## Rješenje kojim se društvu SN holding d.d. iz Zagreba, odobrava objavljivanje ponude za preuzimanje društva Liburnia Riviera Hoteli d.d. iz Opatije

### NN 6/2011 (14.1.2011.), Rješenje kojim se društvu SN holding d.d. iz Zagreba, odobrava objavljivanje ponude za preuzimanje društva Liburnia Riviera Hoteli d.d. iz Opatije

HRVATSKA AGENCIJA ZA NADZOR FINANCIJSKIH USLUGA

123

Na temelju odredaba članka 15. točka 4. alineja 1. i članka 8. stavak 1. Zakona o Hrvatskoj agenciji za nadzor financijskih usluga (»Narodne novine« br. 140/05) te članka 24. stavak 3. Zakona o preuzimanju dioničkih društava (»Narodne novine« br. 109/07, 36/09), Uprava Hrvatske agencije za nadzor financijskih usluga, povodom Zahtjeva društva SN holding d.d. iz Zagreba, Miramarska 24, za odobrenje objavljivanja ponude za preuzimanje društva Liburnia Riviera Hoteli d.d. iz Opatije, Ulica maršala Tita 198, na sjednici održanoj 30. prosinca 2010., donijela je

RJEŠENJE

1. Društvu SN holding d.d. iz Zagreba, Miramarska 24, odobrava se objavljivanje ponude za preuzimanje društva Liburnia Riviera Hoteli d.d. iz Opatije, Ulica maršala Tita 198.

2. Ovo Rješenje objavit će se u »Narodnim novinama«.

Obrazloženje

I/ UVOD

ZAHTJEV ZA ODOBRENJE OBJAVLJIVANJE PONUDE ZA PREUZIMANJE

1. Dana 23. rujna 2010. godine, društvo SN holding d.d. iz Zagreba, Miramarska 24 (dalje u tekstu: »Ponuditelj»), zastupano po punomoćniku, odvjetniku Tinu Doličkom iz Odvjetničkog društva Bogdanović, Dolički & Partneri, iz Zagreba, Miramarska 24 (dalje u tekstu: »Punomoćnik«) podnijelo je, u smislu odredbe čl. 24. st. 1. Zakona o preuzimanju dioničkih društava (»Narodne novine« br. 109/07, 36/09 – dalje u tekstu: »ZPDD«) zahtjev za odobrenje objavljivanja ponude za preuzimanje društva Liburnia Riviera hoteli d.d. iz Opatije, Ulica maršala Tita 198 (dalje u tekstu: »Ciljno društvo«) i sljedeće isprave:

1. Punomoć za zastupanje od 19. kolovoza 2010. godine,

2. Ponudu za preuzimanje,

3. Javnobilježnički ovjerenu presliku »Sporazuma« od 23. srpnja 2010. godine,

4. Izjavu Ponuditelja da, osim »Sporazuma« od 23. srpnja 2010. godine, nije sklapao druge pravne poslove u cilju stjecanja dionica Ciljnog društva, te da ne djeluje zajednički niti s jednom fizičkom ili pravnom osobom,

5. Potvrdu Središnjeg klirinškog depozitarnog društva d.d. iz Zagreba, Heinzelova 62a (dalje u tekstu: »SKDD»), o osiguranju naknade za preuzimanje svih dionica koje su predmet ponude za preuzimanje,

6. Potvrdu Zagrebačke burze d.d. iz Zagreba, Ivana Lučić 2a, o prosječnoj cijeni iz članka 16. stavka 3. i 6. ZPDD-a,

7. Ugovor sa SKDD-om od 23. kolovoza 2010. godine o obavljanju poslova pohrane dionica,

8. Izvod iz sudskog registra Trgovačkog suda u Zagrebu za Ponuditelja od 19. kolovoza 2010. godine,

9. dokaze o uplati administrativne pristojbe i naknade.

2. Predmetni zahtjev podnesen je, kako se u istome navodi, polazeći od toga da je 23. srpnja 2010. godine, sklapanjem »Sporazuma« (dalje u tekstu: »Sporazum iz 2010.») s Hrvatskim fondom za privatizaciju iz Zagreba, Ivana Lučića 6-8 (dalje u tekstu: »HFP«) Ponuditelj stekao 177.273 dionica Ciljnog društva, od čega je HFP odmah prenio na Ponuditelja 165.941 dionicu, dok će preostalih 11.332 dionice prenijeti Ponuditelju kad i ako se ispune odgodni uvjeti predviđeni Sporazumom iz 2010. U predmetnom zahtjevu Ponuditelj dalje navodi kako je prije sklapanja Sporazuma iz 2010. imao 7.732 dionice Ciljnog društva, tako da na dan podnošenja predmetnog zahtjeva – 23. kolovoza 2010. – u smislu odredaba ZPDD-a, ima ukupno 185.005 dionica Ciljnog društva, što predstavlja 61,13% svih dionica s pravom glasa koje je izdalo Ciljno društvo.

3. CILJNO DRUŠTVO

Nesporno je da Ciljno društvo ispunjava uvjete u smislu odredbe članka 2. stavak 1. točka 1. podtočka a) alineje 1. ZPDD-a, jer su, u trenutku nastanka obveze, dionice Ciljnog društva uvrštene na uređeno tržište kojim upravlja Zagrebačka burza d.d., Zagreb (u daljnjem tekstu: »ZSE«), a što je utvrđeno uvidom u podatke s internetske stranice ZSE.

4. NASTANAK OBVEZE OBJAVLJIVANJA PONUDE ZA PREUZIMANJE

Prema odredbi čl. 9. st. 1. ZPDD-a, fizička ili pravna osoba obvezna je objaviti ponudu za preuzimanje kad neposredno ili posredno, samostalno ili djelujući zajednički, stekne dionice s pravom glasa ciljnog društva, tako da, zajedno s dionicama koje je već stekla, prijeđe prag od 25% dionica s pravom glasa ciljnog društva (kontrolni prag). Prema odredbi čl. 8. st. 1. toč. 1. ZPDD-a, u smislu ovoga Zakona, pri utvrđivanju broja dionica s pravom glasa ciljnog društva koje drži ponuditelj u obzir će se uzeti dionice s pravom glasa ciljnog društva, koje je ta osoba stekla. U smislu st. 1. toč. 1. ZPDD-a, smatrat će se (na temelju odredbe čl. 8. st. 3. ZPDD-a) da je ponuditelj stekao dionice s pravom glasa kad sklopi pravni posao ili nastankom drugoga pravnog temelja za prijenos dionica, neovisno o prijenosu dionica i upisu u depozitorij ili registar dionica ciljnog društva, te neovisno o tome što je pravni posao sklopljen pod odgodnim uvjetom. Prema odredbi čl. 8. st. 2. ZPDD-a, u smislu ZPDD-a, postotak dionica s pravom glasa u ciljnom društvu izračunava se u odnosu na sve dionice ciljnog društva izdane s pravom glasa, uključujući i vlastite dionice ciljnog društva i dionice kod kojih je ostvarivanje prava glasa isključeno ili ograničeno zakonom ili pravnim poslom.

Uvidom u podatke iz sudskog registra na internetskim stranicama, utvrđeno je da Ciljno društvo ima temeljni kapital od 968,451,200.00 kn, podijeljen na 302.641 dionicu, nominalnog iznosa 3.200,00 kn svaka. Uvidom u Statut Ciljnog društva važeći na dan sklapanja Sporazuma iz 2010. utvrđeno je i da su sve dionice Ciljnog društva redovne te da glase na ime.

Sporazum iz 2010. sadrži sljedeće odredbe bitne za nastanak obveze objavljivanja ponude za preuzimanje:

– da je HFP registrirani imatelj 177.273 dionica Ciljnog društva,

– da se HFP obvezuje s danom sklapanja Sporazuma sklopiti i Ugovor o prijenosu kojim će na Ponuditelja prenijeti 165.941 dionicu Ciljnog društva,

– da HFP ne može odmah raspolagati s 11.332 (rezerviranih) dionica Ciljnog društva, jer su iste dionice rezervirane u korist bivših vlasnika nekretnina u smislu propisa kojima se uređuje povrat oduzete imovine (denacionalizacija), no obvezuje se,

(i) pod uvjetom da za ove dionice unutar roka od 3 godine od dana sklapanja ovog ugovora ukine rezervaciju, iste prenijeti Ponuditelju, u roku od 15 dana od dana pravomoćnosti rješenja kojim se ukida rezervacija, odnosno,

(ii) ukoliko unutar roka od 3 godine prenese koju od 11.332 rezerviranih dionica prijašnjim vlasnicima, isplatiti novčanu naknadu u visini prosječne vagane cijene na uređenom tržištu na dan sklapanja ovog Sporazuma, u roku od 15 dana od dana prijenosa na bivše vlasnike, te

(iii) za svaku od 11.332 rezerviranih dionica koja ne bude prenesena u smislu točke (i) ili za nju ne bude plaćena naknada u smislu točke (ii) u roku od 15 dana od dana od dana isteka odgovarajućeg roka platiti Ponuditelju naknadu po dionici u iznosu prosječne vagane cijene na uređenom tržištu na dan sklapanja ovog Sporazuma.

Uvidom u stavke knjiženja SKDD-a utvrđeno je da je Ponuditelj prije sklapanja Sporazuma iz 2010. doista raspolagao sa 7.732 dionice (2,55% od ukupnog broja dionica s pravom glasa) Ciljnog društva.

Dakle, u smislu odredaba čl. 8. i čl. 9. st. 1. ZPDD-a, obveza objavljivanja ponude za preuzimanje nastala je za Ponuditelja dana 23. srpnja 2010. sklapanjem Sporazuma iz 2010. i stjecanjem 177.273 dionica Ciljnog društva s pravom glasa, što predstavlja 58,575% svih dionica s pravom glasa koje je izdalo Ciljno društvo. Budući da je prethodno Ponuditelj raspolagao sa 7.732 dionice, nakon ovog stjecanja Ponuditelj raspolaže s ukupno 185.005 redovnih dionica na ime Ciljnog društva, koje čine 61,13% od ukupnog broja dionica s pravom glasa i daju isto toliko glasova.

II/ TIJEK UPRAVNOG POSTUPKA

U daljnjem tekstu su kronološki prikazane radnje koje je Agencija poduzimala s ciljem, u prvom redu, utvrđivanja najniže cijene po kojoj je Ponuditelj dužan objaviti ponudu za preuzimanje, a sve u smislu odredaba čl. 16. st. 1. – 4. ZPDD-a koje se u nastavku citiraju:

(1) Ponuditelj i osobe koje s njim djeluju zajednički obvezni su za sve dionice istog roda ponuditi jednaku cijenu, odnosno jednak broj zamjenskih dionica.

(2) Cijena u ponudi za preuzimanje ne može biti niža od najviše cijene po kojoj su ponuditelj i osobe koje s njim djeluju zajednički stekli dionice s pravom glasa u razdoblju od jedne godine prije dana nastanka obveze.

(3) Ako je prosječna cijena dionica ostvarena na burzama i uređenim javnim tržištima viša od cijene iz stavka 2. ovoga članka, ponuditelj je obvezan ponuditi višu cijenu, s tim da se prosječna cijena izračunava za svaku burzu ili uređeno javno tržište kao ponderirani prosjek svih cijena ostvarenih na burzi ili uređenom javnom tržištu u zadnja tri mjeseca prije nastanka obveze na objavljivanje ponude za preuzimanje.

(4) Ako ponuditelj i osobe koje s njim djeluju zajednički nisu u razdoblju od jedne godine prije dana nastanka obveze stekli dionice s pravom glasa, cijena u ponudi ne smije biti niža od prosječne cijene ostvarene na burzama ili uređenim javnim tržištima.

U tekstu ponude za preuzimanje koji je Ponuditelj dostavio uz predmetni Zahtjev, istaknuta je cijena od 2.250,00 kn po dionici Ciljnog društva. Prema potvrdi ZSE, dostavljenoj uz Zahtjev, prosječna ponderirana cijena u razdoblju od 22. travnja do 22. srpnja 2010. iznosila je 2.247,00 kn.

5. CIJENA U SPORAZUMU IZ 2010.

Sporazum iz 2010. ne sadrži kupoprodajnu cijenu, jer se ne radi o kupoprodajnom ugovoru. Riječ je o ugovoru kojim ugovorne strane ugovaraju prava i obveze radi rješavanja svih sporova koji su u tijeku između HFP-a i Ponuditelja, te kojim se ugovorne strane žele nagoditi u pogledu potraživanja i sporova (čl. 1. Sporazuma iz 2010.), pa cijena (u užem smislu riječi ili u smislu cijene iz kupoprodajnog ugovora) niti ne predstavlja bitan sastojak ovakvog ugovora.

Ipak, Sporazum iz 2010. sadrži odredbe u čl. 5. prema kojima (i) se određuje naknada za svaku od 11.332 dionice Ciljnog društva kojima HFP ne može trenutno raspolagati (jer se za iste vode postupci po prijedlogu prijašnjih vlasnika za naknadu oduzete imovine) te (ii) koje dionice se HFP, pod određenim uvjetima, obvezuje prenijeti Ponuditelju ili platiti odgovarajuću naknadu. Ovu naknadu ugovorne strane odredile su kao prosječnu vaganu cijenu na uređenom tržištu kapitala na dan sklapanja ovog Sporazuma. Kako je na temelju Rješenja Agencije, od 22. srpnja 2010. godine, Zagrebačka burza d.d. suspendirala trgovanje dionicama Ciljnog društva, dana 23. srpnja nije bilo trgovanja ovom dionicom, pa je stoga Agencija posebno zatražila očitovanje ugovornih strana o tome na koji dan će se utvrditi naknada u smislu čl. 5. Sporazuma iz 2010. HFP i Ponuditelj suglasno su odgovorili da se radi o prosječnoj cijeni na dan 22. srpnja 2010. u iznosu od 2.210,74 kn.

Nadalje, Sporazum iz 2010. sadrži odredbu (čl. 6.) prema kojoj se HFP obvezuje da će, osim prijenosa dionica, radi mirnog rješavanja svih sporova, isplatiti Ponuditelju 162.105.182,24 kn. Ovaj iznos Agencija je ocijenila kao moguću indikaciju za utvrđivanju cijene po kojoj je Ponuditelj stekao dionice u smislu odredbi ZPDD-a, pa je u tom smislu utvrđivala okolnosti pod kojima su se ugovorne strane sporazumjele u vezi plaćanja ovog iznosa. Očitovanja Ponuditelja, odnosno, HFP-a na ovu okolnost prikazana su u točki 7. podtočka 8. (b), te u točkama 10. i 22. obrazloženja. Iz ovih očitovanja proizlazi, u bitnome, da Ponuditelj priznaje pravo na vlasništvo u korist Grada Opatije, Općine Lovran, Općine Mošćenička Draga, Općine Matulji i društvu Nova Liburnia d.o.o. iz Opatije u odnosu na 75.661 dionicu Ciljnog društva (članak 6.3. Sporazuma iz 2010. godine) u zamjenu za novčanu protučinidbu u iznosu od 162.105.182,24 kn koju je HFP dužan platiti u tri dvomjesečna obroka (članak 6.1 Sporazuma iz 2010. godine). U smislu navedenog, cijena po dionici Ciljnog društva iznosila bi 2.142,51 kn.

U Sporazumu iz 2010. u uvodnoj odredbi (čl. 2. al. 4) navodi se da je Ponuditelj Tužbom Trgovačkom sudu u Rijeci (koju je u međuvremenu povukao), tražio (1) povrat 254.410 dionica izdavatelja Liburnia Riviera Hoteli d.d. Opatija, maršala Tita 198 i (2) isplatu iznosa od 7.272,00 kn nadoknade pune vrijednosti za svaku dionicu iz toč. (1) za koju se utvrdi da se ne nalazi na računu nematerijaliziranih vrijednosnih papira Hrvatskog fonda za privatizaciju uslijed raspolaganja tim dionicama od strane Hrvatskog fonda za privatizaciju, u korist bilo koje treće osobe, a na štetu Ponuditelja. Agencija je tijekom upravnog postupka pribavila tužbu i izmijenjeni tužbeni zahtjev čiji sadržaj je, u bitnome, prikazan pod točkom 11. (podtočkama c i d) obrazloženja. Prema ocjeni Agencije, iznos od 7.272,00 kn po dionici, koji je Ponuditelj potraživao s naslova nadoknade do pune vrijednosti, ne može se uzeti u obzir pri razmatranju minimalne cijene koju je Ponuditelj dužan istaknuti u ponudi za preuzimanje sukladno ZPDD-u. Prije svega, Ponuditelj se (kao što je to razjašnjeno u prethodnom odjeljku) sporazumio s HFP-om da će, upravo u zamjenu za dionice za koje se traži nadoknada do pune vrijednosti, konstituirati novčanu tražbinu u iznosu od 162.105.182,24 kn. Međutim, sve i da ovo nije ugovoreno, ovaj iznos sam po sebi, ne bi se mogao uzeti u obzir kao konačan i mjerodavan za cijenu stjecanja, sve dok eventualno ne postoji pravomoćna sudska odluka po tom pitanju.

Uvodno je potrebno istaknuti da Sporazum iz 2010. predstavlja, s aspekta cjelovitosti, konačno okončanje sporova između Ponuditelja i HFP-a iz kuponske privatizacije, ali i višekratnih pokušaja da se sporovi riješe sporazumno. U tom smislu, više puta su, između ugovornih strana nastajala prava i obveze po različitim pravnim osnovama. Naime, pojednostavljeno, sporovi nastali tijekom kuponske privatizacije između Ponuditelja, DOM holdinga d.d., s jedne strane i HFP-a, s druge strane, bili su, prije svega, nakon sklapanja odgovarajućih ugovora, razriješeni pred Arbitražnim sudom pri Hrvatskoj gospodarskoj komori, koji je donio odluke u korist Ponuditelja i DOM Holdinga d.d., da bi zatim stranke sklopile Sporazum iz 2005. godine, kojim razrješuju svoje odnose, u prvom redu, polazeći od arbitražnih pravorijeka. Odmah po sklapanju Sporazuma iz 2005. godine, dolazi do novih sporova koji nastaju zbog toga što se, na temelju Rješenja Komisije za vrijednosne papire Republike Hrvatske (tada konačnog, a sada pravomoćnog), dionice Ciljnog društva koje je HFP prenio na temelju Sporazuma iz 2005. na Ponuditelja i DOM Holding, vraćaju HFP-u. Sporazumom iz 2010. se rješavaju, gledajući ovaj sporazum samostalno, u prvom redu, odnosi koji su nastali nakon navedenog vraćanja stečenih dionica na račun HFP-a. U tom smislu, može se reći da Sporazumom iz 2010. godine ugovorne strane rješavaju situaciju u kojoj je Ponuditelj stekao dionice (po određenoj cijeni) 2005. godine, da bi te dionice bile prenesene povratno HFP-u, nakon čega ih HFP (doduše ne one koje je međuvremenu otuđio Gradu Opatiji i dr. jedinicama lok. samouprave), na temelju Sporazuma iz 2010. vraća Ponuditelju koji ih je, prvotno, stekao 2005. Prema tome, s aspekta cijene po kojoj su dionice stečene, ne može se izgubiti iz vida da se radi o dionicama koje su jednom stečene po određenoj cijeni (Sporazum iz 2005.), zatim vraćene prenositelju (Rješenje Komisije za vrijednosne papire Republike Hrvatske), pa koje se ponovno prenose stjecatelju (Sporazum iz 2010.). S tog aspekta, Agencija je utvrđivala i cijenu po kojoj je Ponuditelj stekao dionice 2005. godine. Uzgred, iako Sporazum iz 2010. ima elemente cijene bar u odnosu na 11.332 dionica te u odnosu na dionice u zamjenu za koje je ugovorio novčanu protučinidbu iznosu od 162.105.182,24 kn, taj sporazum takve elemente nije morao imati, nego se mogao svesti na prijenos dionica s računa HFP-a na račun Ponuditelja. U tom smislu, da bi se utvrdila cijena, imajući na umu duh i smisao ZPDD-a – koji, kao jedan od kriterija za najnižu cijenu u ponudi za preuzimanje, uzima cijenu po kojoj su dionice stečene, valjalo je ispitati i cijenu dionice Ciljnog društva iz Sporazuma iz 2005. Ocjena okolnosti u vezi s cijenom prema Sporazumu iz 2005. prikazana je u točki 21. obrazloženja, a dodatno obrazloženje o tome zbog čega se utvrđuje cijena po osnovi Sporazuma iz 2010. i Sporazuma iz 2005. dano je u toč. 18. obrazloženja.

6. ZAKLJUČAK AGENCIJE OD 31. KOLOVOZA 2O1O.

Dana 31. kolovoza 2010. godine, Agencija je Zaključkom pozvala Ponuditelja da dostavi:

a) očitovanje o vrsti, iznosu i pravnoj osnovi potraživanja Ponuditelja, na temelju kojih su Sporazumom iz 2010. utvrđene obveze HFP-a u pogledu prijenosa 145.941 redovne dionice Ciljnog društva i prijenosa 11.332 redovne dionice Ciljnog društva, koje su rezervirane u korist bivših vlasnika nekretnina u smislu propisa kojima se uređuje povrat oduzete imovine, na Ponuditelja (članak 5. Sporazuma) te ostale obveze fonda (članak 6. Sporazuma).

b) Pojašnjenje utanačenja sadržanih u odredbi članka 6. stavak 3. Sporazuma od 23. srpnja 2010. godine, posebno u odnosu na priznavanje prava vlasništva u korist Grada Opatije, Općine Lovran, Općine Mošćenička Draga, Općine Matulji i društva Nova Liburnia na 75.661 dionicu društva LIBURNIA RIVIERA HOTELI d.d. Opatija, te priznavanje društvu Nova Liburnia d.o.o. Opatija, statusa zakonitog imatelja nematerijaliziranog vrijednosnog papira, u smislu odredbe članka 492. stavak 2. Zakona o tržištu kapitala, od strane Ponuditelja.

c) Isprave kojima raspolaže društvo SN holding d.d., Zagreb, Miramarska 24, u vezi podataka navedenih u očitovanju iz točke a) i pojašnjenju iz točke b) izreke ovog Zaključka.

7. OČITOVANJE NA ZAKLJUČAK AGENCIJE OD 31. KOLOVOZA 2O1O.

Podneskom od 7. rujna 2010. godine, Punomoćnik Ponuditelja dostavio je traženo očitovanje i to (citirano) kako slijedi:

»Relevantne činjenice (kronološkim redom)

1. Stalno izbrano sudište pri Hrvatskoj gospodarskoj komori (dalje u tekstu obrazloženja: »Sudište«) u predmetu broj IS-P-2001 donijelo je dana 6. veljače 2002. godine konačni pravorijek (dalje u tekstu obrazloženja: »Pravorijek DOM«) kojim je tuženiku, HFP-u, naložilo da tužitelju DOM Fond obiteljskog i poslovnog ulaganja – privatizacijski investicijski fond, dioničko društvo s tadašnjim sjedištem u Zagrebu, A. von Humboldta 4b (dalje u tekstu obrazloženja: DOM holding d.d.), izda ispravu podobnu za prijenos i upis u knjigu dionica na tužiteljevo ime i to:

(a) 262.235 redovnih dionica serije »A« ukupne nominalne vrijednosti od 13.345.300 DEM društva Croatia d.d. sa sjedištem Cavtatu;

(b) 72.258 redovnih dionica serije »A« ukupne nominalne vrijednosti od 60.574.499,00 DEM Ciljnog društva;

(c) 12.429 redovnih dionica serije »A« ukupne nominalne vrijednosti od 1.261.827,00 DEM društva KRAŠ d.d. sa sjedištem u Zagrebu;

(d) 780 redovnih dionica serije »A« ukupne nominalne vrijednosti od 79.188,00 DEM društva HOTEL OPERA d.d. (ranije: Hotel Intercontinental) sa sjedištem u Zagrebu;

(e) 10.917 redovnih dionica serije »A« ukupne nominalne vrijednosti od 5.000.000.00 DEM društva MTČ Trikotaža d.d. sa sjedištem u Čakovcu;

(f) 4.422 redovnih dionica serije »A« ukupne nominalne vrijednosti od 2.025.194,00 DEM društva MTČ Tvornica čarapa d.d. sa sjedištem u Čakovcu; i

(g) 36.547 redovnih dionica serije »A« ukupne nominalne vrijednosti od 3.654.700,00 DEM društva TEHNOMONT d.d. sa sjedištem u Puli.

2. Sudište je u predmetu IS-P-2022/37 dana 19. travnja 2004. godine donijelo konačni pravorijek (dalje u tekstu obrazloženja: Pravorijek SN») kojim je HFP-u/tuženiku naložilo da Ponuditelju isplati novčani iznos od 224.186.459,16 kn, s zateznim kamatama koje teku od 10. prosinca 2003. godine do isplate.

3. DOM holding i Ponuditelj, s jedne strane, i HFP sklopili su u Zagrebu Sporazum o nagodbi s ciljem konačnog i mirnog rješavanja svih međusobnih odnosa proizašlih iz kuponske privatizacije i posljedičnih pravnih odnosa, ugovora i sporova, koji je potpisan od strane Ponuditelja i DOM holdinga dana 11. svibnja 2005. godine, a od strane HFP-a dana 8. kolovoza 2005. godine (dalje u tekstu obrazloženja: »Sporazum iz 2005.«) temeljem kojega je:

(i) HFP dana 9. kolovoza 2005. godine prenio na DOM holding 72.258 dionica Ciljnog društva;

(ii) HFP istog dana prenio na Ponuditelja 182.152 dionice Ciljnog društva;

(iii) Ponuditelj platio HFP-u iznos od 162.105.182,24 kn;

(iv) DOM holding d.d. povukao prijedlog za ovrhu u ovršnom postupku radi ovrhe Pravorijeka DOM koji se vodio pred Trgovačkim sudom u Zagrebu pod brojem: Ovr-1806/04; i

(v) Ponuditelj povukao prijedlog za ovrhu u ovršnom postupku radi ovrhe Pravorijeka SNH.

4. Komisija za vrijednosne papire Republike Hrvatske (dalje u tekstu obrazloženja: »Komisija») donijela je 13. listopada 2005. godine sljedeća rješenja:

(a) rješenje klasa: UP/I-450-08/05-02/157, kojim se poništava transakcija prijenosa 182.152 dionice s HFP-a na Ponuditelja i 72.258 dionica s HFP-a na DOM holding d.d., i kojim se nalaže tadašnjoj Središnjoj depozitarnoj agenciji d.d., Zagreb, da bez odgode te dionice prenese s računa Ponuditelja i DOM holdinga d.d. na račun HFP-a, što je istog dana i učinjeno; i

(b) rješenje klasa: UP/I-450-08/05-02/120, kojim se odbija zahtjev Ponuditelja za odobrenje objavljivanja ponude za preuzimanje Ciljnog društva.

5. Ponuditelj i DOM holding d.d. sklopili su u Zagrebu, dana 14. prosinca 2005. godine Ugovor o ustupanju potraživanja temeljem kojeg je DOM holding d.d. (kao ustupitelj) ustupio Ponuditelju (kao primatelju): svako potraživanje DOM holdinga prema HFP-u iz Sporazuma iz 2005. godine (uključujući tu i potraživanje radi naknade štete zbog kršenja tog Sporazuma od strane HFP-a (dalje u tekstu obrazloženja: »Ugovor o cesiji iz 2005.«).

6. U svrhu ostvarivanja svoje izvorne tražbine prema HFP-u, kao i onih tražbina koje je Ponuditelj stekao ustupanjem (cesijom) od DOM holdinga na osnovi Ugovora o ustupanju potraživanja od 14. prosinca 2005. godine, Ponuditelj je svojom tužbom pokrenuo arbitražni postupak pred Sudištem. Odlučujući povodom tužbe, Sudište je dana 23. ožujka 2007. godine donijelo pravomoćan i ovršan pravorijek broj IS-P-2005/25 (dalje u tekstu: »Pravorijek iz 2007. godine»), kojim je, pored ostalog, utvrđeno da je Sporazum valjano nastao i da proizvodi pravne učinke u cijelosti.

7. Po pravomoćnosti i ovršnosti Pravorijeka iz 2007. godine, Ponuditelj je protiv HFP-a dana 27. travnja 2007. godine ustao vlasničkom tužbom pred Trgovačkim sudom u Rijeci u predmetu koji se kod tog suda vodio pod posl. brojem P-587/07 zahtijevajući da sud naloži HFP-u (1) da vrati Ponuditelju ukupno 254.410 dionica Ciljnog društva tako da u tu svrhu preda urednu i valjanu izjavu o prijenosu tih dionica, odnosno tako da sklopi s Ponuditeljem odgovarajući ugovor o prijenosu dionica.

8. Konačno, dana 23. srpnja 2010. godine Ponuditelj i HFP sklapaju Sporazum iz 2010. kojim se svi gore opisani sporni odnosi konačno razrješavaju na način da:

(a) HFP prenosi na Ponuditelja 177.273 dionica Ciljnog društva, od čega je HFP odmah prenio na Ponuditelja 165.941 dionicu Ciljnog društva, dok će preostalih 11.332 dionice prenijeti na Ponuditelja kada i ako se ispune odgodni uvjeti predviđeni Sporazumom (članak 5. Sporazuma iz 2010. godine);

(b) Ponuditelj priznaje pravo na vlasništvo u korist Grada Opatije, Općine Lovran, Općine Mošćenička Draga, Općine Matulji i društvu Nova Liburnia d.o.o. iz Opatije u odnosu na 75.661 dionicu Ciljnog društva (članak 6.3. Sporazuma iz 2010. godine) u zamjenu za novčanu protučinidbu u iznosu od 162.105.182,24 kn koju je HFP dužan platiti u tri dvomjesečna obroka (članak 6.1 Sporazuma iz 2010. godine).

Definicija i kvantifikacija tražbine Ponuditelja prema HFP-u

9. Prvo pitanje koje se u vezi s time nameće je koje se vrijeme u rasponu od 1998. godine do 2010. godine ima smatrati relevantnim za definiciju i kvantifikaciju tražbine? Po mišljenju Ponuditelja to može biti 8. kolovoza 2005. godine, dan kada je sklopljen Sporazum iz 2005. (pravomoćno utvrđen valjanim Pravorijekom iz 2007. godine). Razlog za takav stav jest to što je Sporazumom iz 2005. godine došlo do obnove (novacije) u smislu odredbe članka 145. stavak 1. Zakona o obveznim odnosima. Tim Sporazumom su, naime, vjerovnik (Ponuditelj i DOM holding d.d.) i dužnik (HFP) do tada postojeću obvezu (sadržanu u Pravorijeku DOM i Pravorijeku SNH) zamijenili novom obavezom (na predaju 255.980 dionica Ciljnog društva), a ta nova obveza ima različitu glavnu činidbu i različitu pravnu osnovu od do tada postojeće obveze. Posljedica obnove (novacije) bila je u tome što je obnovom (novacijom) prestala svaka ranija obveza HFP-a (na predaju dionica iz Pravorijeka DOM i isplatu iznosa iz Pravorijeka SNH) i nastala nova (na predaju 255.980 dionica Ciljnog društva) (članak 147. stavak 1. Zakona o obveznim odnosima).

10. To nas vodi do daljnjeg zaključka – jedina tražbina koju je Ponuditelj imao neposredno prije sklapanja Sporazuma iz 2010. godine i radi ostvarenja koje je i išao u sklapanje toga Sporazuma jest ona na predaju 255.980 dionica Ciljnog društva. Po njezinoj pravnoj prirodi, radilo se o nenovčanoj tražbini.

Pravna priroda Sporazuma iz 2010.

11. S druge strane, za razliku od Sporazuma iz 2005. godine, Sporazum iz 2010. godine nema pravni značaj obnove (novacije) jer se nije radilo o zamjeni postojeće (prijašnje) obveze novom već se njime samo disponiralo ispunjenjem obveze nastale na temelju Sporazuma iz 2005. godine. Taj je Sporazum pravi ugovor o nagodbi iz članka 150. Zakona o obveznim odnosima jer je između stranaka tada postojao spor odnosno neizvjesnost o nekom pravnom odnosu, te su stranke uzajamnim popuštanjem prekinule spor odnosno otklonile neizvjesnost i Sporazumom iz 2010. godine odredile uzajamna prava i obveze.

12. Kako se radi o pravnom poslu koji je, po svojoj definiciji, nastao uzajamnim popuštanjem za ovaj postupak je svakako relevantno pitanje u čemu je Ponuditelj popustio, čega se to odrekao da bi postigao nagodbu sa svojim dužnikom?

13. Popuštanje Ponuditelja se sastojalo u tome što je umjesto 255.980 dionica Ciljnog društva pristao primiti samo 177.273 dionica Ciljnog društva (od čega 165.941 dionicu odmah, a preostalih 11.332 dionica kad i ako se ispuni odgodni uvjet iz članka 5.5. Sporazuma iz 2010. godine), dok je za 75.661 dionicu pristao primiti novčanu naknadu u iznosu od od 162.105.182,24 kn (članak 6.1. Sporazuma iz 2010. godine). Taj se iznos, dakle, ima smatrati vrijednošću (cijenom) paketa od 75.661 dionica po volji stranaka. Izražena po dionici, ta vrijednost iznosi 2.142,52 kn.

14. Priznanjem prava vlasništva na 75. 661 dionicu učinjenim u korist Grada Opatija, Općine Mošćenička Draga, Lovran i Matulji te društva Nova Libunia d.o.o., Ponuditelj je, na zahtjev HFP-a tim subjektima dao do tada nedostajuću valjanu pravnu osnovu (titulus) za stjecanje tih dionica.

15. Nadalje, iz svega što je o prirodi Sporazuma iz 2010. godine već bilo rečeno jasno proizlazi da je upravo taj Sporazum pravni posao kojim je Ponuditelj došao u obvezu objaviti ponudu za preuzimanje u smislu odredbe članka 8. stavka 3. ZPDD-a.

Uz citirano očitovanje, Ponuditelj je dostavio

– Pravorijek DOM (od 8. veljače 2002. godine),

– Pravorijek SNH (od 19. travnja 2004. godine),

– Pravorijek iz 2007. godine,

– Sporazum iz 2005.

8. BITNA UTVRĐENJA IZ PRAVORIJEKA DOM, PRAVORIJEKA SNH, PRAVORIJEKA IZ 2007. I SPORAZUMA IZ 2005.

a) Uvidom u Pravorijek DOM, utvrđeno je u bitnome sljedeće:

– (iz izreke) Tužitelj DOM fond obiteljskog i poslovnog savjetovanja-privatizacijski investicijski fond d.d., Zagreb, uspio je u svom tužbenom zahtjevu kako to navodi Ponuditelj u očitovanju pod (točkom 7. podtočkom 1. obrazloženja);

– (iz izreke) HFP je odbijen s protutužbenim zahtjevom koji glasi: »Utvrđuju se ništavima ugovor o nadoknadi dionica u programu kuponske privatizacije sklopljen između DOM holdinga i HFP-a u Zagrebu dana 29. travnja 1999., aneks ovog Ugovora od 29. prosinca 1999.te Ugovor o nadoknadi dionica u programu kuponske privatizacije sklopljen između DOM fonda i HFP-a dana 18. siječnja 2000;

– (iz izreke) HFP je dužan nadoknaditi troškove arbitražnog postupka u iznosu od 910.000,00 kn sa zateznim kamatama od 6. veljače 2002. do isplate u roku od 8 dana;

– (iz obrazloženja) Ugovorne strane su utvrdile da je nad dijelom dioničkih društava, čije su dionice u dražbovnom postupku bile određene za prijenos na EPIC INVEST d.o.o. za račun DOM fonda, otvoren stečajni postupak, nad dijelom su se stekli uvjeti za otvaranje stečaja, a tužnik nije bio ni u posjedu nekih dionica (čl. 1. toč. 4. Ugovora od 29. travnja 1999.). Zbog toga su se stranke dogovorile da HFP dionice koje na posjeduje ili su nekvalitetne ne prenosi na DOM holding (čl. 2. ugovora i prilog 1.), već da se na ime nadoknade prenesu dionice prema popisu priloženom ugovoru (čl. 3. ugovora i prilog 2.). Ovo između stranaka nije sporno, međutim HFP je (pogrešno) smatrao da predmetni ugovori nisu valjani, već ništavi zbog suprotnosti prisilnim propisima, Ustavu i moralu društva, odnosno da su raskinuti po sili zakona zbog proteka roka kao bitnog elementa posla.

b) Uvidom u Pravorijek SN, utvrđeno je, u bitnome, sljedeće:

– (iz izreke) naloženo je HFP-u/tuženiku da Ponuditelju isplati novčani iznos od 224.186.459,16 kn, sa zateznim kamatama koje teku od 10. prosinca 2003. godine do isplate;

– (iz izreke) naloženo je HFP-u da Ponuditelju nadoknadi troškove arbitražnog postupka u iznosu od 2.137.480,38 kn u roku od 8 dana;

– (iz obrazloženja) u prvotno istaknutom tužbenom zahtjevu Ponuditelj tražio da se HFP-u naloži ispunjenje ugovorne obveze iz Ugovora o nadoknadi dionica u programu kuponske privatizacije od 5. siječnja 2000., odnosno, prijenos:

a) 48.075 redovnih dionica, serije »A«, pojedinačne nominalne vrijednosti od po 3.500,00 kn, ukupne nominalne vrijednosti od 168.262.500,00 kn društva ANITA d.d. sa sjedištem u Vrsaru,

b) 135.029 redovnih dionica, serije »A«, pojedinačne nominalne vrijednosti od po 100,00 DEM, ukupne nominalne vrijednosti od 13.502.900,00 DEM društva LAGUNA d.d. sa sjedištem u Novigradu.

– Ponuditelj je naknadno preinačio tužbeni zahtjev tako da, umjesto prijenosa dionica traži, kao naknadu štete u iznosu koji odgovara »ukupnoj stvarnoj vrijednosti u trenutku otuđenja«, naplatu iznosa od 224.186.459,16 kn, sa zateznim kamatama koje teku od 10. prosinca 2003. godine do isplate, jer je HFP u međuvremenu otuđio dionice koje se obvezao prenijeti Ponuditelju; do ovog iznosa Ponuditelj je došao tražeći iznos kupoprodajne cijene po kojoj je HFP prodao 48.075 dionica ANITE d.d. trećoj osobi –171.000.000,00 kn i nominalni iznos 13.502.900,00 DEM.

c) Uvidom u Pravorijek 2007., utvrđeno je sljedeće (sadržaj u bitnome):

– (iz izreke) utvrđeno je da je Sporazum iz 2005. valjano nastao i da proizvodi pravne učinke u cijelosti;

– (iz izreke) nalaže se HFP-u da Ponuditelju prenese 1.570 dionica Ciljnog društva;

– (iz izreke) odbija se kao neosnovan tužbeni zahtjev Ponuditelja u dijelu kojim se traži da se HFP-u naloži da Ponuditelju prenese 254.410 dionica Ciljnog društva kao i u dijelu kojim se traži da se HFP-u naloži da s Ponuditeljem sklopi ugovor o prijenosu dionica.

– (iz obrazloženja) (i) Sporazum iz 2005. je valjan jer su ga stranke gotovo u cijelosti ispunile nakon što je isti potpisan; stranke zacijelo ne bi ispunile Sporazum da su smatrale da isti nije još perfektan. I Vlada RH je smatrala da je dala potrebnu suglasnost na Sporazum, što očigledno proizlazi iz činjenice da je svojom Odlukom željela tu suglasnost povući. Takvu Odluku ona ne bi donosila da je smatrala da tražena suglasnost ne postoji, već bi tada eventualno donijela drugačiju odluku kojom bi uskratila davanje suglasnosti na Sporazum; te (ii) do djelomičnog odbijanja tužbenog zahtjeva Ponuditelja, kojim Ponuditelj traži da se HFP-u naloži prijenos 255.988 dionica Ciljnog društva, tako što će dati izjavu odnosno ugovor o prijenosu istih 255.988 dionica Ciljnog društva, došlo je upravo zbog toga što su obveze iz Sporazuma iz 2005. – gotovo u cijelosti izvršene, osim u odnosu na 1.570 dionica Ciljnog društva koje su ostale neprenesene. Zbog toga je isključivo za tih 1.570 dionica usvojen tužbeni zahtjev Ponuditelja, dok je za preostali broj dionica (254.410) Ponuditelj odbijen. Ponuditelj je pogrešno smatrao da, nakon što je Komisija za vrijednosne papire Republike Hrvatske naložila Središnjoj depozitarnoj agenciji, (koja je to odmah izvršila) da dionice Ciljnog društva prenese s računa Ponuditelja i društva DOM holding, na račun HFP-a, to znači da HFP nije ispunio svoju obvezu iz Sporazuma, i ponovno prenio dionice na Ponuditelja, iako ga je Ponuditelj pozvao da to učini.

Nakon što dužnik ispuni obvezu, obvezni odnos stranaka prestaje pa vjerovnik više nije vjerovnik, niti dužnik više nije dužnik. Zato bivši vjerovnik nije ovlašten zahtijevati od bivšeg dužnika da iz istog pravnog osnova ponovno ispuni obvezu koju je već ispunio. To on nije ovlašten niti u svojstvu cesionara, a na temelju ugovora o ustupanju potraživanja sklopljenog s DOM holdingom d.d. Kako DOM holding nije u vrijeme sklapanja ugovora o ustupanju potraživanja od 14. 12. 2005. imao pravo zahtijevati od HFP-a da mu ponovno ispuni činidbu koju je već bio ispunio, pa to pravo nema niti Ponuditelj kao cesionar. Nakon što su sporne dionice prenesene na njega, Ponuditelj je postao nositelj prava iz tih dionica te sve ono što se nakon toga dešavalo s njima izlazi iz okvira Sporazuma. Ovdje valja naglasiti da se u ovoj pravnoj stvari arbitražni sud bavio samo time postoji li HFP-ova obveza ponovnog prijenosa spornih dionica na Ponuditelja u smislu odredaba Sporazuma. U pitanje ima li Ponuditelj pravo po nekom drugom pravnom osnovu zahtijevati od HFP-a prijenos tih dionica ovaj arbitražni sud nije ulazio, jer to niti ne ulazi u granice njegovih ovlaštenja iz ugovora o arbitraži niti je Ponuditelj tako zahtijevao.

Nadalje, (iii) vidljivo je iz obrazloženja da je odbijen zahtjev za sklapanjem ugovora o prijenosu dionica uz obrazloženje, u bitnome, da, prema odredbi čl. 10. ZOO-a sudionici u prometu slobodno uređuju svoje odnose, što znači da postoji pravilo po kome jedna strana ne može siliti drugu da s njom sklopi neki ugovor. Odstupanje od tog pravila propisano je u čl. 27. st. 1. ZOO-a koji određuje da ako je netko po zakonu obavezan sklopiti ugovor, zainteresirana osoba može zahtijevati sklapanje takvog ugovora. Obveza HFP-a da s Ponuditeljem sklopi ugovor o prijenosu spornih dionica nije propisana zakonom pa Ponuditelj nije ovlašten zahtijevati sklapanje takvog sporazuma.

d) Uvidom u Sporazum iz 2005., utvrđeno je u bitnome, sljedeće (opisno se navodi sadržaj Sporazuma u bitnome):

Ugovor je sklopljen tako što su ga Ponuditelj i SN holding potpisali 11. 5. 2005., a HFP dana 8. 8. 2005. godine.

Temeljne pretpostavke Sporazuma (preambula)

– Ponuditelj i SN holding su pravni sljednici privatizacijskih odnosno zatvorenih investicijskih fondova osnovanih u sklopu kuponske privatizacije (Dom fond i Središnji nacionalni fond).

– Utvrđuju se sljedeći arbitražni i sudski postupci između njih, koji su dijelom okončani, a dijelom su u tijeku:

a) arbitražni postupak DOM holdinga d.d. protiv HFP-a okončan Pravorijekom DOM (od 8. veljače 2002. godine);

b) arbitražni postupak Ponuditelja protiv HFP-a okončan Pravorijekom SN (od 19. travnja 2004. godine);

c) sudski postupak radi poništaja Pravorijeka DOM, vođen pred Trg. sudom u Zagrebu, u kojem je dana 9. listopada 2003. donesena nepravomoćna presuda, kojom je odbijen tužbeni zahtjev tužitelja HFP-a, na koju se presudu HFP žalio, te je postupak po žalbi u tijeku pred Visokim trg. sudom Republike Hrvatske;

d) sudski postupak radi poništaja Pravorijeka SN koji se vodi pred Trgovačkim sudom u Zagrebu;

e) sudski postupak radi naknade štete u ukupnom iznosu od 533.796.261,26 kn tužitelja Ponuditelja, DOM holdinga (udio Ponuditelja u tom sporu iznosi 86.666.751,93 kn, a udio DOM holdinga iznosi 195.332.693,40 kn) i još tri tužitelja protiv tuženika Republike Hrvatske koji se vodi pred Općinskim sudom u Zagrebu;

f) ovršni postupak radi ovrhe Pravorijeka SNH, koji se vodi pred Trg. sudom u Zagrebu, u kojem je doneseno nepravomoćno rješenje o ovrsi dana 1. srpnja 2004., na koje se rješenje HFP žalio, te po kojoj žalbi je Visoki trgovački sud Republike Hrvatske ukinuo prvostupanjsko rješenje. Dana 16. rujna 2004. godine Trgovački sud u Zagrebu donio je novo, nepravomoćno rješenje o ovrsi, na koje se HFP žalio, te po kojoj žalbi je Visoki trgovački sud Republike Hrvatske svojim rješenjem od 24. studenoga 2004. preinačio prvostupanjsko rješenje o ovrsi od 16. rujna 2004. godine i odbacio prijedlog za ovrhu Ponuditelja. Temeljem navedenih rješenja o ovrsi je Ponuditelj u ovršnom postupku naplatio od HFP-a iznos od 229.277.013,24 kn. Dana 8. veljače 2005. HFP je pokrenuo protuovrhu; i

g) ovršni postupak radi ovrhe Pravorijeka DOM-a, ovrhovoditelja DOM holding protiv ovršenika HFP, koji se vodi pred Trgovačkim sudom u Zagrebu, u kojem je dana 12. siječnja 2005. doneseno nepravomoćno rješenje kojim se HFP određuje da u roku od 8 dana, računajući od dana dostave tog rješenja, ispuni svoju obvezu utvrđenu pravorijekom. Ako HFP ne ispuni tu svoju obvezu u navedenom roku, obvezan je isplatiti DOM-u 100.000,00 kn za svaki dan zakašnjenja. Dana 14. veljače 2005. Trgovački sud u Zagrebu donio je rješenje kojim odgađa ovrhu do odluke Visokog trgovačkog suda Republike Hrvatske po žalbi protiv rješenja o ovrsi, dok je rješenjem od 2. ožujka 2005. odbio prijedlog HFP-a za odgodom ovrhe do okončanja postupka radi poništaja Pravorijeka SN.

Namjera je i volja stranaka ovog Sporazuma da konačno i mirno riješe sve međusobne odnose proizišle iz kuponske privatizacije i posljedičnih pravnih odnosa, ugovora i sporova, pri čemu su visine potraživanja holdinga prema HFP-u utvrđene prema stanju iz kolovoza 2004. godine.

Članak 1.

Stranke Sporazuma utvrđuju da postoje sljedeće obveze HFP-a:

a) prijenos dionica na DOM u smislu Pravorijeka DOM, koje je dionice DOM holding d.d. stekao na temelju ugovora od 29. travnja 1999., 29. prosinca 1999. i 18. siječnja 2000.,

b) isplata novčanog iznosa Ponuditelju od 224.186.459,16 kn, zajedno sa zateznim kamatama po stopi propisanoj Uredbom Vlade Republike Hrvatske o visini stope zatezne kamate koja teče od 10. prosinca 2003. pa do isplate i naknada troškova arbitražnog postupka Ponuditelju u iznosu od 2.137.480,38 kn zajedno sa zateznim kamatama po stopi propisanoj Uredbom Vlade Republike Hrvatske o visini stope zatezne kamate, od kojeg ukupnog novčanog iznosa je Ponuditelj, do dana sklapanja ove nagodbe naplatio iznos od 229.277.013,24 kn, pa je za naplatu preostalo 20.770.417,76 kn, temeljem Pravorijeka SNH.

Ovim Sporazumom stranke se sporazumijevaju o ispunjenju navedenih obveza HFP-a na način i u rokovima kako slijedi. Ispunjenjem svih, u rokovima i u cijelosti, obveza HFP-a iz ovog Sporazuma smatrat će se da su prethodno navedene tražbine holdinga u cijelosti namirene.

Članak 2.

Temeljni kapital Ciljnog društva iznosi 968.451.200.00 kn i podijeljen je na 302.641 redovnu dionicu koje glase na ime, nominalne vrijednosti 3.200,00 kn svaka.

HFP na dan sklapanja Sporazuma ima 255.980 dionica Ciljnog društva.

Članak 3.

Bitni element ovog Sporazuma je da se HFP obvezuje u fiksnom roku od 15 dana od dana sklapanja ovog Sporazuma, prenijeti na DOM holding d.d. 72.258 dionica Ciljnog društva.

Bitni element ovog Sporazuma je da se HFP obvezuje za dio dugovanog iznosa od 179.986.431,00 kn u fiksnom roku od 15 dana od dana stupanja na snagu ovog Sporazuma prenijeti na Ponuditelja 183.722 dionica Ciljnog društva.

Bitni element ovog Sporazuma je da se Ponuditelj obvezuje dio od HFP-a ovrhom ukupno naplaćenog novčanog iznosa od 162.105.182,24 kn u fiksnom roku od 15 dana od dana sklapanja ovog Sporazuma vratiti HFP-u uplatom na račun HFP-a kod banke. HFP je suglasan u cijelosti da Ponuditelj zadrži ostatak ovrhom naplaćenog iznosa od 67.171.831,00 kn kao dio namirenja Ponuditelja.

Članak 4.

Ovaj članak regulira povlačenje tužbi, žalbi, prijedloga za ovrhu u sudskim postupcima

Članak 5.

Ispunjenjem svih obaveza HFP-a iz ovog Sporazuma ima se smatrati da su podmirena sva potraživanja HOLDINGA prema HFP-u i Republici Hrvatskoj proizašla iz i/ili u vezi s kuponskom privatizacijom, kao i svih sporednih zahtjeva uz te zahtjeve koje imaju ili bi mogli imati prema HFP-u, a koja su nastala do sklapanja ovog Sporazuma. HFP se odriče zahtjeva za vraćanje dionica i poslovnih udjela koje je prenio na HOLDINGE u vezi s kuponskom privatizacijom i/ili polazeći od rezultata kuponske privatizacije naknadnim ugovorima.

9. ZAKLJUČAK OD 10. rujna 2010. godine

Zaključkom od 10. rujna 2010. godine, Agencija je pozvala Ponuditelja da dostavi:

a) Presliku Ugovora o ustupanju potraživanja, zaključenog dana 14. prosinca 2005. godine, između Ponuditelja i društva DOM holding d.d. Zagreb.

b) Presliku Tužbe koju je Ponuditelj, dana 27. travnja 2007. godine, podnio Trgovačkom sudu u Rijeci, radi (1) povrata 254.410 dionica Ciljnog društa i (2) isplate iznosa od 7.272,00 kuna nadoknade pune vrijednosti za svaku dionicu iz toč. (1) za koju se utvrdi da se ne nalazi na računu nematerijaliziranih vrijednosnih papira Hrvatskog fonda za privatizaciju uslijed raspolaganja tim dionicama od strane Hrvatskog fonda za privatizaciju, u korist bilo koje treće osobe, a na štetu Ponuditelja (dalje u tekstu: »Tužba Trg. sudu u Rijeci iz 2007.«).

c) Očitovanje o potraživanju u iznosu od 162.105.182,24 kune, koji novčani iznos je Ponuditelj, temeljem Sporazuma iz 2005., uplatilo na poslovni račun HFP-a.

10. OČITOVANJE PONUDITELJA NA ZAKLJUČAK OD 10. rujna 2010. godine

Dana 17. rujna 2010. g. Ponuditelj je dostavio očitovanje na Zaključak Agencije od 10. rujna 2010. g. u prilogu kojeg je dostavio:

– presliku Ugovora o Cesiji od 14. prosinca 2010. g.

– presliku tužbe podnesene 27. travnja 2007. g. Trg. sudu u Rijeci protiv HFP-a radi povrata dionica uz napomenu da je podneskom od 19. veljače 2008. g. preinačio tužbeni zahtjev koji također dostavlja;

Očitovanje ad. c) iz izreke Zaključka od 10. rujna 2010. godine:

»Što se tiče iznosa od 162.105.182,24 kn kojeg je Ponuditelj isplatio HFP-u u kolovozu 2005. godine, Ponuditelj navodi da se ovdje nije radilo o potraživanju nego o činidbi Ponuditelja koja je bila ugovorena Sporazumom iz 2005. g. i koju je Ponuditelj ispunio u skladu s tim Sporazumom. Ponuditelj nadalje navodi, kako su u trenutku sklapanja Sporazuma iz 2005. g., Ponuditelj i DOM holding d.d. imali sljedeća potraživanja prema HFP-u:

(a) Ponuditelj – novčano potraživanje u iznosu glavnice od 224.186.459,16 kn, zakonskih zateznih kamata koje teku od 10. prosinca 2003. godine u iznosu od 22.971.802,84 kn što je sveukupno iznosilo 247.158.262,00 kn; a

(b) Dom holding – nenovčano potraživanje na predaju dionica trgovačkih društava određenih Pravorijekom DOM, među kojima je bilo i 72.258 dionica Ciljnog društva

Do trenutka sklapanja Sporazuma iz 2005. g., Ponuditelj je ovrhom od HFP-a naplatio iznos od 229.277.013,24 kn dok je 17.881.248,76 kn bilo ostalo nenaplaćeno. Sporazumom iz 2005. HFP i Ponuditelj su se sporazumjeli da će HFP svoju obvezu od 247.158.262,00 kn (glavnica + dotekle kamate) ispuniti tako što će (a) prenijeti na Ponuditelja 183.722 dionice Ciljnog društva i (b) platiti Ponuditelju u novcu iznos od 67.171.831,00 kn. Kako je u tom trenutku Ponuditelj već bio ovrhom naplatio iznos od 229.277.013,24 kn, tako je Ponuditelj vratio HFP-u iznos od 162.105.182,24 kn a dogovoreni iznos od 67.171.831,00 kn Ponuditelj je zadržao (229.277.013,24 – 67.171.831,00 =162.105.182,24 kn).

Kako je Pravorijekom iz 2007. godine Sporazum iz 2005. pravomoćno utvrđen valjanim, te kako je Ponuditelj isplatu iznosa od 162.105.182,24 kn učinio ispunjavajući svoju obvezu iz tog valjanog Sporazuma iz 2005., Ponuditelj nije imao niti je mogao imati pravo na povrat tog iznosa od strane HFP-a.

S druge strane, Sporazumom iz 2010. HFP se obvezao da će Ponuditelju platiti iznos od 162.105.182,24 kn, ali kao protučinidbu za odricanje Ponuditelja od 75.661 dionice Ciljnog društva učinjeno u korist jedinica lokalne samouprave i društva Nova Liburnia d.o.o.

Iz toga je razvidno da su, iako se ovdje radi o kvantitativno istim sumama (količini) novca, iznos iz Sporazuma iz 2005. i iznos iz Sporazuma iz 2010., kvalitativno različiti. Radi se o dvije različite stvari, i to ne samo pravno nego i faktično. Iznos iz Sporazuma iz 2005. godine plaćen je kao ispunjenje obveze Ponuditelja iz tog sporazuma (pri stjecanju dionica po tom Sporazumu), dok će iznos iz Sporazuma iz 2010. biti plaćen Ponuditelju kao protučinidba za njegovo odricanje od 75.661 dionica Ciljnog društva. Kada HFP plati Ponuditelju iznos od 162.105.182,24 kn, time neće vratiti Ponuditelju iznos koji mu je ovaj platio 2005. godine, već će ispuniti (platiti) svoju izvornu obvezu koja se sastoji u plaćanju (ispunjenju) protučinidbe za već ranije spomenuto odricanje (nagodbeno popuštanje) od 75.661 dionice Ciljnog društva u korist jedinica lokalne samouprave i društva Nova Liburnija d.o.o.«.

11. BITNA UTVRĐENJA IZ UGOVORA O CESIJI IZ 2005. I TUŽBE TRG. SUDU U RIJECI IZ 2007.

(a) Ugovor o cesiji, od 14. prosinca 2005.

Članak 1.

– Ugovorne strane (Ponuditelj i DOM Holding d.d.) suglasno ugovaraju da će se potraživanjem u smislu tog Ugovora smatrati:

(1) svako potraživanje DOM Holdinga prema HFP-u po osnovi Ugovora o nadoknadi dionica u programu kuponske privatizacije od 29. travnja 1999. godine, Anexa Ugovora o nadoknadi dionica u programu kuponske privatizacije od 29. prosinca 1999. godine i Ugovora o nadoknadi dionica u programu kuponske privatizacije od 18. siječnja 2000. godine;

(2) svako potraživanje DOM Holdinga prema HFP-u iz Pravorijeka DOM;

(3) svako potraživanje DOM Holdinga prema Republici Hrvatskoj po osnovi naknade štete zbog nezakonitog i nepravilnog rada Komisije za vrijednosne papire Republike Hrvatske u smislu odredbe čl. 13. Zakona o sustavu državne uprave;

(4) svako potraživanje DOM Holdinga prema SDA po osnovi naknade pretrpljene štete zbog nezakonitog postupanja prilikom provedbe nezakonitih i nepravilnih Rješenja Komisije za vrijednosne papire;

(5) svako potraživanje DOM Holdinga prema HFP-u iz Sporazuma iz 2005. (uključujući tu i potraživanje radi naknade štete zbog kršenja tog Sporazuma od strane HFP-a);

pri čemu će se smatrati da potraživanja navedena gore pod (1), (2) i (5) postoje samo alternativno (a ne i kumulativno), te da konačno ostvarivanje jednog od njih isključuje ostala, dok će se potraživanja navedena gore pod (3) i (4) smatrati uvjetnim i ovisnim o potraživanju navedenom gore pod (5).

Članak 2.

Prijenos Potraživanja obavit će se sastavljanjem isprava u obliku ugovora o ustupanju potraživanja sklopljenih u obliku ovjerovljene privatne isprave (ovjera potpisa). Radi obavještavanja dužnika DOM Holdinga i radi dokazivanja da je potraživanje valjano ustupljeno Ponuditelju sastavit će se ukupno pet isprava o ustupanju potraživanja u kojima će se na vrlo detaljan način opisati osnova i dospijeće Potraživanja, a tamo gdje je moguće i iznos potraživanja.

Članak 3.

Kao protučinidbu za ustupljeno potraživanje ugovorne strane ugovaraju naknadu u iznosu od 40.000.000,00 kn.

Naknadu za ustupljeno potraživanje Ponuditelj će platiti DOM Holdingu u dva obroka i to (1) prvog u iznosu od 11.000.000,00 kn koji će biti plaćen najkasnije u roku od petnaest dana računajući od dana sklapanja ovog Ugovora i (2) drugog u iznosu od 29.000.000,00 kn koji će biti plaćen najkasnije 31. prosinca 2005. godine.

Ova naknada uvećat će se za iznos od 25.000.000,00 kn ako Ponuditelj naplati potraživanje iz Sporazuma (kako ono koje je izvorno bilo njegovo, tako i ono koje se prenosi temeljem ovog Ugovora) ili ako slijedom Uprave tužbe podnesene dana 11. studenoga 2005. godine protiv Rješenja Komisije za vrijednosne papire Republike Hrvatske, dionice Ciljnog društva budu vraćene, a sve prije donošenja novog pravorijeka u arbitražnom postupku kojeg će Ponuditelj pokrenuti protiv HFP-a radi utvrđenja valjanosti Sporazuma i njegova ispunjenja.

(b) Tužba Trgovačkom sudu u Rijeci iz 2007.

U bitnome, polazeći od toga:

– da su Ponuditelj i HFP sklopili Sporazum iz 2005., a kojim se HFP obvezao, između ostaloga, prenijeti na Ponuditelja i DOM Holding d.d. redovne dionice Ciljnog društva, i to, 183.722 dionice na Ponuditelja i 72.258 dionica na DOM Holding d.d.;

– da je Ugovorom o cesiji iz 2005. godine DOM Holding d.d. ustupio svoje potraživanje na 72.258 dionica iz Sporazuma iz 2005. Ponuditelju;

– da je HFP izjavama o prijenosu bio ispunio svoju obvezu na prijenos dionica iz Sporazuma iz 2005. (premda ne u cijelosti – nedostajalo je 1.570 dionica za Ponuditelja), te je 182.152 dionica bilo u SDA preneseno s računa nematerijaliziranih vrijednosnih papira HFP-a na račun nematerijaliziranih vrijednosnih papira Ponuditelja, a 72.258 dionica na račun nematerijaliziranih vrijednosnih papira DOM Holdinga d.d.;

– da je nezakonitim rješenjem Komisije za vrijednosne papire Republike Hrvatske od 13. listopada 2005. godine naloženo SDA da 182.152, odnosno 72.258 dionica (ukupno 254.410) prenese s računa nematerijaliziranih vrijednosnih papira Ponuditelja odnosno SN Holdinga d.d. na račun HFP-a, što je SDA i učinila;

– da je Pravorijekom iz 2007. godine pravomoćno utvrđeno da je Sporazum iz 2005. valjano nastao i da proizvodi pravne učinke u cijelosti te da je istim odbijen zahtjev Ponuditelja da se prenesu dionice kao »ponovno« ispunjenje obveze iz Sporazuma iz 2005., ali i da je u istom Pravorijeku istaknuta mogućnost da Ponuditelj može »Po drugom pravnom osnovu zahtijevati od HFP-a prijenos dionica« odnosno njihov povrat;

– da je Ponuditelj uputio HFP- u dopis u kojem ga je pozvao na povrat dionica, na što se ovaj oglušio te da se svih 254.410 dionica nalazi na računu HFP-a u SDA.

Dakle, polazeći od gore navedenih činjenica, Ponuditelj traži da naloži HFP-u da mu prenese 254.410 redovnih dionica Ciljnog društva

(c) Preinaka tužbenog zahtjeva

U podnesku kojim djelomično preinačuje tužbeni zahtjev iz Tužbe Trgovačkom sudu u Rijeci iz 2007., Ponuditelj:

– objašnjava povod ovom podnesku,

– obrazlaže činjenično stanje,

– obrazlaže pravnu kvalifikaciju činjeničnog stanja (pravna osnova tužbenog zahtjeva),

– očituje se na predvidive i očekivane prigovore HFP-a,

– obrazlaže razloge zbog kojih smatra da Rješenje Komisije za vrijednosne papire Republike Hrvatske nije pravna osnova u smislu instituta stjecanja bez osnove i pravna osnova stjecanja vlasništva,

– obrazlaže zbog čega smatra da se u ovom postupku ne radi o presuđenoj stvari,

– očituje se o nekim stavovima Visokog trgovačkog suda,

– obrazlaže osnovanost preinačenja tužbenog zahtjeva i daje nove dokazne prijedloge.

U odnosu na osnovanost preinačenja tužbenog zahtjeva, Ponuditelj navodi: »… da je nakon podnošenja tužbe u ovoj pravnoj stvari došlo do promjena koje opravdavaju i uzrokuju potrebu preinačenja tužbenog zahtjeva. Naime, HFP je raspolagao dijelom predmetnih dionica na način da je 25% + 1 dionicu (računajući prema ukupnom temeljnom kapitalu Ciljnog društva) prenio na Grad Opatiju i druge povezane jedinice lokalne samouprave temeljem posebnog sporazuma kojeg su u tu svrhu sklopili. Nakon toga tako prenesene dionice su dalje prenesene na društvo Nova Liburnija d.o.o. iz Opatije. Sporazum između Grada Opatije i HFP-a sklopljen je nakon pravomoćnosti Pravorijeka, dakle nakon što je HFP nedvojbeno postao nesavjestan.

Slijedom navedenog, tužbeni zahtjev se ne može ostvariti na način kako je u trenutku podnošenja tužbe bio postavljen. On, doduše, ostaje nepromijenjen u onom dijelu koji se odnosi na one dionice koje su danas registrirane na ime HFP-a kod SDA, a u odnosu na preostale dionice koje su prenesene u konačnici na društvo Nova Liburnija d.o.o. ili bilo koje treće osobe nakon 27. travnja 2007. kao dana podnošenja tužbe, tužbeni zahtjev se preinačava na način da Ponuditelj zahtjeva od HFP-a isplatu od 7.272,00 kn za svaku dionicu na ime nadoknade do pune vrijednosti dionica (sukladno čl. 162. st. 4. Zakona o vlasništvu).

Ponuditelj smatra da se visina naknade pune vrijednosti dionica ima utvrditi na temelju njihove najviše tržišne cijene ostvarene na Zagrebačkoj burzi u razdoblju između 13. listopada 2005. (kada je HFP neosnovano stekao dionice preknjižbom s računa nematerijalziranih vrijednosnih papira Ponuditelja) do dana donošenja prvostupanjske presude.«.

12. Pismeno Agencije od 10. rujna 2010. upućeno HFP-u

Pismenom Agencije od 10. rujna 2010. zatraženo je od HFP-a:

a) da dostavi nalaz financijskog vještaka kojim se koristio HFP prilikom sklapanja Sporazuma iz 2010.;

b) da se očituje o okolnostima u vezi potraživanja Ponuditelja prema HFP-u u iznosu od 162.105.182,24 kn, koji novčani iznos je Ponuditelj, temeljem Sporazuma iz 2005. uplatilo na poslovni račun HFP-a, kao povrat dijela ukupnog iznosa koji je Ponuditelj naplatio od HFP-a.

OČITOVANJE HFP-a

HFP je dopisom od 24. rujna 2010. dostavio Agenciji »Financijsko pravnu ekspertizu zakonitosti stjecanja dionica poduzeća Liburnia Riviera Hoteli d.d.« koju je na zahtjev HFP-a izradio mr. sc. Slavko Tešija dipl. oec., stalni sudski vještak za financije, bankarstvo, devizno i vanjskotrgovinsko poslovanje.

Ujedno je HFP dostavio i očitovanje, u kojem se, u bitnome, navodi:

Sporazumom iz 2005. trebala su biti riješena sva prava i obveze koje proizlaze iz kuponske privatizacije i okončani svi postupci koji se vode pred nadležnim sudovima. Naime, njime se HFP obvezao na DOM Holding d.d. prenijeti 72.258 dionica, a na Ponuditelja 183.722 dionica Ciljnog društva, kako bi namirio preostali dio dugovanog iznosa od 179.986.431,00 kn Ponuditelju, a Ponuditelj se obvezao isplatiti HFP-u iznos od 162.105.182,24 kn, a koji je iznos naplatio u ovrsi s računa HFP-a. Isto tako je dogovoreno da će Ponuditelj zadržati iznos od 67.171.831,00 kn koji je također naplatio u ovrsi s računa HFP-a. Ponuditelj i DOM Holding d.d. su izvršili sve svoje obveze sukladno Sporazumu iz 2005. (povukli sve tužbe i prijedloge za ovrhu i isplatili HFP-u iznos od 162.105.182,24 kn), dok HFP nije u cijelosti izvršio svoje obveze – 1.570 dionica Ciljnog društva nije prenio Ponuditelju.

U međuvremenu je Komisija za vrijednosne papire Republike Hrvatske poništila prijenos 254.410 dionica Ciljnog društva s HFP-a na Ciljno društvo i DOM Holding d.d. i naložila SDA da iste dionice preknjiži s računa Ciljnog društva i DOM Holdinga d.d. na HFP.

Isto tako napominje HFP kako nikada nije izvršio povrat 162.105.182,24 kn Ponuditelju, a SDA je vratila 254.410 dionica Ciljnog društva HFP-u. Naime, HFP nije ni bio dužan vratiti iznos od 162.105.182,24 kn Ponuditelju, iz razloga jer je Pravorijekom iz 2007. utvrđeno kako je Sporazum iz 2005. valjano nastao i proizvodi pravne učinke u cijelosti. HFP je podnio tužbu Trgovačkom sudu radi poništenja navedenog pravorijeka, ali je isti svojom presudom odbio tužbu kao neosnovanu i na taj način potvrdio Pravorijek iz 2007.

HFP je raspolagao sa 75.661 dionicom Ciljnog društva u korist Grada Opatije, Općine Lovran, Općine Mošćeničke Drage, Općine Matulji i društva Nova Liburnia d.o.o., Opatija, a navedene dionice su bile predmetom parničnog postupka na temelju Tužbe Trgovačkom sudu u Rijeci iz 2007. naime, Ponuditelj potražuje protuvrijednost od 7.272,00 kn za svaku dionicu koju HFP neće moći prenijeti na Ponuditelja, a što bi ukupno iznosilo 5.502.067.92,00 kn. Slijedom navedenog, HFP je na ime protuvrijednosti za 75.661 dionica Ciljnog društva, temeljem Sporazuma iz 2010. isplatio iznos od 162.105.182,24 kn, s time da je Ponuditelj u Sporazumu iz 2010. priznao pravo vlasništva nad 75.661 dionica društva Liburnia Riviera Hotela d.d., Opatija, tj. priznao status zakonitog imatelja nematerijaliziranog vrijednosnog papira u smislu odredbe čl. 492. st. 2. Zakona o tržištu kapitala u korist Grada Opatije i drugih.

13. ZAKLJUČAK AGENCIJE OD 1. LISTOPADA 2010.

Ovim Zaključkom pozvan je Ponuditelj da dostavi:

a) preslike svih revidiranih financijskih izviješća počev od 2005. godine

b) očitovanje u smislu Zakona o računovodstvu o:

– datumu početnog priznavanja vlasničke pozicije 165.941 dionice Ciljnog društva stečenih na temelju Sporazuma iz 2010. u poslovnim knjigama Ponuditelja,

– metodi početnog priznavanja (mjerenja) vlasničke pozicije istih dionica u poslovnim knjigama društva,

– obrazloženju izbora metode iz prethodne alineje i detaljan opis načina izračuna prema primijenjenoj metodi.

c) presliku analitičke kartice iz glavne knjige društva za vlasničku poziciju dionica iz točke b) alineje prve, na dan 1. listopada 2010.

d) Preslike ugovora o ustupanju potraživanja koje su u skladu s odredbom čl. 2. st. 1. Ugovora o cesiji iz 2005. sklopili Ponuditelj i DOM Holding d.d.

Podneskom od 11. listopada 2010. Ponuditelj je dostavio revidirana financijska izvješća za 2005. – 2009. godinu i presliku analitičke kartice iz glavne knjige na dan 1. listopada 2010. te Ugovore o ustupanju potraživanja.

Zatim je dostavio i očitovanje u smislu Zakona o računovodstvu:

„Ponuditelj je u svojim poslovnim knjigama proveo stjecanje 165.941 dionica Ciljnog društva temeljem Sporazuma iz 2010. s datumom stjecanja 23. srpnja 2010. Početno priznavanje 165.941 stečene dionice Ciljnog društva iskazano je sukladno MSFI 39 po fer vrijednosti na dan stjecanja. Sukladno računovodstvenim politikama, Ponuditelj vrednuje financijsku imovinu, svrstanu kao raspoloživa za prodaju, po fer vrijednosti kako to nalaže MSFI 39. Za dionice koje kotiraju na organiziranim tržištima fer vrijednost predstavlja sadašnju cijenu potražnje.

Na Zagrebačkoj burzi je na dan 22. srpnja 2010. godine (dan prije stjecanja predmetnih dionica) objavljena zadnja ponuda na kupnju za dionice Ciljnog društva po cijeni od 2.035,05 kn, iz čega proizlazi ukupna početna vrijednost stečenih 165.941 dionice Ciljnog društva od ukupno 337.698.232,05 kn.

U vezi s dostavljenih pet ugovora o ustupu potraživanja (cesiji) kojima je obavljen prijenos potraživanja na osnovi odredbe čl. 2. st. 1. Ugovora o cesiji iz 2005. Ponuditelj napominje da se radilo o pet alternativno postavljenih potraživanja pri čemu naplata (realizacija) jednog od njih isključuje postojanje ostalih. Drugim riječima, potraživanja prenesena tim ugovorima ne mogu kumulativno postojati. Sporazumom iz 2010. realizirano je potraživanje iz Sporazuma iz 2005., čime je isključeno postojanje svih ostalih potraživanja, te se s njima ima postupati kao da nikad nisu niti postojala jer njihovo paralelno (istovremeno) postojanje nije bilo pravno moguće.«

14. ZAKLJUČAK AGENCIJE OD 25. LISTOPADA 2010. GODINE

Ovim Zaključkom je Agencija zatražila od Ponuditelja da dostavi preslike prijedloga Sporazuma iz 2005. i 2010. godine.

Ponuditelj je 2. studenoga 2010. godine dostavio prijedloge Sporazuma iz 2010. dok je u odnosu na prijedloge Sporazuma iz 2005. godine izjavio da nije bilo drugih radnih verzija tog sporazuma, osim one potpisane. Uvidom u dostavljene prijedloge Sporazuma iz 2010. nisu utvrđeni nikakvi elementi koji bi mogli biti od utjecaja na utvrđivanje cijene u vezi s predmetnom ponudom za preuzimanje.

15. PISMENO AGENCIJE HFP-u OD 27. LISTOPADA 2010.

Ovim pismenom Agencija je od HFP-a zatražila očitovanje kako slijedi:

1. Iz očitovanja Hrvatskog fonda za privatizaciju te dostavljene financijsko-pravne ekspertize, kao i iz ostale dokumentacije kojom Agencija raspolaže, i nadalje nije razvidno kako je utvrđena novčana protuvrijednost upravo 255.980 dionica Ciljnog društva koje je HFP, Sporazumom iz 2005. godine, prenio Ponuditelju i DOM Holdingu d.d. u zamjenu za njihova potraživanja (novčana i nenovčana) i proizlaze li ova potraživanja isključivo s naslova arbitražnih pravorijeka ili i s osnova naknade štete, i/ili nekog trećeg osnova. Naime, da bi se (1) nenovčano potraživanje DOM Holdinga d.d. (ne isključujući i novčano potraživanje za troškove arbitraže i ostala eventualna novčana potraživanja) i (2) novčano potraživanje SN holdinga d.d. zamijenili za (3) određeni broj dionica LRH, razumno je pretpostaviti, ako ne i neophodno, da se ugovorne strane prethodno sporazumiju o novčanoj protuvrijednosti svake od tri navedene »veličine«. U suprotnom, Sporazum iz 2005. godine naprosto ne bi bio moguć, jer bi, s jedne strane, ugovornim stranama bilo nemoguće procijeniti uzajamna davanja, te, s druge strane, jer bi nemoguće bilo utvrditi zašto, primjerice, ugovorne strane sporazumno ugovaraju upravo protuvrijednost od 179.986.431,00 kn za upravo 183.722 dionice LRH, ili, primjerice, zašto SN holdingu d.d. ostaje iznos od upravo 67.171.831,00 kn.

Posebno je nejasno kako je u pregovorima utvrđena vrijednost dionica LRH i nenovčanog potraživanja DOM holdinga. Nadalje, nejasno je da li su u pregovorima koji prethode Sporazumu iz 2005. godine, kumulativno postavljeni zahtjevi s osnova tužbi za naknadu štete, uz tražbine s osnova arbitražnih pravorijeka. Konačno, nejasno je, je li nominalni iznos dionice LRH bio referentna veličina uzeta u obzir među ugovornim stranama (posebno imajući u vidu da je nominalni iznos bio referentna veličina u postupku kuponske privatizacije, ali i da se isti spominje u financijsko-pravnoj ekspertizi mr. sc. Slavka Tešije dipl. oec.). Nadalje, nejasno je zašto je, te kojom metodologijom, odredbom čl. 3. st. 2. ugovoren iznos od upravo 179.986.431,00 kn za 183.722 dionice LRH (979,66 kn po dionici). Konačno, nejasno je zašto i na temelju koje metodologije je SN holding d.d. zadržao upravo iznos od 67.171.831,00 kn.

Međutim, nejasno je i utvrđenje potraživanja SN Holdinga prema samom tekstu Sporazuma iz 2005. godine. U članku 1. b), ukupni iznos novčanog potraživanja društva SN holding d.d. Zagreb prema Hrvatskom fondu za privatizaciju, iznosi:

– 224.186.459,16 kuna (temeljem pravorijeka od 19. travnja 2004. godine), zajedno sa zateznim kamatama po stopi propisanoj Uredbom Vlade Republike Hrvatske o visini stope zatezne kamate koja teče od 10. prosinca 2003. godine pa do isplate,

– 2.137.480,38 kuna (naknada troškova arbitražnog postupka), zajedno sa zateznim kamatama po stopi propisanoj Uredbom Vlade Republike Hrvatske o visini stope zatezne kamate,

– od prethodno navedenog je SN holding do dana sklapanja ovog Sporazuma naplatio iznos od 229.277.013,24 kn,

– pa je za naplatu preostalo 20.770.417,76 kn.

Prema ovoj odredbi ukupan iznos novčane tražbine SN holdinga je (229.277.013,24 kn + 20.770.417,76 kn) 250.047.431,00 kn.

No, iz odredaba članka 3. stavaka 2. i 4. Sporazuma, proizlazi da se HFP obvezao društvu SN holding d.d. prenijeti 183.722 dionice LRH-a »za dio dugovanog iznosa od 179.986.431,00 kn, pri čemu se HFP suglasio da SN holding d.d. zadrži ovrhom naplaćen iznos od 67.171.831,00 kune. Iz ove odredbe proizlazi da ukupno novčano potraživanje SN holdinga iznosi 247.158.262,00 kn.

Stoga se pozivate o svim navedenim okolnostima detaljno očitovati.

2. Uvidom u tekst Sporazuma iz 2010. utvrđeno je kako su sporazumne strane, u Preambuli Sporazuma, konstatirale da je društvo SN holding d.d. Zagreb, dana 06. listopada 2009. godine te 09. veljače, 20. svibnja i 04. lipnja 2010. godine, Hrvatskom fondu za privatizaciju dostavilo prijedlog Ugovora o nagodbi i uzajamnom razrješenju.

Pozivate se Agenciji dostaviti preslike navedenih prijedloga Ugovora o nagodbi i uzajamnom razrješenju, kao i preslike prijedloga Sporazuma, koji su prethodili Sporazumu iz 2005. godine.

Ujedno se pozivate dostaviti i preslike cjelokupne dokumentacije u vezi s predmetnim ugovorima, odnosno, predmeta HFP-a /DOM holding d.d., SN holding d.d., u vezi:

– ugovora iz kuponske privatizacije,

– tužbe za naknadu štete (Fondovi protiv HFP-a),

– ovršni postupci holdinga protiv HFP-a, kao i ovrha HFP-a protiv holdinga,

– sklapanje Sporazuma između HFP-a i holdinga 2005. godine,

– sklapanje Sporazuma između HFP-a i holdinga 2010. godine,

– svaku drugu dokumentaciju u vezi navedenog.

3. U financijsko-pravnoj ekspertizi mr.sc.Slavka Tešije, dipl. oec. navodi se (na str. 7.):

»Naime dionice s kuponske liste za privatizaciju koje su dodijeljene PIF-ovima već na samome početku (kao što je već spomenuto) bile su umanjene za cca 36% od realne vrijednosti tj. na »samo« 800 milijuna DEM ili cca 3 milijarde kuna od čega se na HOLDINGE odnosilo cca 345 mil DEM ili 1.230.000.000,00 kn.

Budući da za dotični iznos nisu bile izmirene obveze /tadašnjeg) HFP-a, samo za razdoblje od 1999.g do 2005.g. (tj. do potpisa poznatog Sporazuma odnosno van sudske nagodbe) glavnica duga povećala se za tadašnjih 968 milijuna kn za iznos zateznih kamata (koje se obračunavaju ako dužnik zakasni s ispunjenjem novčane obveze, a to zakašnjenje počinje teći od dana dospijeća obveze).«;

– dok je na str. 14 ekspertize, navedeno:

»Egzaktni matematički izračun pokazuje da je 182.152 dionice za SN Holding i 72.258 dionica za DOM HOLDING d.d. kada je Vlada RH »povukla« Sporazum 17.08.2005.g. (po nominalnoj cijeni 3200 kuna po dionici) iznosilo ukupno 814.112.000,00 kuna iako je tržišna cijena dionica »LRH« prema podacima sa tržišta kapitala prelazila iznos od 3900 kuna po dionici tj. ukupni iznos je za prijenos dionica iznosio cca 1 milijardu kuna, ne računajući zatezne kamate. Samo zatezne kamate su HFP-u nametale godišnju obvezu od cca 150.000.000,00 kuna ili cca 20 milijuna EUR-a. u hipotezi visoke vjerojatnosti gubitka ovog spora.«.

Molimo da Agenciji dostavite očitovanje na temelju čega je vještak došao do iznosa koji se navode u citiranim odlomcima ekspertize, odnosno, temeljem kojih isprava.

4. Dana 9. svibnja 2007. godine izvršen je prijenos 1.570 kom dionica Ciljnog društva s HFP-a na Ponuditelja, s naslova izvršenja obveze iz arbitražnog pravorijeka iz 2007. godine. Pozivamo vas da dostavite ispravu o pravnom poslu na temelju kojeg je izvršen ovaj prijenos.

Ujedno vas pozivamo da se očitujete na okolnost da li je osim ovih 1.570 kom. dionica LRH, HFP prenio SN holdingu još neke dionice LRH (osim onih koje je prenio netom po sklapanju Sporazuma iz 2005. godine i Sporazuma iz 2010. godine)?

5. Konačno, pozivate se očitovati na okolnost da je SN holdingu d.d. prilikom ispunjenja Sporazuma iz 2005. godine »ostao« iznos od 67.171.831,00 kn kao dio namirenja, odnosno, da je ovaj iznos SN holding zadržao kao ostatak dotad, u ovršnom postupku, naplaćenog iznosa od ukupno 229.277.013,24 kn. Naime, pozivate se očitovati na okolnost da li je ovaj zadržani iznos bio predmetom daljnjeg pregovaranja i raspolaganja nakon okolnosti koje su uslijedile po sklapanju i izvršenju Sporazuma iz 2005. godine te Rješenju Komisije za vrijednosne papire Republike Hrvatske, ili je ostao kao trajna imovina u vlasništvu SN holdinga i nije bio predmetom pregovora koji su prethodili sklapanju Sporazuma iz 2010. godine?

OČITOVANJE HFP-a

Dana 12. studenoga 2010. godine, HFP je dostavio očitovanje kako slijedi:

HFP dostavlja kompletnu dokumentaciju kojom raspolaže i to:

– spis u kojem je predmet – arbitražni postupak povodom tužbe Ponuditelja radi ispunjenja ugovorne obveze iz Ugovora o naknadi dionica u programu kuponske privatizacije od 5. siječnja 200. godine i u kojem su sadržani svi nacrti i postupak sklapanja Sporazuma iz 2005. godine,

– Spis u kojem je sadržan parnični postupak koji je pokrenut pred Trgovačkim sudom u Zagrebu povodom tužbe HFP-a protiv Ponuditelja, radi poništaja Pravorijeka SNH,

– Spis u kojem je sadržan predmet, ovršni postupak koji je pokrenut prijedlogom za ovrhu Ponuditelja protiv HFP-a pred Trg. sudom u Zagrebu, radi naplate potraživanja u iznosu od 224.186.459,16 kn dosuđenom Ponuditelju Pravorijekom SNH,

– Spis u kojem je sadržan predmet, arbitražni postupak koji se vodio povodom tužbe DOM Holdinga d.d. protiv HFP-a,

– Spis u kojem je sadržan predmet, ovršni postupak koji je pokrenut prijedlogom za ovrhu DOM Holdinga d.d. protiv HFP pred Trgovačkim sudom u Zagrebu, a radi ovrhe 72.258 dionica Ciljnog društva koje su dosuđene DOM Holdingu Pravorijekom DOM,

– Spis u kojem je sadržan predmet, arbitražni postupak koji se okončano Pravorijekom iz 2007. i parnični postupak koji se vodio radi poništaja tog Pravorijeka,

– Spis u kojem je sadržan predmet, parnični postupak povodom Tužbe Trg. sudu u Rijeci iz 2007.,

– Spis u kojem su sadržani nacrti i postupak sklapanja Sporazuma iz 2010. godine.

U odnosu na očitovanja koja Agencija traži u svojem pismenu, HFP traži dodatni rok, posebno s obzirom na zahtjeve iznesene pod točkama 1., 3., 4. i 5., jer mora zatražiti očitovanje nadležnih službi HFP-a i sudskog vještaka, međutim do dana dovršetka upravnog postupka, HFP nije dostavio traženo očitovanje. Ipak, u odnosu na cijenu stjecanja Ponuditelja, iz dostavljene dokumentacije (čiji sadržaj se prikazuje pod toč. 20. obrazloženja) vidljivo je na koji način i kako je određena cijena u odnosu na dionice koje je tada, na temelju Sporazuma iz 2005. stjecao Ponuditelj. U tom smislu ocjenjeno je da su nedostajuća očitovanja HFP-a irelevantna.

16. ZAKLJUČAK AGENCIJE OD 12. STUDENOGA 2010.

Ovim Zaključkom je Agencija pozvala Ponuditelja da dostavi presliku podneska kojim je preinačio tužbeni zahtjev pred Arbitražnim sudom protiv HFP-a radi ispunjenja ugovorne obveze, odnosno radi naknade štete po preinačenom tužbenom zahtjevu, a koji je postupak okončan Pravorijekom SNH.

Ponuditelj je 19. studenoga 2010. dostavio isti podnesak u kojem, u bitnome, navodi:

HFP je otuđio dionice koje je trebao prenijeti Ponuditelju, pa kako nije više u mogućnosti ispuniti svoju obvezu, Ponuditelj traži da mu se isplati novčani iznos koji odgovara ukupnoj vrijednosti predmetnih dionica u trenutku kada je iste otuđio. U tom smislu potražuje iznos od 171.000.000,00 kn odnosno potvrđenu tržišnu vrijednost dionica ANITE d.d., Vrsar (koje je HFP prodao u svibnju 2001. godine, njih 48.075, trećem trgovačkom društvu, po ukupnoj prodajnoj cijeni od 171.000.000,00 kn ili 3.556,9 kn po dionici). Glede dionica trgovačkog društva LAGUNA d.d. iz Novigrada, Ponuditelj potražuje kunsku protuvrijednost za ostatak duga, odnosno, za svih 135.029 dionica, pojedinačne nominalne vrijednosti 100,00 DEM, ukupne nominalne vrijednosti 13.502.900,00 DEM, što primjenom obračuna potraživanja u EUR odnosno kune na dan 1. siječnja 2002., kad je EUR službeno uveden kao sredstvo plaćanja, iznosi 6.904.032,77 EUR odnosno 53.186.459,16 kn (1 EUR = 7,7003680 kn, prema srednjem tečaju HNB-a).

17. OČITOVANJE SUDSKOG VJEŠTAKA

Nastavno na dopis kojim je Agencija od HFP-a zatražila dodatno očitovanje u odnosu na određene navode u Financijsko pravnoj ekspertizi koju je izradio mr. sc. Slavko Tešija, isti se očitovao, u bitnome, kako slijedi:

– da ekspertiza po njegovoj prosudbi dovoljno detaljno obrađuje način i provedbu procesa kuponske privatizacije i koja omogućuje jasne spoznaje svih događaja i posljedičnih sporova,

– da je ekspertiza kao i vještačenje bilo fokusirano na pravnu i financijsku prihvatljivost predložene nagodbe i s obzirom na dugogodišnje vođenje spora kroz više sudskih instanci i posljedično prihvaćanje odluka arbitraže, što je danas standardna praksa u judikaturi europskih sudova, kao i pravne stečevine Europske Unije. Tu je inkorporirana i sažeta cost-benefit analiza za obje ugovorene strane a naročito za hrvatsku državu tj. HFP, ako se ne bi prihvatila predložena nagodba,

– da cjelokupna ekspertiza nije bila fokusirana isključivo na kretanje cijena dionica budući da je to tržišna kategorija i ista je u promatranom razdoblju bila podložna cikličnim kretanjima na tržištu te njihova potrebna vrijednost ima ograničenu pouzdanost i podložna je subjektivnim procjenama (tj. dionica vrijedi onoliko koliko ju je tržište valoriziralo odnosno koliko ju je netko spreman platiti).

18. ZAKLJUČAK AGENCIJE OD 25. STUDENOGA 2010.

Ovim Zaključkom, Agencija je pozvala Ponuditelja da:

1. dostavi isprave o pravnom poslu na temelju kojega je ili u vezi s kojim je s društvom DOM Holding d.d. dana 14. prosinca 2005. godine sklopilo Ugovor o cesiji te posebne Ugovore o ustupanju potraživanja,

2. da se očituje o tome (i) kada i kako je podmirio naknadu – protučinidbu iz toč. 3. Ugovora o ustupanju potraživanja iz al. 1. ovog zaključka – te (ii), je li, kada i na koji način, osim naknade – protučinidbe iz toč 3. Ugovora o ustupanju potraživanja, platio ili na drugi način nadoknadio društvu DOM Holding d.d. vrijednost ustupljenog potraživanja,

3. da dostavi tužbu u parnici radi naknade štete u ukupnom iznosu od 533.796.261,26 kn društava SN Holding d.d., DOM Holding d.d. i ostalih tužitelja protiv Republike Hrvatske pod brojem: P-5474/01,

4. da se očituje o načinu određivanja cijene u iznosu od 3.200,00 kn po dionici Liburnia Riviera Hotela d.d. u tekstu ponude za preuzimanje dostavljenom Komisiji za vrijdnosne papire Republike Hrvatske, koju su društva SN Holding d.d. i DOM Holding d.d. namjeravala objaviti povodom stjecanja dionica Liburnia Riviera Hotela d.d. na temelju Sporazuma sklopljenog 8. kolovoza 2005. godine.

OČITOVANJE PONUDITELJA

Ad. 1.

Ponuditelj, u bitnome, navodi da je već dostavio sve preslike Ugovora o cesiji iz 2005. i pojedinačnih ugovora o ustupanju potraživanja, te da osim dokumentacije kojom Agencija već raspolaže, nema drugih isprava.

Ad. 2.

Ponuditelj navodi da je svoju obvezu iz Ugovora o ustupanju potraživanja prema društvu DOM Holding d.d. na plaćanje naknade za ustupljeno potraživanje u iznosu od 40.000.000,00 kn ispunio dana 29. prosinca 2005. kada je platio iznos od 11.000.000,00 kn i 31. prosinca 2005. godine cesijom (ustupivši DOM Holdingu svoje potraživanje prema društvu EPIMA d.o.o. iz Zagreba u iznosu od 29.000.000,00 kn.). Osim toga, Ponuditelj nije platio bilo koju drugu naknadu društvu DOM Holding koja bi na bilo koji način bila u vezi s ustupljenim potraživanjem.

Ad. 3.

Ponuditelj dostavlja Agenciji preslike tužbe u parnici koju je pokrenuo protiv Republike Hrvatske pred Općinskim sudom u Zagrebu uz dvije napomene:

(a) Ponuditelj i DOM Holding d.d. su se odrekli svojih tužbenih zahtjeva u kolovozu 2005. godine – neposredno nakon sklapanja Sporazuma iz 2005. godine, tako da ta parnica više ne teče u odnosu na njih i

(b) Potraživanja radi kojih su Ponuditelj i DOM Holding d.d. podnijeli tužbu u tom predmetu bila su alternativna, a ne kumulativna u odnosu na potraživanja koja su Ponuditelj i DOM Holding d.d. ostvarivali u arbitražnim postupcima pred Stalnim izbranim sudištem pri HGK, a radi ostvarivanja kojih je bio sklopljen Sporazum iz 2005. godine. To znači da Ponuditelj i DOM Holding d.d. nisu bili ovlašteni naplatiti i potraživanja u ovom predmetu i ona u arbitražnim postupcima, već ili jedno ili drugo. Ostvarenjem jednog potraživanja prestajalo je drugo potraživanje.

Ad. 4.

Najniža cijena koju je Ponuditelj tada bio dužan ponuditi preostalim dioničarima Ciljnog društva bila je 2.337,15 kn jer je toliko iznosila prosječna ponderirana cijena ostvarena na Zagrebačkoj burzi u razdoblju od tri mjeseca prije dana nastanka obveze Ponuditelja na objavljivanje ponude za preuzimanje (od 8. svibnja do 8. kolovoza 2005. godine). Ponuditelj se, međutim, odlučio ponuditi znatno višu cijenu od one koju je tada bio dužan ponuditi, pa je tako ponudio 3.200,00 kn za svaku dionicu Ciljnog društva.

Ponuditelj je dao i dodatno očitovanje:

Ponuditelj zaključuje da Agencija smatra da je pravni posao na temelju kojeg je za Ponuditelja nastala obveza objavljivanja ponude za preuzimanje Sporazum iz 2010. godine. Istovremeno, iz činjenica da se Agencija upušta u prikupljanje podataka o formiranju cijene iz javne ponude koju je Ponuditelj namjeravao objaviti 2005. godine, Ponuditelj izvlači zaključak o postojanju radne hipoteze da bi za određivanje cijene u ovom postupku mogle za Agenciju biti relevantne i cijene iz 2005. godine. S tim u svezi, Ponuditelj navodi da bi bilo nemoguće prihvatiti tezu po kojoj bi istovremeno za nastanak obveze Ponuditelja bio mjerodavan pravni posao iz 2010. godine, a za određivanje cijene koju je Ponuditelj dužan sada platiti manjinskim dioničarima bio mjerodavan pravni posao iz 2005. godine. S druge strane, uzeti je da je za nastanak obveze Ponuditelja mjerodavan pravni posao iz 2005. godine moguće je samo ako se to svojstvo istovremeno oduzme Sporazumu iz 2010. godine i da mu se (samo) svojstvo isprave temeljem koje je obavljen samo prijenos dionica. Drugim riječima, u toj konstrukciji Sporazum iz 2010. godine predstavlja samo ugovor o prijenosu dionica za potrebe njihovog preknjižavanja s računa HFP-a na račun Ponuditelja, dok je sam pravni posao otuđenja/stjecanja dogovoren još 2005. godine. Ako bi tome bilo tako, tada Ponuditelj u ovom trenutku nije uopće obvezan objaviti ponudu za preuzimanje ili bi, u najgorem slučaju, njegovu ponudu trebalo tretirati kao dobrovoljnu ponudu za preuzimanje, pri čemu cijene i uvjeti iz 2005. godine ne bi imale nikakvog značenja jer je od tog vremena prošlo više od godinu dana. Isto tako, trebalo bi uzeti u obzir da je javna ponuda Ponuditelja iz 2005. godine pravomoćno odbijena uz pravomoćno utvrđenje Komisije za vrijednosne papire Republike Hrvatske da tada za Ponuditelja nije bila nastala obveza njezinog objavljivanja.

Agencija, međutim, ima drukčiji stav po ovom pitanju. Naime, nesporno je da se ovdje utvrđuje cijena po dva osnova, dakle, i po Sporazumu iz 2005. i po Sporazumu iz 2010., iako je za sam nastanak obveze mjerodavan samo Sporazum iz 2010. Točno je i da ZPDD propisuje kao jedan od kriterija za minimalnu cijenu, onu cijenu iz pravnog posla kojim se stječu dionice na temelju kojeg je nastala obveza ili iz svakog pravnog posla koji prethodi ovom stjecanju unatrag godinu dana. Međutim, u konkretnom slučaju ove zakonske odredbe treba tumačiti ipak prema njihovom smislu, a ne gramatički. U situaciji kad je dionice Ponuditelj prvotno (Sporazumom iz 2005.) stekao (po nekoj cijeni), pa su mu te dionice »oduzete« (Rješenjem Komisije za vrijednosne papire Republike Hrvatske), nakon čega mu se iste dionice vraćaju (Sporazumom iz 2010), jasno je da su te dionice, bar djelomično, stečene prvotno (izvorno) po nekoj cijeni, neovisno o tome što je protekao rok od 1 godine od dana nastanka obveze.

Ponuditelj je, naime, prije Sporazuma iz 2010., na temelju Sporazuma iz 2005., (prvotno) stekao 182.152 dionice i na temelju Ugovora o cesiji s DOM holdingom 72.258 dionica (d.d.), kako je prethodno opisano.

Sporazumom iz 2010. (nakon što su iste na temelju Rješenja Komisije za vrijednosne papire Republike Hrvatske »vraćene« HFP-u, Ponuditelj stječe 177.273 dionica. Od tih 177.273 dionice, 11.332 dionica rezerviranih za bivše vlasnike stječe po cijeni od 2.210,74 kn.

U zamjenu za 75.661 dionicu (25%+1) koje je HFP prenio Gradu Opatiji i ostalim općinama te društvu Nova Liburnija d.o.o., Ponuditelj, Sporazumom iz 2010., ugovara novčanu protučinidbu u iznosu od 162.105.182,24 kn (što iznosi 2.142,51 kn kn po dionici).

Za preostalih 165.941 dionica (177.273 – 11.332 = 165.941), stečenih na temelju Sporazuma iz 2010., dakako, ne može se tvrditi da nisu stečene po nekoj cijeni, iako su stečene na temelju Sporazuma iz 2010. Upravo preostale dionice stečene su po prvi put po cijeni od 979,66 kn (kako su to HFP i Ponuditelj ugovorili Sporazumom iz 2005.), odnosno, po cijeni od 553,57 kn (kako su to Ponuditelj i DOM Holding d.d. ugovorili Ugovorom o cesiji) i za njih, po prirodi stvari može biti mjerodavna isključivo ta cijena. U danim okolnostima protek roka od 1 godine od dana nastanka obveze, uzimajući u obzir smisao odredbe o cijeni po kojoj su stečene dionice, prema ocjeni Agencije je bespredmetan.

Konačno, da je kojim slučajem HFP Sporazumom iz 2010. u cijelosti izvršio svoju obvezu povrata dionica upravo prijenosom dionica, te da, u tom smislu, nema nikakvih elemenata za utvrđivanje cijene (jer su prenijete sve dionice i u istom trenutku), jedina cijena stjecanja, u tom smislu, bila bi ona iz Sporazuma iz 2005. iako je obveza nastala Sporazumom iz 2010. U tom smislu bilo bi apsurdno gramatičko tumačenje zakonske odredbe koja veže datum nastanka obveze i cijenu. Drugačijim tumačenjem, dakle, zakonska odredba o cijeni stjecanja, kao minimalnoj cijeni, ne bi ostvarila smisao odredbi ZPDD-a o cijeni stjecanja kao cijeni relevantnoj za određivanje minimalne cijene u ponudi za preuzimanje za koju postoji obveza objavljivanja.

19. TUŽBA U PARNICI KOJU SU PONUDITELJ I OSTALI PRIVATIZACIJSKI INVESTICIJSKI FONDOVI POKRENULI PROTIV REPUBLIKE HRVATSKE PRED OPĆINSKIM SUDOM U ZAGREBU

U bitnome, u istoj tužbi navodi se sljedeće:

Tadašnji privatizacijski investicijski fondovi, uključujući prednike Ponuditelja i DOM Holdinga d.d. potraživali su naknadu štete u obliku izmakle koristi, a koja se šteta sastoji u razlici vrijednosti dionica koje bi po redovitom tijeku stvari tužitelji stekli u dražbama kuponske privatizacije da su sve dionice na Popisu bile dionice profitabilnih i solventnih društava i vrijednosti dionica koje su tužitelji u tim dražbama stekli.

DOM FOND obiteljskog i poslovnog ulaganja, privatizacijski investicijski fond d.d. (pravni prednik DOM Holdinga d.d.) potraživao je u toj tužbi iznos od 195.332.603,40 kn, a Središnji nacionalni fond, privatizacijski investicijski fond d.d. (pravni prednik Ponuditelja) u toj tužbi potraživao je iznos od 86.666.751,93 kn (zajedno s zateznim kamatama od 15. ožujka 1999. do isplate). Ukupno su svi PIF-ovi potraživali iznos od 614.270.381,41 kn (protuvrijednost iznosa od DEM 171.708.610 između dionica profitabilnih društava i iznosa od DEM 749.285.106 koji su PIF-ovi stvarno stekli).

20. DOKUMENTACIJA HFP-a DOSTAVLJENA UZ PISMENO AGENCIJE HFP-u OD 27. LISTOPADA 2010.

Iz predmeta koji je HFP dostavio Agenciji izdvojeni su, kao relevantni za cijenu, sljedeći dokumenti:

1. Odluka Upravnog odbora HFP-a od 10. rujna 2004. godine,

2. Dopis predsjednika HFP-a, ministru Ministarstva gospodarstva, rada i poduzetništva od 1. lipnja 2005. godine,

Ad. 1. Uvidom u Odluku Upravnog odbora HFP-a od 10. rujna 2004. godine, utvrđeno je da je Upravni odbor HFP-a na 9. sjednici održanoj 10. rujna 2004. godine donio (između ostaloga) sljedeću Odluku:

1. Prihvaća se Prijedlog Sporazuma o nagodbi HFP-a s jedne strane i Ponuditelja te DOM Holdinga d.d. s druge strane, radi podmirenja obveza HFP-a koja proizlazi iz Rješenja o ovrsi Trg. suda u Zagrebu od 1. srpnja 2004. godine na iznos od 250.047.431,00 kn glavnice i pripadajuće kamate do 6. rujna 2004. godine, donesenog temeljem Pravorijeka SN te Pravorijeka DOM na iznos od DEM 85.840.708 u dionicama.

2. Prihvaćaju se načela Sporazuma o nagodbi sukladno kojima se dug u novcu koji se namiruje dionicama plaća po tržišnoj cijeni dionice, a dug u dionicama po nominalnoj cijeni dionica.

3. Dug od 250.047.431,00 kn prema Ponuditelju namiruje se s 67.171.831,00 kn u novcu, a ostatak od 179.986.431 kn s 183.722 dionice Ciljnog društva.

4. Dug oprema DOM Holdingu u iznosu od DEM 85.940.708 u dionicama, namiruje se s 72.258 dionica Ciljnog društva nominalne vrijednosti 231.225.600,00 kn.

Ad. 2. U bitnome, uvidom u dopis Predsjednika HFP-a, ministru Ministarstva gospodarstva, rada i poduzetništva od 1. lipnja 2005. godine, utvrđeno je kako se istim traži suglasnost na potpisivanje i Odluka Vlade RH za sklapanje Sporazuma o nagodbi između HFP-a s jedne strane i Ponuditelja i DOM Holdinga d.d. s druge strane.

Ovo polazeći od toga, kako se u dopisu navodi,

– da su pravni sljednici nekadašnjih PIF-ova, Ponuditelj i DOM Holding d.d. pokrenuli 2001. arbitražni spor protiv HFP-a radi prijenosa dionica u ukupnoj vrijednosti od DEM 85.840.708 i novčane tražbine u iznosu od 224.186.459,16 kn, te Općinskom sudu u Zagrebu podnijeli tužbu protiv Republike Hrvatske radi naknade štete u vrijednosti 656.845.723,00 kn.

– da je sveukupno potraživanje Ponuditelja i DOM Holdinga koncem siječnja 2005. godine iznosilo 1.238.693.998 kn od čega se na potraživanje temeljem tužbe protiv RH odnosi 656.845.723 kn, a na potraživanje prema HFP-u 581.848.275,00 kn.

– da je na sjednici održanoj 10. rujna 2004. godine Upravni odbor HFP-a odlučio o prihvaćanju prijedloga Sporazuma o nagodbi kojim se određuju uvjeti i način uređenja svih međusobnih odnosa. Sporazumom se regulira da se dug namiruje djelomično u novcu (zbog činjenice da je do utanačenja elemenata Sporazuma s računa HFP-a već naplaćeno 67.171.831,00 kn), a ostatak u svim dionicama Ciljnog društva koje svom portfelju drže HFP i Kapitalni fond). Sukladno istoj Odluci, dug od 250.047.431,00 kn prema Ponuditelju trebalo je namiriti s 67.171.831,00 kn u novcu, a ostatak od 179.986.431,00 kn s 183.722 dionica Ciljnog društva, dok je dug HFP-a prema DOM Holdingu, u iznosu od DEM 85.940.708, trebalo namiriti s 72.258 dionica Ciljnog društva. Drugim riječima, kako se u dopisu navodi, ukupno potraživanje DOM Holdinga i Ponuditelja od 581.848.275 kn, odnosno 1.238.693.998,00 kn uključujući i tužbu protiv Republike Hrvatske, namiruje se s 255.980 dionica Ciljnog društva s tim da Ponuditelj i DOM Holding: (1) odustaju od potraživanja prema HFP po pravomoćnom pravorijeku za ostale dionice (osim Ciljnog društva) u vrijednosti od 97.256.461 kn, (2) odustaju od tužbe protiv Republike Hrvatske za naknadu štete u iznosu od 656.845.723,00 kn, i (3) vraćaju na račun HFP iznos od 162.105.182,00 kn.

21. OCJENA OKOLNOSTI U ODNOSU NA CIJENU PO KOJOJ JE PONUDITELJ STEKAO DIONICE CILJNOG DRUŠTVA NA TEMELJU SPORAZUMA IZ 2005.

1. Prema odredbi čl. 3. st. 1. Sporazuma iz 2005., bitni element ovog Sporazuma je da se HFP obvezuje za dio dugovanog iznosa od 179.986.431,00 kn u fiksnom roku od 15 dana od dana stupanja na snagu ovog Sporazuma prenijeti na Ponuditelja 183.722 dionica Ciljnog društva. Iz ove odredbe proizlazi da je Ponuditelj 2005. stekao dionice Ciljnog društva po cijeni od 979,66 kn po dionici.

Prema podacima Zagrebačke burze prosječna cijena dionica Ciljnog društva bila je:

– 11. svibnja 2005. (kad su Sporazum iz 2005. potpisali Ponuditelj i DOM Holding) – 2.301,06 kn,

– 8. kolovoza 2005. (kad je Sporazum iz 2005. potpisao HFP) – 2.175,00 kn.

Očiti nerazmjer ugovorene cijene po dionici i tržišne cijene u vrijeme sklapanja Sporazuma iz 2005. postaje jasnijim, ako se ima u vidu vremenski slijed događanja na strani HFP-a, a koja prethode sklapanju Sporazuma iz 2005. Upravni odbor HFP-a je, naime, još 10. rujna 2004. godine donio Odluku o prihvaćanju Prijedloga Sporazuma iz 2005., (dakle, gotovo godinu dana ranije od sklapanja Sporazuma iz 2005. – 8. kolovoza 2005. godine), a u to vrijeme prosječna cijena dionica Ciljnog društva na Zagrebačkoj burzi (prema podacima dostupnim na internetskim stranicama Zagrebačke burze d.d.) bila je:

– 7. rujna 2004. godine…………..….. 1.043,64 kn

– 8. rujna 2004. godine……………… 1.071,67 kn,

– 12. kolovoza 2004. godine………… 884,38 kn,

– 13. kolovoza 2004. godine………… 999,23 kn.

Ostaje nejasno zašto je HFP sklopio Sporazum iz 2005. u kojem je cijena po dionici određena u iznosu od 979,66 kn, očito prema stanju na tržištu kapitala od godinu dana ranije, iako je ta cijena u vrijeme njegova sklapanja više no dvostruko veća, no to nije od značenja za ovaj upravni postupak.

2. Cijena po kojoj je DOM Holding d.d. stekao dionice prema Sporazumu iz 2005. prema ocjeni Agencije nije od utjecaja na cijenu po kojoj je Ponuditelj stekao dionice Ciljnog društva, iako su tada DOM Holding d.d. i Ponuditelj djelovali zajednički. Naime, treba imati u vidu da se radi o samostalnoj cijeni stjecanja pravne osobe (različitoj od cijene po kojoj je stjecao Ponuditelj i različitoj pravnoj osobi od Ponuditelja), koja je, nakon stjecanja dionica i konzumiranja Sporazuma iz 2005, ustupila potraživanje za te iste dionice Ponuditelju (dana 14. prosinca 2005. godine, sklapanjem Ugovora o cesiji), za naknadu od 40.000.000,00 kn (uvećano za naknadu od 25.000.000,00 kn koja nikad nije plaćena, jer potraživanje nije naplaćeno do Pravorijeka iz 2007.). Prema tome, koja god bila cijena po kojoj je DOM Holding d.d. stjecao dionice Ciljnog društva, to nije cijena po kojoj je Ponuditelj stjecao dionice Ciljnog društva. Međutim, stekavši cesijom potraživanje DOM Holdinga d.d. radi naknade štete od HFP-a, po cijeni od 40.000.000,00 kn, može se reći da je tada Ponuditelj »stekao« 72.258 dionica Ciljnog društva po cijeni od 553,57 kn po dionici. Da se iznos od 40.000.000.00 kn uveća za 25.000.000,00 kn (koji iznos nikada nije naplaćen, jer, sukladno čl. 3.3. Sporazuma o cesiji, Ponuditelj nije, do donošenja Pravorijeka iz 2007. niti uspio naplatiti potraživanje, niti su dotad, slijedom upravne tužbe podnesene protiv Rješenja Komisije za vrijednosne papire Republike Hrvatske dionice Ciljnog društva vraćene Ponuditelju) cijena po dionici iznosila bi 899,55 kn.

3. U cijenu stjecanja Ponuditelja ne može se ubrajati niti iznos od 86.666.751,93 kn (koji otpada na Ponuditelja) uvećan za zatezne kamate od 15. ožujka 1999. do isplate, po osnovi potraživanja za naknadu štete u parnici, koji se navodi u Preambuli Sporazuma iz 2005. pod točkom 2.e). Riječ je o naknadi štete u obliku izmakle koristi, s osnova razlike vrijednosti dionica koje bi po redovitom tijeku stvari tužitelji stekli u dražbama kuponske privatizacije da su sve dionice na Popisu bile dionice profitabilnih i solventnih društava i vrijednosti dionica koje su tužitelji u tim dražbama stekli.

Kako je Ponuditelj (i) s HFP-om sklopio ugovor kojim utvrđuje koliko i kojih dionica profitabilnih i solventnih poduzeća Ponuditelju treba prenijeti HFP, nakon toga (ii) ishodio Pravorijek SNH, 2004. godine, kojim je, po osnovi istog ugovora, naloženo HFP-u da isplati Ponuditelju novčano potraživanje u iznosu od 224.186.459,16 kn, sa zateznim kamatama koje teku od 10. prosinca 2003. godine do isplate i troškove arbitražnog postupka, a ovaj iznos je upravo ishođen kao naknada štete u iznosu koji odgovara »ukupnoj stvarnoj vrijednosti u trenutku otuđenja« dionica koje je HFP bio dužan prenijeti Ponuditelju po ugovoru, te (iii) u konačnici gotovo u cijelosti naplatio ovo novčano potraživanje prije samog sklapanja Sporazuma 2005., (iv) i zatim za ovaj iznos (umanjen za 67.171.831,00 kn) stekao odgovarajući broj dionica Ciljnog društva na temelju Sporazuma 2005, jasno je da se isti iznos nije mogao kumulirati s iznosom s osnova naknade štete iz parnice pred Općinskim sudom (86.666.751,93 kn sa zateznim kamatama). Dakle, radilo se o tražbinama koje se nikako istovremeno ne mogu naplatiti. U ovom slučaju, dakle, naplata po jednoj osnovi isključuje naplatu po drugoj osnovi, po prirodi stvari, jer se i u jednom i u drugom slučaju radi o istovrsnom potraživanju za naknadu štete, kako je to Ponuditelj dodatno obrazložio u toč. 18. obrazloženja.

Slijedom navedenog, zbunjujuće je, da se u dopisu Predsjednika HFP-a, ministru Ministarstva gospodarstva, rada i poduzetništva od 1. lipnja 2005. godine, navodi, da je sveukupno potraživanje Ponuditelja i DOM Holdinga koncem siječnja 2005. godine iznosilo 1.238.693.998 kn od čega se na potraživanje temeljem tužbe protiv RH odnosi 656.845.723,00 kn, a na potraživanje prema HFP-u 581.848.275,00 kn, odnosno, da se ukupno potraživanje DOM Holdinga i Ponuditelja od 581.848.275 kn, odnosno 1.238.693.998,00 kn uključujući i tužbu protiv Republike Hrvatske, namiruje s 255.980 dionica Ciljnog društva s tim da Ponuditelj i DOM Holding: (1) odustaju od potraživanja prema HFP po pravomoćnom pravorijeku za ostale dionice (osim Ciljnog društva) u vrijednosti od 97.256.461 kn, (2) odustaju od tužbe protiv Republike Hrvatske za naknadu štete u iznosu od 656.845.723,00 kn, i (3) vraćaju na račun HFP iznos od 162.105.182,00 kn.

Prvo, samim Sporazumom iz 2005. (a što proizlazi i iz dostavljene tužbe) utvrđeno je, da se u parnici za naknadu štete, radi o iznosu od 533.796.261 kn sa zateznim kamatama, a ne 656.845.723,00 kn (osim ako u ovaj iznos nisu uračunate i kamate). Drugo, radi se o iznosu koji potražuju svi privatizacijski investicijski fondovi, a ne samo Ponuditelj (86.666.751,93 kn) i DOM Holding d.d. (195.332.693,40 kn). Treće, iz prethodno navedenih razloga, jasno je da se ovaj iznos ne može kumulirati s novčanom tražbinom iz Pravorijeka SNH i Pravorijeka DOM (kao što to proizlazi iz ovog dopisa).

22. OCJENA NEKIH NAVODA U FINANCIJSKO PRAVNOJ EKSPERTIZI ZAKONITOSTI STJECANJA DIONICA CILJNOG DRUŠTVA OD STRANE PONUDITELJA I DOM HOLDINGA D.D.

Financijsko pravna ekspertiza koja je HFP-u poslužila kao temelj za sklapanje Sporazuma iz 2010., na žalost, nije mogla poslužiti pri razmatranju najniže cijene koju je Ponuditelj dužan ponuditi u ponudi za preuzimanje. To, konačno, nije bio ni zadatak ekspertize, jer iz samog naslova ekspertize proizlazi da se radi o ekspertizi zakonitosti stjecanja dionica. Ipak, u toj ekspertizi navedene su neke brojke, koje međutim nisu jasno i nedvosmisleno obrazložene, pa to zahtijeva poseban osvrt.

(i) Tako se na str. 7. Ekspertize navodi:

»Naime dionice s kuponske liste za privatizaciju koje su dodijeljene PIF-ovima već na samome početku (kao što je već spomenuto) bile su umanjene za cca 36% od realne vrijednosti tj. na »samo« 800 milijuna DEM ili cca 3 milijarde kuna od čega se na HOLDINGE odnosilo cca 345 mil DEM ili 1.230.000.000,00 kn. Budući da za dotični iznos nisu bile izmirene obveze (tadašnjeg) HFP-a, samo za razdoblje od 1999.g do 2005.g. (tj. do potpisa poznatog Sporazuma odnosno van sudske nagodbe) glavnica duga povećala se za tadašnjih 968 milijuna kn za iznos zateznih kamata (koje se obračunavaju ako dužnik zakasni s ispunjenjem novčane obveze, a to zakašnjenje počinje teći od dana dospijeća obveze).«;

Ad. (i)

Citirani navod je sam po sebi nejasan u dovoljnoj mjeri da to ne treba posebno obrazlagati, a posebno ako se uzmu u obzir navodi iz obrazloženja tužbenog zahtjeva koji je Agencija pribavila od Ponuditelja (Tužba PIF-ova za naknadu štete, protiv RH):

»Dražbovanjem u kuponskoj privatizaciji svi PIF-ovi zajedno stekli su dionice u ukupnom nominalnom iznosu DEM 3.429.023.738. Od toga je svega DEM 1.146.256.811 nominale otpadalo na dionice profitabilnih društava (koja su za 1997. godinu iskazala dobit), a DEM 2.282.766.927 nominale otpadalo je na dionice neprofitabilnih društava. Navedene vrijednosti dionica koje su PIF-ovi stekli dražbovanjem u kuponskoj privatizaciji utvrđene su u skladu s Pravilnikom o procjeni vrijednosti prikupljenih dionica u postupku osnivanja privatizacijskog investicijskog fonda (Nar. nov. br. 142/98). Procjene kojima su utvrđene vrijednosti dionica odobrila je Komisija za vrijednosne papire Republike Hrvatske. S obzirom da je sukladno Zakonu o privatizacijskim investicijskim fondovima i Pravilniku o procjeni svaki od PIF-ova samostalno sačinio procjenu, a te procjene nisu identične, kao procijenjenu vrijednost pojedinih dionica treba uzeti prosječnu procijenjenu vrijednost. Navedenim je procjenama utvrđeno da je procijenjena ukupna vrijednost dionica profitabilnih društava iznosila DEM 307.842.520 što je zaokruženo 26,86% od njihovog ukupnog nominalnog iznosa.

Da su umjesto dionica neprofitabilnih društava (ukupne nominale DEM 2.282.766.927) na Popis bile uvrštene dionice profitabilnih društava, vrijednost tih dionica (koje bi PIF-ovi dražbovanjem stekli umjesto dionica neprofitabilnih društava) iznosila bi najmanje 26,86% njihovog nominalnog iznosa – koliko je iznosila vrijednost profitabilnih dionica koje su PIF-ovi stekli dražbovanjem. Prema tome, ukupna vrijednost tih dionica iznosila bi najmanje DEM 613.151.196. Međutim, navedenim procjenama utvrđena je ukupna vrijednost dionica neprofitabilnih društava ukupno DEM 441.442.586.

Dakle, da su sve dionice koje su bile predmet dražbovanja u kuponskoj privatizaciji bile dionice profitabilnih društava, PIF-ovi bi dražbovanjem stekli dionica u vrijednosti DEM 920.993.716. Zbog opisanog nezakonitog sastavljanja Popisa, PIF-ovi su stekli dionica u vrijednosti DEM 749.285.106. Razlika vrijednosti u iznosu DEM 171.708.610. ukupna je šteta nanesena PIF-ovima. Primjenom tečaja od 3,5774 kn za 1 DEM, koji je Ministarstvo privatizaciju objavilo i primjenjivalo u dražbama kuponske privatizacije i koji su PIF-ovi koristili u navedenim procjenama vrijednosti dionica stečenih dražbovanjem, utvrđen je iznos ukupne štete od 614.279.381,41 kn.«.

(ii) Na str. 14. ekspertize navodi se:

»Egzaktni matematički izračun pokazuje da je 182.152 dionice za SN Holding i 72.258 dionica za DOM HOLDING d.d. kada je Vlada RH »povukla« Sporazum 17.08.2005.g. (po nominalnoj cijeni 3200 kuna po dionici) iznosilo ukupno 814.112.000,00 kuna iako je tržišna cijena dionica »LRH« prema podacima sa tržišta kapitala prelazila iznos od 3900 kuna po dionici tj. ukupni iznos je za prijenos dionica iznosio cca 1 milijardu kuna, ne računajući zatezne kamate. Samo zatezne kamate su HFP-u nametale godišnju obvezu od cca 150.000.000,00 kuna ili cca 20 milijuna EUR-a. u hipotezi visoke vjerojatnosti gubitka ovog spora.«.

Ad. (ii) Ovdje se u Ekspertizi iznosi teza po kojoj se na odgovarajući broj dionica, koje su Ponuditelj i DOM Holding d.d. stekli na temelju Sporazuma iz 2005. (ukupno 254.410) pomnožen tržišnom vrijednošću od 3.900,00 kn po dionici (pretpostavljamo na dan 17.8.2005. godine), ukupna vrijednost tih dionica iznosi cca 1 mlrd kn, a zatezne kamate na ovaj iznos su ukupno cca 150.000.000,00 kn, i na taj način implicira šteta.

Autor (financijsko – pravne) ekspertize, nažalost, ne obrazlaže zašto bi se upravo na ovaj način i po kojem to zakonskom osnovu na tržišnu vrijednost (uzgred, prosječna cijena na Zagrebačkoj burzi na dan 17. kolovoza 2005. iznosila je 2.254,89 kn po dionici Ciljnog društva) na neki neodređeni dan, procjenjivala vrijednost ovih dionica, pa time i šteta, iskazana u glavnici i pripadajućoj zakonskoj zateznoj kamati.

(iii) Na str. 30. ekspertize navodi se kako iznos od 162.105.182,00 kn koje bi HFP uplatio SN HOLDINGU d.d. Zagreb, isti vraća u proračun, tj. ne zadržava taj novac za sebe«.

Nije, naime, jasno zbog čega bi plaćanje poreza, kao zakonske obveze, trebalo smatrati ustupkom u kontekstu nagodbe.

(iv) Na str. 30. Ekspertize navodi se iznos uštede od 636 milijuna kuna ili cca 87 milijuna EUR-a, no, nejasno je na koji način je vještak došao do ovog zaključka, odnosno na koji način je utvrđen ovakav iznos »uštede«.

Na traženje Agencije da obrazloži ove navode, vještak nije dao potrebno obrazloženje, smatrajući da ekspertiza »…dovoljno detaljno obrađuje način i provedbu procesa kuponske privatizacije u RH i koja omogućuje jasne spoznaje svih događaja i posljedičnih sporova dužničko-vjerovničkih odnosa ugovornih strana…«.

23. KONAČNI ZAKLJUČAK U VEZI CIJENE OD 2.250,00 KN ISTAKNUTE U PONUDI ZA PREUZIMANJE DOSTAVLJENOJ UZ PREDMETNI ZAHTJEV

Uzimajući u obzir sve prethodno navedeno, Agencija je utvrdila da cijena koju Ponuditelj ističe u ponudi za preuzimanje, od 2.250,00 kn po dionici Ciljnog društva, odgovara zakonskim kriterijima iz čl. 16. st. 1. – 4. ZPDD-a, jer nije niža od cijene po kojoj je Ponuditelj stjecao dionice u razdoblju od jedne godine prije dana nastanka obveze objavljivanja ponude za preuzimanje i od prosječne cijene u zadnja tri mjeseca prije nastanka obveze objavljivanja ponude za preuzimanje.

24. DALJNJI TIJEK UPRAVNOG POSTUPKA

U daljnjem tijeku upravnog postupka:

– Agencija je 7. prosinca 2010. godine od LRH zatražila i 13. prosinca 2010. godine zaprimila Statut LRH važeći na dan sklapanja Sporazuma iz 2005. i Sporazuma iz 2010. godine,

– Agencija je 13. prosinca 2010. godine od Ponuditelja i HFP-a zatražila, te 15. odnosno 20. prosinca 2010. zaprimila očitovanje u vezi cijene dionica za rezervirane dionice (u smislu čl. 5. Sporazuma iz 2010. odnosno toč. 5. obrazloženja ovog Rješenja),

– Agencija je Zaključkom od 13. prosinca 2010. zatražila, a 15. prosinca 2010. zaprimila ispravljeni tekst ponude za preuzimanje u kojem se u toč. 4. teksta ponude za preuzimanje LRH – »Podaci o dionicama i glasovima Ciljnog društva koje drži Ponuditelj« – umjesto dijela teksta koji glasi: »173.673 dionice što predstavlja 57,38% dionica i glasova u glavnoj skupštini Ciljnog društva« navede: »185.005 dionica Ciljnog društva, što predstavlja 61,13% svih dionica s pravom glasa koje je izdalo Ciljno društvo«. Naime, uvidom u tekst ponude za preuzimanje, dostavljene uz predmetni Zahtjev, utvrđeno je da Ponuditelj pogrešno navodi broj dionica s pravom glasa kojima raspolaže u smislu čl. 22. st. 1. toč. 4. ZPDD-a, pa je, uzimajući u obzir i dionice Ciljnog društva koje još nisu prenesene Ponuditelju (11.332 dionica koje će biti prenesene kad i ako se ispune odgodni uvjeti predviđeni Sporazumom) ali se smatraju stečenim u smislu ZPDD-a, valjalo na odgovarajući način izmijeniti tekst predmetne ponude za preuzimanje,

– Agencija je utvrdila da tekst ponude za preuzimanje sadrži sve podatke u smislu odredbe čl. 22. st. 1. ZPDD-a,

– Uvidom u potvrdu Središnjeg klirinškog depozitarnog društva d.d., Zagreb, Heinzelova 62/a, kao depozitara, dostavljenu uz Zahtjev za odobrenje objavljivanja ponude za preuzimanje, utvrđeno je da je Ponuditelj, radi osiguranja naknade za plaćanje dionica koje su predmet ponude za preuzimanje, osigurao neopozivu bankarsku garanciju u dovoljnom iznosu za osiguranje plaćanja dionica i materijalnih troškova pohrane, koja vrijedi 16 dana od dana isteka roka za plaćanje dionica, a najkasnije do dana 16. veljače 2011. godine.

Slijedom svega navedenoga, valjalo je na temelju odredbe čl. 24. st. 3. ZPDD-a, odlučiti kao u toč. 1. izreke Rješenja.

Temeljem odredbe članka 8. stavak 3. Zakona o Hrvatskoj agenciji za nadzor financijskih usluga, ovo Rješenje objavljuje se u »Narodnim novinama«, pa je stoga odlučeno kao u toč. 2. izreke ovog Rješenja.

UPUTA O PRAVNOM LIJEKU

Protiv ovog Rješenja žalba nije dopuštena, ali se može pokrenuti upravni spor podnošenjem tužbe Upravnom sudu Republike Hrvatske u roku od 30 dana od dana primitka ovog Rješenja.

Klasa: UP/I-451-04/10-10/19

Urbroj: 326-321/10-36

Zagreb, 30. prosinca 2010.

Zamjenik predsjednika Uprave
Željko Kopčić, v. r.

Rješenje, NN 6/2011-123