### NN 130/2020 (25.11.2020.), Presuda Visokog upravnog suda Republike Hrvatske poslovni broj: UsII-380/18-7 od 28. listopada 2020.

VISOKI UPRAVNI SUD REPUBLIKE HRVATSKE

2485

PRESUDA

Visoki upravni sud Republike Hrvatske u vijeću sastavljenom od sutkinja toga suda Dijane Vidović, predsjednice vijeća, Gordane Marušić-Babić i Lidije Vukičević, članica vijeća, te više sudske savjetnice Žanet Vidović, zapisničarke, u upravnom sporu tužitelja Hrvatski Telekom d.d. iz Z., kojeg zastupa opunomoćenica I. B., protiv tuženika Hrvatske regulatorne agencije za mrežne djelatnosti, Z., uz sudjelovanje zainteresirane osobe Grad P., koju zastupa opunomoćenik D. Š., odvjetnik u Z., radi izmještanja ili zaštite elektroničke komunikacijske infrastrukture, na sjednici vijeća održanoj 28. listopada 2020.

presudio je

I. Odbija se tužbeni zahtjev za poništavanje rješenja Hrvatske regulatorne agencije za mrežne djelatnosti klasa: UP/I-344-07/18-01/22, urbroj: 376-10-18-11 od 24. srpnja 2018.

II. Tužitelj je dužan nadoknaditi zainteresiranoj osobi Grad P. trošak spora u iznosu od 3.125,00 kn u roku od 30 dana od primitka ove presude.

III. Ova presuda objavit će se u »Narodnim novinama«.

Obrazloženje

Osporenim rješenjem tuženika utvrđeno je da je tužitelj infrastrukturni operator koji ima izgrađenu elektroničku komunikacijsku infrastrukturu i drugu povezanu opremu (dalje: EKI) u zoni obuhvata projekta izgradnje sportsko-rekreacijskog centra s objektima i infrastrukturom u C. na k.č. 372, k.o. C. (točka I.). Nadalje, tužitelju je naloženo da o svom trošku do 15. kolovoza 2018. izmjesti ili zaštiti svoju EKI u području obuhvata navedenog projekta, na navedenoj čestici, na način da svojim postupanjem ne dovede investitora u zakašnjenje ili mu nanese štetu (točka II.) te da odmah po postupanju izvijesti tuženika o učinjenom (točka III. izreke rješenja).

Tužitelj osporava točke II. i III. izreke navedenog rješenja iz svih zakonskih razloga. U bitnome, poziva se na odredbu članka 26. stavka 4. Zakona o elektroničkim komunikacijama (»Narodne novine«, 73/08., 90/11., 133/12., 80/13., 71/14. i 72/17.) – dalje: ZEK, te odredbu članka 6. stavka 5. Pravilnika o načinu i uvjetima određivanja zone elektroničke komunikacijske infrastrukture i povezane opreme, zaštitne zone i radijskog koridora te obveze investitora radova ili građevine (»Narodne novine« 75/13.) – dalje: Pravilnik. Slijedom navedenih odredaba, smatra da tuženik nije utvrdio ključnu činjenicu je li za predmetnu EKI izdana uporabna dozvola te tko, investitor ili tužitelj, snosi troškove vezane uz zaštitu, odnosno izmještanje EKI na k.č. 372, k.o. C. Smatra neprihvatljivim obrazloženje tuženika u svezi navedene činjenice, poziva se na uporabnu dozvolu od 6. studenoga 1984. i presliku izvatka iz geodetskog elaborata od 14. srpnja 1995., koje je dostavio tuženiku tijekom upravnog postupka, te navodi da je usporedbom zadnje spomenutog dokumenta i digitalnog katastarskog plana za spornu česticu, bilo moguće utvrditi da je EKI obuhvaćen geodetskim elaboratom i uporabnom dozvolom. Predlaže sudu da poništi osporene točke rješenja i sam riješi stvar na način da naloži Gradu P. da izmjesti ili zaštiti EKI u području obuhvata projekta izgradnje sportsko-rekreacijskog centra s objektima i infrastrukturom u C. na k.č. 372, k.o. C.

Tuženik u odgovoru na tužbu navodi da je utvrdio sve činjenice od značaja za donošenje zakonitog rješenja, poštujući relevantne odredbe Zakona o općem upravnom postupku (»Narodne novine« 47/09.) – dalje: ZUP. Obrazlaže da je, sukladno odredbi članka 6. stavka 9. Pravilnika, pozvao tužitelja da dostavi odgovarajuću dokumentaciju (uporabnu dozvolu), međutim, kako iz dostavljene dokumentacije nije bilo moguće utvrditi bitne činjenice, smatra da je postupio upravo u skladu s odredbama Pravilnika te utvrdio da se dostavljeni dokumenti odnose na k.o. P., a ne na k.o. C. te da je navedena čestica uknjižena još 15. kolovoza 1952. Dalje navodi da je sva dokumentacija prikupljena u upravnom postupku dostavljena odgovornoj osobi tužitelja, čime mu je omogućeno izjašnjavanje o činjenicama i pravnim pitanjima, a da tužitelj nije dokazao da se uporabna dozvola odnosi na konkretnu katastarsku česticu, iako ga je više puta pozvao da to učini. Ističe i da je iz samog iskaza tužitelja na usmenoj raspravi od 13. srpnja 2018. nesporno da elaborat ne navodi nijednu katastarsku česticu, te da je Zakonom o gradnji propisano da izreka uporabne dozvole sadrži, među ostalim, broj katastarskih čestica na kojima je građevina. Predlaže sudu da tužbeni zahtjev odbije.

Zainteresirana osoba, u odgovoru na tužbu, referira se na odgovarajuće zakonske i podzakonske odredbe te smatra da je u postupku pravilno utvrđeno da je tužitelj obvezan o vlastitom trošku izvršiti izmještanje odnosno zaštitu svoje opreme. Obrazlaže da se uporabne dozvole koje je tužitelj dostavio u postupku (od 25. travnja 2016. i 6. studenoga 1984.) odnose na kabelsku kanalizaciju i zdence izgrađene na više građevinskih i poljoprivrednih parcela naselja P., odnosno odobrenje pravnom predniku tužitelja upotrebe telefonske mreže u P. Također, niti dostavljeni geodetski elaborat ne sadrži prostorne podloge i zasebne katastarske općine iz kojih bi se moglo utvrditi činjenično stanje. Ističe da tuženik nije dužan na temelju oblika, veličine i međa na prostornoj podlozi utvrđivati je li infrastruktura izgrađena na određenoj nekretnini te da je tužitelj na raspravi priznao da zračna mreža nije predmet geodetskog elaborata. Predlaže sudu da tužbeni zahtjev odbije. Traži trošak spora.

U skladu s odredbom članka 6. ZUS-a, odgovor na tužbu tuženika je dostavljen tužitelju, koji se nije posebno očitovao.

Tužbeni zahtjev nije osnovan.

Odredbom članka 26. stavak 4. ZEK-a propisano je da, ako je nužno zaštititi ili premjestiti elektroničku komunikacijsku infrastrukturu i drugu povezanu opremu u svrhu izvođenja radova ili gradnje nove građevine, investitor radova ili građevine obvezan je, o vlastitom trošku, osigurati zaštitu ili premještanje elektroničke komunikacijske infrastrukture i druge povezane opreme koja je izgrađena u skladu s ovim Zakonom i posebnim propisima. U protivnom, trošak njezine zaštite ili premještanja snosi infrastrukturni operator.

U slučaju potrebe izmicanja ili zaštite postojeće elektroničke komunikacijske infrastrukture i druge povezane opreme (EKI) ili elektroničkog komunikacijskog voda (EKV), a na zahtjev investitora (vlasnika ili korisnika građevine ili nekretnine na kojoj je predmetna EKI ili EKV) radi gradnje nove komunalne infrastrukture, različite vrste građevina ili radova na postojećoj komunalnoj infrastrukturi ili postojećoj građevini, a: 1. za predmetnu EKI /EKV je izdana uporabna dozvola: a) investitor mora izraditi projekt ili tehničko rješenje za zaštitu predmetne EKI /EKV, b) sve troškove izrade tehničkog rješenja zaštite, materijala, radova, stručnog nadzora ostalog nužnog za realizaciju tehničkog rješenja snosi investitor. 2. za predmetnu EKI /EKV nije izdana uporabna dozvola: a) infrastrukturni operator mora izraditi projekt ili tehničko rješenje za zaštitu predmetne EKI ili EKV, b) sve troškove izrade tehničkog rješenja zaštite, materijala, radova, stručnog nadzora i ostalog nužnog za realizaciju tehničkog rješenja snosi infrastrukturni operator (članak 6. stavak 5. Pravilnika).

Iz podataka spisa predmeta, kao i obrazloženja rješenja tuženika, proizlazi da je dana 16. travnja 2018. tuženik primio zahtjev Grada P., kojim traži nadležno postupanje u skladu s člankom 26. stavkom 4. ZEK-a, u svezi osiguravanja zaštite ili izmještanja EKI-a, za područje obuhvata projekta izgradnje sportsko-rekreacijskog centra s objektima i infrastrukturom u C. na k.č. 372, k.o. C. Uz zahtjev je priložena dokumentacija, među ostalim i dopis od 25. svibnja 2017. upućen tužitelju, koji međutim, nije dostavio odgovarajuće uporabne dozvole za EKI. Tijekom postupka zainteresirana osoba je dostavila i očitovanje K.-P. d.o.o. o mjestima kolizije EKI, iz kojeg je razvidno da se podzemna EKI nalazi u zoni izvođenja radova (na mjestu izgradnje travnatog i multifunkcionalnog igrališta, zaštitne ograde, stupova rasvjete i koševa). Tuženik je pozvao tužitelja da dostavi uporabnu dozvolu s pratećom dokumentacijom te da se očituje na zahtjev. Također je održana i usmena rasprava na kojoj su stranke ostale kod suprotstavljenih stajališta.

Prema ocjeni ovoga suda, zakonito je postupio tuženik kod donošenja osporenog rješenja te se ne mogu prihvatiti tužbeni prigovori.

To stoga što se iz priložene dokumentacije spisu predmeta, koju je dostavio tužitelj kao dokaz o legalnosti EKI, ne može zaključiti da se ta dokumentacija odnosi upravo na zonu planiranog zahvata projekta. Tužitelj, naime nije dokazao da je za predmetnu EKI izdana uporabna dozvola. Pravilno je u postupku utvrđeno da se uporabne dozvole koje je tužitelj dostavio (od 25. travnja 2016. i 6. studenoga 1984.) odnose na EKI izgrađenu na više građevinskih i poljoprivrednih parcela k.o. P., a ne na k.o. C., niti dostavljeni geodetski elaborat sadrži prostorne podloge i zasebne katastarske općine iz kojih bi se moglo utvrditi činjenično stanje.

Slijedom toga, pravilan je zaključak tuženika da je, na temelju navedenih odredaba mjerodavnog prava, tužitelj, kao infrastrukturni operator, obvezan osigurati zaštitu ili izmještanje svoje EKI u zoni zahvata projekta o svom trošku.

Tužbeni prigovori odnose se na ponavljanje navoda iznesenih tijekom postupka, na koje je tuženik u bitnome odgovorio. Valja istaknuti da neosnovano tužitelj smatra da se bitna činjenica mogla utvrditi i na drugi način. Citiranom odredbom Pravilnika propisano je da se relevantna činjenica dokazuje uporabnom dozvolom izdanom za predmetnu EKI.

Na temelju iznesenog, ovaj sud je rješenje tuženika ocijenio zakonitim, kako u pogledu utvrđenog činjeničnog stanja, tako i u pogledu primjene materijalnog i postupovnog prava, a obrazloženje razloga danih za odluku u cijelosti prihvatio. Tužbeni navodi nisu osnovani i odlučni za drugačije rješenje predmetne stvari.

S obzirom na to da je izgubio spor, tužitelj je dužan zainteresiranoj osobi nadoknaditi trošak spora koji se odnosi na sastav odgovora na tužbu, sukladno odredbi članka 79. stavka 4. ZUS-a (točka II.).

Odluka o objavi presude (točka III.) utemeljena je na odredbi članka 14. stavka 8. ZEK-a.

Trebalo je stoga, na temelju odredbe članka 57. stavka 1. ZUS-a, odlučiti kao u izreci presude (točka I.).

Poslovni broj: UsII-380/18-7

Zagreb, 28. listopada 2020.

Predsjednica vijeća
 Dijana Vidović, v. r.