## Opći porezni zakon

### NN 127/2000 (20.12.2000.), Opći porezni zakon

# ZASTUPNIČKI DOM HRVATSKOGA SABORA

2353

Na teme­lju članka 89. Ustava Republike Hrvatske, donosim

## ODLUKU

### O PROGLAŠENJU OPĆEG POREZNOG ZAKONA

Proglašavam Opći porezni zakon, koji je donio Zastupnički dom Hrvatskoga
sabora na sjednici 7. prosinca 2000.

Broj: 01-081-00-4252/2
Zagreb, 13. prosinca 2000.

Predsjednik
Republike Hrvatske
**Stjepan Mesić**, v. r.

## OPĆI POREZNI ZAKON

I. TEMELJNE ODREDBE

OpĆa odredba

 Članak 1.

Ovaj Zakon uređuje odnos između poreznih obveznika i poreznih tijela
koja primjenjuju propise o porezima i drugim javnim davanjima, ako posebnim
zakonima o pojedinim vrstama poreza i drugim javnim davanjima nije uređeno
drukčije i predstavlja zajedničku osnovu poreznog sustava.

Oblici javnih davanja

 Članak 2.

(1) Javna davanja u smislu
ovoga Zakona jesu: porezi, carine, pristojbe i doprinosi.

(2) Javna davanja propisuju
se zakonom i odlukom pred­stavničkog tijela jedinica područne (regionalne)
samouprave i tijela jedinica lokalne samouprave na temelju zakona.

(3) Porezi su novčana davanja
i prihod su proračuna koji se koristi radi podmirivanja proračunom utvrđenih
javnih izdataka.

(4) Carina je porez koji se
plaća pri uvozu.

(5) Pristojbe su novčana
davanja koja se plaćaju za određenu činidbu ili za korištenje određenoga javnog
dobra.

(6) Doprinosi su novčana
davanja koja se plaćaju za korištenje određenih usluga ili ostvarivanja prava.

Pojam poreznog tijela

 Članak 3.

Porezno tijelo je tijelo državne uprave, tijelo jedinice područne
(regionalne) samouprave ili tijelo jedinice lokalne samouprave u čijem su
djelokrugu poslovi utvrđivanja, nadzora i naplate poreza i drugih javnih
davanja.

Odnos ovoga Zakona prema drugim zakonima

 Članak 4.

Ako ovaj Zakon ne propisuje drukčije, na postupak poreznih tijela u
primjeni poreznih propisa primjenjuje se Zakon o općem upravnom postupku.

II. naČela oporezivanjA

Primjena poreznih propisa

 Članak 5.

  U postupku oporezivanja
primjenjuju se porezni propisi koji su bili na snazi u vrijeme nastanka
činjenica na kojima se temelji oporezivanje.

Postupak poreznih tijela

 Članak 6.

(1) Porezno tijelo dužno je zakonito utvrđivati sva prava i obveze iz
porezno-pravnog odnosa.

(2) Porezno tijelo dužno je utvrđivati sve činjenice koje su bitne za
donošenje zakonite i pravilne odluke, pri tom je dužno s jednakom pažnjom
utvrditi i one činjenice koje idu u prilog poreznog obveznika. Koje će se
radnje u postupku poduzimati i u kojem opsegu određuje porezno tijelo.

(3) Porezno tijelo treba porezne obveznike poticati na podnošenje
poreznih prijava. Porezno tijelo dužno je upozoriti sudionike porezno-pravnog
postupka na njihova prava i obveze u postupku.

(4) Ako porezni obveznik predaje ispravu na stranom jeziku i pismu koji
nije u službenoj uporabi kod poreznog tijela, porezno tijelo odredit će rok u
kojem će porezni obveznik dostaviti ovjerovljeni prijevod isprave na hrvatski
jezik i latinično pismo.

(5) Ako porezni obveznik ne dostavi ovjerovljeni prijevod iz stavka 4.
ovoga članka u određenom roku, porezno tijelo prevest će isprave o trošku
poreznog obveznika.

Pravo na oČitovanje

 Članak 7.

Prije donošenja poreznog akta kojim se utvrđuju prava i obveze poreznog
obveznika, porezno tijelo mora poreznom obvezniku omogućiti očitovanje o
činjenicama i okolnostima koje su bitne za donošenje poreznog akta.

Obveza Čuvanja porezne tajne

 Članak 8.

(1) Službene osobe, vještaci i sve druge osobe
koje su uključene u porezni postupak dužne su kao poreznu tajnu čuvati:

1. činjenice koje
su u poreznom, prekršajnom ili sudskom postupku doznale o poreznom obvezniku,

2. pronalaske,
recepte, patente i slično koje su doznale u poreznom postupku,

3.
identifikacijske znakove i podatke o poreznom obvezniku koji su pohranjeni u
pismohrani.

(2) Obveza čuvanja
porezne tajne je povrijeđena ako se činjenice navedene u stavku 1. ovoga članka
neovlašteno koriste ili objave.

(3) Obveza čuvanja
porezne tajne nije povrijeđena:

1. ako se poreznom
jamcu omogući uvid u podatke o poreznom obvezniku, bitne za njegov odnos prema
poreznom obvezniku,

2. ako se članove
društva osoba upozna s činjenicama bitnim za oporezivanje društva,

3. ako se iznose
podaci tijekom poreznog, prekršajnog ili sudskog postupka i

4. ako se iznose
podaci uz pisani pristanak osobe na koju se ti podaci odnose.

(4) Ako ovim
Zakonom nije propisano drukčije, na obvezu čuvanja porezne tajne primjenjuje se
Zakon o zaštiti tajnosti podataka.

Obveza postupanja u dobroj vjeri

 Članak 9.

  Sudionici porezno-pravnog
odnosa dužni su postupati u dobroj vjeri.

Gospodarstveni pristup

 Članak 10.

(1) Porezne činjenice
utvrđuju se prema njihovoj gospodarstvenoj biti.

(2) Ako je prihod, dohodak,
dobit ili druga procjenjiva korist ostvarena bez pravne osnove, porezno tijelo
utvrdit će poreznu obvezu u skladu s posebnim zakonom kojim se uređuje pojedina
vrsta poreza.

(3) Ako je u kaznenom,
prekršajnom ili prijestupovnom postupku pravomoćnom odlukom izrečena zaštitna
mjera oduzimanja imovinske koristi ostvarene protupravnom radnjom, porezni akt
kojim je utvrđena porezna obveza ukinut će se na zahtjev poreznog obveznika.

Prividni pravni poslovi

 Članak 11.

Ako se prividnim pravnim poslom prikriva neki drugi pravni posao, tada
je za utvrđivanje porezne obveze osnova prikriveni pravni posao.

III. PoreznO - PRAVNI odnos

Porezno - pravni odnos

 Članak 12.

(1) Porezno-pravni odnos u smislu ovoga Zakona je odnos između poreznog
tijela i poreznog obveznika koji obuhvaća njihova prava i obveze u poreznom
postupku.

(2) Sudionici porezno-pravnog odnosa su porezno tijelo i porezni
obveznik te osobe koje prema odredbama ovoga Zakona jamče za plaćanje poreza.

Porezni obveznik

 Članak 13.

Porezni obveznik je svaka osoba koja je kao takva određena zakonom kojim
se uređuje pojedina vrsta poreza.

OpunomoĆenik za primanje poreznih akata

 Članak 14.

Ako porezni obveznik nema
prebivalište ili uobičajeno bora­vište, odnosno sjedište na teritoriju
Republike Hrvatske, tada mora u određenom roku obavijestiti porezno tijelo o
osobi koju je opunomoćio za primanje poreznih akata. Porezni obveznik bit će
upozoren na pravne posljedice neimenovanja opunomoćenika za primanje poreznih
akata.

OpunomoĆenik, pomagaČ i porezni savjetnik

 Članak 15.

(1) Porezni obveznik može
imati opunomoćenika, pomagača i poreznog savjetnika.

(2) Opunomoćenik je osoba
koja zastupa poreznog obveznika u okviru dobivene punomoći i u njegovo ime može
poduzimati radnje u poreznom postupku.

(3) Pomagač je osoba koja nastupa uz nazočnost poreznog obveznika i pomaže
mu savjetima. Izjava pomagača smatra se izjavom poreznog obveznika samo ako
porezni obveznik danoj izjavi odmah ne proturječi. Pomagač nije ovlašten u ime
poreznog obveznika poduzimati radnje u poreznom postupku kao njegov zastupnik.

(4) Porezni savjetnik je osoba koja obavlja poslove savjetovanja
poreznog obveznika u poreznom postupku pred poreznim tijelima. Ako nastupa i
kao opunomoćenik poreznog obveznika mora imati punomoć za obavljanje tih
poslova. Obavljanje djelatnosti poreznog savjetnika uređuje se posebnim
zakonom.

Obveze zakonskih zastupnika, upravitelja imovine i osoba s pravom
raspolaganja imovinom

 Članak 16.

(1) Zakonski zastupnici fizičkih i pravnih osoba i poslovodne osobe udruženih
osoba radi ostvarivanja prihoda i imovinskih masa bez pravne osobnosti moraju
ispunjavati porezne obveze osoba koje zastupaju.

(2) Ako udružene osobe bez pravne osobnosti (u daljnjem tekstu: udružene
osobe) nemaju poslovodnu osobu, obveze u smislu stavka 1. ovoga članka moraju
ispunjavati članovi udruženja. Smatrat će se da je svaki član udruženja porezni
obveznik.

(3) Za imovinske mase bez pravne osobnosti koje nemaju zakonskog
zastupnika, poreznim obveznicima smatrat će se svi njihovi vlasnici.

(4) Ako imovinom upravlja druga osoba, smatrat će se poreznim obveznikom
za porezne obveze koje proističu iz imovine kojom upravlja.

(5) Tko stvarno koristi ili raspolaže tuđom imovinom, bez pravne osnove,
smatrat će se poreznim obveznikom za porezne obveze koje proističu iz korištenja
ili raspolaganja tom imovinom.

Zastupnik po sluŽbenoj duŽnosti

 Članak 17.

(1) Porezno tijelo će po službenoj dužnosti iz reda poreznih savjetnika
ili odvjetnika postaviti zastupnika:

1. poreznom obvezniku nepoznata sjedišta, prebivališta ili uobičajena
boravišta,

2. poreznom obvezniku koji u tuzemstvu nema sjedište, odnosno
prebivalište ili uobičajeno boravište, a nije u određenom roku obavijestio
porezno tijelo o osobi koja je ovlaštena primati porezne akte,

3. nepoznatom vlasniku imovine koja je predmet poreznog postupka,

4. poreznom obvezniku koji očito izbjegava ili odbija primanje poreznih
akata.

(2) Ako je porezni obveznik fizička osoba koja nije poslovno sposobna i
nema zakonskog zastupnika, porezno tijelo podnijet će zahtjev nadležnom sudu za
postavljanje zastupnika.

(3) Zastupnik iz stavka 1. i 2. ovoga članka ima pravo na nagradu i
nadoknadu troškova zastupanja. Nagradu i nadoknadu troškova utvrđuje i
isplaćuje porezno tijelo prema propisanoj tarifi.

(4) Porezno tijelo ima pravo na povrat sredstava isplaćenih za nagrade i
troškove zastupnika od poreznog obveznika.

IV. POREZNO - DUŽNIČKI ODNOS

*1. O**pće odredbe*

Pojam porezno-duŽniČkog odnosa

 Članak 18.

  (1) Porezno-dužnički odnos u
smislu ovoga Zakona je dio porezno-pravnog odnosa u kojem sudionici porezno -
dužničkog odnosa ostvaruju svoja prava i obveze.

  (2) Sudionici porezno-dužničkog
odnosa su porezno tijelo, porezni dužnik i porezni jamac.

Prava iz porezno-duŽniČkog odnosa

 Članak 19.

(1) Porezno tijelo u porezno-dužničkom odnosu ima pravo na naplatu:

1. poreza,

2. kamata i novčanih kazni,

3. novčanih činidbi po osnovi odgovornosti iz poreznog jamstva.

(2) Porezni obveznik ili osoba od koje je bez pravne osnove porez
naplaćen ima pravo na:

1. povrat poreza koji je plaćen bez pravne osnove,

2. kamate na porez koji je plaćen bez pravne osnove.

Nastanak prava iz porezno-duŽniČkog odnosa

 Članak 20.

(1) Porezno tijelo u
porezno-dužničkom odnosu ima prava iz članka 19. stavka 1. ovoga Zakona danom
utvrđenja porezne obveze ili izricanja novčanih kazni.

(2) Porezni obveznik ili
druga osoba u porezno-dužničkom odnosu ima prava iz članka 19. stavka 2. ovoga
Zakona, od dana kada je porezno tijelo primilo od poreznog obveznika ili druge
osobe iznos preplaćenog poreza ili poreza plaćenog bez pravne osnove.

Podmirenje obveza iz porezno-duŽniČkog odnosa od solidarnog duŽnika i
treĆe osobe

 Članak 21.

(1) Obveze iz porezno-dužničkog
odnosa za poreznog duž­nika mogu podmiriti i treće osobe.

(2) Osobe od kojih svaka ima
obvezu podmiriti isti porezni dug su solidarni dužnici. Svaki solidarni dužnik
obvezan je podmiriti cjelokupni porezni dug. Porezno tijelo odlučuje od kojeg
će solidarnog dužnika naplatiti porezni dug i u kojoj visini.

(3) Ispunjenjem obveze
jednoga solidarnog dužnika prestaje porezno-dužnički odnos svih solidarnih dužnika.

PoloŽaj pravnih sljednika

 Članak 22.

(1) Univerzalni pravni sljednik u cijelosti preuzima pravni položaj
pravnog prednika, osim obveza po osnovi izrečenih novčanih kazni pravnom
predniku.

(2) Nasljednici su dužni platiti obveze iz porezno-dužničkog odnosa do
visine vrijednosti naslijeđene imovine, osim obveza po osnovi izrečenih
novčanih kazni ostavitelju.

Ustup, zalog i pljenidba prava iz
porezno-duŽniČkog odnosa

 Članak 23.

(1) Prava iz porezno-dužničkog odnosa, kao što su pravo na povrat
poreza, pravo na povrat iznosa koji je na ime poreza za dužnika platio porezni
jamac i pravo na povrat kamata, mogu se ustupiti, založiti i zaplijeniti.

(2) Ustupatelj prava iz stavka 1. ovoga članka dužan je dostaviti ugovor
o ustupu poreznom tijelu u roku od tri dana od dana njegova sklapanja.

(3) Ugovor o ustupu obvezujući je za porezno tijelo osim ako se nad
ustupateljem prava provodi ovrha.

Prestanak prava i obveza iz
porezno-duŽniČkog odnosa

 Članak 24.

(1) Prava i obveze iz porezno-dužničkog odnosa prestaju plaćanjem,
prijebojem, otpisom i u drugim slučajevima odre­đe­nim ovim Zakonom.

(2) Prava iz porezno-dužničkog odnosa prestaju zastarom.

2. Odredbe o odgovornosti

Odgovornost zastupanih osoba

 Članak 25.

Zastupane osobe odgovaraju za neplaćeni i manje plaćeni porez i
odgovarajuće kamate koje su posljedica neizvršavanja obveza iz porezno-dužničkog
odnosa.

Odgovornost zastupnika

 Članak 26.

Ako su zakonski zastupnici
fizičkih i pravnih osoba i poslovodne osobe udruženih osoba i imovinskih masa
bez pravne osobnosti, u obavljanju poslova počinili kazneno djelo utaje poreza
ili sudjelovali u utaji poreza ili bespravno ostvarili smanjenje poreza ili
druge porezne povlastice za zastupane osobe, tada se zastupnik smatra jamcem za
manje plaćeni porez i kamate.

Odgovornost za neplaĆanje poreza po odbitku

 Članak 27.

  Tko je dužan obračunavati,
obustavljati, uplaćivati i prijavljivati porez u ime i za račun druge osobe,
solidarno jamči za taj porez.

Odgovornost za vjerodostojnost poslovnih knjiga

 Članak 28.

  Tko sudjeluje u ispostavljanju
neistinitih i nevjerodostojnih isprava ili u neurednom, neistinitom i
nepravodobnom vođenju poslovnih knjiga, jamči za iznos manje plaćenog poreza i
za odgovarajuće kamate koje su posljedica takva njegova djelovanja.

Odgovornost preuzimatelja gospodarstvene cjeline ili poslovne jedinice

 Članak 29.

(1) Pri prijenosu vlasništva
gospodarstvene cjeline, stjecatelj se smatra poreznim jamcem za:

1. porez čija se obveza
plaćanja temelji na poslovanju gospodarstvene cjeline prije stjecanja,

2. porez koji se plaća po
odbitku (porez na dohodak od nesamostalnog rada) pod uvjetom da je obveza
plaćanja tog poreza nastala u godini u kojoj je izvršen prijenos vlasništva
gospodarstvene cjeline.

(2) Jamstvo stjecatelja ograničeno
je vrijednošću stečene imovine.

(3) Iznimno, odredba stavka
1. točke 1. ovoga članka ne primjenjuje se na stjecanje u stečajnom i ovršnom
postupku.

Odgovornost poreznog jamca

 Članak 30.

(1) Porezni jamac odgovara za porezni dug ako ga u roku nije platio
porezni dužnik (supsidijarni jamac). Porezno tijelo pozvat će poreznog jamca na
plaćanje poreznog duga.

(2) Odredba stavka 1. ovoga članka ne primjenjuje se ako je porezni
jamac solidarni jamac ili je sam utajio porez ili je sudjelovao u utaji poreza.

Odgovornost vlasnika stvari i prava

 Članak 31.

(1) Ako su stvari i prava koja služe za obavljanje djelatnosti
trgovačkog društva u vlasništvu osobe koja ima većinski udio u vlasništvu, tada
vlasnik stvari ili prava odgovara tim stvarima odnosno tim pravima za one
poreze koji se odnose na poslovanje tog društva. Odgovornost se odnosi samo na
poreze koji su nastali u vrijeme u kojem je ta osoba imala većinski udio u
vlasništvu društva.

(2) Većinski udio u vlasništvu trgovačkog društva u smislu stavka 1. ovoga
članka ima osoba koja izravno ili neizravno ima više od polovice temeljnog
kapitala trgovačkog društva.

Odgovornost utajivaČa poreza i pomagaČa

 Članak 32.

  Tko zbog utaje poreza ili
pomaganja ili prikrivanja utaje, umanji ili ne iskaže poreznu obvezu, jamči za
taj manje plaćeni ili utajeni porez i pripadajuće kamate.

3. Gospodarstvena cjelina, gospodarstveno dobro i njihova procjena

Gospodarstvena cjelina i gospodarstveno dobro

 Članak 33.

(1) Gospodarstvena cjelina je jedno ili više gospodarstvenih dobara.

(2) Gospodarstveno dobro je stvar, pravo ili druga gospodarstvena korist
koja se može samostalno procijeniti.

(3) Više stvari, prava ili gospodarstvenih koristi procjenjuje se kao
jedno gospodarstveno dobro, ako to s obzirom na svrhu i njihovu gospodarstvenu
povezanost odgovara uobičajenu shva­ćanju.

Pripadnost gospodarstvenih dobara

 Članak 34.

Ako neka druga osoba, a ne vlasnik, ima pravo raspolaganja
gospodarstvenim dobrom na način da može vlasnika gospodarstveno isključiti od
utjecaja na to dobro, tada se u poreznom smislu smatra da to gospodarstveno
dobro pripada toj drugoj osobi. Kod fiducijarnih (povjereničkih) odnosa smatra
se da gospodarstvena dobra pripadaju fiducijaru (povjereniku).

UtvrĐivanje vrijednosti gospodarstvenih dobara u vlasniŠtvu viŠe osoba

 Članak 35.

(1) Ako je neko gospodarstveno dobro u vlasništvu dviju ili više osoba,
njegova se vrijednost utvrđuje u cjelini.

(2) Ako osobe iz stavka 1. ovoga članka ne sudjeluju u poreznom postupku
kao jedan porezni obveznik, tada se vrijednost gospodarstvenog dobra dijeli prema
veličini udjela svake osobe.

(3) Ako udio u vrijednosti zajedničkoga gospodarstvenog dobra nije
određen, smatra se da je svaka osoba vlasnik zajedničkoga gospodarstvenog dobra
u jednakom dijelu.

TrŽiŠna vrijednost

 Članak 36.

(1) Vrijednost gospodarstvenog dobra procjenjuje se prema tržišnoj
cijeni.

(2) Tržišnom se cijenom smatra ona cijena koja bi se mogla postići u
uobičajenom poslovnom prometu. Neuobičajeni popusti u poslovanju ili osobni
popusti ne uzimaju se u obzir.

4. Mjesna određenost poreznog obveznika

PrebivaliŠte i uobiČajeno boraviŠte

 Članak 37.

(1) U smislu ovoga Zakona
smatra se da porezni obveznik ima prebivalište ondje gdje ima stan u vlasništvu
ili posjedu neprekidno najmanje 183 dana u jednoj ili u dvije kalendarske
godine. Boravak u stanu nije obvezan.

(2) Ako porezni obveznik u
Republici Hrvatskoj ima u vlasništvu ili posjedu više stanova, prebivalište
mjerodavno za oporezivanje utvrđuje se prema mjestu prebivališta obitelji, a za
poreznog obveznika samca prema mjestu u kojem se pretežno zadržava ili prema
mjestu iz kojeg pretežno odlazi na rad ili obavljanje djelatnosti.

(3) Ako porezni obveznik ima
prebivalište u tuzemstvu i inozemstvu, smatra se tuzemnim poreznim obveznikom.

(4) Uobičajeno boravište u
smislu ovoga Zakona ima porezni obveznik u onom mjestu u kojem se zadržava pod
okolnostima na temelju kojih se može zaključiti da on u tom mjestu ili na tom
području ne boravi samo privremeno. Uobičajenim boravištem u smislu ovoga
Zakona smatra se stalan ili vremenski povezan boravak u trajanju od najmanje
183 dana u jednoj ili u dvije kalendarske godine. Za određivanje uobičajenog
boravišta nisu važni kratkotrajni prekidi boravka koji ne traju dulje od jedne
godine.

Poduzetnik i gospodarstvena djelatnost

 Članak 38.

(1) Poduzetnik u smislu ovoga
Zakona je svaka fizička ili pravna osoba, udružene osobe ili imovinska masa bez
pravne osobnosti, koja gospodarstvenu djelatnost obavlja samostalno, trajno i
radi ostvarivanja prihoda, dohotka, dobiti ili drugih gospodarstveno
procjenjivih koristi.

(2) Gospodarstvenom
djelatnošću u smislu stavka 1. ovoga članka smatra se razmjena dobara i usluga
na tržištu radi ostvarivanja prihoda, dohotka, dobiti ili drugih gospodarstveno
procjenjivih koristi.

SjediŠte poduzetnika

 Članak 39.

(1) Sjedište
poduzetnika u smislu ovoga Zakona je:

1. za pravnu osobu
sjedište upisano u sudski registar ili drugi registar ili upisnike,

2. za fizičku
osobu njezino prebivalište ili uobičajeno boravište.

(2) Ako poduzetnik
veći dio poslovne djelatnosti obavlja u mjestu koje je različito od mjesta
sjedišta utvrđenog prema odred­bi stavka 1. ovoga članka, u smislu ovoga Zakona
sjedištem se smatra ono mjesto u kojem poduzetnik obavlja veći dio svoje
poslovne djelatnosti.

(3) Ako poduzetnik
nema sjedište na teritoriju Republike Hrvatske, mjestom sjedišta u smislu
stavka 1. ovoga članka smatra se mjesto obavljanja njegove djelatnosti.

Poslovna jedinica i zastupnik

 Članak 40.

(1) U smislu ovoga Zakona poslovnom jedinicom
smatra se svako stalno mjesto obavljanja gospodarstvene djelatnosti druš­tva.
Poslovnom jedinicom smatraju se posebno:

1. sjedište uprave,

2. podružnica,

3. poslovnica,

4. mjesto
proizvodnje ili radionica,

5. mjesto kupnje,
prodaje ili isporuke,

6. rudnik,
kamenolom ili drugo stalno, pokretno ili plutajuće crpilište zemnog blaga,

7. stalno,
pokretno, plutajuće ili drugo gradilište, građevinski ili montažni projekt ako
traje dulje od šest mjeseci i to:

7.1. jedna od
nekoliko gradnji ili montaža koje vremenski postoje usporedno, ili

7.2. nekoliko
gradnji ili montaža koje slijede bez prekida jedna za drugom.

(2) Smatra se da
postoji poslovna jedinica ako zastupnik koji nema samostalni položaj obavlja
poslove za društvo prema uputama društva, a posebno ako za društvo trajno:

1. sklapa ugovore ili posreduje pri njihovu sklapanju
ili poduzima određene pravne radnje ili pribavlja poslove, ili

2. ima zalihe dobara iz kojih obavlja
isporuke.

Porezno priznavanje ugovora i poslovnih odnosa

 Članak 41.

(1) Ugovori i poslovni odnosi između povezanih osoba porezno će biti
priznati samo onda ako bi i druge osobe koje nisu u takvom međusobnom odnosu
pod istim ili sličnim okolnostima utvrdile takve ugovorne uvjete ili
uspostavile takve poslovne odnose.

(2) Povezane osobe u smislu ovoga Zakona su pravno samostalna društva
koja u međusobnom odnosu mogu stajati kao: društvo koje u drugom društvu ima
većinski udio ili većinsko pravo u odlučivanju, ovisno i vladajuće društvo,
društva koncerna, društva s uzajamnim udjelima i društva povezana poduzet­ničkim
ugovorima, u skladu s odredbama Zakona o trgovačkim društvimaili akose između njih prenosi ili postoji mogućnost prijenosa gubitaka ili dobiti.

(3) Na ugovore i poslovne odnose između fizičkih osoba koje su poslovno
povezane primjenjuju se odredbe ovoga članka.

ObraČun dobiti poslovne jedinice

 Članak 42.

 Ako se utvrđuje dobit poslovne
jedinice, poslovnoj se jedinici pripisuje ona dobit koju bi mogla ostvariti da
je pod jednakim ili sličnim uvjetima obavljala svoju djelatnost kao samostalni
poduzetnik.

V.  OPĆE POSTUPOVNE ODREDBE

1. Nadležnost

Stvarna nadleŽnost

 Članak 43.

(1) Poslove u vezi s utvrđivanjem i naplatom poreza obavlja Ministarstvo
financija Republike Hrvatske putem upravnih organizacija u svom sastavu
(Porezna uprava, Carinska uprava i Financijska policija).

(2) Poslove u vezi s utvrđivanjem i naplatom poreza koji su propisani
odlukama predstavničkih tijela jedinica područne (regionalne) samouprave i
tijela jedinica lokalne samouprave obavljaju njihova porezna tijela. Na temelju
ugovora obavljanje tih poslova može se povjeriti Poreznoj upravi.

Stvarna nadleŽnost poreznih tijela

 Članak 44.

Stvarna nadležnost pojedinih poreznih tijela propisuje se posebnim
zakonom, odnosno propisom donijetim na temelju zakona.

Mjesna nadleŽnost

 Članak 45.

Mjesna nadležnost poreznih tijela određuje se prema posebnim zakonima i
propisima kojima se uređuje unutarnja organizacija i ustrojstvo poreznih
tijela.

Mjesna nadleŽnost viŠe poreznih tijela

 Članak 46.

Ako bi u nekoj poreznoj stvari istovremeno mjesno nadležna mogla biti
dva ili više poreznih tijela, porez utvrđuje ono porezno tijelo koje je prvo
pokrenulo postupak.

Promjena mjesne nadleŽnosti

 Članak 47.

Porezno tijelo koje je pokrenulo postupak ustupit će predmet poreznom
tijelu koje je prema novim okolnostima postalo mjesno nadležno ako se time
poreznom obvezniku bitno olakšava sudjelovanje u poreznom postupku.

IzuzeĆe sluŽbenika poreznog tijela

 Članak 48.

(1) Službenik poreznog tijela izuzet će se od obavljanja službenih
radnji u poreznom postupku:

1. ako je sudionik postupka, bilo da je porezni obveznik ili porezni
jamac,

2. ako je srodnik sa
sudionikom postupka ili zakonski zastupnik sudionika postupka,

3. ako je zakonski zastupnik,
opunomoćenik ili pomagač sudionika postupka,

4. ako je u poslovnom odnosu
sa sudionikom postupka,

5. ako postoji vjerojatnost,
da će službenim radnjama steći neposrednu korist ili pretrpjeti štetu,

6. ako je u prvostupanjskom
postupku sudjelovao u vođenju postupka ili u donošenju poreznog rješenja.

(2) Srodnici u smislu ovoga
Zakona su:

1. srodnik po krvi u pravoj
liniji,

2. srodnik u pobočnoj liniji
do trećeg stupnja zaključno,

3. suprug i supruga,

4. staratelj, usvojitelj,
usvojenik i hranitelj.

(3) Ako postoji opravdana
sumnja u nepristranost službene osobe, voditelj poreznog tijela izuzet će službenu
osobu od obavljanja službenih radnji u tom postupku. Ako se sumnja u
nepristranost voditelja poreznog tijela, o izuzeću odlučuje čelnik neposredno
više ustrojstvene jedinice poreznog tijela.

2. Porezni akti u poreznom postupku

Pojam poreznog akta

 Članak 49.

(1) Porezni akt je svaki akt kojim se pokreće, dopunjuje, mijenja ili
dovršava neka radnja u poreznom postupku.

(2) Porezni akt iz stavka 1. ovoga članka je porezno rješenje,
zaključak, zapisnik o vanjskom nadzoru, nalog za vanjski nadzor, poziv i drugi
akti.

(3) Porezni akti kojima se odlučuje o pojedinačnim pravima i obvezama iz
porezno-pravnog odnosa su porezno rješenje i zaključak.

(4) Protiv poreznog rješenja donijetog u prvostupanjskom poreznom
postupku dopuštena je žalba.

(5) Protiv zaključka dopuštena je žalba, ako ovim Zakonom nije drukčije
propisano.

Oblik i sadrŽaj poreznog akta

 Članak 50.

(1) Porezni akt donosi se u pisanom ili u usmenom obliku.

(2) Usmeni porezni akt može donijeti ovlaštena osoba poreznog tijela i
narediti njegovo izvršenje bez odgode u slučaju kada je ugrožena naplata
poreza.

(3) Usmeni porezni akt mora se izdati u pisanom obliku najkasnije u roku
od tri dana od dana njegova donošenja.

(4) Svaki porezni akt iz članka 49. stavka 2. ovoga Zakona mora sadržavati:

1. naziv poreznog tijela, broj i datum poreznog akta,

2. ime, odnosno naziv sudionika kome se upućuje,

3. pravni i činjenični temelj,

4. potpis ovlaštene osobe.

(5) Porezni akt kojim se nalaže neko činjenje ili trpljenje mora sadržavati
i upozorenje na posljedice nepostupanja.

(6) Obvezni sadržaj poreznog rješenja utvrđuje se ovim Zakonom, a
primjenjuje se i na zaključak.

Dostavljanje poreznog akta

 Članak 51.

Porezni akt dostavlja se sudionicima poreznog postupka. Ako sudionik ima
opunomoćenika porezni akt dostavlja se samo opunomoćeniku.

Naputak za primjenu poreznih propisa

 Članak 52.

Radi osiguranja pravilne jedinstvene primjene poreznih propisa ministar
financija može donositi naputke koji se objavljuju u »Narodnim novinama«.

3. Poslovne knjige i evidencije poreznih obveznika

Obveza voĐenja poslovnih knjiga i evidencija

 Članak 53.

Porezni obveznici – poduzetnici dužni su voditi poslovne knjige i
evidencije radi oporezivanja u skladu sa zakonima kojima se uređuju pojedine
vrste poreza, bez obzira na to jesu li te knjige i evidencije dužni voditi i po
drugim propisima i iz drugih razloga.

OpĆa naČela voĐenja knjigovodstva i evidencija

 Članak 54.

Knjigovodstvo se mora voditi u skladu s propisima i na način da stručna
treća osoba može u primjerenu roku steći pregled nad poslovanjem poduzetnika i
poslovnim događajima o njihovu nastanku, razvoju i okončanju.

Knjigovodstvene isprave i evidencije

 Članak 55.

(1) Knjiženja i druga evidentiranja treba obavljati potpuno, točno,
pravodobno i uredno. Primitke i izdatke blagajne (gotovinski promet) treba
bilježiti slijedom njihova nastanka svakodnevno.

(2) Bilježenje podataka u
poslovne knjige mora se temeljiti na urednim i vjerodostojnim knjigovodstvenim
ispravama.

(3) Smatra se da je isprava
za knjiženje uredna kad se iz nje nedvosmisleno može utvrditi mjesto i vrijeme
njezina sastavljanja i njezin materijalni sadržaj, što znači narav, vrijednost
i vrijeme nastanka poslovne promjene povodom koje je sastavljena. Vjerodostojna
je isprava ona koja potpuno i istinito odražava nastali poslovni događaj.

(4) Knjiženja i druga evidentiranja ne smiju se mijenjati na način da se
prvotni sadržaj više ne može utvrditi. Ne smiju se obaviti ni izmjene takvog
značaja da je neizvjesno jesu li provedene odmah ili naknadno.

(5) Evidencije o dnevnom gotovinskom prometu moraju se voditi na mjestu
na kojem se ti primici ostvaruju i u svakom trenutku moraju biti dostupne
poreznom tijelu u postupku inspekcijskog nadzora.

(6) Smatra se da se poslovne knjige, osim evidencija o dnevnom
gotovinskom prometu, vode pravodobno ako se njima osiguravaju podaci bitni za
pravodobno utvrđivanje i prijavljivanje (izvješćivanje) te plaćanje poreznih
obveza.

(7) Poslovne knjige i druge evidencije moraju se voditi u skladu s
načinom oporezivanja poreznog obveznika. Obveznici poreza na dohodak vode
jednostavno knjigovodstvo, a obveznici poreza na dobit dvojno knjigovodstvo.
Knjige i druge evidencije mogu se voditi i na nosačima podataka, ako ti oblici
knjigovodstva, zajedno s pritom primijenjenim postupcima, odgovaraju načelima
urednoga knjigovodstva. Kod evidencija koje se vode samo prema poreznim
propisima način vođenja mora odgovarati svrsi koju evidencije trebaju ispuniti
za oporezivanje. Pri vođenju knjiga i drugih evidencija na nosačima podataka
mora se osigurati da podaci u roku čuvanja budu raspoloživi i da se u svako
doba unutar primjerenog roka mogu učiniti čitljivima. Tijek postupaka mora se
zajedno sa svim promjenama dokazati s pomoću sustavne dokumentacije.

(8) Poslovne knjige i druge evidencije s pripadajućom dokumentacijom
moraju se voditi i čuvati na način da su dostupne poreznim tijelima i to:

1. u poslovnim prostorijama ili, ako nema poslovnih prostorija, u stanu
poreznog obveznika, ili

2. kod opunomoćenika ili

3. kod osobe koja za poreznog obveznika vodi poslovne knjige.

(9) Ako za poslovne jedinice u inozemstvu prema inozemnim propisima
postoji obveza vođenja knjigovodstva koju porezni obveznik ispunjava, poslovne
se knjige i druge evidencije ne moraju voditi i čuvati u tuzemstvu. U tom se
slučaju stanja i poslovni rezultati iz knjigovodstva u inozemstvu moraju
preuzeti u knjigovodstvo tuzemnoga poreznog obveznika ako su bitni za
oporezivanje, uz naznaku i obrazloženje određenih prilagodbi tuzemnim poreznim
propisima.

(10) Ako porezni obveznik vodi knjige i druge evidencije koje nisu
zakonom propisane kao obvezne, a koristi ih za utvrđivanje porezne obveze dužan
ih je voditi u skladu s odredbama ovoga članka.

(11) Ako se za knjiženja ili druga evidentiranja koristi jezik i pismo
koji nisu u službenoj uporabi, porezno tijelo zatražit će ovjerovljeni prijevod
na hrvatski jezik i latinično pismo. Ako se koriste kratice, brojke, slova ili
simboli, onda njihovo značenje mora biti jednoznačno utvrđeno.

(12) Na početku poslovanja porezni obveznik mora popisati svu imovinu i
obveze, te navesti njihove pojedinačne vrijednosti. Takav se popis mora
sastaviti i krajem svake poslovne godine kao godišnji popis.

(13) Osim godišnjeg popisa porezni obveznik mora popisati imovinu i
obveze i u drugim slučajevima, a posebno pri promjenama cijena dobara ili
poreznih stopa ako je to bitno za oporezivanje isporuka tih dobara, kod
statusnih promjena i kod otvaranja postupka stečaja ili postupka likvidacije
ili prestanka obavljanja djelatnosti.

(14) Popisne liste smatraju se knjigovodstvenim ispravama.

(15) Evidencije i isprave o dnevnom gotovinskom prometu moraju se čuvati
najmanje tri godine, a ostale evidencije, poslovne knjige i knjigovodstvene
isprave najmanje do nastupa apsolutne zastare prava na utvrđivanje porezne
obveze. Poslovne knjige i knjigovodstvene isprave preko toga roka čuvaju se u
skladu s posebnim propisima.

4. Sudjelovanje poreznih obveznika u utvrđivanju činjeničnog stanja

Prijava Činjenica bitnih za oporezivanje

 Članak 56.

(1) Porezni obveznik dužan je
prijaviti sve činjenice bitne za utvrđivanje njegove porezne obveze, a naročito
osnutak, premje­štaj i prestanak trgovačkog društva, radionice ili poslovne
jedinice ili početak obavljanja gospodarstvene djelatnosti, odnosno pro­mjenu
prebivališta ili uobičajenog boravišta i druge činjenice čije je prijavljivanje
propisano posebnim zakonom.

(2) Porezni obveznici koji su
izravno ili neizravno postali vlasnici udjela većeg od 50% (većinski vlasnici)
u tuzemnom ili inozemnom trgovačkom društvu ili su u sustavu povezanih društava
određenih člankom 41. stavkom 2. ovoga Zakona dužni su to prijaviti nadležnom
poreznom tijelu prema svome sjedištu.

(3) Trgovačko društvo nad
kojim je druga osoba postala većinskim vlasnikom dužno je tu činjenicu
prijaviti nadležnom poreznom tijelu prema svome sjedištu.

(4) Prijave iz stavka 1., 2.
i 3. ovoga članka treba podnijeti u roku od 30 dana od dana nastanka činjenice
za koju postoji obveza prijavljivanja.

Sudjelovanja poreznog obveznika u poreznom postupku

 Članak 57.

Porezni obveznik dužan je tijekom poreznog postupka sudjelovati u
utvrđivanju činjeničnog stanja iznošenjem potpuno i istinito činjenica bitnih
za oporezivanje te za svoje tvrdnje ponuditi dokaze.

Obveza sudjelovanja poreznog obveznika u postupku utvrĐivanja
ČinjeniČnog stanja u inozemstvu

 Članak 58.

Porezni obveznik dužan je sudjelovati u postupku utvrđivanja činjeničnog
stanja, u odnosu na njegovu oporezivu djelatnost u ino­zemstvu, pružanjem
potrebnih dokaza, koristeći sve pravne i stvarne mogućnosti koje mu stoje na
raspolaganju i razjašnja­va­njem svih nejasnih pitanja.

Postupanje s raČunom, vrijednostima i pretincem

 Članak 59.

Tko vodi račun, čuva ili kao zalog uzima vrijednosti ili ustupa
pretinac, mora utvrditi podatke o osobi i ovlašteniku raspolaganja i zabilježiti
ih u prikladnom obliku te ih na zahtjev poreznog tijela istom dostaviti.

5. Porezne prijave

Obveza podnoŠenja porezne prijave

 Članak 60.

(1) Porezni
obveznik dužan je podnijeti poreznu prijavu poreznom tijelu.

(2) Poreznu
prijavu dužna je podnijeti i osoba koju na to pozove porezno tijelo.

(3) Poziv na
podnošenje porezne prijave može se uputiti i putem javnog priopćenja.

(4) Porezna
prijava mora se podnijeti u roku od dva mjeseca od isteka zakonom određenog
razdoblja oporezivanja, osim ako posebnim zakonom nije određeno drukčije.

Oblik i sadrŽaj porezne prijave

 Članak 61.

(1) Porezna
prijava podnosi se na obrascu. Oblik i sadržaj obrasca porezne prijave utvrđuje
se posebnim zakonom ili provedbenim propisom donijetim na temelju zakona. Ako
je propisano, porezni obveznik u poreznoj prijavi porez obračunava sam
(obračunska prijava).

(2) Podaci u
poreznoj prijavi moraju biti točni i istiniti.

(3) Poreznoj
prijavi mora se priložiti dokumentacija u skladu s poreznim propisima.

(4) Tko raspolaže
dokumentacijom iz stavka 3. ovoga članka dužan ju je izdati poreznom obvezniku
na njegov zahtjev.

(5) Obrazac za
poreznu prijavu može sadržavati i pitanja potrebna za nadopunu osnova za
oporezivanje i za statističke svrhe.

(6) Radi
pojednostavljenja postupka oporezivanja ministar financija može propisati da se
porezne prijave ili drugi podaci potrebni za oporezivanje mogu podnijeti ili
dostaviti na nosačima podataka ili daljinskim prijenosom.

Usmeno zaprimanje porezne prijave

 Članak 62.

Ako porezni obveznik, zbog osobnih uvjeta, ne može poreznu prijavu
podnijeti u pisanom obliku na obrascu, može poreznu prijavu usmeno izjaviti u
zapisnik službenoj osobi poreznog tijela.

Ispravak prijave

 Članak 63.

(1) Porezni obveznik može obaviti ispravak
prijave naknadno, ako prije isteka roka za utvrđivanje poreza uoči da je
porezna prijava, koju je podnio ili koja je podnijeta za njega netočna ili
nepotpuna i da zbog toga može doći do manje ili više plaćenog poreza.

(2) Pravo na
ispravak prijave iz stavka 1. ovoga članka ima univerzalni pravni sljednik
poreznog obveznika i one osobe koje zastupaju poreznog obveznika ili
univerzalnoga pravnog sljednika.

6. Utvrđivanje činjenica u poreznom postupku

IzvoĐenje i ocjena dokaza

 Članak 64.

Porezno tijelo koristi sva dokazna sredstva potrebna za utvrđivanje
činjenica bitnih za oporezivanje, a osobito:

1. prikuplja obavijesti od poreznog obveznika, drugog sudionika poreznog
postupka i drugih osoba,

2. određuje vještake,

3. pribavlja isprave i spise,

4. izlazi na očevid.

Poziv u sluŽbene prostorije

 Članak 65.

Porezno tijelo može pozvati poreznog obveznika u službene prostorije
radi pojašnjenja sadržaja porezne prijave koju je podnio ili koju je bio dužan
podnijeti.

Dodatne obavijesti

 Članak 66.

(1) U poreznom postupku
porezno tijelo može koristiti i dodatne obavijesti.

(2) Dodatne obavijesti u
smislu stavka 1. ovoga članka su obavijesti o činjenicama utvrđenima u jednom
poreznom postupku, a koje bi mogle biti značajne i za druge porezno-pravne
odnose.

(3) Razmjena dodatnih
obavijesti obvezna je u radu jednog i između više poreznih tijela.

(4) U vođenju poreznog
postupka porezno tijelo ovlašteno je od poreznog obveznika tražiti dodatne
obavijesti o njegovu poslovanju u tuzemstvu i inozemstvu, o njegovim pojedinim
poslovima i izvorima sredstava za nabavu poslovne i osobne imovine.

Davanje obavijesti

 Članak 67.

(1) Porezni obveznik i druge
osobe moraju poreznom tijelu dati obavijesti koje su potrebne za utvrđivanje
činjeničnog stanja bitnog za oporezivanje.

(2) U zahtjevu za davanje
obavijesti treba navesti na koga se i na što ona odnosi. Na traženje osobe koja
je dužna dati obavijest zahtjev se mora podnijeti u pisanom obliku.

(3) Osoba iz stavka 1. ovoga
članka dužna je dati obavijest u pisanom obliku ili usmeno na zapisnik.

(4) Porezno tijelo naredit će
osobi koja je dužna dati obavijest da to učini usmeno na službenom mjestu, ako
obavijest nije dana ili ako dana pisana obavijest nije razjasnila činjenično
stanje.

(5) O usmenoj obavijesti
danoj na službenom mjestu sastavit će se zapisnik. Zapisnik sadržava imena
nazočnih osoba, mjesto, dan i bitan sadržaj obavijesti, a potpisuju ga službena
osoba i osoba koja daje obavijest. Osobi koja je dala usmenu obavijest može se
na njen zahtjev dati prijepis zapisnika.

VjeŠtaČenje

 Članak 68.

(1) Porezno tijelo odlučuje o potrebi vještačenja. Ako ne postoji
opasnost od odgode, porezno tijelo treba obavijestiti sudionike poreznog
postupka o osobi koju namjerava imenovati vještakom. Vještaci se imenuju iz
reda poreznih savjetnika a po potrebi iz reda sudskih vještaka odgovarajuće
struke.

(2) Sudionici poreznog
postupka mogu tražiti izuzeće vještaka ako postoji opravdana sumnja u njegovu
nepristranost ili ako bi zbog njegovog vještačenja moglo doći do povrede
poslovne tajne ili štete za poslovnu djelatnost sudionika. Obrazložen zahtjev
za izuzeće podnosi se poreznom tijelu u roku od osam dana od dana primitka
obavijesti o imenovanju vještaka. O izuzeću odlučuje čelnik poreznog tijela
koje je imenovalo vještaka.

(3) O vještačenju se
sastavlja nalaz u pisanom obliku. Vještak može biti pozvan na usmeno
obrazlaganje nalaza.

(4) Nalaz vještaka prilaže se
spisu.

PredoČenje isprava

 Članak 69.

(1) Predočenje poslovnih knjiga, evidencija, poslovne dokumentacije i
drugih isprava radi uvida i provjere, porezno tijelo može tražiti od poreznog
obveznika i drugih osoba kod kojih se one nalaze.

(2) Porezno tijelo može zatražiti isprave iz stavka 1. ovoga članka i
radi oporezivanja druge osobe.

(3) Porezno tijelo može zatražiti da se isprave navedene u stavku 1.
ovoga članka predoče na službenom mjestu ili da se uvid u njih obavi kod osobe
koja ih je dužna predočiti.

OČevid

 Članak 70.

(1) Očevid se obavlja kad je
za utvrđivanje ili razjašnjenje činjenica bitnih za oporezivanje potrebno
neposredno opažanje službene osobe poreznog tijela. Porezni obveznik ima pravo
biti nazočan očevidu.

(2) Iznimno, očevid se može
obaviti bez nazočnosti poreznog obveznika, ako bi odgoda očevida mogla ugroziti
utvrđivanje činjenica ili bi imala za posljedicu uništenje dokaza bitnih za
oporezivanje.

(3) Očevid se može obaviti i
uz sudjelovanje vještaka.

(4) Nalazi utvrđeni očevidom unose
se u zapisnik o obavljenom očevidu. Zapisnik o obavljenom očevidu potpisuju
sudionici. U zapisnik o obavljenom očevidu obvezatno se unose i primjedbe
poreznog obveznika kao i razlozi odbijanja potpisivanja zapisnika.

(5) Zapisnik o očevidu prilaže
se spisu.

Stupanje na zemljiŠta i u prostorije

 Članak 71.

(1) Vlasnik ili držatelj stvari, prostorija ili zemljišta koje je
predmet očevida ili u kojima ili na kojima se nalaze predmeti očevida ili preko
kojih je potrebno prijeći, dužan je dopustiti da se očevid obavi.

   (2) Osoba iz stavka 1. ovoga
članka mora biti obaviještena o obavljanju očevida unaprijed u primjerenom
roku.

Uskrata obavijesti

 Članak 72.

(1)  Obavijest o činjenicama
bitnim za oporezivanje poreznog obveznika mogu uskratiti:

1. bračni ili izvanbračni drug poreznog
obveznika, rođaci poreznog obveznika u uspravnoj lozi, rođaci u pobočnoj lozi
do trećeg stupnja zaključno te srodnici po tazbini do drugog stupnja zaključno
kao i posvojenik i posvojitelj poreznog obveznika,

2. duhovnici o
onome što im je povjereno ili što su doznali u svojstvu dušobrižnika,

3. odvjetnici,
javni bilježnici, porezni savjetnici, revizori, liječnici, ljekarnici i
primalje o onome što im je povjereno ili što su doznali u tom svojstvu,

4. osobe koje
profesionalno sudjeluju ili su sudjelovale u pripremi ili proizvodnji tiskovina
ili radijskih i televizijskih emisija, i to o osobi autora, pošiljatelja
priloga i dokumentacije te o priopćenjima koja su im dana glede njihove
djelatnosti, ako se radi o prilozima, dokumentaciji i priopćenjima za
redakcijski dio.

(2) S osobama iz
stavka 1. ovoga članka izjednačeni su njihovi pomoćnici i osobe koje sudjeluju
u profesionalnoj djelatnosti radi pripreme za zvanje. O korištenju prava na
uskratu obavijesti za te osobe odlučuju osobe navedene u stavku 1. ovoga
članka.

(3) Iznimno osobe
iz stavka 1. točke 3. ovoga članka ne mogu uskratiti obavijest ako su
razriješene od obveze čuvanja tajne. U tom slučaju razrješenje od obveze
čuvanja tajne odnosi se i na osobe iz stavka 2. ovoga članka.

(4) Pravo javnih
bilježnika na uskratu obavijesti ograničeno je njihovim obvezama prijavljivanja
činjenica bitnih za oporezivanje u skladu s posebnim propisima.

Uskrata obavijesti kod opasnosti samookrivljavanja

 Članak 73.

(1) Porezni obveznici i osobe koje su dužne davati obavijesti u smislu
članka 67. ovoga Zakona mogu uskratiti davanje obavijesti koje bi njih same ili
njihova srodnika mogle izložiti progonu.

(2) Porezno tijelo dužno je osobe iz stavka 1. ovoga članka poučiti o
pravu na uskratu obavijesti, te pouku o tome unijeti kao zabilješku u spis.

Uskrata davanja i predoČavanja struČnog miŠljenja

 Članak 74.

(1) Slučajevi i uvjeti pod kojima se može uskratiti davanje obavijesti
utvrđeni ovim Zakonom odnose se i na uskratu stručnih mišljenja i predočavanje
isprava ili drugih stvari.

(2) Osoba koja u ime poreznog
obveznika čuva isprave, poslovne knjige, ostale evidencije i druge stvari, ne
može uskratiti njihovo predočavanje ako bi ih porezni obveznik bio dužan
predočiti da ih sam čuva.

Dokazivanje u poreznom postupku

 Članak 75.

U poreznom postupku teret dokaza snosi:

1. porezno tijelo za činjenice koje utemeljuju porez,

2. porezni obveznik za činjenice koje smanjuju ili ukidaju porez.

Dokazna snaga knjigovodstva

 Članak 76.

Oporezivanje se temelji na podacima iz knjigovodstva i na evidencijama
poreznog obveznika koje se vode u skladu s člancima 53. do 55. ovoga Zakona,
ako okolnosti pojedinog slučaja ne upućuju na njihovu netočnost.

Dokazivanje fiducijarnog (povjereniČkog) prava

 Članak 77.

Tko tvrdi da prava koja glase
na njegovo ime ili stvari koje se nalaze u njegovu posjedu drži ili posjeduje
samo kao fiducijar (povjerenik), zastupnik druge osobe ili založni vjerovnik,
mora na traženje poreznog tijela dokazati tko je vlasnik tih prava ili stvari,
a u protivnom će se smatrati da su njegovo vlasništvo.

Porezni postupak s manjkom robe

 Članak 78.

  Ako se utvrdi manjak robe koji
podliježe oporezivanju, a porezni obveznik ne može dokazati da je manjak
posljedica činjenica koje ne utemeljuju porez, manjak robe se oporezuje. U tom
se slučaju smatra da je porezna obveza nastala u trenutku utvrđivanja manjka.

Procjena porezne osnovice

 Članak 79.

(1) Ako porezno tijelo ne može utvrditi poreznu osnovicu na temelju
poslovnih knjiga i evidencija mora je procijeniti.

(2) Porezno tijelo procijenit
će poreznu osnovicu:

1. ako porezni obveznik ne može
predočiti knjige ili evidencije koje je dužan voditi prema poreznim zakonima,

2. ako porezni obveznik ne
izdaje propisane račune ili ne vodi poslovne knjige točno, uredno i pravodobno,

3. ako porezni obveznik
podatke za oporezivanje ne može dokazati vjerodostojnom dokumentacijom,

4. ako porezni obveznik
odbije sudjelovati u poreznom postupku ili onemogućava provedbu poreznog
postupka.

(3) Pri utvrđivanju porezne
osnovice procjenom, porezno tijelo polazit će od:

1. raspoložive uredne
poslovne dokumentacije, ako ona postoji a nije proknjižena,

2. raspoložive uredne
poslovne dokumentacije o poslovanju u određenom razdoblju kraćem od razdoblja
oporezivanja (dnevnim, tjednim ili mjesečnim primicima), tako da se na temelju
podataka o tom dijelu poslovanja procijeni porezna osnovica određenog
razdoblja,

3. podataka i činjenica o
ostvarenim primicima (dnevnim, tjednim ili mjesečnim) utvrđenih očevidom ili
inspekcijskim nadzorom, tako da se na temelju tih podataka procijeni porezna
osnovica određenog razdoblja,

4. usporedbe iskazanih
primitaka s primicima drugih poreznih obveznika koji obavljaju istu djelatnost
na istoj ili sličnoj lokaciji ili usporedbe s prosječnim primitkom više
poreznih obveznika iste djelatnosti na istoj ili sličnoj lokaciji,

5. podataka o mogućnostima
isporuka dobara ili obavljanja usluga (instaliranog kapaciteta), utvrđenih
očevidom ili inspekcijskim nadzorom.

(4) Osnovica poreza na dohodak, odnosno dobit fizičkih osoba može se
procjenom utvrditi i kao razlika između izdataka poreznog obveznika za privatne
potrebe i/ili stečene privatne imovine i prijavljenog dohotka, odnosno dobiti,
ako se za tu razliku ne može dokazati da je oporezivana.

(5) Porezno tijelo po slobodnoj ocjeni odlučuje koje će mjerilo ili više
njih, iz stavka 3. i 4. ovoga članka, koristiti za procjenu porezne osnovice.

ProduŽetak roka

 Članak 80.

(1) Rok koji određuje porezno tijelo može se na zahtjev osobe kojoj je
određen produljiti. Produljeni rok može trajati najdulje onoliko koliko je
trajao rok koji se produljuje i ne može se ponovno produljivati.

(2) Pisani zahtjev za produljenje roka iz stavka 1. ovoga članka mora se
podnijeti prije isteka roka.

(3) O zahtjevu za produljenje roka porezno tijelo odlučuje zaključkom.

(4) Protiv zaključka iz stavka 3. ovoga članka nije dopuštena žalba.

(5) Porezno tijelo može produljenje roka uvjetovati davanjem sredstava
osiguranja plaćanja.

Povrat u prijaŠnje stanje

 Članak 81.

(1) Ako je porezni obveznik
iz opravdanih razloga propustio izvršiti neku radnju u zakonskom roku ili u
roku koji je odredilo porezno tijelo i zbog tog propuštanja trpi posljedicu,
dopustit će se na njegov zahtjev povrat u prijašnje stanje. Propuštanje roka od
strane zastupnika ide na teret poreznog obveznika.

(2) Zahtjev za povrat u
prijašnje stanje podnosi se u roku od osam dana od dana kada je prestao razlog
koji je uzrokovao propuštanje, odnosno od dana kada je doznao za uzrok. Razlozi
kojima se obrazlaže zahtjev moraju se učiniti vjerojatnim.

(3) O zahtjevu za povrat u
prijašnje stanje porezno tijelo odlučuje zaključkom.

(4) Protiv zaključka iz
stavka 3. ovoga članka nije dopuštena žalba, osim ako je zahtjev za povrat u
prijašnje stanje podnijet zbog propuštenog roka za žalbu na porezno rješenje.

(5) Nakon isteka tri mjeseca
od propuštenog roka porezni obveznik ne može podnijeti zahtjev za povrat u
prijašnje stanje.

(6) Iznimno od stavka 5.
ovoga članka, porezni obveznik može podnijeti zahtjev za povrat u prijašnje
stanje i izvršiti propuštenu radnju i nakon isteka tri mjeseca od propuštenog
roka, ako je u tome bio prije isteka tog roka spriječen višom silom.

7. Utvrđivanje poreza

Porezno rjeŠenje

 Članak 82.

(1) Porezno tijelo na temelju činjenica utvrđenih u poreznom postupku donosi
porezno rješenje.

(2) Porezno tijelo donijet će rješenje o utvrđivanju visine porezne
obveze i kada se porezni obveznik u cijelosti ili djelo­mič­no oslobađa od
plaćanja poreza.

(3) Iznimno porezno rješenje se ne mora donijeti u slučaje­vima
utvrđenim ovim Zakonom.

Posebni sluČajevi nedonoŠenja poreznog rjeŠenja

 Članak 83.

(1) Porezno tijelo ne mora donijeti porezno rješenje ako bi troškovi
utvrđivanja i naplate poreza bili nesrazmjerni naplaćenom porezu.

(2) U slučaju pogrešno utvrđene visine porezne obveze porezno se
rješenje ne mora mijenjati ako bi povećani iznos poreza bio nesrazmjeran
troškovima postupka izmjene rješenja.

Oblik i sadrŽaj poreznog rjeŠenja

 Članak 84.

(1) Porezno rješenje donosi
se u pisanom obliku i mora se kao takvo označiti.

(2) Porezno rješenje mora
sadržavati:

1. naziv poreznog tijela,
broj i datum rješenja,

2. uvod, izreku i obrazloženje,

3. uputu o pravnom lijeku,

4. potpis ovlaštene osobe i
otisak pečata.

(3) Izreka poreznog rješenja
osobito sadrži vrstu poreza, poreznu osnovicu, poreznu stopu i iznos utvrđenog
poreza, razdoblje oporezivanja, nalog za uplatu poreza, rokove i uvjete.

Privremeno porezno rjeŠenje

 Članak 85.

(1) Ako se rješenje o
utvrđivanju poreza donosi na temelju podataka iskazanih u poreznoj prijavi
poreznog obveznika, a porezno tijelo nije prethodno provelo postupak provjere
činjenica bitnih za donošenje tog rješenja takvo je rješenje privremeno.

(2) Privremeno porezno
rješenje mora biti kao takvo označeno.

(3) Privremeno rješenje
smatra se u pogledu pravnih lijekova i izvršenja samostalnim rješenjem.

(4) Po okončanju postupka
oporezivanja porezno tijelo donijet će rješenje kojim se zamjenjuje privremeno
rješenje i konačno utvrđuje porezna obveza, najkasnije u roku od godine dana od
dana dostave privremenog rješenja poreznom obvezniku.

(5) Ako porezno tijelo u roku
iz stavka 4. ovoga članka ne donese rješenje kojim se zamjenjuje privremeno
rješenje, porezna obveza utvrđena privremenim rješenjem smatrat će se i konačno
utvrđenom poreznom obvezom.

Privremeno utvrĐivanje poreza

 Članak 86.

(1) Ako postoji sumnja glede vlasništva nad nekim predmetom ili glede
njegove vrijednosti koja se može otkloniti tek nekim drugim postupkom ili
radnjom, porezno tijelo će privremenim rješenjem utvrditi poreznu obvezu.

(2) Rok za donošenje rješenja kojim se konačno utvrđuje porezna obveza
iz stavka 1. ovoga članka je tri godine od dana donošenja privremenog rješenja.

ObraČunska prijava

 Članak 87.

Ako je propisano da se porez prijavljuje obračunskom prijavom, tada se
porez utvrđuje rješenjem ako je to zakonom propisano ili ako se njime utvrđuje
drukčiji iznos poreza od onoga koji je porezni obveznik sam obračunao ili ako
porezni obveznik nije predao obračunsku prijavu.

ZaŠtita prava poreznih obveznika pri poniŠtavanju, ukidanju ili izmjeni
poreznog rjeŠenja

 Članak 88.

Porezno tijelo ne može poništiti, ukinuti ili izmijeniti porezno
rješenje na štetu poreznog obveznika zbog toga što je Ustavni sud Republike
Hrvatske utvrdio da je propis na kojem se zasnivalo dotadašnje utvrđivanje poreza
neustavan ili nezakonit.

RjeŠenje o naplati poreza na osnovi jamstva

 Članak 89.

(1) Na rješenja o
naplati poreza na osnovi jamstva primjenjuju se odredbe ovoga Zakona o poreznim
rješenjima.

(2) Rješenje o
naplati poreza na osnovi jamstva ne može se donijeti:

1. ako poreznom
obvezniku utvrđena porezna obveza nije dospjela ili je otpisana, ili

2. ako je za porez
koji je utvrđen poreznom dužniku nastupila zastara prava na naplate.

8. Porezna zastara

Zastara

 Članak 90.

(1) Pravo poreznog tijela na utvrđivanje
porezne obveze i kamata, pokretanje prekršajnog postupka, naplatu poreza,
kamata, troškova ovrhe i novčanih kazni, te pravo poreznog obveznika na povrat
poreza, kamata, troškova ovrhe i novčanih kazni zastarijeva za tri godine
računajući od dana kada je zastara počela teći.

(2) Zastara prava na utvrđivanje porezne
obveze i kamata počinje teći nakon isteka godine u kojoj je trebalo utvrditi
porezne obveze i kamate.

(3) Zastara prava na pokretanje prekršajnog
postupka počinje teći nakon isteka godine u kojoj je počinjen prekršaj.

(4) Zastara prava na naplatu poreza, kamata,
troškova ovrhe i novčanih kazni počinje teći istekom godine u kojoj je porezni
obveznik sam utvrdio poreznu obvezu ili nakon isteka godine u kojoj je porezno
tijelo utvrdilo poreznu obvezu, kamate, troškove ovrhe i novčanu kaznu.

(5) Zastara prava na povrat poreza, kamata,
troškova ovrhe i novčanih kazni počinje teći istekom godine u kojoj je porezni
obveznik stekao pravo na povrat.

(6) Ako ovim Zakonom nije drukčije propisano na poreznu zastaru
primjenjuje se Zakon o obveznim odnosima.

Prekid zastare

 Članak 91.

(1) Tijek zastare prekida se svakom službenom radnjom poreznog tijela
usmjerenom na utvrđivanje ili naplatu poreza, kamata, troškova ovrhe i novčanih
kazni, koja je dostavljena na znanje poreznom obvezniku.

(2) Tijek zastare prekida se svakom radnjom poreznog obveznika
dostavljeno na znanje poreznom tijelu radi ostvarenja prava na povrat poreza
naplaćenog bez pravne osnove ili više plaćenog poreza, kamata, troškova ovrhe i
novčanih kazni.

(3) Nakon poduzetih radnji iz stavka 1. ili 2. ovoga članka zastarni rok
počinje ponovno teći.

Apsolutna zastara

 Članak 92.

Apsolutni rok zastare prava poreznog tijela na utvrđivanje porezne
obveze i kamata, pokretanje prekršajnog postupka, naplatu poreza, kamata,
troškova ovrhe i novčanih kazni, te prava poreznog obveznika na povrat poreza,
kamata, troškova ovrhe i novčanih kazni nastupa za šest godina računajući od
dana kada je zastara počela prvi put teći.

9. Pravna pomoć u poreznim stvarima

Pojam pravne pomoĆi u poreznim stvarima

 Članak 93.

Pravna pomoć u smislu ovoga Zakona je pomoć koju tijela državne uprave,
područne (regionalne) samouprave i lokalne samouprave pružaju poreznom tijelu u
obliku obavijesti ili primjene određene mjere na temelju zahtjeva poreznog
tijela a koje su tom tijelu potrebne za provedbu poreznog postupka.

Preduvjeti i opseg pruŽanja pravne pomoĆi

 Članak 94.

(1) Porezno tijelo može zamoliti za pravnu pomoć osobito:

1. ako prema propisima ne može
samo obaviti službenu radnju,

2. ako nedostaju uređaji
potrebni za obavljanje službene radnje,

3. ako bi službenu radnju
moglo obaviti samo uz bitno veći trošak nego zamoljeno tijelo.

(2) Ako zamoljeno tijelo
odbije pružiti zatraženu pomoć, o obvezi pružanja pravne pomoći odlučuje više
nadležno tijelo ili ako ono ne postoji, nadzorno tijelo.

MeĐunarodna pravna pomoĆ

 Članak 95.

(1) Pod međunarodnom pravnom pomoći, u smislu ovoga Zakona, smatra se
pravo poreznog tijela da se u rješavanju odre­đenoga poreznog slučaja za pomoć
obrati inozemnom poreznom tijelu.

(2) Pružanje međunarodne pravne pomoći temelji se na međunarodnim
ugovorima.

(3) Ako nije sklopljen međunarodni ugovor pravna pomoć pružit će se pod
uvjetima:

1. ako postoji uzajamnost,

2. ako se država primateljica pravne pomoći
obveže da će primljene obavijesti i dokumentaciju koristiti samo u svrhu
poreznog, kaznenog, prijestupovnog i prekršajnog postupka te da će one biti
dostupne samo onim osobama, tijelima uprave ili sudovima koji su nadležni za
određeni porezni predmet ili progon poreznoga, kaznenog, prijestupovnog ili
prekršajnog djela,

3.  ako
država kojoj se pruža pomoć izrazi spremnost da kod po­reza na dohodak, dobit i
imovinu sporazumno izbjegne može­bitno dvostruko oporezivanje odgovarajućim
razgrani­čenjem temelja oporezivanja i

4. ako udovoljenje zamolbi ne ugrožava javni
poredak ili druge bitne interese Republike Hrvatske, te da ne postoji opasnost
odavanja trgovinske, industrijske, tehnološke ili profesionalne tajne ili
poslovnog postupka, koji bi se udovoljenjem toj zamolbi razotkrili te da
tuzemnom poreznom obvezniku neće nastati šteta nespojiva sa svrhom pravne
pomoći.

(4) Prije dostavljanja obavijesti i
dokumentacije u inozemstvo, osobi na koju se predmetna dokumentacija i
obavijesti odnose, treba omogućiti da se o tome očituje.

Obveze tijela drŽavne uprave, podruČne (regionalne) samouprave i
lokalne samouprave

 Članak 96.

Tijela državne uprave, područne (regionalne) samouprave i lokalne
samouprave dužni su poreznom tijelu priopćiti činjenice koje su doznali
obavljajući poslove iz svog djelokruga, a koje ukazuju na mogućnost da nije
plaćen porez.

10. Inspekcijski nadzor

Pojam inspekcijskog nadzora

 Članak 97.

(1) Porezna tijela provode inspekcijski nadzor sukladno zakonu kojim se
uređuje pojedina vrsta poreza.

(2) Inspekcijski nadzor u smislu ovoga Zakona je dio porezno-pravnog
odnosa u kojem porezno tijelo provodi postupak radi provjere i utvrđivanja
činjenica bitnih za oporezivanje kod poreznih obveznika i drugih osoba.

Dopustivost inspekcijskog nadzora

 Članak 98.

Inspekcijski nadzor može se obavljati kod svih poreznih ob­veznika i
drugih osoba koje raspolažu činjenicama i dokazima bitnim za oporezivanje.

Predmet inspekcijskog nadzora

 Članak 99.

(1) Inspekcijski nadzor obuhvaća opsežnu i
podrobnu provjeru svih činjenica bitnih za oporezivanje poreznog obveznika
(puni nadzor).

(2) Ovisno o
okolnostima, inspekcijski nadzor može se ograničiti na provjeru pojedinih
poslova ili činjenica bitnih za oporezivanje (skraćeni nadzor).

(3) Inspekcijski
nadzor obuhvaća provjeru jedne ili više vrsta poreza i jedno ili više razdoblja
oporezivanja.

(4) Ako je
poduzetnik fizička osoba, inspekcijski nadzor može obuhvaćati i one činjenice
koje nisu u vezi s njegovom gospodarstvenom djelatnošću.

(5) Inspekcijski nadzor društava kapitala ili društava osoba obuhvaća i
provjeru odnosa između vlasnika društva i društva bitnih za oporezivanje.

Razdoblje inspekcijskog nadzora

 Članak 100.

(1) Inspekcijski nadzor može se obavljati za
razdoblje za koje nije nastupila zastara prava na utvrđivanje porezne obveze.

(2) Inspekcijski
nadzor kod velikih poreznih obveznika mora se nastaviti na posljednje razdoblje
oporezivanja obuhvaćeno prethodnim inspekcijskim nadzorom (nastavljeni nadzor).

(3) Veliki porezni
obveznik u smislu ovoga Zakona je porezni obveznik koji ima godišnju poreznu
obvezu, po svim vrstama poreza, u iznosu većem od 50.000.000,00 kuna, kao i
povezana društva iz članka 41. stavka 2. ovoga Zakona.

(4) Inspekcijski
nadzor kod ostalih poreznih obveznika u pravilu obuhvaća posljednje razdoblje
oporezivanja za koja je podnesena porezna prijava.

(5) Inspekcijski
nadzor iz stavka 4. ovoga članka mora se proširiti na prethodna razdoblja
oporezivanja ako postoje činjenice koje ukazuju da bi se proširenim
inspekcijskim nadzorom mogao bitnije izmijeniti iznos utvrđene porezne obveze.

Osobe ovlaŠtene za obavljanje inspekcijskog
nadzora

 Članak 101.

Inspekcijski nadzor provode inspektori i drugi
državni službenici ovlašteni za provedbu nadzora, kad je to određeno zakonom
kojim se uređuje pojedina vrsta poreza.

NaČela odabira poreznih obveznika za inspekcijski nadzor

 Članak 102.

(1) Porezno tijelo
odlučuje kod kojeg će poreznog obveznika provoditi inspekcijski nadzor,
polazeći od načela da se nad velikim poreznim obveznicima mora provoditi puni i
nastavljeni inspekcijski nadzor. Kod ostalih poreznih obveznika nadzor treba
provoditi tako da svi porezni obveznici budu podjednako obuh­vaćeni nadzorom.

(2) Porezni
obveznik ne može utjecati na odluku poreznog tijela o odabiru poreznih
obveznika kod kojih će se provoditi inspekcijski nadzor.

Nalog za inspekcijski nadzor

 Članak 103.

(1) Predmet i razdoblje inspekcijskog nadzora određuje porezno tijelo
nalogom.

(2) Nalog za inspekcijski
nadzor mora se izdati u pisanom obliku, te osim podataka iz članka 50. stavka
4. ovoga Zakona, mora sadržavati razdoblje koje je predmet nadzora, vrste
poreza, vrijeme početka nadzora i imena ovlaštenih osoba za provođenje nadzora,
obvezu sudjelovanja poreznog obveznika u postupku te pravo na prigovor.

Dostava naloga za inspekcijski nadzor

 Članak 104.

(1) Nalog za inspekcijski nadzor dostavlja se poreznom obvezniku i to:

1. velikom poreznom obvezniku 30 dana prije početka inspekcijskog
nadzora,

2. ostalim poreznim obveznicima 15 dana prije početka inspekcijskog
nadzora.

(2) Iznimno stavak 1. ovoga članka se ne primjenjuje ako bi se time
ugrozila svrha inspekcijskog nadzora. U tom slučaju nalog za inspekcijski
nadzor predaje se poreznom obvezniku neposredno prije početka nadzora.

(3) Porezno tijelo može odgoditi početak provedbe inspekcijskog nadzora,
ako porezni obveznik podnese prigovor u roku od osam dana od dana primitka
naloga i u njemu navede opravdane razloge za odgodu nadzora, osim u slučajevima
iz stavka 2. ovoga članka.

(4) Odluka o prigovoru donosi se u obliku zaključka protiv kojeg nije
dopuštena žalba.

Tijek inspekcijskog nadzora

 Članak 105.

(1) Prije početka inspekcijskog nadzora osoba ovlaštena za njegovu
provedbu mora se predstaviti poreznom obvezniku predočenjem službene iskaznice.
Mjesto, nadnevak i vrijeme početka inspekcijskog nadzora moraju se unijeti u
zapisnik o inspekcijskom nadzoru.

(2) Ako porezni obveznik smatra da se inspekcijski nadzor ne provodi u
skladu s nalogom za inspekcijski nadzor, ima pravo tijekom provedbe tog nadzora
podnijeti prigovor poreznom tijelu koje je izdalo nalog. Čelnik poreznog tijela
dužan je u roku od tri dana donijeti odluku o prigovoru i dostaviti je poreznom
obvezniku.

(3) Odluka o prigovoru donosi se u obliku zaključka protiv kojeg nije
dopuštena žalba.

Mjesto i vrijeme provoĐenja inspekcijskog nadzora

 Članak 106.

(1) Inspekcijski nadzor provodi se u poslovnim prostorijama poreznog
obveznika. Porezni obveznik u tu svrhu mora staviti na raspolaganje
odgovarajuće mjesto za rad i potrebna pomagala.

(2) Ako ne postoji poslovni
prostor koji je pogodan za obavljanje inspekcijskog nadzora, nadzor se obavlja
u službenim prostorijama poreznog tijela ili uz pristanak poreznog obveznika u
njegovim stambenim prostorijama. Ako se inspekcijski nadzor ne obavlja u
poslovnim prostorijama, osoba ovlaštena za provedbu nadzora dužna je poslovne
prostorije razgledati i o tome sastaviti zabilješku.

(3) Ovlaštena osoba za nadzor
ima pravo stupiti na zemljište i u poslovne prostorije u kojima porezni
obveznik obavlja djelatnost te ih pregledati. Poreznom obvezniku ili njegovu
opunomo­ćeniku ili zastupniku, mora omogućiti nazočnost pri pregledavanju
poslovnih prostorija.

(4) Inspekcijski nadzor
obavlja se tijekom uobičajenog radnog vremena. Obavljanje nadzora izvan tog
vremena dopustivo je ako porezni obveznik na to pristane ili ako to bezuvjetno
nalaže svrha nadzora.

(5) Ako se započeta radnja u
postupku inspekcijskog nadzora ne može završiti tijekom radnog vremena poreznog
obveznika, a porezni obveznik ne pristane na nastavak obavljanja nadzora nakon
redovnoga radnog vremena, porezno tijelo može izvršiti privremeno pečaćenje
poslovnog ili skladišnog prostora.

(6) Mjera privremenog
pečaćenja iz stavka 5. ovoga članka, može trajati najdulje do početka radnog
vremena poreznog obveznika prvog idućeg radnog dana.

(7) O privremenoj mjeri iz
stavka 5. ovoga članka donosi se zaključak protiv kojeg nije dopuštena žalba.

NaČela inspekcijskog nadzora

 Članak 107.

(1) Inspekcijski nadzor treba
obavljati jednakom pozornošću u pogledu svih bitnih činjenica kako onih koje
idu na štetu tako i onih u korist poreznog obveznika.

(2) Inspekcijski nadzor treba
usmjeriti na bitne činjenice koje mogu konačno povećati ili smanjiti poreznu
obvezu ili dovesti do znatnije podjele porezne obveze na više razdoblja
oporezivanja te njegovo trajanje ograničiti na nužnu mjeru.

Obveza sudjelovanja poreznog obveznika u provedbi inspekcijskog nadzora

 Članak 108.

(1) Porezni obveznik je dužan sudjelovati u
utvrđivanju činjeničnog stanja bitnog za oporezivanje na način da daje
obavijesti, predočava evidencije, poslovne knjige, poslovnu dokumentaciju i
druge isprave ili imenovati osobu koja će to raditi u njegovo ime.

(2) Ako obavijesti
poreznog obveznika ili imenovane osobe nisu dostatne, ovlaštena osoba za
inspekcijski nadzor može zatražiti od poreznog obveznika da imenuje i druge
osobe za davanje obavijesti. Ovlaštena osoba za inspekcijski nadzor može zatražiti
obavijesti od drugih zaposlenika poreznog obveznika ili od trećih osoba.

(3) Osobe iz
stavka 2. ovoga članka koje daju obavijesti u postupku inspekcijskog nadzora dužne
su dati obavijesti ovlaš­tenoj osobi za inspekcijski nadzor, bez pisanog
zahtjeva.

Postupak u sluČaju sumnje zbog poreznog kaznenog djela, prijestupa i
prekrŠaja

 Članak 109.

Ako se tijekom inspekcijskog nadzora pojavi sumnja da je porezni
obveznik počinio kazneno djelo, prijestup ili prekršaj ovlaštena osoba obvezna
je podnijeti prijavu nadležnom tijelu.

Pravo poreznog obveznika na obavijest o ishodima inspekcijskog nadzora

 Članak 110.

O ishodu inspekcijskog nadzora, prije sačinjavanja zapisnika, treba
izvijestiti poreznog obveznika ili osobu koju je on imenovao i raspraviti
sporne činjenice, pravne ocjene, zaključke, te njihove učinke na utvrđivanje
porezne obveze i o tome sačiniti zabilješku.

Zapisnik o inspekcijskom nadzoru

 Članak 111.

(1) O inspekcijskom nadzoru sastavlja se zapisnik.

(2) Zapisnik treba sadržavati uz podatke iz članka 50. stavak 4. ovoga
Zakona i: mjesto, nadnevak i početak nadzora, opis radnji, činjenica i dokaza
provedenih u postupku, te druge podatke o tijeku i ishodu nadzora, a naročito
činjenice koje su bitne za promjenu porezne obveze i zbrojni iskaz utvrđenih
promjena poreznih obveza. Zapisnik se mora voditi uredno u njemu se ništa ne
smije dodati ili mijenjati, prekrižena mjesta moraju ostati čitljiva, ako
zapisnik sadrži više listova, svaka stranica mora biti označena rednim brojem i
potpisana.

(3) Na zapisnik o inspekcijskom nadzoru porezni obveznik ima pravo
podnijeti prigovor, u roku koji ne može biti kraći od pet, a niti dulji od
dvadeset dana računajući od dana primitka zapisnika.

(4) Porezno tijelo dužno je
razmotriti prigovor na zapisnik, te ako prigovor ne usvoji, razloge neusvajanja
treba navesti u obrazloženju poreznog rješenja.

(5) Ako su prigovorom
iznesene nove činjenice i materijalni dokazi zbog kojih bi trebalo promijeniti
činjenično stanje utvrđeno u zapisniku ili izmijeniti ranije pravne ocjene,
porezno tijelo će o takvim činjenicama i materijalnim dokazima ili novim pravnim
ocjenama sastaviti dopunski zapisnik. Na dopunski zapisnik ne može se podnijeti
prigovor.

(6) Na temelju činjenica
navedenih u zapisniku i dopunskom zapisniku o inspekcijskom nadzoru donosi se
porezno rješenje.

(7) Rješenje iz stavka 6.
ovoga članka donosi se najkasnije u roku od 60 dana od dana uručenja zapisnika
ili dopunskog zapisnika o inspekcijskom nadzoru.

(8) Ako se na temelju
zapisnika o inspekcijskom nadzoru utvrdi da nema osnove za izmjenu porezne
obveze, tada se o toj činjenici pisano izvješćuje poreznog obveznika.

Obavijesti o inspekcijskom nadzoru

 Članak 112.

Ako ovlaštene osobe tijekom inspekcijskog nadzora utvrde činjenice koje
su značajne za oporezivanje drugih osoba, tada će o tome obavijestiti nadležno
porezno tijelo.

11. Plaćanje poreza i kamata

NaČin i vrijeme plaĆanja

 Članak 113.

(1) Porez i kamate po osnovi poreznog duga, uplaćuju se na propisane
uplatne račune putem banaka i drugih financijskih organizacija ovlaštenih za
obavljanje poslova platnog prometa.

(2) Porezi i kamate iz stavka
1. ovoga članka smatraju se pla­ćeni danom kad je banka ili druga financijska
organizacija ovlaš­te­na za obavljanje poslova platnog prometa kod koje se vode
uplatni računi primila uplatu.

(3) Vraćanje plaćenog poreza
bez pravne osnove i pripa­dajućih kamata pravnim i fizičkim osobama obavlja se
bezgotovinski ili propisanim sredstvima gotovinskog plaćanja.

(4) Pri povratu poreza i
pripadajućih kamata danom plaćanja smatra se:

1. kod bezgotovinskog plaćanja dan kada su sredstva pristigla u korist računa
banke ili druge financijske organizacije ovlaštene za platni promet vjerovnika,

2. kod gotovinskog plaćanja dan s kojim je za navedenu isplatu terećen
račun proračuna.

(5) Povrat preplaćenog poreza i poreza plaćenog bez pravne osnove
zajedno s kamatama porezno tijelo je dužno vratiti osobi koja ga je platila,
odnosno osobi kojoj je pravo na povrat poreza ustupljeno.

(6) Iznimno povrat iz stavka 5. ovoga članka se neće izvršiti ako je
porezno tijelo prethodno utvrdilo da porezni obveznik ima dospjelih, a
neplaćenih poreza ili drugih javnih davanja koje naplaćuje porezno tijelo.

Redoslijed plaĆanja

 Članak 114.

(1) Ako porezni obveznik duguje poreze, kamate i troškove ovrhe iz
uplaćenog iznosa najprije se naplaćuju kamate i troškovi ovrhe, a nakon toga glavni
porezni dug.

(2) Ako porezni obveznik duguje više vrsta poreza, a uplaćeni iznos nije
dostatan za plaćanje ukupnog poreznog duga, tada se pojedine vrste poreza
naplaćuju po redoslijedu njihova dospijeća.

(3) Kod iznosa koji dospijevaju istodobno redoslijed naplate određuje
porezno tijelo.

(4) Ako porezni obveznik izvrši uplatu obveze iz koje se ne može sa
sigurnošću utvrditi vrsta obveze koja se plaća, porezno tijelo će s tom uplatom
postupiti na način propisan u stavku 1. ili 2. ili 3. ovoga članka.

Prijeboj

 Članak 115.

(1) Na prijeboj međusobnih poreznih dugova iz porezno-
-dužničkog odnosa primjenjuje se Zakon o obveznim odnosima, ako ovim Zakonom
nije drukčije određeno.

(2) Porezni obveznik može prebijati porezne dugove iz porezno-dužničkog
odnosa samo s nespornim ili pravomoćno utvr­đe­nim poreznim obvezama.

OpĆe odredbe o kamatama

 Članak 116.

(1) Na iznos manje ili više plaćenog poreza
obračunavaju se i plaćaju kamate u skladu sa Zakonom o zateznim kamatama, ako
ovim Zakonom nije drukčije propisano.

(2) Dospijeće pojedine vrste poreza utvrđuje
se posebnim zakonom.

(3) Kamate se obračunavaju od dana dospijeća
porezne obveze.

(4) Na iznos dužnih
kamata ne obračunavaju se kamate.

(5) Na plaćene
poreze bez pravne osnove kamate se obra­ču­navaju počevši s 15-tim danom od
dana primitka zahtjeva za povrat, a ako je temelj povrata poreza poništeno,
izmijenjeno ili ukinuto rješenje ili drugi akt o zaduženju, obračun kamata
počinje teći od dana uplate poreza.

(6) Ako se tijekom inspekcijskog nadzora
utvrdi razlika porezne obveze, kamata se obračunava od dana kada je tu poreznu
obvezu porezni obveznik bio dužan platiti.

Kamata na porezni dug Čije je plaĆanje odgoĐeno

 Članak 117.

(1) Ako je naplata poreznog duga odgođena, kamata se obračunava i za
vrijeme trajanja odgode.

(2) Ako je naplata poreznog duga privremeno odgođena zbog obustave
izvršenja konačnog poreznog akta, kamata se obračunava i za vrijeme obustave
izvršenja poreznog akta.

Odgoda naplate poreznog duga iz porezno--duŽniČkog odnosa

 Članak 118.

(1) Porezno tijelo može, na zahtjev poreznog
obveznika, u cijelosti ili djelomično odgoditi naplatu poreznog duga iz
porezno-dužničkog odnosa pod uvjetom:

1. da naplata poreznog duga na dan dospijeća
za poreznog obveznika predstavlja neprimjereno opterećenje ili

2. da naplata poreznog duga na dan dospijeća
nanosi bitne gospodarstvene štete poreznom obvezniku.

(2) O odgodi naplate poreznog duga iz stavka
1. ovoga članka na osnovi pisanog i obrazloženog zahtjeva poreznog obveznika i
pisanog prijedloga pročelnika područnog ureda nadležnog prema prebivalištu ili
uobičajenom boravištu ili sjedištu poreznog obveznika, rješenjem odlučuje
ravnatelj Porezne uprave.

(3) Rješenjem iz stavka 2. ovoga članka
naplata poreznog duga može se odgoditi jednokratno ili odobriti plaćanje
poreznog duga u obrocima, ali najdulje do 10 mjeseci.

(4) Ako se porezni obveznik ne pridržava
rokova iz rješenja o odgodi plaćanja poreza, porezno tijelo ukinut će rješenje
o odgodi i pokrenut će postupak ovrhe.

Prodaja ili otpis poreznog duga iz porezno--duŽniČkog odnosa

 Članak 119.

(1) Osim u slučajevima utvrđenim ovim Zakonom,
Vlada Republike Hrvatske može na prijedlog ministra financija donijeti odluku o
prodaji ili otpisu poreznog duga iz porezno-dužničkog odnosa.

(2) U postupku preustroja stečajnog dužnika
ministar financija ovlašten je raspolagati pravima poreznog tijela iz
porezno-dužničkog odnosa.

12. Sredstva osiguranja naplate poreznog duga

Osiguranje naplate poreznog duga

 Članak 120.

  Porezno tijelo može tražiti od
poreznog obveznika ili poreznog jamca da dade sredstva osiguranja plaćanja
poreza, kao uvjet za odgodu naplate poreznog duga.

Vrste sredstava osiguranja naplate

 Članak 121.

(1) Naplata poreznog duga iz porezno-dužničkog odnosa može se osigurati:

1. neopozivom garancijom banke ili druge financijske organizacije
ovlaštene za obavljanje platnog prometa koju odredi porezno tijelo,

2. zalogom vrijednosnih papira - vrijednosnica (vlasničkih i
vjerovničkih) i tražbina (uključivo i tražbine po osnovi udjela u kapitalu),

3. založnim pravom na nekretninama i pravima građenja,

4. jamstvom druge osobe koja ispunjava uvjete navedene u stavku 2. ovoga
članka.

(2) Osoba koja svojim jamstvom osigurava naplatu poreznog duga mora biti
vlasnik imovine koja odgovara visini poreznog duga.

(3) Skladište robe smatra se dostatnim osiguranjem za naplatu porezne
obveze koju treba platiti na tu robu.

Naplata iz sredstava osiguranja

 Članak 122.

  Ako se porezni obveznik ne
pridržava rokova iz rješenja o odgodi plaćanja, a dana su sredstva osiguranja,
porezno tijelo ukinut će rješenje o odgodi i porezni dug naplatiti iz sredstava
osiguranja naplate.

VI. OVRŠNI POSTUPAK

1. Opće odredbe

Pojam ovrŠnog postupka

 Članak 123.

Ovršni postupak u smislu ovoga Zakona je dio porezno-prav­nog odnosa u
kojem porezno tijelo provodi postupak prisilne naplate poreznog duga na temelju
ovršnih i vjerodostojnih isprava.

NaČela ovrhe

 Članak 124.

(1) Porezno je tijelo dužno u ovršnom postupku primijeniti one ovršne
radnje koje su primjerene u odnosu na visinu poreznog duga.

(2) Pri provedbi ovrhe porezno je tijelo dužno paziti na dostojanstvo
ovršenika.

Ovrhovoditelj i ovrŠenik

 Članak 125.

(1) Ovrhovoditelj je porezno tijelo koje provodi ovrhu.

(2) Ovršenik je porezni dužnik ili njegov jamac od kojega se naplaćuje
porezni dug iz porezno-dužničkog odnosa.

Obveza ovrŠenika

 Članak 126.

  Ovršenik je dužan poreznom
tijelu dati podatke o svojoj imovini i dohotku kako bi porezno tijelo moglo
izvršiti pripremu ovrhe.

OvrŠna isprava

 Članak 127.

(1) Ovrha se provodi na temelju ovršne ili vjerodostojne isprave.

(2) Ovršna isprava iz stavka 1. ovoga članka je rješenje o utvrđivanju
poreza.

(3) Vjerodostojna isprava u smislu stavka 1. ovoga članka je
knjigovodstveni izlist stanja poreznog duga potpisan od ovlaštene osobe poreznog
tijela.

(4) O provođenju ovrhe donosi se rješenje o ovrsi.

(5) Protiv rješenja o ovrsi može se podnijeti žalba u roku od osam dana
od dana dostave rješenja o ovrsi.

(6) Žalba ne odgađa provedbu ovrhe.

SadrŽaj rjeŠenja o ovrsi

 Članak 128.

(1) Rješenje o ovrsi pored podataka iz članka
50. stavak 4. ovoga Zakona mora sadržavati i:

1. naznaku ovršne ili vjerodostojne isprave na
temelju koje se ovrha određuje,

2. visinu porezne obveze i pripadajućih kamata
koje se ovrhom naplaćuju,

3. rok za plaćanje poreznog duga,

4. predmet ovrhe,

5. način provođenja ovrhe,

6. troškove ovrhe i

7. uputu o pravnom lijeku.

(2) Ako je predmet ovrhe plaća, rješenje o
ovrsi mora sadržavati tvrtku ili naziv i sjedište isplatitelja plaće.

(3) Rješenje o ovrsi donosi porezno tijelo
koje je mjesno nad­ležno za naplatu poreza.

Ovrha radi naplate poreznog duga

 Članak 129.

(1) Ovrha se provodi u opsegu koji je potreban za namirenje poreznog
duga iz cjelokupne imovine poreznog obveznika.

(2) Rješenje o ovrsi s nalogom za plaćanje poreznog duga i troš­kova
ovrhe dostavlja se ovršeniku na adresu njegova sjedišta odnosno prebivališta
ili uobičajenog boravišta.

(3) Ako sjedište odnosno prebivalište ili uobičajeno boravište ovr­šenika
nije poznato poreznom tijelu, primijenit će se odredbe članka 17. ovoga Zakona.

Ovrha nad imovinom tijela drŽavne uprave

 Članak 130.

(1) Ovrha nad imovinom tijela državne uprave nije dopuš­tena.

(2) Iznimno od stavka 1. ovoga članka ako je tijelo državne uprave dužnik
poreznog dužnika ovrha je dopuštena.

Ovrha na temelju zamolbe

 Članak 131.

  Ako porezno tijelo provodi
ovrhu na temelju zamolbe drugog tijela državne uprave, tijela jedinice područne
(regionalne) samouprave ili tijela jedinice lokalne samouprave, za pravni
temelj ovrhe odgovorno je tijelo koje je podnijelo zamolbu.

Provedba ovrhe

 Članak 132.

Ovrha se provodi:

1. ako je porezni dug poreznog obveznika dospio,

2. ako je ovršeniku naloženo da u roku od osam dana od dana dostave
rješenja o ovrsi podmiri porezni dug kao i troškove ovrhe,

3. ako ovršenik nije udovoljio nalogu iz rješenja o ovrsi (točka 2.
ovoga stavka),

4. ako je porezno tijelo poduzelo sve mjere da
se porezni dug naplati iz sredstava osiguranja naplate poreznog duga.

Obustava ovrhe

 Članak 133.

Ovrha će se obustaviti po službenoj dužnosti ili na prijedlog ovršenika:

1. ako je ovršna isprava pravomoćno preinačena ili ukinuta ili
poništena,

2. ako prestanu prava i obveze iz porezno-dužničkog odnosa,

3. ako se obustavi izvršenje rješenja o ovrsi,

4. ako se odgodi plaćanje poreznog duga,

5. ako se pokrene stečajni postupak.

Odgoda ovrhe

 Članak 134.

(1) Porezno tijelo može na prijedlog ovršenika u potpunosti ili
djelomice odgoditi ovrhu za najduže šest mjeseci. Odgoda se može odobriti:

1. ako je protiv ovršne isprave podnijeta žalba,

2. ako je podnijet zahtjev za povrat u prijašnje stanje u postupku u
kojem je donijeta ovršna isprava,

3. ako je ovršenik protiv rješenja o ovrsi podnio žalbu ili tužbu.

(2) Porezno tijelo može odgodu ovrhe uvjetovati davanjem sredstava
osiguranja naplate.

(3) Za trajanja odgode ovrhe obračunavaju se kamate.

Otpis dospjeloga poreznog duga

 Članak 135.

(1) Ako se porezni dug ne može naplatiti ni u postupku ovrhe, otpisuje
se kao nenaplativ:

1. ako je ovršenik umro, a nije ostavio pokretnina ni nekretnina iz
kojih se može naplatiti porezni dug,

2. ako je pravna osoba po
okončanju stečaja brisana iz sud­skog registra, a nije protiv odgovorne osobe u
zastarnom roku podnijet zahtjev za plaćanje poreza i kamate iz poreznog jamstva
prema članku 26. ovoga Zakona.

(2) Ako bi izvršenje naplate
poreznog duga dovelo u pitanje osnovne životne potrebe ovršenika i članove
njegova kućanstva, porez se može iznimno, na zahtjev poreznog obveznika,
otpisati u potpunosti ili djelomice.

(3) O otpisu dospjeloga poreznog duga porezno tijelo donosi rješenje na
način propisan člankom 118. stavkom 2. ovoga Zakona.

Primjena drugih zakona

 Članak 136.

Ako ovim Zakonom nije propisano drukčije, na ovrhu se primjenjuje Ovršni
zakon.

2.  Ovrha pljenidbom na
pokretninama, tražbinama i drugim imovinskim pravima

Oblici provoĐenja ovrhe

 Članak 137.

Ovrha pljenidbom provodi se na pokretninama (gotov novac, vrijednosni
papiri - vrijednosnice, gotovi proizvodi, poluproizvodi, sirovine, patenti,
tehnička unapređenja i druga prava) te tražbinama i drugim imovinskim pravima.

Pljenidba novČanih sredstava na ŽiroraČunima i drugim raČunima

 Članak 138.

(1) Pljenidba novčanih sredstava poreznog dužnika kod banke ili druge
financijske organizacije ovlaštene za platni promet provodi se dostavom
rješenja o ovrsi s nalogom banci ili drugoj financijskoj organizaciji
ovlaštenoj za platni promet kod koje porezni dužnik ima žiroračun ili drugi
račun, da sva novčana sredstva zatečena na računu poreznog dužnika, a i ona
koja će prispjeti na taj račun, treba doznačiti na propisane uplatne račune
radi izmirenja porezne obveze.

(2) Rješenje o ovrsi i nalog za plaćanje porezne obveze banka ili druga
financijska organizacija ovlaštena za platni promet izvršava sa žiroračuna i
drugih računa prije svih drugih naloga.

Pljenidba traŽbine ovrŠenika

 Članak 139.

(1) Ako je predmet pljenidbe dospjela novčana tražbina ovršenika, tada
će ovrhovoditelj naložiti dužniku ovršenika da dužni iznos u roku od 15 dana
umjesto ovršeniku uplati u korist propisanih uplatnih računa radi plaćanja
poreznog duga ovršenika. Primjerak rješenja o ovrsi s nalogom mora se dostaviti
i ovršeniku.

(2) Ako dužnik ovršenika u
roku od 15 dana od dana primitka naloga nije osporio tražbinu iz stavka 1.
ovoga članka, a niti izvršio nalog poreznog tijela, porezno tijelo će donijeti
rješenje o pljenidbi njegovih novčanih sredstava u skladu s člankom 138. ovoga
Zakona. U rješenju o pljenidbi tražbine treba naznačiti broj računa i druge
podatke potrebne za pravilnu uplatu i evidentiranje tako naplaćenog poreza.

(3) Ako tražbina ovršenikova
dužnika u trenutku kada je ovršenikov dužnik primio nalog iz stavka 1. ovoga
članka nije dospjela, po njenoj dospjelosti, dužan je navedeni iznos uplatiti u
skladu sa stavkom 1. ovoga članka.

(4) Pri pljenidbi tražbine
koja je osigurana založnim pravom na nekretnini upisanom u zemljišne knjige ili
terećenjem broda ili zrakoplova upisom u tuzemni ili inozemni registar, donosi
se rješenje s nalogom za uknjižbu nekretnine u korist poreznog tijela.
Pljenidba se smatra provedenom kada se upis provede u zemljišnoj knjizi ili
registru.

(5) Tražbine po osnovi mjenica i drugih vrijednosnih papira
(vrijednosnica) koje se mogu prenijeti naleđem (indosamentom) plijene se na
način da ovrhovoditelj iste uzme u posjed.

(6) Na pljenidbu tražbine koju poslodavatelj
ima prema zaposleniku na temelju danih robnih, potrošačkih i drugih kredita
odgovarajuće se primjenjuju odredbe ovoga Zakona, o pljenidbi plaće.

(7) Ako je predmet
pljenidbe dospjela novčana tražbina ovršenika - zaposlenika tada će
ovrhovoditelj rješenjem naložiti ovršenikovom dužniku - poslodavatelju da plaću
ovršenika isplati u korist propisanih uplatnih računa uzimajući u obzir izuzeća
propisana člankom 140. ovoga Zakona. Primjerak rješenja dostavlja se ovršeniku -
zaposleniku i ovršenikovom dužniku – poslodavatelju.

(8) Ako ovršenikov
dužnik – poslodavatelj u roku od 15 dana od primitka rješenja iz stavka 7.
ovoga članka nije osporio tražbinu ovršenika – zaposlenika a pri isplati plaće
nije izvršio nalog poreznog tijela, porezno tijelo će donijeti rješenje o
pljenidbi njegovih novčanih sredstava u iznosu dospjelih tražbina ovršenika –
zaposlenika u skladu s člankom 138. ovoga Zakona.

(9) Novčane tražbine
mogu se plijeniti iako nisu dospjele.

Nepljenjive traŽbine

 Članak 140.

U postupku ovrhe ne mogu se
plijeniti sljedeće ovršenikove tražbine:

1. po osnovi plaće i s plaćom
izjednačenih primanja do visine osobnog odbitka,

2. novčana primanja koja su
izuzeta od oporezivanja.

Obveza oČitovanja duŽnika ovrŠenika

 Članak 141.

Dužnik ovršenika
mora ovrhovoditelja u roku od 15 dana od dana primitka rješenja o ovrsi na tražbini
ovršenika obavijestiti o tome:

1. priznaje li tražbinu
kao utemeljenu,

2. koja prava
prema tražbini polažu druge osobe,

3. je li i zbog
kojih prava tražbina već zaplijenjena za druge vjerovnike.

Prodaja vlasniČkih i vjerovniČkih vrijednosnih papira (vrijednosnica)

 Članak 142.

(1) Zaplijenjeni
vlasnički i vjerovnički vrijednosni papiri (vrijednosnice), pod uvjetom da
kotiraju, prodaju se na burzi, a ako ne kotiraju, prodaju se na slobodnom tržištu.

(2) Ako zaplijenjeni
vlasnički i vjerovnički papiri (vrijednosnice) ne kotiraju na burzi njihova
prodaja mora se oglasiti u dnevnom tisku.

Pljenidba traŽbine na temelju udjela u kapitalu

 Članak 143.

(1) Pljenidbi podliježu i tražbine na temelju udjela u kapitalu.

(2) Javna prodaja tražbina na temelju udjela u kapitalu obvezatno se
objavljuje u dnevnom tisku.

Pljenidba pokretnina

 Članak 144.

(1) Pokretnine koje su kod ovršenika
ovrhovoditelj popisuje i plijeni (pljenidbeni popis). Pokretnine osim novca,
dragocjenosti i vrijednosnih papira (vrijednosnica) ostavljaju se kod
ovršenika, ako se time ne ugrožava ovrha. Zaplijenjene pokretnine koje ostaju
kod ovršenika treba označiti stavljanjem pečata ili na drugi način. To se
primjenjuje i na pljenidbu pokretnina koje su kod treće osobe koja ih je
spremna predati.

 (2)
Ako ovršenik namjerno ili krajnjom nepažnjom uništi ili ošteti ili otuđi
popisane stvari, ovrhovoditelj će podnijeti kaznenu prijavu nadležnom tijelu.

(3) Ovrhovoditelj je po pisanom sudskom nalogu
ovlašten pretražiti stambene prostorije. Ovrhovoditelj je ovlašten pretražiti
poslovne prostorije i spremnike, te naložiti otvaranje zaključanih vrata, ako
to zahtijeva svrha ovrhe.

(4) Ako u provedbi ovrhe u stambenim ili
poslovnim prostorijama nije nazočan ovršenik ili član njegove obitelji ili
njegov zaposlenik, ovrhovoditelj mora kao svjedoke pozvati dvije punoljetne
osobe.

Pokretnine koje se ne mogu plijeniti

 Članak 145.

Ne mogu biti predmet pljenidbe:

1. odjeća, cipele, rublje i drugi predmeti za
osobnu uporabu, posteljina, posuđe, pokućstvo, štednjak, hladnjak, televizor,
radio prijemnik i druge stvari za kućanstva ako ih ovršenik i članovi njegova
kućanstva trebaju za zadovoljavanje osnovnih životnih potreba,

2. hrana i ogrjev
za potrebe ovršenika i članove njegova kućanstva,

3. radna i
rasplodna stoka, poljoprivredni strojevi i drugo radno oruđe koje ovršenik kao
poljoprivrednik treba za rad na svom gospodarstvu, te sjeme za uporabu i hranu
za stoku potrebnu do sljedećeg razdoblja prinosa žetve, kosidbe i sl.,

4. knjige i druge
stvari koje ovršenik treba za obavljanje svoje znanstvene, umjetničke ili druge
djelatnosti,

5. alat, oruđe,
strojevi i drugi predmeti koji su ovršeniku – fizičkoj osobi koja samostalno
obavlja djelatnost nužni za obavljanje njegove upisane djelatnosti, te sirovine
i pogonsko gorivo za tri mjeseca.

Prava treĆih osoba

 Članak 146.

(1) Ako ovršenik
izjavi da su popisane pokretnine vlasništvo treće osobe, a za to ne pruže
dokaze ni on ni treća osoba, ovrhovoditelj može popisati i te predmete, ali je
tu treću osobu dužan uputiti da podnese tužbu sudu u roku od osam dana od dana
dostave obavijesti o popisu, radi dokazivanja svoga prava vlasništva. Ako u tom
roku ne podnese dokaz da je tužba podnijeta sudu, ovrha će se nastaviti kao da
nije bilo prigovora.

(2) Podnošenjem tužbe
sudu u roku određenom u stavku 1. ovoga članka obustavlja se prodaja popisanih
stvari do okončanja sudskog postupka.

(3) Treća osoba koja se ne nalazi u posjedu stvari ne može prigovoriti
pljenidbi na temelju založnog ili povlaštenog prava. Ta osoba može tražiti
namiru iz utrška, bez obzira na to je li njena tražbina dospjela ili nije.

Zapisnik o popisu pokretnina

 Članak 147.

(1) O popisu pokretnina
ovrhovoditelj vodi zapisnik u kojem mora navesti sve potrebne podatke i druge
pojedinosti koje su se dogodile tijekom popisivanja. Pljenidbeni popis sastavni
je dio zapisnika. Ovrhovoditelj procjenom utvrđuje vrijednost pokretnina koje
se plijene. Ta se vrijednost određuje kao cijena koja bi se mogla postići na
javnoj prodaji. U zapisnik se mora unijeti nalog o zabrani prava raspolaganja
zaplijenjenim pokretninama.

(2) Zapisnik o popisu
potpisuju ovrhovoditelj, ovršenik, odnosno punoljetni član njegova kućanstva,
nazočni svjedoci i druge službene osobe koje su bile nazočne popisivanju.

(3) U slučaju da ovršenik
nije nazočan popisu ili ako odbije potpisati zapisnik i razlog odbijanja, mora
se zapisnički utvrditi.

Javna prodaja pokretnina

 Članak 148.

(1) Zaplijenjene se
pokretnine javno prodaju. Ako je za­plijenjena lako kvarljiva roba,
ovrhovoditelj će dopustiti da tu robu u njegovoj nazočnosti proda ovršenik.

(2) Javna prodaja pokretnina
se oglašava. Oglas mora sadržati obavijesti o mjestu, nadnevku, vremenu i
načinu prodaje kao i opis predmeta i njihovih početnih cijena.

(3) Oglas o javnoj prodaji
pokretnina mora se vidno istaknuti na mjestu gdje će se obaviti prodaja. Oglas
se mora dostaviti ovršeniku najmanje pet dana prije dana koji je određen za
javnu prodaju.

(4) Ako je procijenjena
vrijednost pokretnina koje se javno prodaju veća od 100.000,00 kuna, oglas se
mora objaviti u dnevnom tisku.

Obavljanje javne prodaje

 Članak 149.

(1) Javna prodaja može započeti kada se prijave najmanje dva kupca.

(2) U javnoj prodaji kao
kupci ne mogu sudjelovati ovršenik i službene osobe koje su zaposlene u
poreznim tijelima.

(3) Pokretnine se prodaju po
najvišoj ponuđenoj cijeni koja ne smije biti niža od polovice njihove
vrijednosti utvrđene procjenom.

(4) Ako se ne postigne
polovica cijene iz stavka 3. ovoga članka može se u roku od najmanje pet dana
odrediti nova javna prodaja na kojoj se stvari mogu prodati po postignutoj
cijeni.

Zapisnik o javnoj prodaji

 Članak 150.

(1) O javnoj prodaji ovrhovoditelj je dužan voditi zapisnik. U zapisnik
se unose svi podaci o načinu i tijeku prodaje.

(2) Zapisnik o izvršenoj javnoj prodaji pokretnina dostavlja se
ovršeniku u roku od tri dana od dana izvršene prodaje.

Ovrha na imovinskim pravima

 Članak 151.

(1) Za ovrhu na imovinskim pravima primjenjuju se odredbe o ovrsi nad
pokretninama i tražbinama, osim ako se radi o imovinskim pravima koja su
predmet ovrhe na nekretninama.

(2) Učinci pljenidbe nastupaju u trenutku kada je ovršeniku priopćena
zabrana raspolaganja imovinskim pravima.

UČinak pljenidbe

 Članak 152.

(1) Porezno tijelo pljenidbom stječe založno pravo na zaplije­njenoj
imovini.

(2) Založno pravo po osnovi ranije pljenidbe ima prednost pred založnim
pravom po osnovi kasnije pljenidbe.

Prestanak obveze iz poreznog jamstva

 Članak 153.

 Obveza iz poreznog jamstva
prestaje kad se porezni dug u cijelosti naplati od poreznog dužnika. Obveza iz
poreznog jamstva prestaje i onda ako se ovrhom nad imovinom poreznog dužnika i
poreznog jamca nije osigurala puna naplata poreznog duga.

ProvoĐenje ovrhe nad nekretninama

 Članak 154.

Prijedlog za ovrhu nad nekretninama podnosi porezno tijelo nadležnom
sudu.

TroŠkovi ovrhe

 Članak 155.

(1) Troškove ovrhe snosi ovršenik. Ako ima više ovršenika, oni su
solidarni dužnici.

(2) Troškovi koji nisu utvrđeni ovršnim rješenjem utvrđuju se posebnim
rješenjem u roku od osam dana od nastanka.

(3) Najmanji iznos troškova ovrhe iznosi 200,00 kuna i naplaćuju se u
postupku ovrhe.

3. Mjere osiguranja

Pljenidba radi osiguranja naplate

 Članak 156.

(1) Ako postoji vjerojatnost da porezni dužnik onemogući naplatu još
nedospjelog iznosa poreza mogu se poduzeti mjere za osiguranje naplate.

(2) Mjere osiguranja naplate
sastoje se u zabrani raspolaganja sredstvima na žiro-računu ili drugim računima
poreznog dužnika, u popisu pokretnina, tražbina i drugih imovinskih prava,
zabrani raspolaganja tražbinama poreznog dužnika, oduzimanjem pokretnina i
predbilježbi založnog prava na nekretnini.

 (3) Mjere za osiguranje naplate iz stavka 2. ovoga članka mogu se
poduzeti radi naplate neutvrđenog iznosa porezne obveze čim je pokrenut
postupak utvrđivanja, ako postoji vjerojatnost da bi porezni dužnik mogao
onemogućiti naplatu.

(4) Pljenidba radi osiguranja
naplate može se odgoditi ili obustaviti ako porezni dužnik da sredstva
osiguranja plaćanja iz članka 121. stavka 1. ovoga Zakona.

VII. PRAVNI LIJEK

Dopustivost i podnoŠenje Žalbe

 Članak 157.

(1) Protiv poreznog akta kojim je odlučeno o pojedinačnim pravima i
obvezama iz porezno-pravnog odnosa može se podnijeti žalba.

(2) Žalba se može podnijeti i onda kada žalitelj istakne kako o njegovu
zahtjevu za donošenjem poreznog akta nije donijeta odluka u propisanom roku.

(3) Protiv rješenja kojim je odlučeno o žalbi može se podnijeti tužba
nadležnom sudu.

(4) Podnijeta tužba ne odgađa izvršenje poreznog akta.

Pravo na podnoŠenje Žalbe

 Članak 158.

Žalbu na porezni akt može podnijeti svaka osoba o čijim se pravima ili
obvezama odlučivalo u prvostupanjskom poreznom postupku i svaka osoba koja za
to ima pravni interes.

Žalbeni rok

 Članak 159.

Žalba se podnosi u roku od 30 dana od dana primitka poreznog akta.

PodnoŠenje Žalbe

 Članak 160.

(1) Žalba se podnosi nadležnom
drugostupanjskom poreznom tijelu, a predaje neposredno ili putem pošte
preporučeno odnosno izjavljuje u zapisnik prvostupanjskom poreznom tijelu.
Dostatno je da je iz žalbe razvidno tko je žalitelj i koji se porezni akt
pobija.

(2) Žalba podnijeta u roku, a
predana nenadležnom tijelu, ne može se odbaciti kao nepravodobna.

(3) U žalbi treba navesti
porezni akt protiv kojega se podnosi žalba i žalbene razloge zbog kojih se
zahtijeva poništenje, izmjena ili ukidanje tog poreznog akta te dokaze kojima
se žalba obrazlaže.

(4) Žalitelj mora žalbu
potpisati.

Postupanje prvostupanjskog tijela po Žalbi

 Članak 161.

(1) Ako žalba nije dopuštena,
nije podnijeta od ovlaštene osobe ili nije podnijeta u roku prvostupanjsko
porezno tijelo žalbu će odbaciti.

(2) Protiv rješenja o
odbacivanju žalbe može se podnijeti žalba.

(3) Prvostupanjsko porezno
tijelo će porezni akt izmijeniti tijekom postupka po žalbi:

1. ako ocijeni da je žalba
opravdana i nije nužno provoditi novi ispitni postupak,

2. ako ocijeni da je
provedeni postupak bio nepotpun, a to je moglo biti od utjecaja na rješavanje,

3. ako žalitelj u žalbi
iznosi takve činjenice i dokaze koji bi mogli biti od utjecaja na drukčije
rješavanje stvari,

4. ako je žalitelju moralo
biti omogućeno da sudjeluje u postupku ,

5. ako je žalitelj propustio
sudjelovati u postupku ali je u žalbi opravdao to propuštanje.

(4) Prvostupanjsko porezno
tijelo će u žalbenom postupku žalbu usvojiti i novim poreznim aktom zamijeniti
porezni akt koji se žalbom pobija, i to:

1. u slučaju iz stavka 3.
točke 1. ovoga članka bez provođenja dopunskog postupka,

2. u slučaju iz stavka 3.
točke 2., 3., 4. i 5. ovoga članka uz provođenje dopunskog postupka.

(5) Protiv novog poreznog
akta porezni obveznik može podnijeti žalbu.

(6) Novi porezni akt može se
izmijeniti do donošenja odluke o žalbi.

Tijelo nadleŽno za rjeŠavanje o Žalbi

 Članak 162.

  O žalbi
protiv poreznog akta kojeg je donijelo prvostupanjsko porezno tijelo odlučuje
nadležno drugostupanjsko porezno tijelo određeno zakonom.

Sudionici Žalbenog postupka

 Članak 163.

  U žalbenom
postupku sudjeluju:

1. žalitelj,

2. osoba pozvana da sudjeluje u postupku.

Poziv na sudjelovanje u postupku

 Članak 164.

(1) Drugostupanjsko porezno
tijelo po službenoj dužnosti ili na temelju zahtjeva poreznog obveznika,
uključit će u postupak one osobe čiji bi pravni interes mogao odlukom poreznog
tijela biti pogođen, a prije svega, osobe koje, uz poreznog obveznika, jamče za
njegov porezni dug. Prije nego što porezno tijelo uključi navedene osobe u
postupak mora omogućiti podnositelju žalbe da se o toj činjenici očituje.

(2) Osobi pozvanoj na
sudjelovanje u postupku treba priopćiti sve zahtjeve i izjave ostalih
sudionika. Ta osoba ima pravo očitovati se, davati izjave o činjenicama i
postavljati vlastite zahtjeve u okviru žaliteljevih zahtjeva.

Pravni uČinak Žalbe

 Članak 165.

(1) Žalba odgađa izvršenje pobijanoga poreznog akta do donošenja
rješenja o žalbi.

(2) Iznimno, od odredbe stavka 1. ovoga članka žalba ne odgađa izvršenje
pobijanoga poreznog akta koji je donijet na temelju podataka koje je porezni
obveznik sam naveo u poreznoj prijavi.

Odustanak od Žalbe

 Članak 166.

(1) Podnositelj žalbe može odustati od žalbe do donošenja rješenja o žalbi.

(2) Odustankom od žalbe ne gubi se pravo na ponovnu žalbu ako žalbeni
rok nije istekao.

Privremeno prekidanje postupka

 Članak 167.

(1) Ako rješenje o žalbi, potpuno ili djelomično ovisi o prethodnom
pitanju koje je predmet sudskog spora ili je u nadležnosti drugog tijela državne
uprave, nadležno drugostupanjsko porezno tijelo može zaključkom privremeno
prekinuti postupak do okončanja sudskog spora ili do donošenja odluke nadležnog
tijela državne uprave.

(2) Za vrijeme trajanja privremenog prekida postupka iz stavka 1. ovoga
članka ne teku zastarni rokovi.

Žalbeni postupak i izvedba dokaza

 Članak 168.

(1) Nadležno
drugostupanjsko porezno tijelo dužno je ispitati zakonitost pobijanoga poreznog
akta u cijelosti a posebno u dijelovima na koje se odnosi žalba.

(2) Nadležno
drugostupanjsko porezno tijelo može odlučiti zbog složenosti sporne stvari ili
ako ocijeni da je to potrebno radi boljeg razjašnjavanja stanja stvari da će se
u postupku po žalbi izvoditi dokazi.

(3) Ako nadležno
drugostupanjsko porezno tijelo u slučaju iz stavka 2. ovoga članka izvodi
dokaze, poreznom obvezniku uputit će se poziv za sudjelovanje u postupku. Ne
odazivanje pozivu od strane poreznog obveznika ne zadržava rad
drugostupanjskoga poreznog tijela.

(4) Ako se
pobijani porezni akt izmijeni prije donošenja rješenja o žalbi, tada predmetom
postupak po žalbi postaje i novi porezni akt.

(5) Rješenje o žalbi
porezno tijelo mora donijeti i dostaviti stranci najkasnije u roku od dva
mjeseca računajući od dana predaje žalbe.

Mijenjanje
i poniŠtavanje rjeŠenja u vezi s upravnim sporom

 Članak 169.

(1) Porezno tijelo protiv čijeg je rješenja pravodobno podnijeta tužba
nadležnom sudu može do okončanja spora, poništiti ili izmijeniti svoje rješenje
iz onih razloga iz kojih bi sud mogao poništiti to rješenje.

(2) Poništavanje ili izmjena rješenja iz stavka 1. ovoga članka može se
izvršiti samo ako se na taj način otklanja nezakonitost rješenja i ako se time
porezni obveznik ne dovodi u lošiji položaj.

(3) Porezno rješenje iz stavka 1. ovoga članka dostavlja se poreznom
obvezniku i nadležnom sudu.

VIII. ODREDBE O POREZNIM PREKRŠAJIMA

Porezni prekrŠaj

 Članak 170.

(1) Porezni je
prekršaj povreda poreznog propisa koja je kao prekršaj propisana ovim Zakonom i
posebnim zakonima o pojedinim vrstama poreza.

(2) Prekršajni
postupak u prvom stupnju vodi i rješenje o prekršaju donosi ovlašteni službenik
nadležnoga poreznog tijela.

(3) Ovlaštenog službenika
za vođenje prekršajnog postupka i donošenje rješenja o prekršaju imenuje
ministar financija.

(4) O prizivu i žalbi
na rješenje donijeto u prvostupanjskom prekršajnom postupku rješava nadležni
prekršajni sud.

(5) Na prekršajni postupak koji vodi porezno tijelo primjenjuju se
odredbe Zakona o prekršajima i prijestupima.

NovČane kazne za porezne prekrŠaje

 Članak 171.

(1) Novčanom kaznom od 500,00 do 200.000,00 kuna kaznit će se:

1. tko ne obračuna ili ne obračuna točno ili ne uplati ili ne uplati
pravodobno ili ne podnese prijavu poreza po odbitku (članak 27.),

2. tko ne vodi poslovne knjige i evidencije radi oporezivanja (članak
53.),

3. tko knjiženja i druga evidentiranja u poslovnim knjigama ne obavlja
potpuno ili točno ili pravodobno ili uredno (članak 55. stavak 1.),

4. tko evidencije o dnevnom gotovinskom prometu ne vodi na mjestu na
kojem se ti primici ostvaruju ili ne osigurava dostupnost evidencija poreznom
tijelu (članak 55. stavak 5.),

5. tko poslovne knjige i druge evidencije ne vodi sukladno načinu
oporezivanja ili tko pri vođenju poslovnih knjiga ili drugih evidencija na
nosačima podataka ne osigura raspoložive, čitljive i sustavne podatke (članak
55. stavak 7.),

6. tko poslovne knjige i druge evidencije s pripadajućom dokumentacijom
ne čuva na mjestu propisanom zakonom (članak 55. stavak 8.),

7. tko na početku poslovanja ne popiše svu imovinu i obveze (članak 55.
stavak 12.),

8. tko ne popiše imovinu i obveze pri promjenama cijena dobara ili kod
statusnih promjena ili prestanka obavljanja djelatnosti ili kod otvaranja
postupka stečaja ili likvidacije (članak 55. stavak 13.),

9. tko poslovne knjige, druge evidencije i knjigovodstvene isprave ne
čuva u rokovima propisanim zakonom (članak 55. stavak 15.),

10. tko ne prijavi činjenice bitne za utvrđivanje njegove porezne obveze
u zakonskom roku (članak 56. stavak 1.),

11. tko ne prijavi činjenicu
stjecanja većinskog udjela ili činjenicu da je u sustavu povezanih društava, u
propisanom roku (članak 56. stavak 2.),

12. trgovačko društvo koje ne
prijavi činjenicu promjene većinskog vlasnika u propisanom roku (članak 56.
stavak 3.),

13. porezni obveznik koji odbije sudjelovati u poreznom postupku (članak
57. i članak 58.),

14. tko ne dostavi poreznom tijelu podatke o osobi i ovlašteniku za koje
vodi račun, čuva ili kao zalog uzima vrijednosti ili ustupa pretinac (članak
59.),

15. porezni obveznik koji ne preda poreznu prijavu poreznom tijelu u
propisanom roku (članak 60. stavak 1.),

16. tko ne podnese poreznu prijavu na poziv poreznog tijela (članak 60.
stavak 2.),

17. tko u poreznoj prijavi iskaže netočne ili neistinite podatke (članak
61. stavak 2.),

18. tko uz poreznu prijavu ne priloži dokumentaciju sukladno poreznim
propisima (članak 61. stavak 3.),

19. tko ne izda poreznom obvezniku dokumentaciju potrebnu za poreznu
prijavu (članak 61. stavak 4.),

20. porezni obveznik koji se
ne odazove na poziv poreznog tijela (članak 65.),

21. tko odbije dati obavijest
potrebnu za utvrđivanje činjeničnog stanja značajnog za oporezivanje (članak
66. stavak 1.),

22. tko se ne odazove na
poziv poreznog tijela radi davanja obavijesti usmeno na službenom mjestu
poreznog tijela (članak 67. stavak 4.),

23. tko ne predoči poslovne
knjige, evidencije, poslovnu dokumentaciju i druge isprave na zahtjev poreznog
tijela (članak 69. stavak 1.),

24. tko ometa očevid (članak
71. stavak 1.),

25. tko ne dopusti obavljanje
inspekcijskog nadzora (članak 98.),

26. porezni obveznik koji
ometa obavljanje inspekcijskog nadzora (članak 106. stavak 1. i 3.),

27. banka ili druga
financijska organizacija ovlaštena za platni promet koja ne doznači novčana
sredstva zatečena na računu poreznog dužnika ili ne doznači novčana sredstva
koja su prispjela na račun ovršenika za vrijeme trajanja ovrhe (članak 138.
stavak 1.).

(2) Novčanom kaznom od 500,00
do 50.000,00 kuna kaznit će se odgovorna osoba poreznog obveznika – pravne
osobe za prekršaje iz stavka 1. točke 1. do 27. ovoga članka.

(3) Za prekršaje iz stavka 1.
točke 1. do 27. ovoga članka učinjene u povratu u roku od dvije godine poreznom
obvezniku se može uz novčanu kaznu izreći i zaštitna mjera privremene zabrane
obavljanja djelatnosti.

IX. PRIJELAZNE I ZAVRŠNE ODREDBE

 Članak 172.

Danom početka primjene ovoga Zakona prestaje važiti:

1. članak 26. Zakona o porezu na dodanu vrijednost (»Narod­ne novine«,
br. 47/95., 164/98., 105/99. i 54/00.), osim u dijelu koji se odnosi na
carinski postupak,

2. članak 11. Zakona o posebnom porezu na osobne automobile, ostala
motorna vozila, plovila i zrakoplove (»Narodne novine«, br. 139/97. i 105/99.),
osim u dijelu koji se odnosi na carinski postupak,

3. članak 11. Zakona o
posebnom porezu na kavu (»Narodne novine«, br. 139/97.), osim u dijelu koji se
odnosi na carinski postupak,

4. članak 13. Zakona o
posebnom porezu na bezalkoholna pića (»Narodne novine«, br. 51/94. i 139/97.),
osim u dijelu koji se odnosi na carinski postupak,

5. članak 13. Zakona o
posebnom porezu na pivo (»Narodne novine«, br. 51/94. i 139/97.), osim u dijelu
koji se odnosi na carinski postupak,

6. članak 28. Zakona o
posebnom porezu na alkohol (»Na­rod­ne novine«, br. 51/94. i 141/98.),

7. članak 26. Zakona o
posebnom porezu na duhanske proizvode (»Narodne novine«, br. 51/94., 56/95.,
67/99. i 105/99.),

8. članak 23. Zakona o
posebnom porezu na naftne derivate (»Narodne novine«, br. 51/94., 54/97. i
67/99.),

9. članak 12. Zakona o posebnom porezu na luksuzne proizvode (»Narodne
novine«, br. 112/99.), osim u dijelu koji se odnosi na carinski postupak,

10.  članak 23. Zakona o porezu
na promet nekretnina (»Narodne novine«, br. 69/97.),

11.  članak 44. i 91. stavak 2. i
3. Zakona o financiranju jedinica lokalne samouprave i uprave (»Narodne
novine«, br. 117/93.).

 Članak 173.

 Iznimno, od odredbe članka 170. stavka 4. ovoga Zakona do stupanja
na snagu, odnosno početka primjene Zakona o prekr­šaji­ma i prijestupima o žalbi
podnijetoj na rješenje o prekršaju odlu­čuje Komisija za prekršajni postupak
nadležnoga drugostupa­nj­skoga poreznog tijela.

 Članak 174.

Ovaj Zakon stupa na snagu osmoga dana od dana objave u »Narodnim
novinama«, a primjenjuje se od 1. siječnja 2001.

Klasa: 410-01/00-01/07
Zagreb, 7. prosinca 2000.

ZASTUPNIČKI DOM HRVATSKOGA SABORA

Predsjednik
Zastupničkog doma Hrvatskoga sabora
**Zlatko Tomčić,** v. r.

if !supportEmptyParas endif

Zakon, NN 127/2000-2353