## Rješenje Ustavnog suda Republike Hrvatske broj: U-I-4933/2004, U-I-63/2005 od 2. veljače 2010.

### NN 25/2010 (24.2.2010.), Rješenje Ustavnog suda Republike Hrvatske broj: U-I-4933/2004, U-I-63/2005 od 2. veljače 2010.

USTAVNI SUD REPUBLIKE HRVATSKE

600

Ustavni sud Republike Hrvatske, u sastavu Jasna Omejec, predsjednica Suda, te suci Mato Arlović, Marko Babić, Slavica Banić, Mario Jelušić, Davor Krapac, Ivan Matija, Antun Palarić, Aldo Radolović, Duška Šarin, Miroslav Šeparović i Nevenka Šernhorst, odlučujući o prijedlogu za pokretanje postupka za ocjenu suglasnosti zakona s Ustavom, na sjednici održanoj 2. veljače 2010. godine, donio je

RJEŠENJE

I. Odbacuju se prijedlozi za pokretanje postupka za ocjenu suglasnosti s Ustavom Vjerodostojnog tumačenja članka 23. u svezi s člankom 1. Zakona o izmjenama Krivičnog zakona Republike Hrvatske (»Narodne novine«, broj 91/92.), kojeg je Hrvatski sabor donio na sjednici 8. prosinca 2004., a koje je objavljeno u »Narodnim novinama«, broj 175 od 13. prosinca 2004. godine.

II. Ovo rješenje objavit će se u »Narodnim novinama«.

Obrazloženje

1. Miroslav Kutle iz Zagreba, kojeg zastupa punomoćnik mr. sc. Rajko Mlinarić, odvjetnik iz Odvjetničkog društva Nobilo – Mlinarić iz Zagreba i Dražen Mandić iz Zagreba podnijeli su prijedloge za ocjenu ustavnosti Vjerodostojnog tumačenja članka 23. u svezi s člankom 1. Zakona o izmjenama Krivičnog zakona Republike Hrvatske (»Narodne novine«, broj 91/92.), kojeg je Hrvatski sabor donio na sjednici 8. prosinca 2004., a koje je objavljeno u »Narodnim novinama«, broj 175 od 13. prosinca 2004. godine.

Osporeno Vjerodostojno tumačenje glasi:

Na temelju članka 80. Ustava Republike Hrvatske i članka 116. Poslovnika Hrvatskoga sabora, Hrvatski sabor na sjednici 8. prosinca 2004., daje

VJERODOSTOJNO TUMAČENJE ČLANKA 23. U SVEZI S ČLANKOM 1. ZAKONA O IZMJENAMA KRIVIČNOG ZAKONA REPUBLIKE HRVATSKE (»Narodne novine«, br. 91/92.)

1. U dvojbi kaznenopravne zaštite imovine člankom 23. Zakona o izmjenama Krivičnog zakona Republike Hrvatske (»Narodne novine«, br. 91/92.) kojim je izmijenjen članak 106. Krivičnog zakona Republike Hrvatske (»Narodne novine«, br. 25/77., 50/78., 25/84., 52/87., 43/89., 9/91., 33/92., 39/92. i 77/92.) u svezi s člankom 1. Zakona o izmjenama Krivičnog zakona Republike Hrvatske (»Narodne novine«, br. 91/92.), odredbom članka 106. Krivičnog zakona Republike Hrvatske daje se kaznenopravna zaštita društvene imovine i imovine dioničkih društava, društava s ograničenom odgovornošću, državne imovine, imovine jedinica lokalne i područne (regionalne) samouprave te drugih pravnih osoba.

Obrazloženje

Na temelju članka 1. Zakona o izmjenama Krivičnog zakona Republike Hrvatske (»Narodne novine«, br. 91/92.), kojim je utvrđen pojam društvene imovine, razvidno je da se društvenom imovinom smatraju sva sredstva u društvenom vlasništvu, sredstva za zadovoljavanje zajedničkih i općih potreba, kao i prirodna bogatstva i dobra u općoj upotrebi. Nadalje prema toj odredbi društvenom imovinom smatra se i imovina koja je povjerena državnom tijelu, poduzeću ili drugoj društvenoj i pravnoj osobi ili se kod nje nalazi na nekom zakonskom temelju.

Sukladno tomu valja i tumačiti odredbe članka 106. Krivičnog zakona Republike Hrvatske (»Narodne novine«, br. 25/77., 50/78., 25/84., 52/87., 43/89., 9/91., 33/92., 39/92., 77/92., 91/92. i 32/93. – pročišćeni tekst), i u tom dijelu nije bilo potrebno člankom 23. Zakona o izmjenama Krivičnog zakona Republike Hrvatske (»Narodne novine«, br. 91/92.) obuhvatiti izmjenu ili dopunu pojma društvene imovine.

Pojedini propisi u pravnom sustavu Republike Hrvatske zadržavaju i nadalje u tom smislu pojam imovine, odnosno društvene imovine koja je prenesena državnom tijelu ili drugoj pravnoj osobi kao što su Zakon o pretvorbi društvenih poduzeća (»Narodne novine«, br. 11/91., 83/92., 84/92., 94/93., 2/94., 9/95., 21/96. i 118/99.) i Zakon o privatizaciji (»Narodne novine«, br. 21/96., 71/97., 73/00.).

2. Ova Odluka objavit će se u »Narodnim novinama« zajedno s obrazloženjem.

2. Predlagatelji u svojim prijedlozima navode kako su osporenim Vjerodostojnim tumačenjem povrijeđeni članci 3., 5., 22. i 82. stavak 2. Ustava.

Obrazlažući nesuglasnost Vjerodostojnog tumačenja s navedenim ustavnim odredbama, predlagatelji ukazuju na njegovu formalnu i materijalnu neustavnost, ističući pritom kako je nesporno da se Kazneni zakon i sve njegove izmjene i dopune imaju smatrati organskim zakonima za čije je donošenje prema članku 82. stavku 2. Ustava potrebna većina glasova svih zastupnika u Hrvatskom saboru.

U konkretnom slučaju, navode predlagatelji, osporeno Vjerodostojno tumačenje nije doneseno potrebnom većinom glasova svih zastupnika u Hrvatskom saboru.

Za zakonitu i pravovaljanu odluku o Vjerodostojnom tumačenju, zaključuju predlagatelji, trebalo je glasovati 77 zastupnika, što međutim nije učinjeno.

Predlagatelj Dražen Mandić, pored formalne neustavnosti, ističe i materijalnu neustavnost tvrdnjom kako Vjerodostojno tumačenje nije dano u odnosu na ispravan tekst članka 1. Zakona o izmjenama Krivičnog zakona Republike Hrvatske (»Narodne novine«, broj 91/92.). Predložili su usvajanje prijedloga i ukidanje osporenog Vjerodostojnog tumačenja.

Ustavni sud nije nadležan za odlučivanje.

3. Zakon o izmjenama Krivičnog zakona Republike Hrvatske (»Narodne novine«, broj 91/92.) jedan je u nizu izmjena Krivičnog zakona Republike Hrvatske (»Narodne novine«, broj 25/77., 50/78., 25/84., 52/87., 43/89., 8/90., 9/91., 33/92., 39/92., 77/92. i 91/92., u daljnjem tekstu: KZ RH). Krivični zakon Republike Hrvatske – pročišćeni tekst (»Narodne novine«, broj 32/93.) obuhvatio je sve izmjene i dopune KZ RH, između ostalog, i Zakon o izmjenama Krivičnog zakona Republike Hrvatske (»Narodne novine«, broj 91/92.), za koji je članak 23. tog Zakona Hrvatski sabor donio osporeno Vjerodostojno tumačenje.

4. Stupanjem na snagu Kaznenog zakona (»Narodne novine«, broj 110/97., 27/98., 50/00., 129/00., 51/01., 111/03., 190/03., 105/04., 84/05., 71/06., 110/07. i 152/08., u nastavku: KZ) prestao je važiti Krivični zakon Republike Hrvatske (»Narodne novine«, broj 32/93., 38/93., 16/96. i 28/96.), dakle i članak 23. KZ RH za kojeg je Hrvatski sabor dao osporeno Vjerodostojno tumačenje.

Iz navedenog slijedi da je osporeno Vjerodostojno tumačenje dano za zakon koji u vrijeme njegova davanja više nije bio na snazi.

5. Ustavni sud u postupku apstraktne kontrole nije nadležan odlučivati o ustavnosti zakona koji su prestali važiti, uključujući i vjerodostojna tumačenja tih zakona koja su donesena nakon prestanka njihova važenja.

Stoga, povredu ustavnih prava u sudskim postupcima zbog učinka Vjerodostojnog tumačenja Ustavni sud ispituje samo u postupku pokrenutom ustavnom tužbom u odnosu na konkretan sudski postupak.

6. Pritom Ustavni sud napominje:

Članak 35. stavak 1. alineja 5. i članak 37. stavak 1. Ustavnog zakona o Ustavnom sudu Republike Hrvatske (»Narodne novine«, broj 99/99., 29/02. i 49/02. – pročišćeni tekst, u nastavku: Ustavni zakon) glase:

Članak 35. stavak 1. alineja 5.

Zahtjev kojim se pokreće postupak pred Ustavnim sudom mogu podnijeti:

– Vrhovni sud Republike Hrvatske ili drugi sud, ako pitanje ustavnosti i zakonitosti nastane u postupku vođenim pred tim sudom.

Članak 37. stavak 1.

Ako sud u postupku utvrdi da zakon koji bi trebalo primijeniti, odnosno pojedina njegova odredba nisu suglasni s Ustavom, zastat će s postupkom i podnijeti Ustavnom sudu zahtjev za ocjenu suglasnosti zakona, odnosno pojedine njegove odredbe s Ustavom.

Iz navedenih odredaba Ustavnog zakona razvidno je da jedino nadležni sud može pokrenuti postupak ocjene zakona, a u konkretnom slučaju osporenog Vjerodostojnog tumačenja ako tijekom sudskog postupka utvrdi da zakon ili neka njegova odredba, odnosno Vjerodostojno tumačenje nije suglasno s Ustavom.

U takvom slučaju odluka Ustavnog suda o ustavnosti, odnosno neustavnosti zakona ili Vjerodostojnog tumačenja ima učinak samo za konkretan sudski postupak, a ne učinak erga omnes, kao u ustavnosudskom postupku apstraktne kontrole ustavnosti zakona.

Zaključno, Ustavni sud ocjenjuje kako je osporeno Vjerodostojno tumačenje relevantno samo u konkretnim sudskim postupcima, a koji do dana donošenja Vjerodostojnog tumačenja još nisu bili pravomoćno okončani.

7. Člankom 32. Ustavnog zakona propisano je da će Ustavni sud rješenjem odbaciti prijedlog ako nije nadležan, ako je prijedlog nepravodoban i u drugim slučajevima kad ne postoje pretpostavke za odlučivanje o biti stvari.

8. Vodeći se utvrđenjima i stajalištima navedenim u točkama 5. i 6. ovog obrazloženja, Ustavni sud je ocijenio da u konkretnom slučaju ne postoje pretpostavke za odlučivanje o prijedlogu predlagatelja pa je slijedom toga, na temelju članka 32. Ustavnog zakona, donio rješenje kao u izreci.

9. Odluka o objavi temelji se na članku 29. stavku 1. Ustavnog zakona.

Broj: U-I-4933/2004, U-I-63/2005

Zagreb, 2. veljače 2010.

USTAVNI SUD REPUBLIKE HRVATSKE

Predsjednica Suda
dr. sc. Jasna Omejec, v. r.

Rješenje, NN 25/2010-600