## Odluka Ustavnog suda Republike Hrvatske broj: U-III-1950/2000 od 11. ožujka 2004.

### NN 41/2004 (31.3.2004.), Odluka Ustavnog suda Republike Hrvatske broj: U-III-1950/2000 od 11. ožujka 2004.

# Ustavni sud Republike Hrvatske

988

Ustavni
sud Republike Hrvatske, u Drugom vijeću za odlu­čivanje o ustavnim tužbama, u
sastavu sudac Jasna Omejec, pred­sjednik Vijeća, te suci Marijan Hranjski,
Mario Kos, Ivan Matija, Ivan Mrkonjić i Vice Vukojević, članovi Vijeća, u
postupku pokrenutom ustavnom tužbom G. R., kojeg zastupa J. P., odvjetnica iz
R., na sjednici održanoj 11. ožujka 2004. godine, jednoglasno je donio

## ODLUKU

I.
Ustavna tužba se usvaja te se ukidaju:

–
presuda Vrhovnog suda Republike Hrvatske, broj: Rev-1684/97 od 6. rujna 2000.
godine i

–
presuda Županijskog suda u Rijeci, broj: Gž-129/97 od 30. travnja 1997. godine.

II.
Predmet se vraća Županijskom sudu u Rijeci na ponovni postupak.

III.
Ova odluka objavit će se u »Narodnim novinama«.

```
Obrazloženje
```

1. G.
R. podnio je Ustavnom sudu pravodobnu i dopuštenu ustavnu tužbu protiv presude
Vrhovnog suda Republike Hrvatske, broj: Rev-1684/97 od 6. rujna 2000. godine,
kojom je odbijena revizija podnositelja ustavne tužbe protiv pravomoćne presude
Županijskog suda u Rijeci od 30. travnja 1997. godine, broj: Gž-129/97.

Navedenom
presudom suda drugog stupnja prihvaćena je kao osnovana žalba tužitelja Državnog
pravobraniteljstva Županije primorsko-goranske i preinačena prvostupanjska
presuda Općinskog suda u Rijeci, broj: P-1641/95 od 16. rujna 1996. godine, te
je utvrđeno da je ništav aneks ugovora broj: 7832, sklop­ljenog između G. R. i
I. P. iz R., 14. listopada 1994. godine.

Tom prvostupanjskom presudom bio je odbijen tužbeni
zah­tjev Državnog pravobraniteljstva kojim je zatraženo utvrđenje ništavosti
navedenog aneksa ugovora.

2. Podnositelj smatra da je osporenim odlukama
povrijeđena odredba članka 14. stavka 2. Ustava, prema kojoj su svi pred
zakonom jednaki. Osim toga podnositelj upućuje i na povredu odredaba članka 19.
Ustava, kojima je propisano da pojedinačni akti državne uprave i tijela koja
imaju javne ovlasti moraju biti utemeljeni na zakonu, te se zajamčuje sudska
kontrola zakonitosti pojedinačnih akata upravnih vlasti i tijela koja imaju
javne ovlasti.

Povredu naznačenih ustavnih odredbi podnositelj, u
bitnom, temelji na tvrdnji da je u osporenim presudama Vrhovnog suda Republike
Hrvatske i Županijskog suda u Rijeci, pogrešno primijenjena odredba članka 16.
Zakona o prodaji stanova na kojima postoji stanarsko pravo (»Narodne novine«,
broj 43/92 – pročišćeni tekst, 62/92, 25/93, 48/93, 2/94 i 44/94 – nastavno:
Zakon o prodaji).

3. Osporene presude zasnivaju se na stajalištu sudova
da pravo na popust pri kupnji stana, u smislu odredbe članka 16. Zakona o
prodaji, imaju samo žrtve Domovinskog rata, pri čemu se Vrhovni sud Republike
Hrvatske poziva i na kasniju izmjenu ove zakonske odredbe (Zakon o izmjeni i
dopuni Zakona o prodaji – »Narodne novine«, broj 58/95). Kako se u konkretnom
slučaju radi o aneksu ugovora koji je s podnositeljem zaključila osoba koja je
ratni vojni invalid II. svjetskog rata, Vrhovni sud je potvrdio stajalište Županijskog
suda u Rijeci da ratni vojni invalidi II. svjetskog rata nemaju pravo na popust
prilikom kupnje stana u smislu odredbe članka 16. Zakona o prodaji, već takvo
pravo pripada samo stradalnicima Domovinskog rata.

*Ustavna tužba je osnovana.*

4. Prema odredbi članka 16. Zakona o prodaji, kao
mjerodav­nom propisu u vrijeme zaključenja aneksa ugovora o kupoprodaji stana
(14. listopada 1994. godine), pravo na popust priznaje se kada stan kupuje
ratni vojni invalid, pri čemu navedena odredba ne pravi razliku između invalida
Drugoga svjetskog rata i invalida Domovinskog rata.

Zakon o prodaji, kao lex specialis, ne sadrži
definiciju pojma ratni vojni invalid. Budući da jedno od osnovnih pravila pri
tumačenju pravne norme podrazumijeva da u jednom pravnom poretku ne može biti
proturječja i da se sve norme istog pravnog poretka mogu pravilno tumačiti i
razumjeti samo u uzajamnoj svezi, to se ovaj pojam u pravnom poretku Republike
Hrvatske treba tumačiti kroz odredbe članka 5. Zakona o zaštiti vojnih i
civilnih invalida rata (»Narodne novine«, broj 86/92 – pročišćeni tekst, 58/93,
2/94, 76/94 i 108/95). Tim je odredbama propisano da je ratni vojni invalid
osoba kojoj je organizam oštećen za najmanje 20% zbog rane, povrede ili ozljede
koju je dobila:

»1. u sastavu oružanih snaga Republike Hrvatske ili
izvan njihova sastava pri obavljanju vojnih ili drugih dužnosti po nalogu nadležnih
državnih tijela Republike Hrvatske u obrani suvereniteta, neovisnosti i
teritorijalne cjelovitosti Republike Hrvatske od 17. kolovoza 1990. do
prestanka neprijateljstava ili kao ratni zarobljenik. Ratni vojni invalid je i
osoba kojoj je oštećenje organizma nastalo zbog bolesti, a bolest je, pogoršanje
bolesti, odnosno pojava bolesti neposredna posljedica okolnosti iz ove točke;

2. u sastavu partizanskih odreda, odnosno
Jugoslavenske armije ili izvan njihova sastava pri obavljanju vojnih ili drugih
dužnosti po naređenju vojnih organa ili organa vlasti od 17. trav­nja 1941. do
15. svibnja 1945.;

3. u sastavu hrvatske domovinske vojske moblilizirane
od 17. travnja 1941. do 15. svibnja 1945., odnosno do otpuštanja iz zarobljeništva,
iako je tim u vezi bila pravomoćno osuđivana nakon 15. svibnja 1945.;

4. u sastavu jugoslavenske vojske za vrijeme rata od
6. do 17. travnja 1941. ili kasnije kao ratni zarobljenik u logorima;

5. pri obavljanju vojnih dužnosti u stranoj zemlji
koja je u oružanom sukobu, ako ju je na te dužnosti uputio nadležni vojni organ
u okviru međunarodnih obveza poslije 15. svibnja 1945.

Ratni vojni invalid je i osoba kojoj je organizam oštećen
za najmanje 20% zbog rane, povrede ili ozljede koju je dobila sudjelovanjem u
oružanoj akciji zaštite ustavnog poretka ili obrane Republike Hrvatske ili u
povodu te akcije od 30. svibnja 1990.«

U konkretnom slučaju, popust pri kupnji stana,
temeljem odredaba Zakona o prodaji, priznat je osobi koja je ratni vojni
invalid Drugoga svjetskog rata.

5. Okolnost što je odredba članka 16. Zakona o
prodaji kasnijim zakonom u cijelosti izmijenjena nije od utjecaja pri odlučivanju
u ovom slučaju. Također nije sporno da Zakon o izmjenama i dopunama Zakona o
prodaji, koji je stupio na snagu 17. kolovoza 1995. (»Narodne novine«, broj
58/95), a s obzirom na odredbu članka 89. stavka 4. Ustava, nema povratno
djelovanje.

6. Stoga je Sud utvrdio da su pogrešnom primjenom
materijalog prava sudovi povrijedili ustavno pravo zajamčeno člankom 14.
stavkom 2. Ustava, kojim se jamči jednakost svih pred zakonom.

7. Odredba članka 19. stavka 1. Ustava, na koju se
podnositelj poziva, ne sadrži ljudska prava i temeljne slobode zajamčene
Ustavom koji bi se štitili u ustavnosudskom postupku pokrenutom ustavnom tužbom.

Stavak 2. istog članka Ustava pruža ustavno jamstvo
pojedincu na sudsku kontrolu zakonitosti pojedinačnih akata državne uprave i
tijela koja imaju javne ovlasti. Međutim, u konkretnom se slučaju ne radi o
upravnoj stvari, pa ustavno pravo iz članka 19. stavka 2. Ustava ne može biti
povrijeđeno.

8. Slijedom izloženog, a primjenom odredaba članaka
73., 74. i 76. stavka 1. Ustavnog zakona o Ustavnom sudu Republike Hrvatske
(»Narodne novine«, broj 49/02 – pročišćeni tekst), odlučeno je kao u izreci.

9. Objava ove odluke temelji se na odredbama članka
29. Ustavnog zakona o ustavnom sudu Republike Hrvatske.

Broj:
U-III-1950/2000
Zagreb, 11. ožujka 2004.

USTAVNI SUD REPUBLIKE HRVATSKE

Predsjednik Vijeća**dr. sc.** **Jasna Omejec,** v. r.

if !supportEmptyParas endif

Odluka, NN 41/2004-988