## Odluka Ustavnog suda Republike Hrvatske broj: U-III-3071/2006 od 18. ožujka 2009.

### NN 42/2009 (6.4.2009.), Odluka Ustavnog suda Republike Hrvatske broj: U-III-3071/2006 od 18. ožujka 2009.

42 06.04.2009 Odluka Ustavnog suda Republike Hrvatske broj: U-III-3071/2006 od 18. ožujka 2009.

USTAVNI SUD REPUBLIKE HRVATSKE

983

Ustavni sud Republike Hrvatske, u Prvom vijeću za odlučivanje o ustavnim tužbama, u sastavu sudac Aldo Radolović, predsjednik Vijeća, te suci Marko Babić, Mario Kos, Davor Krapac, Duška Šarin i Nevenka Šernhorst, članovi Vijeća, u postupku koji je ustavnom tužbom pokrenuo Z. R. iz O., kojeg zastupa V. V., odvjetnik iz O., na sjednici održanoj 18. ožujka 2009., jednoglasno je donio

ODLUKU

I. Ustavna tužba se usvaja.

II. Ukida se rješenje Županijskog suda u Osijeku, broj: Gž-1475/06 od 6. srpnja 2006.

III. Predmet se vraća Županijskom sudu u Osijeku na ponovni postupak.

IV. Ova odluka objavit će se u »Narodnim novinama«.

Obrazloženje

1. Ustavna tužba podnesena je protiv rješenja Županijskog suda u Osijeku, broj: Gž-1475/06 od 6. srpnja 2006., kojim je, kao nepravodobna, odbačena žalba podnositelja (tužitelja u parničnom postupku) izjavljena protiv presude Općinskog suda u Osijeku, broj: P-1871/04 od 27. veljače 2006.

Prvostupanjskom presudom odbijen je tužbeni zahtjev podnositelja kojim je od tuženika M. B. tražio isplatu iznosa od 890,00 kuna i pripadajućih zakonskih zateznih kamata, kao i naknadu troškova postupka.

Prvostupanjski sud je u uputi o pravnom lijeku poučio podnositelja da je protiv te presude dopuštena žalba u roku od 15 dana od primitka njezinog prijepisa.

2. Podnositelj u ustavnoj tužbi, u bitnome, ističe kako pogrešna uputa o pravnom lijeku prvostupanjskog suda ne smije imati za posljedicu odbacivanje žalbe zbog nepravodobnosti, ako je ta žalba podnesena u skladu s danom uputom suda o dopuštenom pravnom lijeku, pa niti u slučaju kada žalitelja zastupa odvjetnik. Poziva se i na pravnu praksu Ustavnog suda u sličnim predmetima.

Smatra da su mu osporenim rješenjem povrijeđena ustavna prava zajamčena člankom 14. stavkom 2., člankom 18. stavkom 1., člankom 26. i člankom 29. stavkom 1. Ustava.

3. Za potrebe ustavnosudskog postupka pribavljen je spis Općinskog suda u Osijeku, broj: P-1871/04.

Ustavna tužba je osnovana.

4. Prema odredbi članka 62. stavka 1. Ustavnog zakona o Ustavnom sudu Republike Hrvatske (»Narodne novine« broj 99/99., 29/02. i 49/02. – pročišćeni tekst; u daljnjem tekstu: Ustavni zakon), svatko može podnijeti Ustavnom sudu ustavnu tužbu ako smatra da mu je pojedinačnim aktom tijela državne vlasti, tijela jedinice lokalne i područne (regionalne) samouprave ili pravne osobe s javnim ovlastima, kojim je odlučeno o njegovim pravima i obvezama ili o sumnji ili optužbi zbog kažnjivog djela, povrijeđeno ljudsko pravo ili temeljna sloboda zajamčena Ustavom.

5. Uvidom u spis predmeta utvrđeno je da je u presudi Općinskog suda u Osijeku dana sljedeća uputa o pravnom lijeku:

Protiv ove presude nezadovoljna stranka ima pravo žalbe u roku od 15 dana od primitka prijepisa iste. Žalba se podnosi putem ovog Suda Županijskom sudu u Osijeku u tri istovjetna primjerka.

Navedenu presudu suda prvog stupnja punomoćnik podnositelja je primio 20. ožujka 2006. te je postupio po uputi o pravnom lijeku i podnio žalbu 4. travnja 2006., u roku navedenom u uputi.

6. Člankom 467. stavkom 3. Zakona o parničnom postupku (»Narodne novine« broj 53/91., 91/92., 112/99., 88/01. i 117/03. – u daljnjem tekstu: ZPP), propisano je:

Protiv prvostupanjske presude odnosno rješenja iz stavka 1. ovog članka (presuda ili rješenje kojim se završava spor u postupku u sporovima male vrijednosti – op. Ustavnog suda) stranke mogu podnijeti žalbu u roku od osam dana.

7. Županijski sud u Osijeku, pozivajući se na članak 467. stavak 3. ZPP-a, rješenjem je odbacio žalbu izjavljenu protiv presude Općinskog suda u Osijeku, uz obrazloženje da je žalba »(...) upućena sudu 4. travnja 2006., dakle nakon proteka zakonskog roka za njezino podnošenje. Stoga je temeljem čl. 367. ZPP-a žalba odbačena kao nepravovremena, bez obzira na pogrešnu uputu o pravnom lijeku. Kako se radi o zakonskom roku, sud nije ovlašten ovaj rok ni skratiti, ni produžiti.«.

8. Člankom 18. stavkom 1. Ustava propisano je:

Jamči se pravo na žalbu protiv pojedinačnih pravnih akata donesenih u postupku prvog stupnja pred sudom ili drugim ovlaštenim tijelom.

Člankom 29. stavkom 1. Ustava propisano je:

Svatko ima pravo da zakonom ustanovljeni neovisni i nepristrani sud pravično i u razumnom roku odluči o njegovim pravima i obvezama ili o sumnji ili optužbi zbog kažnjivog djela.

9. Ustavni sud u ustavnosudskom postupku ispituje je li tijekom postupka pred nadležnim sudom počinjena povreda takvog značenja da sudski postupak kao jedinstvenu cjelinu čini nepravičnim za podnositelja. Pri tome neće svaka postupovna povreda dovesti do povrede ustavnog prava na pravično suđenje, već će to biti samo ona povreda koja je takvog značenja da podnositelju ugrožava ili onemogućuje pravo na pravično suđenje.

Osiguranje djelotvornog pravnog lijeka jedno je od temeljnih procesnih jamstava u svim pravnim postupcima, koje je zbog svog iznimnog značenja zajamčeno Ustavom kao temeljno pravo. Stoga je Ustavni sud nadležan pružiti ustavnosudsku zaštitu protiv eventualne povrede tog prava.

10. Nakon razmatranja navoda ustavne tužbe, rješenja Županijskog suda u Osijeku i presude Općinskog suda u Osijeku, Ustavni sud ocjenjuje da je u konkretnom slučaju osporenim rješenjem Županijskog suda u Osijeku podnositelju, osim prava na žalbu zajamčenog člankom 18. stavkom 1. Ustava, povrijeđeno i pravo na pravično suđenje u dijelu koji se odnosi na pristup sudu, zajamčeno člankom 29. stavkom 1. Ustava.

Ustavni sud ocijenio je da je pogrešna pouka o pravu na žalbu, navedena u presudi suda prvog stupnja, u konkretnom slučaju išla na štetu zajamčenih ustavnih prava podnositelja, jer je postupanjem po toj uputi podnositelju zapriječen pristup sudu, a time i ustavno pravo da se nadležni sud očituje o njegovim žalbenim navodima.

Ustavni sud na kraju podsjeća da je temeljni zahtjev svakog pravnog poretka utemeljenog na načelu vladavine prava da sudovi poznaju propise koje primjenjuju u konkretnim slučajevima i da daju zakonitu i pravilnu uputu o pravnom lijeku. Stoga stranke zbog postupanja po pogrešnoj uputi o pravnom lijeku koju daju sudovi ne smiju trpjeti štetne posljedice.

11. U ustavnoj tužbi podnositelj ističe i povredu ustavnog jamstva na jednakost pred zakonom, propisanog člankom 14. stavkom 2. Ustava. Polazeći od činjenice da se ustavnom tužbom osporava rješenje drugostupanjskog suda kojim se rješavalo pitanje dopuštenosti žalbe zbog nepravodobnosti, a da je ustavna tužba podnesena zbog pogrešne upute nadležnog suda o roku za ulaganje pravnog lijeka, Ustavni sud utvrđuje da se konkretan slučaj podnositelja ne može ispitivati s aspekta ustavnog jamstva na jednakost pred zakonom.

12. Odredbom članka 26. Ustava zajamčena je jednakost državljanima Republike Hrvatske i strancima pred sudovima i drugim državnim i inim tijelima koja imaju javne ovlasti. Stoga navedena ustavna odredba nije mjerodavna u konkretnom slučaju.

13. Slijedom iznijetog, na temelju članaka 73. i 76. Ustavnog zakona, odlučeno je kao u točkama I., II. i III. izreke ove odluke.

14. Objava odluke (točka IV. izreke) temelji se na odredbama članka 29. Ustavnog zakona.

Broj: U-III-3071/2006
Zagreb, 18. ožujka 2009.

USTAVNI SUD REPUBLIKE HRVATSKE

Predsjednik Vijeća
dr. sc. Aldo Radolović, v. r.

Odluka, NN 42/2009-983