlučiva­nje o pravima i
obvezama stranaka u tom sudskom postupku, zakazao je veći broj ročišta, saslušao
svjedoke, donio rješe­nje o imenova­nju privremenog zastupnika za tuženike, dva
puta određivao privremenu mjeru radi osigura­nja uzdržava­nja podnosite­lja te
donio presudu u korist podnosite­lja. Međutim, donijeta presuda je ukinuta te
je predmet vraćen prvostupa­njskom sudu na ponovni postupak.

4.3. PONAŠANJE
PODNOSITELJA USTAVNE TUŽBE

Prema ocjeni ovog Suda, podnosite­lj ustavne tužbe,
kao tužite­lj u predmetnom parničnom postupku, svojim ponaša­njem nije pridonio
du­ljini sudskog postupka.

4.4. SLOŽENOST
SUDSKOG PREDMETA

Ustavni
sud utvrđuje da se u konkretnom slučaju radi o složenoj pravnoj stvari, u kojoj
je utvrđivano očinstvo osobe koja je umrla prije rođe­nja podnosite­lja pa je
postupak vođen protiv rodite­lja osobe za koju je podnosite­lj tvrdio da mu je
prirodni otac.

5.
Ustavni sud utvrđuje da postupak u predmetu koji se sada vodi pred Općinskim
sudom u Splitu pod bojem: P-384/04 traje preko četiri godine u pravno
relevantnom razdob­lju, odnosno ukupno sada već gotovo osam godina. U tom je
postupku, zbog zagub­lje­nja dijela spisa pred drugostupa­njskim sudom te
potrebe djelomične rekonstrukcije spisa, došlo do veće­g zastoja u postupa­nju
suda u razdob­lju od 28. kolovoza 2002. do 30. lip­nja 2003. godine. Međutim, s
obzirom na ukupnu du­ljinu traja­nja tog postupka, za koji je zakonom propisana
hitnost u postupa­nju, a posebno imajući u vidu znače­nje sudske odluke za
podnosite­lja, kao i či­njenicu da se postupak i nada­lje vodi pred sudom prvog
stup­nja, Ustavni sud ocje­njuje da je povrijeđeno ustavno pravo podnosite­lja
da zakonom ustanov­ljeni neovisni i nepristrani sud u razumnom roku odluči o ­nje­govim
pravima ili obvezama, zajamčeno člankom 29. stavkom 1. Ustava Republike
Hrvatske.

Pored
navedenog, posebno se imalo u vidu da se radi o postupku koji, prema odredbama
Obite­ljskog zakona (»Narodne novine«, broj 162/98, 116/03 i 17/04), ima narav
hitnog postupka i u kojemu se rad­nje moraju poduzimati hitno.

Stoga
je, u smislu odredbe članka 63. stavka 2. Ustavnog zakona, donesena odluka kao
pod točkom I. i II. izreke ove odluke.

6.
Sukladno odredbi članka 63. stavka 3. Ustavnog zakona, odlučeno je kao u točkama
III. i IV. izreke ove odluke.

Visinu
naknade zbog povrede ustavnog prava na donoše­nje odluke u razumnom roku
Ustavni sud, u pravilu, određuje za razmatrano, pravno relevantno razdob­lje,
uz iznimnu mogućnost uvažava­nja nerazumno dugog razdob­lja potpune
neaktivnosti suda i prije 5. studenoga 1997. godine, što ovisi o osobitim
okolnostima svakog pojedinog slučaja.

Pri
utvrđiva­nju visine naknade, teme­ljem članka 63. stavka 3. Ustavnog zakona,
Ustavni sud uzima u obzir sve okolnosti slučaja, imajući pritom u vidu i vrstu
postupka o kojemu se radi.

7. Odluka
o objavi (točka V. izreke) teme­lji se na odredbi članka 29. Ustavnog zakona.

Broj:
U-IIIA-820/2002
Zagreb, 9. prosinca 2004.

USTAVNI SUD REPUBLIKE HRVATSKE

Predsjednik Vijeća
**dr. sc.** **Že­ljko Potoč­njak,** v. r.

Odluka, NN 183/2004-3170