## Odluka Ustavnog suda Republike Hrvatske broj:U-III-2955/2005 od 13. lipnja 2007.

### NN 73/2007 (16.7.2007.), Odluka Ustavnog suda Republike Hrvatske broj:U-III-2955/2005 od 13. lipnja 2007.

# USTAVNI SUD REPUBLIKE HRVATSKE

2313

Ustavni
sud Republike Hrvatske, u Drugom vijeću za odlučivanje o ustavnim tužbama, u
sastavu sutkinja Jasna Omejec, predsjed­nica Vijeća, te suci Marijan Hranjski,
Mario Kos, Ivan Mrkonjić, Emilija Rajić
i Vice Vukojević, članovi
Vijeća, u postupku koji je ustavnom tužbom pokrenuo A. TA d.o.o. Z., koje
zastupa direktor T. A., na sjednici održanoj 13. lipnja 2007. godine,
jednoglasno je donio

## ODLUKU

I.
Ustavna tužba se odbija.

II.
Ova odluka objavit će se u »Narodnim novinama«.

Obrazloženje

1.
Ustavna tužba podnesena je protiv presude Upravnog suda Republike Hrvatske,
broj: Us-7891/2002-9 od 17. veljače 2005. godine.

Tom
je presudom odbijena tužba podnositelja podnijeta protiv rješenja tuženog
Ministarstva financija Republike Hrvatske, Samostalne službe za drugostupanjski
upravni postupak, Odjela za drugostupanjski carinsko – upravni postupak, klasa:
UP/II-415-05/02-01/1037, urbroj: 513-04/03-05 od 27.
siječnja 2003. godine.

Navedenim
drugostupanjskim rješenjem odbijena je podnositeljeva žalba izjavljena protiv
rješenja Ministarstva financija, Carinske uprave, Carinarnice Koprivnica,
klasa: UP/I-413-01/02-03/483, ur. broj: 513-02-42/98-02-7 od 10. svibnja 2002.
godine, kojim su utvrđeni ispravni podaci za robu puštenu u slobodni promet po
jedinstvenoj carinskoj deklaraciji broj: 42048/640/13952 od 15. prosinca 2001.
godine CI Goričan Carinarnice Koprivnica, tako da je
ista raspoređena u tarifni stavak broj: 2710.0031 Carinske tarife, čime je
podnositelj kao carinski dužnik, pozivom na članak 221. stavak 1. u svezi
članka 204. Carinskog zakona (»Narodne novine«, broj 78/99., 94/99., 117/99.,
73/00., 92/01. i 47/03., u daljnjem tekstu: CZ), obvezan na plaćanje preostalog
carinskog duga u iznosu od 69.419,64 kn.

2.
Podnositelj smatra da su mu osporenom presudom Upravnog suda te rješenjima
nadležnih upravnih tijela povrijeđena ustavna prava zajamčena odredbama članaka
14. stavka 2., 18. stavka 1., 19. stavka 2., 26., 29. stavka 1., 48. stavka 1.
i 49. stavcima 1. i 2. Ustava Republike Hrvatske.

Povrede
navedenih ustavnih odredaba podnositelj obrazlaže razlozima isticanim tijekom
žalbenog postupka, kao i postupka vođenog povodom tužbe u upravnom sporu koji
se svode na pogrešno i nepotpuno utvrđeno činjenično stanje, pogrešnu primjenu
materijalnog prava te povrede pravila postupka do kojih je došlo kod donošenja
osporavanih rješenja, ali isto tako i u sporu vođenom povodom njegove tužbe kod
Upravnog suda.

U
opširnoj ustavnoj tužbi podnositelj, u bitnome, ističe kako tuženo tijelo nije
na pravilan i potpun način utvrdilo činjenično stanje, i to prvenstveno u
pogledu uzimanja uzoraka za analizu niti primjene normi HRM EN ISO 3170.
Smatra, naime, kako je tuženo tijelo ovlašteno pregledati samo dio robe, ali da
uzorak mora biti prosječan sukladno članku 82. CZ i članku 118. stavku 1.
Uredbe za provedbu Carinskog zakona (»Narodne novine«, broj 144/99., 48/00.,
49/00., 77/00., 12/01. i 110/01.).

Ističe,
kako je pogrešno uzorak »zagrabiti« s vrha cisterne ili iz ispusnog ventila.

Posebno
napominje kako je bio onemogućen uložiti bilo kakve primjedbe na zapisnik o
uzimanju uzoraka.

Predlaže
usvajanje ustavne tužbe i ukidanje osporenih akata nadležnih upravnih tijela,
kao i presude Upravnog suda.

3.
Za potrebe ustavnosudskog postupka pribavljen je spis predmeta Carinarnice
Koprivnica, klasa: 413-01/02-03/483, ur. broj: 513-02-42/98-05-14.

*Ustavna
tužba nije osnovana.*

4.
Prema odredbi članka 62. stavka 1. Ustavnog zakona o Ustavnom sudu Republike
Hrvatske (»Narodne novine«, broj 99/99., 29/02. i 49/02. – pročišćeni tekst, u
daljnjem tekstu: Ustavni zakon), svatko može podnijeti Ustavnom sudu ustavnu
tužbu ako smatra da mu je pojedinačnim aktom tijela državne vlasti, tijela
jedinice lokalne i područne (regionalne) samouprave ili pravne osobe s javnim
ovlastima, kojim je odlučeno o njegovim pravima i obvezama ili o sumnji ili
optužbi zbog kažnjivog djela, povrijeđeno ljudsko pravo ili temeljna sloboda
zajamčena Ustavom, odnosno Ustavom zajamčeno pravo na lokalnu i područnu
(regionalnu) samoupravu (u daljnjem tekstu: ustavno pravo).

Ustavni
sud, u postupku pokrenutom ustavnom tužbom, u granicama zahtjeva istaknutog u
ustavnoj tužbi, utvrđuje je li u postupku odlučivanja o pravima i obvezama
došlo do nedopuštenog posezanja u Ustavom zaštićena ljudska prava i temeljne
slobode. Pritom se Ustavni sud, u pravilu, ne upušta u pitanje jesu li upravna
tijela i sudovi pravilno i potpuno utvrdili činjenično stanje i ocijenili
dokaze. Za Ustavni sud relevantne su samo one činjenice od čijeg postojanja
ovisi ocjena o povredi ustavnog prava.

5.
Iz stanja spisa predmeta, osporenih akata i ostale dokumentacije koja mu prileži, razvidno je da su osporenim rješenjima nadležnih
upravnih tijela utvrđeni ispravni podaci za robu naziva –
TUZELOOLAJ/TU-5/20/EXTRA LIGHT FUEL OIL-29.948 L tako da je ista raspoređena u
tarifni stavak 2710.0031 Carinske tarife, puštenu u slobodan promet po
jedinstvenoj carinskoj deklaraciji broj: 42048/640/13952 od 15. prosinca 2001.
godine CI Goričan Carinarnice Koprivnica, zbog čega
je podnositelj kao carinski dužnik obvezan na plaćanje preostalog carinskog
duga u iznosu od 69.419,64 kn.

Naime,
u postupku donošenja osporenih rješenja nadležna upravna tijela utvrdila su da
je u konkretnom slučaju postupljeno u svemu prema
odredbama članka 80. CZ-a, odnosno da su uzeta dva uzorka u količini od po 1L,
da je o tome sastavljen zapisnik, da je uzimanju uzoraka bio nazočan ovlašteni
otpremnik, da je uzorak dostavljen carinskom laboratoriju u Zagrebu u
odgovarajućoj ambalaži i dostatnoj količini, te da se usporedni uzorak koji je
identičan analiziranom čuva na carinskoj ispostavi gdje je izvršeno carinjenje.

Nadalje,
prema odredbama članka 82. CZ-a, rezultat pregleda dijela istovrsne robe
navedene u deklaraciji primjenjuje se na svu robu iz deklaracije. Ako smatra da
takav način nije primjeren prijavljenoj robi, deklarant
može zahtijevati da se nastavi s pregledom robe, odnosno da se uzme više
uzoraka s različitih mjesta, pa i iz svake komore cisterne posebno.

U
konkretnom su slučaju upravna tijela utvrdila da ovlašteni otpremnik
(opunomoćenik podnositelja) to nije učinio, te da je svojim potpisom na
Zapisniku o uzimanju uzoraka, bez navođenja primjedbi, potvrdio da nema
primjedbi na provedeni postupak.

Odredbom
stavka 2. članka 204. CZ-a propisano je:

Ako
su u carinskoj deklaraciji za jedan od postupaka navedenih u stavku 1. ovog
članka iskazani podaci koji su imali za posljedicu da propisana uvozna carina
nije ili nije u cijelosti obračunana i naplaćena, carinskim dužnikom smatra se
i osoba koja je dala podatke iskazane u podnesenoj carinskoj deklaraciji, a
znala je ili je prema okolnostima slučaja morala znati da podaci nisu istiniti.

6.
Utvrđenja nadležnih upravnih tijela u postupku kontrole zakonitosti akata tih
tijela, osporenom presudom prihvatio je i Uprav­ni sud očitujući se o svim
tužbenim razlozima podnositelja, a koji razlozi su identični razlozima na
kojima podnositelj temelji svoju ustavnu tužbu.

S
tim u vezi u obrazloženju osporene presude Upravni sud ističe:

Kako
to pravilno obrazlaže i tuženo tijelo a na temelju stručnog mišljenja o
razvrstavanju konkretne robe u carinsku tarifu postupljeno
je prema članku 80. Carinskog zakona te člancima 114.-123. Ured­be o provedbi Carinskog zakona (»Narodne novine«, broj
144/99.,48/00., 49/00., 77/00., 12/01., 110/01.), jer su uzeta dva uzorka u
količini od 1L što je registrirano zapisnikom. Uzimanju uzoraka je nazočan
ovlašteni otpremnik te je uzorak dostavljen carinskom laboratoriju u adekvatnoj
ambalaži i dostatnoj količini što ovaj Sud prihvaća s obzirom da prisutni
otpremnik, dakle opunomoćenik tužitelja, nije imao prigovora na uzimanje
uzoraka.

7.
Ocjenjujući razloge ustavne tužbe sa stajališta članka 14. stavka 2. Ustava,
Ustavni sud je utvrdio da osporenom presudom Upravnog suda Republike Hrvatske i
rješenjima nadležnih upravnih tijela podnositelju u konkretnom slučaju nije
povrijeđeno ustavno pravo jednakosti pred zakonom.

Pravna
stajališta navedena u osporenoj presudi zasnivaju se na pravilnoj primjeni
mjerodavnog materijalnog prava i na ustavnopravno prihvatljivom tumačenju tog
prava. Ustavni sud utvrđuje da su Upravni sud i upravna tijela, polazeći od
činjeničnog stanja utvrđenog u provedenom dokaznom postupku, obrazložili svoja
stajališta iznesena u osporenim aktima, za koja je nedvojbeno da nisu
posljedica proizvoljnog tumačenja i samovoljne primjene mjerodavnog
materijalnog prava.

8.
Podnositelju nije povrijeđeno niti ustavno pravo propisano člankom 18. stavkom
1. Ustava, kojim se jamči pravo žalbe protiv pojedinačnih pravnih akata donesenih
u postupku prvog stupnja pred tijelom državne uprave. U članku 18. stavku 2.
Ustava propisano je, naime, da pravo na žalbu može biti iznimno isključeno u
slučajevima određenim zakonom ako je osigurana druga pravna zaštita. U
konkretnom slučaju pravna zaštita podnositelja protiv prvostupanjskog upravnog
akta zakonom je bila osigurana putem sudske kontrole zakonitosti u upravnom
sporu na temelju članka 8. Zakona o upravnim sporovima (»Narodne novine«, broj
53/91., 9/92. i 77/92., u daljnjem tekstu: ZUS). Postupovnu
mogućnost prav­ne zaštite podnositelj je ostvario podnošenjem tužbe Upravnom
sudu Republike Hrvatske, koji je u konkretnom slučaju o navodima iz tužbe
podnositelja meritorno odlučio.

9.
U ustavnoj tužbi podnositelj je istaknuo povredu ustavnog prava iz članka 19.
stavka 2. Ustava Republike Hrvatske. Tom je ustavnom odredbom zajamčena sudska
kontrola zakonitosti pojedinačnih akata upravnih vlasti i tijela koja imaju
javne ovlasti.

Ustavni
sud je utvrdio da podnositelju nije povrijeđeno ustavno pravo iz članka 19.
stavka 2. Ustava. U konkretnom slučaju podnositelj je, uz ispunjenje procesnih
pretpostavki pokrenuo upravni spor protiv prvostupanjskog rješenja radi nedonošenja rješenja o pravodobnoj žalbi koju je tužbu
proširio i na, u međuvremenu donijeto drugostupanjsko rješenje, a Upravni sud
je, provodeći kontrolu zakonitosti pojedinačnih akata, postupao sukladno
mjerodavnim zakonskim odredbama. Ocijenivši da je činjenično stanje pravilno
utvrđeno i da je pravilno primijenjeno materijalno pravo, Upravni sud je,
odbijajući tužbu podnositelja, za svoja utvrđenja dao jasne razloge, očitovavši
se pritom o svim navodima podnositeljeve tužbe.

10.
U ustavnoj tužbi podnositelj je naveo i povredu ustavnog prava na pravično
suđenje zajamčenog člankom 29. stavkom 1. Ustava.

Sadržaj
ustavnog prava propisanog navedenom ustavnom odredbom ograničen je na postupovna jamstva pravičnog suđenja pa Ustavni sud,
ocjenjujući navode ustavne tužbe sa stajališta tog ustavnog prava, ispituje
eventualno postojanje postupovnih povreda u
postupcima pred sudovima i na temelju toga ocjenjuje je li postupak bio vođen
na način koji je podnositelju osiguravao pravično suđenje.

Ocjena
je ovog Suda da je postupak, koji je prethodio ustavnosudskom, vođen na način
koji je podnositelju omogućio pravično suđenje i nije rezultirao povredom
ustavnog prava propisanog odred­bom članka 29. stavka
1. Ustava.

11.
Podnositelj smatra da su mu osporenom presudom, kao i aktima nadležnih upravnih
tijela povrijeđena i ustavna prava iz članka 48. stavka 1. Ustava (o jamstvu
prava vlasništva), kao i ustavna prava iz članka 49. stavaka 1. i 2. kojima je
propisano da su poduzet­nička i tržišna sloboda
temelj gospodarskog ustroja Republike Hrvatske (stavak 1.), odnosno da država
osigurava svim poduzetnicima jednak pravni položaj na tržištu, te da je
zabranjena zlouporaba monopolskog položaja određenog zakonom (stavak 2.)

Kao
što je navedeno u točki 5. obrazloženja ove odluke, osporeni akti donijeti su u
pravilno i zakonito provedenim postupcima u kojima je podnositelj aktivno
sudjelovao koristeći sve zakonom dopuštene procesne radnje te ulagao pravne
lijekove, dok su osporeni akti doneseni sukladno odredbama mjerodavnog
materijalnog i postupovnog prava, konkretno CZ-a,
Uredbe za provedbu Carinskog zakona, Zakona o općem upravnom postupku (»Narodne
novine«, broj 53/91. i 103/96.) i ZUS-a, pa Ustavni sud utvrđuje da
podnositelju nisu povrijeđena navedena ustavna prava.

12.
Člankom 26. Ustava propisano je da su svi državljani Republike Hrvatske i
stranci jednaki pred sudovima i drugim državnim i inim tijelima koja imaju
javne ovlasti. S obzirom na sadržaj navedene ustavne odredbe, Sud utvrđuje kako
ona nije mjerodavna u ovom slučaju. Navedeno stajalište Ustavni sud izrazio je
u odluci broj: U-lll-884/2004 od 16. prosinca 2004.
godine (»Narodne novine«, broj 2 od 4. siječnja 2005.).

13.
Slijedom izloženog, a na temelju odredbi članaka 73. i 75. Ustavnog zakona,
odlučeno je kao u izreci.

14.
Odluka o objavi temelji se na odrebi članka 29.
stavka 1. Ustavnog zakona.

Broj:
U-III-2955/2005

Zagreb,
13. lipnja 2007.

USTAVNI
SUD REPUBLIKE HRVATSKE

Predsjednica Vijeća

**dr****. sc. Jasna Omejec, v. r.**

Ostalo, NN 73/2007-2313