## Izvješće Ustavnog suda Republike Hrvatske broj: U-X-835/2005 od 24. veljače 2005.

### NN 30/2005 (4.3.2005.), Izvješće Ustavnog suda Republike Hrvatske broj: U-X-835/2005 od 24. veljače 2005.

# USTAVNI SUD REPUBLIKE HRVATSKE

547

Ustavni
sud Republike Hrvatske, u sastavu Petar Klarić, pred­sjednik Suda, te suci
Marijan Hranjski, Mario Kos, Ivan Mrkonjić, Jasna Omejec, Željko Potočnjak,
Agata Račan, Emilija Rajić, Smiljko Sokol, Nevenka Šernhorst, Vice Vukojević i
Milan Vuković, temeljem ovlasti za praćenje ostvarivanja ustavnosti i
zakonitosti te izvješćivanja Hrvatskoga sabora o uočenim pojavama neustavnosti
i nezakonitosti, a na temelju članka 128. alineje 5. Ustava Republike Hrvatske
i članka 104. Ustavnog zakona o Ustavnom sudu Republike Hrvatske (»Narodne
novine«, broj 99/99., 29/02. i 49/02. – pročišćeni tekst), na sjednici održanoj
dana 24. veljače 2005. godine, utvrdio je sljedeće

## IZVJEŠĆE

### *I. Pravo na suđenje u razumnom roku*

1.
Pravo na suđenje u razumnom roku zajamčeno je člankom 29. stavkom 1. Ustava
Republike Hrvatske, koji propisuje:

Svatko
ima pravo da zakonom ustanovljeni neovisni i nepristrani sud pravično i u
razumnom roku odluči o njegovim pravima i obvezama, ili o sumnji ili optužbi
zbog kažnjivog djela.

Postupak
ostvarivanja i zaštite toga prava uređen je odredbama članka 59.a /63./
Ustavnog zakona o Ustavnom sudu Repub­like Hrvatske. Prema tim odredbama
stranke u sudskim postupcima koje smatraju da postupci traju nerazumno dugo
mogu Ustav­nom sudu podnijeti ustavnu tužbu i prije no što je iscrpljen
redoviti put pravne zaštite, iscrpljivanje kojeg se inače traži za dopuštenost
ustavne tužbe. Usvoji li ustavnu tužbu, Ustavni sud je dužan sudu pred kojim se
vodi postupak odrediti rok u kojem mora donijeti odluku. U tom slučaju, Ustavni
sud je dužan podnositelju ustavne tužbe odrediti i primjerenu naknadu koja se
isplaćuje na teret državnog proračuna. Europski sud za ljudska prava ocijenio
je da je opisani postupak učinkovito nacionalno sredstvo pravne zaštite prava
na suđenje u razumnom roku, koje je zajamčeno i člankom 6. stavkom 1. Europske
konvencije za zaštitu ljudskih prava i temeljnih sloboda.

2. U
proteklih pet godina naglo raste ukupan broj predmeta o kojima odlučuje Ustavni
sud Republike Hrvatske. Tako je 2000. godine Ustavni sud zaprimio 1954
predmeta, a 2004. godine 5170 (povećanje broja predmeta za 2,6 puta). Od svih
ustavnosudskih predmeta najbrže raste broj onih u svezi s pravom na suđenje u
razumnom roku. Tako su 2000. godine zaprimljene 64 ustavne tužbe zbog povrede
tog prava, a 2004. godine zaprimljeno ih je 923 (broj ustavnih tužbi ove vrste
povećan je u odnosu na 2000. godinu za više od 14 puta). U 2004. godini ustavne
tužbe zbog povrede prava na suđenje u razumnom roku dosegle su udio više od 18
posto od ukupnog broja svih ustavnosudskih predmeta. Ustavni sud je 2004.
godine riješio 542 ustavne tužbe zbog povrede prava na suđenje u razumnom roku
te je u 50,74 posto riješenih predmeta utvrdio povredu prava na suđenje u
razumnom roku.

Usprkos
rezultatima u rješavanju te vrste ustavnih tužbi, međutim, Ustavni sud je iz
ranijih godina prenio u 2005. godinu 965 neriješenih ustavnih tužbi zbog
povrede prava na suđenje u razumnom roku. Zbog činjenice da se pred hrvatskim
sudovima nalaze brojni neriješeni predmeti može se očekivati da će i dalje
rasti broj ustavnih tužbi zbog povrede tog prava.

Ukupna
opterećenost Ustavnog suda, a posebno njegova opterećenost ustavnim tužbama, od
kojih broj onih u svezi s pravom na suđenje u razumnom roku progresivno raste,
ozbiljno ugrožava mogućnost Ustavnog suda da na primjereni način i u razumnim
rokovima ostvaruje svoje nadležnosti, osobito one u svezi s ocjenjivanjem
ustavnosti zakona te ustavnosti i zakonitosti drugih propisa, što je njegova
temeljna nadležnost.

3. U
pravnom poretku Republike Hrvatske ustavna tužba sada je jedino sredstvo zaštite
prava na suđenje u razumnom roku. U tom postupku nastoji se ubrzati donošenje
sudskih odluka (određivanjem roka u kojem nadležni sud mora donijeti odluku),
ali i osigurati primjerenu naknadu osobama kojima je povrijeđeno pravo na suđenje
u razumnom roku.

Zbog uočenih
problema s neučinkovitošću hrvatskog sudbenog sustava, Ustavni sud izvješćuje
Hrvatski sabor o prijekoj potrebi da redoviti i specijalizirani sudovi
sudjeluju u utvrđivanju povreda prava na suđenje u razumnom roku, određivanju
rokova u kojima se mora okončati sudski postupak te određivanju primjerene
naknade za pretrpljenu povredu.

Ustavni
sud u tom smislu napominje da je u Zakonu o sudovima potrebno urediti postupak
zaštite prava na suđenje u razumnom roku. Uvažavajući Ustavom određenu nadležnost
Ustavnog suda, Ustavni sud bi morao ostati nadležan za odlučivanje tek nakon što
stranke iskoriste sva sredstva zaštite tog prava pred nadležnim sudovima.

4. Radi
uređivanja učinkovitog sustava zaštite ljudskih prava i temeljnih sloboda zajamčenih
Ustavom, uključujući zaštitu ustavnog prava na suđenje u razumnom roku, te učinkovitog
ostvarivanja drugih Ustavom određenih nadležnosti Ustavnog suda, koja učinkovitost
je ozbiljno narušena neprimjerenim brojem ustavnosudskih predmeta, Ustavni sud
izvješćuje Hrvatski sabor i o potrebi izmjene ili eventualnog donošenja novog
Ustavnog zakona o Ustavnom sudu Republike Hrvatske.

II.
Ostvarivanje ustavne obveze Vrhovnog suda Republike Hrvatske da kao najviši sud
osigurava jedinstvenu primjenu zakona i ravnopravnost građana (članak 118.
stavak 1. Ustava)

1.
Prema odredbi članka 118. stavka 1. Ustava, Vrhovni sud Republike Hrvatske
osigurava jedinstvenu primjenu zakona i ravnopravnost građana.

Ustavni
sud je u ustavnosudskim postupcima pokrenutim ustavnim tužbama utvrdio da je
pred sudovima u tijeku ili je pravomoćno okončano nekoliko tisuća parničnih
postupaka o pravu državnih službenika i namještenika na isplatu božićnice i
dara za djecu za 2000. godinu na temelju Kolektivnog ugovora za državne službenike
i namještenike za 2000. godinu (»Narodne novine«, broj 42/00.), te da su sudovi
o tom pravu sudili različito. Tako je utvrđeno da općinski sudovi koji spadaju
pod nadležnost županijskih sudova u Osijeku, Zadru, Požegi, Koprivnici i
Bjelovaru odbijaju postavljene tužbene zahtjeve službenika i namještenika, dok
općinski sudovi koji spadaju pod nadležnost županijskih sudova u Varaždinu,
Puli, Gospiću, Velikoj Gorici, Karlovcu, Zlataru, Dubrovniku, Šibeniku, Čakovcu,
Rijeci i Virovitici, usvajaju tužbene zahtjeve te nalažu Republici Hrvatskoj,
kao poslodavcu, isplatu božićnice i dara za djecu za 2000. godinu.

Uvažavajući
ustavnu nadležnost Vrhovnog suda Republike Hrvatske, te odredbe članka 22.
stavka 1. točaka 1. i 2. Zakona o sudovima (»Narodne novine«, broj 3/94.,
75/95., 100/96., 115/97., 131/97., 129/00., 67/01., 5/02., 101/03., 117/03. i
17/04.), od tog je Suda zatraženo pravno stajalište ili prijepis odluke u
revizijskom postupku u svezi navedenih sudskih predmeta.

Vrhovni sud izvijestio je ovaj Sud da nije zauzimao
pravno stajalište, te da je reviziju izjavljenu u istovrsnim predmetima svojim
rješenjem, broj: Revr-557/04-2 od 13. siječnja 2005. godine, odbacio kao nedopuštenu,
jer se u ovim slučajevima radi o sporovima male vrijednosti, pa drugostupanjski
sud ne može dopustiti reviziju na temelju odredbe članka 382. stavka 2. Zakona
o parničnom postupku (»Narodne novine«, broj 53/91., 91/92., 112/99. i
117/03.).

Sukladno navedenom, u konkretnim je sudskim postupcima
sudska praksa između županijskih sudova ostala neusklađena.

2.Jedan od razloga neusklađenosti sudske
prakse jesu i odredbe članaka 382. i 385. Zakona o parničnom postupku, koje
propisuju uvjete za izjavljivanje revizije u parničnom postupku. Naime, u svim
postupcima u kojima je predmet spora male vrijednosti (do 5.000,00 kuna), te su
odredbe zapreka Vrhovnom sudu Republike Hrvatske da usklađuje različitu praksu županijskih
sudova i onda kad se nedvojbeno utvrdi da različita sudska praksa postoji.

Uslijed
nemogućnosti pristupa Vrhovnom sudu Republike Hrvatske, u takvim i sličnim
sudskim predmetima, stranke podnose ustavne tužbe protiv odluka županijskih
sudova (npr. od ukupno 3602 ustavne tužbe podnesene u 2004. godini gotovo 68
posto odnosilo se na presude županijskih sudova) očekujući da će Ustavni sud
osigurati jedinstvenu primjenu zakona i ravnopravnost građana, a što je ustavna
nadležnost Vrhovnog suda Republike Hrvatske.

3. Temeljem ovlasti iz članka 128. alineje 5. Ustava
Ustavni sud izvješćuje Hrvatski sabor o potrebi odgovarajućih izmjena Zakona o
parničnom postupku, kojima bi se omogućilo da u navedenim i sličnim slučajevima
Vrhovni sud Republike Hrvatske odluči o pojedinačnom predmetu i uskladi različitu
sudsku praksu županijskih sudova, ostvarujući time svoju ustavnu zadaću iz članka
118. stavka 1. Ustava Republike Hrvatske.

III.
Donošenje podzakonskih propisa nakon proteka zakonom određenog roka za njihovo
donošenje

Ustavnom
sudu podnesen je veći broj prijedloga za ocjenu ustavnosti i zakonitosti drugih
(podzakonskih) propisa koji su doneseni nakon proteka zakonom određenog roka za
njihovo donošenje. Predlagatelj smatra da je protekom roka za donošenje
podzakonskog propisa prestalo ovlaštenje donositelja za dono­še­nje takvog
propisa te predlaže Ustavnom sudu da takve propise ukine zbog njihove
nesuglasnosti s odredbama članka 5. stavka 2. i članka 14. stavka 2. Ustava.
Ustavni sud je razloge za neprihvaćanje prijedloga podrobno obrazložio u Rješenju
broj: U-II-4343/2004 od 24. veljače 2005. godine.

U
obrazloženju navedenog rješenja Ustavni sud je utvrdio da je sporni podzakonski
akt donesen nakon zakonom određenog roka za njegovo donošenje. Ustavni sud je,
međutim, zauzeo stajalište da razlozi pravne sigurnosti objektivnog pravnog
poretka, podrobno obrazloženi u točki 4. obrazloženja navedenog rješenja, pretežu
nad zahtjevom za ukidanjem osporenog podzakonskog akta.

Ustavni
sud upozorava da se podzakonski propisi često donose nakon proteka zakonom određenog
roka za njihovo donošenje, a što nije u skladu s načelom ustavnosti i
zakonitosti, pa o toj pojavi izvješćuje Hrvatski sabor.

IV. Ovo izvješće će se objaviti u »Narodnim novinama«
sukladno odredbi članka 29. stavka 1. Ustavnog zakona o Ustavnom sudu Republike
Hrvatske.

Broj:
U-X-835/2005

Zagreb, 24.
veljače 2005.

USTAVNI SUD REPUBLIKE HRVATSKE

Predsjednik Suda
**dr. sc. Petar Klarić,** v. r.

Ostalo, NN 30/2005-547