## Odluka Ustavnog suda Republike Hrvatske broj:U-III-270/2005 od 12. listopada 2006.

### NN 127/2006 (22.11.2006.), Odluka Ustavnog suda Republike Hrvatske broj:U-III-270/2005 od 12. listopada 2006.

# USTAVNI SUD REPUBLIKE HRVATSKE

**2800**

Ustavni sud Republike Hrvatske, u Prvom vijeću za odlučivanje o ustavnim
tužbama, u sastavu sudac Željko Potočnjak, predsjednik Vijeća, te suci Ivan
Matija, Agata Račan, Smiljko Sokol, Nevenka Šernhorst i Milan Vuković, članovi
Vijeća, u postupku koji je ustavnom tužbom pokrenuo N. H. iz D., na sjednici
održanoj 12. listopada 2006. godine, jednoglasno je donio

## ODLUKU

I. Ustavna tužba se odbija.
II. Ova odluka objavit će se u »Narodnim novinama«.

```
Obrazloženje
```

1. Ustavna tužba podnesena je protiv presude Upravnog suda Republike Hrvatske,
broj: Us-3464/2004-4 od 15. rujna 2004., kojom je odbijena podnositeljeva tužba
protiv rješenja Vlade Republike Hrvatske, klasa: 080-02/04-02/193, ur. broj:
50304/2-04-02 od 17. ožujka 2004.
Rješenjem Vlade Republike Hrvatske od 17. ožujka 2004. podnositelj je razriješen
položaja predstojnika Ureda državne uprave u Dubrovačko-neretvanskoj županiji.
2. Podnositelj u ustavnoj tužbi u bitnom navodi da je rješenje o razrješenju
položaja doneseno po slobodnoj ocjeni prema kojoj bi njegov ostanak na položaju
predstojnika Ureda državne uprave mogao štetiti ugledu službe, iako presuda
(kazneni nalog) Općinskog suda u Dubrovniku, broj: K.386/03 od 18. prosinca
2003. na kojoj se to rješenje temelji nikada nije postala pravomoćna.
Smatra da su mu osporenom presudom grubo povrijeđena ustavna prava zajamčena u
člancima 3., 14. stavku 2., 19., 28., 29. stavku 1., 35. i 117. stavku 3.
Ustava.
Predlaže usvojiti ustavnu tužbu, ukinuti osporenu presudu i predmet vratiti na
ponovni postupak.

*Ustavna tužba nije osnovana.*
3. Prema odredbi članka 62. stavka 1. Ustavnog zakona o Ustavnom sudu Republike
Hrvatske (»Narodne novine«, broj 99/99., 29/02. i 49/02. – pročišćeni tekst, u
daljnjem tekstu: Ustavni zakon), svatko može podnijeti Ustavnom sudu ustavnu
tužbu ako smatra da mu je pojedinačnim aktom tijela državne vlasti, tijela
jedinice lokalne i područne (regionalne) samouprave ili pravne osobe s javnim
ovlastima, kojim je odlučeno o njegovim pravima i obvezama ili o sumnji ili
optužbi zbog kažnjivog djela, povrijeđeno ljudsko pravo ili temeljna sloboda
zajamčena Ustavom, odnosno Ustavom zajamčeno pravo na lokalnu i područnu
(regionalnu) samoupravu (u daljnjem tekstu: ustavno pravo).
Ustavni sud, u postupku u povodu ustavne tužbe, u granicama zahtjeva istaknutog
u ustavnoj tužbi, utvrđuje je li u postupku odlučivanja o pravima i obvezama
pojedinca došlo do nedopuštenog posizanja u Ustavom zaštićena ljudska prava i
temeljne slobode. Pritom se Ustavni sud, u pravilu, ne upušta u pitanje jesu li
upravna tijela i sudovi pravilno i potpuno utvrdili činjenično stanje i
ocijenili dokaze. Za Ustavni sud relevantne su samo one činjenice od čijeg
postojanja ovisi ocjena o povredi ustavnog prava.
4. Ocjenjujući razloge ustavne tužbe sa stajališta članka 14. stavka 2. Ustava,
Ustavni sud je utvrdio da osporenom presudom podnositelju u konkretnom slučaju
nije povrijeđeno ustavno pravo jednakosti pred zakonom.
U obrazloženju osporavane presude, Upravni sud Republike Hrvatske je utvrdio da
vođenje kaznenog postupka zbog kaznenog djela koje se podnositelju stavljalo na
teret, pa i donošenje nepravomoćne presude, s obzirom na njegov položaj
predstojnika ureda Državne uprave može štetiti ugledu Ureda kojim upravlja i
državne službe u cijelosti, jer ponašanje koje ima za posljedicu vođenje
kaznenog postupka negativnim odjekom u javnosti šteti njegovom osobnom ugledu i
kod građana može izazvati sumnju u savjesno i zakonito postupanje Ureda državne
uprave kojim upravlja. Stoga je Upravni sud utvrdio da rješenjem o razrješenju
podnositelja s položaja nije povrijeđen zakon na njegovu štetu.
Pravna stajališta navedena u osporenoj presudi i prethodnom rješenju zasnivaju
se na pravilnoj primjeni mjerodavnog materijalnog prava i na ustavnopravno
prihvatljivom tumačenju tog prava. Ustavni sud utvrđuje da je nadležni sud,
polazeći od činjeničnog stanja utvrđenog u provedenom postupku, obrazložio svoja
stajališta iznesena u osporenoj presudi, za koja je nedvojbeno da nisu
posljedica proizvoljnog tumačenja i samovoljne primjene mjerodavnog materijalnog
prava.
5. Podnositelj u ustavnoj tužbi ističe i povredu odredbe članka 19. stavka 2.
Ustava, koja jamči sudsku kontrolu zakonitosti pojedinačnih akata upravnih
vlasti i tijela koja imaju javne ovlasti.
Ustavni sud je utvrdio da osporenom presudom podnositelju nije povrijeđeno pravo
zajamčeno u članku 19. stavku 2. Ustava, iz razloga navedenih u točki 4.
odjeljku 2. ovog obrazloženja.
6. Nadalje, podnositelj ističe povredu odredbe članka 28. Ustava, prema kojoj je
svatko nedužan i nitko ga ne može smatrati krivim za kazneno djelo dok mu se
pravomoćnom sudskom presudom ne utvrdi krivnja.
U postupku u kojem je donesena osporena presuda, nije se raspravljalo o
podnositeljevoj krivnji, već o zakonitosti upravnog akta donesenog iz razloga
jer je protiv podnositelja vođen kazneni postupak u kojem je donesena
nepravomoćna presuda.
Stoga Ustavni sud utvrđuje da osporenom presudom podnositelju nije povrijeđeno
jamstvo iz članka 28. Ustava.
7. Podnositelj u ustavnoj tužbi ističe povredu odredbe članka 29. stavka 1.
Ustava, prema kojoj svatko ima pravo da zakonom neovisni i nepristrani sud
pravično i u razumnom roku odluči o njegovim pravima i obvezama, ili o sumnji
ili optužbi zbog kažnjivog djela. Kao razlog navodi primjedbe na tijek kaznenog
postupka u kojem je donesena presuda koja je bila povod donošenju rješenja o
njegovom razrješenju s položaja.
U ovom ustavnosudskom postupku ne raspravlja se o aktima donesenim u kaznenom
postupku koji je vođen protiv podnositelja, već o presudi koja je donesena u
postupku kontrole zakonitosti upravnog akta.
8. Podnositelj ističe i povredu odredbe članka 35. Ustava, koja svakome jamči
štovanje i pravnu zaštitu njegova osobnog i obiteljskog života, dostojanstva
ugleda i časti.
Ustavni sud utvrđuje da osporenom presudom podnositelju nije povrijeđeno jamstvo
iz odredbe članka 35. Ustava, jer su i ta presuda i prethodno rješenje doneseni
u pravilno provedenom postupku i osnovana su na mjerodavnim propisima.
9. Odredbe članka 3., članka 19. stavka 1. i članka 117 stavka 3. Ustava ne
sadrže ljudska prava i temeljne slobode na kojima se može temeljiti ustavna
tužba prema odredbi članka 62. stavka 1. Ustavnog zakona.
10. Stoga je, na temelju odredbe članka 75. Ustavnog zakona, odlučeno kao u
izreci.
11. Objava ove odluke temelji se na odredbi članka 29. stavka 1. Ustavnog
zakona.

Broj: U-III-270/2005
Zagreb, 12. listopada 2006.

USTAVNI SUD REPUBLIKE HRVATSKE
Predsjednik Vijeća
**dr. sc. Željko Potočnjak**, v. r.

Odluka, NN 127/2006-2800
Opći uvjeti korištenjaZaštita privatnosti[Pristup podatcima](/data_access_hr.aspx)[ELI](/about_eli_hr.aspx)

©2026. g. Narodne novine d.d.

, izrada [Novena d.o.o.](http://novena.hr/)