## Odluka Ustavnog suda Republike Hrvatske broj U-III-1063/1994. od 20. prosinca 1995.

### NN 106/1995 (22.12.1995.), Odluka Ustavnog suda Republike Hrvatske broj U-III-1063/1994. od 20. prosinca 1995.

Ustavni sud Republike Hrvatske u sastavu Jadranko Crnić, predsjednik Suda,
te suci dr. Velimir Belajec, dr. Nikola Filipović, Ante Jelavić, mr. Vojislav
Kučeković, Jurica Malčić, mr. Hévoje Momeinović, Ivan Marijan Severinac,
Milan Vukovie i Mladen Žuvela, odlučujući o ustavnoj tužbi M. K. iz V.
G., na sjednici održanoj dana 20. prosinca 1995. godine, donio je slijedeću

## ODLUKU

### USTAVNOG SUDA REPUBLIKE HRVATSKE BROJ U-III-1063/1994. OD 20. PROSINCA 1995.

1) Ustavna tužba se usvaja u odnosu na rješenje Upravnog suda Republike
Hrvatske broj: Us-13328/93 od 23. lipnja 1994. godine te se ono ukida.

Predmet se vraća Upravnom sudu Republike Hrvatske na ponovno odlučivanje.

2) Ustavna tužba se odbacuje u odnosu na rješenje Upravnog suda Republike
Hrvatske broj: Us-5061/93 od 23. lipnja 1994. godine.

3) Ova će se odluka objaviti u "Narodnim novinama".

Obrazloženje

M. K. iz V. G. podnio je ustavnu tužbu ovom Sudu u svezi rješenja Upravnog
suda Republike Hrvatske broj: Us-5061/93 od 2.3. lipnja 1993. godine i
rješeitja broj: Us-13328/93 od 23. lipnja 1993. godine.

Smatra da su mu naznačenim rješenjima povrijeđena ustavna prava iz članka
14. stavak 1, članka 19. stavak 2. i članka 21. stavžik I, kao i prava
iz glave III. Ustava Republike Hrvatske.

Naznačenim rješenjima odbačene su zbog neurednosti tužbe M. K. jer,
iako pozvan rješenjem od 16. prosinca 1993. godi ne da dostavi Upravnom
sudu dva primjerka upravnog akta protiv kojeg pokreće upravni spor, nije
u smislu članka 29. Zakona o upravnim sporovima (" Narodne novine",
br. 53/91, 77/92) otklonio nedostatke tužbe na što je bio pozvan.

Ustavna tužba u odnosu na rješenje Upravnog suda Republike Hrvatske
broj: Us-l3328/93 od 23. rujna 1994. godineje osnovana.

Prema odredbi članka 27. stavak 1. Zakona o upravnim sporovima u tužbi
se mora navesti ime i prezime, zanimanje i mjesto stanovanja, odnosno naziv
i sjedište tužitelja, upravni akt protiv kojeg je tužba upravljena, kratko
izlaganje zbog čega se tužite u kojem se pravcu i opsegu predlaže poništavanje
upravnog akta.

Uz tužbu se mora podnijeti upravni akt u izvorniku ili prijepisu time
da je tužitelj uz tužbu, u smislu stavka 3. iste odredbe, dužan podnijeti
po jedan prijepis tužbe i priloga za tuženo upravno tijelo i za svaku zainteresiranu
osobu, ako takvih ima.

Upravni sud može, temeljem ovlasti iz odredbe članka 29. stavak 2. Zakona
o upravnim sporovima, odbaciti tužbu kao neurednu ako su nedostaci tužbe
takvi da sprečavaju rad suda, a tužitelj te nedostatke u ostavljenom roku
nije uklonio, ako ne nade da je osporeni upravni akt ništav.

Tužitelj je u tužbi naveo sve bitne podatke propisane odredbom članka
27. Zakona o upravnim sporovima, osim primjerka upravnog akta, te je pozvan
da dostavi dva primjerka rješenja koji su predmet tužbe, dopisom je odgovorio
da zbog svog sIabog socijalnog statusa i nedostatka prihoda nije u mogućnosti
dostaviti tražene primjerke rješenja.

Propust podnositelja ustavne tužbe da dostavi dva primjerka osporavnog
akta u ovom slučaju nije, po stajalištu ovog Suda, zakonska pretpostavka
za odbačaj tužbe u smislu članka 29. stavak 2. Zakona o upravnim sporovima.

Naime, ne može se smatrati da tužba sadrži nedostatak koji sprečava
rad suda ako je u tužbi naznačen naziv tijela koje je donijelo osporeni
upravni akt, datum donošenja upravnog akta i broj pod kojim je upravni
akt donijet, bez obzira što sam upravni akt nije priložen uz tužbu, a niti
dostavljen po nalogu suda.

Tužitelj u tužbi, označavanjem naziva upravnog tijela koje je donijelo
osporeni akt, te označavanjem poslovnog broja pod kojim je upravni akt
donesen i označavanjem datuma kada je upravni akt donesen, u cijelosti
identificira osporeni upravni akt protiv kojeg podnosi tužbu tražeći sudsku
zaštitu u upravnom sporu, pa tužba nema takve nedostatke koji bi sprečavali
rad suda.

Ustav Republike Hrvatske u članku 19. stavak 2, na koji se podnoditelj
ustavne tužbe poziva, zajamčuje sudsku kontrolu zakonitosti pojedinačnih
akata upravni vlasti i tijela koja imaju javne ovlasti.

Time što je Upravni sud, pogrešnom primjenom članka 29. stavak 2: Zakona
o upravnim sporovima, odbacio tužbu M. K. navedenim rješenjem, povredio
je podnositelju tužbe ustavno pravo iz članka 19. stavak 2. Ustava Republike
Hrvatske, pa je stoga, temeljem članka 59. stavak 1. Poslovnika Ustavnog
suda Republike Hrvatske (" Narodne novine", br. 29/94) u odnosu
na rješenje broj: Us-13328/93-3 od 23. lipnja 1994. godine, ustavnu tužbu
valjalo usvojiti i riješiti kao u izreci.

Upravni sud Republike Hrvatske donijet će ponovno odluku u ovom predmetu
pri čemu je temeljem članka 62. stavak 3. Poslovnika Ustavnog suda Republike
Hrvatske, vezan pravnim stajalištem Suda o povredi Ustavom utvrđenih sloboda
i prava podnositelja ustavne tužbe.

Ustavna tužba u odnosu na rješenje broj : Us-506 1 /93 nije pravodobna.

Odredba članka 29. Ustavnog zakona o Ustavnom sudu Republike Hrvatske
("Narodne novine", br. 13/91) propisuje da se ustavna tužba može
podnijeti u roku od mjesec dana, računajući od dana primitka odluke.

Uvidom u spis predmeta utvrđeno je da je podnositelj ustavne tužbe rješenje
Upravnog suda broj : Us-5061 /93 primio 17. studenoga 1994. godine.

Ustavnu tužbu u svezi navedenog rješenja M. K. podnio je 19. prosinca
1994. godine, dakle po proteku zakonskog roka od mjesec dana.

S obzirom na iznijeto valjalo je, u odnosu na to rješenje, ustavnu tužbu,
na temelju članka 58. Poslovnika Ustavnog suda Republike Hrvatske ("Narodne
novine", br. 29/94), odbaciti kao nepravodobnu.

Odluka o objavljivanju temelji se na članku 20. stavak 1. Ustavnog zakona
o Ustavnom sudu Republike Hrvatske.

Broj: U-111-1063/1994

Zagreb, 20. prosinca 1995.

USTAVNI SUD REPUBLIKE HRVATSKE

Predsjednik

Jadranko Crnić, v. r

Odluka, NN 106/1995-1762