## Odluka Ustavnog suda Republike Hrvatske broj: U-IIIA-2672/2011 od 24. rujna 2014.

### NN 124/2014 (24.10.2014.), Odluka Ustavnog suda Republike Hrvatske broj: U-IIIA-2672/2011 od 24. rujna 2014.

124 24.10.2014 Odluka Ustavnog suda Republike Hrvatske broj: U-IIIA-2672/2011 od 24. rujna 2014.

USTAVNI SUD REPUBLIKE HRVATSKE

2380

Ustavni sud Republike Hrvatske, u Prvom vijeću za odlučivanje o ustavnim tužbama, u sastavu sudac Antun Palarić, predsjednik Vijeća, te suci Marko Babić, Slavica Banić, Mario Jelušić, Davor Krapac i Aldo Radolović, članovi Vijeća, odlučujući o ustavnoj tužbi koju je podnio Zoran Manjkas iz Zagreba, na sjednici održanoj 24. rujna 2014. jednoglasno je donio

ODLUKU

I. Ustavna tužba se usvaja.

II. Općinski radni sud u Zagrebu dužan je donijeti odluku u predmetu koji se vodi pred tim sudom pod poslovnim brojem: Pr-2775/11 u najkraćem mogućem roku, ali ne duljem od šest (6) mjeseci, računajući od prvog idućeg dana nakon objave ove odluke u »Narodnim novinama«.

III. Na temelju članka 63. stavka 3. Ustavnog zakona o Ustavnom sudu Republike Hrvatske (»Narodne novine« broj 99/99., 29/02. i 49/02. – pročišćeni tekst) podnositelju ustavne tužbe Zoranu Manjkasu iz Zagreba, Vrhovčev vijenac 47, određuje se primjerena naknada zbog povrede prava zajamčenog člankom 29. stavkom 1. Ustava Republike Hrvatske (»Narodne novine« broj 56/90., 135/97., 113/00., 28/01., 76/10. i 5/14.) u iznosu od 22.800,00 kn.

IV. Naknada iz točke III. izreke ove odluke bit će isplaćena iz državnog proračuna u roku od tri (3) mjeseca od dana podnošenja zahtjeva podnositelja Ministarstvu pravosuđa Republike Hrvatske za njezinu isplatu.

V. Ova odluka objavit će se u »Narodnim novinama«.

Obrazloženje

1. Podnositelj je, na temelju članka 63. Ustavnog zakona o Ustavnom sudu Republike Hrvatske (»Narodne novine« broj 99/99., 29/02. i 49/02. – pročišćeni tekst; u daljnjem tekstu: Ustavni zakon), 20. svibnja 2011. podnio ustavnu tužbu smatrajući da mu je nerazumno dugim trajanjem parničnog postupka, koji se u povodu revizije vodio pred Vrhovnim sudom Republike Hrvatske (u daljnjem tekstu: Vrhovni sud) pod brojem: Revr 1732/10-3, povrijeđeno pravo na suđenje u razumnom roku zajamčeno člankom 29. stavkom 1. Ustava.

I. ČINJENICE VAŽNE ZA USTAVNOSUDSKI POSTUPAK

2. Ustavni sud, u postupku pokrenutom primjenom članka 63. Ustavnog zakona, na temelju navoda ustavne tužbe te uvida tijekom ustavnosudskog postupka u pribavljenu presliku spisa predmeta Općinskog radnog suda u Zagrebu broj: Pr-2775/11 (ranije: Pr-7806/02), utvrdio je pravno relevantne činjenice za odlučivanje o povredi prava zajamčenog člankom 29. stavkom 1. Ustava.

Podnositelj je 3. svibnja 2002. podnio Općinskom sudu u Zagrebu (u daljnjem tekstu: prvostupanjski sud) tužbu protiv PBZ Leasinga d.o.o. radi utvrđenja nedopuštenom odluke broj: 01/04/02 od 12. travnja 2002. o otkazu podnositelju ugovora o radu. Tužbeni zahtjev podnositelj je preinačio podneskom od 12. svibnja 2005. na način da je uz postojeći postavio i zahtjev radi isplate naknade plaće. Tužbeni zahtjev je potom preciziran podneskom od 28. travnja 2006.

Tužba je zavedena pod brojem: Pr-7806/02.

Tuženik je 29. svibnja 2002. dao odgovor na tužbu.

Prvostupanjski sud je potom održao jedno (1) ročište 2. srpnja 2002. – na kojem je donio i objavio rješenje broj: Pr-7806/02-7, kojim je prihvaćen podnositeljev prijedlog radi izdavanja privremene mjere vraćanjem podnositelja na rad.

Protiv navedenog rješenja tuženik je 23. srpnja 2002. podnio žalbu.

Podnositelj je 19. kolovoza 2002. podnio prvostupanjskom sudu tužbu protiv PBZ Leasinga d.o.o. radi utvrđenja nedopuštenom odluke o privremenom udaljenju s rada od 24. srpnja 2002.

Tužba je zavedena pod brojem: Pr-14094/02.

Podnositelj je 30. kolovoza 2002. podnio prvostupanjskom sudu tužbu protiv PBZ Leasinga d.o.o. radi utvrđenja nedopuštenom odluke o otkazu ugovora o radu od 31. srpnja 2002.

Tužba je zavedena pod brojem: Pr-14878/02.

Tuženik je 15. studenoga 2002. dao odgovor na navedenu tužbu.

Županijski sud u Zagrebu (u daljnjem tekstu: drugostupanjski sud) je rješenjem broj: Gžr-1617/02-2 od 18. veljače 2003. ukinuo rješenje prvostupanjskog suda od 2. srpnja 2002.

Potom je prvostupanjski sud održao šest (6) ročišta: 7. studenoga 2003. – na kojem je radi vođenja jedinstvenog postupka spojio spis broj: Pr-14878/02 na spis broj: Pr-7806/02, 10. veljače 2004., 3. lipnja 2004., 13. prosinca 2005. – na kojem je na spis broj: Pr-7806/02 spojio spis broj: Pr-14094/02., 15. svibnja 2007. i 30. svibnja 2007. – na kojem je donio i objavio presudu broj: Pr-7806/02, kojom je odbijen tužbeni zahtjev podnositelja radi utvrđenja nedopuštenim odluke o otkazu ugovora o radu od 12. travnja 2002., utvrđenja da podnositelju nije prestao radni odnos, povrata podnositelja na rad i isplate naknade plaće, također je na navedenom ročištu donio i objavio rješenje broj: Pr-7806/02 kojim je odbačen tužbeni zahtjev podnositelja radi utvrđenja nedopuštenom odluke o privremenom udaljenju s rada od 24. srpnja 2002., utvrđenja nedopuštenom odluke o otkazu ugovora o radu od 31. srpnja 2002., te je odbio podnositeljev zahtjev radi izdavanja privremene mjere povratkom na rad i naložio je podnositelju naknaditi tuženiku trošak parničnog postupka.

Protiv navedene presude i rješenja prvostupanjskog suda podnositelj je 19. srpnja 2007. podnio žalbu.

Tuženik je 20. srpnja 2007. podnio žalbu protiv navedenog rješenja u dijelu u kojem je riješeno o naknadi troška parničnog postupka.

Podnositelj je podneskom od 20. srpnja 2007. zatražio ispravak presude i rješenja prvostupanjskog suda od 30. svibnja 2007.

Prvostupanjski sud je rješenjem broj: Pr-7806/02 od 6. rujna 2007. ispravio svoju presudu i rješenje od 30. svibnja 2007.

Drugostupanjski sud je presudom broj: Gžr-2058/07-2 od 4. svibnja 2010. odbio žalbu podnositelja i potvrdio presudu prvostupanjskog suda od 30. svibnja 2007., također je rješenjem broj: Gžr-2058/07-2 od 4. svibnja 2010. odbio žalbu podnositelja i u žalbom pobijanom dijelu potvrdio rješenje prvostupanjskog suda od 30. svibnja 2007., te je djelomično prihvatio žalbu tuženika i preinačio rješenje prvostupanjskog suda od 30. svibnja 2007. u dijelu u kojem je riješeno o trošku parničnog postupka.

Protiv navedene presude i rješenja drugostupanjskog suda podnositelj je 18. kolovoza 2010. podnio reviziju, a tuženik je 10. studenoga 2010. dao odgovor na reviziju.

Vrhovni sud je presudom i rješenjem broj: Revr 1732/10-3 od 23. ožujka 2011. djelomično odbio odnosno djelomično prihvatio reviziju podnositelja, te u dijelu u kojem je odbijen podnositeljev zahtjev za isplatu naknade plaće ukinuo presudu drugostupanjskog suda od 4. svibnja 2010. i prvostupanjsku presudu od 30. svibnja 2007., također je u dijelu u kojem je odbačena podnositeljeva tužba radi utvrđenja nedopuštenom odluke o privremenom udaljenju s rada od 24. srpnja 2002., utvrđenja nedopuštenom odluke o otkazu ugovora o radu od 31. srpnja 2002. i u dijelu kojim je odlučeno o naknadi troška parničnog postupka ukinuo rješenje drugostupanjskog suda od 4. svibnja 2010. i rješenje prvostupanjskog suda od 30. svibnja 2007., te je u ukinutom dijelu predmet vratio prvostupanjskom sudu na ponovno suđenje.

Predmet je vraćen prvostupanjskom sudu 8. srpnja 2011.

Potom je prvostupanjski sud održao ročište 15. rujna 2011.

Prvostupanjski sud je na traženje podnositelja podneskom broj: Pr-2775/11-51od 22. rujna 2011. dostavio spis predmeta (sada) broj: Pr-2775/11 Vrhovnom sudu radi ispravljanja presude i rješenja od 23. ožujka 2011.

Vrhovni sud je rješenjem broj: Revr 1732/10-5 od 12. prosinca 2013. ispravio svoju presudu i rješenje od 23. ožujka 2011.

Predmet je potom dostavljen Općinskom radnom sudu u Zagrebu 8. srpnja 2011.

Potom je Općinski radni sud u Zagrebu održao ročište 20. ožujka 2014.

Rješenjem predsjednika Općinskog radnog suda u Zagrebu broj: 29 Su-109/14 od 7. svibnja 2014. izuzeta je (na vlastiti prijedlog) sutkinja Ruža Garac od postupanja u predmetu broj: Pr-2775/11.

Ročište zakazano za 7. svibnja 2014. nije održano zbog izuzeća sutkinje Ruže Garac.

Do donošenja odluke Ustavnog suda parnični postupak nije dovršen.

II. PRAVO VAŽNO ZA USTAVNOSUDSKI POSTUPAK

3. Članak 29. stavak 1. Ustava glasi:

»Članak 29.

Svatko ima pravo da zakonom ustanovljeni neovisni i nepristrani sud pravično i u razumnom roku odluči o njegovim pravima i obvezama, ili o sumnji ili optužbi zbog kažnjivog djela.

(...)«

Članak 63. Ustavnog zakona glasi:

»Članak 63.

(1) Ustavni sud će pokrenuti postupak po ustavnoj tužbi i prije no što je iscrpljen pravni put, u slučaju kad o pravima i obvezama stranke ili o sumnji ili optužbi zbog kažnjivog djela nije u razumnom roku odlučio sud …

(2) U odluci kojom usvaja ustavnu tužbu zbog nedonošenja akta u razumnom roku iz stavka 1. ovoga članka, Ustavni sud će nadležnom sudu odrediti rok za donošenje akta kojim će taj sud meritorno odlučiti o pravima i obvezama ili o sumnji ili optužbi zbog kažnjivog djela podnositelja. Rok za donošenje akta počinje teći idućeg dana od dana objave odluke Ustavnog suda u 'Narodnim novinama'.

(3) U odluci iz stavka 2. ovoga članka Ustavni sud će odrediti primjerenu naknadu koja pripada podnositelju zbog povrede njegova ustavnog prava koju je sud učinio kada o pravima i obvezama podnositelja ili o sumnji ili optužbi zbog njegova kažnjivog djela nije odlučio u razumnom roku. Naknada se isplaćuje iz državnog proračuna u roku od tri mjeseca od dana podnošenja zahtjeva stranke za njezinu isplatu.«

Ustavna tužba je osnovana.

4. Svoju odluku Ustavni sud obrazlaže sljedećim utvrđenjima:

4.1. DULJINA SUDSKOG POSTUPKA

Sudski postupak započeo je 3. svibnja 2002., kada je podnositelj podnio prvostupanjskom sudu tužbu protiv tuženika PBZ Leasing d.o.o.

Postupak pred prvostupanjskim sudom vođen je prvi puta do 30. svibnja 2007., te se ponovno vodi od 15. rujna 2011.

Povodom žalbe podnositelja podnesene protiv presude prvostupanjskog suda od 30. svibnja 2007. postupak se vodio pred drugostupanjskim sudom do 4. svibnja 2010.

Pred Vrhovnim sudom postupak se povodom revizije podnositelja podnesene protiv presude drugostupanjskog suda od 4. svibnja 2010. vodio do 23. ožujka 2011.

Do donošenja odluke Ustavnog suda u ovom ustavnosudskom predmetu parnični postupak nije dovršen.

Stoga, Ustavni sud utvrđuje da je do donošenja odluke Ustavnog suda parnični postupak trajao ukupno dvanaest (12) godina, četiri (4) mjeseca i devetnaest (19) dana.

4.2. POSTUPANJE NADLEŽNOG SUDA

Ustavni sud utvrdio je da je u razmatranom, pravno relevantnom razdoblju, od radnji koje su relevantne za meritorno odlučivanje o pravima i obvezama podnositelja, prvostupanjski sud održao devet (9) ročišta: 2. srpnja 2002., 7. studenoga 2003., 10. veljače 2004., 3. lipnja 2004., 13. prosinca 2005., 15. svibnja 2007., 30. svibnja 2007., 15. rujna 2011. i 20. ožujka 2014., te donio presudu broj: Pr-7806/02 od 30. svibnja 2007.

Drugostupanjski sud je presudom i rješenjem broj: Gžr-2058/07-2 od 4. svibnja 2010. odbio žalbu podnositelja i potvrdio presudu prvostupanjskog suda od 30. svibnja 2007., odnosno djelomično prihvatio žalbu tuženika i preinačio rješenje o trošku parničnog postupka.

Vrhovni sud je presudom i rješenjem broj: Revr 1732/10-3 od 23. ožujka 2011. djelomično odbio odnosno djelomično prihvatio reviziju podnositelja, djelomično ukinuo presudu drugostupanjskog suda od 4. svibnja 2010. i prvostupanjsku presudu od 30. svibnja 2007. i u ukinutom dijelu predmet vratio prvostupanjskom sudu na ponovno suđenje.

Do donošenja odluke Ustavnog suda u ovom ustavnosudskom predmetu parnični postupak nije dovršen.

4.3. PONAŠANJE PODNOSITELJA USTAVNE TUŽBE
(TUŽITELJA U PARNIČNOM POSTUPKU)

Ustavni sud ocjenjuje da podnositelj ustavne tužbe svojim ponašanjem nije pridonio duljini postupka.

4.4. SLOŽENOST PREDMETA

Ustavni sud utvrđuje da se u konkretnom slučaju ne radi o činjenično složenijem predmetu.

III. OCJENA USTAVNOG SUDA

5. Ustavni sud utvrđuje da je u pravnoj stvari podnositelja ustavne tužbe u pravno relevantnom razdoblju parnični postupak ukupno trajao preko dvanaest (12) godina.

Imajući u vidu da se u konkretnom slučaju radi o radnom sporu u kojemu je sud dužan obraćati osobitu pažnju na potrebu hitnog postupanja, te ukupnu duljinu postupka, Ustavni sud ocjenjuje da je podnositelju povrijeđeno pravo na pravično suđenje u dijelu koji se odnosi na razumnu duljinu postupka, zajamčeno člankom 29. stavkom 1. Ustava.

Stoga je, u smislu članka 63. stavaka 1. i 2. Ustavnog zakona, donijeta odluka kao pod točkama I. i II. izreke ove odluke.

6. Sukladno članku 63. stavku 3. Ustavnog zakona, odlučeno je kao u točkama III. i IV. izreke ove odluke.

Visinu naknade, zbog povrede ustavnog prava na donošenje odluke u razumnom roku, Ustavni sud utvrđuje uzimajući u obzir okolnosti svakog pojedinog predmeta, uz istodobno uvažavanje ukupnih gospodarskih i socijalnih prilika u Republici Hrvatskoj.

7. Odluka o objavi (točka V. izreke) temelji se na članku 29. Ustavnog zakona.

Broj: U-IIIA-2672/2011
Zagreb, 24. rujna 2014.

USTAVNI SUD REPUBLIKE HRVATSKE

Predsjednik Vijeća
Antun Palarić, v. r.

Odluka, NN 124/2014-2380