## Odluka Ustavnog suda Republike Hrvatske broj U-II-433/1994 od 2 veljače 1995.g.

### NN 9/1995 (10.2.1995.), Odluka Ustavnog suda Republike Hrvatske broj U-II-433/1994 od 2 veljače 1995.g.

# USTAVNI SUD REPUBLIKE HRVATSKE

Ustavni sud Republike Hrvatske, u sastavu Jadranko Crnić, predsjednik
Suda te suci Zdravko Bartovčak, dr. Velimir Belajec, dr. Nikola
Fillpović, Ante Jelavić Mitrović, mr. Vojislav Kučeković,

mr. Hrvoje Momčinović, Ivan Marijan Severinac i Mladen
Žuvela, povodom zahtjeva Vlade Republike Hrvatske od 14. travnja 1994.
godine, Klasa: 015-01/94-01/04, Ur.broj: 5030109-94-1, za ocjenu suglasnosti
Statuta Županije Istarske od 30. ožujka 1994 godine s Ustavom Republike
Hrvatske i sa zakonom, na sjednici održanoj dana 2. veljače 1995.
godine, donio je slijedeću

## Odluku

1. U uvodnom dijelu Statuta Županije Istarske ukidaju se dijelovi koji
glase: "u svezi sa zaključkom Zastupničkog doma Sabora
Republike Hrvatske o prihvaćanju i poštivanju načela i instituta
(odredbi) Europske povelje o lokalnoj samoupravi ("Narodne novine
- međunarodni ugovori", broj 1/93) i "Memoranduma o suglasnosti
Republike Hrvatske, Republike Slovenije i Republike Italije o zaštiti talijanske
manjine u Republici Hrvatskoj i Republici Sloveniji".

II. Ukidaju se slijedeće odredbe Statuta Županije Istarske: članak
1, članak 2, članak 3, članak 4. stavak 2, članak
13. točka 9, članak 15. stavak 4, članak 18, članak
23, članak 24, članak 26, članak 27, članak
28, članak 29, članak 32. stavak 1, članak 41, članak
42, članak 44, stavak 3. i članak 62.

III. Odbija se zahtjev Vlade Republike Hrvatske da se ocijene nesuglasnima
s Ustavom i sa zakonom slijedeće odredbe Statuta Županije Istarske:
članak 5, članak 6, članak 9, članak 12. točke
3. i 4, članak 13. točke 1. do 8. i točka 10, članak
14, članak 16, članak 20. stavak 1, članak 21. stavak
4, članak 22, članak 25, članak 30, članak
46, članak 55, članak 57, članak 65, članak
66, članak 69. stavak 3. točka 8. i članak 73.

IV. Danom objave ove Odluke prestaje obustava izvršenja Statuta Županije
Istarske od 30. ožujka 1994. godine, ko ja je određena rješenjem Ministarstva
uprave Republike Hrvatske od 13. travnja 1994. godine, Klasa: 012-01/94-01/11,
Ur.broj: 515-01/ 1-94-1.

V. Ova će se odluka objaviti u "Narodnim novinama",
službenom glasilu Republike Hrvatske i "Službenim novinama",
službenom glasilu Županije Istarske.

#### Obrazloženje:

Vlada Republike Hrvatske na temelju članka 13. alineja 4. Ustavnog
zakona o Ustavnom sudu Republike Hrvatske ("Narodne novine",
br. 13/91) zahtjevom od 14. travnja 1994. godine, Klasa: 015-01/94-01/04,
Urbr.: 5030109-94-1, pokrenula je pred Ustavnim sudom Republike Hrvatske
postupak za ocjenu suglasnosti odredbi Statuta Županije Istarske s Ustavom
Republlke Hrvatske i sa zakonom

Zahtjevom je osporena ustavnost pravne osnove Statuta Županije Istarske
te ustavnost i zakonitost odredbi toga statuta iz članaka: 1, 2,
3, 4, 5, 6, 9, 12, 13, 14, 15, 16, 18, 20, 21, 22, 23, 24, 25, 26, 27,
28, 29, 30, 32, 41, 42, 44, 46, 55, 57, 62, 65, 66, 69. i 73.

Vlada Republike Hrvatske (dalje: podnositelj zahtjeva) smatra da su
označene odredbe Statuta Županije Istarske (dalje: Statut) nesuglasne
s Ustavom Republike Hrvatske, Ustavnim zakonom o ljudskim pravima i slobodama
i o pravima etničkih i nacionalnih zajednica ili manjina u Republici
Hrvatskoj ("Narodne novine", broj 34/92, dalje: Ustavni zakon
o ljudskim pravima), Zakonom o lokalnoj samoupravi i upravi ("Narodne
novine", broj 90/92, 94/93 i 117/93), Zakonom o sustavu državne uprave
("Narodne novine", broj 75/93) kao i drugim posebnim zakonima
Republike Hrvatske. Predlaže Ustavnom sudu Republike Hrvatske (dalje: Ustavni
sud) da utvrdi da su označene odredbe Statuta Županije Istarske
nesuglasne s Ustavom Republike Hrvatske, Ustavnim Zakonom o ljudskim pravima
odnosno zakonima Republike Hrvatske.

Iz obrazloženja zahtjeva proizlazi i da je Ministarstvo uprave Republike
Hrvatske rješenjem Klasa 012-01/94-01/0011, Ur.broj: 515-01/94-1 od 13.
travnja 1994. godine, na temelju elanka 80. stavak 1. Zakona o lokalnoj
samoupravi i upravi, obustavilo od izvršenja osporeni Statut.

U postupku ocjene osnovanosti zahtjeva, temeljna polazna osnova bila
je: poštivanje temeljnih ljudskih prava i sloboda čovjeka i građanina,
prava pripadnika manjine, posebno stečenih prava talijanske nacionalne
manjine, istarskih osobitosti te nesužavanja prava na lokalnu samoupravu,
ali sve to u granicama Ustava, Ustavnog zakona o ljudskim pravima, Zakona
o lokalnoj samoupravi i upravi, drugih zakona Republike Hrvatske te onih
međunarodnih ugovora koji su sastavni dio unutarnjeg pravnog poretka
Republike Hrvatske, posebno prosudbe pojedinih međunarodnih ugovora
sa stajališta mogu li biti temelj donošenju županijskog statuta ili pak
njegova sadržaja.

Ocjenjujuči navode i razloge podnositelja zahtjeva te navode
Skupštine Županije Istarske, istaknute u odgovoru na zahtjev, kao i drugu
dokumentaciju pribavljenu za potrebe ustavnosudskog postupka, na temelju
činjenica utvrđenih tijekom postupka, Ustavni sud donio je ovu
Odluku iz slijedećih razloga:

I. U uvodnom dijelu Statuta, Županija Istarska kao pravnu osnovu Statuta
navodi Ustav Republike Hrvatske, Zakon o lokalnoj samoupravi i upravi,
Zaključak Sabora Republike Hrvatske o prihvaćanju i poštivanju
načela i instituta (odredbi) Europske povelje o lokalnoj samoupravi,
Ustavni zakon o ljudskim pravima i slobodama i o pravima etničkih
i nacionalnih zajednica ili manjina u Republici Hrvatskoj te Memorandum
o suglasnosti Republike Hrvatske, Republike Slovenije i Republike Italije
o zaštiti talijanske manjine u Republici Hrvatskoj i Republici Sloveniji.

Podnositelj zahtjeva smatra da za donošenje statuta županije jedina
pravna osnova može biti Zakon o lokalnoj samoupravi i upravi te da pozivanje
na druge pravne temelje u uvodu statuta nije od značaja za donošenje
toga statuta.

Podnositelj zahtjeva dijelom je u pravu. Ustavni sud ne odlučuje
što je od značaja za donošenje statuta županije, već o suglasnosti
toga statuta s Ustavom i sa zakonom (članak 125 alineja 2. Ustava).

**Uvod Statuta glasi:**

"Na temelju članka 128, 129, 130. i 131. Ustava Republike
Hrvatske ("Narodne novine", broj 56/90), članka 7. i 53.
Zakona o lokalnoj samoupravi i upravi ("Narodne novine", broj
90/92, 94/93 ili 117/93), u svezi sa zaključkom Zastupničkog
doma Sabora Republike Hrvatske o prihvaćanju i poštivanju načela
i instituta (odredbi) Evropske povelje o lokalnoj samoupravi ("Narodne
novine - međunarodni ugovori", br. 193), Ustavnog zakona o Ijudskim
pravima i slobodama i pravima etničkih i nacionalnih zajednica ili
manjina u Republici Hrvatskoj ("Narodne novine", broj 34/92 -
pročišćeni tekst) i Memoranduma o suglasnosti Republike Hrvatske,
Republike Slovenije i Republike Italije o zaštiti talijanske manjine u
Republici Hrvatskoj i Republici Sloveniji, Skupština Županije Istarske
na sjednici održanoj dana 30. ožujka 1994. godine, večinom glasova
svih članova Skupštine donosi..."

Ocjenjujuči suglasnost uvoda Statuta s Ustavom i zakonom, Ustavni
sud nalazi da se donositelj Statuta, suglasno s Ustavom i zakonom, mogao
pozvati samo na odredbe Ustava, Zakona o lokalnoj samoupravi i upravi i
Ustavnog zakona o ljudskim pravima.

Naprotiv, nije suglasno s Ustavom, sa Zakonom o lokalnoj samoupravi
i upravi pozivanje na navedeni Memorandum, kao niti na zaključak
Zastupničkog doma Sabora Republike Hrvatske.

Ustrojslvo lokalne samouprave i uprave u Republici Hrvatskoj utvrdeno
je odredbama članka 128,129, 130. i 131. Ustava Republike Hrvatske.
Te odredbe, a posebno odredbe stavka 3 članka 128 Ustava (o lokalnoj
samoupravi dronosi se zakon), ustavni su temelji za donošenje posebnih
propisa kojirna kojima se na sustavan način uređuje lokalna
samouprava i uprava na cijelom teritoriju Republike Hrvatske radi što izravnijeg
odlučivanja građana o potrebama i interesima lokalnog značenja.

Prema članku 131. stavak 3. Ustava, ustrojstvo i djelokrug županijskih
tijela (županijska skupština, izvršna tijela) odreduju se zakonom, što
je i učinjeno Zakonom o lokalnoj samoupravi i upravi Prema članku
7 stavak 1 loga Zakona, županija ima statut. Statutom Županija podrobnije
ureduje, u skladu sa zakonom, unutarnji stroj I način rada županije
(članak 7. stavak 3. istoga Zakona). Stoga pravni temelji (za sada)
za donošenje statuta županije su odredbc; Ustava i odredbe Zakona o lokalnoj
samoupravni i upravi.

Naprijed navedeni zaključak Sabora i Memorandum, naprotiv nisu
propisi na kojima županija možc izravno temeljiti ni pravo na donošenje,
a niti sadržaj statuta. Temelj za donošenje statuta, a time i za poštovanje
i zaštitu nacionalnih i drugih temeljnih prava i slobode. čovjeka
i građanina, svim državljanima Republike Hrvatske je Ustav, Ustavni
zakon o ljudskim pravima i zakoni Republike Hrvatske, zbog čega
uredenje tih pitanja, bez posebne zakonske ovlasti, nije u nadležnosti
županije

Prema točki III. Ustavne odluke o suverenosti i samostalnosti
Republike Hrvatske ("Narodne novine", broj 31/81), medunarodni
ugovori koje je sklopiia i kojima je pristupila SFRJ, primjenjivat će
se u Republici Hrvatskoj ako nisu nesuglasni s Ustavom i pravnim poretkom
Ropublike Hrvatske, na temelju odredaba međunarodnoga prava o sukcesiji
država u pogledu ugovora.

Dosljedno i odredba članka 64 Ustaonog zakona o ljudskim pravima
(prvobitni tekst u "Narodnim novinama", br. 65/91, izmjene i
dopune u "Narodnim novinama", br. 27/92 te pročišćeni
tekst u "Narodnim novinama" br. 34/92) utvrđuje da se u skladu
s člankom 134. Ustava Republike Hrvatske i tim zakonom ne mijenja
niti ukida ni jedno od prava koje je Republika Hrvatska izravno ili kao
pravni sljednik bivše SFRJ preuzela ili će preuzeti međunarodnim
ugovorima (Osimski sporazum i.dr.) niti ograničava njihovo ostvarivanje.

Subjekt međunarodnog prava je samo Republika Hrvatska kao država
i ona na temelju Ustava prihvaća i primjenjuje međunarodne ugovore.
Županija to nije i stoga se županija ne može statuirati izravno na temelju
međunarodnih akata pa makar to bili međunarodni ugovori koji nisu
dio unutarnjeg pravnog poretka Republike Hrvatske Naime, prema članku
134. Ustava, samo međunarodni ugovori koji su sklopljeni i potvrđeni
u skladu s Ustavom i objavljeni, čine dio unutarnjeg pravnog poretka
Republike Hrvatske, a po pravnoj su snazi iznad zakona. Ta ustavna odrednica,
da međunarodni ugovori imaju jaču pravnu snagu u Republici Hrvatskoj
od zakona, svrstava Republiku Hrvatsku među malobrojne europske države
koje su visoko vrednovale svoju državnopravnu vezanost propisima međunarodnog
pravnog poretka

Međutim, Memorandum o suglasnosti Republike Hrvatske, Republike
Slovenije i Talijanske Republike o zaštiti talijanske manjine u Repubiici
Hrvatskoj i Republici Sloveniji (za sada) međunarodni je ugovor između
dviju država (Republike Hrvatske i Talijanske Republike), ali nije akt
pravne snage iz članka 134. Ustava - nije ni potvrđen (ratificiran),
niti objavljen - niti ima snagu zakona pa je to razlog zbog kojega ne može
biti temelj za donošenje statuta županije i izravno uredenje njegova sadržaja.

Europska povelja o lokalnoj samoupravi (bez obzira što je Sabor Republike
Hrvatske prihvatio njezina načela i instititute, a što medutim,
nije isto što i potvrđivanje međunarodnog ugovora) po svojoj pravnoj
naravi za Republiku Hrvatsku nije međunarodni ugovor, jer Republika
Hrvatska nije, niti još može biti njegovom strankom. Stoga nije postala
sastavni dio pravnog sustava Republike Hrvatske pa niti temelj za donošenje
županijskog statuta.

Kako ni Zaključak, a niti Memorandum ne mogu biti temelj donošenju
statuta županije i izravnom uređenju njegovog sadržaja, Ustavni sud
je odlučio ukinuti dio uvoda Statuta koji se poziva na zaključak
Zastupničkog doma Sabora Republike Hrvatske o prihvaćanju
i poštivanju načela i instituta (odredbi) Europske povelje o lokalnoj
samoupravi, kao i na Memorandum o suglasnosti Republike Hrvatske, Republike
Slovenije i Talijanske Republike o zaštiti talijanske manjine u Republici
Hrvatskoj i Republici Sloveniji

Ustavni sud ovom Odlukom nije ocjenjivao ustavnost i zakonitost ni Memoranduma
niti navedenog Zaključka Sabora, već njihovu pravnu snagu
u unutarnjem pravnom poretku Republike Hrvatske i to samo sa stajališta
da li mogu u biti temelj za donošenje statuta i uređenje sadržaja statuta
županije te im nije odrekao pravne učinke koje oni po svom pravnom
svojstvu proizvode.

Time se ne dira u pravo županije da u skladu s pravnim poretkom Republike
Hrvatske uspostavlja međunarodnu suradnju (točka III/3. obrazloženja
ove Odluke).

II. Ustavni sud je ukinuo kao neustavne i nezakonite i odredbe Statuta
navedene u točki II. izreke ove Odluke:

1. U članku 1. Statuta propisano je: "Županija Istarska
je jedinica lokalne samouprave i uprave u okviru jedinstvene i nedjeljive
Republike Hrvatske".

Podnositelj zahtjeva osporio je ustavnost i zakonitost ove odredbe stoga
što je županija prema Ustavu i Zakonu o lokalnoj samoupravi i upravi određena
kao jedinica lokalne uprave i samouprave, a ne kao jedinica lokalne samouprave
i uprave. Smatra da se djelomičnim preuzimanjem upravnih odredbi
u statut mijenja njihov smisao i sadržaj

U odgovoru na zahtjev, Županija Istarska je navela da učinjeno
statutarno definiranje županije bitno ne mijenja njezinu suštinu i karakter.
To potkrijepljuje time da i Glava VI. Ustava ima naziv: Ustrojstvo lokalne
(mjesne) samouprave i uprave.

Ustavni sud je ukinuo članak 1. Statuta stoga što smatra da jedinice
lokalne samouprave i uprave u svojim statutima mogu pitanja ustrojstva
i djelokruga uređivati samo suglasno Ustavu i zakonu. U odredbi članka
1. Statuta učinjenom jezičnom zamjenom riječi (inverzijom)
"uprava" i " samouprava" mijenja se ustavno i zakonsko
određenje županije.

Dio odredbe članka 1. Statuta koji navodi da je Županija Istarska
jedinica lokalne samouprave i uprave "u okviru jedinstvene i nedjeljive
Republike Hrvatske", suglasan je s Ustavom, ali nepotpun. Ustav u
članku 1. utvrđuje Republiku Hrvatsku ne samo kao jedinstvenu
i nedjeljivu državu, več i kao demokratsku i socijalnu državu. Statutom
županije ne može se mijenjati ovo određenje pa ni na način da
se navodi samo dio te odredbe.

Prema odredbama Ustava, a i zakona, jedinice lokalne samouprave su općina
i kotar ili grad (članak 129. Ustava).

Županija. je također jedinica lokalne samouprave ali nlje samo to,
već je ona po svom ustavnom uređenju jedinica lokalne uprave
i samouprave (članak 131.stavak 1.Ustava). Smisao takvog različitog
uređenja u članku 129. i članu 131. Ustava upravo je
u različitom ustavnom, a zatim i zakonskom položaju i ustavnim i
zakonskim ovlaštenjima tih jedinica. Stoga se, kako zakonsko uređenje,
tako i uređenje u statutima županija, ne može navoditi drugim redom
nego što je to odredio Ustav (a zatim i zakon), jer to ni a puka jezična
zamjena riječi već statutiranje županije drugačije
od ustavnog i zakonskog uređenja, posebno i stoga što se nalazi u Poglavlju
I. Statuta

Sam naziv Glave VI. Ustava, na koji se u potkrijepu svojih navoda poziva
Županija Istarska u odgovoru na zahtjev, ne čini te navode Županije
osnovanima.

Naziv Glave VI. Ustava "Ustrojstvo lokalne (mjesne) samouprave
i uprave" upućuje na sadržaj cijele te Glave, ali nije odrednica
za pojedine oblike lokalne (mjesne) samouprave. Nazivi i zakonski slijed
pojedinih jedinica lokalne samouprave odnosno uprave uređeni su u posebnim
člancima Ustava unutar te Glave. Tako su u članku 129. uređene
one jedinice koje imaju isključivo svojstvo jedinica lokalne samouprave,
a to su općina, kotar i grad. Određenje županije propisuje članak
131. Ustava, koji ju određuje kao jedinicu lokalne uprave i samouprave.
Takvo ustavno uređenje županije obvezatno je po samom Ustavu za sve
propise koji su u hijerarhijskom slijedu niži od Ustava pa je takav slijed
"jedinica lokalne uprave i samouprave" obvezatan i za sadržaj
statuta županije.

**2. Odredbe članka 2. Statuta glase:**

"Županija Istarska je jedinica lokalne samouprave i uprave svih
njenih građana. Županiju Istarsku čine područja radova:
Buje, Buzet, Labin, Pazin, Poreč, Pula i Rovinj, te područja
općina: Bale, Barban, Brto , Cerovlje Gračišće, Grožnjan,
Kanfanar, Kršan, Raša, Lanišće, Ližnjan, Lupoglav, Sveti Lovreč
Pazantički, Marčana, Medulin, Motovun, Sveta Nedelja, Novigrad,
Oprtalj, Pičan, Svet Petar u šumi, Svetvinčenat, Tinjan,
Umag, Višnjan, Vižinada, Vodnjan, Vrsar i Žminj, te područje otočja
Brioni."

Podnositelj zahtjeva smatra da je stavak 1. navedeno članka neustavan
i nezakonit stoga što građane ima samo Republika Hrvatska, a županija
može imati jedino stanovnike. Za odredbe stavka 2. ovoga članka
Statuta smatra s da nisu suglasne s člankom 131. stavak 2. Ustava,
kao i člancima 5. i 6. Zakona o lokalnoj samoupravi i upravi, pn
ma kojima se područja županija uređuju isključivo zaknom.
Također smatra odredbu članka 2. Statuta nesuglasnima i članku
7. Zakona o lokalnoj samoupravi i upravi, koji utvrđuje što sve može
biti predmet uređenja u statu županije.

Ustavni sud je ukinuo članak 2. Statuta.

Podnositelj zahtjeva osporio je ustavnost odredbe stavka 1. toga članka
Statuta polazeći od stava da građane ima samo Republika Hrvatska.
Kako se prema odredbama članka 128. stavak 1. i 2. Ustava upravo
građanima jamči pravo na lokalnu samoupravu, dakle, pravo odlučivanja
o potrebama i interesima građana od lokalnog značenja, taj dio
stavka 1. članka 2. Statuta nije nesuglasan s Ustavom. Ne može se
stoga prihvatiti stav podnositelja zahtjeva da ustavno jamstvo prava na
lokalnu samoupravu priječi statutarnu oznaku da je građanin
Republike Hrvatske i građanin u županiji.

Odredba stavka 1. članka 2. Statuta ukinuta je, međutim,
iz razloga navedenih uz točku II/1. ove Odluke.

Odredba stavka 2. članka 2. Statuta, kojom je utvrđen podruđje
Županije.Istarske, nije suglasna s Ustavom i zakonom.

Prema odredbi članka 131. stavak 2. Ustava, područja županija
se određuju zakonom, odnosno posebnim zakonom (članak 6. stavak
1. Zakona o lokalnoj samoupravi i upravi). Taj posebni zakon je Zakon o
područjima županija, gradova i općina u Republici Hrvatskoj
("Narodne novine", broj 90/92, 2/93, 5/93, 58/93, 90/93, 10/94,
17/94 i 29/94). U članku 6. toga Zakona utvrđeno je da se u
sastavu pojedine županije nalaze gradovi i općine te naselja u sastavu
gradova i općina. Točkom XVIII. toga članka utvrđeno
je pod ručje Županije Istarske.

Nije nesuglasno s Ustavom ili zakonom ako županija u cijelosti u svoj
statut preuzme odredbe zakona kojima je utvrđeno područje te
županije Međutim, u Statutu područje Županije Istarske nije
utvrđeno sukladno s točkom XVIII. članka 6. Zakona o
područjima županija, gradova i općina u Republici Hrvatskoj.
Nazivi pojedinih općina u Statutu nisu isti kako su određeni
tim Zakonom. Izostavljena su sva mjesta, a dodano je područje otočja
Brijuni.

Navedene statutarne dopune oznake područja s jedne strane, a
nepotpuno preuzimanje odredbe Zakona s druge strane, nesuglasne su s odredbom
članka 131. stavak 2. Ustava, prema kojoj se područje županija
određuje zakonom Stoga je tu odredbu Statuta Ustavni sud ukinuo, jer
za njezino donošenje županija nema ni ustavno niti zakonsko ovlaštenje.

3. Člankom 3. Statuta propisano je da svi građani Županije
Istarske uživaju jednaka prava temeljena na principima poštivanja ljudskih
prava, sloboda, ravnopravnosti i jednakosti, prava na rad i socijalnu zaštitu
(stavak 1.); da su autohtone etničke i kulturne i druge osobitosti
Istre zaštićene sukladno odredbama toga Statuta i županijskim propisima
(stavak 2.); da su u županiji hrvatski i talijanski jezik ravnopravni (stavak
3.) te da se način ostvarivanja dvojezičnosti utvrđuje
tim Statutom i županijskim aktima, u skladu s Ustavom, zakonom i drugim
propisima (stavak 4.).

Podnositelj zahtjeva osporava ustavnost i zakonitost navedenih odredbi
polazeći od temeljne ustavne odrednice da Republika Hrvatska svojim
Ustavom jamči i štiti slobode i prava čovjeka i građanina,
u kojim pravima i slobodama su svi građani jednaki bez obzira na području
koje županije prebivaju odnosno borave.

Posebno je osporena ustavnost i zakonitost odredbi stavaka 3. i 4. članka
3. Statuta, jer se njima utvrđuje ravnopravna uporaba hrvatskog i talijanskog
jezika u Županiji Istarskoj te način ostvarivanja dvojezičnosti.
Nesuglasnost s Ustavom podnositelj zahtjeva temelji na odredbama članka
12. Ustava i članka 8. Ustavnog zakona o ljudskim pravima.

Ustavni sud u cijelosti je ukinuo odredbe članka 3. Statuta.

U sklopu zaštite ljudskih prava i sloboda, Republika Hrvatska svojim
Ustavom i Ustavnim zakonom o ljudskim pravima posebno štiti manjinska prava
U tome dijelu ni Ustav niti Ustavni zakon o ljudskim pravima nisu uređenje
ove materije prenijeli u nadležnost županije, kako je to učinjeno
osporenom odredbom članka 3. Statuta

Republika Hrvatska je u članku 3. Ustava utvrdila najviše vrednote
ustavnog poretka Republike Hrvatske. To su i sloboda, jednakost, nacionalna
ravnopravnost, socijalna pravda, poštivanje prava čovjeka i vladavina
prava. Nadalje, navedenom Ustavnom odlukom o suverenosti i samostalnosti
Republike Hrvatske u točki VI. Republika Hrvatska je zajamčila
svim svojim državljanima nacionalna i sva druga temeljna prava i slobode
čovjeka i građanina, demokratski poredak, vladavinu prava i
sve ostale najviše vrednote svog ustavnog i međunarodnog pravnog poretka.

Odredbe stavka 1 i 2 članka 3 Statuta Sud je ukinuo jer županija
nije ovlaštena svojim statutom ili drugim propisom županije uređivati
ta prava i njihovu zaštitu pa tako ni zaštitu prava autohtonih etničkih
i nacionalnih zajednica ili manjina. Njihova prava, a među njima i
ustavno pravo na kulturnu autonomiju, jamči Ustav (posebito u članku
15.) kao i Ustavni zakon o ljudskim pravima (posebno članak 3. i
Glava III. toga Ustavnog zakona).

Odredbe stavka 3. i 4. istoga članka Statuta ukinute su stoga
što je Ustav Republike Hrvatske u članku 12. utvrdio da je u Republici
Hrvatskoj u službenoj uporabi hrvatski jezik i latinično pismo.
U pojedinim lokalnim jedinicama može se pod uvjetima propisanim zakonom
uvesti uz hrvatski jezik i latinično pismo u službenu uporabu i
drugi jezik te čirilično ili koje drugo pismo

Tim ustavnim odredbama ne dira se u Ustavom zajamčeno pravo pripadnicima
svih naroda i manjina na slobodno služenje svojim jezikom i pismom - članak
15. stavak 2. Ustava.

Odredbe o tome suglasno Ustavu sadržane su i u članku 7. i 8.
Ustavnog zakona o ljudskim pravima, prema kojima pripadnici svih etničkih
i nacionalnih zajednica ili manjina u Republici Hrvatskoj mogu slobodno
upotrebljavati svoj jezik i pismo u privatnom i javnom životu. Isto tako,
tim odredbama određeno je da će u općinama u kojima pripadnici
etničke i nacionalne zajednice ili manjine čine većinu
u ukupnom broju stanovnika, u službenoj uporabi biti uz hrvatski jezik
i latično pismo i jezik i pismo te etničke i nacionalne zajednice
ili manjine. Nadalje je utvrđeno da jedinice lokalne samouprave mogu
utvrditi službenu uporabu dvaju ili više jezika i pisama vodeći računa
o broju pripadnika i interesima etničkih i nacionalnih zajednica
ili manjina, što se ne može poistovjetiti sa ravnopravnošću jezika.
Ovo ovlaštenje odnosi se samo na one jedinice lokalne samouprave koje je
kao takve odredio Ustav i zakon. Ustav je u članku 129. stavak 1.
utvrdio da jedinice lokalne samouprave mogu biti samo općina i kotar
ili grad, za razliku od županije, koja nije isključivo jedinica
lokalne samo uprave u smislu članka 7. i 8. Ustavnog zakona o ljudskim
pravima pa ona (dok se posebnim zakonom ne odredi drugačije) nema
ovlasti svojim statutom uređivati pitanje službene uporabe hrvatskog
jezika i jezika manjine.

Ukidanjem ove odredbe u jedinicama lokalne samouprave ne mijenja se
niti se ukida bilo koje od prava koje je Republika Hrvatska izravno ili
kao pravni sljednik bivše SFRJ preuzela međunarodnim ugovorima (Osimski
sporazum i dr.) niti ograničuje njihovo ostvarivanje (članak
64. Ustavnog zakona o ljudskim pravima) Ta prava ostaju u cijelosti, ali
ne pozivom na Statut, već pozivom na članak 64. navedenog
Ustavnog zakona o ljudskim pravima, a u skladu s člankom 134. Ustava,
jer ona ne mogu biti predmet uređenja u statutu županija, sve dok posebnim
zakonom u skladu sa Ustavom i u opsegu koji Ustav dopušta ne bi bila uređena
tako da mogu činiti i dio sadržaja statuta županija. Ova Odluka
dakle, ne utječe na njihovu opstojnost, opseg ni ostvarivanje.

Također se ukidanjem te odredbe ne dovodi u pitanje pravo svih općina
i gradova u Županiji Istarskoj da, sukladno odredbama članka 7.
i 8. Ustavnog zakona o ljudskim pravima, utvrde službenu uporabu dvaju
ili više jezika, vodeći računa o broju pripadnika i o interesima
etničkih i nacionalnih zajednica ili manjina. Štoviše, odluka o
ukidanju te odredbe upravo omogućuje ostvarivanje toga prava jedinicama
lokalne samouprave, a koje pravo bi im osporenim odredbama Statuta bilo
oduzeto.

4. U svezi s uporabom hrvatskog i manjinskog jezika u Republici Hrvatskoj,
u zahtjevu su osporene kao neustavne i nezakonite i druge odredbe Statuta,
kojima je uređena uporaba hrvatskog i talijanskog jezika na načelu
ravnopravnosti. Ustavni sud je ukinuo i te odredbe. Temeljni razlog kako
osporavanja, tako, i ukidanja takvih odredbi jest taj što u Republici Hrvatskoj
niti Ustavom niti zakonima nije propisana ravnopravna uporaba hrvatskog
ili bilo kojeg drugog jezika manjina. Samo pod uvjetima propisanim zakonom
može se uz hrvatski jezik utvrditi i službena uporaba i jezika pripadnika
etničkih i nacionalnih zajednica ili manjina. Sadržaj prava na službenu
uporabu manjinskog jezika suglasno Ustavu i Ustavnom zakonu o ljudskim
pravima, kao i način ostvarivanja toga prava, tek se treba urediti
posebnim zakonom, koji je u pripremi, dakako ukoliko nije obuhvaćen
nekim međunarodnim ugovorima, kako je to u obrazloženju ove Odluke
pod točkom II/3. rečeno.

Kako Ustav i zakoni Republike Hrvatske ne propisuju u službenoj uporebi
ravnopravnost nekog drugog (manjinskog) jezika pa tako ni talijanskog s
hrvatskim jezikom, nesuglasne su s Ustavom sve takove odredbe Statuta.

Stoga su ukinute i slijedeće odredbe Statuta:

- stavak 2. članka 4 Statuta, kojim se propisuje da Županija
Istarska ima dvojezičan pečat na hrvatskom i talijanskom
jeziku.

Ustav ne poznaje pojam dvojezičnosti ili višejezičnosti
u službenoj uporabi jezika i pisma u Republici Hrvatskoj, a posebnog zakone
o službenoj uporabi jezika i pisma pripadnika etničkih i nacionalnih
zajednica ili manjina u Republici Hrvatskoj još nema Ustavni zakon o ljudskim
pravlma u članku 8. je utvrdio da jedinice lokalne samouprave mogu
utvrditi službenu uporabu dvaju ili više jezika i pisama vodeči
računa o broju pripadnika i interesima etničkih i nacionalnih
zajednica ili manjina. To se, iz već naprijed navedenih razloga o
ustavnom određenju županije (točka II/1. obrazloženja ove Odluke)
ne odnosi, bez posebnog zakona, i na županije. Dosljedno tome, a na temelju
ustavnog ovlaštenja iz članka 110. Ustava, Vlada Republike Hrvatske
je u provođenju Zakona o sustavu državne uprave i Zakona o lokalnoj
samoupravi i upravi, donijela Uredbu o sadržaju naziva tijela državne uprave,
lokalne i mjesne samouprave ("Narodne novine", broj 25/94). Prema
članku 17. stavak 1. te Uredbe, sadržaj natpisne ploče, zaglavlja
akta i pečata tijela jedinica lokalne i mjesne samouprave, u kojima
je uz hrvatski jezik i latinično pismo utvrđena službena uporaba
jezika i pisma etničke i nacionalne zajednice ili manjine, ispisuje
se na pismu i jeziku etničke i nacionalne zajednice ili manjine
ispod teksta na hrvatskom jeziku i latiničnom pismu.

Stoga županija nije bila ovlaštena Statutom utvrditi dvojezičnost
svoga pečata

- članak 24. Statuta, kojim je propisano da je na dijelu ili
cijelom području gradova i opčina Županije Istarske gdje
prebivaju pripadnici autohtone talijanske nacionalne zajednice, talijanski
jezik ravnopravan s hrvatskim jezikom, zatim da odluku o uporabi talijanskog
jezika donose općine i gradovi te da se ravnopravnost jezika utvrđuje
tim Statutom, drugim aktima i statutima općina i gradova na području
župsnije te drugim aktima.

Odredbe ovoga članka nesuglasne su s Ustavom iz već naprijed
navedenih razloga. Županija nema ovlasti uređivati pitanje uporabe
manjinskog jezika. Manjinska prava isključivo jamči i štiti
Republika Hrvatska kao država te bez posebne zakonske ovlasti, a takve
za sada nema, to pravo ne pripada i tupaniji. Ova Odluka time ne zadire
u prava općina i gradova što je naprotiv osporenom odredbom županija
učinila. Naime, županija je navedenim odredbama oduzela uređenje
ovih prava i jedinicama lokalne samouprave - gradovima i općinama.

- članak 26. Statuta, kojim je utvrđeno da županija radi
ostvarivanja ravnopravnosti hrvatskog i talijanskog jezika zapošljava odgovarajući
broj djelatnika koji se podjednako služe hrvatskim i talijanskim jezikom
te da pripadnici talijanske nacionalne zajednice imaju pravo na uporabu
svojega jezika u obraćanju sudovima, županijskim tijelima, uredima
i ustanovama kao i u obračanju pravnim osobama u županiji.

Uz već navedeno o nesuglasnosti ovakvih odredaba s Ustavom, županija
je u ovome članku razradila pitanja koja su u zakopodavnoj nadležnosti
Republike Hrvatske i time proširila svoje ovlasti. To je nesuglasno s člankom
5. Ustava, prema kojem u Republici Hrvatskoj zakoni moraju biti u suglasnosti
s Ustavom, a ostali propisi i s Ustavom i sa zakonom te je svatko dužan
držati se Ustava i zakona i poštivati pravni poredak Republike Hrvatske.

- članak 27. Statuta, kojim je u općinama i gradovlma Županije
Istarske s dvojezičnim statutom obvezno učenje talijanskog
jezika u školama s hrvatskim nastavnim jezikom, dok je u drugim gradovima
i općinama prema odredbama njihovih statuta učenje talijanskog
jezika fakultativno.

Podnositelj zahtjeva je osporio ustavnost ove odredbe smatrajući
članak 27. Statuta nesuglasnim s Člankom 12.Ustava.. Posebno
ukazuje na nesuglasnost s Ustavom pojma "općine s dvojezičnim
statuom", jer dvojezičnost proizlazi iz shvaćanja o ravnopravnosti
hrvatskog i talijanskog jezika. Ustav pak, sadrži odredbe o privatnoj,
javnoj i službenoj uporabi manjinskog jezika uz hrvatski jezik, a ne i
o ravnopravnosti tih jezika.

Ustavni sud je nesuglasnost odredbe članka 27. Statut utvrdio
kako u odnosu na članak 12. Ustava, tako i Članak 7. stavak
2. Ustavnog zakona o ljudskim pravima.

Prema članku 12. Ustava, u Republici Hrvatskoj je i službenoj
uporabi hrvatski jezik i latinično pismo, a u pojedinim lokalnim
jedinicama uz hrvatski jezik i latinično pismo u službenu se uporabu
može uvesti i drugi jezik te čirilično ili koje drugo pismo
pod uvjetima propisanima zakonom. Prema članku 7. stavak 2. Ustavnog
zakona o ljudskim pravima, u općinama u kojima pripadnici etničke
nacionalne zajednice ili manjine čine većinu u ukupnom broju
stanovnika, u službenoj uporabi će biti uz hrvatski jezik i latinično
pismo i jezik i pismo te etničke i nacionalne zajednice ili manjine.
U kojim jedinicama lokalne samoujrave i uprave odnosno školama će
se učiti uz hrvatski jezik i jezik nacionalne zajednice ili manjine,
uredit će se posebnim zakonom.

Stoga je odredba članka 27. Statuta nesuglasna navedenim odredbama
Ustava i Ustavnog zakona o ljudski pravima te na način kako je uređena
nije mogla biti niti predmet statutarnog uredenja.

- članak 41. Statuta, kojim je uređeno pitanje svećane
prisege članova županijske skupštine, koju daju na hrvatskom i talijanskom
jeziku.

lako podnositelj zahtjeva nije osporio sam tekst svečane prisege,
cijeli 41. članak Statuta sporan je stoga što svojom formulacijom
u stavku 1. u biti utvrđuje ravnopravnu uporabu hrvatskog i talijanskog
jezika. Razlozi nesuglanosti s Ustavom takve odredbe dani su već
naprijed.

- stavak 3. članka 44. Statuta, kojim je određeno da akti
skupštine objavljuju u službenim novinama županije na hrvatskom i talijanskom
jeziku. Podnositelj zahtjeva osporio ovu odredbu kao nesuglasnu s Ustavom
i zakona iz svih onih razloga iz kojih je osporena ravnopravnost hrvatskog
i manjinskog jezika u službenoj uporabi u Republici Hrvatskoj.

Ustavni sud i kod ove odredbe, koja na neodređeni način ureduje
pitanje objave svojih akata na oba jezika, ostaje kod svoje ocjene da su
sve odredbe Statuta, koje nameću zaključak o ravnopravnosti
hrvatskog i talijanskog jezika, protivne članku 12. Ustava, ne dovodeći
time u pitanje prava manjina iz članka 15. Ustava i drugih posebnih
propisa, posebno ne ni pravo pripadnika svih naroda i manjina na slobodno
služenje svojim jezikom i pismom (članak 15. stavak 2. Ustava).

5. Odredbama članka 13. Statuta utvrđena su područja
u kojima županija samostalno donosi propise.

Podnositelj zahtjeva smatra da je tim odredbama županija utvrdila svoj
djelokrug nesuglasno s Ustavom i zakonima, koji su uredili djelokrug poslova
županije. Pri tome se posebno ukazuje da je i tim odredbama županija proširila
svoje ovlasti u pogledu sadržaja statuta županije, utvrđenog u članku
7. Zakona o lokalnoj samoupravi i upravi.

Odlučujući o ustavnosti i zakonitosti članka 13.
Statuta, Ustavni sud je pošao od odredbe članka 12. Zakona o lokalnoj
samoupravi i upravi. Prema toj zakonskoj odredbi općina, grad, županija
samostalne su u odlučivanju u poslovima iz svog samoupravnog djelokruga,
u skladu s Ustavom i zakonom i podliježu samo nadzoru zakonitosti, koji
obavlja Vlada Republike Hrvatske. Pobliže odredbe o tome sadržava Zakon
o određivanju poslova iz samoupravnog djelokruga jedinica lokalne samouprave
i uprave ("Narodne novine", broj 75/93,109/93 i 30/93), kao i
niz drugih zakona kojima su, nakon donošenja zakona o lokalnoj samoupravi
i upravi, uređene pojedine upravne oblasti.

Ustavni sud je ocijenio nesuglasnom sa zakonom samo točku 9.
članka 13. Statuta. Prema toj odredbi, županija samostalno donosi
propise u području "određivanje županijskih poreza".
Ova je odredba nesuglasna s člankom 5. Zakona o financiranju jedinica
lokalne samouprave i uprave ("Narodne novine", broj 117/93),
koji utvrđuje vrste županijskih poreza, pa to nije područje
samostalnog uređenja u propisima županije.

6. Ustavni sud je ukinuo stavak 4. članka 15. Statuta, u kojem
je utvrđeno da županija ima decentralizaciju kao načelo vlastitog
ustroja i da oblikuje upravni postupak na načelima jednostavnosti
i javnosti rada.

Podnositelj zahtjeva osporio je ustavnost te odredbe. Smatra da županija
nema ni ustavnih niti zakonskih prava "oblikovati upravni postupak",
jer je to u nadležnosti zakonodavca.

Ustavni sud ukinuo je tu odredbu Statuta. Upravni postupak koji provode
tijela državne uprave i druga tijela koja imaju javne ovlasti, u Republici
Hrvatskoj uređen je Zakonom o općem upravnom postupku ("Narodne
novine", broj 53/91) te drugim posebnim zakonima, ako je tim zakonima
propisan poseban postupak u pojedinim upravnim oblastima (članci
1, 2. i 3. Zakona o općem upravnom postupku).

Županija nema ni ustavnih, a za sada niti zakonskih ovlasti "oblikovati"
upravni postupak. Ona ga provodi u rješavanju poslova iz svoga djelokruga
suglasno s Ustavom i zakonima Republike Hrvatske.

7. Odredbama članka 18. Statuta utvrđeno je da tijela središnje
državne uprave mogu u vršenju poslova iz svoga djelokruga koristiti županijske
odjele iz članka 17. Statuta uz prethodni pismeni sporazum sa županom
te da se troškovi obavljanja tih poslova podmiruju iz državnog proračuna.

Podnositelj zahtjeva smatra da su ove odredbe nesuglasne s odredbama
članka 88. Ustava i članka 2. Zakona o sustavu državne uprave
stoga što uređivanje odnosa tijela državne uprave i jedinica lokalne
samouprave i uprave ne može biti predmet uredivanja statuta županije.

Nisu osnovani navodi podnositelja zahtjeva kada se poziva na odredbu
članka 88 Ustava Naime, u članku 88. stavak 1. Ustava dana
je Vladi Republike Hrvatske ovlast da uredbama uređuje pojedina pitanja
iz djelokruga Zastupničkog doma Sabora Republike Hrvatske. Ta se
odredba Ustava ne odnosi na propis članka 18. Statuta.

Ustavni sud ukinuo je odredbu članka 18. stavak 1. Statuta, jer
je utvrdio da nije u suglasnosti sa Zakonom o sustavu državne uprave. Uredivanje
odnosa tijela državne uprave i jedinice lokalne uprave i samouprave nije,
prema važećim zakonima, predmet uređivanja u statutu županije

Što se tiče stavka 2. ovoga članka, nije sporno da se
troškovi obavljanja poslova državne uprave koji su preneseni na tijela
lokalnih jedinica, podmiruju iz državnog proračuna (stavak 2. članka
16. Zakona o lokalnoj samoupravi i upravi) Međutim, kako je stavak
1. članka 18. Statuta ocijenjen kao neustavan i nezakonit, ukinut
je i stavak 2. toga članka, jer je sadržajno izravno vezan na stavak
1. toga članka.

8. Ustavni sud je ukinuo odredbu članka 23. Statuta, ko ja glasi:
"Županija Istarska priznaje i štiti istrijanstvo kao izraz istarskog
plurietnosa"

Podnositelj zahtjeva osporava ustavnost ove odredbe, jer smatra da samo
Ustav može propisivati zaštitu ljudskih prava i sloboda, kao i manjinskih
prava u njihovom sklopu Nadalje, smatra da je Županija Istarska takvom
odredbom prekoračila okvire sadržaja statuta županije, kako ih određuje
članak 7. Zakona o lokalnoj samoupravi i upravi.

Zahtjev je i u ovome dijelu osnovan. Prema Izvorišnim osnovama Ustava,
Republika Hrvatska ustanovljuje se kao nacionalna država hrvatskog naroda
i država pripadnika inih naroda i manjina, koji su njezini državljani:
Srba, Muslimana, Slovenaca, Čeha, Slovaka, Talijana, Madara, Židova
i drugih, kojima se jamči ravnopravnost s građanima hrvatske
narodnosti i ostvarivanje nacionalnih prava u skladu s demokratskim normama
OUN i zemalja slobodnoga svijeta (Izvorišne osnove stavak 3.). Ustava Republike
Hrvatske u članku 15. jamči ravnopravnost i slobodu izražavanja
narodnosne pripadnosti pripadnicima svih naroda i manjina. Ta se ustavna
jamstva ne mogu drugim propisima uređivati na drugačiji način,
ni sužavati, a niti proširivati.

Kada se člankom 23. Statuta utvrđuje pravo na posebno priznanje
i zaštitu istrijanstva, tada takva norma, kojom se posebno štiti regionalna
pripadnost, nije u suglasnosti s naprijed navedenim ustavnim odredbama,
a ni s člankom 14. Ustava, prema kojem građani Republike Hrvatske
imaju sva prava i slobode, neovisno o njihovoj rasi, boji kože, spolu,
jeziku, vjeri, političkom ili drugom uvjerenju, nacionalnom ili
socijalnom podrijetlu, imovini, rođenju, naobrazbi, društvenom položaju
ili drugim osobinama, time da su svi pred zakonom jednaki.

Prema odredbi članka 131. stavak 2. Ustava, područja županija
određuju se zakonom tako da one budu izražaj i povijesnih čimbenika,
no ni povijesni čimbenici ne mogu biti temelj statutarnog uređenja
nesuglasnog Ustavu. Posebnim isticanjem i zaštitom istrijanstva u povoljniji
položaj stavljaju se oni građani Županije Istarske koji su obuhvaćeni
tim pojmom te se slijedom toga, u neravnopravni (ograničavajući)
položaj stavljaju oni građani Županije Istarske koji tim pojmom nisu
obuhvaćeni.

Posebna zaštita pojedinih kategorija građana kao i ograničavanje
pojedinih ustavnih sloboda i prava, može se propisati samo Ustavom odnosno
zakonom u skladu s Ustavom i to pod uvjetima utvrđenima Ustavom.

Stoga je navedena odredba članka 23. Statuta nesuglasna s Ustavom
Republike Hrvatske, posebno s odredbama članka 14, 15. i 16. Ustava.

9. Odredbama članka 28. Statuta propisano je da se o pitanjima
iz samoupravnog djelokruga županije koja su od posebnog interesa za pripadnike
talijanske nacionalne zajednice, jamči pravo na konsenzus Komisiji
za pitanja i za štitu prava autohtone talijanske nacionalne zajednice,
kao stalnog radnog tijela Skupštine (stavak 1.); da ta Komisija ima predsjednika
i četiri člana od kojih su većina vijećnici iz
redova talijanske nacionalne zajednice (stavak 2.); da pravo inicijative
i konsenzusa Komisije ima učinak skidanja točke s dnevnog
reda (stavak 3.); da pravo na konsenzus može koristiti i trečina
članova Skupštine u slučaju kada smatraju da propis može
promijeniti etnički sastav županije ili biti na štetu autohtonih
grupa (stavak 4.) te da se primjena konsenzusa utvrđuje poslovnikom
i drugim aktima Skupštine (stavak 5.).

Podnositelj zahtjeva smatra da su te odredbe Statuta nesuglasne s odredbama
članka 24. i članka 26. Zakona o lokalnoj samoupravi i upravi
Prema članku 24 stavak 1. toga Zakona, predstavničko tijelo
jedinice lokalne samouprave donosi odluke većinom glasova ukoliko
je na sjednici nazočna većina članova predstavničkog
tijela. Člankom 26. istoga Zakona utvrđeno je da predstavničko
tijelo jedinice lokalne samouprave osniva stalne ili povremene odbore i
druga radna tijela u svrhu pripreme odluka iz njegovog djelokruga, čiji
se sastav, broj članova, djelokrug i način rada utvrđuje
poslovnikom odnosno posebnom odlukom o osnivanju radnog tijela.

Sud je ukinuo odredbe članka 28. Statuta, jer se njima uređuje
rad županijske skupštine odnosito njenog radnog tijela nesuglasno sa zakonom
način ostvarivanja prava na konsenzus o pitanjima iz samoupravnog
djelokruga župa nije koja su od posebnog interesa za pripadnike talijanske
manjine, može znatno utjecati na rad županijske skupštine i ostalih njenih
tijela, njihovu djelotvornost i učinkovitost. Time se može zakočiti
cjelokupni rad skupštine županije, a i onemogućuje se primjena većinskog
načela iz članka 47. Statuta. Određivanje konsenzusa
u radu i odlučivanju radnog tijela skupštine županije statutom,
nema uporišta u zakonu niti Ustavu, a izravno je u nesuglasnosti s ustavnim
načelom o jamstvu prava na lokalnu samoupravu (članak 128.
stavak 1. Ustava), dakle i na ostvarivanje lokalne samo uprave i putem
predstavničkog tijela te samouprave.

10. Odredba članka 29. Statuta glasi: "Županija Istarska
priznaje Talijansku uniju kao jedinog predstavnika pripadnika talijanske
nacionalne zajednice".

Podnositelj zahtjeva osporava ustavnost ove odredbe u odnosu na odredbe
članka 43. Ustava, kojima je građanima zajamčeno pravo
na slobodno udruživanje te slobodno osnivanje političkih stranaka,
sindikata i drugih udruga. Ciljevi udruživanja utvrđeni su u stavku
1, a ograničenja toga prava u stavku 2. članka 43. Ustava.

U svom odgovoru na zahtjev, Županija Istarska se pozvala na odredbe
Osimskog sporazuma i Memoranduma. odredbe Ustava i Ustavnog zakona o ljudskim
pravima, te druge međunarodne i domaće propise.

U točki I. obrazloženja ove Odluke navedeno je da su međunarodni
ugovori dio pravnog sustava Republike Hrvatske pod uvjetima utvrđenima
člankom 134. Ustava. Memorandum o suglasnosti Republike Hrvatske,
Republike Slovenije i Talijanske Republike o zaštiti talijanske manjine
u Republici Hrvatskoj i Republici Sloveniji ne ispunjava te uvjete pa ne
može biti temelj za donošenje županijskog statuta ili razrađivanje
pojedinih statutarnih pitanja iz djelokruga županije.

Ne osporavajući obveze koje proistječu iz Osimskog sporazuma,
kao i drugih akata, o čemu je pobliže obrazloženo u točki
I. obrazloženja ove Odluke, ni jedan od tih akata ne daje županiji pravo
da statutom županije određuje tko će predstavljati u Republici
Hrvatskoj talijansku nacionalnu manjinu.

Ostvarivanje i zaštita nacionalnih prava manjina u nadležnosti je Republike
Hrvatske i ona to uređuje zakonima (članak 83. stavak 1. Ustava).
Stoga je nesuglasno Ustavu i zakonu ta pitanja uređivati statutom županije.
Prema članku 43. Ustava svim građanima Republike Hrvatske pa
tako i građanima talijanske nacionalnosti, jamči se pravo na
slobodno udruživanje radi zaštite njihovih probitaka ili zauzimanja za
socijalna, gospodarska, politička, nacionalna, kulturna ili druga
uvjerenja i ciljeve. Radi toga gradani mogu slobodno osnivati političke
stranke, sindikate i druge udruge, uključivali se u njih ili iz
njih istupati Stoga je u duhu općih načela medunarodnog prava
i zajamčenih ustavnih prava i sloboda omogućiti pripadnicima
naroda i knanjina u Republici Hrvatskoj da sami slobodno izaberu svoga
predstavnika odnosno odrede organizacijske oblike svojega djelovanja.

Ukidanjem članka 29. Statuta ne dovodi se u pitanje opstojnost
i pravni subjektivitet Talijanske unije utemeljen i na njenom statutu,
odnosno rješenju o upisu Talijanske unije u Registar društvenih organizacija
Republike Hrvatske. Odredba je ukinuta samo stoga što se njome krši Ustav
te ograničavaju zajamćena ustavna prava iz članka 43.
Ustava svih hrvatskih građana talijanske nacionalnosti na cijelom državnom
području Republike Hrvatske.

11. Ukinuta je kao nezakonita odredba stavka 1. članka 32. Statuta,
kojom se Skupštini Županije Istarske daje poseban naziv: "Istarski
Sabor - Dieta Istriana".

Podnositelj zahtjeva osporava zakonitost ove odredbe jer je prema članku
20. Zakona o lokalnoj samoupravi i upravi, županijska skupština predstavničko
tijelo županije.

Ustavni sud je ocijenio da je ukinuta odredba u nesuglasnosti s navedenom
odredbom Zakona o lokalnoj samoupravi i upravi stoga što svako drugo posebno
imenovanje predstavničkog tijela županije izvan zakonskog određenja
nije u nadležnosti županije.

12. U članku 42. Statuta utvrđeno je da članovi skupštine
imaju pravo na zaštitu za izrečeno mišljenje i glasanje na sjednici
skupštine ili njezinog radnog tijela.

Podnositelj zahtjeva osporio je zakonitost ove odredbe jer zakoni iz
područja lokalne samouprave nisu utvrdili posebno pravo na zaštitu
članovima županijskih skupština

Ustav Republike Hrvatske u članku 75 uređuje pitanje zastupničkog
imuniteta za zastupnike Sabora Republike Hrvatske. Zakon o lokalnoj samoupravi
i upravi u članku 21. uredio je pitanja mandata, funkcije te prava
i dužnosti članova predstavničkog tijela jedinice lokalne
samouprave i uprave.

Osporenim člankom 42. Statuta uveden je svojevrsni imunitet članova
županijske skupštine. To pravo oni nemaju ni po Ustavu niti zakonima Republike
Hrvatske, a statutom županije ne mogu se utvrditi. Stoga je ta odredba
ukinuta.

13. Ustavni sud je ukinuo odredbu članka 62. Statuta kojom je
podrobnije uređen način i postupak razrješenja župana Županije
Istarske. Stavkom 1. utvrđeno je da županu prestaje dužnost kad ga
razriješi skupština, a u slučaju da organ središnje državne uprave
pokrene postupak razrješenja župana, skupština će ga razriješiti
tek kad župan iskoristi sva pravna sredstva odnosno nakon pravomoćne
odluke o povredi ustavnosti, zakonitosti ili nanošenju štete te nakon konačne
odluke u slučaju sukoba nadležnosli u tom postupku -- stavka 2.
toga članka.

Podnositelj zahtjeva osporio je zakonitost ovih odredbi polazeći
od odredbi Zakona o lokalnoj samoupravi i upravi kojima je propisan način
izbora i razrješenja župana.

Prema članku 53. točka 3. Zakona o lokalnoj samoupravi
i upravi, župana bira i razrješuje županijska skupština. Međutim, prema
članku 84. istoga Zakona, župan je odgovoran Vladi Republike Hrvatske
za ustavnost i zakonitost obavljanja poslova koji su u njegovu djelokrugu
kao i za ustavnost i zakonitost akata i rada županijskog poglavarstva.
Ako župan učćestalo krši ustavnost ili zakonitost, Vlada ga
može razriješiti.

Odredba stavka 1. članka 62. osporenog Statuta po svom je sadržaju
i smislu isključiva i ne dopušta tumaćenje da bilo tko drugi
može razriješiti župana osim županijske skupštine, čime se izravno
spriječava provedba postupka razrješenja župana na zakonom propisani
način.

Nadalje, položaj, odgovornost i odnos župana prema središnjoj državnoj
upravi, podrobnije je uređen Zakonom o sustavu državne uprave - članak
50, 55, 62. i 66. kao i druge odredbe toga Zakona.

Prema navedenim zakonskim odredbama, župan je dužnosnik Republike Hrvatske,
odgovoran je Vladi Republike za svoj rad i Vlada Republike Hrvatske ga
može razriješiti dužnosti.

Županijska skupština nema po Zakonu o lokalnoj samoupravi i upravi ovlasti
uvjetovati razrješenje župana, u postupku koji je pokrenula Vlada Republike
Hrvatske, rezultatom postupka za zaštitu prava odnosno pravomoćnom
odlukom suda ili drugog državnog organa o županovoj povredi ustavnosti,
zakonitosti ili nanošenju štete:

III. Ustavni sud je odbio zahtjev Vlade Republike Hrvatske da utvrdi
neustavnost i nezakonitost odredbi Statuta kako slijedi:

1. U članku 5. Statuta utvrdeno je da županija ima grb, zastavu,
svećanu pjesmu i dan županije, čiji izgled i uporabu će
utvrditi skupština županije posebnom odlukom.

Podnositelj zahtjeva osporio je pravo županiji da propisuje dodatna
obilježja županije, osim onih koja su utvrđena u članku 9. Zakona
o lokalnoj samoupravi i upravi.

Zakon o lokalnoj samoupravi i upravi propisao je da općina, grad
i županija mogu, uz odobrenje organa središnje državne uprave nadležnog
za poslove lokalne samouprave, imati svoj grb i zastavu - članak
9. stavak 1.

Osporena statutarna odredba je u suglasnosti s Ustavom i zakonom. Županijska
obilježja kao što su svećana pjesma i dan županije, ulaze u samoupravni
djelokrug županije i mogu se urediti statutom županije.

2. Odredbame članka 6. Statuta utvrđena su sjedišta u Županiji
Istarskoj tako što je sjedište skupštine grad Pazin, a sjedište poglavarstva
grad Pula.

Podnositelj zahtjeva osporio je zakonitost ovih odredbi u odnosu na
odredbe članka 6. i 7. Zakona o lokalnoj samoupravi i upravi jer
se radi o pitanjima koja su uređena zakonom pa je stoga donositelj
Statuta proširio svoje ovlasti.

Zakon o lokalnoj samoupravi i upravi odredio je (članak 6. stavak
1.), između ostalog, da se sjedište tijela jedinica lokalne samouprave
i uprave uređuje posebnim zakonom, dok prema članku 2. stavak
2. Zakona o područjima županija, gradova i općina u Republici
Hrvatskoj, tijela jedinice lokalne samouprave mogu u skladu s njenim statutom
stolovati i izvan njenog sjedišta. Ustavni sud je stoga ocijenio da ove
odredbe nisu nesuglasne sa zakonom.

3. Županija Istarska u članku 9. Statuta utvrdila je pravo županije
da uspostavlja suradnju s drugim lokalnim jedinicama i udruženjima odnosno
surađuje i pristupa međunarodnim organizacijama i udruženjima regionalnih
i lokalnih jedinica.

Zahtjevom je osporena zakonitost tih odredbi u dijelu koji se odnosi
na međunarodnu suradnju županije.

Prema Zakonu o izmjenama i dopunama Zakona o lokalnoj samoupravi i upravi
("Narodne novine", broj 17/93), jedinice lokalne samouprave pod
uvjetima utvrđenima zakonom mogu surađivati s odgovarajučim
lokalnin" jedinicama drugih država (članak 2. stavak 1. toga
Zakona). Iako je županija jedinica uprave i samouprave, a ne (isključivo)
jedinica lokalne samouprave, nije nesuglasno s Usta vom da ona u okviru
svojega samoupravnog djelokruga surađuje s drugim lokalnim jedinicama
i udruženjima odnosno surađuje i pristupa međunarodnim organizacijama
regionalnih i lokalnih jedinica i isto takvim udruženjima. Stoga su odredbe
članka 9. Statuta suglasne s navedenim zakonom.

4. Zahtjevom je osporena i zakonitost odredbi točke 3. i točke
4. članka 12. Statuta. Odredbama članka 12. Statuta Županija
Istarska je u osam točaka utvrdila poslove iz svoga samoupravnog
djelokruga.

Podnositelj zahtjeva smatra da su točke 3 i 4. toga članka
nezakonite, jer da bitno proširuju doseg i mijenjaju smisao odredbi članka
15. Zakona o lokalnoj samoupravi i upravi.

Ustav Republike Hrvatske u članku 128. svojim je građanima
zajamčio pravo na lokalnu samoupravu (stavak 1); utvrdio opseg toga
prava (stavak 2.) te utvrdio da se o lokalnoj samoupravi donosi zakon (stavak
3).

Zakon o lokalnoj samoupravi i upravi u članku 12. utvrdio je
da su općina, grad i županija samostalni u odlučivanju u poslovima
iz svoga samoupravnog djelokruga u skladu s Ustavom i tim zakonom i podliježu
samo nadzoru zakonitosti. U članku 15. istoga Zakona utvrđen
je samoupravni djelokrug županije.

Uspoređujuči navedene ustavne i zakonske odredbe s osporenim
odredbama Statuta, Ustavni sud je ocijenio da nema osnove sumnji u nesuglasnost
istih s Ustavom i zakonom, jer su te odredbe suglasne s ustavnim i zakonskim
odredbama o sadržaju prava na lokalnu samoupravu odnosno o samoupravnom
djelokrugu županije.

1. Odredbama članka 13. i članka 14. Statuta utvrđena
   su područja u kojima županija donosi propise.

Podnositelj zahtjeva smatra da je tim odredbama županija utvrdila svoj
djelokrug nesuglasno s Ustavom i zakonima koji su uredili djelokrug poslova
županije. Pri tome se posebno ukazuje da je tim odredbama županija proširila
svoje ovlasti u pogledu sadržaja statuta županije (članak 7. Zakona
o lokalnoj samoupravi i upravi).

Kao što je već navedeno u točki II/5. obrazloženja ove
Odluke, Ustavni sud je u razmatranju osporenih odredbi Statuta pošao od
odredbi zakona kojima je uređen samoupravni djelokrug županije.

Prema članku 12. Zakona o lokalnoj samoupravi i upravi, županije
su samostalne u odlučivanju u poslovima iz svoga samoupravnog djelokruga,
o čemu pobliže odredbe sadržava već navedeni Zakon o određivanju
poslova iz samoupravnog djelokruga jedinica lokalne samouprave i uprave
i drugi zakoni kojima se uređuju pojedine upravne oblasti. Tim zakonima
utvrđena su samoupravna područja, kao što su gospodarstvo, pomorstvo
i promet, prostorno uređenje i zaštita okoliša, stambeno-komunalna
djelatnost, kultura i šport, imovinsko-pravni odnosi, opća uprava
i dr. te je ujedno određeno tko te poslove obavlja. Navedeno je i to
da poslove koji nisu utvrđeni kao poslovi iz samoupravnog djelokruga
tijela jedinica lokalne samouprave i uprave, obavljaju uprave odjeli tih
jedinica kao poslove državne uprave.

Slijedom navedenog, odredbe članka 13. i 14. osporenog Statuta,
osim točke 9. članka 13. Statuta, koja je ukinuta (točka
II/5. obrazloženje ove Odluke), nisu nesuglasne s Ustavom i zakonom.

Pitanje održavanja referenduma iz točke 4. članka 13.

Statuta, što je također posebno osporeno u zahtjevu, Ustavni sud
je pobliže obradio u okviru ocjene članka 46. Statuta (točka
III/12 obrazloženja ove Odluke).

6. Odbijen je zahtjev u odnosu na članak 16. Statuta, kojim je
utvrđeno da se područje i sjedište županije može mijenjati i
da pravo inicijative za promjenu područja ima županijska skupština
po prethodno pribavljenom mišljenju predstavničkih tijela općina
i gradova ili građana Istre.

Prema članku 131. stavak 2. Ustava, područja županija
odreduju se zakonom, a taj zakon je, kao što je već rečeno,
Zakon o područjima županija, gradova i općina u Republici
Hrvatskoj.

Prema članku 9. toga Zakona, inicijativu za promjenu područja
županije, grada ili općine utvrđene tim Zakonom mogu dati predstavnička
tijela jedinica lokalne samouprave, dakle, i predstavničko tijelo
županije, po prethodno pribavljenom mišljenju stanovništva na području
za koje se promjena traži. Prema članku 11. istoga Zakona, o prijedlozima
za promjenu područja jedinice lokalne samouprave iz članka
9. odlučuje Zastupnički dom Sabora Republike Hrvatske. Stoga
je osporena odredba u suglasnosti s Ustavom i zakonom.

7. Odredbom stavka 1. članka 20. Statuta utvrđeno je da se
sjedišta odjela, odsjeka i službi određuju propisima skupštine koji
jamče zastupljenost gradovima i općinama na području
županije.

Podnositelj zahtjeva osporio je zakonitost tih odredbi polazeći
od odredbe stavka 1. članka 6. Zakona o lokalnoj samoupravi i upravi,
koji je utvrdio da se sjedište tijela općine, grada i županije uređuje
posebnim zakonom.

Kako je Zakonom o područjima županija, gradova i općina
određeno da tijela jedinica lokalne samouprave mogu u skladu sa statutom
stolovati i izvan njenog sjedišta (članak 2. stavak 2 ), nije u
nesuglasnosti s navedenim zakonima određivanje sjedišta unutarnjih
ustrojstvenih jedinica županijskih tijela u statutu županije.

8. Odredbom stavka 4. članka 21. Statuta utvrđeno je da županija
određuje zaštitni znak i propisuje njegovu uporabu.

Podnositelj zahtjeva smatra da je ova odredba nesuglasna sa Zakonom
o industrijskom vlasništvu ("Narodne novine", br. 53/91 i 19/92).
O kojim se konkretno odredbama toga Zakona radi, u zahtjevu nije posebno
navedeno.

Ni u tom dijelu zahtjev nije osnovan.

Županija može radi očuvanja i zaštite svojih osobitosti utvrditi
zaštitni znak županije kao znak svoga razlikovanja i raspoznavanja. Stoga
je osporena odredba u suglasnosti s navedenim Zakonom.

9. Osporena je ustavnost i zakonitost članka 22. Statuta, koji
je utvrdio da županija štiti od svake djelatnosti koja može ugroziti plurikulturne
i plurietničke osobitosti Istre.

Podnositelj zahtjeva smatra da je tim odredbama Županija Istarska proširila
zakonom određen okvir sadržaja statuta županije, jer samo Republika
Hrvatska može propisivati zaštitu ljudskih prava i sloboda, uključivo
i prava manjina.

O granicama ovlaštenja županije u uređenju ove materije rečeno
je u obrazloženju ove Odluke pod točkom II/8. Tome nije suprotna
zaštita od svake djelatnosti koja može ugroziti plurikulturne i plurietničke
osobitosti Istre. Stoga osporena odredba članka 22. Statuta nije
nesuglasna s Ustavom i zakonom

10. Podnositelj zahtjeva osporio je ustavnost i zakonitost odredbi članka
25. Statuta, posebno u dijelu kojim se zajamčuje pripadnicima talijanske
nacionalne zajednice pravo na sveučilišno obrazovanje na vlastitom
jeziku prema posebnim programima.

Prema zakonima Republike Hrvatske iz oblasti odgoja i obrazovanja, nastava
u osnovnim i srednjim školama te na visokim učilištima, izvodi se
na hrvatskom jeziku, dok se nastava, odnosno obrazovanje pripadnika etničkih
i nacionalnih zajednica ili manjina, ostvaruje u skladu s odredbama Ustavnog
zakona o ljudskim pravima.

Odredbe o tome sadržane su u članku 27. Zakona o osnovnom školstvu
("Narodne novine" broj 59/90, 26/93 i 27/93), u člancima
4. i 5. Zakona o sređnjem školstvu ("Narodne novine", broj
19/92, 26/93 i 27/93) te članku 6. stavak 1. Zakona o visokim učilištima
("Narodne novine", broj 96/93 i 34/94).

Ustavni zakon o ljudskim pravima, u okviru zakonske razradbe Ustavom
zajamčene kulturne autonomije posebno poglavlje posvetio je odgoju
i obrazovanju (članak 14. do 17.). Kako su prema tim odredbama,
posebno odredbi članka 14. toga Ustavnog zakona, odgoj i obrazovanje
manjina u Republici Hrvatskoj obavlja na njihovu jeziku i pismu prema posebnim
programima, to odredbe članka 25. Statu ta nisu nesuglasne s Ustavom
i zakonima.

11. Zahtjevom je osporena ustavnost članka 30. Statuta prema
kojoj županija potiče uvjete za ostvarivanje slobodnog povrata i
stjecanje punopravnog statusa građana svih istarskih iseljenika te
promiče njihove veze s rodnim krajem.

Podnositelj zahtjeva smatra da su ove odredbe neustavne stoga što se
samo Ustavom i zakonima mogu utvrđvati, ograničavati ili štitlti
slobode i prava čovjeka i građanina i to jednako za sve građane
bez obzira na područje koje lokalne jedinice prebivaju.

Osporenom odredbom Statuta ne dovode se u pitanje zajamćena ustavna
prava i ustavnopravna zaštita državljana Republike Hrvatske ni pripadnika
hrvatskog naroda i van svoje domovine.

12. Odredbama članka 46. Statuta propisano je da se donošenje
i opozivanje propisa iz samoupravnog djelokruga Županije Istarske podvrgava
referendumu ako to zatraži najmanje pet tisuća birača ili
polovica općinskih i gradskih vijeća županije (stavak 1.);
da referendumu ne podliježu propisi u svezi s porezom i proračunom
županije (stava 2.); da pravo glasa na referendumu imaju svi birači
županije (stavak 3.) te da se referendum provodi u skladu s odlukom o raspisivanju
referenduma skupštine županije (stvak 4.).

Podnositelj zahtjeva osporava zakonitost tih odredbi. Smatra ih nesuglasnima
članku 17. Zakona o lokalnoj samoupravi i upravi, prema kojem se
referendum može raspisati i održati samo na razini općina i gradova.

Prema Zakonu o lokalnoj samoupravi i upravi (članak 7. stavak
2. i članak 17. stavak 1.) pravo raspisivanja referenduma imaju
općinsko i gradsko vijeće, na kojem odlučuju građani
općina ili gradova.

Međutim, kako je prema članku 1. stavak 3. Ustava, ferendum
oblik neposrednog odlučivanja naroda u ostvavanju vlasti, to i županija
može u okviru svojega samoupravnog djelokruga odrediti održavanje referenduma,
iako u zakonu nije izrijekom utvrđeno pravo županije na raspisivanje
referenduma. To znači da se izravno odlučivanje građana
županije može ostvariti i putem županijskog referenduma, a što je osporenim
člankom i utvrđeno Dakako, pravo skupštine županije na raspisivanje
referenduma odnosi se samo na ona pitanja koja spadaju u samoupravni djelokrug
županije. Upravo je to odredbom članka 46. Statuta i propisano.

Zbog navedenog, Sud je ocijenio da nisu nesuglasne s Ustavom i zakonom
odredbe članka 46. Statuta, kao niti odredbe članka 13. točka
4. Statuta.

13. Osporena je zakonitost odredbe članka 55. Statuta, prema
kojoj član poglavarstva ne može istovremeno biti i član državnog
predstavničkog, izvršnog ili sudbenog tijela te predstavničkog
ili izvršnog tijela jedinice lokalne samouprave.

Podnositelj zahtjeva smatra da je ta statutarna odredba nesuglasna s
odredbom članka 6. stavak 2. Zakona o izboru članova predstavničkih
tijela jedinica lokalne samouprave i uprave ("Narodne novine",
broj 90/92), jer se samo zakonom može propisati nespojivost (inkompatibilnost)
vršenja dužnosti člana predstavničkog tijela jedinica lokalne
samouprave s nekom drugom dužnošču.

Prema članku 35. Zakona o lokalnoj samoupravi i upravi, poglavarstvo
jedinice lokalne samouprave nije predstavničko tijelo te jedinice,
već izvršno tijelo, koje kao općinsko, gradsko ili županijsko
poglavarstvo obavlja izvršne poslove lokalne samouprave i poslove državne
uprave koji su mu povjereni zakonom.

Budući da predstavničko tijelo jedinice lokalne samouprave
po Zakonu o lokalnoj samoupravi i upravi, bira članove poglavarstva,
statutom utvrduje njihov broj i njemu je poglavarstvo odgovorno za svoj
rad (članak 37. i 39.), tada to isto predstavničko tijelo
može svojim statutom utvrditi slučajeve nespojivosti vršenja dužnosti
poglavarstva jedinice lokalne samouprave s obnašanjem neke druge dužnosti.

14. Odredbama članka 57. Statuta utvrđen je postupak izbora
župana i podžupana Županije Istarske.

Podnositelj zahtjeva smatra da su te odredbe nepotpune i nesuglasne
s odredbama Zakona o lokalnoj samoupravi i upravi, kojima je propisan način
izbora i razrješenja župana.

Člankom 31. stavak 1. Zakona o lokalnoj samoupravi i upravi utvrđeno
je da župana bira županijska skupština većinom glasova svih članova
na način i po postupku utvrđenom poslovnikom skupštine u skladu
sa županijskim statutom. Odredbu o tome sadržava i članak 53. točka
3. istoga Zakona.

Osporene odredbe Statuta nisu nesuglasne s navedenim zakonskim odredbama.

Osporena norma nepotpuna je, ali ne i nezakonita, stoga što osim županijske
skupštine, župana može razriješiti i Vlada Republike Hrvatske (članak
84. stavak 3. Zakona o lokalnoj samoupravi i upravi). I Zakon o sustavu
državne uprave također sadrži odredbe o razrješenju čelnika
tijela jedinica lokalne samouprave i uprave (članak 62. i 66.)

15. Odbijen je zahtjev u dijelu u kojem se tvrdi da je nezakonita odredba
članka 65. Statuta, kojom je utvrđeno da se sredstva za vršenje
djelatnosti odjela osiguravaju u županijskom proračunu ili iz drugih
izvora. Nezakonitost te odredbe podnositelj zahtjeva temelji na odredbama
Zakona o financiranju jedinica lokalne samouprave i uprave (članci:
2, 4, 49. i 50.).

Navedenim Zakonom uređeni su izvori sredstava i financiranje poslova
iz samoupravnog djelokruga jedinica lokalne samouprave i uprave. Prema
stavku 1. članka 2. toga Zakona, jedinice lokalne samouprave i uprave
za obavljanje poslova iz samoupravnog djelokruga sredstva osiguravaju u
svojem proračunu, dok se prema stavku 1. članka 51. istoga
Zakona, za poslove državne uprave koji se obavljaju u tim jedinicama, sredstva
osiguravaju u državnom proračunu.

Članak 4. istoga Zakona utvrđuje vlastite izvore sredstava
županije, a članci 49 i 50. zakona uređuju pitanje dotacija
iz državnog proračuna.

Sud je ocijenio da odredba članka 65. Statuta nije u nesuglasnosti
sa zakonom. To stoga što županija može u svom statutu predvidjeti, osim
onih koje je predvidio i odredio zakon, i druge izvore svojih prihoda.

16. Zahtjevom je osporena ustavnost i zakonitost odredbi članka
66. Statuta, kojima je utvrđeno da se za poslove državne uprave u županiji
zakonom mogu osnivati posebni uredi, čije ustrojstvo i djelokrug
se ureduje zakonom, a sredstva za njihov rad se podmiruju iz državnog proračuna.

Podnositelj zahtjeva smatra da su te odredbe nesuglasne s člankom
88. Ustava i člankom 2. Zakona o sustavu državne uprave stoga što
uređuju način obavljanja poslova državne uprave, a što ne može
biti predmet uredivanja statuta županije, već zakona.

Odredba članka 88. Ustava ne odnosi se na propis članka
66. Statuta. O sadržaju članka 88. Ustava (stavak 1.) već
je rečeno u točki II/7. obrazloženja ove Odluke.

U članku 2. Zakona o sustavu državne uprave propisano je da poslove
državne uprave obavljaju tijela državne uprave te da se posebnim zakonom
određeni poslovi državne uprave mogu prenijeti tijelima jedinica lokalne
samouprave i uprave ili drugim pravnim osobama koje na temelju zakona imaju
javne ovlasti.

Za obavljanje poslova iz samoupravnog djelokruga jedinica lokalne samouprave
i uprave, kao i poslova državne uprave u tim jedinicama, po Zakonu o lokalnoj
samoupravi i upravi, mogu se osnivati upravna tijela, a to su upravni odjeli
i službe jedinica lokalne samouprave i uprave. Odredbama članka
56a, 56b. i 56c. toga Zakona pobliže su uređeni način financiranja,
ustrojstvo, prava i obveze djelatnika tih upravnih tijela.

Prema odredbama članka 16. stavak 2. Zakona o lokalnoj samoupravi
i upravi te članka 51. stavak 1. Zakona o financiranju jedinica
lokalne samouprave i uprave, za poslove državne uprave koji se obavljaju
u tim jedinicama, sredstva se osiguravaju u državnom proračunu.

Slijedom navedenog, odredbe članka 66. Statuta nisu u nesuglasnosti
s Ustavom i zakonom.

17. Točkom 8. stavka 3. članka 69. Statuta propisano je
da novčane kazne i oduzeta imovinska korist čine prihod županije.

Podnositelj zahtjeva smatra da su ove odredbe nesuglasne sa zakonom
stoga što se samo zakonom mogu utvrditi kako prihodi državnog proračuna,
tako i prihodi proračuna lokalnih jedinica.

Zakonom o financiranju jedinica lokalne.samouprave i uprave utvrđeni
su izvori sredstava tih jedinica. Člankom 3. toga Zakona utvrđeno
je da jedinica lokalne samouprave i uprave stječe prihode iz vlastitih
izvora, od zajedničkih poreza i od dotacija iz državnog i županijskog
proračuna. Odredbama članka 4. istoga Zakona utvrđeni
su prihodi županije iz vlastitih izvora. Tako su pod točkom 3. toga
članka kao vlastiti izvor sredstava županije navedene novčane
kazne i oduzeta imovinska korist za prekršaje koje sama propiše. Stoga
odredba članka 69. stavak 3. točka 8. Statuta nije nesuglasna
sa zakonom.

18. U članku 73. Statuta utvrđeno je da radna tijela županijske
skupštine donose zaključke, preporuke i rješenja.

Podnositelj zahtjeva smatra da je ova odredba protivna članku
26. stavak 1. Zakona o lokalnoj samoupravi i upravi, koji propisuje da
radna tijela predstavničkog tijela jedinice lokalne samouprave mogu
samo pripremati odluke iz djelokruga predstavničkog tijela.

Ustavni sud nije ukinuo osporenu odredbu. Županijska skupština prema
stavku 2. članka 26. Zakona o lokalnoj samoupravi i upravi utvrđuje,
između ostalog, djelokrug i način rada svojih radnih tijela.
Ovlast tih radnih tijela za donošenje akata kao što su zaključci,
preporuke ili rješenja, mora imati temelje u posebnim propisima pa je pod
tom pretpostavkom osporena odredba suglasna sa zakonom.

IV. U raspravi je isticano i stajalište da je zbog broja (18) i pravne
naravi odredaba koje se ukidaju potrebno ukinuti Statut u cjelini. Pažljivo
ocijenivši sve okolnosti, Ustavni sud nije prihvatio takvo stajalište,
posebno naglašavajući da odredbe Statuta, koje nisu nesuglasne s
Ustavom i koje ostaju na snazi, čine u osnovi upravo onaj sadržaj
statuta županije kojim se, u smislu članka 7. stavka 3. Zakona o
lokalnoj samoupravi i upravi, podrobnije uređuje, u skladu sa zakonom,
unutarnji ustroj i način rada tijela županije.

Slijedom izloženoga, Ustavni sud je na temelju članka 126. stavak
2. Ustava i članka 22. stavak 1. Ustavnog zakona o Ustavnom sudu
Republike Hrvatske ("Narodne novine", broj 13/91) odlučio
kao u izreci pod točkama I,II. i III., uz utvrđenje iz točke
IV.

Odluka o objavi (točka V. izreke) temelji se na odredbi članka
20. Ustavnog zakona o Ustavnom sudu Republike Hrvatske.

Broj: U-II-433/1994

Zagreb, 2. veljače 1995.

USTAVNI SUD REPUBLIKE HRVATSKE

Predsjednik Ustavnog suda Republike Hrvatske

**Jadranko Crnić,** v. r.

---

[![](../../TipkaPočStr.GIF)](http://www.nn.hr/Narodne.htm)
[![](../../TSluzGl.GIF)](http://www.nn.hr/Glasilo/index.htm)
[![](../../TPretra.GIF)](http://www.nn.hr/search/iaquery.exe)
![](../../TElPosta.GIF)

Odluka, NN 9/1995-146
Opći uvjeti korištenjaZaštita privatnosti[Pristup podatcima](/data_access_hr.aspx)[ELI](/about_eli_hr.aspx)

©2026. g. Narodne novine d.d.

, izrada [Novena d.o.o.](http://novena.hr/)