## Odluka Ustavnog suda Republike Hrvatske broj U-IIIA-880/2002 od 10. srpnja 2002.

### NN 83/2002 (16.7.2002.), Odluka Ustavnog suda Republike Hrvatske broj U-IIIA-880/2002 od 10. srpnja 2002.

# USTAVNI SUD REPUBLIKE HRVATSKE

1387

Ustavni sud Republike Hrvatske, u sastavu
Smiljko Sokol, predsjednik Suda, te suci Marijan Hranjski, Petar Klarić, Mario
Kos, Jurica Malčić, Ivan Matija, Ivan Mrkonjić, Jasna Omejec, Željko Potočnjak,
Agata Račan, Emilija Rajić, Vice Vukojević i Milan Vuković, u postupku vođenom
u povodu ustavne tužbe D. M.-M. iz S., zastupane od I. M., odvjetnika iz S., na
sjednici Suda održanoj dana 10. srpnja 2002. godine, donio je

## ODLUKU

I. Ustavna tužba se usvaja.

II. Općinski sud u S. dužan je donijeti
presudu u predmetu koji se vodi pred tim sudom pod brojem: I-P-394/94 u
najkraćem mogućem roku, ali ne duljem od šest (6) mjeseci, računajući od prvog
idućeg dana nakon objave ove odluke u »Narodnim novinama«.

III.
Na temelju članka 63. stavka 3. Ustavnog zakona o Ustav­nom sudu Republike
Hrvatske (»Narodne novine«, broj 49/02 - pročišćeni tekst), podnositeljici
ustavne tužbe, D. M.-M. iz S., određuje se primjerena naknada zbog povrede
ustavnog prava iz članka 29. stavka 1. Ustava Republike Hrvatske (»Narodne
novine«, broj 41/01 - pročišćeni tekst) u iznosu od 4.500,00
(četiritisućepetstotina) kuna.

IV. Naknada iz točke III. izreke ove
odluke bit će isplaćena iz državnog proračuna, u roku od tri mjeseca od dana
podnošenja zahtjeva podnositeljice za njezinu isplatu.

V.Ova odluka objavit će se u
»Narodnim novinama«.

Obrazloženje

1. Podnositeljica ustavne tužbe, temeljem odredbe članka 63.
Ustavnog zakona o Ustavnom sudu Republike Hrvatske (»Narodne novine«, broj
49/02 - pročišćeni tekst, u daljnjem tekstu: Ustavni zakon), podnijela je dana
25. travnja 2002. godine ustavnu tužbu protiv Općinskog suda u S. »zbog
nedonošenja akta - sudske odluke u razumnom roku«.

Zbog nedonošenja sudske odluke u razumnom
roku podnositeljica nalazi povrijeđenima ustavna prava iz članka 26. i članka
29. stavka 1. Ustava Republike Hrvatske.

U ustavnoj tužbi podnositeljica zahtijeva
da Ustavni sud odredi Općinskom sudu u S. rok od 6 mjeseci za donošenje
meritorne odluke u predmetu koji se vodi pred tim sudom pod poslovnim brojem:
I-P-394/94, te da odredi primjerenu naknadu podnositeljici u iznosu od
40.000,00 kuna zbog povrede njezinog ustavnog prava koju je Općinski sud u S.
učinio kada o pravima i obvezama podnositeljice nije odlučio u razumnom roku.

*ČINJENICE VAŽNE ZA USTAVNOSUDSKI POSTUPAK*

2.
Ustavni sud je u postupku pokrenutom ustavnom tužbom, primjenom članka
63. Ustavnog zakona, utvrdio sljedeće činjenice koje su pravno relevantne za
odlučivanje o povredi ustavnog prava podnositeljice, zajamčenog člankom 29.
stavkom 1. Ustava Republike Hrvatske:

–
dana 14. ožujka 1994. godine podnositeljica je podnijela tužbu Općinskom sudu u
S. protiv »C. o.« d.d. Z., radi isplate po polici osiguranja imovine,

–
dana 1. ožujka 1995. godine tužena »C. o.« d.d. Z. dostavila je pisani odgovor
na tužbu,

–
prvo raspravno ročište u predmetu, koji se pred Općinskim sudom u S. vodi pod
brojem: I-P-394/94, održano je dana 15. ožujka 1995. godine. Na tom je ročištu
sud raspravnim rješenjem naložio tuženoj da u roku od 15 dana dostavi u spis
opće uvjete za osiguranje imovine koji su vrijedili u vrijeme štetnog događaja
(11. srpnja 1991. godine), te odredio da će zatražiti obavijest od Ministarstva
unutarnjih poslova u S. »u svezi požara koji se dogodio u Ž. - P. u kojem je
izgorjela stambena jednokatnica«. Istim raspravnim rješenjem nadležni sud je
odredio da će iduće rasprav­no ročište biti održano nakon pribavljanja
zatražene obavijesti,

–
dana 24. svibnja 1995. godine podnositeljica ustavne tužbe zatražila je pisanim
podneskom od Općinskog suda u S. da zakaže novo raspravno ročište, te da
obavijesti tužiteljicu je li tuženik postupio po nalogu tog suda, odnosno je li
nadležni sud pribavio obavijest od Ministarstva unutarnjih poslova u S.,

–
dana 6. studenoga 1995. godine podnositeljica ustavne tuž­be ponovo je
zatražila pisanim podneskom da Općinski sud u S. zakaže raspravno ročište.
Istim je podneskom podnositeljica obavijestila nadležni sud da se spis u
Ministarstvu unutarnjih poslova u S. vodi pod brojem: KU 4547/91, u Općinskom
državnom odvjetništvu pod brojem: KTN-3239/91, a u Istražnom centru Županijskog
suda u S. pod brojem: KIR-540/91,

– dana 28. listopada 1998. godine
podnositeljica ustavne tužbe ponovo je podnijela pisani podnesak Općinskom sudu
u S., zahtijevajući da se zakaže rasprava u parničnom predmetu broj:
I-P-394/94, uz opetovani zahtjev da Općinski sud u S. zatraži i pribavi spise
naznačene u njezinom podnesku od 6. studenoga 1995. godine.

*OČITOVANJE OPĆINSKOG SUDA U S.*

3. Na temelju članka 69. stavka 2. Ustavnog zakona, Ustav­ni sud
zatražio je dana 10. svibnja 2002. godine od Općinskog suda u S. da se izjasni
o navodima ustavne tužbe u roku od 30 dana od dana primitka zahtjeva.

Nakon proteka roka u kojem Općinski sud u
S. nije udovoljio traženju Ustavnog suda, Ustavni sud je svojim dopisom od 7.
lipnja 2002. godine ponovo zatražio očitovanje Općinskog suda u S.

U očitovanju dostavljenom 20. lipnja 2002.
godine Općinski sud u S. ističe da su »navodi iz ustavne tužbe točni, time da
je tužiteljica omaškom u tužbi naznačila kako bi osigurani objekt u cijelosti
izgorio, a u naravi je riječ o miniranju objekta, te je sud stoga nepotrebno
tražio obavijesti od policijskih postaja je li bilo uredovanja, a po požaru na
objektu tužitelja«.

Općinski sud u S. nadalje ističe da »zaista
nije bilo uricanja rasprava nakon 15. ožujka 1995. godine, unatoč činjenici da
su tužitelji podnescima zaprimljenim 24. svibnja 1995. godine, te 16. studenoga
1995. godine, kao i na posljetku 28. listopada 1998. godine tražili uricanje
ročišta. (...) Kao jedinu objektivnu okolnost koja opravdava sporost ovog suda
moramo navesti da je uredujući sudac (...) bila na bolovanju, te na porodnom
dopustu (treće dijete), a uredujući se sudac trenutno nalazi na bolovanju«.

*PRAVO VAŽNO ZA USTAVNOSUDSKI POSTUPAK*

4. Odredbom članka 29. stavka 1. Ustava Republike Hrvat­ske
(»Narodne novine«, pročišćeni tekst, broj 41/01), propisano je sljedeće:

»Svatko ima pravo da zakonom ustanovljeni
neovisni i nepristrani sud (...) u razumnom roku odluči o njegovim pravima i
obvezama (...).«

Odredbom
članka 63. stavka 1. Ustavnog zakona propisano je sljedeće:

»(1)
Ustavni sud će pokrenuti postupak po ustavnoj tužbi i prije no što je iscrpljen
pravni put, u slučaju kad o pravima i obvezama stranke (...) nije u razumnom
roku odlučio sud (...).

(2)
U odluci kojom usvaja ustavnu tužbu zbog nedonošenja akta u razumnom roku iz
stavka 1. ovoga članka, Ustavni sud će nadležnom sudu odrediti rok za donošenje
akta kojim će taj sud meritorno odlučiti o pravima i obvezama (...)
podnositelja. Rok za donošenje akta počinje teći idućeg dana od dana objave
odluke Ustavnog suda u »Narodnim novinama«.

(3)
U odluci iz stavka 2. ovoga članka Ustavni sud će odrediti primjerenu naknadu
koja pripada podnositelju zbog povrede njegova ustavnog prava koju je sud
učinio kada o pravima i obvezama podnositelja (...) nije odlučio u razumnom
roku. Naknada se isplaćuje iz državnog proračuna u roku od tri mjeseca od dana
podnošenja zahtjeva stranke za njezinu isplatu.«

*Ustavna
tužba je osnovana.*

5.Povredu ustavnog prava na donošenje sudske odluke u razumnom roku Ustavni
sud razmatra u svjetlu osobitih okolnosti svakog pojedinog slučaja.

Razmatranjem razloga ustavne tužbe
podnositeljice i dostav­ljenog očitovanja Općinskog suda u S., Ustavni sud
utvrdio je da su se u ovom slučaju ostvarile pretpostavke za njegovo postupanje
u smislu odredbe članka 63. Ustavnog zakona.

Svoju odluku Ustavni sud obrazlaže
sljedećim utvrđenjima:

5.1.  DULJINA SUDSKOG POSTUPKA

Prvostupanjski parnični postupak započeo
je 14. ožujka 1994. godine, podnošenjem tužbe Općinskom sudu u S. Budući da je
ustavna tužba podnesena dana 25. travnja 2002. godine, a do tog dana sudski
postupak u prvom stupnju nije bio okončan, Ustav­ni sud utvrđuje da je do dana
podnošenja ustavne tužbe prvostupanjski postupak pred Općinskim sudom u S.
trajao ukupno osam (8) godina, jedan (1) mjesec i jedanaest (11) dana.

Ustavni sud napominje, međutim, da je
Zakon o potvrđi­vanju Konvencije za zaštitu ljudskih prava i temeljnih sloboda
i protokola br. 1, 4, 6, 7 i 11 uz Konvenciju za zaštitu ljudskih prava i
temeljnih sloboda (»Narodne novine« - Međunarodni ugovori, broj 18/97, 6/99 -
pročišćeni tekst, u daljnjem tekstu: Zakon o potvrđivanju Konvencije) stupio na
snagu dana 5. studenoga 1997. godine.

Od dana stupanja na snagu Zakona o
potvrđivanju Konvencije, odredbe Konvencije za zaštitu ljudskih prava i
temeljnih sloboda Vijeća Europe (u daljnjem tekstu: Europska konvencija) čine,
temeljem članka 134. Ustava Republike Hrvatske (»Narodne novine«, broj 56/90),
dio unutarnjeg pravnog poretka Repub­like Hrvatske. Dio unutarnjeg pravnog
poretka Republike Hrvat­ske od tog dana čini i odredba članka 6. stavka 1.
Europske konvencije pod nazivom »Pravo na pošteno suđenje« koja, između
ostaloga, propisuje sljedeće:

»Radi
utvrđivanja svojih prava i obveza građanske naravi (...) svatko ima pravo da
zakonom ustanovljeni neovisni i nepristrani sud (...) u razumnom roku ispita
njegov slučaj«.

Sukladno
navedenom, konvencijsko pravo na donošenje sud­ske odluke u razumnom roku čini
dio unutarnjeg pravnog poretka Republike Hrvatske od dana stupanja na snagu
Zakona o potvrđivanju Konvencije (5. studenoga 1997.). S druge strane, pravo na
donošenje sudske odluke u razumnom roku utvrđeno je ustavnim pravom u Republici
Hrvatskoj 9. studenoga 2000. godine, izmjenama članka 29. stavka 1. Ustava
Republike Hrvatske (»Narodne novine«, broj 113/2000). Iz navedenih razloga
ispitivanje razumnosti trajanja sudskih postupaka prije 5. studenoga 1997.
godine u pravilu ne bi moglo biti predmetom ustavnosud­skih postupaka
temeljenih na članku 63. Ustavnog zakona, jer u dotadašnjem pravnom poretku
Republike Hrvatske takvo pravo nije postojalo ni kao konvencijsko ni kao
ustavno.

Ustavni
sud je u konkretnom slučaju ocijenio da se pravno relevantnim razdobljem s
aspekta povrede prava na razumnu duljinu trajanja sudskog postupka smatra
razdoblje od 5. studenoga 1997. (to jest, od dana stupanja na snagu Zakona o
potvrđivanju Konvencije) do 25. travnja 2002. godine (to jest, do dana
podnošenja ustavne tužbe podnositeljice), što ukupno iznosi četiri (4) godine,
četiri (4) mjeseca i dvadeset (20) dana.

5.2.  POSTUPANJE NADLEŽNOG SUDA

Ustavni
sud utvrđuje da u razmatranom razdoblju Općinski sud u S. nije poduzeo niti
jednu radnju koja bi bila relevantna za meritorno odlučivanje o pravima i
obvezama stranaka u tom sudskom postupku.

Radi se, dakle, o razdoblju potpune
neaktivnosti nadležnog suda u parničnom postupku prvog stupnja u stvari
građanske naravi.

5.3. PONAŠANJE
PODNOSITELJICE USTAVNE TUŽBE (TUŽITELJICE U SUDSKOM POSTUPKU)

Podnositeljica ustavne tužbe, kao
tužiteljica u sudskom postupku, svojim ponašanjem nije ni u čemu pridonijela
duljini prvostupanjskog sudskog postupka. Dapače, podnositeljica se u više
navrata pisanim podnescima obraćala nadležnom sudu požurujući postupak i
zahtijevajući od nadležnog suda provođenje odgova­rajućih radnji u tom postupku
(v. točku. 2. alineje 4. do 6. obrazloženja ove odluke).

5.4. SLOŽENOST SUDSKOG
PREDMETA

Dosadašnji tijek sudskog postupka ne
ukazuje da se u konkretnom slučaju radi o složenoj sudskoj stvari.

Mjerila prema kojima se ocjenjuje
složenost sudskog predmeta (opsežnost izvođenja potrebnih dokaza, broj mogućih
svje­do­ka koji bi trebali biti saslušani u postupku, eventualna potreba za
provedbom postupka vještačenja, vrijeme potrebno za kolanje spisa u predmetima
koji zahtijevaju suradnju više organa, provo­đenje sudskog postupka u više
stupnjeva, odnosno vraćanje stvari na ponovno odlučivanje sudu nižeg stupnja te
ostale radnje i postupci, koji bi mogli dovesti do zaključka da se radi o
složenoj sudskoj stvari zbog koje bi sudski postupak u cijelosti ili u
pojedinom stupnju opravdano mogao trajati dulje vrijeme), u konkretnom
predmetu, koji se od 1994. godine neprekidno nalazi u postupku pred sudom prvog
stupnja, uz održavanje samo jednog raspravnog ročišta 15. ožujka 1995. godine,
nisu zadovoljena.

5.5. DRUGE OKOLNOSTI OD UTJECAJA NA
DULJINU SUDSKOG POSTUPKA

U povodu isticanja nadležnog
prvostupanjskog suda da bi se bolovanje uredujućih sudaca moglo smatrati
»objektivnom okol­no­šću koja opravdava sporost« tog suda, Ustavni sud utvrđuje
da se pozivanje na organizacijske ili kadrovske probleme suda ne bi moglo
smatrati opravdanim razlogom za nerazumno dugo nepostupanje suda u ovom sudskom
postupku.

Napominje se da je Europski sud za ljudska
prava u više svojih presuda izrijekom utvrdio da su države-ugovornice obvezne
organizirati svoje pravne poretke na način koji omogućava sudovima da ispune
zahtjeve propisane člankom 6. stavkom 1. Europske konvencije, opetovano
ističući naročitu važnost tog zahtjeva za pravilno i uredno vođenje sudskih
postupaka (v., primjerice, presude Europskog suda u predmetima *Buchholz
protiv Njemačke* od 6. svibnja 1981.*, Guincho protiv Portugala* od 10.
srpnja 1984*., Union Alimentaria Sanders SA* od 7. srpnja 1989., *Brigandi
protiv Italije* od 19. veljače 1991. i dr.).

6. Sukladno navedenom, Ustavni sud
ocjenjuje da je nerazumno dugim nepostupanjem Općinskog suda u S. povrijeđeno
ustavno pravo podnositeljice da zakonom ustanovljeni neovisni i nepristrani sud
u razumnom roku odluči o njezinim pravima ili obvezama, koje je zajamčeno
člankom 29. stavkom 1. Ustava Republike Hrvatske.

7. Imajući u vidu sve navedene činjenice i
okolnosti, te posebno vrijeme potpune neaktivnosti suda prvog stupnja u
konkretnom sudskom predmetu, u smislu odredbe članka 63. stavka 2. Ustavnog
zakona, donesena je odluka kao pod točkama I. i II. izreke ove odluke.

8. Sukladno odredbi članka 63. stavka 3.
Ustavnog zakona, odlučeno je kao u točkama III. i IV. izreke ove odluke.

Visinu naknade zbog povrede ustavnog prava
na donošenje sudske odluke u razumnom roku Ustavni sud u pravilu određuje za
razmatrano, pravno relevantno razdoblje, uz iznimnu moguć­nost uvažavanja
nerazumno dugog razdoblja potpune neaktivnosti suda i prije 5. studenoga 1997.
godine, što ovisi o osobitim okolnostima svakog pojedinog slučaja.

Pri utvrđivanju visine naknade temeljem
članka 63. stavka 3. Ustavnog zakona Ustavni sud uzima u obzir sve okolnosti
slučaja, uz istodobno uvažavanje ukupnih gospodarskih i socijalnih prilika u
Republici Hrvatskoj.

Budući da je Ustavni sud ovlašten temeljem
članka 63. stav­ka 2. Ustavnog zakona u svakom pojedinom slučaju odrediti i rok
za donošenje sudske odluke, na visinu naknade u konkretnom slučaju utjecala je
i činjenica da je Općinskom sudu u S., temeljem točke II. izreke ove odluke,
određen kratak rok u kojem je taj sud dužan donijeti odluku u predmetu broj:
I-P-394/94, čime se na najdjelotvorniji način ostvaruje i svrha samog sudskog
postupka.

10. Odluka o objavi (točka V. izreke)
temelji se na odredbi članka 29. Ustavnog zakona.

Broj:
U-IIIA-880/2002

Zagreb,
10. srpnja 2002.

Predsjednik Suda
**dr. sc. Smiljko Sokol,v. r.**

if !supportEmptyParas endif

if !supportEmptyParas endif

if !supportEmptyParas endif

Odluka, NN 83/2002-1387