## Odluka Ustavnog suda Republike Hrvatske broj: U-III-2767/2002 od 26. listopada 2005.

### NN 134/2005 (11.11.2005.), Odluka Ustavnog suda Republike Hrvatske broj: U-III-2767/2002 od 26. listopada 2005.

# USTAVNI SUD REPUBLIKE HRVATSKE

**2518**

Ustavni sud Republike Hrvatske, u sastavu Petar Klarić, predsjednik Suda, te suci Marijan Hranjski, Mario Kos, Ivan Matija, Ivan Mrkonjić,
Jasna Omejec, Željko Potočnjak,
Agata Račan, Emilija Rajić, Smiljko
Sokol, Nevenka Šernhorst, Vice Vukojević i Milan Vuković, u postupku pokrenutom ustavnom tužbom M. B. iz B.,
kojeg zastupa M. M., odvjetnica u T., na sjednici održanoj 26. listopada 2005.
godine, donio je

## ODLUKU

I. Ustavna tužba se usvaja.

II. Ukidaju se:

– presuda Županijskog suda u Zadru, broj: Gž-872/02 od 9. listopada 2002. godine i

– presuda Općinskog suda u Zadru, broj:
P-1087/00 od 25. travnja 2002. godine, te se predmet vraća prvostupanjskom sudu
na ponovni postupak.

III. Ova odluka objavit će se u »Narodnim
novinama«.

```
Obrazloženje
```

```

```

1.Ustavna tužba podnesena je protiv presude
Županijskog suda u Zadru, broj: Gž-872/02 od 9.
listopada 2002. godine kojom je odbijena žalba podnositelja ustavne tužbe M. B.
iz B., izjavljena protiv presude Općinskog suda u Zadru, broj: P-1087/00 od 25.
travnja 2002. godine.

Prvostupanjskom presudom odbijen je tužbeni
zahtjev M. B. kojim je tražio od suda utvrđenje da je tužena strana Republika
Hrvatska – Ministarstvo unutarnjih poslova, dužna na ime manje isplaćenih plaća
za period od 10. lipnja 1997. godine do 10. rujna 2000. godine platiti iznos od
24.178,84 kuna sa zakonskim zateznim kamatama.

2. U ustavnoj tužbi podnositelj navodi da su
sudovi osporenim presudama, pogrešnom primjenom materijalnog prava, povrijedili
ustavna prava propisana odredbama članaka 14. i 26., odnosno da su povrijeđene
odredbe članaka 3., 55. i 117. stavka 3. Ustava Republike Hrvatske, jer se
osporene odluke ne temelje na mjerodavnim zakonskim odredbama i suprotne su
sudskoj praksi.

Za potrebe ovosudnog
postupka pribavljen je spis Općinskog suda u Zadru, broj: P-1087/00.

*Ustavna
tužba je osnovana.*

3. Člankom 62. stavkom 1. Ustavnog zakona,
propisano je da svatko može podnijeti Ustavnom sudu ustavnu tužbu ako smatra da
mu je pojedinačnim aktom tijela državne vlasti, tijela jedinice lokalne i
područne (regionalne) samouprave ili pravne osobe s javnim ovlastima, kojim je
odlučeno o njegovim pravima i obvezama ili o sumnji ili optužbi zbog kažnjivog
djela, povrijeđeno ljudsko pravo ili temeljna sloboda zajamčena Ustavom.

4. Prvostupanjski sud utvrdio je kao nesporno da
je podnositelj u razdoblju od 10. lipnja 1997. do 10. rujna 2000. godine radio
na službeničkom mjestu policajca Policijske uprave Z.-k. u IV. Policijskoj
postaji B., koja je na području posebne državne skrbi, dok je istodobno
prebivao i boravio u B. u Općini P., a koje se ne nalazi na području posebne
državne skrbi.

Po stajalištu prvostupanjskog suda podnositelju
ne pripada uvećana plaća za 25% u navedenom razdoblju te u ovom slučaju nema
temelja primjeni odredbe članka 19. stavka 1. točke 2. Zakona o područjima
posebne državne skrbi (»Narodne novine«, broj 44/96., 57/96., 124/97., dalje:
ZPPDS), s obzirom na nesporno utvrđenu činjenicu da nije u vrijeme obuhvaćeno
tužbenim zahtjevom prebivao i boravio na području posebne državne skrbi, što je
zajedno sa radom na tom području kumulativan uvjet za stjecanje prava na
uvećanu plaću, prema izričitoj odredbi članka 1. stavka 2. i članka 17. Zakona
o izmjenama i dopunama Zakona o područjima posebne državne skrbi (»Narodne
novine«, broj 73. od 21. srpnja 2000. godine, koji je stupio na snagu 29.
srpnja 2000. godine, dalje: ZID ZPPDS) i za razdoblje prije stupanja na snagu
navedenih zakonskih odredbi ZID ZPPDS-a.

5. Drugostupanjski sud je utvrdio da je
prvostupanjska presuda pravilno utemeljena na odredbama članaka 1. stavka 2. i
17. ZID ZPPDS-a koje glase:

Članak 1. stavak 2.

»Prava iz ovog Zakona ostvaruju fizičke osobe
koje imaju prebivalište i boravište na područjima posebne državne skrbi, i
pravne osobe koje imaju sjedište na područjima posebne državne skrbi.«

Članak 17.

»Postupci pokrenuti radi ostvarivanja prava iz
ovog Zakona do dana stupanja na snagu ovog Zakona, dovršit će se po odredbama
ovog Zakona.«

U obrazloženju drugostupanjske presude navodi
se: »novelom zakona od 29. srpnja 2000. godine (»Narodne novine« 73/00)
pooštreni su uvjeti za ostvarivanje prava na uvećanu plaću, jer se kao
pretpostavka sada javlja prebivalište i boravište na području posebne državne
skrbi, s time da je člankom 17. novele izričito određeno da se ne primjenjuje
načelo zaštite stečenih prava, budući se ta odredba ima primjenjivati i na sve
postupke koji su pokrenuti prije te izmjene a nisu pravomoćno okončani uz
napomenu kako postoji ovakva ustavna mogućnost zakonodavca.«

6. Osnovano podnositelj ističe povredu ustavnog prava
jednakosti svih pred zakonom, zajamčenog člankom 14. stavkom 2. Ustava.

Za postojanje prava na uvećanu plaću u
konkretnom slučaju, prema ocjeni Ustavnog suda, mjerodavna je odredba članka
19. stavaka 1. i 2. ZPPDS-a koje glase:

Članak 19. stavak 1. točka 2.

»Plaće državnih službenika i namještenika u
tijelima državne uprave, tijelima sudbene vlasti i drugim državnim tijelima
(...), kojima se plaće osiguravaju u državnome proračunu ili u odgovarajućim
izvanproračunskim fondovima, a zaposleni su na područjima posebne državne
skrbi, uvećavaju se u odnosu na plaće u drugim dijelovima Republike Hrvatske:

(...)

Članak 19. stavak 2.

za 25% na područjima druge skupine, iz članka 5.
ovoga Zakona. »

ZID ZPPDS kao dodatni uvjet za ostvarivanje prava
propisanog odredbom članka 19. ZPPDS-a propisuje uz zaposlenje na području
posebne državne skrbi, i prebivalište i boravište na području posebne državne
skrbi.

Do stupanja na snagu ZID ZPPDS-a 29. srpnja
2000. godine, prebivalište i boravište na području posebne državne skrbi nije
bilo zakonski uvjet za ostvarivanje prava na uvećanu plaću. Stoga odredba
članka 1. ZID ZPPDS-a nije mjerodavna u konkretnom slučaju dok odredba članka
17. ZID ZPPDS nema povratno djelovanje u slučaju ostvarivanja prava na uvećanu
plaću za ostvareni rad do 29. srpnja 2000. godine.

Pravo na uvećanu plaću ostvaruje se ako je rad
izvršen. Zbog toga postupak u kojem se traži isplata uvećane plaće predstavlja
postupak radi ostvarenog prava prije donošenja ZID ZPPDS koji je stupio na
snagu 29. srpnja 2000. godine, kojim su propisani dodatni uvjeti za
ostvarivanje prava na uvećanu plaću, a to je prebivalište i boravište na
području posebne državne skrbi.

Prema ocjeni Ustavnog suda, prijelazna odredba
članka 17. ZID ZPPDS-a, na kojoj odredbi sudovi temelje osporene odluke, u
dijelu koji glasi »postupci radi ostvarivanja prava« nema pravni značaj
postupka ostvarivanja kondemnatorne zaštite radi
realizacije već ostvarenog prava ispunjenjem za to propisanih zakonskih
pretpostavki, već postupka radi ostvarivanja prava u kojem se donosi odluka
konstitutivnog značenja, što nije predmet ovog ustavnosudskog postupka, pa se
na njega ne može niti primijeniti.

Iz tih razloga Ustavni sud ocjenjuje da se
pravna stajališta osporenih presuda ne temelje na pravilnoj primjeni
mjerodavnog materijalnog prava i na ustavnopravno prihvatljivom tumačenju tog
prava, te je stoga u ovom slučaju podnositelju povrijeđeno ustavno pravo
jednakosti pred zakonom.

7. Zbog utvrđenja povrede navedenog ustavnog
prava, Ustavni sud nije razmatrao navode podnositelja o povredi ostalih
ustavnih prava na koje ukazuje u ustavnoj tužbi.

Odredba članka 117. stavka 3. Ustava ne sadrže
ustavna prava te ne može biti temelj za ustavnu tužbu, u smislu članka 62.
Ustavnog zakona.

8. Slijedom navedenog, temeljem članaka 74. i
76. Ustavnog zakona, odlučeno je kao u izreci.

9. Odluka o objavi temelji se na članku 29.
Ustavnog zakona.

Broj: U-III-2767/2002

Zagreb, 26. listopada 2005.

USTAVNI SUD REPUBLIKE HRVATSKE

Predsjednik Suda

**dr****. sc. Petar Klarić**, v. r.

Odluka, NN 134/2005-2518