## Presuda Visokog upravnog suda Republike Hrvatske broj: Us-12746/2011-4 od 28. ožujka 2012.

### NN 59/2012 (28.5.2012.), Presuda Visokog upravnog suda Republike Hrvatske broj: Us-12746/2011-4 od 28. ožujka 2012.

VISOKI UPRAVNI SUD REPUBLIKE HRVATSKE

1470

PRESUDA

Visoki upravni sud Republike Hrvatske u vijeću sastavljenom od sudaca toga suda Marine Kosović Marković, predsjednice vijeća, mr. sc. Inge Vezmar Barlek i Sanje Štefan, članica vijeća te više sudske savjetnice Ljerke Morović Pavić, zapisničarke, u upravnom sporu tužitelja Hrvatski Telekom d.d. iz Zagreba, Savska cesta 32, kojeg zastupa opunomoćenica Maja Mandić, protiv rješenja Vijeća Hrvatske agencije za poštu i elektroničke komunikacije, Zagreb, Jurišićeva 13, klasa: UP/I-034-02/11-01/02, urbroj: 376-04/DM-11-02 od 9. studenoga 2011., radi prigovora na stručno mišljenje, u nejavnoj sjednici vijeća održanoj 28. ožujka 2012.

presudio je

I. Tužba se uvažava.

Poništava se rješenje Vijeća Hrvatske agencije za poštu i elektroničke komunikacije, klasa: UP/I-034-02/11-01/02, urbroj: 376-04/DM-11-02 od 9. studenoga 2011.

II. Prigovor se odbacuje.

III. Ova presuda objavit će se u »Narodnim novinama«.

Obrazloženje

Osporenim rješenjem odbijen je prigovor tužitelja na postupanje Hrvatske agencije za poštu i elektroničke komunikacije prilikom izdavanja stručnog mišljenja pod oznakom, klasa: UP/I-344-01/10-01/456, urbroj: 376-11/JB2-11-36(DJ) od 24. svibnja 2011.

Tužitelj u tužbi prigovara zakonitosti osporenog rješenja. Ukazuje kako je tuženik 6. travnja 2011. donio Odluku o analizi tržišta pristupa, prema kojoj na temelju zahtjeva za uslugu pristupa mreži koji krajnji korisnik podnese operatoru, operator s HT-om ugovara uslugu najma korisničke linije i krajnjem korisniku pruža uslugu pristupa mreži. Tako dolazi do raskida pretplatničkog ugovora između tužitelja i krajnjeg korisnika. Nakon donošenja te odluke, tuženik je 24. svibnja 2011. donio stručno mišljenje o načinu primjene članka 61. Zakona o elektroničkim komunikacijama, protiv kojeg je tužitelj podnio prigovor, jer smatra da su tim stručnim mišljenjem povrijeđena njegova prava i pravni interesi. U bitnome ističe kako se stručnim mišljenjem određuje automatski raskid pretplatničkog ugovora za uslugu mreži između tužitelja i krajnjeg korisnika, iako Odluka o analizi tržišta propisuje samo da će se prilikom sklapanja ugovora o najmu korisničke linije između operatora korisnika i tužitelja, tužiteljev ugovor s trajnim korisnikom smatrati raskinutim, odnosno određuje trenutak raskida ugovora između tužitelja i krajnjeg korisnika, a ni u kojem dijelu ne propisuje način raskida pretplatničkog ugovora između tužitelja i krajnjeg korisnika. Stručnim mišljenjem definira se upravo suprotan postupak: ugovor krajnjeg korisnika s tužiteljem se smatra automatski raskinutim, bez potrebe da korisnik prihvati mogućnost sklapanja ugovora s operatorom o usluzi pristupa mreži, odnosno mogućnost izdavanja jednog računa od strane operatora, dok bi se ugovor s tužiteljem zadržao samo ako krajnji korisnik odbije ovu mogućnost. Ističe kako je stručnim mišljenjem u tom smislu izmijenjena Odluka o analizi tržišta pristupa, na način da se umjesto aktivne radnje i prihvata mogućnosti izdavanja jednog računa i pružanja usluga pristupa mreži od strane operatora dovoljnim smatra pasivno držanje krajnjeg korisnika (propuštanje). Dakle, ugovor se raskida automatski, odnosno šutnjom krajnjeg korisnika, čime je tuženik postupio izvan određenog Odlukom o analizi tržišta pristupa te faktički odlučio o upravnoj stvari stručnim mišljenjem. Time je povrijedio odredbu članka 96. stavka 1. Zakona o općem upravnom postupku, jer se o upravnoj stvari odlučuje rješenjem. Činjenica da je tužitelj protiv odluke tuženika od 8. lipnja 2011. kojom su izmijenjeni opći uvjeti poslovanja bez da se tuženik poziva na stručno mišljenje, podnio upravnu tužbu, ne može biti relevantna za odlučivanje u ovoj stvari. Tuženik je u potpunosti propustio obrazložiti iz kojih razloga stručno mišljenje ne smatra protivnim Pravilniku o načinu i uvjetima obavljanja djelatnosti elektroničkih komunikacijskih mreža i usluga, Zakonu o obveznim odnosima i Zakonu o zaštiti potrošača, na koje se tužitelj poziva, čime je postupio protivno članku 98. stavku 3. ZUP-a. Ukazuje da je stručno mišljenje suprotno odredbama Zakona o elektroničkim komunikacijama, jer je izdano od predsjednika Vijeća tuženika, koji na to nije ovlašten, budući da je na temelju odredbe članka 12. stavka 1. točke 21. i članka 17. stavka 3. Zakona o elektroničkim komunikacijama za davanje stručnih mišljenja i objašnjenja u primjeni tog Zakona ovlašten ravnatelj. Predlaže da Sud nakon održane usmene rasprave poništi osporeno rješenje i utvrdi ništetnim stručno mišljenje predsjednika Vijeća tuženika od 24. svibnja 2011.

Tuženo tijelo u odgovoru na tužbu ostaje u svemu kod razloga osporenog rješenja. Smatra kako stručno mišljenje nije upravni akt niti može zamijeniti upravni akt, zbog čega iz njega ne mogu proizlaziti prava i obveze. Zbog navedenog, stručno mišljenje ne može se poništiti. To stručno mišljenje nije proizvelo nikakve štetne posljedice za tužitelja, jer je automatski raskid ugovora o pristupu mreži pravna posljedica odluke tuženog tijela od 8. lipnja 2011. Smatra nedopuštenim isticanje prigovora tužitelja da je stručno mišljenje izdano od neovlaštene osobe. Ovo iz razloga što se u upravnoj tužbi može osporavati samo postupak odlučivanja o prigovoru u kojem nije počinjena nijedna procesna povreda. Navodna povreda prilikom izdavanja stručnog mišljenja nije počinjena u upravnom postupku pa se ne može osporavati u upravnoj tužbi. Smatra kako predsjednik Vijeća tuženog tijela, kao čelnik kolegijalnog tijela koje na temelju odredbe članka 8. Zakona o elektroničkim komunikacijama upravlja HAKOM-om, može potpisati svaki dokument iz njegovog djelokruga, neovisno o time tko je prema unutarnjoj hijerarhiji nadležan za njegovo donošenje. Predlaže Sudu da tužbu kao neosnovanu odbije.

Tužba je osnovana.

Prigovor nije dopušten.

Osporeno rješenje utemeljeno je na odredbi članka 122. u svezi odredbe članka 156. Zakona o općem upravnom postupku (»Narodne novine« – dalje: ZUP, broj 47/09.). Prigovor je odbijen kao neosnovan jer tuženo tijelo smatra kako o raskidu ugovora između tužitelja i krajnjih korisnika nije odlučeno stručnim mišljenjem budući da je o tome odlučeno konačnom odlukom tuženog tijela od 8. lipnja 2011., protiv koje je tužitelj podnio upravnu tužbu zaprimljenu pod brojem Us-7708/11.

Međutim, pogrešno prema ocjeni Suda tuženo tijelo smatra da se u konkretnom slučaju radi o postupanju javnopravnog tijela predviđenim odredbom članka 156. ZUP-a, u svezi kojeg bi zbog zaštite svojih prava, obveza ili pravnih interesa stranka imala pravo izjaviti prigovor na temelju odredbe članka 122. ZUP-a.

Naime, odredbom članka 156. ZUP-a propisano je kako osoba koja smatra da joj je drugim postupanjem javnopravnog tijela iz područja upravnog prava, o kojem se ne donosi rješenje, povrijeđeno pravo, obveza ili pravni interes, može izjaviti prigovor sve dok takvo postupanje traje ili traju njegove posljedice.

Na postupanja javnopravnih tijela iz područja upravnog prava, koje ima neposredan učinak na prava, obveze ili pravne interese stranaka na odgovarajući način primjenjuju se odredbe ZUP-a, ako zakonom nije drugačije propisano (članak 3. stavak 2. ZUP-a).

Iz citiranih odredbi proizlazi kako se pod postupanjem javnopravnih tijela podrazumijeva postupanje koje ima neposredan učinak na prava, obveze ili pravne interese stranaka.

U konkretnom slučaju stručno mišljenje od 24. svibnja 2011. dano je o načinu primjene članka 61. Zakona o elektroničkim komunikacijama (»Narodne novine«, broj 73/08.) – regulatorne obveze pristupa i korištenja posebnih dijelova mreže na tržištu pristupa javnoj komunikacijskoj mreži na fiksnoj lokaciji za privatne i poslovne korisnike određene Hrvatskom telekomu d.d. odlukom Vijeća HAKOM-a, klasa: UP/I-344-01/10-01/456, urbroj: 376-11-10-25 od 6. travnja 2011. To stručno mišljenje upućeno je osim tužitelju i drugim operatorima (Amia Telekom d.o.o., B-Net Hrvatska d.o.o., H1 Telekom d.d., Iskon Internet d.d., Metronet telekomunikacije d.d., OT-Optima Telekom d.d., Primatel d.o.o., VIP-net d.o.o. i Voljatel telekomunikacije d.o.o.).

Prema ocjeni Suda, davanjem stručnog mišljenja i objašnjenja u primjeni Zakona o elektroničkim komunikacijama ne utječe se neposredno na prava, obveze ili pravne interese tužitelja pa se ne radi o postupanju, zbog čega prigovor tužitelja podnesen na temelju odredbe članka 122. ZUP-a nije dopušten pa tuženo tijelo o prigovoru nije moglo meritorno odlučivati.

Naime, zaštita koja se na temelju odredbe članka 156. ZUP-a pruža od drugih oblika postupanja javnopravnih tijela ima karakter opće supsidijarne zaštite koju stranka može koristiti kada joj nijedno drugo pravno sredstvo ne stoji na raspolaganju. U konkretnom slučaju neposredan učinak na prava, obveze i pravne interese tužitelja ima odluka tuženog tijela, klasa: UP/I-344-01/11-06/03, urbroj: 376-04/KŠS-11-3 od 8. lipnja 2011., kojom su izmijenjeni opći uvjeti T-Com-a za usluge u javnoj komunikacijskoj mreži, a protiv koje je tužitelj podnio tužbu Upravnom sudu Republike Hrvatske i o kojoj je taj Sud odlučio presudom, broj: Us-7708/11 od 30. studenoga 2011.

O ovom upravnom sporu Sud je riješio u nejavnoj sjednici, na temelju odredbe članka 34. Zakona o upravnim sporovima (»Narodne novine«, broj 53/91., 9/92. i 77/92.), koja se primjenjuje sukladno odredbi članka 90. Zakona o upravnim sporovima (»Narodne novine«, broj 20/10.), jer nije našao da je zbog složenosti sporne stvari ili boljeg razjašnjenja stvari potrebno održati usmenu raspravu.

Odluka o objavi presude utemeljena je na članku 14. stavku 8. Zakona o elektroničkim komunikacijama (»Narodne novine«, broj 73/08. i 90/11.).

Zbog svega navedenog, Sud je na temelju odredbe članka 42. stavka 3. Zakona o upravnim sporovima (»Narodne novine«, broj 53/91., 9/92. i 77/92.) presudio kao u izreci.

Broj: Us-12746/2011-4

Zagreb, 28. ožujka 2012.

Predsjednica vijeća

Marina Kosović Marković, v. r.

Presuda, NN 59/2012-1470