### NN 138/2020 (11.12.2020.), Odluka Ustavnog suda Republike Hrvatske broj: U-IIIA-2787/2019 od 20. listopada 2020.

Ustavni sud Republike Hrvatske

2679

Ustavni sud Republike Hrvatske, u sastavu Miroslav Šeparović, predsjednik, te suci Andrej Abramović, Ingrid Antičević Marinović, Mato Arlović, Snježana Bagić, Branko Brkić, Mario Jelušić, Lovorka Kušan, Josip Leko, Davorin Mlakar, Rajko Mlinarić, Goran Selanec i Miroslav Šumanović, u postupku koji je ustavnom tužbom pokrenuo Antun Džinić iz Županje, kojeg zastupa Dražen Štivić, odvjetnik u Županji, na sjednici održanoj 20. listopada 2020. donio je

ODLUKU

I. Ustavna tužba se usvaja.

II. Županijski sud u Vukovaru dužan je, u najkraćem mogućem roku, ali ne duljem od jednog (1) mjeseca, računajući od prvog idućeg dana nakon objave ove odluke u »Narodnim novinama«, dostaviti Vrhovnom sudu Republike Hrvatske žalbe podnesene protiv rješenja Županijskog suda u Vukovaru broj: K-41/2011-433 od 15. veljače 2018. i broj: K-41/2011-453 od 13. studenoga 2018.

III. Na temelju članka 63. stavka 3. Ustavnog zakona o Ustavnom sudu Republike Hrvatske (»Narodne novine« broj 99/99., 29/02. i 49/02. – pročišćeni tekst), podnositelju ustavne tužbe Antunu Džiniću iz Županje, J. J. Strossmayera 171, određuje se primjerena naknada zbog povrede prava na suđenje u razumnom roku, zajamčenog člankom 29. stavkom 1. Ustava Republike Hrvatske (»Narodne novine« broj 56/90., 135/97., 113/00., 28/01., 76/10. i 5/14.) u iznosu od 17.100,00 kuna.

IV. Naknada iz točke III. izreke ove odluke bit će isplaćena iz državnog proračuna u roku od tri (3) mjeseca od dana podnošenja zahtjeva podnositelja Ministarstvu pravosuđa i uprave Republike Hrvatske za njezinu isplatu.

V. Ova odluka objavit će se u »Narodnim novinama«.

Obrazloženje

I. POSTUPAK PRED USTAVNIM SUDOM

1. Antun Džinić iz Županje (u daljnjem tekstu: podnositelj), kojeg u postupku pred Ustavnim sudom zastupa Dražen Štivić, odvjetnik u Županji, na temelju članka 63. Ustavnog zakona o Ustavnom sudu Republike Hrvatske (»Narodne novine« broj 99/99., 29/02. i 49/02. – pročišćeni tekst; u daljnjem tekstu: Ustavni zakon), podnio je 24. lipnja 2019. Ustavnom sudu ustavnu tužbu radi zaštite prava na suđenje u razumnom roku zajamčenog člankom 29. stavkom 1. Ustava, povrijeđenog nerazumno dugim trajanjem sudskog postupka koji se pred Županijskim sudom u Vukovaru vodi pod brojem K-41/11 radi ukidanja privremene mjere osiguranja zabranom otuđenja i opterećenja podnositeljevih nekretnina i radi naknade troškova kaznenog postupka.

2. Za potrebe ustavnosudskog postupka pribavljen je spisa predmeta Županijskog suda u Vukovaru broj: K-41/11 (ranije broj: K-18/02 i K-71/00).

II. PREGLED RADNJI U POSTUPCIMA

1) Kazneni postupak protiv podnositelja

a) Istraga te određivanje i prestanak trajanja mjere pritvora protiv podnositelja

3. Pred Županijskim sudom u Vukovaru (u daljnjem tekstu: prvostupanjski sud) protiv podnositelja i još troje okrivljenika pokrenut je kazneni postupak rješenjem istražnog suca tog suda broj: Kio-71/00 od 21. kolovoza 2000., kojim je određeno da će se provesti istraga zbog postojanja osnovane sumnje da su počinili više kaznenih djela zlouporabe ovlasti u gospodarskom poslovanju, krivotvorenja službene isprave i zlouporabe položaja i ovlasti propisanih člancima 292., 312. i 337. Kaznenog zakona (»Narodne novine« broj 110/97., 27/98. – ispravak, 50/00. – odluka USRH broj: U-I-241/2000, 129/00., 84/05. – ispravak, 51/01., 111/03., 190/03. – odluka USRH broj: U-I-2566/2003 i dr. 105/04., 71/06., 110/07., 152/08., 57/11., 77/11. – odluka USRH broj: U-I-1162/2008, 125/11. – članak 381. stavak 1. točka 1. Kaznenog zakona i 143/12. – članak 36. alineja 1. Zakona o pravnim posljedicama osude, kaznenoj evidenciji i rehabilitaciji; u daljnjem tekstu: KZ:110/97-143/12), i istodobno je protiv podnositelja određena mjera pritvora – koja je počela 31. kolovoza 2000. – kada je podnositelj lišen slobode.

Rješenjem izvanraspravnog vijeća prvostupanjskog suda odbijene su žalbe podnositelja podnesene protiv rješenja o provođenju istrage i određivanju mjere pritvora.

Mjera pritvora protiv podnositelja ukinuta je rješenjem istražnog suca prvostupanjskog suda broj: Kio-71/00-46 od 13. rujna 2000.

Tijekom istrage podnositelj je imao branitelja po vlastitom izboru.

b) Optužnica protiv podnositelja i ostalih okrivljenika i njezine izmjene

4. Nakon dovršetka istrage Županijsko državno odvjetništvo u Vukovaru (u daljnjem tekstu: ŽDO u Vukovaru) podnijelo je 10. svibnja 2002. prvostupanjskom sudu optužnicu broj: DO-K-47/99 kojom je podnositelju i još trojici okrivljenika (u daljnjem tekstu: optuženici) stavilo na teret počinjenje više kaznenih djela zlouporabe ovlasti u gospodarskom poslovanju, krivotvorenja službene isprave i zlouporabe položaja i ovlasti propisanih člancima 292., 312. i 337. KZ-a:110/97-143/12.

Prigovori svih optuženika protiv navedene optužnice odbijeni su rješenjem prvostupanjskog suda broj: Kv-78/02 od 31. svibnja 2002. Poseban prigovor 1. optuženika protiv optužnice odbijen je rješenjem prvostupanjskog suda broj: Kv-80/02 od 5. lipnja 2002.

5. ŽDO u Vukovaru izmijenio je 7. travnja 2005. zakonski opis kaznenih djela stavljenih optužnicom na teret optuženika, a 29. svibnja 2007. izmijenio je činjenični i zakonski opis kaznenih djela stavljenih na teret optuženicima i ujedno je djelomično odustao od kaznenog progona protiv svih optuženika.

Rješenjima prvostupanjskog suda broj: K-18/02-162 od 1. lipnja 2007., broj: K-18/02-194 od 5. lipnja 2007. i broj: K-18/02-222 od 26. listopada 2007., u skladu s navedenim odustajanjem ŽDO-a u Vukovaru i odustajanjem od kaznenog progona na ročištu održanom 26. listopada 2007., djelomično je obustavljen kazneni postupak protiv svih optuženika.

Tijekom postupka nakon podizanja optužnice, a do njezine potvrde, podnositelj je imao branitelja po vlastitom izboru.

c) Glavna rasprava i donesene presude

6. Nakon započinjanja glavne rasprave 7. travnja 2005. pred prvostupanjskim sudom održano je sljedećih jedanaest ročišta: 6. svibnja 2005., 17. lipnja 2005., 28. rujna 2006., 16. studenoga 2006., 11. siječnja 2007., 1. ožujka 2007., 27. travnja 2007., 15. lipnja 2007., 13. srpnja 2007., 26. listopada 2007. i 7. travnja 2008., kada je donesena i objavljena presuda broj: K-18/02, kojom su podnositelj i još jedan optuženik proglašeni krivima za počinjenje kaznenih djela zlouporabe položaja i ovlasti propisanih člankom 337. KZ-a:110/97-143/12 i izrečena im je svakome kazna zatvora od tri (3) godine i šest (6) mjeseci.

7. Rješenjem Vrhovnog suda Republike Hrvatske broj: I Kž 1014/08-6 od 18. listopada 2011. prihvaćene su žalbe ŽDO-a u Vukovaru i podnositelja te je ukinuta gore navedena presuda.

8. Potom je tijekom ponovljene glavne rasprave pred prvostupanjskim sudom održano sljedećih deset ročišta: 28. veljače 2012., 28. ožujka 2012., 15. svibnja 2012., 28. lipnja 2012., 24. kolovoza 2012., 27. veljače 2014., 3. travnja 2014., 13. svibnja 2014., 5. lipnja 2014., 8. srpnja 2014. i 11. srpnja 2014., na kojem je donesena i objavljena presuda broj: K-41/11, kojom je podnositelj proglašen krivim za počinjenje kaznenih djela zlouporabe ovlasti u gospodarskom poslovanju, propisano člankom 246. Kaznenog zakona (»Narodne novine« broj 125/11. i 144/12.), i izrečena mu je kazna zatvora od dvije (2) godine, dok je u preostalom dijelu oslobođen optužbe te je, na temelju članka 123. stavka 1. Zakona o kaznenom postupku (»Narodne novine« broj 110/97., 27/98. – ispravak, 58/99., 112/99., 58/02., 143/02. – ispravak, 178/04. – članak 82. Zakona o međunarodnoj pravnoj pomoći u kaznenim stvarima, 115/06., 152/08. – članci 573. i 574. Zakona o kaznenom postupku, 76/09. – članak 117. Zakona o izmjenama i dopunama Zakona o kaznenom postupku i 80/11. – članak 50. Zakona o izmjenama i dopunama Zakona o kaznenom postupku; u daljnjem tekstu: ZKP:110/97-80/11), određeno da u tom dijelu troškovi kaznenog postupka padaju na teret državnog proračuna.

Navedena presuda ispravljena je rješenjem prvostupanjskog suda broj: K-41/11-362 od 20. listopada 2014.

9. Presudom Vrhovnog suda broj: I Kž 680/14-6 od 16. ožujka 2016. odbijene su žalbe podnositelja i ŽDO-a u Vukovaru podnesene protiv presude prvostupanjskog suda broj: K-41/11 od 11. srpnja 2014.

Presuda Vrhovnog suda uručena je podnositelju i njegovu branitelju 31. svibnja 2016. – što je razvidno iz dostavnica priloženih spisu predmeta.

Tijekom glavne rasprave podnositelj je imao branitelja po vlastitom izboru.

d) Obnova kaznenog postupka

10. Rješenjem prvostupanjskog suda broj: Kv I-38/16-7 od 20. prosinca 2016. odbijen je podnositeljev zahtjev podnesen 22. kolovoza 2016. za obnovu kaznenog postupka na temelju presude Europskog suda za ljudska prava (u daljnjem tekstu: ESLJP) donesene 17. svibnja 2016. u predmetu Džinić protiv Hrvatske (vidi točku 17. obrazloženja ove odluke).

Podnositeljeva žalba podnesena protiv navedenog rješenja odbijena je rješenjem Vrhovnog suda broj: I Kž 40/17-4 od 23. veljače 2017.

Odlukom Ustavnog suda broj: U-III-1816/2017 od 11. srpnja 2017. (»Narodne novine« broj 98/17.) odbijena je podnositeljeva ustavna tužba podnesena u povodu gore navedenog rješenja Vrhovnog suda.

11. Presudom prvostupanjskog suda broj: Kv I-32/16-9 od 20. prosinca 2016. prihvaćen je podnositeljev zahtjev podnesen 12. kolovoza 2016. za (tzv. »nepravu«) obnovu kaznenog postupka, te je podnositelju za kaznena djela za koja je presudom istog suda broj: K-41/11 od 11. srpnja 2014. proglašen krivim, izrečena kazna zatvora od jedne (1) godine i deset (10) mjeseci.

Presudom Vrhovnog suda broj: I Kž 39/17-5 od 23. veljače 2017. odbijene su žalbe podnositelja i ŽDO-a u Vukovaru i potvrđena je gore navedena presuda.

12. Presudom prvostupanjskog suda broj: Kv I-33/17-8 od 6. listopada 2017. prihvaćen je novi podnositeljev zahtjev podnesen 28. rujna 2017. za (tzv. »nepravu«) obnovu kaznenog postupka, te je podnositelju za kaznena djela za koja je presudom istog suda broj: K-41/11 od 11. srpnja 2014. proglašen krivim, izrečena kazna zatvora od jedne (1) godine i osam (8) mjeseci.

2) Postupak donošenja i ukidanja privremene mjere radi osiguranja oduzimanja imovinske koristi

a) Određivanje privremene mjere osiguranja

13. Tijekom ponovljene glavne rasprave (vidi točku 8. obrazloženja ove odluke), rješenjem prvostupanjskog suda broj: K-41/11-280 od 27. lipnja 2012. (u daljnjem tekstu: prvo rješenje o privremenoj mjeri), radi osiguranja oduzimanja imovinske koristi, na temelju članka 467. ZKP-a:110/97-80/11, protiv podnositelja određena je privremena mjera osiguranja zabranom otuđenja i opterećenja devet nekretnina koje se nalaze u katastarskoj općini Županja i tri nekretnine koje se nalaze u katastarskoj općini Gradište, pobliže opisanih u izreci.

Navedeno rješenje prvostupanjskog suda provedeno je u zemljišnim knjigama rješenjem Općinskog suda u Županji broj: Z-1777/12-3 od 29. lipnja 2012.

Rješenjem Vrhovnog suda broj: I Kž 545/12-3 od 5. rujna 2012. ukinuto je prvo rješenje o privremenoj mjeri.

Podnositelj je 17. listopada 2012. podnio prvostupanjskom sudu prijedlog za izdavanje naloga nadležnom zemljišnoknjižnom sudu za brisanje zabilježbe privremene mjere osiguranja u zemljišnim knjigama upisane na temelju ukinutog prvog rješenja o privremenoj mjeri.

14. Prvostupanjski sud nije razmotrio podnositeljev prijedlog nego je umjesto toga novim rješenjem broj: Kv-221/12-6, K-41/11 od 30. listopada 2012. (u daljnjem tekstu: drugo rješenje o privremenoj mjeri), sada na temelju članka 11. stavka 1. točke a) Zakona o postupku oduzimanja imovinske koristi ostvarene kaznenim djelom i prekršajem (»Narodne novine« broj 145/10. i 70/17.; u daljnjem tekstu: ZoPOIK:145/10-70/17), protiv podnositelja ponovno odredio privremenu mjeru osiguranja zabranom otuđenja i opterećenja devet nekretnina koje se nalaze u katastarskoj općini Županja i tri nekretnine koje se nalaze u katastarskoj općini Gradište, pobliže opisanih u izreci.

Navedeno rješenje prvostupanjskog suda provedeno je u zemljišnim knjigama rješenjem Općinskog suda u Županji broj: Z-3062/12-3 od 8. studenoga 2012.

Rješenjem Vrhovnog suda broj: I Kž 805/12-3 od 27. prosinca 2012. odbijena je podnositeljeva žalba podnesena protiv drugog rješenja o privremenoj mjeri.

b) Odluke o podnositeljevim prijedlozima za ukidanje privremene mjere osiguranja

15. Rješenjem prvostupanjskog suda broj: Kv-75/13-5, K-41/11-311 od 9. srpnja 2013. odbijen je podnositeljev prijedlog za ukidanje privremene mjere osiguranja.

Rješenjem Vrhovnog suda broj: I Kž 505/13-3 od 17. listopada 2013. odbijena je podnositeljeva žalba podnesena protiv navedenog rješenja prvostupanjskog suda.

16. Rješenjem prvostupanjskog suda broj: K-41/11-361 od 11. srpnja 2014. odbijen je drugi podnositeljev prijedlog za ukidanje privremene mjere osiguranja.

Rješenjem Vrhovnog suda broj: I Kž 681/14-3 od 16. ožujka 2016. odbijena je podnositeljeva žalba podnesena protiv navedenog rješenja prvostupanjskog suda.

c) Presuda ESLJP-a

17. Presudom ESLJP-a u predmetu Džinić protiv Hrvatske (br. 38359/13, §§ 59. – 81., presuda od 17. svibnja 2016.) utvrđeno je da je određivanjem protiv podnositelja privremene mjere osiguranja zabranom otuđenja i opterećenja nekretnina, podnositelju povrijeđeno pravo na mirno uživanje imovine zajamčeno člankom 1. Protokola broj 1 uz Konvenciju za zaštitu ljudskih prava i temeljnih sloboda (»Narodne novine – Međunarodni ugovori« broj 18/97., 6/99. – pročišćeni tekst, 8/99. – ispravak, 14/02. i 1/06.; u daljnjem tekstu: Protokol broj 1 uz Konvenciju), te mu je zbog povrede navedenog prava određena novčana naknada u iznosu od 2.000,00 eura i naknada troškova u iznosu od 850,00 eura.

d) Ukidanje privremene mjere osiguranja

18. Nakon toga, na prijedlog predsjednika raspravnog vijeća od 19. prosinca 2016., na temelju članka 16. ZoPOIK-a:145/10-70/17, rješenjem prvostupanjskog suda broj: Kv I-43/16-7 od 19. prosinca 2016. ukinuta je privremena mjera osiguranja zabranom otuđenja i opterećenja nekretnina, određena protiv podnositelja drugim rješenjem o privremenoj mjeri (vidi točku 14. obrazloženja ove odluke) i naloženo je nadležnom zemljišnoknjižnom sudu izvršiti brisanje zabilježbe otuđenja i opterećenja navedenih nekretnina.

Rješenjem Vrhovnog suda broj: I Kž 41/17-3 od 31. siječnja 2017. odbijena je podnositeljeva žalba podnesena protiv rješenja prvostupanjskog suda o ukidanju privremene mjere osiguranja.

Iz spisa predmeta nije razvidno je li podnositelju uručeno navedeno rješenje Vrhovnog suda i ako jest, kada.

Rješenjem Općinskog suda u Vukovaru, Stalne službe u Županji broj: Z-2145/2017-3 od 16. veljače 2017. provedeno je u zemljišnim knjigama rješenje prvostupanjskog suda od 19. prosinca 2016. o ukidanju privremene mjere osiguranja određene drugim rješenjem o privremenoj mjeri.

Ustavni sud napominje da je podnositelj u povodu rješenja Vrhovnog suda broj: I Kž 41/17-3 od 31. siječnja 2017. podnio ustavnu tužbu koju je Ustavni sud odbacio rješenjem broj: U-III-1055/2017 od 11. srpnja 2017. (»Narodne novine« broj 97/17.).

Ustavni sud odbacio je ustavnu tužbu jer je utvrdio da je, s obzirom na utvrđenje i razloge zbog kojih je ESLJP utvrdio povredu u predmetu Džinić protiv Hrvatske, ukidanjem privremene mjere od 30. listopada 2012. izvršena presuda ESLJP-a te podnositelj više nije bio žrtva utvrđene povrede, bez obzira na pravni temelj ukidanja te mjere. S obzirom da je privremena mjera bila ukinuta te imovina podnositelja više nije bila blokirana, u konkretnom slučaju obnova postupka (u kojem je ta mjera donesena) nije bila nužna za izvršenje presude ESLJP-a (vidi točku 21. obrazloženja rješenja broj: U-III-1055/2017).

19. Godinu dana nakon donošenja gore navedenog rješenja Općinskog suda u Vukovaru, Stalne službe u Županji, po drugi put, sada rješenjem prvostupanjskog suda broj: K-41/2011-433 od 15. veljače 2018. ukinuta je privremena mjera osiguranja zabranom podnositelju otuđenja i opterećenja nekretnina, ali je ovaj put ona određena prvim rješenjem o privremenoj mjeri (vidi točku 13. obrazloženja ove odluke) i naloženo je nadležnom zemljišnoknjižnom sudu da u zemljišnim knjigama izvrši brisanje zabilježbe privremene mjere.

Naime, prema ocjeni prvostupanjskog suda ne postoji pravna osnova za zabranu otuđenja i opterećenja podnositeljeve imovine, jer je rješenje broj: K-41/17 od 27. lipnja 2012. ukinuto rješenjem Vrhovnog suda broj: I Kž 545/12-3 od 5. rujna 2012.

Iz izvadaka iz zemljišne knjige od 20. lipnja 2019., priloženih ustavnoj tužbi, razvidno je da gore navedeni nalog nije proveden u zemljišnim knjigama.

Protiv navedenog rješenja ŽDO u Vukovaru podnio je žalbu 19. veljače 2018. Naime, prema stajalištu ŽDO-a u Vukovaru, prvostupanjski sud je umjesto donošenja osporenog rješenja trebao obavijestiti nadležni zemljišnoknjižni sud da je rješenjem Vrhovnog suda broj: I Kž 545/12-3 od 5. rujna 2012. ukinuto prvo rješenje o privremenoj mjeri i naložiti brisanje zabilježbe te mjere izvršene na temelju ukinutog rješenja.

Do donošenja odluke Ustavnog suda u ovom ustavnosudskom predmetu nije donesena odluka o žalbi ŽDO-a u Vukovaru.

3) Kazneni postupak u dijelu u kojem je odlučivano o naknadi troškova

20. Na ročištu na kojem je 11. srpnja 2014. donesena i objavljena presuda prvostupanjskog suda broj: K-41/11 (vidi točku 8. obrazloženja ove odluke) branitelj podnositelja podnio je troškovnik nužnih izdataka i nagrade za zastupanje podnositelja u kaznenom postupku u ukupnom iznosu od 212.500,50 kn.

Branitelj podnositelja podnio je 10. lipnja 2016. prvostupanjskom sudu zahtjev za naknadu nužnih izdataka i nagrade za zastupanje podnositelja u kaznenom postupku i postupku određivanja privremene mjere protiv podnositelja, u ukupnom iznosu od 705.571,01 kn.

U prilogu podneska od 19. ožujka 2018. branitelj podnositelja dostavio je specijalnu punomoć, kojom ga podnositelj opunomoćuje da primi na svoj žiro račun naknadu nužnih izdataka i nagrade za zastupanje podnositelja.

Rješenjem prvostupanjskog suda broj: 2 K-41/2011-453 od 13. studenoga 2018. točkom 1. izreke odbačen je zahtjev podnositelja za naknadu troškova kaznenog postupka u dijelu u kojem je kazneni postupak obustavljen rješenjima prvostupanjskog suda broj: K-18/02-162 od 1. lipnja 2007. i broj: K-18/02-194 od 5. lipnja 2007. (vidi točku 5. obrazloženja ove odluke), točkom 2. izreke odbijen je podnositeljev zahtjev za naknadu troškova kaznenog postupka, te je točkom 3. izreke odbačen podnositeljev zahtjev za naknadu troškova kaznenog postupka u dijelu u kojem se odnosi na određivanje privremene mjere osiguranja.

Protiv navedenog rješenja podnositelj je 19. studenoga 2018. podnio žalbu.

Do donošenja odluke Ustavnog suda u ovom ustavnosudskom predmetu nije donesena odluka o podnositeljevoj žalbi.

4) Korištenje sredstava za zaštitu prava na suđenje u razumnom roku

21. Rješenjem predsjednika prvostupanjskog suda broj: Su-Kzp I-2/2018-4 od 18. siječnja 2019. odbijen je podnositeljev zahtjev za zaštitu prava na suđenje u razumnom roku od 21. studenoga 2018., podnesen zbog nerazumno dugog trajanja postupka radi ukidanja privremene mjere zabrane otuđenja i opterećenja podnositeljevih nekretnina i postupka radi naknade troškova kaznenog postupka.

Rješenjem Vrhovnog suda broj: Su-Kžzp I-1/2019-2 od 23. svibnja 2019. odbijena je podnositeljeva žalba podnesena protiv navedenog rješenja predsjednika prvostupanjskog suda.

III. MJERODAVNO PRAVO

22. U odluci broj: U-IIIA-1031/2014 od 27. travnja 2016., u točkama 4. – 11. (»Narodne novine« broj 50/16.), Ustavni sud opisao je razvoj pravne zaštite ustavnog prava na suđenje u razumnom roku od trenutka njegovog uvođenja u hrvatski pravni sustav, stupanjem na snagu Promjene Ustava Republike Hrvatske 9. studenoga 2000. (»Narodne novine« broj 113/00.) sve do 14. ožujka 2013., kada je stupio na snagu Zakon o sudovima (»Narodne novine« broj 28/13., 33/15., 82/15., 82/16. – Uredba, 67/18. i 126/19. – rješenje USRH broj: U-I-4658/2019 i dr.; u daljnjem tekstu: ZoSud:28/13-126/19).

IV. DOPUŠTENOST USTAVNE TUŽBE

a) Je li u konkretnom slučaju podložan ustavnosudskoj kontroli kazneni postupak u dijelu u kojem se odlučuje o troškovima tog postupka?

23. Ustavni sud napominje da je u skladu s načelima iznesenim u predmetima ESLJP-a (npr. Klauz protiv Hrvatske, br. 28963/2010, §§ 108. – 110., presuda od 18. srpnja 2013.; i Cindrić i Bešlić protiv Hrvatske, br. 72152/13, §§ 91. – 111., presuda od 6. rujna 2016.), te u odluci Ustavnog suda broj: U-III-4029/2013 od 19. prosinca 2017., točke 14. – 29. (»Narodne novine« broj 10/18.) zauzeo pravno stajalište prema kojem, s obzirom na okolnosti pojedinog slučaja, postupak odlučivanja o troškovima (parničnog) postupka može biti podložan ustavnosudskoj kontroli u postupcima pokrenutim ustavnom tužbom na temelju članka 62. Ustavnog zakona.

Ustavni sud ocjenjuje da su navedena načelna stajališta mutatis mutandis primjenjiva i na postupke odlučivanja o troškovima kaznenog postupka

Stoga, Ustavni sud ocjenjuje da je pod gore navedenim uvjetima, nadležan ispitati povredu prava na suđenje u razumnom roku zajamčenog člankom 29. stavkom 1. Ustava, istaknutu u ustavnoj tužbi podnesenoj na temelju članka 63. Ustavnog zakona.

Imajući u vidu sve okolnosti konkretnog slučaja, Ustavni sud ocjenjuje da je u konkretnoj pravnoj stvari kazneni postupak, u dijelu u kojem se odnosi na odlučivanje o troškovima tog postupka, podložan ustavnosudskoj kontroli.

b) Je li u konkretnom slučaju podložan ustavnosudskoj kontroli kazneni postupak u dijelu u kojem se odlučuje o ukidanju i brisanju iz zemljišnih knjiga privremene mjere osiguranja?

24. U odnosu na prigovore istaknute u ustavnoj tužbi kojima podnositelj upire na povredu prava na pravično suđenje, zajamčeno člankom 29. stavkom 1. Ustava, uzrokovane nedonošenjem odluke o žalbi podnesenoj protiv rješenja prvostupanjskog suda broj: K-41/2011-433 od 15. veljače 2018. (vidi točku 19. obrazloženja ove odluke), Ustavni sud ističe da odluka suda o privremenoj mjeri osiguranja nije akt iz članka 62. Ustavnog zakona, te da stoga nije podložna ustavnosudskoj kontroli. U tom smislu, Ustavni sud također nije nadležan odlučivati o prigovoru povrede prava na suđenje u razumnom roku, zajamčenog člankom 29. stavkom 1. Ustava, podnesenom na temelju članka 63. Ustavnog zakona zbog nerazumno dugog trajanja postupka odlučivanja o privremenoj mjeri osiguranja.

Međutim, u konkretnom slučaju, presudom ESLJP-a (vidi točku 17. obrazloženja ove odluke) utvrđeno je da je određivanjem privremene mjere osiguranja podnositelju povrijeđeno pravo na mirno uživanje imovine (prava vlasništva) zajamčenog člankom 1. Protokola broj 1 uz Konvenciju (članak 48. stavak 1. Ustava).

Nadalje, neovisno o činjenici da podnositelj nakon nastupa konačnosti navedene presude ESLJP-a nije podnio zahtjev za izmjenu rješenja o određivanju privremene mjere osiguranja, na prijedlog predsjednika raspravnog vijeća prvostupanjskog suda od 19. prosinca 2016. po službenoj dužnosti, na temelju članka 16. ZoPOIK-a:145/10-70/17, doneseno je rješenje broj: Kv I-43/16-7 od 19. prosinca 2016. kojim je ukinuta privremena mjera osiguranja određena drugim rješenjem o privremenoj mjeri i naloženo je nadležnom zemljišnoknjižnom sudu izvršiti brisanje zabilježbe otuđenja i opterećenja navedenih nekretnina. To rješenje provedeno je u zemljišnim knjigama rješenjem Općinskog suda u Vukovaru, Stalne službe u Županji broj: Z-2145/2017-3 od 16. veljače 2017.

Nešto više od godine nakon toga, prvostupanjski sud je 15. veljače 2018. donio (novo) rješenje broj: K-41/2011-433 kojim je, iako je rješenjem Vrhovnog suda broj: I Kž 545/12-3 od 5. rujna 2012. već bila ukinuta (vidi točku 13. obrazloženja ove odluke) još jedanput ukinuta privremena mjera osiguranja određena prvim rješenjem o privremenoj mjeri i naloženo je nadležnom zemljišnoknjižnom sudu da u zemljišnim knjigama izvrši brisanje zabilježbe privremene mjere.

Međutim, novo rješenje prvostupanjskog suda, do odluke Ustavnog suda u ovom ustavnosudskom predmetu, nije provedeno u zemljišnim knjigama te su podnositeljeve nekretnine i dalje opterećene zabilježbom zabrane otuđenja i opterećenja izvršene na temelju prvog rješenja o privremenoj mjeri.

Dakle, iako je nadležno tijelo sudbene vlasti u Republici Hrvatskoj, po službenoj dužnosti, pokrenulo postupak radi ukidanja privremene mjere i njezina brisanja iz zemljišnih knjiga, više od tri godine po njegovu pokretanju, nije prestala povreda prava na mirno uživanje imovine (prava vlasništva) zajamčenog člankom 1. Protokola broj 1 uz Konvenciju (člankom 48. stavkom 1. Ustava) utvrđena navedenom presudom ESLJP-a. Tome je u značajnoj mjeri pridonio postupak nadležnog državnog odvjetništva (nadležnog tijela državne vlasti) koje je podnijelo žalbu protiv novog rješenja o ukidanju privremene mjere osiguranja (vidi točku 19. obrazloženja ove odluke).

Stoga, imajući u vidu da je nepovredivost vlasništva jedna od člankom 3. Ustava propisanih najviših vrednota ustavnog poretka Republike Hrvatske, Ustavni sud ocjenjuje da je, u konkretnom slučaju, kazneni postupak u dijelu u kojem se odlučuje o ukidanju i brisanju iz zemljišnih knjiga privremene mjere osiguranja podložan ustavnosudskoj kontroli.

Ustavni sud napominje da se je njegovo rješenje broj: U-III-1055/2017 od 11. srpnja 2017. temeljilo na dotada utvrđenim i Ustavnom sudu dostupnim činjenicama.

c) Dopuštenost ustavne tužbe

25. Nadalje, u skladu sa stajalištem Ustavnog suda iz rješenja broj: U-IIIA-322/2014 od 23. prosinca 2014. (»Narodne novine« broj 8/15.), jedna od pretpostavki za dopuštenost ustavne tužbe podnesene na temelju članka 63. Ustavnog zakona zbog povrede prava na suđenje u razumnom roku jest ta da su podnositelji prethodno koristili dopušteno pravno sredstvo protiv nerazumne duljine postupka.

26. U konkretnom je slučaju podnositelj koristio pravna sredstva koje su mu bila na raspolaganju na temelju ZoSud-a: 28/13-126/19 (vidi točku 21. obrazloženja ove odluke). Njegov zahtjev za zaštitu prava na suđenje u razumnom roku odbio je rješenjem predsjednik prvostupanjskog suda.

27. Budući da je podnositelj prije podnošenja ustavne tužbe koristio dopuštena pravna sredstva u svrhu ubrzanja sudskog postupka, Ustavni sud utvrđuje da je ustavna tužba, u odnosu na nerazumnu duljinu trajanja kaznenog postupka u dijelu u kojem se odlučuje o troškovima kaznenog postupka i u dijelu u kojem se odlučuje o ukidanju i brisanju iz zemljišne knjige privremene mjere osiguranja, u konkretnom slučaju dopuštena te će razmotriti njezinu osnovanost.

V. OSNOVANOST USTAVNE TUŽBE

28. Ustavni sud ponavlja da se razumnost duljine postupka uvijek mora procjenjivati u svjetlu okolnosti konkretnog slučaja prema sljedećim kriterijima: složenosti predmeta, ponašanju podnositelja i mjerodavnih tijela, te važnosti predmeta postupka za podnositelja.

1) Duljina sudskog postupka

a) Duljina kaznenog postupka u dijelu u kojem se odlučuje o naknadi troškova kaznenog postupka

29. Podnositelj je 8. spnja 2014. podnio troškovnik čime je pokrenut postupak za naknadu troškova kaznenog postupka (koji padaju na teret državnog proračuna – vidi točku 8. obrazloženja ove odluke).

U tom postupku doneseno je rješenje prvostupanjskog suda broj: K-41/2011-453 od 13. studenoga 2018., kojim je zahtjev za naknadu troškova kaznenog postupka djelomično odbačen, a djelomično odbijen.

Protiv tog rješenja podnositelj je podnio žalbu koja nije dostavljena Vrhovnom sudu do donošenja odluke Ustavnog suda u ovom ustavnosudskom predmetu.

30. Ustavni sud utvrđuje da je kazneni postupak u dijelu u kojem se odnosio na naknadu troškova kaznenog postupka od 8. srpnja 2014. (dana podnošenja troškovnika prvostupanjskom sudu) do 20. listopada 2020. (dana donošenja odluke Ustavnog suda.), trajao ukupno šest (6) godina, tri (3) mjeseca i dvanaest (12) dana.

b) Duljina sudskog postupka u dijelu u kojem se odlučuje o ukidanju i brisanju iz zemljišnih knjiga privremene mjere osiguranja

31. Postupak radi ukidanja i brisanja iz zemljišnih knjiga privremene mjere osiguranja pokrenut je po službenoj dužnosti 19. prosinca 2016.

U tom je postupku 19. prosinca 2016. doneseno rješenje broj: Kv I-43/16-7, kojim je ukinuta privremena mjera osiguranja zabranom otuđenja i opterećenja nekretnina (određena protiv podnositelja drugim rješenjem o privremenoj mjeri) i naloženo je nadležnom zemljišnoknjižnom sudu da izvrši brisanje zabilježbe te privremene mjere u zemljišnim knjigama.

Rješenje prvostupanjskog suda o ukidanju i brisanju zabilježbe privremene mjere provedeno je u zemljišnim knjigama 16. veljače 2017.

Međutim, time nije iz zemljišnih knjiga izbrisana zabilježba iste privremene mjere određena protiv podnositelja prvim rješenjem o privremenoj mjeri.

Radi toga je 15. veljače 2018. prvostupanjski sud donio (novo) rješenje broj: K-41/2011-433, kojim je ukinuo i naložio brisanje iz zemljišnih knjiga zabilježbe privremene mjere određene protiv podnositelja prvim rješenjem o privremenoj mjeri.

Novo rješenje osporio je žalbom ŽDO u Vukovaru.

Do donošenja odluke Ustavnog suda u ovom ustavnosudskom predmetu nije u zemljišnim knjigama izvršeno brisanje zabilježbe privremene mjere određene protiv podnositelja prvim rješenjem o privremenoj mjeri.

32. Ustavni sud utvrđuje da je postupak radi ukidanja i brisanja iz zemljišnih knjiga privremene mjere osiguranja od 19. prosinca 2016. (dana pokretanja po službenoj dužnosti) do 20. listopada 2020. (dana donošenja odluke Ustavnog suda), trajao ukupno tri (3) godine, deset (10) mjeseci i jedan (1) dan.

2) Složenost sudskih predmeta

33. Ustavni sud ocjenjuje da u konkretnom slučaju ni u dijelu sudskog postupka u kojem se odlučuje o naknadi troška kaznenog postupka ni u dijelu u kojem se odlučuje o ukidanju i brisanju iz zemljišnih knjiga privremene mjere osiguranja nije riječ o složenijem predmetu.

3) Postupanje nadležnih sudova i državnih tijela

34. U postupku radi naknade troškova kaznenog postupka prvostupanjski sud je rješenjem broj: K-41/2011-453 od 13. studenoga 2018. djelomično odbio i djelomično odbacio podnositeljev zahtjev.

U postupku radi ukidanja i brisanja iz zemljišnih knjiga privremene mjere osiguranja prvostupanjski sud je donio sljedeća dva rješenja: 19. prosinca 2016. rješenje broj: Kv I-43/16-7 i 15. veljače 2018. rješenje broj: K-41/2011-433.

Vrhovni sud je rješenjem broj: I Kž 41/17-3 od 31. siječnja 2017. odbio podnositeljevu žalbu podnesenu protiv rješenja prvostupanjskog suda broj: Kv I-43/16-7 od 19. prosinca 2016.

ŽDO u Vukovaru iz procesnih razloga osporio je žalbom rješenje prvostupanjskog suda broj: 2 K-41/2011-433 od 15. veljače 2018.

4) Ponašanje podnositelja ustavne tužbe

35. Ustavni sud ocjenjuje da podnositelj ustavne tužbe nije pridonio duljini oba navedena postupka.

Koristio je dopuštena pravna sredstva za ubrzavanje postupka (zahtjev za zaštitu prava na suđenje u razumnom roku, koji je odbijen rješenjem predsjednika prvostupanjskog suda broj: Su-Kzp I-2/2018-4 od 18. siječnja 2019. /vidi točku 21. obrazloženja ove odluke/).

5) Važnost predmeta spora za podnositelja

36. Imajući u vidu sve okolnosti konkretnog slučaja, Ustavni sud ocjenjuje da je dovršetak kaznenog postupka u dijelu u kojem se odnosi na naknadu nužnih izdataka i nagrade podnositeljeva branitelja i u dijelu u kojem se odnosi na ukidanje i brisanje iz zemljišnih knjiga privremene mjere osiguranja od osobite važnosti za podnositelja.

VI. OCJENA USTAVNOG SUDA

37. Ustavni sud utvrđuje da se u razmatranom razdoblju postupak radi naknade troškova kaznenog postupka vodi dulje od šest (6) godina, a postupak radi ukidanja i brisanja iz zemljišnih knjiga privremene mjere osiguranja dulje od tri (3) godine.

Imajući u vidu ukupno trajanje oba navedena postupka, postupanje sudova u tim postupcima, kao i postupanje nadležnog ŽDO-a u Vukovaru, važnost predmeta spora za podnositelja, činjenicu da podnositelj svojim ponašanjem nije pridonio duljini oba postupka, da ni u jednom od tih postupaka nije riječ o složenijoj pravnoj stvari, te da do donošenja odluke Ustavnog suda postupci nisu dovršeni, Ustavni sud ocjenjuje da je podnositelju povrijeđeno pravo da sud u razumnom roku odluči o njegovim pravima i obvezama zajamčeno člankom 29. stavkom 1. Ustava.

Izreka odluke i nalog predsjedniku nadležnog suda

38. Utvrdivši da je ustavna tužba osnovana, u smislu članka 63. stavaka 1. i 3. Ustavnog zakona, donesena je odluka kao u točkama I. i II. izreke.

Na temelju članka 31. stavaka 4. i 5. Ustavnog zakona određuje se da je predsjednik Županijskog suda u Vukovaru dužan dostaviti Ustavnom sudu pisanu obavijest o datumu dostave Vrhovnom sudu žalbe podnesene protiv rješenja Županijskog suda u Vukovaru broj: K-41/2011-453 od 13. studenoga 2018. i žalbe podnesene protiv rješenja Županijskog suda u Vukovaru broj: K-41/2011-433 od 15. veljače 2018., u roku od osam (8) dana od dana dostave, a najkasnije u roku od osam (8) dana od isteka roka određenog u točki II. izreke ove odluke.

39. U skladu s člankom 63. stavkom 3. Ustavnog zakona, donesena je odluka kao u točkama III. i IV. izreke.

Ustavni sud utvrđuje visinu naknade zbog povrede ustavnog prava na suđenje u razumnom roku uzimajući u obzir okolnosti svakog pojedinog predmeta, uz istodobno uvažavanje ukupnih gospodarskih i socijalnih prilika u Republici Hrvatskoj.

40. Odluka o objavi temelji se na članku 29. Ustavnog zakona (točka V. izreke).

Broj: U-IIIA-2787/2019

Zagreb, 20. listopada 2020.

USTAVNI SUD REPUBLIKE HRVATSKE

Predsjednik
 dr. sc. Miroslav Šeparović, v. r.