## Odluka Ustavnog suda Republike Hrvatske broj: U-IIIA-1738/2004 od 26. listopada 2005.

### NN 134/2005 (11.11.2005.), Odluka Ustavnog suda Republike Hrvatske broj: U-IIIA-1738/2004 od 26. listopada 2005.

# USTAVNI SUD REPUBLIKE HRVATSKE

**2507**

Ustavni sud Republike Hrvatske, u Drugom vijeću
za odlučivanje o ustavnim tužbama, u sastavu sudac Jasna Omejec,
predsjednik Vijeća te suci Marijan Hranjski, Mario
Kos, Ivan Mrkonjić, Emilija Rajić
i Vice Vukojević, članovi
Vijeća, u postupku pokrenutom ustavnom tužbom D. T. iz Z., na sjednici održanoj
26. listopada 2005. godine, jednoglasno je donio

## ODLUKU

I. Ustavna tužba se usvaja.

II. Općinski sud u Zadru dužan je donijeti
presudu u predmetu koji se vodi pred tim sudom pod brojem: P-3174/04 (ranije
broj: P-35/92) u najkraćem mogućem roku, ali ne duljem od šest mjeseci,
računajući od prvog idućeg dana nakon dana objave ove odluke u »Narodnim
novinama«.

III. Na temelju članka 63. stavka 3. Ustavnog
zakona o Ustavnom sudu Republike Hrvatske (»Narodne novine«, broj 99/99.,
29/02. i 49/02. – pročišćeni tekst), podnositeljici ustavne tužbe, D. T. iz Z.,
V. M. 1/a, određuje se primjerena naknada zbog povrede ustavnog prava iz članka
29. stavka 1. Ustava Republike Hrvatske (»Narodne novine«, broj 41/01. –
pročišćeni tekst), u iznosu od 8.000,00 kn.

IV. Naknada iz točke III. izreke ove odluke bit
će isplaćena iz državnog proračuna u roku od tri mjeseca od dana podnošenja
zahtjeva podnositeljice Ministarstvu financija Republike Hrvatske za njezinu
isplatu.

V. Ova odluka objavit će se u »Narodnim
novinama«.

```
Obrazloženje
```

```

```

1. Podnositeljica ustavne tužbe podnijela je
dana 10. svibnja 2004. godine ustavnu tužbu temeljem odredbe članka 63.
Ustavnog zakona o Ustavnom sudu Republike Hrvatske (»Narodne novine«, broj
99/99., 29/02. i 42/02. – pročišćeni tekst, u daljnjem tekstu: Ustavni zakon),
u postupku koji se vodi kod Općinskog suda u Zadru poslovni broj: P-3174/04,
radi utvrđenja i isplate.

Zbog nedonošenja
sudske odluke u razumnom roku, podnositeljica nalazi povrijeđenim ustavno pravo
iz članka 29. stavka 1. Ustava Republike Hrvatske.

U ustavnoj tužbi podnositeljica navodi
kronologiju događanja u konkretnom parničnom postupku te predlaže da Ustavni
sud usvoji ustavnu tužbu, odredi Općinskom sudu u Zadru primjeren rok za
donošenje presude u predmetu koji se vodi pred tim sudom pod poslovnim brojem:
P-3174/04 te da podnositeljici odredi primjerenu naknadu zbog povrede njezinog
ustavnog prava, koju su nadležni sudovi učinili kad o pravima i obvezama
podnositeljice nisu odlučili u razumnom roku.

ČINJENICE VAŽNE ZA
USTAVNOSUDSKI POSTUPAK

2. Ustavni sud je u postupku pokrenutom ustavnom
tužbom podnositeljice, primjenom članka 63. Ustavnog zakona, utvrdio sljedeće
činjenice koje su pravno relevantne za odlučivanje o povredi ustavnog prava
podnositeljice, zajamčenog člankom 29. stavkom 1. Ustava:

– tužbom podnositeljice od 22. siječnja 1992.
godine pokrenut je parnični postupak pred Općinskim sudom u Zadru pod brojem
P-35/92 protiv tuženika, Zavoda za platni promet – Podružnica Zadar, radi
utvrđenja i isplate;

– od pokretanja postupka pa do donošenja
prvostupanjske odluke broj: P-35/92 od 10. studenoga 1999. godine,
prvostupanjski sud održao je 6 ročišta za glavnu raspravu te saslušao podnositeljicu
kao stranku u postupku;

– protiv prvostupanjske odluke od 10. studenoga
1999. godine, kojom je odbijen tužbeni zahtjev podnositeljice, podnositeljica
je izjavila žalbu u povodu koje je Županijski sud u Zadru odlukom broj: Gž-175/00 od 15. studenoga 2000. godine prvostupanjsku
odluku ukinuo i predmet vratio na ponovni postupak;

– u ponovnom postupku sud je ukupno održao
dvanaest ročišta za glavnu raspravu te izveo dokaz saslušanjem svjedoka. Glavna
rasprava je zaključena dana 6. lipnja 2003. godine te je sud odlukom ponovno
odbio zahtjev podnositeljice kao u cijelosti neosnovan, protiv koje je
podnositeljica izjavila žalbu.

– odlukom broj: Gž-1623/03
od 22. siječnja 2004. godine nadležni viši sud je prvostupanjsku odluku ukinuo
i predmet vratio na ponovni postupak;

– u ponovnom postupku prvostupanjski sud održao
je dva ročišta za glavnu raspravu te istu zaključio 8. lipnja 2004. godine.
Protiv odluke suda broj: P-297/04 od 23. travnja 2004. godine podnositeljica je
izjavila žalbu;

– nadležni viši sud je odlukom broj: Gž-868/04 od 29. rujna 2004. godine prvostupanjsku odluku
opetovano ukinuo i predmet vratio na ponovni postupak, koji se vodi pod brojem:
P-3174/04.

OČITOVANJE ŽUPANIJSKOG I
OPĆINSKOG SUDAU ZADRU

3. Na temelju članka 69. stavka 2. Ustavnog
zakona, Ustavni sud je dopisom od 6. rujna 2004. godine zatražio od Županijskog
suda u Zadru, a dopisom od 20. listopada 2004. godine od Općinskog suda u Zadru
da se izjasne o navodima ustavne tužbe. Na upit Suda, nadležni sudovi su ovom
Sudu dostavili izvješća, a Općinski sud u Zadru i presliku parničnog spisa.

U svojim izvješćima sudovi ukratko navode slijed
događaja i poduzetih radnji u ovoj pravnoj stvari.

PRAVO VAŽNO ZA
USTAVNOSUDSKI POSTUPAK

4. Odredbom članka 29. stavka 1. Ustava Republike
Hrvatske propisano je sljedeće:

»Svatko ima pravo da zakonom ustanovljeni
neovisni i nepristrani sud (...) u razumnom roku odluči o njegovim pravima i
obvezama (...).«

Odredbom članka 63. stavka 1. Ustavnog zakona
propisano je sljedeće:

»(1) Ustavni sud će pokrenuti postupak po
ustavnoj tužbi i prije no što je iscrpljen pravni put, u slučaju kad o pravima
i obvezama stranke (...) nije u razumnom roku odlučio sud (...).

(2) U odluci kojom usvaja ustavnu tužbu zbog nedonošenja akta u razumnom roku iz stavka 1. ovoga članka,
Ustavni sud će nadležnom sudu odrediti rok za donošenje akta kojim će taj sud
meritorno odlučiti o pravima i obvezama (...) podnositelja. Rok za donošenje
akta počinje teći idućeg dana od dana objave odluke Ustavnog suda u »Narodnim
novinama«.

(3) U odluci iz stavka 2. ovoga članka Ustavni
sud će odrediti primjerenu naknadu koja pripada podnositelju zbog povrede
njegova ustavnog prava koju je sud učinio kada o pravima i obvezama
podnositelja (...) nije odlučio u razumnom roku. Naknada se isplaćuje iz
državnog proračuna u roku od tri mjeseca od dana podnošenja zahtjeva stranke za
njezinu isplatu.«.

Ukazuje se da se u konkretnoj pravnoj stvari
radi o radnom sporu za koji je odredbom članka 434. Zakona o parničnom postupku
(»Narodne novine«, broj 53/91., 91/92. i 112/99., 88/01. i 117/03.) propisano
da će sud u postupku u parnicama iz radnih odnosa uvijek obraćati osobitu
pažnju na potrebu hitnog rješavanja radnih sporova.

Ustavna tužba je osnovana.

5. Povredu ustavnog prava na donošenje sudske
odluke u razumnom roku Ustavni sud razmatra u svjetlu osobitih okolnosti svakog
pojedinog slučaja.

Razmatranjem razloga ustavne tužbe
podnositeljice i preslike predmetnog spisa Općinskog suda u Zadru, Ustavni sud
utvrdio je da su se u konkretnom slučaju ostvarile pretpostavke za njegovo
postupanje u smislu odredbe članka 63. Ustavnog zakona.

Svoju odluku Ustavni sud obrazlaže sljedećim
utvrđenjima:

5.1. DULJINA SUDSKOG
POSTUPKA

Predmetni parnični postupak započeo je 22. siječnja
1992. godine podnošenjem tužbe Općinskom sudu u Zadru.

Zakon o potvrđivanju Konvencije za zaštitu
ljudskih prava i temeljnih sloboda i Protokola broj: 1, 4, 6, 7 i 11, 12 i 13
uz Konvenciju za zaštitu ljudskih prava i temeljnih sloboda (»Narodne novine« –
Međunarodni ugovori, broj 18/97., 6/99. – pročišćeni tekst, 8/99. – ispravak i
14/02., u daljnjem tekstu: Zakon o potvrđivanju Konvencije) u Republici
Hrvatskoj stupio je na snagu dana 5. studenoga 1997. godine.

Od dana stupanja na snagu Zakona o potvrđivanju
Konvencije, odredbe Konvencije za zaštitu ljudskih prava i temeljnih sloboda
Vijeća Europe (u daljnjem tekstu: Europska konvencija) čine, temeljem članka
134. Ustava Republike Hrvatske (»Narodne novine«, broj 56/90.), dio unutarnjeg
pravnog poretka Republike Hrvatske. Dio unutarnjeg pravnog poretka Republike
Hrvatske od tog dana čini i odredba članka 6. stavka 1. Europske konvencije pod
nazivom “Pravo na pošteno suđenje” koja, između ostalog, propisuje:

»Radi utvrđivanja svojih prava i obveza građanske
naravi (...) svatko ima pravo da zakonom ustanovljeni neovisni i nepristrani
sud (...) u razumnom roku ispita njegov slučaj.«.

Sukladno navedenom, konvencijsko pravo na
donošenje sudske odluke u razumnom roku čini dio unutarnjeg pravnog poretka Republike
Hrvatske od dana stupanja na snagu Zakona o potvrđivanju Konvencije (5.
studenoga 1997. godine). S druge strane, pravo na donošenje sudske odluke u
razumnom roku utvrđeno je ustavnim pravom u Republici Hrvatskoj 9. studenoga
2000. izmjenama članka 29. stavka 1. Ustava Republike Hrvatske (»Narodne
novine«, broj 113/00.).

Iz navedenih razloga ispitivanje razumnosti
trajanja sudskih postupaka prije 5. studenoga 1997. godine, u pravilu, ne bi
moglo biti predmetom ustavnosudskih postupaka temeljenih na članku 63. Ustavnog
zakona jer u dotadašnjem pravnom poretku Republike Hrvatske takvo pravo nije
postojalo ni kao konvencijsko ni kao ustavno pravo.

Slijedom navedenog, u konkretnom slučaju,
Ustavni sud je ocijenio da se pravno relevantnim razdobljem, s aspekta povrede
prava na razumnu duljinu trajanja sudskog postupka, smatra razdoblje od 5.
studenoga 1997. godine (to jest od dana stupanja na snagu Zakona o potvrđivanju
Konvencije) do 10. svibnja 2004. godine, odnosno do dana kad je podnositelj
podnio ustavnu tužbu, što ukupno čini razdoblje od šest (6) godina, četiri (4)
mjeseca i pet (5) dana.

5.2. POSTUPANJE
NADLEŽNOG SUDA

Ustavni sud utvrdio je da je postupak u
razdoblju od 5. studenoga 1997. godine pa do donošenja odluke o tužbenom
zahtjevu podnositeljice trajao dvije (2) godine i pet (5) dana, unutar kojeg je
Općinski sud u Zadru, od radnji koje su relevantne za meritorno odlučivanje o
pravima i obvezama stranaka, održao tri ročišta za glavnu raspravu. Glavna
rasprava je zaključena na ročištu održanom 10. studenoga 1999. godine.

Nakon što je podnositeljica izjavila žalbu
protiv prvostupanjske odluke broj: P-35/92, spis je dostavljen Županijskom sudu
u Zadru na odlučivanje, gdje se pod brojem: Gž-2230/00
vodio nešto više od osam (8) mjeseci. Svojom odlukom nadležni viši sud ukinuo
je prvostupanjsku odluku i predmet vratio na ponovni postupak.

Ponovni postupak do trenutka donošenja odluke o
zahtjevu podnositeljice pred Općinskim sudom u Zadru vodio se dvije (2) godine
i deset (10) dana, s napomenom da je prvostupanjski sud, unatoč tome što je
drugostupanjsku odluku zaprimio 15. prosinca 2000. godine, prvu radnju u
ponovnom postupku poduzeo tek 6. ožujka 2002. godine (dakle nakon jedne (1)
godine, dva (2) mjeseca i šest (6) dana). U ovom postupku sud je ukupno zakazao
dvanaest ročišta za glavnu raspravu (od čega je proveo svega dva, a ostalih
deset odgodio zbog neodaziva svjedoka). Glavnu
raspravu sud je zaključio dana 6. lipnja 2003. godine te odlukom broj:
P-2230/00 ponovno u cijelosti odbio tužbeni zahtjev podnositeljice.

U povodu žalbe podnositeljice predmet je ponovno
dostavljen Županijskom sudu u Zadru, gdje se predmet pod brojem: Gž-1623/03 vodio nešto više od mjesec dana. Svojom odlukom
od 22. siječnja 2004. godine viši nadležni sud opetovano je ukinuo prvostupanjsku
odluku i predmet vratio na ponovni postupak.

Ponovni postupak vodio se nešto više od dva (2)
mjeseca, unutar kojeg razdoblja je prvostupanjski sud zakazao i održao dva
ročišta za glavnu raspravu te odluku o zahtjevu podnositeljice broj: P-297/04
objavio dana 23. travnja 2004. godine.

Protiv navedene prvostupanjske odluke
podnositeljica je dana 10. svibnja 2004. godine izjavila žalbu te se predmet
pred Županijskim sudom u Zadru pod brojem: Gž-868/04
nalazio četiri (4) mjeseca i devetnaest (19) dana, kad je isti prvostupanjsku
odluku ukinuo i predmet vratio na ponovni postupak.

Mišljenje je Ustavnog suda da je prvostupanjski
sud, iako je na raspolaganju imao procesne mogućnosti za ubrzanje postupka, u
više navrata neučinkovito zakazivao i provodio ročišta propustivši tako
utvrditi činjenice bitne za odlučivanje.

5.3. PONAŠANJE
PODNOSITELJICE USTAVNE TUŽBE(TUŽITELJICE U SUDSKOM POSTUPKU)

Podnositeljica ustavne tužbe, kao tužiteljica u
sudskom postupku, je prema utvrđenju Ustavnog suda djelomično otežala rad
prvostupanjskog suda budući da je u više navrata dopunjavala i specificirala
tužbeni zahtjev što je Sud i uzeo u obzir prilikom odmjeravanja primjerene
naknade podnosteljici zbog povrede ustavnog prava na
suđenje u razumnom roku.

5.4. SLOŽENOST SUDSKOG
PREDMETA

Prema mišljenju Ustavnog suda, u konkretnom
predmetu ne radi se o složenoj pravnoj stvari.

6. Sukladno navedenom, Ustavni sud ocjenjuje da
ukupno trajanje parničnog postupka preko trinaest godina ne udovoljava zahtjevu
suđenja u razumnom roku. To posebice imajući u vidu činjenicu da je u
konkretnom predmetu riječ o hitnom postupku, kao i značaj što ovaj postupak ima
za podnositeljicu. Nadalje, Ustavni sud uzeo je u obzir i činjenicu da je u
radu prvostupanjskog suda bilo razdoblja neaktivnosti suda, kao i neefikasnosti
prvostupanjskog suda pri utvrđivanju činjenica bitnih za odlučivanje o tužbenom
zahtjevu podnositeljice.

Slijedom navedenog, Ustavni sud utvrđuje da je
podnositeljici povrijeđeno ustavno pravo da zakonom ustanovljeni i nepristrani
sud u razumnom roku odluči o njezinim pravima ili obvezama, zajamčeno odredbom
članka 29. stavka 2. Ustavnog zakona.

7. Imajući u vidu sve navedene činjenice i
okolnosti, u smislu odredbe članka 63. stavka 2. Ustavnog zakona, donesena je
odluka kao pod točkama I. i II. izreke ove odluke.

8. Sukladno odredbi članka 63. stavka 3.
Ustavnog zakona, odlučeno je kao u točkama III. i IV. izreke ove odluke.

Visinu naknade, zbog povrede ustavnog prava na
donošenje sudske odluke u razumnom roku, Ustavni sud u pravilu određuje za
razmatrano, pravno relevantno razdoblje, uz iznimnu mogućnost uvažavanja
nerazumno dugog razdoblja potpune neaktivnosti suda i prije 5. studenoga 1997.
godine, što ovisi o osobitim okolnostima svakog pojedinog slučaja.

Pri utvrđivanju visine naknade, temeljem članka
63. stavka 3. Ustavnog zakona, Ustavni sud uzima u obzir sve okolnosti slučaja,
imajući pritom u vidu i vrstu postupka o kojemu se radi, napose s obzirom na
njegovu hitnost, ali uz istodobno uvažavanje ukupnih gospodarskih i socijalnih
prilika u Republici Hrvatskoj.

9. Odluka o objavi (točka V. izreke) temelji se
na odredbi članka 29. Ustavnog zakona.

10. Predsjednik Općinskog suda u Zadru dužan je
dostaviti Ustavnom sudu pisanu obavijest o datumima donošenja i otpreme odluke
u roku od osam (8) dana od dana njene otpreme, a najkasnije osam (8) dana od
isteka roka određenog u točki II. izreke ove odluke. Ovaj nalog temelji se na
članku 31. stavcima 4. i 5. Ustavnog zakona.

Broj: U-IIIA-1738/2004

Zagreb, 26. listopada 2005.

USTAVNI SUD REPUBLIKE HRVATSKE

Predsjednik Vijeća

**dr****. sc. Jasna Omejec**, v. r.

Odluka, NN 134/2005-2507