## Odluka Ustavnog suda Republike Hrvatske broj U-III-1006/1998 od 14. lipnja 2001.

### NN 58/2001 (29.6.2001.), Odluka Ustavnog suda Republike Hrvatske broj U-III-1006/1998 od 14. lipnja 2001.

# USTAVNI SUD REPUBLIKE HRVATSKE

953

Ustavni sud Republike
Hrvatske u Vijeću petorice za odlu­čiva­nje o ustavnim tužbama, sastav­ljenom
od dopredsjednika Su­da Petra Klarića, kao predsjednika Vijeća, te sudaca
Jurice Mal­čića, Ivana Matije, Agate Račan i Milana Vukovića, kao članova Vije­ća,
u postupku povodom ustavne tužbe B. Č. i I. Č., oboje iz S., na sjednici Vijeća
održanoj 14. lip­nja 2001. godine, jednoglas­no je donio

## ODLUKU

I. Ustavna tužba se usvaja i
ukidaju se:

– presuda Vrhovnog suda
Republike Hrvatske, broj: Rev-570/1995 od 4. lip­nja 1998.

– presuda Županijskog suda u
S., broj: Gž-2548/94 od 12. listopada 1994.

– presuda Općinskog suda u
S., broj: P-1838/93 od 19. svib­nja 1994.

II. Predmet se vraća Općinskom
sudu u S. na ponovni postupak.

Obrazlože­nje

1. Ustavna tužba podnijeta je protiv presuda navedenih u izreci. Označenom
presudom Vrhovnog suda Republike Hrvatske odbijena je revizija podnosite­lja
izjav­ljena protiv presude Županij­skog suda u S., broj: Gž-2548/94 od 12. listopada
1994., kojom je potvrđena presuda Općinskog suda u S., broj: R-1838/93 od 19.
svib­nja 1994. Tom presudom odbijen je tužbeni zahtjev podnosite­lja protiv tuženika
»Croatia osigura­nje« d.d., radi naknade štete na­stale uslijed eksplozivne
naprave postav­ljene od nepoznatog po­činite­lja.

2. Podnosite­lji smatraju da su osporenim presudama povrije­đene odredbe
članaka 3., 14. st. 2., 19. st. 1., 26., 34., 48. st. 1. i 117. st. 3. Ustava.

3. U obrazlože­nju ustavne tužbe podnosite­lji ukazuju na po­grešno,
odnosno nepotpuno utvrđeno či­njenično sta­nje i pogr­eš­nu primjenu
materijalnog prava. Ističu da u provedenom postupku nije utvrđeno tko je
podmetnuo eksplozivnu napravu, pa da se ne može smatrati utvrđenim da bi ta
naprava bila podmetnuta iz zlonamjernih ili političkih pobuda, jer da je
napravu mogla podmetnuti i duševno bolesna osoba. Nada­lje ističu da grad S.
nije bio zahvaćen ratnim operacijama, te da se u konkretnom slučaju ne radi o
isk­ljuče­nju odgovornosti osigurate­lja u smislu odredbe članka 28. Općih
uvjeta za osigura­nje imovine.

*Ustavna tužba je osnovana.*

4. Odredbom stavka 1. članka 931. Zakona o obveznim odnosima (»Narodne
novine«, broj 53/91, 73/91, 111/93, 4/94, 107/95, 91/96 i 112/99 – u da­lj­njem
tekstu: ZOO), propisano je da osi­gurate­lj nije dužan naknaditi štete
uzrokovane ratnim operacijama ili pobunama, osim ako je drukčije ugovoreno.
Odredbom stavka 2. tog članka propisano je da je osigurate­lj dužan dokazati da
je šteta uzrokovana nekim od tih događaja.

U konkretnom slučaju
odgovornost za naknadu štete teme­lji se na ugovornom odnosu između osigurate­lja
i podnosite­lja ustav­ne tužbe. Stoga se na taj odnos, u skladu s odredbama članaka
142. i 902. ZOO primje­njuju i odredbe Općih uvjeta za osigura­nje imovine
»Croatia osigura­nja« d.d. (u da­lj­njem tekstu: Opći uvjeti).

5. Odredbom članka 28. st. 1.
Općih uvjeta, navedeni su rizici koji isk­ljučuju odgovornost osigurate­lja. Međutim,
da bi se moglo raditi o isk­ljuče­nju odgovornosti osigurate­lja u smislu
navedene odredbe, koja predstav­lja razradu osnovnog kriterija za isk­ljuče­nje
odgovornosti osigurate­lja propisanu odredbom članka 931. ZOO, potrebno je
utvrditi da se radi o šteti koja je uzrokovana ratnim operacijama ili pobunama.

Pri tome se oslobođe­nje od odgovornosti ne može proširivati, već je na
osigurate­lju teret dokaza o tome da je šteta nastala kao pos­ljedica ratnih
operacija ili pobuna koje se mogu promatrati sa­mo konkretno, na određenom
području, koje je zahvaćeno tak­vim zbiva­njima, a ne mogu se proširivati na šira
područja na kojima takvih događaja nije bilo.

6. U konkretnom slučaju
sudovi su otklonili odgovornost osi­gurate­lja, pozivom isk­ljučivo na odredbu članka
28. stavak 1. Op­ćih uvjeta, u dijelu u kojem ta odredba propisuje isk­ljuče­nje
odgovornosti osigurate­lja za štetu nastalu detonacijom eksploziva, ako osoba
koja to radi djeluje zlonamjerno ili iz političkih pobuda i uz obrazlože­nje da
je nepoznati počinite­lj eksplozivnu napravu postavio upravo ispred ulaznih
vrata kuće podnosite­lja, pa da je time očito da se radilo o namjernom postupa­nju
počinite­ljima s ci­ljem da se baš podnosite­ljima nanese šteta.

Sud prvog stup­nja nije
utvrdio da bi šteta proizašla kao pos­ljedica rata, već je štetu nastalu
uslijed eksplozije naprave podmetnute od nepoznate osobe, prihvatio kao
samostalnu osnovu za isk­ljuče­nje odgovornosti osigurate­lja.

7. Imajući u vidu navedeno
pod t. 4. i 5. ove odluke, Ustavni sud je utvrdio da su osporenim presudama prošireni
razlozi za oslobođe­nje od odgovornosti osigurate­lja, a da za to nema teme­lja
u odredbama mjerodavnog zakona. Stoga je Ustavni sud utvrdio da su takvim
presudama povrijeđene odredbe članka 14. stavka 2. Ustava, kojima se jamči
jednakost svih pred zakonom, kao i odred­ba članka 26. Ustava, kojom je zajamčena
jednakost svih pred sudovima.

8. Sukladno odredbama članaka
69. i 72. Ustavnog zakona o Ustavnom sudu Republike Hrvatske (»Narodne novine«,
broj 99/99), odlučeno je kao u izreci.

Broj: U-III-1006/1998
Zagreb, 14. lip­nja 2001.

USTAVNI SUD REPUBLIKE HRVATSKE

Predsjednik Vijeća **dr. sc. Petar Klarić,** v. r.

if !supportEmptyParas endif

Odluka, NN 58/2001-953