## Odluka Ustavnog suda Republike Hrvatske broj U-III-3737/2003 od 19. siječnja 2005.

### NN 14/2005 (28.1.2005.), Odluka Ustavnog suda Republike Hrvatske broj U-III-3737/2003 od 19. siječnja 2005.

# Ustavni sud Republike Hrvatske

244

Ustavni
sud Republike Hrvatske, u Drugom vijeću za odlu­čivanje o ustavnim tužbama, u
sastavu sudac Jasna Omejec, pred­sjednik Vijeća, te suci Marijan Hranjski,
Mario Kos, Ivan Mrkonjić, Emilija Rajić i Vice Vukojević, članovi Vijeća, u
postupku pokrenutom ustavnom tužbom V. F. iz K. i M. F. iz V., koje zastupa Lj.
K.-S., odvjetnica iz V., na sjednici održanoj dana 19. siječnja 2005. godine,
jednoglasno je donio

## ODLUKU

I.
Ustavna tužba se usvaja, te se ukidaju:

–
presuda Županijskog suda u Virovitici, broj: Gž-857/03-2 od 2. listopada 2003.
godine i

–
presuda Općinskog suda u Virovitici, broj: P-186/03-3 od 10. travnja 2003.
godine.

II.
Predmet se vraća Općinskom sudu u Virovitici na ponov­ni postupak.

III.
Ova odluka objavit će se u »Narodnim novinama«.

```
Obrazloženje
```

1. Ustavna tužba podnesena je 18. studenoga 2003.
godine protiv presude Županijskog suda u Virovitici, broj: Gž-857/03-2 od 2.
listopada 2003. godine. Tom je presudom odbijena žalba podnositelja i potvrđena
presuda Općinskog suda u Virovitici, broj: P-183/03-3 od 10. travnja 2003.
godine.

2. U spornoj pravnoj
situaciji J. F. je 25. srpnja 1996. godine sklopila sa Z. š.-k. z. V. Ugovor o
kreditu, broj: 935, na iznos od 11.200,00 kuna s godišnjim kamatama u visini od
84%, te u slučaju nevraćanja kredita u ugovorenom roku, zateznu kamatu po stopi
od 84% godišnje. U navedenom ugovoru u svojstvu solidarnih jamaca bili su
navedeni podnositelji i B. P.

S obzirom na činjenicu da
solidarni dužnici nisu mogli ispunjavati preuzete obveze po ugovoru o kreditu,
vjerovnik je u parničnom postupku koji se vodio pred Općinskim sudom u
Virovitici, pod brojem: P-156/97 ishodio pravomoćnu i ovršnu presudu. Na
temelju ovršne isprave ovrhovoditelj (Z. š.-k. z. iz V.) pokrenuo je ovršni
postupak pred Općinskom sudom u Virovitici, koji se vodi pod brojem: Ovr-111/02
(raniji broj Ovr-734/99).

Podnositelji su pred
Općinskim sudom u Virovitici pokrenuli parnični postupak pod brojem: P-778/01,
radi utvrđivanja ništa­vosti odredbi tako zaključenog Ugovora o kreditu, a koje
se odnose na visinu ugovorenih zateznih kamata.

Presudom tog suda od 26.
rujna 2002. godine utvrđeno je da su odredbe Ugovora o kreditu djelomično
ništave u odnosu na ugovorne kamate koje prelaze stopu od 24% godišnje, te
odredba koja se odnosi na ugovorene zatezne kamate od 84% godišnje.

3. S obzirom na izreku
navedene deklaratorne presude u pred­metu broj: P-778/01, podnositelji su u
ovršnom predmetu broj: Ovr-111/02, podnijeli žalbu iz razloga navedenih u
članku 46. stavku 2. točki 9. Ovršnog zakona (»Narodne novine«, broj 57/96.,
29/99., 42/00. – odluka Ustavnog suda i 173/03., u daljnjem tekstu: OZ).

U tijeku ovršnog postupka,
podnositelji su upućeni na parnicu, te su presudom Općinskog suda u Virovitici,
broj: P-186/03-3 od 10. travnja 2003. godine, podnositelji odbijeni s tužbenim
zahtjevom koji je glasio:

»Proglašava se da ovrha u
ovršnom predmetu Općinskog suda u Virovitici broj: Ovr-111/02, pokrenuta po
ovršnom prijedlogu tužene Z. š. k. z. V., M. 19, protiv I-tužitelja V. F. iz
K., S. R. 6 i II-tužitelja M. F. iz V., H. ž. 4, nije dopuštena, a što je
tužena dužna priznati, te tužiteljima nadoknaditi trošak ovog postupka (...)«.

4. U ustavnoj tužbi
podnositelji u bitnome iznose ospora­vajuće razloge iznesene u žalbenom
postupku. Ističu da su osporenom presudom, uslijed pogrešno i nepotpuno
utvrđenog činje­ničnog stanja, te pogrešne primjene postupovnog i materijalnog
prava, povrijeđena ustavna prava zajamčena člankom 29. stav­kom 1. Ustava
Republike Hrvatske. Ističu i povredu odredbi članka 19. stavka 1. i članka 117.
stavka 3. Ustava.

Podnositelji ističu da su
osporene presude donesene uz nepravilnu primjenu odredbi članka 46. stavaka 9.
i 10. OZ-a, jer smatraju da je sudska presuda na temelju koje je ovrha
pokrenuta naknadnom sudskom presudom djelomično izmijenjena, budući da je
utvrđeno između istih parničnih stranaka da je Ugovor o kreditu u odnosu na
odredbe o ugovornim i zateznim kamatama djelomično ništav. Ističu da je presuda
Općinskog suda u Virovitici, broj: P-778/01 od 26. svibnja 2002. godine,
donesena u vrijeme kada se više nije mogla zaustaviti ovrha pokrenuta na
temelju ovršne isprave.

Smatrajući da su osporene
presude sudova prvog i drugog stupnja suprotne zakonu, podnositelji predlažu
Ustavnom sudu ustavnu tužbu usvojiti i osporene presude ukinuti.

5. Povodom prijedloga
podnositelja ovaj Sud je rješenjem, broj: U-III-3737/2003 od 7. srpnja 2004.
godine, privremeno odgodio ovrhu u ovršnom predmetu Općinskog suda u
Virovitici, broj: Ovr-111/02 do donošenja konačne odluke u predmetu
podnositelja.

*Ustavna tužba je osnovana.*

6. Prema odredbama članka 62.
stavka 1. i stavka 2. Ustavnog zakona o Ustavnom sudu Republike Hrvatske
(»Narodne novine«, broj 49/02. – pročišćeni tekst, u daljnjem tekstu: Ustavni
zakon), svatko može po iscrpljivanju dopuštenog pravnog puta podnijeti Ustavnom
sudu ustavnu tužbu ako smatra da mu je pojedinačnim aktom tijela državne
vlasti, tijela jedinice lokalne i područne (regionalne) samouprave ili pravne
osobe s javnim ovlastima, kojim je odlučeno o njegovim pravima i obvezama ili o
sumnji ili optužbi zbog kažnjivog djela, povrijeđeno ljudsko pravo ili temeljna
sloboda zajamčena Ustavom, odnosno Ustavom zajamčeno pravo na lokalnu i
područnu (regionalnu) samoupravu.

Ustavna tužba nije pravno
sredstvo u sustavu redovnih ili izvanrednih pravnih lijekova nego poseban
institut za ocjenu pojedinačnih akata tijela državne vlasti, tijela jedinice
lokalne i područne (regionalne) samouprave i pravnih osoba s javnim ovlastima
radi zaštite ljudskih prava i temeljnih sloboda zajamčenih Ustavom. Slijedom
navedenog, Ustavni sud, tijekom postupka pružanja ustavnosudske zaštite, na
temelju činjeničnog stanja utvrđenog u postupku iz kojega je proizašla
osporavana odluka i unutar zahtjeva istaknutog u ustavnoj tužbi, utvrđuje je li
u postupku odlučivanja o pravima i obvezama podnositelja došlo do ustavno
nedopuštenog posizanja u ljudska prava i temeljne slobode.

7. Analizom osporenih
presuda, navoda ustavne tužbe i spisa predmeta, utvrđeno je da je presuđujući u
spornoj pravnoj situaciji, sud prvog stupnja utvrdio kao nesporne činjenice
postojanje Ugovora o kreditu, postojanje pravomoćne i ovršne presude ko­jom se
nalaže izvršenje dospjele a neispunjene obveze, te posto­janje pravomoćnih
presuda kojima se utvrđuju ništavim određene odredbe spornog Ugovora o kreditu.

U odnosu na dopuštenost ovrhe
u konkretnom slučaju sud prvog stupnja izrazio je stajalište prema kojemu
ovršna isprava na temelju koje je tražena ovrha nije stavljena izvan snage.

Protiv presude suda prvog
stupnja podnositelji su izjavili žalbu, koja je osporenom presudom Županijskog
suda u Virovitici u cijelosti odbijena kao neosnovana. Taj sud smatra da je
činjenica utvrđenja ništavosti određenih odredbi Ugovora o kreditu valjana
pravna osnova za podnošenje zahtjeva za ponavljanje pravomoćno dovršenoga
parničnog postupka, koji postupak podnositelji nisu pokrenuli.

8. U konkretnom slučaju
mjerodavne su odredbe članka 46. stavka 2. točke 9. OZ-a, koje glase:

»(2) Ovršenik može izjaviti
žalbu osobito: (...)

9. ako je tražbina prestala
na temelju činjenice koja je nastala u vrijeme kad je ovršenik nije više mogao
uspješno istaknuti u postupku iz kojega potječe odluka, odnosno ako je tražbina
prestala na temelju činjenice koja je nastala nakon zaključenja sud­ske ili
upravne nagodbe ili sastavljanja javnobilježničke isprave, (...)«

i odredbe članka 109. stavka
1. i članka 110. Zakona o obveznim odnosima (»Narodne novine«, broj 53/91.,
73/91., 3/94., 7/96., 91/96. i 112/99., u daljnjem tekstu: ZOO), koje glase:

»Na ništavost sud pazi po
službenoj dužnosti i na nju se može pozivati svaka zainteresirana osoba.

Pravo na isticanje ništavosti
ne gasi se.«.

9. Na temelju ustavnog
jamstva iz članka 29. stavka 1. Ustava, svatko ima pravo da zakonom
ustanovljeni neovisni i nepristrani sud pravično i u razumnom roku odluči o
njegovim pravima i obvezama ili o sumnji ili optužbi zbog kažnjivog djela.

Ustavni sud utvrđuje da je u
provedenom postupku, zbog pogrešne primjene odredbe članka 46. stavka 2. točke
9. OZ-a, u svezi s člancima 109. stavkom 1. i 110. ZOO-a, podnositeljima
povrijeđeno pravo na pravično suđenje. Naime, pogrešno je prav­no stajalište
nadležnih sudova izneseno u osporenim presudama.

Prema pravnom stajalištu
Ustavnog suda, u pravnoj situaciji u kojoj postoje kondemnatorna presuda kojom
se nalaže plaćanje obveze i deklaratorna presuda donesena naknadno između istih
parničnih stranaka, kojom se utvrđuje da je dio obveze utvrđene kondemnatornom
presudom ništav, a ne postoje uvjeti za ponav­ljanje postupka u kojemu je
donesena kondemnatorna presuda, sudovi neće dozvoliti ovrhu kondemnatorne
presude u cijelosti, već samo u dijelu koji nije obuhvaćen ništavošću.

Navedeno stajalište temelji
se na primjeni odredbe članka 46. stavka 2. točke 9. OZ-a, jer u konkretnom
slučaju treba smatrati da je tražbina djelomično prestala na temelju činjenice
koja je nastala u vrijeme kad je ovršenik više nije mogao uspješno isticati u
postupku u kome je nastala kondemnatorna – ovršna presuda. Isto tako, uzevši u
obzir odredbu članka 109. stavka 1. ZOO-a prema kojoj se na ništavost pazi po
službenoj dužnosti, dužnost je sudova, kada ih ovršenik upozori da je ovršna
isprava dijelom ništava, a ta ništavost je utvrđena pravomoćnom sudskom odlukom
između istih stranaka koje sudjeluju u ovršnom postupku, utvrde da je ovrha
nedopuštena u dijelu koji je obuhvaćen ništavošću, te da dopuste ovrhu u
preostalom – valjanom dijelu.

Iz navedenoga proizlazi da je
postupak radi proglašenja ovrhe nedopuštenom u odnosu na podnositelje bio
nepravičan, što je posljedica pogrešnoga pravnog stajališta u svezi primjene od­red­be
članka 46. stavka 2. točke 9. OZ-a. Stoga je podnositeljima povrijeđeno ustavno
pravo na pravično suđenje zajamčeno odred­bom članka 29. stavka 1. Ustava.

10. U ustavnoj tužbi
podnositelji ističu i povredu odredbi članka 19. stavka 1. i članka 117. stavka
3. Ustava.

Istaknute povrede navedenih
ustavnih odredbi ne mogu biti osnova za pružanje ustavnosudske zaštite jer one
ne sadrže ljud­ska prava i temeljne slobode u smislu članka 62. stavka 1. Ustav­nog
zakona.

11. Slijedom svega iznesenog,
utvrdivši da je podnositeljima osporavanim presudama povrijeđeno ustavno pravo
na pravično suđenje sadržano u članku 29. stavku 1. Ustava, odlučeno je kao u
izreci.

Ova odluka utemeljena je na
člancima 73. i 75. Ustavnog zakona, a objava odluke temelji se na članku 29.
Ustavnog zakona.

Broj: U-III-3737/2003

Zagreb, 19. siječnja 2005.

USTAVNI SUD REPUBLIKE HRVATSKE

Predsjednik Vijeća
**dr. sc.** **Jasna Omejec,** v. r.

Odluka, NN 14/2005-244