## Zaključci o prihvaćanju akata Savjeta Europe o slobodi izražavanja i informiranja

### NN 7/1991 (19.2.1991.), Zaključci o prihvaćanju akata Savjeta Europe o slobodi izražavanja i informiranja

# SABOR REPUBLIKE HRVATSKE

Na temelju člana 332. točke 1. Ustava Republike Hrvatske,
točke 3. Amandmana XLVIII i Amandmana LXII na Ustav Republike Hrvatske,
Sabor Republike Hrvatske

- potvrđujući duboku privrženost ljudskim pravima i temeljnim
slobadama, koje predstavljaju osnovu demokracije, pravednosti i mira u
svijetu,

- smatrajući da je sloboda izražavanja i informiranja osnovni
element principa stvarne demokracije i preduvjet socijalnog, ekonomskog,
kulturnog i političkog razvoja svakog ljudskog bića, kao i
uvjet skladnog napretka socijalnih i kulturnih grupa, naroda i međunarodne
zajednice,

- u cilju zaštite i promicanja ljudskih prava i temeljnih sloboda, pa
i sloboda izražavanja i informiranja, na sjednicama Vijeća udruženog
rada, Vijeća općina i Društveno-političkog vijeća
6. i 7. prosinca 1990. godine, donio je slijedeće

## ZAKLJUČKE

### o prihvaćanju akata Savjeta Europe o slobodi izražavanja i informiranja

1. Sabor Republike Hrvatske podržava europsku suradnju na zaštiti, promicanju
i kolektivnoj garanciji sloboda izražavanja i informiranja te u tu svrhu
prihvaća akte Savjeta Europe o slobodi izražavanja i informiranja
i to:

- Rezoluciju 428. (1970) s deklaracijom o sredstvima javnog priopćivanja
i ljudskim pravima (usvojena na 21. redovnom zasjedanju Savjetodavne skupštine
Savjeta Europe,23.siječnja 1970),

-Preporuku 834.(1978) u svezi opasnosti koje prijete slobodi tiska i
televizije (usvojena na 30. redovnom zasjedanju Parlamentarne skupštine
Savjeta Europe,28. travnja 1978),

-Preporuku br. R(81) 19. Komiteta ministara državama članicama
o pristupu informacijama u posjedu javne vlasti s aneksom Preporuke (usvojena
od Komiteta ministara,25. studenoga 1981),

-Deklaraciju o slobodi izražavanja i informiranja (usvojena na 70. zasjedanju
Komiteta ministara,29. travnja 1982).

2.Sabor Republike Hrvatske zadužuje Vladu Republike Hrvatske i nadležna
ministarstva da analiziraju stanje u oblasti informiranja s aspekta europskih
pravnih standarda i zahtjeva u pogledu zaštite,promicanja i kolektivne
garancije slobode izražavanja i informiranja sadržanim u aktima Savjeta
Europe,te da podnesu zakonske prijedloge,donesu odgovarajuće propise
i poduzmu druge mjere neophodne za njihovu dosljednu zaštitu i ostvarivanje.

3. Prijedlozi i mjere, kao i ukupna politika Vlade i nadležnih ministarstava
u ovoj oblasti moraju se zasnivati na principima i zahtjevima utvrđenim
europskim aktima o slobodi izražavanja i informiranja, kao što su:

-pravo na slobodu izražavanja koje uključuje i slobodu mišljenja,
istraživanja, primanja, objavljivanja i širenja informacija i ideja, bez
mogućnosti miješanja od strane javnih vlasti i bez obzira na granice,osim
onih utvrđenih u članu 10. Europske konvencije o ljudskim pravima,

-zabrana cenzure ili bilo kakve kontrole ili arbitrarne prinude prema
učesnicima u tokovima komunikacije,

-zakonsko jamčenje nezavisnosti štampe i ostalih sredstava komuniciranja
od kontrole države,a povreda te nezavisnosti utuživa je u postupku pred
sudom,

-obaveza države da maksimalno potiče raznolikost sredstava priopćivanja
i pluralitet izvora informiranja,

-nezavisnost sredstava masovnog komuniciranja koja se osigurava i zaštitom
od opasnosti monopola,

-ravnopravnost sredstava informiranja pred izvorima informiranja,

-politika u oblasti informiranja kojom se garantira štampi,radiju i
televiziji maksimum slobode u komentiranju događaja,

-osiguravanje sudske zaštite protiv osoba koje bi bile odgovorne za
povredu prava na poštivanje privatnosti života.

4.Ovi zaključci,te akti Savjeta Europe o slobodi izražavanja
i informiranja objavit će se u "Narodnim novinama".

Klasa: 008-02/90-01 /03

Zagreb: 7. prosinca 1990.

SABOR REPUBLIKE HRVATSKE

Predsjednik Vijeća udruženog rada

**Ivan Matija,v.r.**

Predsjednik Vijeća općina

**Slavko Degoricija,v.r.**

Predsjednik Društveno-političkog vijeća

**Ivan Vekić,v.r.**

Predsjednik Sabora

**dr. Žarko Domljan,v.r.**

---

## SAVJETODAVNA SKUPŠTINA SAVJETA EUROPE

Dvadeset i prvo redovno zasjedanje

REZOLUCIJA 428(1970)\*

s deklaracijom o sredstvima javnog priopćivanja i ljudskim pravima

Skupština,

1. Nakon pregleda radova s Kolokvija o ljudskim pravima i sredstvima
javnog priopćivanja, održanng u Salzburgu, rujna 1968;

2. Pozdravljajući rezultate tog kolokvija, kojima su riješeni
neki od problema iz tog područja;

3.Vodeći računa o svojoj preporuci o sredstvima javnog
priopćivanja i ljudskim pravima, kojom predlaže Komitetu ministara
donošenje mjera vezanih za određena pitanja:

4. Smatrajući da bi, osim mjera što ih treba poduzeti Europski
savjet, trebalo sažeti u zasebnu deklaraciju neka od načela potvrđena
na Kolokviju u Salzburgu;

5. Usvaja Deklaraciju o sredstvima javnog priopćivanja i ljudskim
pravima, kako slijedi:

DEKLARACIJA O SREDSTVIMA JAVNOG PRIOPĆIVANJA I LJUDSKIM
PRAVIMA

A. Status i nezavisnost tiska i drugih sredstava javnog priopćivanja

1. Tisak i druga sredstva javnog priopćivanja, premda obično
nisu javne ustanove, obavljaju jednu bitnu društvenu funkciju. Kako bi
im se omogućilo vršenje te funkcije, u skladu s javnim interesom,
trebalo bi poštivati slijedeća načela:

2. Pravo na slobodu izražavanja treba primjenjivati na sredstva javnog
priopćivanja.

3. To pravo mora uključivati slobodu istraživanja, prikupljanja,
priopćivanja, objavljivanja i širenja informacija i ideja, čime
je javna vlast u obvezi priopćivanja, u razumnim razmjerima, onih
informacija koje se odnose na pitanja od javnog interesa, a sredstva javnog
priopćivanja su u obvezi davanja cjelovitih i raznovrsnih obavijesti
o javnim poslovima.

4. Nezavisnost tiska i drugih sredstava javnog priopćivanja od
kontrole države treba biti zakonom zajamčena. Svaku povredu ove
nezavisnosti moraju rješavati sudovi a ne izvršna vlast.

5. Ne smije se vršiti nikakva posredna niti neposredna cenzura nad tiskom
niti nad sadržajem radijskih ili televizijskih difuzija niti nad vijestima
i informacijama što ih prenose druga sredstva, kao što su filmske novosti
prikazivane u kino dvoranama. Ograničenja se mogu postaviti samo
u granicama predviđenim članom 10. Europske konvencije o pravima
čovjeka. Sadržaj radijskih i televizijskih

\* Rasprava na Skupštini, 23 siječnja 1970. (18 zasjedanje - v
.Doc 2687, izvještaj komisije za pravna pitanja),

Tekst usvojen na Skupštini, 23 siječnja 1970 (18. zasjedanje).

Emisija ne podliježe nikakvoj državnoj kontroli osim pod uvjetima predviđenim
stavkom 2 navedenog člana. (\*)

6. Unutrašnje ustrojstvo sredstava javnog priopćivanja mora jamčiti
slobodu izražavanja odgovornih urednika .Mora se zaštiti njihova urednička
nezavisnost.

7. Nezavisnost sredstava javnog priopćivanja treba zaštititi od
opasnosti monopola. Potrebno je podrobnije proučiti posljedice koncentriranja
u području tiska kao i mogućeg davanja materijalne pomoći.

8. Privatna poduzeća kao ni financijske grupacije ne smiju uspostaviti
monopol u području tiska, radija ili televizije; moraju se zabraniti
i monopoli pod vladinom kontrolom. Pojedinci, socijalne grupe, regionalne
ili lokalne vlasti moraju imati - ukoliko zadovoljavaju uvjete predviđene
za izdavanje takvih dozvola - pravo obavljanja tih djelatnosti.

9. Potrebne su posebne mjere koje bi jamčile slobodu dopsinicima
iz inozemstva, kao i osoblju međuanrodnih novinskih agencija, u cilju
omogućavanja javnosti da prima točne informacije iz inozemstva.
Te mjere se odnose na status, dužnosti i privilegije dopisnika iz inozemstva
i na njihovu zaštitu od samovoljnog protjerivanja. Za njih, te mjere, podrazumijevaju
pružanje točnih infurmacija.

B. Mjere koje će jamčiti odgovornost tiska i drugih sredstava
javnog priopćivanja

Dužnost je tiska i drugih sredstava javnog priopćivanja da obavljaju
svoje zadatke s osjećajem odgovornosti prema zajednici i pojedincima.
Poželjno je u tom smislu (ukoliko još ne postoj) ustanoviti:

(a) stručno obrazovanje novinara, uz odgovornost samih novinara;

(b) deontološki kodeks za novinare koji bi se osobito odnosio na točnost
i uravnoteženost objavljenih informacija, ispravljanje netočnih
informacija, jasno razlikovanje informacija od komentara, potrebu izbjegavanja
svake klevete, poštivanje privatnosti, poštivanje prava na pravičan
sud, kao što jamči član 6. Europske konvencije o ljudskim
pravima;

(c) Savjete tiska ovlaštene da istražuju te i izriču opomene
u slučajevima ponašanja suprotnih normama profesije, kako bi se
postigla samodisciplina u novinstvu.

C. Mjere usmjerene za zaštitu pojedinca od povrede njegova prava na
privatnost

1. Postoji oblast u kojoj korištenje prava na slobodu informiranja i
izražavanja može doći u sukob s pravom na poštivanje privatnog života,
zajamčenog članom 8. Konvencije o ljudskim pravima.\* Korištenje
prvog prava ne može dokinuti ono drugo.

2. Pravo na poštivanje privatnosti sastoji se prvenstveno o mogućnosti
da se živi prema vlastitom nahođenju uz minimalna uplitanja. Odnosi
se na privatni, obiteljski i kućni život, fizički i moralni
integritet, čast i ugled, ne predstavljanje pod krivim svjetlom,
neobjavljivanje nepotrebnih i neugodnih podataka, neovlašteno objavljivanje
privatnih fotografija, na zaštitu od špijunaže i neopravdanih ili neprihvatljivih
indiskrecija, na zaštitu od zlonamjernog korištenja privatnih razgovora,
na zaštitu od širenja inforamcija priopćenih ili primljenih od pojedinca
u povjerenju. Ne mogu se pozivati na pravo na zaštitu vlastite privatnosti
one osobe koje svojim djelima potiču indiskrecije na koje se kasnije
pozivaju u tužbi.

3. Poštivanje privatnosti osobe koja sudjeluju u javnom životu, predstavlja
poseban problem. Formula prema kojoj "privatni život prestaje tamo
gdje počinje javni" nedovoljna je za rješenje ovog problema.
Osobe koje igraju neku ulogu u javnom životu imaju pravo na zaštitu privatnog
života osim u slučajevima kada se ovaj posljednji odražava na javni
život. Time što pojedinac ima neku javnu funkciju ne uskraćuje mu
se pravo na privatnost.

4. Zaseban problem se postavlja u svezi nastojanja dobijanja informacija
uz pomoć suvremenih tehničkih pomagala (prislušni uređaji,
skriveni mikrofoni, kompjutori, itd) čime se povređuje pravo
na poštivanje privatnosti. Tom problemu treba posvetiti posebnu pažnju.

5. Kod ustanovljavanja regionalnih, nacionalnih ili međunarodnih
informatičkih baza podataka, pojedinca se ne smije ugroziti akumulacijom
podataka o njegovom privatnom životu. Takvi centri smiju registrirati samo
onaj minimum podataka neophodan za pitanja kao što su porezi, mirovinski
sistem, socijalno osiguranje itd.

6. U borbi protiv navedenih opasnosti, nacionalno zakonodavstvo mora
predviđati pravo na pokretanje postupaka sudske zaštite od osoba koje
bi bile odgovorne za povredu prava na poštivanje privatnosti.

7. Pravo na zaštitu privatnog života kojeg jamči član
8. Konvencije o ljudskim pravima, mora štititi pojedinca ne samo od miješanja
javnih vlasti nego i pojedinaca i privatnih institucija, uključivo
i sredstva javnog priopćivanja. Nacionalno zakonodavstvo mora sadržavati
odredbe koje jamče takvu zaštitu.

PARLAMENTARNA SKUPŠTINA SAVJETA EUROPE

Trideseto redovno zasjedanje

PREPORUKA 834(1978)\*

u svezi opasnosti koje prijete slobodi tiska i televizije

Skupština,

1. Podsjećajući na svoju Preporuku 747 (1975), u svezi koncentracija
u tisku;

(\*)Član 10. Europske konvencije o ljudskim pravima:

1 Svi imaju pravo na slobodu izražavanja .To pravo podrazumijeva slobodu
mišljenja i slobodu prikupljanja ili priopćivanja inforamcija ili
ideja, bez miješanja javnih vlasti i bez obzira na granice. Ovaj član
ne onemogućava države da stave poduzeća radio-difuzije, kinematografe
ili televizije pod režim dozvola za rad.

2. Korištenje tih sloboda sadrži obveze i odgovornosti i moža se potčiniti
nekim formalnostima, uvjetima, ograničenjima ili sankcijama, u skladu
sa zakonom, što predstavlja, u demokratskom društvu, potrebne mjere za
nacionalnu sigurnost, teritorijalni integritet ili javnu sigurnost, javni
red i sprečavanje zločina, zaštitu zdravlja i čudorednosti,
zaštitu ugleda ili prava drugoga, kako bi se spriječilo širenje
povjerljivih inforamcija ili jamčio autoritet i nepristranost sudskih
vlasti".

\* Član 8 Europske konvencije o ljudskim pravima

1. Svi imaju pravo na zaštitu privatnog i obiteljskog života, svoga
doma i svoje prepiske.

2. Javna vlast se ne može miješati u korištenje toga prava osim u onim
slučajevima koje predviđa zakon i koji predstavljaju, u demokratskom
društvu, mjeru zaštite potrebne nacionalnoj sigurnosti, javnoj sigurnosti,
gospodarskoj dobrobiti zemlje, odbrani reda i sprečavanju krivičnih
prekršaja, zaštiti zdravlja i čudorednosti ili zaštiti prava i sloboda
drugoga".

\* Rasprava na Skupštini. 27. i 28 travnja 1978. (na 7 i 8. zasjedanju
- v. Doc. 4090, izvještaj komisije za politička pitanja).

Tekst usvojen na Skupštini, 28 travnja 1978. (8. zasjedanje).

2.Potvrđujući svoje uvjerenje da su sloboda tiska i televizije
temelji slobode izražavanja i neophodni uvjeti svakog demokratskog političkog
sistema i da, prema tome, Savjet Europe mora doprinijeti očuvanju
te slobode;

3.Smatrajući da problemi monopola, vladina uplitanja i zloupotreba
vlasti poslodavaca ili sindikata otvaraju tako teška pitanja za obranu
slobode sredstava javnog priopćavanja da postoji opravdanje za poticanje
europskih vlada i parlamenata da prouče i sprovedu politike zacrtane
tako da jamče novinstvu i televiziji maksimum slobode u komentiranju
događaja;

4.Uzimajući u obzir hitnu potrebu prilagođavanja zakonodavstva
javnim sredstvima priopćivanja,posebice kad je riječ o telekomunikacijama
putem satelita;

5.Uočivši da koncentracije u novinstvu i monopoli umanjuju broj
listova i izdavačkih grupa i,time,posebno u vrijeme sadašnjeg nepovoljnog
gospodarskog stanja,umanjuju pluralitet izražavanja;

6 .Ustvrđujući da vladina uplitanja (za razliku od intervencija
države koje su usmjerene očuvanju i unapređenju slobode informiranja
u demokratskom društvu) dovode do neravnopravnog polužaja medija opozicije
i ruše objektivnost informacije;

7. Smatrajući da, u jednom sistemu slobodnog poduzetništva, treba
naći ravnotežu koja će zadovoljiti interese i sindikata i poslodavca,
kada se radi o uvođenju novih tehnologija koje smanjuju broj zaposlenih
radnika u tiskari;

8. Smatrajući da bi sindikati novinara, čiji je osnovni
zadatak da štite profesionalne interese svojih članova ; morali
izvršavati svoje funkcije vodeći računa ,u prvom redu, o očuvanju
slobode individualnog izražavanja novinara;

9. Naglašavajući moguć utjecaj oglasivača i propagandista
na slobodu izražavanja, i posebno, na sadržaj članaka u novinama
i emisijama;

10. Izražavajući svoje zadovoljstvo što je, u okviru međuvladinog
programa Savjeta Europe, formiran Komitet eksperata koji bi se bavio pitanjima
sredstava javnog priopćavanja;

11.Svjesna, međutim, različitosti stanja u pojedinim zemljama
u oblasti masovnih medija pa, prema tome i teškoća oko izrade općih
pravnih instrumenata na europskoj razini;

12. Preporuča usvajanje nacionalnih propisa koji ograničavaju
monopole i koncentracije u novinstvu, prihvaćajući da slobodu
tiska ne mogu jamčiti samo pravila slobodnog poduzetništva, javnost
vlasništva i poslovanja novina;

13. Prihvaća da bi mogle biti potrebne mjere javne materijalne
pomoći novinstvu u cilju osiguranja financijske izvodljivosti, preživljavanja
onih najslabijih, i da u tom pogledu, ne dirajući u zaknodavstva
nekih zemalja članica Savjeta Europe svaki oblik selektivne pomoći
mora biti dodijeljen samo od nekog nezavisnog tijela;

14. Smatra da bi trebalo podržavati pluralistički pristup elektronskoj
difuziji informacija otvarajući veći broj nezavisnih kanala
čime bi se razbijali monopoli;

15. Izražva uvjerenje da nezavisnost programa i upravljanja dražvnom
televizijom može biti ojačana stvaranjem specijaliziranih parlamentarnih
komisija i savjetodavnih organa u kojima će biti zastupljeni predstavnici
različitih socijalnih grupa, poput organizacija poslodavaca i sindikata,
udr-uženja televizijskih gledalaca, intelektualnih institucija, autora,
umjetnika, glumaca i potrošača;

16.Traži usvajanje, tamo gdje nedostaju, nacionalnih propisa kojima
se uređuje satelitska i kabelska emitiranja, kao i emisije lokalnih
radio i televizijskih stanica;

l7. Smatra da bi statuti o položaju osoblja redakcija u sredstvima javnog
priopćivanja,bilo tisku ili audiovizualnim medijima, izrađeni
na nacionalnoj razini a na osnovi smjernica Savjeta Europe, mogli u većoj
mjeri jamčiti slobodu izražavanja i informiranja, posebno u odnosu
na pokušaje vlasnika ili sindikata da novinarima ograniče slobodu
komentiranja.

18. Preporučuje Komitetu ministara:

a) da pozove Komitet eksperata za sredstva javnog priopćivanja
da prouči gore navedene prijedloge, a u cilju njihova daljnjeg proučavanja
u okviru svojeg programa;

b) da redovito izvještava Skupštinu o napredovanju i postignutim rezultatima
spomenutog Komiteta eksperata;

c) da dok se ne utvrdi statut o sredstvima javnog priopćivanja,
pozove one vlade koje ih kontroliraju da poduzmu sve potrebne mjere kako
bi bila pristupačna, pod pravednim i ravnopravnim uvjetima, svim
političkim, društvenim i kulturnim snagama.

PREPORUKA Br.R(81)19 KOMITETA MINISTARA - DRŽAVAMA ČLANICAMA
O PRISTUPU INFORMACIJAMA U POSJEDU JAVNE VLASTI \*

(usvojena od Komiteta Ministara, 25. studenoga 1981, u vrijeme 340-tog
zasjedanja delegata ministara) Komitet ministara, prema članu 15b.
Statuta Savjeta Europe,

Imajući u vidu da je cilj Savjeta Europe ostvarenje tješnje veze
između svojih članova;

Uzimajući u obzir Preporuku 854. Skupštine vezanu za pristup javnosti
vladinim dokumentima i slobodi informiranja;

Obzirom na važnost što ga za javnost, u jednom demokratskom društvu,
ima odgovarajuća informacija o javnom životu,

Smatrajući da pristup javnosti informacijama može ujačati
povjerenje javnosti u vlast;

Smatrajući da se, prema tome, mora usmjeriti maksimalan napor
u pravcu osiguranja najšireg mogućeg pristupa javnosti onim informacijama
što ih drže javne vlasti;

Preporuča vladama zemalja članica Savjeta Europe da u
svoje zakonodavstvo i njegovu praksu ugrade ona načela koja se daju
u aneksu ove preporuke.

ANEKS PREPORUCI Br. R (81) 19

Načela koja slijede odnose se na fizička i pravna lica.
Kod primjene tih načela, trebalo bi voditi računa o zahtjevima
jedne dobre i učinkovite uprave. Ukoliko ti zahtjevi uvjetuju potrebu
preinake ili isključenje jednog ili nekoliko načela, u posebnim
slučajevima ili u specifičnim područjima javne vlasti,
trebalo bi, ipak, nastojati da bude zajamčen najbolji mogući
pristup informacijama.

\*Prilikom usvajanja Preporuke br. R (81) 19 i primjene člana
102 Unutrašnjeg poslovnika sastanaka delegata ministara, delegati Italije
i Luxembourga su zadržali pravo svojih vlada da se suglase ili ne.

I.

Svako lice, pod jurisdikcijom jedne od država članica, ima pravo,
na svoj zahtjev, dobiti podatke što ih drže javne vlasti, osim zakonodavnih
organa i sudske vlasti.

II.

Moraju se predvidjeti djelatna i odgovarajuća sredstva kako bi
se osigurao pristup informacijama.

III.

Pristup informaciji se ne može odbiti uz obrazloženje da tražilac nema
posebnog interesa u tom predmetu.

IV.

Pristup informaciji treba osigurati na jednakopravnim osnovama.

V.

Primjena prethodnih načela može se podrediti samo onim ograničenjima,
koja su nužna u jednom demokratskom društvu za zaštitu legitimnih javnih
interesa (kao što su državna sigurnost, javna sigurnost, javni red, gospodarska
dobrobit zemlje, sprečavanje zločina, sprečavanje
širenja povjerljivih informacija) i za zaštitu privatnosti i drugih legitimnih
privatnih interesa, uzimajući u obzir posebni interes pojedinca za
one informacije što ih posjeduje javna vlast a tiču se njega osobno.

VI.

Za svaku traženu informaciju mora se donijeti odluka u razumnom roku.

VII.

Javna vlast koja odbije pristup informaciji, mora dati razloge na kojima
zasniva to odbijanje, pod uvjetima predviđenim zakonom ili praksom.

VIII.

Na svako odbijanje zahtjeva za informacijom mora biti omogućeno
ulaganje žalbe.

DEKLARACIJA O SLOBODI IZRAŽAVANJA I INFORMIRANJA (usvojena na 70. zasjedanju
Komiteta ministara, 29. travnja 1982)

Države članice Savjeta Europe,

1. Smatrajući da nečela stvarne demokracije, poštivanje
općih prava i poštivanje ljudskih prava predstavljaju osnovicu njihove
suradnje i da je sloboda izražavanja i informiranja ključni čimbenik
tih načela;

2. Smatrajući da je ta sloboda obznanjena u nacionalnim ustavima
i međunarodnim aktima, posebno u članu 19. Svjetske deklaracije
o ljudskim pravima i u članu 10. Europske konvencije o ljudskim
pravima;

3 .Podsjećajući da su time poduzete mjere kojima će
se kolektivno jamčiti sloboda izražavanja i informiranja, zadužujući
tijela predviđena Konvencijom da kontroliraju njihovu primjenu;

4. Smatrajući slobodu izražavanja i informiranja potrebnom za
društveni, gospodarski, kulturni i politički razvoj svakog ljudskog
bića, te da predstavlja preduvjet za skladan napredak društvenih
i kulturnih grupacija, nacija i međunarodne zajednice;

5. Uvjerenje da stalni razvoj tehnologije u području informacija
i komunikacija treba biti, bez obzira na granice, u službi unapređenja
prava na izricanje, istraživanje,

primjene i priopćavanje informacije i ideja, ma koji bio njihov
izvor;

6. Uvjerene da je zadaća država da brinu kako se ne bi kršila
sloboda izražavanja i informiranja i da bi morale usvojiti onu politiku
koja može, u mjeri mogućeg, pogodovati raznovrsnosti sredstava priopćivanja
i pluralitetu izvora informacija, omogućujući tako, pluralitet
ideja i mišljenja;

7. Ustvrđujući da su, pored zakorkodavnih mjera predviđenih
stavkom 2 .člana 10. Europske konvencije o ljudskim pravima, dobrovoljno
uspostavljeni deontološki kodeksi i da njih primjenjuju profesionalne organizacije
na području sredstava javnog priopćavanja;

8. Svjesne da slobodan protok i opće širenje informacija svakojake
prirode, preko granica, predstavlja značajan čimbenik u međunarodnom
razumijevanju,zbližavanju naroda i međusobnom obogaćivanju njihovih
kultura,

I. Podsjećaju na svoju čvrstu vezanost za načelo
slobode izražavanja i informiranja kao temeljnog elementa svakog demokratskog
i pluralističkog društva;

II. Izjavljuju da na području informiranja i sredstava javnog
priopćivanja slijede slijedeće ciljeve:

a) očuvanje prava svake osobe, bez obzira na granice, na izražavanje,
prikupljanje i primanje informacija i ideja, ma koji bio njihov izvor,
i njihovo širenje u skladu s uvjetima predviđenih u članu 10.
Europske konvencije o ljudskim pravima;

b) odsustvo cenzure, ili svake svojevoljne kontrole ili prinude, prema
učesnicima u procesu priopćavanja, sadržaja komunikacije ili
prijenosa i emitiranja informacije;

c) vođenje otvorene politike informiranja u javnom sektoru, uključujući
pristup informaciji, koja će svakom pojedincu povećati sposobnost
razumijevanja i slobodno raspravljanja o političkim, društvenim,
gospodarstvenim i kulturnim pitanjima;

d) postojanje velikog broja nezavisnih i samostalnih sredstava priopćavanja,
čime je moguće odraziti raznovrsnost ideja i mišijenja;

e) uspostavljanje nacionalnih i međunarodnih olakšica za prijenos
i širenje informacija i ideja, kao i pristup tim olakšicama pod primjerenim
uvjetima;

f) jačanje međunarodne suradnje i pumoći, putem javnih
i privatnih kanala, kako bi se pospješio slobodan protok informacija i
poboljšale infrastrukture i mjerodavnosti u području komunikacija;

III. Odlučuju pojačati svoju suradnju da bi:

a) odbranile pravo svake osobe da koristi slobodu izražavanja i informiranja;

b) unaprijedile, putem odgoja i obrazovanja, stvarno korištenje slobode
izražavanja i informiranja;

c) pogodovale slobodnom protoku informacija, doprinoseći tako
međunarodnom razumijevanju, boljem poznavanju uvjerenja i tradicija,
poštivanju raznovrsnosti mišljenja i međusobno obogaćivanje kultura;

d) objedinile svoja iskustva i znanja u području sredstava javnog
priopćivanja;

e) djelovale tako da nove usluge i tehnike informiranja i priopćivanja,
kada su one raspoložive, budu stvarno korištene za proširenje prostora
slobode izražavanja i informiranja

---

[![](../../TipkaPočStr.GIF)](http://www.nn.hr/Narodne.htm)
[![](../../TSluzGl.GIF)](http://www.nn.hr/Glasilo/index.htm)
[![](../../TPretra.GIF)](http://www.nn.hr/search/iaquery.exe)
![](../../TElPosta.GIF)

Ostalo, NN 7/1991-167