## Ustav Republike Hrvatske (pročišćeni tekst)

### NN 8/1998 (26.1.1998.), Ustav Republike Hrvatske (pročišćeni tekst)

## **ODBOR ZA USTAV, POSLOVNIK I POLITIČKI SUSTAV ZASTUPNIČKOG DOMA HRVATSKOG DRŽAVNOG SABORA**

Na temelju članka 19. Ustavnog zakona o izmjenama i dopunama Ustava
Republike Hrvatske ("Narodne novine", br. 135/97.), Odbor za
Ustav, Poslovnik i politički sustav, Zastupničkog doma Hrvatskog državnog
sabora na sjednici održanoj 20. siječnja 1998. godine utvrdio je pročišćeni
tekst Ustava Republike Hrvatske.

Pročišćeni tekst Ustava Republike Hrvatske obuhvaća Ustav Republike
Hrvatske ("Narodne novine", br. 56/90.) te njegove izmjene i
dopune objavljene u "Narodnim novinama", br. 135/97. u kojima
je naznačeno vrijeme njihova stupanja na snagu i početka primjene.

Klasa: 012-02/93-01/02
Zagreb, 20. siječnja 1998.

Potpredsjednik
Hrvatskoga državnog sabora i predsjednik Odbora za Ustav,
Poslovnik i politički sustav Zastupničkog doma
Hrvatskog državnog sabora
**Vladimir Šeks, dipl. iur.,** v. r.

# **USTAV REPUBLIKE HRVATSKE**

### **(pročišćeni tekst)**

**I. IZVORIŠNE OSNOVE**

Izražavajući tisućljetnu nacionalnu samobitnost i državnu opstojnost
hrvatskoga naroda, potvrđenu slijedom ukupnoga povijesnoga zbivanja u različitim
državnim oblicima te održanjem i razvitkom državotvorne misli o povijesnom
pravu hrvatskoga naroda na punu državnu suverenost, što se očitovalo:

- u stvaranju hrvatskih kneževina u VII. stoljeću;

- u srednjovjekovnoj samostalnoj državi Hrvatskoj utemeljenoj u IX.
stoljeću;

- u Kraljevstvu Hrvata uspostavljenome u X. stoljeću;

- u održanju hrvatskoga državnog subjektiviteta u hrvatsko-ugarskoj
personalnoj uniji;

- u samostalnoj i suverenoj odluci Hrvatskoga sabora godine 1527. o
izboru kralja iz Habsburške dinastije;

- u samostalnoj i suverenoj odluci Hrvatskoga sabora o pragmatičnoj
sankciji iz godine 1712;

- u zaključcima Hrvatskoga sabora godine 1848. o obnovi cjelovitosti
Trojedne Kraljevine Hrvatske pod banskom vlašću, na temelju povijesnoga,
državnoga i prirodnoga prava hrvatskog naroda;

- u Hrvatsko-ugarskoj nagodbi 1868. godine o uređenju odnosa između
Kraljevine Dalmacije, Hrvatske i Slavonije i Kraljevine Ugarske na temelju
pravnih tradicija obiju država i Pragmatičke sankcije iz godine 1712;

- u odluci Hrvatskoga sabora 29. listopada godine 1918. o raskidanju
državnopravnih odnosa Hrvatske s Austro-Ugarskom te o istodobnu pristupanju
samostalne Hrvatske, s pozivom na povijesno i prirodno nacionalno pravo,
Državi Slovenaca, Hrvata i Srba, proglašenoj na dotadašnjem teritoriju
Habsburške monarhije;

- u činjenici da odluku Narodnoga vijeća Države SHS o ujedinjenju sa
Srbijom i Crnom Gorom u Kraljevini Srba, Hrvata i Slovenaca (1. prosinca
1918.), poslije (3. listopada 1929.) proglašenoj Kraljevinom Jugoslavijom,
Hrvatski sabor nikada nije sankcionirao;

- u osnutku Banovine Hrvatske godine 1939. kojom je obnovljena hrvatska
državna samobitnost u Kraljevini Jugoslaviji;

- u uspostavi temelja državne suverenosti u razdoblju drugoga svjetskoga
rata, izraženoj nasuprot proglašenju Nezavisne Države Hrvatske (1941.)
u odlukama Zemaljskog antifašističkog vijeća narodnog oslobođenja Hrvatske
(1943.), a potom u Ustavu Narodne Republike Hrvatske (1947.) i poslije
u ustavima Socijalističke Republike Hrvatske (1963-1990.).

Na povijesnoj prekretnici odbacivanja komunističkoga sustava i promjena
međunarodnog poretka u Europi, hrvatski je narod, na prvim demokratskim
izborima (godine 1990.), slobodno izraženom voljom potvrdio svoju tisućgodišnju
državnu samobitnost. Novim Ustavom Republike Hrvatske (1990.) i pobjedom
u Domovinskom ratu (1991-1995.) hrvatski je narod iskazao svoju odlučnost
i spremnost za uspostavu i očuvanje Republike Hrvatske kao samostalne i
nezavisne, suverene i demokratske države.

Polazeći od iznesenih povijesnih činjenica, te općeprihvaćenih načela
u suvremenu svijetu i neotuđivosti i nedjeljivosti, neprenosivosti i nepotrošivosti
prava na samoodređenje i državnu suverenost hrvatskog naroda, uključujući
i neokrnjeno pravo na odcjepljenje i udruživanje, kao osnovnih preduvjeta
za mir i stabilnost međunarodnog poretka, Republika Hrvatska ustanovljuje
se kao nacionalna država hrvatskog naroda i država pripadnika autohtonih
nacionalnih manjina: Srba, Čeha, Slovaka, Talijana, Madžara, Židova, Nijemaca,
Austrijanaca, Ukrajinaca, Rusina i drugih, koji su njezini državljani,
kojima se jamči ravnopravnost s građanima hrvatske narodnosti i ostvarivanje
nacionalnih prava u skladu s demokratskim normama OUN i zemalja slobodnog
svijeta.

Poštujući na slobodnim izborima odlučno izraženu volju hrvatskoga naroda
i svih građana, Republika Hrvatska oblikuje se i razvija kao suverena i
demokratska država u kojoj se jamče i osiguravaju ravnopravnost, slobode
i prava čovjeka i državljanina, te promiče njihov gospodarski i kulturni
napredak i socijalno blagostanje.

**II. TEMELJNE ODREDBE**

Članak 1.

Republika Hrvatska jedinstvena je i nedjeljiva demokratska i socijalna
država.

U Republici Hrvatskoj vlast proizlazi iz naroda i pripada narodu kao
zajednici slobodnih i ravnopravnih državljana.

Narod ostvaruje vlast izborom svojih predstavnika i neposrednim odlučivanjem.

Članak 2.

Suverenitet Republike Hrvatske neotuđiv je, nedjeljiv i neprenosiv.

Suverenitet Republike Hrvatske prostire se nad njezinim kopnenim područjem,
rijekama, jezerima, prokopima, unutrašnjim morskim vodama, teritorijalnim
morem te zračnim prostorom iznad tih područja.

Republika Hrvatska ostvaruje, u skladu s međunarodnim pravom, suverena
prava i jurisdikciju u morskim područjima i u podmorju Jadranskoga mora
izvan državnoga područja do granica sa susjedima.

Hrvatski državni sabor i narod neposredno, samostalno, u skladu s Ustavom
i zakonom, odlučuje:

- o uređivanju gospodarskih, pravnih i političkih odnosa u Republici
Hrvatskoj;

- o očuvanju prirodnog i, kulturnog bogatstva i korištenju njime;

- o udruživanju u saveze s drugim državama.

Saveze s drugim državama Republika Hrvatska sklapa zadržavajući suvereno
pravo da sama odlučuje o prenesenim ovlastima i pravo da slobodno iz njih
istupa.

Članak 3.

Sloboda, jednakost, nacionalna ravnopravnost, mirotvorstvo, socijalna
pravda, poštivanje prava čovjeka, nepovredivost vlasništva, očuvanje prirode
i čovjekova okoliša, vladavina prava i demokratski višestranački sustav
najviše su vrednote ustavnog poretka Republike Hrvatske.

Članak 4.

U Republici Hrvatskoj državna je vlast ustrojena na načelu diobe vlasti
na zakonodavnu, izvršnu i sudbenu.

Članak 5.

U Republici Hrvatskoj zakoni moraju biti u suglasnosti s Ustavom, a
ostali propisi i s Ustavom i sa zakonom.

Svatko je dužan držati se Ustava i zakona i poštivati pravni poredak
Republike Hrvatske.

Članak 6.

Slobodno je osnivanje političkih stranaka.

Političke se stranke ustrojavaju po teritorijalnom načelu.

Nije dopušten rad političke stranke koja svojim programom ili djelovanjem
nasilno ugrožava demokratski ustavni poredak, neovisnost, jedinstvenost
ili teritorijalnu cjelovitost Republike Hrvatske.

Članak 7.

Oružane snage Republike Hrvatske štite njezin suverenitet i neovisnost
i brane njenu teritorijalnu cjelovitost.

Obrambeno se ustrojstvo Republike Hrvatske uređuje zakonom.

Članak 8.

Granice se Republike Hrvatske mogu mijenjati samo odlukom Hrvatskog
državnog sabora.

Članak 9.

Hrvatsko državljanstvo, njegovo stjecanje i prestanak uređuje se zakonom.

Državljanin Republike Hrvatske ne može biti prognan iz Republike Hrvatske
niti mu se može oduzeti državljanstvo, a ne može biti ni izručen drugoj
državi.

Članak 10.

Republika Hrvatska štiti prava i interese svojih državljana koji žive
ili borave u inozemstvu i promiče njihove veze s domovinom.

Dijelovima hrvatskoga naroda u drugim državama jamči se osobita skrb
i zaštita Republike Hrvatske.

Članak 11.

Grb Republike Hrvatske povijesni je hrvatski grb čija je osnovica 25
naizmjeničnih crvenih i bijelih (srebrenih) polja.

Zastava Republike Hrvatske sastoji se od tri boje: crvene, bijele i
plave, s povijesnim hrvatskim grbom u sredini.

Himna je Republike Hrvatske "Lijepa naša domovino".

Opis povijesnoga hrvatskog grba i zastave i tekst himne te uporaba i
zaštita tih i drugih državnih znamenja uređuje se zakonom.

Članak 12.

U Republici Hrvatskoj u službenoj je uporabi hrvatski jezik i latinično
pismo.

U pojedinim lokalnim jedinicama uz hrvatski jezik i latinično pismo
u službenu se uporabu može uvesti i drugi jezik te ćirilično ili koje drugo
pismo pod uvjetima propisanima zakonom.

Članak 13.

Glavni je grad Republike Hrvatske Zagreb.

Grad Zagreb je posebna i jedinstvena teritorijalna i upravna cjelina,
kojoj se ustrojstvo uređuje zakonom.

**III. TEMELJNE SLOBODE I PRAVA ČOVJEKA
I GRAĐANINA**

***1. Zajedničke odredbe***

Članak 14.

Svaki čovjek i građanin u Republici Hrvatskoj ima sva prava i slobode,
neovisno o njegovoj rasi, boji kože, spolu, jeziku, vjeri, političkom ili
drugom uvjerenju, nacionalnom ili socijalnom podrijetlu, imovini, rođenju,
naobrazbi, društvenom položaju ili drugim osobinama.

Svi su pred zakonom jednaki.

Članak 15.

U Republici Hrvatskoj jamči se ravnopravnost pripadnicima svih nacionalnih
manjina.

Pripadnicima svih nacionalnih manjina jamči se sloboda izražavanja narodnosne
pripadnosti, slobodno služenje svojim jezikom i pismom i kulturna autonomija.

Članak 16.

Slobode i prava mogu se ograničiti samo zakonom da bi se zaštitila sloboda
i prava drugih ljudi te pravni poredak, javni moral i zdravlje.

Članak 17.

U doba ratnog stanja ili neposredne ugroženosti neovisnosti i jedinstvenosti
države, te velikih prirodnih nepogoda pojedine slobode i prava zajamčena
Ustavom mogu se ograničiti. O tome odlučuje Hrvatski državni sabor dvotrećinskom
većinom svih zastupnika, a ako se Sabor ne može sastati, predsjednik Republike.

Opseg ograničenja mora biti primjeren naravi pogibelji, a za posljedicu
ne može imati nejednakost građana s obzirom na rasu, boju kože, spol, jezik,
vjeru, nacionalno ili socijalno podrijetlo.

Niti u slučaju neposredne opasnosti za opstanak države ne može se ograničiti
primjena odredbi ovoga Ustava o pravu na život, zabrani mučenja, surovog
ili ponižavajućeg postupanja ili kažnjavanja, o pravnoj određenosti kažnjivih
djela i kazni, te o slobodi misli, savjesti i vjeroispovijedi.

Članak 18.

Jamči se pravo na žalbu protiv pojedinačnih pravnih akata donesenih
u postupku prvog stupnja pred sudom ili drugim ovlaštenim tijelom.

Pravo na žalbu može biti iznimno isključeno u slučajevima određenima
zakonom ako je osigurana druga pravna zaštita.

Članak 19.

Pojedinačni akti državne uprave i tijela koja imaju javne ovlasti moraju
biti utemeljeni na zakonu.

Zajamčuje se sudska kontrola zakonitosti pojedinačnih akata upravnih
vlasti i tijela koja imaju javne ovlasti.

Članak 20.

Tko se ogriješi o odredbe ovoga Ustava o temeljnim slobodama i pravima
čovjeka i građanina, osobno je odgovoran i ne može se opravdati višim nalogom.

***2. Osobne i političke slobode i prava***

Članak 21.

Svako ljudsko biće ima pravo na život.

U Republici Hrvatskoj nema smrtne kazne.

Članak 22.

Čovjekova je sloboda i osobnost nepovrediva.

Nikomu se ne smije oduzeti ili ograničiti sloboda, osim kada je to određeno
zakonom, o čemu odlučuje sud.

Članak 23.

Nitko ne smije biti podvrgnut bilo kakvu obliku zlostavljanja ili, bez
svoje privole, liječničkim ili znanstvenim pokusima.

Zabranjen je prisilni i obvezatni rad.

Članak 24.

Nitko ne može biti uhićen ili pritvoren bez pismenoga, sudbenog i na
zakonu utemeljenog naloga. Takav nalog mora biti pročitan i uručen uhićeniku
prilikom oduzimanja slobode.

Bez sudbenoga naloga redarstvo može uz obvezu da je odmah preda sudu
uhititi osobu protiv koje postoji osnovana sumnja da je počinila teško
kazneno djelo određeno zakonom. Uhićena osoba mora odmah na način njoj
razumljiv biti obaviještena o razlozima uhićenja, te o svojim pravima utvrđenima
zakonom.

Svaka se osoba koja je uhićena ili pritvorena ima pravo žaliti sudu,
koji će bez odgode odlučiti o zakonitosti lišenja slobode.

Članak 25.

Sa svakim se uhićenikom i osuđenikom mora postupati čovječno i poštivati
njegovo dostojanstvo.

Tko je god pritvoren i optužen zbog kaznenog djela, ima pravo u najkraćem
roku, određenom zakonom, biti izveden pred sud i u zakonskom roku oslobođen
ili osuđen.

Pritvorenik se, uz zakonsko jamstvo, može pustiti da se brani sa slobode.

Svatko tko je bio nezakonito lišen slobode ili osuđen ima, u skladu
sa zakonom, pravo na odštetu i javnu ispriku.

Članak 26.

Svi su građani i stranci jednaki pred sudovima i drugim državnim i inim
tijelima koja imaju javne ovlasti.

Članak 27.

Odvjetništvo kao samostalna i neovisna služba osigurava građanima pravnu
pomoć, u skladu sa zakonom.

Članak 28.

Svatko je nedužan i nitko ga ne može smatrati krivim za kazneno djelo
dok mu se pravomoćnom sudskom presudom ne utvrdi krivnja.

Članak 29.

Svatko tko je osumnjičen ili optužen zbog kaznenog djela ima pravo:

- na pravično suđenje pred nadležnim sudom ustanovljenime zakonom;

- u najkraćem roku biti izviješten o razlozima optužbe što se diže protiv
njega i o dokazima koji ga terete;

- na branitelja i nesmetano općenje s braniteljem, i s tim pravom mora
biti upoznat;

- da mu se sudi u njegovoj nazočnosti, ukoliko je dostupan sudu, te
da se brani sam ili uz pomoć branitelja kojega je sam izabrao.

Okrivljenik i optuženik ne smije se siliti da iskazuje protiv sebe ili
da prizna krivnju.

Dokazi pribavljeni na nezakonit način ne mogu se uporabiti u sudskom
postupku.

Članak 30.

Kaznena osuda za teška i osobito nečasna kaznena djela može, u skladu
sa zakonom, imati za posljedicu gubitak stečenih ili zabranu stjecanja
na određeno vrijeme nekih prava na obavljanje određenih poslova, ako to
zahtijeva zaštita pravnog poretka.

Članak 31.

Nitko ne može biti kažnjen za djelo koje prije nego je počinjeno nije
bilo utvrđeno zakonom ili međunarodnim pravom kao kazneno djelo, niti mu
se može izreći kazna koja nije bila određena zakonom. Ako zakon nakon počinjenog
djela odredi blažu kaznu, odredit će se takva kazna.

Nitko ne može ponovno biti suđen za djelo za koje je već bio suđen i
za koje je donesena pravomoćna sudska odluka.

Ne može se ponoviti kazneni postupak protiv osobe koja je oslobođena
pravomoćnom presudom.

Članak 32.

Svatko tko se zakonito nalazi na teritoriju Republike Hrvatske ima pravo
slobodno se kretati i birati boravište.

Svaki građanin Republike Hrvatske ima pravo u bilo koje doba napustiti
teritorij države i naseliti se trajno ili privremeno u inozemstvu i bilo
kada se vratiti u domovinu.

Pravo kretanja na teritoriju Republike Hrvatske, pravo ulaska u nju
i izlaska iz nje može se iznimno ograničiti zakonom, ako je to nužno radi
zaštite pravnog poretka, ili zdravlja, prava i sloboda drugih.

Članak 33.

Strani državljanin i osobe bez državljanstva mogu dobiti utočište u
Republici Hrvatskoj, osim ako su progonjeni za nepolitičke zločine i djelatnosti
oprečne temeljnim načelima međunarodnog prava.

Stranac koji se zakonito nalazi na teritoriju Republike Hrvatske ne
može biti protjeran ni izručen drugoj državi, osim kad se mora izvršiti
odluka donesena u skladu s međunarodnim ugovorom i zakonom.

Članak 34.

Dom je nepovrediv.

Samo sud može obrazloženim pismenim nalogom utemeljenim na zakonu odrediti
da se dom ili drugi prostor pretraži.

Pravo je stanara da on ili njegov zastupnik i obvezatno dva svjedoka
budu nazočni pri pretrazi doma ili drugoga prostora.

U skladu s uvjetima što ih predviđa zakon, redarstvene vlasti mogu i
bez sudskog naloga ili privole držatelja stana ući u dom ili prostorije
te izvršiti pretragu bez nazočnosti svjedoka, ako je to neophodno radi
izvršenja naloga o uhićenju ili radi hvatanja počinitelja kaznenog djela
odnosno otklanjanja ozbiljne opasnosti po život i zdravlje ljudi ili imovinu
većeg opsega.

Pretraga radi pronalaženja ili osiguranja dokaza za koje postoji osnovana
vjerojatnost da se nalaze u domu počinitelja kaznenog djela, može se poduzeti
samo u nazočnosti svjedoka.

Članak 35.

Svakomu se čovjeku i građaninu jamči štovanje i pravna zaštita njegova
osobnog i obiteljskog života, dostojanstva, ugleda i časti.

Članak 36.

Sloboda i tajnost dopisivanja i svih drugih oblika općenja zajamčena
je i nepovrediva.

Samo se zakonom mogu propisati ograničenja nužna za zaštitu sigurnosti
države ili provedbu kaznenog postupka.

Članak 37.

Svakom se jamči sigurnost i tajnost osobnih podataka. Bez privole ispitanika,
osobni se podaci mogu prikupljati, obrađivati i koristiti samo uz uvjete
određene zakonom.

Zakonom se uređuje zaštita podataka te nadzor nad djelovanjem informatičkih
sustava u državi.

Zabranjena je uporaba osobnih podataka suprotna utvrđenoj svrsi njihovoga
prikupljanja.

Članak 38.

Jamči se sloboda mišljenja i izražavanja misli.

Sloboda izražavanja misli obuhvaća osobito slobodu tiska i drugih sredstava
priopćavanja, slobodu govora i javnog nastupa i slobodno osnivanje svih
ustanova javnog priopćavanja.

Zabranjuje se cenzura. Novinari imaju pravo na slobodu izvještavanja
i pristupa informaciji.

Jamči se pravo na ispravak svakomu komu je javnom viješću povrijeđeno
Ustavom utvrđeno pravo.

Članak 39.

Zabranjeno je i kažnjivo svako pozivanje ili poticanje na rat ili uporabu
nasilja, na nacionalnu, rasnu ili vjersku mržnju ili bilo koji oblik nesnošljivosti.

Članak 40.

Jamči se sloboda savjesti i vjeroispovijedi i slobodno javno očitovanje
vjere ili drugog uvjerenja.

Članak 41.

Sve vjerske zajednice jednake su pred zakonom i odvojene od države.

Vjerske zajednice slobodne su, u skladu sa zakonom, javno obavljati
vjerske obrede, osnivati škole, učilišta, druge zavode, socijalne i dobrotvorne
ustanove te upravljati njima, a u svojoj djelatnosti uživaju zaštitu i
pomoć države.

Članak 42.

Svim se građanima priznaje pravo na mirno okupljanje i javni prosvjed.

Članak 43.

Građanima se jamči pravo na slobodno udruživanje radi zaštite njihovih
probitaka ili zauzimanja za socijalna, gospodarska, politička, nacionalna,
kulturna ili druga uvjerenja i ciljeve. Radi toga građani mogu slobodno
osnivati političke stranke, sindikate i druge udruge, uključivati se u
njih ili iz njih istupati.

Pravo slobodnog udruživanja ograničeno je zabranom nasilnog ugrožavanja
demokratskoga ustavnog poretka, te neovisnosti, jedinstvenosti i teritorijalne
cjelovitosti Republike Hrvatske.

Članak 44.

Svaki građanin Republike Hrvatske ima pravo, pod jednakim uvjetima,
sudjelovati u obavljanju javnih poslova i biti primljen u javne službe.

Članak 45.

Biračko pravo, opće i jednako, imaju svi hrvatski državljani s navršenih
18 godina. Biračko se pravo ostvaruje na neposrednim izborima tajnim glasovanjem.

U izborima za Zastupnički dom Sabora i predsjednika Republike ostvarivanje
biračkog prava Republika Hrvatska osigurava i svojim državljanima koji
se u doba izbora zateknu izvan njezinih granica tako da mogu glasovati
i u državama u kojima se nalaze ili na koji drugi način određen zakonom.

Članak 46.

Svaki građanin ima pravo slati predstavke i pritužbe, davati prijedloge
državnim i drugim javnim tijelima i dobiti na njih odgovor.

Članak 47.

Vojna obveza i obrana Republike Hrvatske dužnost je svih za to sposobnih
građana.

Dopušten je prigovor savjesti onima koji poradi svojih vjerskih ili
moralnih nazora nisu pripravni sudjelovati u obavljanju vojničkih dužnosti
u oružanim snagama. Te su osobe obvezane ispunjavati druge dužnosti određene
zakonom.

***3. Gospodarska, socijalna i kulturna prava***

Članak 48.

Jamči se pravo vlasništva.

Vlasništvo obvezuje. Nositelji vlasničkoga prava i njiho- vi korisnici
dužni su pridonositi općem dobru.

Strana osoba može stjecati pravo vlasništva uz uvjete određene zakonom.

Jamči se pravo nasljeđivanja.

Članak 49.

Poduzetnička i tržišna sloboda temelj su gospodarskog ustroja Republike
Hrvatske.

Država osigurava svim poduzetnicima jednak pravni položaj na tržištu.
Zabranjeni su monopoli.

Država potiče gospodarski napredak i socijalno blagostanje građana i
brine se za gospodarski razvitak svih svojih krajeva.

Prava stečena ulaganjem kapitala ne mogu se umanjiti zakonom niti drugim
pravnim aktom.

Inozemnom ulagaču jamči se slobodno iznošenje dobiti i uloženog kapitala.

Članak 50.

Zakonom je moguće u interesu Republike Hrvatske ograničiti ili oduzeti
vlasništvo, uz naknadu tržišne vrijednosti.

Poduzetnička se sloboda i vlasnička prava mogu iznimno ograničiti zakonom
radi zaštite interesa i sigurnosti Republike Hrvatske, prirode, ljudskog
okoliša i zdravlja ljudi.

Članak 51.

Svatko je dužan sudjelovati u podmirenju javnih troškova, u skladu sa
svojim gospodarskim mogućnostima.

Porezni se sustav temelji na načelima jednakosti i pravednosti.

Članak 52.

More, morska obala i otoci, vode, zračni prostor, rudno blago i druga
prirodna bogatstva, ali i zemljište, šume, biljni i životinjski svijet,
drugi dijelovi prirode, nekretnine i stvari od osobito kulturnog, povijesnog,
gospodarskog i ekološkog značenja, za koje je zakonom određeno da su od
interesa za Republiku Hrvatsku, imaju njezinu osobitu zaštitu.

Zakonom se određuje način na koji dobra od interesa za Republiku Hrvatsku
mogu upotrebljavati i iskorištavati ovlaštenici prava na njima i vlasnici,
te naknada za ograničenja kojima su podvrgnuti.

Članak 53.

Hrvatska narodna banka je središnja banka Republike Hrvatske.

Hrvatska narodna banka odgovorna je, u okviru svojih prava i dužnosti,
za stabilnost valute i za opću likvidnost plaćanja u zemlji i prema inozemstvu.

Hrvatska narodna banka u svom radu je samostalna i odgovorna Hrvatskom
državnom saboru. Dobit ostvarena poslovanjem Hrvatske narodne banke pripada
državnom proračunu.

Položaj Hrvatske narodne banke uređuje se zakonom.

Članak 54.

Svatko ima pravo na rad i slobodu rada.

Svatko slobodno bira poziv i zaposlenje i svakomu je pod jednakim uvjetima
dostupno svako radno mjesto i dužnost.

Članak 55.

Svaki zaposleni ima pravo na zaradu kojom može osigurati sebi i obitelji
slobodan i dostojan život.

Najduže radno vrijeme određuje se zakonom.

Svaki zaposleni ima pravo na tjedni odmor i plaćeni godišnji odmor i
ovih se prava ne može odreći.

Zaposleni mogu imati, u skladu sa zakonom, udjela pri odlučivanju u
poduzeću.

Članak 56.

Pravo zaposlenih i članova njihovih obitelji na socijalnu sigurnost
i socijalno osiguranje uređuje se zakonom i kolektivnim ugovorom.

Prava u svezi s porođajem, materinstvom i njegom djece uređuju se zakonom.

Članak 57.

Slabim, nemoćnima i drugim, zbog nezaposlenosti ili nesposobnosti za
rad, nezbrinutim građanima država osigurava pravo na pomoć za podmirenje
osnovnih životnih potreba.

Posebnu skrb država posvećuje zaštiti invalidnih osoba i njihovu uključivanju
u društveni život.

Ne može se zabraniti primanje humanitarne pomoći iz inozemstva.

Članak 58.

Svakomu se građaninu jamči pravo na zdravstvenu zaštitu.

Članak 59.

Radi zaštite svojih gospodarskih i socijalnih interesa, svi zaposleni
imaju pravo osnivati sindikate i slobodno u njih stupati i iz njih istupati.

Sindikati mogu osnivati svoje saveze i udruživati se u međunarodne sindikalne
organizacije.

U oružanim snagama i redarstvu zakonom se može ograničiti sindikalno
organiziranje.

Poslodavci imaju pravo osnivati udruge i slobodno u njih stupati i iz
njih istupati.

Članak 60.

Jamči se pravo na štrajk.

U oružanim snagama, redarstvu, državnoj upravi i javnim službama određenima
zakonom može se ograničiti pravo na štrajk.

Članak 61.

Obitelj je pod osobitom zaštitom države.

Brak i pravni odnosi u braku, izvanbračnoj zajednici i obitelji uređuju
se zakonom.

Članak 62.

Država štiti materinstvo, djecu i mladež te stvara socijalne, kulturne,
odgojne, materijalne i druge uvjete kojima se promiče ostvarivanje prava
na dostojan život.

Članak 63.

Roditelji su dužni odgajati, uzdržavati i školovati djecu te imaju pravo
i slobodu da samostalno odlučuju o odgoju djece.

Roditelji su odgovorni osigurati pravo djetetu na potpun i skladan razvoj
njegove osobnosti.

Tjelesno i duševno oštećeno i socijalno zapušteno dijete ima pravo na
osobitu njegu, obrazovanje i skrb.

Djeca su dužna brinuti se za stare i nemoćne roditelje.

Država osobitu skrb posvećuje maloljetnicima bez roditelja i onima za
koje se ne brinu roditelji.

Članak 64.

Dužnost je svih da štite djecu i nemoćne osobe.

Djeca ne mogu biti primljena na rad prije zakonom određene dobi niti
smiju biti prisiljavana na rad koji štetno utječe na njihovo zdravlje ili
ćudoređe, niti im se takav rad smije dopustiti.

Mladež, majke i invalidne osobe imaju pravo na osobitu zaštitu na radu.

Članak 65.

Osnovno je školovanje obvezatno i besplatno.

Svakomu je dostupno, pod jednakim uvjetima, srednjoškolsko i visokoškolsko
obrazovanje u skladu s njegovim sposobnostima.

Članak 66.

Uz uvjete određene zakonom, građani mogu osnivati privatne škole i učilišta.

Članak 67.

Jamči se autonomija sveučilišta.

Sveučilište samostalno odlučuje o svom ustrojstvu i djelovanju, u skladu
sa zakonom.

Članak 68.

Jamči se sloboda znanstvenoga, kulturnog i umjetničkog stvaralaštva.

Država potiče i pomaže razvitak znanosti, kulture i umjetnosti.

Država štiti znanstvena, kulturna i umjetnička dobra kao duhovne narodne
vrednote.

Jamči se zaštita moralnih i materijalnih prava koja proistječu iz znanstvenoga,
kulturnog, umjetničkog, intelektualnog i drugog stvaralaštva.

Država potiče i pomaže skrb o tjelesnoj kulturi i športu.

Članak 69.

Svatko ima pravo na zdrav život.

Država osigurava pravo građana na zdrav okoliš.

Građani, državna, javna i gospodarska tijela i udruge dužni su, u sklopu
svojih ovlasti i djelatnosti, osobitu skrb posvećivati zaštiti zdravlja
ljudi, prirode i ljudskog okoliša.

**IV. USTROJSTVO DRŽAVNE VLASTI**

***1. Hrvatski državni sabor***

Članak 70.

Hrvatski državni sabor je predstavničko tijelo građana i nositelj zakonodavne
vlasti u Republici Hrvatskoj.

Hrvatski državni sabor se sastoji od Zastupničkog doma i Županijskog
doma.

Članak 71.

Zastupnički dom ima najmanje 100, a najviše 160 zastupnika koji se,
na temelju općeg i jednakoga biračkog prava, biraju neposredno tajnim glasovanjem.

U Županijski dom građani svake županije, na temelju općega biračkog
prava, biraju neposredno tajnim glasovanjem tri zastupnika.

Predsjednik Republike po isteku mandata postaje, ako se izričito ne
odrekne te dužnosti, doživotni član Županijskog doma.

Predsjednik Republike može imenovati iz reda za Republiku Hrvatsku osobito
zaslužnih građana do pet zastupnika u Županijski dom.

Članak 72.

Zastupnici se u domove Hrvatskog državnog sabora biraju na vrijeme od
četiri godine.

Nitko ne može istodobno biti zastupnikom u Zastupničkom domu i Županijskom
domu.

Zakonom se određuje broj, uvjeti i postupak izbora zastupnika u domove
Sabora.

Članak 73.

Izbori se za zastupnike u domove Hrvatskog državnog sabora održavaju
najkasnije 60 dana nakon isteka mandata ili raspuštanja domova Sabora.

Prvo zasjedanje domova Hrvatskog državnog sabora održava se najkasnije
20 dana nakon provedenih izbora.

Članak 74.

Zastupnici u Hrvatskom državnom saboru nemaju obvezujući mandat.

Zastupnici u Saboru primaju stalnu novčanu naknadu i imaju druga prava
određena zakonom.

Članak 75.

Zastupnici u Hrvatskom državnom saboru imaju imunitet.

Zastupnik ne može biti pozvan na kaznenu odgovornost, pritvoren ili
kažnjen za izraženo mišljenje ili glasovanje u Saboru.

Zastupnik ne može biti pritvoren niti se protiv njega može pokrenuti
kazneni postupak bez odobrenja doma Sabora.

Zastupnik može biti pritvoren bez odobrenja doma Sabora samo ako je
zatečen da vrši kažnjivo djelo za koje je propisana kazna zatvora u trajanju
dužem od pet godina. O takvom se slučaju izvješćuje predsjednika doma Sabora.

Ako dom Sabora nije na okupu, odobrenje da se zastupnik liši slobode
ili da se protiv njega nastavi kazneni postupak daje i o njegovu pravu
na imunitet odlučuje mandatno-imunitetno povjerenstvo doma, s time što
njegovu odluku mora naknadno potvrditi dom Sabora.

Članak 76.

Trajanje mandata zastupnicima u Hrvatskom državnom saboru može se zakonom
produžiti samo u slučaju rata.

Članak 77.

Zastupnički dom i Županijski dom mogu se raspustiti ako to odluči većina
svih njihovih zastupnika.

Predsjednik Republike može, u skladu s Ustavom, raspustiti Zastupnički
dom.

Članak 78.

Domovi Hrvatskog državnog sabora redovito zasjedaju dva puta godišnje:
prvi put, između 15. siječnja i 30. lipnja i drugi put, između 15. rujna
i 15. prosinca.

Domovi Hrvatskog državnog sabora zasjedaju izvanredno na zahtjev predsjednika
Republike, Vlade ili većine zastupnika u domu.

Članak 79.

Unutarnje ustrojstvo i način rada Zastupničkog doma i Županijskog doma
uređuje se poslovnikom, u skladu s Ustavom.

Poslovnik doma donosi se većinom glasova svih zastupnika.

Zastupnički dom i Županijski dom imaju predsjednika i jednog ili više
potpredsjednika.

Prava i dužnosti predsjednika i potpredsjednika doma utvrđuju se poslovnikom.

Predsjednik Zastupničkog doma predsjednik je i Hrvatskog državnog sabora.

Članak 80.

*Zastupnički dom:*

- odlučuje o donošenju i promjeni Ustava;

- donosi zakone;

- donosi državni proračun;

- odlučuje o ratu i miru;

- odlučuje o promjeni granica Republike Hrvatske;

- raspisuje referendum;

- obavlja izbore, imenovanja i razrješenja, u skladu s Ustavom i zakonom;

- nadzire rad Vlade Republike Hrvatske i drugih nositelja javnih dužnosti
odgovornih Saboru, u skladu s Ustavom i zakonom;

- daje amnestiju za kaznena djela;

- obavlja druge poslove utvrđene Ustavom.

Članak 81.

*Županijski dom:*

- predlaže Zastupničkome domu zakone i raspisivanje referenduma;

- raspravlja i može davati mišljenje o pitanjima koja su u djelokrugu
Zastupničkog doma;

- daje Zastupničkomu domu prethodno mišljenje u postupku donošenja Ustava
te zakona kojima se uređuju nacionalna prava, razrađuju Ustavom utvrđene
slobode i prava čovjeka i građanina, izborni sustav, ustrojstvo, djelokrug
i način rada državnih tijela i ustrojstvo lokalne samouprave i uprave;

- može u roku od petnaest dana od dana izglasavanja zakona o Zastupničkom
domu, uz obrazloženo mišljenje, vratiti zakon na ponovno odlučivanje Zastupničkomu
domu. U tom slučaju Zastupnički dom u donošenju zakona odlučuje natpolovičnom
većinom svih zastupnika, osim kada Zastupnički dom zakone donosi dvotrećinskom
većinom;

- obavlja druge poslove utvrđene Ustavom.

Članak 82.

Ako Ustavom nije drugačije određeno, Zastupnički dom i Županijski dom
donose odluke većinom glasova ukoliko je na sjednici nazočna većina zastupnika.

Zastupnici glasuju osobno.

Članak 83.

Zakone kojima se uređuju nacionalna prava Zastupnički dom donosi dvotrećinskom
većinom glasova svih zastupnika.

Zakone kojima se razrađuju Ustavom utvrđene slobode i prava čovjeka
i građanina, izborni sustav, ustrojstvo, djelokrug i način rada državnih
tijela i ustrojstvo lokalne samouprave i uprave Zastupnički dom donosi
većinom glasova svih zastupnika.

Članak 84.

Sjednice su domova Hrvatskog državnog sabora javne.

Članak 85.

Pravo da predlaže zakone ima svaki zastupnik u Zastupničkom domu, radna
tijela Zastupničkog doma, Županijski dom i Vlada Republike Hrvatske.

Članak 86.

Zastupnici u domovima Hrvatskog državnog sabora imaju, u skladu s poslovnikom,
pravo postavljati Vladi Republike Hrvatske i pojedinim ministrima zastupnička
pitanja.

Članak 87.

Zastupnički dom može raspisati referendum o prijedlogu za promjenu Ustava,
o prijedlogu zakona ili o drugom pitanju iz svog djelokruga.

Predsjednik Republike može na prijedlog Vlade i uz supotpis predsjednika
Vlade raspisati referendum o prijedlogu promjene Ustava ili o drugom pitanju
za koje drži da je važno za neovisnost, jedinstvenost i opstojnost Republike
Hrvatske.

Na referendumu se odlučuje većinom birača koji su glasovali, uz uvjet
da je referendumu pristupila većina od ukupnog broja birača u Republici
Hrvatskoj.

Odluka donesena na referendumu obvezatna je.

O referendumu se donosi zakon.

Članak 88.

Zastupnički dom može, najviše na vrijeme od godinu dana, ovlastiti Vladu
Republike Hrvatske da uredbama uređuje pojedina pitanja iz njegova djelokruga,
osim onih koja se odnose na razradu Ustavom utvrđenih sloboda i prava čovjeka
i građanina, nacionalna prava, izborni sustav, ustrojstvo, djelokrug i
način rada državnih tijela i lokalne samouprave.

Uredbe na temelju zakonske ovlasti ne mogu djelovati unatrag.

Uredbe donesene na temelju zakonske ovlasti prestaju vrijediti istekom
roka od godinu dana od dana dobivene ovlasti, ako Zastupnički dom ne odluči
drukčije.

Članak 89.

Zakone proglašava predsjednik Republike u roku osam dana od kad su,
u skladu s Ustavom, doneseni u Zastupničkom domu.

Članak 90.

Prije nego što stupe na snagu, zakoni se objavljuju u "Narodnim
novinama", službenome listu Republike Hrvatske.

Zakon stupa na snagu najranije osmi dan od dana njegove objave, osim
ako nije zbog osobito opravdanih razloga zakonom drukčije određeno. Samo
pojedine odredbe zakona mogu imati povratno djelovanje.

Članak 91.

Državni se prihodi i rashodi utvrđuju u državnom proračunu.

U zakonu čija primjena traži financijska sredstva, moraju se predvidjeti
njihovi izvori.

Članak 92.

Domovi Hrvatskog državnog sabora mogu osnivati istražna povjerenstva
za svako pitanje od javnog interesa.

Istražna povjerenstva imaju sastav, djelokrug i ovlasti u skladu sa
zakonom.

Članak 93.

Pučki je pravobranitelj opunomoćenik Hrvatskog državnog sabora koji
štiti ustavna i zakonska prava građana u postupku pred državnom upravom
i tijelima koja imaju javne ovlasti.

Pučkog pravobranitelja bira Zastupnički dom na vrijeme od osam godina.

Uvjeti za izbor i razrješenje, djelokrug i način rada pučkog pravobranitelja
i njegovih zamjenika uređuju se zakonom.

***2. Predsjednik Republike Hrvatske***

Članak 94.

Predsjednik Republike Hrvatske državni je poglavar.

Predsjednik Republike zastupa Republiku Hrvatsku u zemlji i inozemstvu,
brine se za poštivanje Ustava, osigurava opstojnost i jedinstvenost Republike
Hrvatske i redovno djelovanje državne vlasti.

Članak 95.

Predsjednik Republike bira se na temelju općeg i jednakog biračkog prava
na neposrednim izborima tajnim glasovanjem na vrijeme od pet godina.

Predsjednikom Republike nitko ne može biti više od dva puta.

Predsjednik Republike bira se većinom svih birača koji su glasovali.
Ako ni jedan od kandidata ne dobije takvu većinu, izbor se ponavlja nakon
14 dana.

Na ponovljenom izboru pravo da budu birani imaju dva kandidata koja
su u prvom glasovanju dobili najviše glasova. Ako koji od tih kandidata
odustane, pravo da bude ponovno biran stječe kandidat koji je sljedeći
po broju dobivenih glasova.

Izbor predsjednika Republike obavlja se najmanje 30, a najviše 60 dana
prije isteka mandata.

Prije nego preuzme dužnost, predsjednik Republike polaže svečanu zakletvu
kojom se obvezuje na vjernost Ustavu.

Izbor predsjednika Republike uređuje se zakonom.

Članak 96.

Predsjednik Republike ne može, osim stranačke, obavljati nikakvu drugu
javnu ili profesionalnu dužnost.

Članak 97.

U slučaju smrti, ostavke ili trajne spriječenosti predsjednika Republike
da obavlja svoju dužnost, nastup koje utvrđuje Ustavni sud Republike Hrvatske
na prijedlog Vlade Republike Hrvatske, dužnost predsjednika Republike privremeno
preuzima predsjednik Hrvatskog državnog sabora.

Izbor novog predsjednika Republike mora se obaviti u roku 60 dana od
dana kada je bivši predsjednik prestao obavljati dužnost.

Članak 98.

*Predsjednik Republike:*

- raspisuje izbore za domove Hrvatskog državnog sabora i saziva ih na
prvo zasjedanje;

- raspisuje referendum u skladu s Ustavom;

- imenuje i razrješuje dužnosti predsjednika Vlade Republike Hrvatske;

- na prijedlog predsjednika Vlade Republike Hrvatske imenuje i razrješuje
dužnosti njezine potpredsjednike i članove;

- daje pomilovanja;

- dodjeljuje odlikovanja i priznanja određena zakonom;

- obavlja druge dužnosti određene Ustavom.

Članak 99.

Predsjednik Republike, na prijedlog Vlade, odlučuje o osnivanju diplomatskih
i drugih predstavništava Republike Hrvatske u inozemstvu.

Predsjednik Republike postavlja i opoziva diplomatske predstavnike Republike
Hrvatske te prima vjerodajnice i opozivna pisma inozemnih diplomatskih
predstavnika.

Članak 100.

Predsjednik Republike vrhovni je zapovjednik oružanih snaga Republike
Hrvatske.

Predsjednik Republike imenuje i razrješuje vojne dužnosnike, u skladu
sa zakonom.

Predsjednik Republike imenuje članove Vijeća obrane i nacionalne sigurnosti
i predsjedava Vijeću.

Na temelju odluke Zastupničkog doma Hrvatskog državnog sabora predsjednik
Republike objavljuje rat i zaključuje mir.

Članak 101.

Predsjednik Republike donosi uredbe sa zakonskom snagom i poduzima izvanredne
mjere u slučaju ratnog stanja ili neposredne ugroženosti neovisnosti i
jedinstvenosti države, ili kad su tijela državne vlasti onemogućena da
redovito obavljaju ustavne dužnosti. Dok se predsjednik Republike koristi
tim ovlastima, Zastupnički dom ne može biti raspušten.

Predsjednik Republike podnijet će uredbe sa zakonskom snagom na potvrdu
Zastupničkom domu Hrvatskog državnog sabora čim se Sabor bude mogao sastati.

Članak 102.

Predsjednik Republike može sazvati sjednicu Vlade Republike Hrvatske
i stavljati na njezin dnevni red pitanja za koja smatra da ih treba razmotriti.

Predsjednik Republike predsjedava sjednici Vlade na kojoj je nazočan.

Članak 103.

Predsjednik Republike može Hrvatskom državnom saboru upućivati poslanice,
a jednom godišnje podnosi mu izvješće o stanju hrvatske države i nacije.

Članak 104.

Predsjednik Republike na prijedlog Vlade i uz supotpis njezina predsjednika,
a nakon savjetovanja s predsjednikom Doma, može raspustiti Zastupnički
dom, ako taj Dom izglasa nepovjerenje Vladi ili ako za mjesec dana od dana
predlaganja ne prihvati državni proračun.

Predsjednik Republike ne može ponovno raspustiti Zastupnički dom prije
isteka godine dana od dana raspuštanja.

Članak 105.

Predsjednik Republike odgovoran je za povredu Ustava koju počini u obavljanju
svojih dužnosti.

Postupak za utvrđivanje posebne odgovornosti predsjednika Republike
može pokrenuti Zastupnički dom dvotrećinskom većinom svih zastupnika.

O odgovornosti predsjednika Republike odlučuje Ustavni sud Republike
Hrvatske dvotrećinskom većinom svih sudaca.

Ako Ustavni sud Republike Hrvatske utvrdi njegovu odgovornost, predsjedniku
Republike prestaje dužnost po sili Ustava.

Članak 106.

Predsjedniku Republike u obavljanju njegovih ovlasti pomažu Predsjedničko
vijeće i druga savjetodavna i pomoćna tijela kojima članove imenuje i razrješuje
predsjednik Republike.

***3. Vlada Republike Hrvatske***

Članak 107.

Vlada Republike Hrvatske obavlja izvršnu vlast u skladu s Ustavom i
zakonom.

Članak 108.

Vladu Republike Hrvatske čine predsjednik, potpredsjednici, ministri
i drugi njezini članovi.

Članak 109.

Ustrojstvo i način rada i odlučivanja Vlade propisuje se zakonom i njenim
poslovnikom.

Unutarnje ustrojstvo ministarstva, Vlada uređuje uredbama, a za obavljanje
svojih poslova osniva službe.

Članak 110.

Vlada donosi uredbe u skladu s Ustavom i zakonom, predlaže zakone i
državni proračun te provodi zakone i druge propise koje donosi Hrvatski
državni sabor.

Članak 111.

Vlada je odgovorna predsjedniku Republike i Zastupničkomu domu Hrvatskog
državnog sabora.

Predsjednik, potpredsjednici i članovi Vlade zajednički su odgovorni
za odluke koje Vlada donosi, a osobno su odgovorni za svoje područje rada.

Članak 112.

Predsjednik Vlade, najkasnije 15 dana pošto je imenovan, predstavlja
Vladu Zastupničkomu domu i traži glasovanje o povjerenju Vladi.

Imenovanje predsjednika i članova Vlade prihvaćeno je ako joj je povjerenje
iskazala većina svih zastupnika u Zastupničkom domu.

Članak 113.

Na prijedlog najmanje jedne desetine zastupnika u Zastupničkomu domu
može se pokrenuti pitanje povjerenja predsjedniku Vlade, pojedinomu njezinom
članu ili Vladi u cjelini.

Glasovanje o povjerenju Vladi može zahtijevati i njezin predsjednik.

Ne može se glasovati o povjerenju prije nego proteknu tri dana od dana
dostave prijedloga Zastupničkom domu.

Odluka o nepovjerenju prihvaćena je ako je za nju glasovala većina od
ukupnog broja zastupnika.

Ako Zastupnički dom odbije prijedlog za izglasavanje nepovjerenja, zastupnici
koji su ga postavili ne mogu ponovno podnijeti isti prijedlog prije proteka
roka od tri mjeseca.

Ako se izglasa nepovjerenje predsjedniku Vlade ili Vladi u cjelini,
predsjednik Vlade podnijet će ostavku predsjedniku Republike, a on će raspustiti
Vladu.

Ako se izglasa nepovjerenje pojedinomu članu Vlade, predsjednik Vlade
može podnijeti ostavku ili može predložiti predsjedniku Republike da razriješi
dužnosti člana Vlade kojemu je izglasano nepovjerenje.

Članak 114.

Ustrojstvo državne uprave uređuje se zakonom.

Službenici u državnoj upravi imenuju se na temelju natječaja, ako zakonom
nije drukčije određeno.

***4. Sudbena vlast***

Članak 115.

Sudbenu vlast obavljaju sudovi.

Sudbena vlast je samostalna i neovisna.

Sudovi sude na temelju Ustava i zakona.

Članak 116.

Vrhovni sud Republike Hrvatske, kao najviši sud, osigurava jedinstvenu
primjenu zakona i ravnopravnost građana.

Ustanovljavanje, djelokrug, sastav i ustrojstvo sudova i postupak pred
sudovima uređuju se zakonom.

Ustanovljavanje, djelokrug i ustrojstvo državnog odvjetništva uređuju
se zakonom.

Članak 117.

Sudske su rasprave javne i presude se izriču javno, u ime Republike
Hrvatske.

Javnost se može isključiti iz cijele rasprave ili njezina dijela ako
se sudi malodobnicima, ili radi zaštite privatnog života stranaka, ili
u bračnim sporovima i postupcima u svezi sa skrbništvom i usvojenjem, ili
radi čuvanja vojne, službene ili poslovne tajne i zaštite sigurnosti i
obrane Republike Hrvatske.

Članak 118.

U suđenju sudjeluju i suci porotnici, u skladu sa zakonom.

Članak 119.

Suci i suci porotnici koji sudjeluju u suđenju ne mogu biti pozvani
na odgovornost za mišljenje dano pri donošenju sudbene odluke.

Suci imaju, u skladu sa zakonom, imunitet kao i zastupnici u Hrvatskom
državnom saboru.

Članak 120.

Sudačka dužnost je stalna.

Sudac će biti razriješen sudačke dužnosti:

- ako to sam zatraži;

- ako trajno izgubi sposobnost obavljati svoju dužnost;

- ako bude osuđen za kazneno djelo koje ga čini nedostojnim obavljanja
sudačke dužnosti;

- ako u skladu sa zakonom, zbog počinjenog teškog disciplinskog djela,
tako odluči, Državno sudbeno vijeće.

Protiv odluke o razrješenju od sudačke dužnosti sudac ima pravo podnijeti
zahtjev za zaštitu Županijskomu domu Sabora.

Sudac ne može biti premješten protivno njegovoj volji.

Sudac ne može obavljati službu ili posao koje je zakon odredio kao nespojive
sa sudačkom dužnošću.

Članak 121.

Suce i državne odvjetnike, u skladu s Ustavom i zakonom, imenuje i razrješuje
te o njihovoj disciplinskoj odgovornosti odlučuje Državno sudbeno vijeće.

Državno sudbeno vijeće ima predsjednika i 14 članova.

Predsjednika i članove predlaže Županijski dom, a bira ih Zastupnički
dom, na vrijeme od osam godina, iz reda istaknutih sudaca, državnih odvjetnika,
odvjetnika i sveučilišnih profesora pravnih znanosti, u skladu sa zakonom.

**V. USTAVNI SUD REPUBLIKE HRVATSKE**

Članak 122.

Ustavni sud Republike Hrvatske čini jedanaest sudaca koje bira Zastupnički
dom na prijedlog Županijskog doma, na vrijeme od osam godina iz reda istaknutih
pravnika, osobito sudaca, državnih odvjetnika, odvjetnika i sveučilišnih
profesora pravnih znanosti.

Ustavni sud Republike Hrvatske bira predsjednika suda na vrijeme od
četiri godine.

Članak 123.

Suci Ustavnog suda Republike Hrvatske ne mogu obavljati nikakvu drugu
javnu ni profesionalnu dužnost.

Suci Ustavnog suda Republike Hrvatske imaju imunitet kao i zastupnici
u Hrvatskom državnom saboru.

Članak 124.

Sudac Ustavnog suda Republike Hrvatske može biti razriješen dužnosti
prije isteka vremena na koje je izabran ako zatraži da bude razriješen,
ako bude osuđen na zatvorsku kaznu, ili ako trajno, što utvrđuje sam Sud,
izgubi sposobnost da obavlja svoju dužnost.

Članak 125.

*Ustavni sud Republike Hrvatske:*

- odlučuje o suglasnosti zakona s Ustavom;

- odlučuje o suglasnosti drugih propisa s Ustavom i zakonom;

- štiti ustavne slobode i prava čovjeka i građanina;

- rješava sukob nadležnosti između tijela zakonodavne, izvršne i sudbene
vlasti;

- odlučuje, u skladu s Ustavom, o odgovornosti predsjednika Republike;

- nadzire ustavnost programa i djelovanja političkih stranaka i može,
u skladu s Ustavom, zabraniti njihov rad;

- nadzire ustavnost i zakonitost izbora i državnog referenduma i rješava
izborne sporove koji nisu u djelokrugu sudova;

- obavlja druge poslove određene Ustavom.

Članak 126.

Ustavni sud Republike Hrvatske ukinut će zakon ako utvrdi da je neustavan.

Ustavni sud Republike Hrvatske ukinut će ili poništiti drugi propis
ako utvrdi da je neustavan ili nezakonit.

Članak 127.

Uvjeti za izbor sudaca Ustavnog suda Republike Hrvatske i prestanak
njihove dužnosti, uvjeti i rokovi za pokretanje postupka ocjene ustavnosti
i zakonitosti, postupak i pravno djelovanje njegovih odluka, zaštita ustavnih
sloboda i prava čovjeka i građanina i druga pitanja važna za izvršavanje
dužnosti i rad Ustavnog suda Republike Hrvatske uređuju se ustavnim zakonom.

Ustavni zakon donosi se po postupku određenome za promjenu Ustava.

Unutarnje ustrojstvo Ustavnog suda Republike Hrvatske uređuje se njegovim
poslovnikom.

**VI. USTROJSTVO LOKALNE (MJESNE) SAMOUPRAVE I UPRAVE**

Članak 128.

Građanima se jamči pravo na lokalnu samoupravu.

Pravo na lokalnu samoupravu obuhvaća pravo odlučivanja o potrebama i
interesima građana lokalnog značenja, a osobito o uređivanju prostora i
urbanističkom planiranju, o uređivanju naselja i stanovanja, o komunalnim
djelatnostima, o brizi za djecu, socijalnoj skrbi, kulturi, tjelesnoj kulturi,
športu i tehničkoj kulturi te zaštiti i unapređenju prirodnog okoliša.

O lokalnoj samoupravi donosi se zakon.

Članak 129.

Jedinice lokalne samouprave mogu, u skladu sa zakonom, biti općina ili
kotar i grad. Njihovo područje određuje se zakonom pošto se prethodno pribavi
mišljenje stanovnika tog područja.

Ustrojstvo i djelokrug tijela jedinica lokalne samouprave uređuju se
njihovim statutom a u skladu sa zakonom.

Građani mogu neposredno sudjelovati u upravljanju lokalnim poslovima
u skladu sa zakonom i statutom jedinice mjesne samouprave.

U naselju ili dijelu naselja građani imaju pravo u skladu sa zakonom,
osnivati i druge oblike mjesne samouprave.

Članak 130.

U obavljanju lokalnih poslova tijela jedinica lokalne samouprave samostalna
su u skladu sa zakonom i statutom i podliježu samo nadzoru zakonitosti
ovlaštenih državnih tijela.

Za obavljanje poslova državne uprave mogu se u općini ili kotaru i gradu
zakonom osnivati tijela lokalne uprave. Ustrojstvo i djelokrug tih tijela
uređuje se zakonom.

Određeni se poslovi državne uprave mogu zakonom prenijeti u djelokrug
tijela jedinica lokalne samouprave. U obavljanju tih poslova tijela jedinica
lokalne samouprave podređena su, u skladu sa zakonom, tijelima državne
uprave.

Članak 131.

Županija je jedinica lokalne uprave i samouprave.

Područja županija određuju se zakonom tako da one budu izražaj povijesnih,
prometnih i gospodarskih čimbenika i sposobne da budu prirodne samoupravne
cjeline u okviru Republike Hrvatske.

Ustrojstvo i djelokrug županijskih tijela određuju se zakonom.

Veliki se gradovi zakonom mogu urediti kao županije.

**VII. MEĐUNARODNI ODNOSI**

***1. Međunarodni ugovori***

Članak 132.

Međunarodne ugovore u ime Republike Hrvatske sklapa predsjednik Republike,
a može ih u skladu sa zakonom, sklapati i Vlada Republike Hrvatske.

Članak 133.

Zastupnički dom Hrvatskog državnog sabora potvrđuje međunarodne ugovore
koji traže donošenje ili izmjenu zakona, međunarodne ugovore vojne i političke
naravi i međunarodne ugovore koji financijski obvezuju Republiku Hrvatsku.

Međunarodne ugovore kojima se međunarodnoj organizaciji ili savezu daju
ovlasti izvedene iz Ustava Republike Hrvatske, Zastupnički dom Sabora potvrđuje
dvotrećinskom većinom glasova svih zastupnika.

Članak 134.

Međunarodni ugovori koji su sklopljeni i potvrđeni u skladu s Ustavom
i objavljeni, a koji su na snazi, čine dio unutarnjega pravnog poretka
Republike Hrvatske, a po pravnoj su snazi iznad zakona. Njihove se odredbe
mogu mijenjati ili ukidati samo uz uvjete i na način koji su u njima utvrđeni,
ili suglasno općim pravilima međunarodnog prava.

***2. Udruživanje i odcjepljenje***

Članak 135.

Pravo da pokrenu postupak udruživanja Republike Hrvatske u saveze s
drugim državama ima najmanje jedna trećina zastupnika u Zastupničkom domu
Sabora, predsjednik Republike i Vlada Republike Hrvatske.

Zabranjuje se pokretanje postupka udruživanja Republike Hrvatske u saveze
s drugim državama u kojem bi udruživanje dovelo, ili moglo dovesti do obnavljanja
jugoslavenskoga državnog zajedništva, odnosno neke balkanske državne sveze
u bilo kojem obliku.

O udruživanju Republike Hrvatske prethodno odlučuje Zastupnički dom
Sabora dvotrećinskom većinom glasova svih zastupnika.

Odluka o udruživanju Republike Hrvatske donosi se na referendumu većinom
glasova ukupnog broja birača u državi.

Referendum se mora održati u roku od 30 dana od dana donošenja odluke
Zastupničkog doma Sabora.

Odredbe ovoga članka o udruživanju odnose se i na uvjete i postupak
razdruživanja Republike Hrvatske.

**VIII. PROMJENA USTAVA**

Članak 136.

Pravo da predloži promjenu Ustava Republike Hrvatske ima najmanje jedna
petina zastupnika u Zastupničkom domu Hrvatskog državnog sabora, predsjednik
Republike i Vlada Republike Hrvatske.

Članak 137.

Zastupnički dom uz prethodno mišljenje Županijskog doma odlučuje da
li će pristupiti promjeni Ustava većinom glasova svih zastupnika.

Nacrt promjene Ustava Zastupnički dom utvrđuje većinom glasova svih
zastupnika.

Članak 138.

O promjeni Ustava odlučuje, uz prethodno mišljenje Županijskog doma,
Zastupnički dom dvotrećinskom većinom glasova svih zastupnika.

Članak 139.

Promjenu Ustava proglašava Zastupnički dom Hrvatskog državnog sabora.

Pročišćeni tekst, NN 8/1998-121