## Zakon o zaštiti prava pacijenata

### NN 169/2004 (3.12.2004.), Zakon o zaštiti prava pacijenata

# HRVATSKI SABOR

2953

Na
temelju članka 88. Ustava Republike Hrvatske, donosim

## ODLUKU

### O PROGLAŠENJU ZAKONA O ZAŠTITI PRAVA PACIJENATA

Proglašavam
Zakon o zaštiti prava pacijenata, koji je donio Hrvat­ski sabor na sjednici 19.
studenoga 2004. godine.

Broj:
01-081-04-3610/2
Zagreb, 24. studenoga 2004.

Predsjednik
Republike Hrvatske **Stjepan Mesić,** v. r.

## ZAKON

### O ZAŠTITI PRAVA PACIJENATA

I.
OPĆE ODREDBE

Članak 1.

Ovim se Zakonom određuju prava pacijenata prilikom
koriš­tenja zdravstvene zaštite te način zaštite i promicanja tih prava.

Pacijentom u smislu ovoga Zakona smatra se svaka
osoba, bolesna ili zdrava, koja zatraži ili kojoj se pruža određena mjera ili
usluga u cilju očuvanja i unaprjeđenja zdravlja, sprječavanja bolesti, liječenja
ili zdravstvene njege i rehabilitacije.

Članak 2.

Svakom pacijentu jamči se opće i jednako pravo na
kvalitetnu i kontinuiranu zdravstvenu zaštitu primjerenu njegovom zdrav­stvenom
stanju, sukladno općeprihvaćenim stručnim standardima i etičkim načelima, u
najboljem interesu pacijenta uz pošti­vanje nje­­­go­vih osobnih stavova.

Načela zaštite prava pacijenata

Članak
3.

Zaštita
prava pacijenata u Republici Hrvatskoj provodi se na načelima humanosti i
dostupnosti.

Načelo humanosti zaštite prava pacijenata

Članak
4.

Načelo
humanosti zaštite prava pacijenata ostvaruje se:

–
osiguravanjem poštivanja pacijenta kao ljudskog bića,

–
osiguravanjem prava na fizički i mentalni integritet pacijenta,

– zaštitom
osobnosti pacijenta uključujući poštivanje njegove privatnosti, svjetonazora te
moralnih i vjerskih uvjerenja.

Načelo dostupnosti zaštite prava pacijenata

Članak
5.

Načelo
dostupnosti zaštite prava pacijenata podrazumijeva jednaku mogućnost zaštite
prava svih pacijenata na području Republike Hrvatske.

II. PRAVA PACIJENATA

Pravo
na suodlučivanje

Članak
6.

Pravo
na suodlučivanje pacijenta obuhvaća pravo pacijenta na obaviještenost i pravo
na prihvaćanje ili odbijanje pojedinoga dijagnostičkog, odnosno terapijskog
postupka.

Iznimka od prava na suodlučivanje

Članak
7.

Pacijentovo
pravo na suodlučivanje može se iznimno ograničiti samo kada je to opravdano
njegovim zdravstvenim stanjem u slučajevima i na način posebno određenim ovim
Zakonom.

Pravo
na obaviještenost

Članak
8.

Pacijent
ima pravo na potpunu obaviještenost o:

– svome
zdravstvenom stanju, uključujući medicinsku pro­cjenu rezultata i ishoda određenoga
dijagnostičkog ili terapijskog postupka,

–
preporučenim pregledima i zahvatima te planiranim datumima za njihovo
obavljanje,

– mogućim prednostima i rizicima obavljanja ili
neobav­ljanja preporučenih pregleda i zahvata,

– svome pravu na odlučivanje o preporučenim
pregledima ili zahvatima,

– mogućim zamjenama za preporučene postupke,

– tijeku postupaka prilikom pružanja zdravstvene zaštite,

– daljnjem tijeku pružanja zdravstvene zaštite,

– preporučenom načinu života,

– pravima iz zdravstvenoga osiguranja i postupcima za
ostva­rivanje tih prava.

Pacijent ima pravo dobiti obavijesti na način koji mu
je razumljiv s obzirom na dob, obrazovanje i mentalne sposobnosti.

Pacijenti s invaliditetom imaju pravo dobiti
obavijesti u njima pristupačnom obliku.

Članak 9.

Obavijesti iz članka 8. stavka 1. ovoga Zakona na
usmeni zahtjev pacijenta obvezan je dati zdravstveni radnik visoke stručne
spreme koji pacijentu izravno pruža određeni oblik zdrav­stvene usluge.

Članak 10.

Pacijent ima uvijek pravo tražiti drugo stručno mišljenje
o svome zdravstvenom stanju, sukladno odredbi članka 8. stavka 1. ovoga Zakona.

Drugo stručno mišljenje iz stavka 1. ovoga članka,
pacijentu je, na usmeni ili pisani zahtjev, obvezan dati svaki zdravstveni
radnik visoke stručne spreme i odgovarajuće specijalizacije, koji nije
sudjelovao u izravnom pružanju određenog oblika zdravstvene usluge pacijentu iz
članka 9. ovoga Zakona.

Članak 11.

Tijekom pružanja zdravstvene zaštite, nakon svakog
pregleda i zahvata, pacijent ima pravo na obaviještenost o uspjehu, odnosno,
neuspjehu i rezultatu pregleda ili zahvata kao i o razlozima za eventualnu
različitost tih rezultata od očekivanih.

Članak 12.

Pacijent ima pravo biti upoznat s imenima te
specijalizaci­jom osoba koje mu izravno pružaju zdravstvenu zaštitu.

Članak 13.

Pravo na obaviještenost ima i pacijent s umanjenom
sposob­nošću rasuđivanja, u skladu s dobi, odnosno s fizičkim, mentalnim i
psihičkim stanjem.

Odbijanje
primitka obavijesti

Članak
14.

Pacijent
ima pravo pisanom i potpisanom izjavom odbiti primitak obavijesti o prirodi
svoga zdravstvenoga stanja i očekiva­nom ishodu predloženih i/ili poduzetih
medicinskih postupaka i mjera.

Članak
15.

Pacijent
s punom poslovnom sposobnošću ne može se odreći prava na obaviještenost u slučajevima
u kojima mora biti svjestan prirode svoje bolesti, kako ne bi ugrozio zdravlje
drugih.

Pacijent
s punom poslovnom sposobnošću ima pravo u pisanom obliku ili na bilo koji drugi
vjerodostojan način odrediti osobu koja će umjesto njega biti obaviještena.

Pacijent
ima pravo biti obaviješten čak i u slučajevima kad njegov pristanak nije uvjet
započinjanja terapije (u hitnim sluča­jevima).

Pravo
na prihvaćanje ili odbijanje pojedinoga dijagnostičkog, odnosno terapijskog
postupka

Članak
16.

Pacijent
ima pravo prihvatiti ili odbiti pojedini dijagnostički, odnosno terapijski
postupak, osim u slučaju neodgodive medicinske intervencije čije bi
nepoduzimanje ugrozilo život i zdravlje pacijenta ili izazvalo trajna oštećenja
njegovoga zdravlja.

Prihvaćanje pojedinoga dijagnostičkog ili terapijskog
pos­tup­ka pacijent izražava potpisivanjem suglasnosti.

Obrazac suglasnosti te obrazac izjave o odbijanju
pojedinoga dijagnostičkog, odnosno terapijskog postupka pravilnikom propisuje
ministar nadležan za zdravstvo (u daljnjem tekstu: ministar).

Slijepa osoba, gluha osoba koja ne zna čitati, nijema
osoba koja ne zna pisati i gluhoslijepa osoba, prihvaća pojedini dijag­nos­tički,
odnosno terapijski postupak izjavom u obliku javnobilježničkog akta ili pred
dva svjedoka iskazanom izjavom o imenovanju poslovno sposobne osobe koja će u
njeno ime prihvaćati ili odbijati pojedini takav postupak.

Zaštita
pacijenta koji nije sposoban dati pristanak

Članak
17.

Za
pacijenta koji nije pri svijesti, za pacijenta s težom duševnom smetnjom te za
poslovno nesposobnog ili maloljetnog pacijenta, osim u slučaju neodgodive
medicinske intervencije, suglasnost iz članka 16. stavka 2. ovoga Zakona
potpisuje zakonski zastupnik, odnosno skrbnik pacijenta.

U
interesu pacijenta osoba iz stavka 1. ovoga članka može suglasnost u bilo koje
vrijeme povući potpisivanjem izjave o odbijanju pojedinoga dijagnostičkog,
odnosno terapijskog postupka.

Ukoliko
su interesi pacijenata iz stavka 1. ovoga članka i njihovih zakonskih
zastupnika, odnosno skrbnika suprotstavljeni, zdravstveni radnik je dužan odmah
o tome obavijestiti nadležni centar za socijalnu skrb.

Članak
18.

Ako se
zbog hitne situacije ne može dobiti suglasnost zakonskog zastupnika, odnosno
skrbnika iz članka 17. stavka 1. ovoga Zakona pacijent će se podvrći dijagnostičkom,
odnosno terapijskom postupku samo u slučaju kada bi zbog nepoduzimanja postupka
bio neposredno ugrožen njegov život ili bi mu prijetila ozbiljna i neposredna
opasnost od težeg oštećenja njegovoga zdravlja. Postupak se može provoditi bez
pristanka zakonskog zastupnika, odnosno skrbnika pacijenta samo dok traje
navedena opasnost.

Zaštita
pacijenta nad kojim se obavlja znanstveno istraživanje

Članak
19.

Za
znanstveno istraživanje nad pacijentom i uključivanje pa­ci­jenta u medicinsku
nastavu nužan je izričiti pristanak obavi­ješ­tenog pacijenta.

Pristanak obaviještenog pacijenta je, u smislu ovoga
Zakona, pisana, datirana i od pacijenta potpisana suglasnost za sudjelovanje u
određenom znanstvenom istraživanju ili medicinskoj nastavi dana na temelju
preciznih i na razumljiv način dokumentiranih obavijesti o prirodi, važnosti,
posljedicama i rizicima ispitivanja. Za poslovno nesposobnog ili maloljetnog
pacijenta, pristanak daje njegov zakonski zastupnik ili skrbnik.

Pacijent, odnosno njegov zakonski zastupnik, odnosno
skrbnik u interesu pacijenta može suglasnost iz stavka 2. ovoga članka povući u
bilo koje vrijeme.

Članak 20.

Znanstvena istraživanja nad pacijentom mogu se
poduzeti ako su ispunjeni svi sljedeći uvjeti:

1. nema zamjene usporedive učinkovitosti za istraživanje
na ljudima,

2. rizici kojima se izlaže pacijent nisu nerazmjerni
mogućim koristima od istraživanja,

3. istraživanje je odobrilo nadležno etičko
povjerenstvo sukladno posebnome zakonu, nakon nezavisnog ispitivanja njegove
znanstvene vrijednosti, važnosti cilja istraživanja i ocjene njegove etičke
prihvatljivosti,

4. pacijenti na kojima se provode istraživanja moraju
biti upoznati o svojim pravima i zaštiti svojih prava sukladno zakonu,

5. pribavljen je pristanak obaviještenog pacijenta iz
članka 19. stavka 2. ovoga Zakona.

Članak 21.

Znanstveno istraživanje nad poslovno nesposobnim
pacijentom, pacijentom koji nije sposoban za rasuđivanje te nad maloljetnim
pacijentom može se poduzeti ako su uz uvjete iz članka 20. točke 1., 2., 3. i
4. ovoga Zakona ispunjeni i svi sljedeći uvjeti:

1. rezultati istraživanja mogu pridonijeti stvarnoj i
izravnoj koristi za zdravlje pacijenta,

2. istraživanje usporedive učinkovitosti ne može se
provoditi nad pacijentima koji su sposobni dati pristanak,

3. pribavljena je suglasnost zakonskog zastupnika,
odnosno skrbnika,

4. pacijent se ne protivi istraživanju.

Iznimno od stavka 1. ovoga članka, u slučaju kada istraži­vanje
ne može proizvesti rezultate od izravne koristi za pacijenta, istraživanje se
može odobriti pod uvjetima iz stavka 1. točke 2., 3. i 4. ovoga članka te uz
uvjete:

1. cilj istraživanja je postizanje rezultata koji
mogu koristiti pacijentu ili drugim pacijentima iste dobne skupine, odnosno
pacijentima s istom bolešću,

2. istraživanje obuhvaća minimalni rizik i minimalno
opte­rećenje za pacijenta.

Zahvati
na ljudskom genomu

Članak
22.

Zahvat
usmjeren na promjenu ljudskoga genoma može se poduzeti samo za preventivne,
dijagnostičke ili terapijske svrhe pod uvjetom da cilj promjene nije uvođenje
bilo kakvih preinaka u genomu potomka pacijenta.

Testovi
koji ukazuju na genetske bolesti ili služe za identifikaciju pacijenta, kao
nositelja gena odgovornog za bolest ili za otkrivanje genetske dispozicije ili
podložnosti na bolest, mogu se obavljati samo u zdravstvene svrhe ili radi
znanstvenog istraži­vanja vezanog uz zdravstvene svrhe i uz odgovarajuće
genetsko savjetovanje.

Pravo na pristup medicinskoj dokumentaciji

Članak
23.

Pacijent
ima pravo na pristup cjelokupnoj medicinskoj dokumentaciji koja se odnosi na
dijagnostiku i liječenje njegove bolesti.

Pacijent ima pravo o svome trošku zahtijevati
presliku medicinske dokumentacije iz stavka 1. ovoga članka.

Medicinska dokumentacija koja se uručuje pacijentu po
završenom liječničkom pregledu, odnosno po završenom liječenju propisuje se
posebnim zakonom kojim se uređuju vrste i sadržaj te način vođenja, čuvanja,
prikupljanja i raspolaganja medicinskom dokumentacijom.

Članak 24.

U slučaju smrti pacijenta, ako to pacijent nije za života
izrijekom zabranio, pravo na uvid u medicinsku dokumentaciju iz članka 23.
stavka 1. ovoga Zakona ima bračni drug pacijenta, izvanbračni drug, punoljetno
dijete, roditelj, punoljetni brat ili sestra te zakonski zastupnik, odnosno
skrbnik pacijenta.

Osobe iz stavka 1. ovoga članka imaju pravo o svom
trošku zahtijevati presliku medicinske dokumentacije iz stavka 1. ovoga članka.

Protivljenje uvidu u medicinsku dokumentaciju prema
stavku 1. ovoga članka pacijent daje pisanom izjavom solemniziranom od javnog
bilježnika.

Pravo na povjerljivost

Članak
25.

Pacijent
ima pravo na povjerljivost podataka koji se odnose na stanje njegova zdravlja
sukladno propisima o čuvanju profesionalne tajne i zaštiti osobnih podataka.

Pacijent
ima pravo dati usmenu ili pisanu izjavu o osobama koje mogu biti obaviještene o
njegovu prijmu u stacionarnu zdrav­stvenu ustanovu kao i o njegovom
zdravstvenom stanju. Pacijent može imenovati i osobe kojima zabranjuje davanje
tih podataka.

Pravo na održavanje osobnih kontakata

Članak
26.

Tijekom
boravka u stacionarnoj zdravstvenoj ustanovi pacijent ima pravo primanja
posjetitelja sukladno kućnom redu zdravstvene ustanove te pravo zabraniti
posjete određenoj osobi ili osobama.

Pravo
na samovoljno napuštanje zdravstvene ustanove

Članak
27.

Pacijent ima pravo samovoljno napustiti stacionarnu
zdravstvenu ustanovu, osim u slučajevima propisanim posebnim zakonom, u slučajevima
kada bi to štetilo njegovome zdravlju i zdravlju ili sigurnosti drugih osoba.

O namjeri napuštanja ustanove iz stavka 1. ovoga članka
pacijent mora dati pisanu izjavu ili usmenu izjavu pred dva istovremeno nazočna
svjedoka koji potpisuju izjavu o namjeri pacijenta da napusti ustanovu.

Pisana izjava iz stavka 2. ovoga članka prilaže se u
medicinsku dokumentaciju pacijenta.

Podatak o samovoljnom napuštanju zdravstvene ustanove
bez najave nadležan zdravstveni radnik obvezan je upisati u medicinsku
dokumentaciju pacijenta. Ako to nalaže zdravstveno stanje pacijenta nadležan
zdravstveni radnik o napuštanju zdravstvene ustanove bez najave obvezan je
obavijestiti osobu iz članka 25. stavka 2. ovoga Zakona, a nadležna tijela u
sluča­jevima određenim posebnim propisima. Ako je pacijent nesposoban za rasuđivanje,
odnosno maloljetan nadležan zdravstveni radnik obvezan je obavijestiti njegova
zakonskog zastupnika, odnosno skrbnika.

Pravo
na privatnost

Članak
28.

Pri pregledu, odnosno liječenju,
a naročito prilikom pružanja osobne njege pacijent ima pravo na uvjete koji
osiguravaju privatnost.

Pravo na naknadu štete

Članak
29.

Pacijent
ima pravo na naknadu štete sukladno općim propisima obveznoga prava.

III.
POVJERENSTVO ZA ZAŠTITU PRAVA PACIJENATA U JEDINICI PODRUČNE (REGIONALNE)
SAMOUPRAVE

Članak
30.

U cilju
ostvarivanja i promicanja prava pacijenata u svakoj jedinici područne
(regionalne) samouprave osniva se Povjerenstvo za zaštitu prava pacijenata (u
daljnjem tekstu: Povjerenstvo).

Članak
31.

Povjerenstvo
djeluje pri upravnom tijelu jedinice područne (regionalne) samouprave nadležnom
za poslove zdravstva.

Sredstva
za naknade za rad članova Povjerenstva osigurava jedinica područne (regionalne)
samouprave.

Sastav
Povjerenstva

Članak
32.

Povjerenstvo
ima pet članova koje na temelju javnog poziva imenuje skupština jedinice područne
(regionalne) samouprave iz redova pacijenata, nevladinih udruga i stručnjaka na
području zaštite prava pacijenata.

Djelokrug rada Povjerenstva

Članak
33.

Povjerenstvo
obavlja sljedeće poslove:

– prati
primjenu propisa na području jedinice područne (regionalne) samouprave koji se
odnose na zaštitu prava i interesa pacijenata,

– prati
povrede pojedinačnih prava pacijenata na području jedinice područne
(regionalne) samouprave,

–
predlaže poduzima­nje mjera za zaštitu i promica­nje prava pacijenata na području
jedinice područne (regionalne) samouprave,

– bez
odgađanja obavještava Povjerenstvo za zaštitu i promicanje prava pacijenata
ministarstva nadležnog za zdravstvo o slučajevima težih povreda prava
pacijenata koje mogu ugroziti život ili zdravlje pacijenata,

–
podnosi skupštini jedinice područne (regionalne) samouprave i ministarstvu
nadležnom za zdravstvo godišnje izvješće o svom radu,

–
obavještava javnost o povredama prava pacijenata,

– obav­lja
druge poslove određene ovim Zakonom.

Povjerenstvo
donosi poslovnik o svome radu kojim se pobliže uređuje organizacija i način
rada.

Članak
34.

Članovi
Povjerenstva u svome radu obvezni su postupati tako da ne ugroze dužnost čuvanja
službene, odnosno profesionalne tajne.

Članak
35.

Pacijent
koji smatra da mu je povrijeđeno pravo utvrđeno ovim Zakonom ima pravo usmeno
ili pisanim putem sukladno Zakonu o zdravstvenoj zaštiti izjaviti pritužbu
ravnatelju zdravstvene ustanove, upravi ili osobi ovlaštenoj za vođenje poslova
trgovačkog društva koje obavlja zdravstvenu djelatnost, odnosno privatnom
zdravstvenom radniku.

Ako
ravnatelj zdravstvene ustanove, uprava ili osoba ovlaš­tena za vođenje poslova
trgovačkog društva koje obavlja zdravstvenu djelatnost, odnosno privatni
zdravstveni radnik ne obavijesti pacijenta u roku od osam dana od dana
izjavljene pritužbe o mjerama poduzetim povodom pritužbe ili ako nije
zadovoljan poduzetim mjerama pacijent ima pravo podnijeti pritužbu
Povjerenstvu.

Za
pacijenta koji nije pri svijesti, za pacijenta koji nije sposoban za rasuđivanje
te za maloljetnog pacijenta pritužbu iz stavka 1. i 2. ovoga članka
Povjerenstvu ima pravo podnijeti bračni drug pacijenta, izvanbračni drug,
punoljetno dijete, roditelj, punoljetni brat ili sestra te zakonski zastupnik,
odnosno skrbnik pacijenta.

Članak
36.

U obav­lja­nju
poslova iz svoga djelokruga Povjerenstvo je ovlašteno upozoravati, predlagati i
davati preporuke.

Povjerenstvo
je ovlašteno nadležnim tijelima državne uprave, tijelima lokalne i područne (re­gionalne)
samouprave, pravnim i fizičkim osobama predlagati poduzima­nje mjera za sprječava­nje
štetnih djelova­nja koja ugrožavaju prava i interese pacijenata i zahtijevati
izvješća o poduzetim mjerama.

Povjerenstvo
će obavijestiti podnositelja pritužbe o poduzetim aktivnostima poduzetim
povodom njegove pritužbe bez odgađanja, a najkasnije u roku od 15 dana.

Članak
37.

Povjerenstvo
ima pravo pristupa u prostorije u kojima se sukladno posebnome zakonu obavlja
zdravstvena djelatnost te pravo na uvid u način ostvariva­nja prava pacijenata.

O obav­ljenom
uvidu iz stavka 1. ovoga članka Povjerenstvo sastav­lja izvješće koje bez odgađanja,
a najkasnije u roku od 8 dana, dostav­lja nadležnoj inspekciji sukladno Zakonu
o zdravstvenoj zaštiti, Zakonu o sanitarnoj inspekciji, odnosno tijelu nadležne
komore koje, sukladno Zakonu o liječništvu, Zakonu o stomatološkoj djelatnosti,
Zakonu o ljekarništvu, Zakonu o medicinsko-biokemijskoj djelatnosti i Zakonu o
sestrinstvu, provodi nadzor nad radom osoba koje obavljaju zdravstvenu
djelatnost.

Tijelo iz stavka 2. ovoga članka dužno je u roku od
30 dana od dana zaprimanja izvješća, a u hitnim slučajevima bez odga­đanja,
izvijestiti Povjerenstvo o poduzetim rad­njama.

Ako tijelo iz stavka 2. ovoga članka na temelju
provedenoga propisanog postupka osnovano posumnja da je povredom prava
pacijenata utvrđenih ovim Zakonom učinjen prekršaj ili kazneno djelo obvezno je
bez odgađanja, a najkasnije u roku od 30 dana od dana završetka nadzora s utvrđenim
činjenicama odlučnim za poduzimanje mjera podnijeti zahtjev za pokretanje prekršajnog
postupka, odnosno prijavu zbog pokretanja kaznenog postupka.

Tijelo kojem je podnesen zahtjev, odnosno prijava iz
stavka 4. ovoga članka obvezno je o ishodu postupka obavijestiti Povjerenstvo.
Povjerenstvo će u daljnjem roku od 8 dana o ishodu postupka obavijestiti
pacijenta.

IV. POVJERENSTVO ZA ZAŠTITU I PROMICANJE PRAVA
PACIJENATA MINISTARSTVA NADLEŽNOG ZA ZDRAVSTVO

Članak
38.

U
ostvarivanju društvene skrbi za zaštitu prava pacijenata, u okviru prava i
obveza Republike Hrvatske na području zdravstvene zaštite, ministar osniva i
imenuje Povjerenstvo za zaštitu i promicanje prava pacijenata ministarstva
nadležnog za zdravstvo.

Povjerenstvo iz stavka 1. ovoga članka ima sedam članova
i to:

– tri predstavnika udruga za zaštitu prava
pacijenata,

– jednog predstavnika medija,

– tri predstavnika ministarstva nadležnog za
zdravstvo.

Članak 39.

Povjerenstvo za zaštitu i promicanje prava pacijenata
ministarstva nadležnog za zdravstvo obavlja sljedeće poslove:

– prati provedbu ostvarivanja prava pacijenata
sukladno ovome Zakonu,

– raspravlja o izvješćima povjerenstava jedinica
područne (regionalne) samouprave,

– daje mišljenja, preporuke i prijedloge nadležnim
tijelima o utvrđenom stanju na području djelokruga rada povjerenstava jedinica
područne (regionalne) samouprave,

– predlaže poduzimanje mjera za izgradnju cjelovitog
sustava zaštite i promicanja prava pacijenata u Republici Hrvatskoj i

– surađuje s domaćim i međunarodnim tijelima i organizacijama
na području zaštite i promicanja prava pacijenata.

Povjerenstvo iz stavka 1. ovoga članka donosi
poslovnik o svome radu kojim se pobliže uređuje organizacija i način rada.

Sredstva za naknade za rad članova Povjerenstva iz
stavka 1. ovoga članka osiguravaju se iz državnoga proračuna, a visinu naknade
utvrđuje ministar.

Članak
40.

Članovi
Povjerenstva za zaštitu i promicanje prava pacijenata ministarstva nadležnog za
zdravstvo u svome radu obvezni su postupati tako da ne ugroze dužnost čuvanja
službene, odnosno profesionalne tajne.

V.
KAZNENE ODREDBE

Članak
41.

Novčanom
kaznom u iznosu od 10.000,00 do 50.000,00 kuna kaznit će se za prekršaj
zdravstvena ustanova ako:

1.
uskrati pacijentu pravo na obaviještenost iz članka 8. ovoga Zakona,

2.
uskrati pacijentu pravo na podatak o imenu te specijalizaciji osobe koja mu
izravno pruža zdravstvenu zaštitu (članak 12.),

3. uskrati pacijentu pravo na prihvaćanje ili
odbijanje pojedinog dijagnostičkog, odnosno terapijskog postupka protivno član­ku
16. – 18. ovoga Zakona,

4. postupi suprotno odredbama članka 17. stavka 3.
ovoga Za­kona,

5. obavlja znanstveno istraživanje nad pacijentom
protivno odredbama članka 19. – 21. ovoga Zakona,

6. obavlja zahvat na ljudskom genomu protivno članku
22. ovoga Zakona,

7. uskrati uvid u medicinsku dokumentaciju protivno članku
23. i članku 24. stavku 1. i 2. ovoga Zakona,

8. povrijedi pravo na povjerljivost podataka iz članka
25. ovoga Zakona,

9. uskrati pacijentu pravo na održavanje osobnih
kontakata ili povrijedi zabranu posjete određenoj osobi ili osobama (članak
26.),

10.  uskrati
pacijentu pravo na samovoljno napuštanje zdrav­stvene ustanove protivno članku
27. ovoga Zakona,

11.  uskrati
pacijentu pravo na privatnost (članak 28.).

Za prekršaj iz stavka 1. ovoga članka kaznit će se
novčanom kaznom u iznosu od 5.000,00 do 10.000,00 kuna i odgovorna osoba u
zdravstvenoj ustanovi.

Za prekršaj iz stavka 1. ovoga članka kaznit će se
novčanom kaznom u iznosu od 10.000,00 do 50.000,00 kuna i trgovačko društvo
koje obavlja zdravstvenu djelatnost sukladno Zakonu o zdravstvenoj zaštiti.

Za prekršaj iz stavka 1. ovoga članka kaznit će se
novčanom kaznom u iznosu od 5.000,00 do 10.000,00 kuna i odgovorna osoba u trgovačkom
društvu koja obavlja zdravstvenu djelatnost.

Za prekršaj iz stavka 1. točke 1., 3., 4., 5. – 8. i
11. ovoga članka kaznit će se novčanom kaznom u iznosu od 5.000,00 do 10.000,00
kuna i privatni zdravstveni radnik.

Članak 42.

Novčanom kaznom u iznosu od 5.000,00 do 10.000,00
kuna kaznit će za prekršaj zdravstveni radnik ako:

1. na zahtjev pacijenta uskrati obavijest (članak
9.),

2. na zahtjev pacijenta uskrati pravo na drugo stručno
mišlje­nje (članak 10. stavak 2.),

3. postupi suprotno odredbama članka 17. stavka 3.
ovoga Zakona,

4. ne
upiše podatak o namjeri pacijenta da napusti zdravstvenu ustanovu ili ne upiše
podatak o samovoljnom napuštanju zdrav­stvene ustanove bez najave pacijenta (članak
27. stavak 4.).

VI.
PRIJELAZNE I ZAVRŠNE ODREDBE

Članak
43.

Skupštine
jedinica područne (regionalne) samouprave će u roku od dva mjeseca od dana
stupanja na snagu ovoga Zakona imenovati Povjerenstvo za zaštitu prava
pacijenata.

Ministar će u roku od 30 dana od dana stupanja na
snagu ovoga Zakona osnovati i imenovati Povjerenstvo za zaštitu i promicanje
prava pacijenata ministarstva nadležnog za zdravstvo.

Članak 44.

Pravilnike za čije je donošenje ovlašten ovim Zakonom
ministar će donijeti u roku od dva mjeseca od dana stupanja na snagu ovoga
Zakona.

Članak 45.

Odredbe ovoga Zakona koje se odnose na zdravstvene
ustanove na odgovarajući se način primjenjuju i na trgovačka društva te
privatne zdravstvene radnike koji obavljaju zdravstvenu djelatnost sukladno
Zakonu o zdravstvenoj zaštiti.

Članak 46.

Ovaj Zakon stupa na snagu osmoga dana od dana objave
u »Narodnim novinama«.

Klasa: 500-01/04-01/05
Zagreb, 19. studenoga 2004.

HRVATSKI SABOR

Predsjednik
Hrvatskoga sabora
**Vladimir****Šeks****,** v. r.

Zakon, NN 169/2004-2953
![](/files/_web/nakladnicki-oglasi/Priru%C4%8Dnici/Lijecnik-i-kazneno-pravo-oglas.jpg)

[Liječnik i kazneno pravo](https://www.nn.hr/hr/nakladnistvo/knjige-u-izdanju-nn-a/lijecnik-i-kazneno-pravo%2C176.html)

Marin Mrčela i Igor Vuletić

ožujak 2019.