### NN 91/2020 (12.8.2020.), Presuda Visokog upravnog suda Republike Hrvatske poslovni broj: UsII-35/19-8 od 11. ožujka 2020.

VISOKI UPRAVNI SUD REPUBLIKE HRVATSKE

1766

PRESUDA

Visoki upravni sud Republike Hrvatske u vijeću sastavljenom od sudaca toga suda mr. sc. Mirjane Juričić, predsjednice vijeća, Borisa Markovića i Blanše Turić, članova vijeća, te sudske savjetnice Matee Milolože, zapisničarke, u upravnom sporu tužitelja Hrvatski Telekom d.d., Z., zastupanog po I. B., dipl. iur., protiv tuženika Hrvatske regulatorne agencije za mrežne djelatnosti, Z., uz sudjelovanje zainteresirane osobe Grada G. koji zastupa odvjetnik D. R. iz Z., radi utvrđivanja infrastrukturnog operatora i visine naknade za pravo puta, na sjednici vijeća održanoj 11. ožujka 2020.

presudio je

I. Odbija se tužbeni zahtjev tužitelja za poništenje rješenja tuženika, klasa: UP/I-344-03/16-11/345, urbroj: 376-10-18-10 od 18. prosinca 2018.

II. Nalaže se tužitelju Hrvatskom Telekomu d.d. iz Z. da zainteresiranoj osobi Gradu G. nadoknadi troškove spora u iznosu od 3.125,00 kn u roku od 60 dana od primitka ove presude, dok se u preostalom dijelu zahtjev zainteresirane osobe odbija.

III. Ova će se presuda objaviti u »Narodnim novinama«.

Obrazloženje

Osporenim rješenjem tuženika utvrđuje se da je Hrvatski Telekom d.d., Z., (dalje: HT), infrastrukturni operator i ima pravo puta na nekretninama koje se na dan donošenja ovog rješenja nalaze u vlasništvu/suvlasništvu Grada G. prema evidenciji Općinskog suda u Gospiću, Zemljišno-knjižnog odjela Gospić, dostupnoj na Zajedničkom informacijskom sustavu zemljišnih knjiga i katastra – javnoj aplikaciji, na kojim nekretninama HT ima izgrađenu elektroničku komunikacijsku infrastrukturu i drugu povezanu opremu (dalje: EKI), prema podacima o EKI navedenim u Elaboratu za pravo puta 067/2017, 27. 2. 2017 (dalje: Elaborat), a koje nekretnine koristi za pristup, postavljanje, korištenje, popravljanje i održavanje svoje EKI. Elaborat je u dijelu o količini, vrsti i prostornom položaju EKI sastavni dio ovog rješenja (točka I. izreke rješenja); utvrđuje se da je HT infrastrukturni operator i ima pravo puta na nerazvrstanim cestama u vlasništvu Grada G. navedenim u Potvrdi Ličko-senjske županije, Grada Gospića, Gradskog upravnog odjela za komunalnu djelatnost, stanovanje, graditeljstvo i zaštitu okoliša, klasa: 940-06/18-01/20, urbroj: 2125/01-04-18-01 od 5. prosinca 2018. i Jedinstvenoj bazi podataka nerazvrstanih cesta ažuriranoj na dan 18. listopada 2018. koja je prilog uz Odluku o izmjenama i dopunama Odluke o nerazvrstanim cestama klasa: 340-01/12-01/28, urbroj: 2125/01-01-18-12 od 29. studenoga 2018., koji su sastavni dio ovog rješenja, na kojima HT ima izgrađenu elektroničku komunikacijsku infrastrukturu i drugu povezanu opremu (dalje: EKI) prema podacima o EKI navedenim u Elaboratu i koristi ih za pristup, postavljanje, korištenje, popravljanje i održavanje svoje EKI (točka II. izreke rješenja); utvrđuje se da je HT infrastrukturni operator i ima pravo puta na nekretninama u vlasništvu Grada G. navedenim u Potvrdi Ličko-senjske županije Grada Gospića, Gradskog upravnog odjela za komunalnu djelatnost, stanovanje, graditeljstvo i zaštitu okoliša, klasa: 940-06/18-01/17, urbroj: 2125/01-04-18-01 od 12. studenoga 2018. koja je sastavni dio ovog rješenja, na kojima HT ima izgrađenu elektroničku komunikacijsku infrastrukturu i drugu povezanu opremu prema podacima o EKI navedenim u Elaboratu i koristi ih za pristup, postavljanje, korištenje, popravljanje i održavanje svoje EKI (točka III. izreke rješenja); utvrđuje se da je HT infrastrukturni operator i ima pravo puta na nekretninama u vlasništvu Grada G. navedenim u potvrdi Ličko-senjske županije Grada Gospića, Gradskog upravnog odjela za komunalnu djelatnost, stanovanje, graditeljstvo i zaštitu okoliša, klasa: 940-06/18-01/19, urbroj: 2125/01-04-18-01 od 12. studenoga 2018. koja je sastavni dio ovog rješenja, a na kojima HT ima izgrađenu elektroničku komunikacijsku infrastrukturu i drugu povezanu opremu prema podacima o EKI navedenim u Elaboratu i koristi ih za pristup, postavljanje, korištenje, popravljanje i održavanje svoje EKI (točka IV. izreke rješenja); količinu i vrstu EKI iz točaka I., II., III. i IV. ovog rješenja čine trase kabelske kanalizacije te trase elektroničkih komunikacijskih vodova u zemlji i nadzemnih elektroničkih komunikacijskih vodova navedene u Elaboratu (točka V. izreke rješenja); utvrđuje se godišnja naknada za pravo puta za korištenje nekretnina iz ovog rješenja (osim katastarskih čestica navedenih u Ugovoru o osnivanju prava služnosti sklopljenom između Grada G. i HT-a 14. prosinca 2007.) prema površini zemljišta na kojem se nalazi EKI, sukladno podacima navedenim u Elaboratu i vrsti zemljišta navedenoj u evidenciji Zemljišno-knjižnog odjela G. ili podredno Odjelu za katastar nekretnina G., dostupnoj na Zajedničkom informacijskom sustavu zemljišnih knjiga i katastra – javnoj aplikaciji, uz primjenu iznosa naknada i načina obračuna određenima u članku 6. i 7. stavcima 1., 2., 3. i 4. Pravilnika o potvrdi i naknadi o pravu puta (»Narodne novine«, broj: 152/11., 151/14. i 95/17.) (točka VI. izreke rješenja); utvrđuje se da Grad G. ima pravo na godišnju naknadu za pravo puta iz točke VI. ovoga rješenja počevši od 23. studenoga 2016. odnosno od dana uknjižbe prava vlasništva/suvlasništva na nekretninama iz točke I. u korist Grada G. ukoliko je ista nastupila nakon 23. studenoga 2016., prema evidenciji Zemljšno-knjižnog odjela G. dostupnoj na Zajedničkom informacijskom sustavu zemljišnih knjiga i katastra – javnoj aplikaciji (točka VII. izreke rješenja); obvezuje se HT u roku od 8 dana od primitka ovog rješenja napraviti obračun godišnje naknade za pravo puta temeljem parametara iz ovog rješenja te obračun sa svim podacima koji su primijenjeni dostaviti HAKOM-u i Gradu G. (točka VIII. izreke rješenja); obvezuje se HT u roku od 20 dana od primitka ovog rješenja platiti Gradu G. naknadu za pravo puta iz ovog rješenja za prvu, drugu i treću godinu. Svaka slijedeća godišnja naknada za pravo puta se plaća u roku od 8 dana po isteku razdoblja za koje je naknada plaćena (točka IX. izreke rješenja); obvezuje se Grad G. omogućiti HT-u ostvarivanje prava puta na nekretninama iz ovog rješenja (točka X. izreke rješenja).

Osporeno rješenje tužitelj pobija zbog bitne povrede pravila postupka, pogrešne primjene materijalnog prava i pogrešno i nepotpuno utvrđenog činjeničnog stanja. U tužbi navodi u bitnom da su tužitelj i Grad G. sklopili 14. prosinca 2007. godine ugovor o osnivanju prava služnosti na javnim površinama temeljem kojeg se tužitelj koristi nekretninama Grada G. te podmiruje Gradu ugovorenu naknadu za služnost. Radi toga tužitelj smatra da je tuženik pogrešno postupio kada je, polazeći od pretpostavki da Grad G. i tužitelj po ovom pitanju nemaju regulirane odnose, donio osporeno rješenje i tužitelju utvrdio plaćanje naknade za pravo puta u iznosu navedenom u dispozitivu osporenog rješenja.

Također, smatra da je pogrešno postupljeno kada je Gradu G. priznato pravo na naknadu za pravo puta na nerazvrstanim cestama i to na česticama za koje tijekom postupka nije nedvojbeno utvrđeno da bi doista bila riječ o nerazvrstanim cestama u vlasništvu Grada. Ovo iz razloga što pojedine čestice nisu upisane u zemljišne knjige kao nerazvrstane ceste u vlasništvu Grada G., a tuženik je činjenično stanje utvrđivao na temelju Potvrde Ličko-senjske županije, Grada Gospića, Gradskog upravnog odjela za komunalnu djelatnost, stanovanje, graditeljstvo i zaštitu okoliša za koju tužitelj smatra da ne predstavlja dostatan dokaz nedvojbenog utvrđivanja da bi ove nekretnine doista predstavljale nerazvrstane ceste odnosno da bi u ovoj Potvrdi sve činjenice bile istinito utvrđene.

Slijedom navedenog, predlaže Sudu da usvoji tužbeni zahtjev i poništi osporeno rješenje.

Tuženik u odgovoru na tužbu navodi, u odnosu na tužbeni prigovor naknade za pravo puta na nerazvrstanim cestama, da se naknada za pravo puta obračunava i za ceste sukladno Pravilniku o potvrdi i naknadi za pravo puta iz čega nesporno proizlazi da se ova obveza odnosi i na ceste u vlasništvu zainteresirane osobe, na kojima se nalazi EKI tužitelja. U vezi s prigovorom da nije nedvojbeno utvrđeno da bi se određene katastarske čestice doista nalazile u kategoriji nerazvrstanih cesta jer nisu upisane kao takve u zemljišnim knjigama, tuženik navodi da tužitelj za svoju tvrdnju ne daje nikakve konkretne dokaze. Nadalje, navodi u odgovoru na tužbu, da je u postupku utvrđeno da su nerazvrstane ceste, na kojima tužitelj ima pravo puta i obvezu plaćanja naknade za pravo puta, nekretnine navedene u Potvrdi Ličko-senjske županije, Grada Gospića, Gradskog upravnog odjela za komunalnu djelatnost, stanovanje, graditeljstvo i zaštitu okoliša od 5. prosinca 2018. i Jedinstvenoj bazi podataka nerazvrstanih cesta ažuriranih na dan 18. listopada 2018. koja je prilog uz Odluku o izmjenama i dopunama Odluke o nerazvrstanim cestama od 29. studenoga 2018., a koje su sastavni dio osporavanog rješenja te koja sadrži podatke o katastarskim česticama na kojima se nalaze nerazvrstane ceste Grada G.. Tužitelj tijekom provedenog postupka nije osporavao podatke navedene u Potvrdi, a tužbenim navodima, koji su općenite naravi, nije doveo u sumnju istinitost podataka koje ista sadrži u pogledu točno utvrđenih nekretnina.

Predlaže Sudu da odbije tužbeni zahtjev.

Zainteresirana osoba u odgovoru na tužbu osporava osnovanost tužbenih navoda iz razloga navedenih u osporenom rješenju smatrajući ga u cijelosti zakonitim.

Predlaže Sudu da odbije tužbu i tužbeni zahtjev uz naknadu troškova u iznosu od 8.975,00 kn.

Tužbeni zahtjev nije osnovan.

Odlučujući o zakonitosti osporenog rješenja u granicama postavljenog tužbenog zahtjeva Sud je razmotrio sva pravna i činjenična pitanja kao i dokaze na kojima je utemeljeno osporeno rješenje, nakon čega je ocijenio da tuženik osporenim rješenjem nije povrijedio zakon tužitelju na štetu.

Naime, odredbom članka 28. Zakona o elektroničkim komunikacijama (»Narodne novine«, 73/08., 90/11., 133/12., 80/13. i 71/14. – dalje: ZEK) uređeno je korištenje općeg dobra i nekretnina drugih na temelju prava puta. Prema odredbi stavka 1. toga članka Zakona smatra se da infrastrukturni operator ima pravo puta ako je izgradio elektroničku komunikacijsku infrastrukturu i drugu povezanu opremu na općem dobru ili na nekretninama u vlasništvu, između ostaloga, i jedinica lokalne i područne samouprave, u kojem slučaju tuženik izdaje potvrdu o pravu puta u skladu s Pravilnikom o potvrdi i naknadi za pravo puta (»Narodne novine«, 152/11. i 151/14).

Prema stavku 4. citiranog članka Zakona infrastrukturni operator obvezan je plaćati upravitelju općeg dobra ili vlasniku nekretnine naknadu za pravo puta, a upravitelj općeg dobra ili vlasnik nekretnine obvezan je infrastrukturnom operatoru omogućiti ostvarivanje prava puta. Odredbom stavka 6. citiranog članka ZEK-a propisano je da upravitelj općeg dobra ili vlasnik nekretnine može pred agencijom pokrenuti postupak utvrđivanja infrastrukturnog operatora za elektroničku komunikacijsku infrastrukturu koja je izgrađena na općem dobru ili na nekretninama iz članka 27. stavka 1. ovoga Zakona te utvrđivanje količine i vrste takve infrastrukture i visine naknade za pravo puta.

Iz podataka spisa ovog predmeta proizlazi da je rješenje tuženika doneseno na temelju odredbe članka 28. stavka 6. ZEK-a, a nakon pravilne ocjene dokaza o odlučnim činjenicama. Tužitelj osporava tuženiku pravo odlučivanja po podnesenom zahtjevu zainteresirane osobe za utvrđivanje prava puta i određivanje naknade smatrajući da ima sa vlasnikom/korisnikom ugovor o osnivanju prava služnosti sklopljen 14. prosinca 2007. godine pa da su donošenjem osporenog rješenja povrijeđene odredbe Pravilnika o potvrdi i naknadi za pravo puta.

Uvidom u spis predmeta kao i u osporeno rješenje proizlazi da je tuženik nakon što je tužitelj dostavio Ugovor o osnivanju prava služnosti javnih površina koji je 14. prosinca 2007. godine sklopljen sa zainteresiranom osobom, a koji sadrži točne podatke o katastarskim česticama na kojima se osniva pravo služnosti, navedene čestice izuzeo od utvrđivanja visine naknade za pravo puta kako je to navedeno u točki VI. izreke osporenog rješenja.

Prema tome, nije osnovan tužbeni navod da tužitelj nije mogao postupati po zahtjevu zbog postojanja ugovora.

Što se tiče prigovora tužitelja da zainteresirana osoba nije dokazala da je vlasnik predmetnih nekretnina pa da činjenično stanje nije pravilno i u potpunosti utvrđeno, valja reći da ni taj tužbeni navod nije osnovan. Naime, u postupku je zainteresirana osoba dostavila dokaze o vlasništvu/suvlasništvu na nekretninama koje su javno dostupne na Zajedničkom informacijskom sustavu zemljišnih knjiga i katastra, a za nerazvrstane ceste dostavljene su vjerodostojne potvrde službenih institucija, citirane i u izreci osporenog rješenja koje tužitelj kao ni njihov sadržaj nije ničim doveo u sumnju.

Tužitelj tijekom provedenog postupka nije niti osporavao podatke navedene u naznačenim potvrdama, a njegova EKI se nesporno prostire i na nekretninama koje su predmet osporenog rješenja.

Slijedom navedenog, trebalo je na temelju odredbe članka 57. stavka 1. Zakona o upravnim sporovima (»Narodne novine«, 20/10., 143/12., 152/14., 94/16. i 29/17.) odlučiti kao u izreci ove presude (točka I. izreke presude).

Odluka o naknadi troškova spora (točka II. izreke presude) donesena je na temelju odredbe članka 79. stavka 4. Zakona o upravnim sporovima te na temelju Tarifnog broja 23. točke 1. i Tarifnog broja 42. Tarife o nagradama i naknadi troškova za rad odvjetnika (»Narodne novine«, 142/12., 103/14., 118/14. i 107/15.) tako da je zainteresiranoj osobi u trošak spora priznat trošak zastupanja po odvjetniku za sastav odgovora na tužbu uvećan za porez na dodanu vrijednost u ukupnom iznosu od 3.125,00 kn, dok je sa preostalim iznosom zahtjev zainteresirane osobe odbijen.

Odluka o objavi presude u »Narodnim novinama« temelji se na odredbi članka 14. stavka 8. ZEK-a (točka III. izreke presdue).

Poslovni broj: UsII-35/19-8
 Zagreb, 11. ožujka 2020.

Predsjednica vijeća
 mr. sc. Mirjana Juričić, v. r.