## Odluka Ustavnog suda Republike Hrvatske broj: U-III-5072/2004 od 20. veljače 2008.

### NN 37/2008 (31.3.2008.), Odluka Ustavnog suda Republike Hrvatske broj: U-III-5072/2004 od 20. veljače 2008.

# USTAVNI SUD REPUBLIKE HRVATSKE

**1251**

Ustavni sud Republike Hrvatske, u Prvom vijeću za odlučivanje o ustavnim
tužbama, u sastavu sudac Aldo Radolović, predsjednik Vijeća, te suci Marko
Babić, Mario Kos, Davor Krapac, Jasna Omejec i Nevenka Šernhorst, članovi
Vijeća, u postupku koji su ustavnom tužbom pokrenuli M. P., M. P., M. P., svi iz
R., te Z. S. iz Z., koje zastupa I. D., odvjetnik iz R., na sjednici održanoj
20. veljače 2008. godine, jednoglasno je donio

## ODLUKU

I. Ustavna tužba se usvaja.
II. Ukida se: rješenje Županijskog suda u Rijeci, broj: Gž-
3602/04-2 od 30. studenoga 2004. godine i rješenje Općinskog suda u Rabu, broj:
P-195/03-4 od 27. srpnja 2004. godine.
III. Predmet vraća Općinskom sudu u Rabu na ponovni postupak.
IV. Ova odluka objaviti će se u »Narodnim novinama«.

```
Obrazloženje
```

1. Ustavna tužba podnesena je protiv rješenja Županijskog suda u Rijeci, broj:
Gž-3602/04-2 od 30. studenoga 2004., kojim je odbijena žalba podnositelja i
potvrđeno rješenje Općinskog suda u Rabu, broj: P-195/03-4 od 27. srpnja 2004.
godine.
Navedenim rješenjem Općinskog suda u Rabu odbačena je deklaratorna tužba kojom
su podnositelji u parničnom postupku zatražili utvrđenje da je njihov pravni
prednik pok. J. P. imao status prijašnjeg vlasnika u izreci navedenih
katastarskih čestica.
2. Podnositelji smatraju da su im osporenim rješenjima nižestupanjskih sudova
povrijeđena ustavna prava zajamčena člancima 14. stavkom 2., 19., 29. i 48.
stavkom 1., te odredbe članaka 3. i 5. Ustava Republike Hrvatske.
U bitnome, ističu da su sudovi »prije upuštanja u ocjenu relevantnih činjenica«
svoja rješenja utemeljili na pogrešnom tumačenju članka 187. stavaka 1. i 2.
Zakona o parničnom postupku (»Narodne novine«, broj 53/91., 91/92., 112/99. i
117/03. – u daljnjem tekstu: ZPP), u svezi s člankom 288. stavkom 2. ZPP-a.
Ujedno podnositelji smatraju da su nadležni sudovi, odlučujući o pravnom
interesu podnositelja za podnošenje tužbe u predmetnom parničnom postupku,
postupili suprotno i mjerodavnim odredbama Zakona o naknadi za imovinu oduzetu
za vrijeme jugoslavenske komunističke vladavine (»Narodne novine«, broj 92/96.,
39/99., 42/99. – ispravak, 92/99., 43/00., 131/00., 27/01., 65/01., 118/01.,
80/02. i 81/02. – ispravak, u daljnjem tekstu: Zakon o naknadi).
Predlažu usvajanje ustavne tužbe i ukidanje osporenih rješenja.
3. Za potrebe ustavnosudskog postupka pribavljen je spis Općinskog suda u Rabu,
broj: P-195/03.

*Ustavna tužba je osnovana.*

4. Prema odredbi članka 62. stavka 1. Ustavnog zakona o Ustavnom sudu Republike
Hrvatske (»Narodne novine«, broj 99/99., 29/02.
i 49/02. – pročišćeni tekst; u daljnjem tekstu: Ustavni zakon), svatko može
podnijeti Ustavnom sudu ustavnu tužbu ako smatra da mu je pojedinačnim aktom
tijela državne vlasti, tijela jedinice lokalne i područne (regionalne)
samouprave ili pravne osobe s javnim ovlastima, kojim je odlučeno o njegovim
pravima i obvezama ili o sumnji ili optužbi zbog kažnjivog djela, povrijeđeno
ljudsko pravo ili temeljna sloboda zajamčena Ustavom.
5. Iz spisa predmeta Općinskog suda u Rabu i dokumentacije priložene uz ustavnu
tužbu razvidno je da su podnositelji, kao pravni sljednici pok. J. P. kod Ureda
državne uprave u Primorsko-goranskoj županiji, Službe za prostorno uređenje,
zaštitu okoliša, graditeljstvo i imovinsko-pravne poslove, Ispostava Rab pod
oznakama klasa: UP/I-942-05/9701/201, urbroj: 2170-08/7-03-16 i klasa: UP/I-942-05/97-01/204,
urbroj: 2170-08/7-03-17 pokrenuli postupke za utvrđivanje prava na naknadu za
nekretnine označene kao: kč. 609/1 i kč. 609/4 upisane u zk.ul. 1084 k.o. B., kč.
609/5 upisanu u zk.ul. 1181 k.o. B. i kč. 610/04 upisanu u zk.ul. 1110 k.o. B.
Rješenjima Ureda državne uprave u Primorsko-goranskoj županiji, Službe za
prostorno uređenje, zaštitu okoliša, graditeljstvo i imovinsko-pravne poslove,
Ispostave Rab navedenih klasifikacijskih oznaka od 11. srpnja 2003. i 24. srpnja
2003. podnositelji su odbijeni sa svojim zahtjevima uz obrazloženje da je *»u
postupku nedvojbeno utvrđeno da su nekretnine, predmet postupka, u trenutku
prelaska u režim društvenog vlasništva bile upisane na ime trećih osoba, a ne
prednika podnositelja i da se podnositeljima ne može priznati svojstvo bivših
vlasnika nekretnina, kao niti svojstvo ovlaštenika prava na naknadu sukladno
odredba Zakona o naknadi«.*
U smislu odredbe članka 187. ZPP-a, podnositelji su, kao nasljednici pok. J. P.
(rješenje o nasljeđivanju Općinskog suda u Rabu broj: O-44/97 – pravomoćno s
danom 17. travnja 2000.), kod Općinskog suda u Rabu tužbom podnesenom 4.
kolovoza 2003. protiv F. P. zatražili utvrđenje da je pok. J. P. (otac i suprug
podnositelja) »imao status prijašnjeg vlasnika« k.č. br. 609/1 i 609/4, upisane
u zk. ul. br. 1084, k.č. br. 609/5, upisane u zk. ul. br. 1181 i k.č. br. 610/4,
upisane u zk. ul. br. 1110., sve k.o. B.
U spisu predmeta prvostupanjskog suda nalazi se pismeni odgovor na tužbu tuženog
F. P., s ovjerenim potpisom u javnobilježničkom uredu, iz kojeg je razvidno da
je tuženi priznao kako je prednik podnositelja, pok. J. P., u cijelosti bio
vlasnik spornih nekretnina.
Usprkos navedenog činjeničnog utvrđenja i bez upuštanja u meritornu ocjenu
tužbenog zahtjeva podnositelja, Općinski sud u Rabu je rješenjem broj:
P-195/03-4 od 27. srpnja 2004. odbacio tužbu, navodeći između ostalog da: *»(...)
Tužitelji uz tužbu nisu priložili dokaz da su pokrenuli predmetni upravni
postupak pred Županijskim uredom za imovinsko pravne poslove, Ispostava Rab, a
niti su priložili rješenje tog županijskog ureda kojim se upućuju na pokretanje
parnice. Stoga tužitelji nisu dokazali postojanje pravnog interesa za podnošenje
tužbe na utvrđenje pa je tužbu iz tog razloga valjalo odbaciti temeljem čl. 288.
st. 2. ZPP-a (...)«.*
Županijski sud u Rijeci, ispitujući prvostupanjsko rješenje u smislu odredbe
članka 365. stavka 2. ZPP-a, nije utvrdio postojanje niti jedne od bitnih
povreda odredaba parničnog postupka propisanih odredbom članka 354. stavka 2.
točaka 1. do 13. tog Zakona i u cijelosti prihvatio pravno stajalište suda u
prvom stupnju, navodeći da je *»prvostupanjski sud za svoja utvrđenja naveo
valjane razloge, koje prihvaća i ovaj sud«.*
6. Analizom navoda ustavne tužbe, te uvidom u osporena rješenja nižestupanjskih
sudova, Ustavni sud je utvrdio da je podnositeljima povrijeđeno ustavno pravo na
pravično suđenje zajamčeno odredbom članka 29. stavka 1. Ustava.
Sadržaj ustavnog prava na pravično suđenje ograničen je na postupovna jamstva
pravičnog suđenja, pa Ustavni sud ocjenjujući navode ustavne tužbe sa stajališta
tog ustavnog prava ispituje eventualno postojanje postupovnih povreda u
postupcima pred sudovima, te na temelju toga, sagledavajući postupak kao
jedinstvenu cjelinu, ocjenjuje je li postupak bio vođen na način koji
podnositeljima osigurava pravično suđenje.
Člankom 187. stavcima 1. i 2. ZPP-a propisano je:
*Tužitelj može u tužbi tražiti da sud samo utvrdi postojanje odnosno nepostojanje
kakva prava ili pravnog odnosa ili istinitost odnosno neistinitost kakve
isprave.
Takva se tužba može podići kad je to posebnim propisima predviđeno, kad tužitelj
ima pravni interes da sud utvrdi postojanje odnosno nepostojanje kakva prava ili
pravnog odnosa ili istinitost odnosno neistinitost kakve isprave prije
dospjelosti zahtjeva za činidbu iz istog odnosa ili kad tužitelj ima kakav drugi
pravni interes za podizanje takve tužbe.*Člankom 9. stavcima 1. i 2. Zakona o naknadi propisano je:
Prava iz ovoga Zakona priznaju se fizičkoj osobi – prijašnjem vlasniku, odnosno
njegovim zakonskim nasljednicima prvoga nasljednoga reda (u daljnjem tekstu:
prijašnji vlasnik).
U pogledu prava nasljeđivanja primjenjuju se odredbe Zakona o nasljeđivanju, ako
ovim zakonom nije drukčije propisano.
Usprkos navedenom normativnom sadržaju odredbe članka 9. stavaka 1. i 2. Zakona
o naknadi, stajalište je nižestupanjskih sudova kako podnositelji kao tužitelji
*»nisu dokazali postojanje pravnog interesa za podnošenje tužbe na utvrđenje pa
je tužbu iz tog razloga valjalo odbaciti temeljem čl. 288. st. 2. ZPP-a«.*
Polazeći od sadržaja točke 5. obrazloženja ove odluke, Ustavni sud ocjenjuje da
su u konkretnom slučaju podnositelji za podnošenje tužbe na utvrđenja kako je
njihov prednik imao *»status prijašnjeg vlasnika na spornim nekretninama«* imali
priznati pravni interes.
Stoga je ocjena Ustavnog suda da postupak, koji je prethodio ustavnosudskom,
nije bio vođen na način da ispunjava zahtjeve ustavnog jamstva na pravično
suđenje, propisanog člankom 29. stavkom 1. Ustava Republike Hrvatske, a osobito
pravo na pristup sudu.
7. Utvrdivši povredu ustavnog prava podnositelja zajamčenog člankom 29. stavkom
1. Ustava, Ustavni sud nije razmatrao postojanje povrede ostalih ustavnih prava
(14/2., 19. i 48/1.) na koje podnositelji upućuju.
8. U svezi s istaknutom povredom odredbe članka 3. i članka 5. Ustava, napominje
se da te odredbe ne sadrže ljudska prava i temeljne slobode zajamčene Ustavom,
koje se štite u ustavnosudskom postupku pokrenutom ustavnom tužbom, u smislu
odredbe članka 62. stavka 1. Ustavnog zakona.
9. Slijedom navedenog, na temelju članaka 73. i 76. Ustavnog zakona, odlučeno je
kao u točkama I., II. i III. izreke ove odluke.
Odluka o objavi (točka IV. izreke) temelji se na odredbi članka 29. Ustavnog
zakona.

Broj: U-III-5072/2004
Zagreb, 20. veljače 2008.

USTAVNI SUD REPUBLIKE HRVATSKE
Predsjednik Vijeća
**dr. sc. Aldo Radolović**, v. r.

Odluka, NN 37/2008-1251
Opći uvjeti korištenjaZaštita privatnosti[Pristup podatcima](/data_access_hr.aspx)[ELI](/about_eli_hr.aspx)

©2026. g. Narodne novine d.d.

, izrada [Novena d.o.o.](http://novena.hr/)