### NN 60/2023 (5.6.2023.), Odluka Ustavnog suda Republike Hrvatske broj: U-IIIA-1566/2023 od 27. travnja 2023.

Ustavni sud Republike Hrvatske

1013

Ustavni sud Republike Hrvatske, u Drugom vijeću za odlučivanje o ustavnim tužbama, u sastavu sutkinja Ingrid Antičević Marinović, predsjednica Vijeća, te suci Mato Arlović, Snježana Bagić, Davorin Mlakar, Rajko Mlinarić i Miroslav Šumanović, članovi Vijeća, u postupku koji je ustavnom tužbom pokrenulo trgovačko društvo IKAIR PROMET d.o.o. Zagreb, kojeg zastupa direktorica Katica Abramović, na sjednici održanoj 27. travnja 2023. jednoglasno je donio

ODLUKU

I. Ustavna tužba se usvaja.

II. Visoki upravni sud Republike Hrvatske dužan je u najkraćem mogućem roku, ali ne duljem od 6 (šest) mjeseci, računajući od objave ove odluke u »Narodnim novinama«, donijeti odluku u predmetu pod brojem Usž-1339/2023.

III. Na temelju članka 63. stavka 3. Ustavnog zakona o Ustavnom sudu Republike Hrvatske (»Narodne novine« broj 99/99., 29/02. i 49/02. – pročišćeni tekst), podnositelju ustavne tužbe trgovačkom društvu IKAIR PROMET d.o.o. Zagreb određuje se primjerena naknada zbog povrede prava na suđenje u razumnom roku, zajamčenog člankom 29. stavkom 1. Ustava Republike Hrvatske (»Narodne novine« broj 56/90., 135/97., 113/00., 28/01., 76/10. i 5/14.) u iznosu od 757,00 EUR.

IV. Naknadu iz točke III. izreke ove odluke bit će isplaćena iz državnog proračuna u roku od tri (3) mjeseca od podnošenja zahtjeva podnositelja Ministarstvu pravosuđa i uprave Republike Hrvatske za njezinu isplatu.

V. Ova odluka objavit će se u »Narodnim novinama«.

Obrazloženje

I. POSTUPAK PRED USTAVNIM SUDOM

1. Trgovačko društvo IKAIR PROMET d.o.o. Zagreb (u daljnjem tekstu: podnositelji) podnijelo je ustavnu tužbu na temelju članka 63. Ustavnog zakona o Ustavnom sudu Republike Hrvatske (»Narodne novine« broj 99/99., 29/02. i 49/02. – pročišćeni tekst; u daljnjem tekstu: Ustavni zakon) u povodu upravnog spora koji se vodio pred Upravnim sudom u Zagrebu pod brojem UsI-652/22, radi povrata preplaćene naknade za uređenje voda.

U ustavnoj tužbi ističe da mu je zbog duljine vođenja tog postupka povrijeđeno pravo na suđenje u razumnom roku.

1.1. Za potrebe ustavnosudskog postupka pribavljeno je očitovanje nadležnog suda i preslika spisa: Su-Uzp I-13/22.

II. PREGLED RADNJI U POSTUPKU

2. Upravni postupak započeo je donošenjem rješenja Hrvatskih voda, Vodnogospodarskog odjela za gornju Savu, klasa: UP/l-325-08/19-14/375435, urbroj: 374-25-6-19-1 od 18. travnja 2019. kojim je izmijenjeno pravomoćno i izvršno rješenje istog tijela, klasa: UP/l-325-08/2018-14/777771, urbroj: 374-25-6-18-1 od 25. siječnja 2018., kojim je određena visina naknade za uređenje voda za prostor koji koristi podnositelj.

Dana 17. lipnja 2019. podnositelj je protiv tog rješenja podnio žalbu Ministarstvu zaštite okoliša i energetike, Upravi vodnog gospodarstva i zaštite mora.

Tijekom tog žalbenog postupka Hrvatske vode su donijele rješenje 1. studenoga 2020. kojim su ukinule s danom 30. listopada 2020. rješenje Hrvatskih voda od 25. siječnja 2018.

Podnositelj nije bio zadovoljan ni s tim rješenjem te je 19. siječnja 2021. podnio žalbu navedenom Ministarstvu protiv rješenja od 1. studenoga 2020.

3. Budući da o žalbi nije odlučeno u zakonskom roku, podnositelj je podnio 14. travnja 2021. tužbu Upravnom sudu u Zagrebu radi nedonošenja rješenja o žalbi i naknade štete.

Tijekom upravnog spora Ministarstvo gospodarstva i održivog razvoja donijelo je rješenje od 9. srpnja 2021. kojim je poništeno rješenje Hrvatskih voda od 1. studenoga 2020., a time je ostalo na snazi rješenje Hrvatskih voda od 25. siječnja 2018. kojim je utvrđen iznos mjesečne naknade za uređenje voda podnositelju u iznosu od 14,03 kuna mjesečno.

Zbog toga je prvostupanjski sud rješenjem broj: UsI-1035/21-4 od 16. kolovoza 2021. obustavio upravni spor. Protiv tog rješenja podnositelj se žalio, a Visoki upravni sud Republike Hrvatske je rješenjem broj: Usž-4124/21-2 od 20. siječnja 2022. poništio rješenje Upravnog suda u Zagrebu broj: UsI-1035/21.4 od 16. kolovoza 2021. i predmet vratio na ponovni postupak tom sudu.

3.1. U ponovljenom upravnom sporu podnositelj je precizirao tužbeni zahtjev u vezi preplaćene vodne naknade prema tuženiku Hrvatskim vodama, te je tražio isplatu iznosa od 1.550,61 kunu na ime preplaćene vodne naknade sa zateznim kamatama tekućim od 20 kolovoza 2021. do isplate. Tražio je i da mu tuženik vrati i iznose uplaćene na ime upravnih pristojbi uz utvrđenje da ga je tuženik zlostavljao nedonošenjem rješenja u roku od 60 dana.

Presudom Upravnog suda u Zagrebu broj: UsI-652/22-18 od 16. prosinca 2022. djelomično je usvojen tužbeni zahtjev podnositelja te je Hrvatskim vodama naloženo da vrate iznos od 210,47 kuna sa kamatama tekućim od 20. kolovoza 2021. do isplate, a odbijen je za iznos od 1.340,14 kuna.

Podnositelj je protiv te presude podnio žalbu 10. veljače 2023. koja je dostavljena drugostupanjskom sudu 27. ožujka 2023. gdje se postupak vodi pod brojem Usž-1339/23.

4. Podnositelj se obratio sa zahtjevom za zaštitu prava na suđenje u razumnom roku te je rješenjem Upravnog suda u Zagrebu broj: Su-Uzpl-13/2022-3 od 17. siječnja 2023. zahtjev odbijen. To je rješenje potvrđeno rješenjem predsjednice Visokog upravnog suda broj: Su-Užzp I-2/2022-3 od 13. veljače 2023.

4.1. Ustavna tužba podnesena je 22. ožujka 2023.

III. DOPUŠTENOST USTAVNE TUŽBE

5. U odnosu na dopuštenost ustavne tužbe zbog dugotrajnosti upravnog postupka i upravnog spora Ustavni sud je izrazio stajališta u odluci broj: U-IIIA-4885/2005 od 20. lipnja 2007. (»Narodne novine« broj 67/07.) i rješenju broj: U-IIIA-1527/2013 od 7. veljače 2017. (»Narodne novine« broj 29/17.).

U odluci broj: U-IIIA-4885/2005 Ustavni sud izrazio je sljedeća stajališta:

»4.2. Ustavni sud ocjenjuje, međutim, da sredstva pravne zaštite protiv šutnje administracije vrlo često nisu djelotvorna za ubrzanje samih upravnih postupaka, što jasno pokazuje upravna praksa u Republici Hrvatskoj, pa se i dosadašnje pravno stajalište Ustavnog suda u tom pitanju mora promijeniti.

Ustavni sud stoga utvrđuje da i neaktivnošću, odnosno neučinkovitošću tijela državne uprave, drugih državnih tijela i pravnih osoba s javnim ovlastima, kad u upravnim stvarima odlučuju o pravima, obvezama ili pravnim interesima stranaka u upravnom postupku, promatranom zajedno s trajanjem započetog upravnog spora, može doći do povrede članka 29. stavka 1. Ustava i članka 6. stavka 1. Konvencije u dijelu koji se odnosi na razumnu duljinu odlučivanja o pravima i obvezama stranaka. Trajanje samog upravnog spora pred Upravnim sudom Republike Hrvatske, naime, ne pokazuje stvarno trajanje ‘spornog’ razdoblja odlučivanja o konkretnoj upravnoj stvari.

Stoga se ubuduće pri odlučivanju o eventualnoj povredi članka 29. stavka 1. Ustava i članka 6. stavka 1. Konvencije, u dijelu koji se odnosi na razumnu duljinu postupka, u obzir treba uzimati razdoblje trajanja upravnog spora zajedno s razdobljem trajanja prethodnog upravnog postupka u istoj upravnoj stvari, s tim da se ono računa od dana kada je nastao ‘spor’ u smislu članka 6. stavka 1. Konvencije. (…)

Na kraju se posebno napominje da – u situacijama u kojima je moguće koristiti sredstva pravne zaštite protiv šutnje administracije – Ustavni sud neće razmatrati duljinu ‘spornog’ dijela prethodno okončanog upravnog postupka ako se podnositelji izrijekom ne pozovu na njegovo nerazumno trajanje i ujedno ne dokažu da su u tom postupku koristili sredstva pravne zaštite protiv šutnje administracije.

(…) 4.3. Od prethodne pravne situacije treba razlikovati onu kod koje na nerazumnu duljinu odlučivanja o pravima, obvezama ili pravnim interesima stranaka u upravnim i upravnosudskim postupcima utječe činjenica što Upravni sud Republike Hrvatske i više puta vraća upravnu stvar na ponovni upravni postupak, najčešće zbog nepotpuno ili pogrešno utvrđenih činjenica. Takva upravna i upravnosudska praksa ukazuju na bitne nedostatke u sustavu postupovnog upravnog prava u Republici Hrvatskoj.

Budući da ni žalba ni tužba zbog šutnje administracije nisu namijenjene za ispravljanje tih nedostataka niti se tim pravnim sredstvima oni mogu ispraviti, Ustavni sud zaključuje da pravna sredstva namijenjena zaštiti protiv šutnje administracije sama po sebi ne predstavljaju djelotvorno domaće pravno sredstvo za navedene situacije.

Stoga Ustavni sud utvrđuje da u situacijama opetovanog ponavljanja upravnih postupaka zbog poništavanja upravnih akata i vraćanja predmeta na ponovni upravni postupak od strane Upravnog suda Republike Hrvatske ima razumnog opravdanja sagledavati ukupno trajanje upravnih i upravnosudskih postupaka zajedno, i na toj osnovi prosuđivati eventualnu povredu podnositeljevog ustavnog prava zajamčenog člankom 29. stavkom 1. Ustava i konvencijskog prava zajamčenog člankom 6. stavkom 1. Konvencije.«

5.1. U rješenju broj: U-IIIA-1527/2013 Ustavni sud je, u odnosu na dopuštenost ustavne tužbe, zauzeo sljedeće stajalište:

»2.1. Nadalje, Ustavni sud primjećuje da je ustavna tužba podnesena nakon stupanja na snagu Zakona o sudovima (‘Narodne novine’ 28/13. i 33/15.; u daljnjem tekstu: ZoSud/13) koji u glavi VI. naslova ‘Zaštita prava na suđenje u razumnom roku’ propisuje novi, drugačiji, model zaštite prava na suđenje u razumnom roku u odnosu na razdoblje prije njegova stupanja na snagu (14. ožujka 2013.).

Novi model uređenja ustavnog prava na suđenje u razumnom roku obuhvaća dva pravna sredstva zaštite: zahtjev za zaštitu prava na suđenje u razumnom roku i zahtjev za isplatu primjerene naknade zbog povrede prava na suđenje u razumnom roku (članak 64. stavak 1. točke 1. i 2. ZoSud-a/13.).

Člankom 65. stavkom 1. ZoSud-a/13 propisano je da se zahtjev za zaštitu prava na suđenje u razumnom roku podnosi sudu pred kojim se postupak vodi, dok o zahtjevu odlučuje predsjednik suda odnosno njegov zamjenik (stavak 2. članka 65. ZoSud-a/13).

Iz ustavne tužbe ne proizlazi da su podnositelji iskoristili pravna sredstva iz članka 64. Zakona o sudovima (‘Narodne novine’ broj 28/13., 33/15. i 82/15.).

3. Ustavni sud podsjeća na svoje stajalište izraženo u rješenju broj: U-IIIA-322/2014 od 23. prosinca 2014. (‘Narodne novine’ broj 8/15.) prema kojem je, pored općih postupovnih pretpostavki koje mora ispunjavati svaka ustavna tužba, pretpostavka za odlučivanje o ustavnoj tužbi u kojoj je istaknuta povreda ustavnog prava na suđenje u razumnom roku na temelju članka 63. Ustavnog zakona, u pravilu i ta da je podnositelj koristio sva dopuštena pravna sredstva protiv nerazumne duljine postupka.«

IV. OSNOVANOST USTAVNE TUŽBE

6. Ustavni sud je zauzeo stajalište da se razumnost duljine postupka uvijek mora procjenjivati u svjetlu okolnosti konkretnog slučaja prema kriterijima: složenost predmeta, ponašanje podnositelja i nadležnih tijela te važnost predmeta postupka za podnositelja.

1) Duljina upravnog postupka i upravnog spora

7. U trenutku odlučivanja o ustavnoj tužbi upravni spor je riješen pred prvostupanjskim sudom (po drugi put), trenutno je u žalbenom postupku pred drugostupanjskim sudom, a ustavna tužba je podnesena 22. ožujka 2023.

8. Ustavni sud utvrđuje da je ustavna tužba dopuštena te će razmotriti njezinu osnovanost uzevši u obzir trajanje upravnog postupka i upravnog spora.

Ustavni sud utvrđuje da se postupak u razmatranom razdoblju vodio od 17. lipnja 2019. kada je podnositelj po prvi puta žalbom osporio rješenje Hrvatskih voda o visini vodnog doprinosa, do donošenja odluke u ovom predmetu u trajanju od tri (3) godine, devet (9) mjeseci i deset (10) dana.

Budući da je podnositelj koristio raspoloživo sredstvo za ubrzavanje postupka po Zakonu o sudovima (»Narodne novine« broj 33/15., 82/15., 82/16., 67/18. i 21/22.), potrebno je sagledati ukupno trajanje upravnog postupka i upravnog spora.

2) Složenost upravnog predmeta

9. Ustavni sud ocjenjuje da u konkretnom slučaju nije riječ o složenijem predmetu (radi se o određivanju visine vodnog doprinosa – obvezi koja dospijeva mjesečno i izračunava se prema površini stambenog prostora koju koristi vlasnik).

3) Postupanje nadležnog upravnog tijela i upravnih sudova

10. Postupak se vodio od sredine 2019. kada je podnositelj podnio žalbu o kojoj drugostupanjsko upravno tijelo nije odlučilo do 9. srpnja 2021. nakon što je podnositelj pokrenuo spor zbog šutnje uprave. Nakon što je taj spor obustavljen, drugostupanjskom presudom od 20. siječnja 2022. postupak je vraćen na prvostupanjski sud, što je također doprinijelo duljini trajanja postupka.

Trenutno je u tijeku drugi žalbeni postupak po žalbi podnositelja.

4) Ponašanje podnositelja ustavne tužbe

11. Ustavni sud ocjenjuje da podnositelj nije pridonio duljini trajanja postupka.

V. OCJENA USTAVNOG SUDA

12. Razumnost duljine postupka uvijek se mora procjenjivati u svjetlu okolnosti konkretnog slučaja prema kriterijima: složenost predmeta, ponašanje podnositelja i nadležnih tijela, te važnost predmeta postupka za podnositelja.

13. U vrijeme odlučivanja o ustavnoj tužbi postupak je u tijeku po drugi puta pred drugostupanjskim sudom pa Ustavni sud utvrđuje da je u razmatranom razdoblju trajao od 17. lipnja 2019. kada je podnesena žalba protiv rješenja Hrvatskih voda, do donošenja odluke u ovom predmetu u trajanju više od tri godine i devet mjeseci.

Ustavni sud ocjenjuje da se u konkretnom slučaju ne radi o složenijem predmetu koji je proveden pred upravnim tijelima u dva navrata i u dva stupnja nadležnosti, te pred upravnim sudovima u dva navrata. Drugostupanjsko tijelo je bilo neaktivno u razdoblju od dvije godine, a podnositelj u razmatranom razdoblju nije pridonio duljini trajanja postupka.

14. Ustavni sud utvrđuje da je postupak u pravno relevantnom razdoblju trajao više od tri godine i devet mjeseci. Imajući u vidu duljinu trajanja postupaka, uz primjenu relevantnih kriterija, Ustavni sud ocjenjuje da je podnositelju povrijeđeno ustavno pravo na pošteno suđenje u dijelu koji se odnosi na razumnu duljinu postupka, zajamčeno člankom 29. stavkom 1. Ustava.

VI. IZREKA ODLUKE I NALOG

15. Utvrdivši da je ustavna tužba osnovana, na temelju članka 63. stavaka 1. i 2. Ustavnog zakona donesena je odluka kao u izreci.

Na temelju članka 31. stavaka 4. i 5. Ustavnog zakona određeno je da je predsjednica Visokog upravnog suda dužna dostaviti Ustavnom sudu pisanu obavijest o datumu donošenja i otpreme odluke u roku od osam (8) dana od njezine otpreme, a najkasnije osam (8) dana od isteka roka određenog u točki II. izreke ove odluke.

16. Sukladno članku 63. stavku 3. Ustavnog zakona odlučeno je kao u točkama III. i IV. izreke ove odluke.

Ustavni sud je utvrdio visinu naknade zbog povrede prava na suđenje u razumnom roku uzimajući u obzir okolnosti konkretnog predmeta, uz istodobno uvažavanje ukupnosti gospodarskih i socijalnih prilika u Republici Hrvatskoj.

17. Odluka o objavi temelji se na članku 29. Ustavnog zakona (točka V. izreke).

Broj: U-IIIA-1566/2023

Zagreb, 27. travnja 2023.

USTAVNI SUD REPUBLIKE HRVATSKE

Predsjednica Vijeća
 Ingrid Antičević Marinović, v. r.