## Odluka Ustavnog suda Republike Hrvatske broj: U-III-360/2007 od 11. prosinca 2008.

### NN 14/2009 (2.2.2009.), Odluka Ustavnog suda Republike Hrvatske broj: U-III-360/2007 od 11. prosinca 2008.

**USTAVNI SUD REPUBLIKE HRVATSKE**

315

Ustavni sud Republike Hrvatske, u Drugom vijeću za odlučivanje o ustavnim tužbama, u sastavu sutkinja Agata Račan, predsjednica Vijeća, te suci Snježana Bagić, Slavica Banić, Mario Jelušić, Ivan Matija i Željko Potočnjak, članovi Vijeća, u postupku koji su ustavnom tužbom pokrenuli I. P. i A. K. iz B. G., koje zastupa K. G., odvjetnik iz Ž., na sjednici održanoj 11. prosinca 2008. godine, jednoglasno je donio

ODLUKU

I. Ustavna tužba se odbija.

II. Ova odluka objavit će se u »Narodnim novinama«.

Obrazloženje

1. Ustavna tužba podnijeta je protiv presude Županijskog suda u Osijeku, broj: Gž-3220/05-2 od 7. prosinca 2006. godine.

Tom presudom odbijena je žalba podnositelja protiv presude Općinskog suda u Osijeku, broj: P-401/05-12 od 13. lipnja 2005. godine, kojom je odbijen tužbeni zahtjev podnositelja kojim su tražili da se utvrdi pravno nevaljanim (ništavim) njihov usmeni pristanak za eksplantaciju organa pokojne Lj. P., kao i da se naloži tuženiku K. b. O. da im naknadi štetu u visini od 6.548,61 kn sa zakonskim zateznima kamatama od 2. studenoga 2001. godine do isplate, kao i zahtjev za isplatu parničnog troška.

2. Podnositelji ustavne tužbe smatraju da su im osporenom presudom povrijeđena ustavna prava zajamčena člancima 14. do 49. Ustava, a osobito člancima 14. stavkom 2., 26. i 29. stavkom 1. Ustava.

U bitnome, navode da oni nisu dali nikakvu suglasnost ili pravno valjanu usmenu pretpostavljenu suglasnost za donaciju organa, odnosno, da je suglasnost dana od osoba koje ju nisu smjele dati, tj. od I-podnositelja koji nije bio suprug pokojne, te II-podnositeljice koja je u to vrijeme bila maloljetna, odnosno od osoba od kojih se ne može i ne smije tražiti davanje valjane suglasnosti.

Predlažu usvajanje ustavne tužbe, ukidanje osporenih odluka parničnih sudova i vraćanje predmeta prvostupanjskom sudu na ponovni postupak.

3. Za potrebe ustavnosudskog postupka pribavljen je spis Općinskog suda u Osijeku broj: P-401/05.

Ustavna tužba nije osnovana.

4. U postupku pokrenutom ustavnom tužbom temeljem odredbe članka 62. stavka 1. Ustavnog zakona o Ustavnom sudu Republike Hrvatske (»Narodne novine«, broj 99/99., 29/02. i 49/02. – pročišćeni tekst, u daljnjem tekstu: Ustavni zakon), Ustavni sud, u granicama zahtjeva istaknutog u ustavnoj tužbi, utvrđuje je li u postupku odlučivanja o pravima i obvezama ili o sumnji ili optužbi zbog kažnjivog djela povrijeđeno podnositelju ustavno pravo, pri čemu se, u pravilu, ne upušta u pitanje jesu li sudovi pravilno i potpuno utvrdili činjenično stanje i ocijenili dokaze. Za Ustavni sud relevantne su samo one činjenice od čijeg postojanja ovisi ocjena o povredi ustavnog prava.

5. Prvostupanjski je sud utvrdio da je tuženik, nakon što je utvrdio smrt mozga pokojne Lj. P., izvršio eksplantaciju njenih organa (oba bubrega, srca, jetre i rožnice), a pokojnica se nije izričito pismeno protivila eksplantaciji, dok podnositelji (tužitelji) tvrde da nisu dali pristanak na eksplantaciju organa, odnosno, ako su i dali pristanak da je on bio nevaljan (ništav), jer I-podnositelj u to vrijeme više nije bio suprug pokojne, a i težak je psihički bolesnik, a II-podnositeljica je u to vrijeme bila maloljetna.

Slijedom navedenih utvrđenja, prvostupanjski je sud utvrdio da podnositelji nemaju pravnu osnovu tražiti poništenje svoje usmene suglasnosti, jer ona nije proizvela nikakve učinke, pa stoga nemaju pravo niti na naknadu bilo kakve materijalne štete, a iz čega proizlazi da tuženik nije nezakonito postupao kada je izvršio eksplantaciju organa.

Svoju odluku prvostupanjski sud temelji na odredbi članka 2. Zakona o izmjenama i dopunama Zakona o uzimanju i presađivanju dijelova ljudskog tijela u svrhu liječenja (»Narodne novine«, broj 50/88.), kojim je izmijenjen članak 4. Zakona o uzimanju i presađivanju dijelova ljudskog tijela u svrhu liječenja (»Narodne novine«, broj 31/80. i 50/88.) i koji propisuje da se dijelovi tijela s umrle osobe uzimaju radi presađivanja, ako se umrla osoba za života nije tome izričito pismeno protivila.

Drugostupanjski sud je odbio žalbu podnositelja i potvrdio presudu prvostupanjskog suda. U obrazloženju presude drugostupanjski sud navodi da »bez obzira jesu li tužitelji dali usmenu suglasnost za eksplantaciju ili ne, to kako s obzirom na njihov status (bivši suprug, maloljetna kćer) tako i s obzirom na citiranu zakonsku odredbu nije od značaja za meritum spora pa slijedom navedenoga pravilno zaključuje prvostupanjski sud da tuženik nije nezakonito postupao kod eksplantacije organa pokojne Lj. P.«.

6. Ocjenjujući razloge ustavne tužbe sa stajališta članka 14. stavka 2. Ustava, Ustavni sud je utvrdio da osporenim presudama podnositeljima, u konkretnom slučaju, nije povrijeđeno ustavno pravo jednakosti pred zakonom.

Pravna stajališta navedena u osporenim presudama nadležnih sudova zasnivaju se na ustavnopravno prihvatljivom tumačenju i primjeni mjerodavnog materijalnog prava. Ustavni sud utvrđuje da su nadležni sudovi, polazeći od činjeničnog stanja utvrđenog u provedenom dokaznom postupku, obrazložili svoja stajališta iznesena u osporenim presudama, za koja je nedvojbeno da nisu posljedica proizvoljnog tumačenja i samovoljne primjene mjerodavnog materijalnog prava.

7. Odredbom članka 29. stavka 1. Ustava propisano je:

Svatko ima pravo da zakonom ustanovljeni neovisni i nepristrani sud pravično i u razumnom roku odluči o njegovim pravima i obvezama, ili o sumnji ili optužbi zbog kažnjivog djela.

Sadržaj ustavnog prava propisanog navedenom ustavnom odredbom ograničen je na postupovna jamstva pravičnog suđenja, pa Ustavni sud, ocjenjujući navode ustavne tužbe sa stajališta tog ustavnog prava, ispituje eventualno postojanje postupovnih povreda u postupcima pred sudovima i na temelju toga ocjenjuje je li postupak, razmatran kao jedinstvena cjelina, bio vođen na način koji je podnositeljima osigurao pravično suđenje.

U konkretnoj pravnoj stvari presuđivali su zakonom ustanovljeni sudovi unutar svoje nadležnosti utvrđene zakonom. Iz spisa predmeta razvidno je da je prvostupanjski parnični sud, sukladno mjerodavnim odredbama Zakona o parničnom postupku (»Narodne novine«, broj 53/91., 91/92., 112/99. i 117/03.) proveo dokazni postupak. Također je razvidno da je podnositeljima bilo omogućeno pratiti postupak i sudjelovati u njemu, te da su bili u mogućnosti poduzimati sve zakonom dopuštene postupovne radnje i ulagati pravne lijekove, dok je osporena odluka valjano obrazložena te donesena sukladno mjerodavnim odredbama postupovnog prava.

Slijedom navedenog, Sud smatra da osporenim odlukama podnositeljima nije povrijeđeno ustavno pravo na pravično suđenje.

8. Polazeći od navedenog u točkama 4. do 7. obrazloženja ove odluke kao i sadržaja ustavne tužbe, o povredama ostalih ustavnih prava nije odlučivano.

9. Slijedom iznijetoga, na temelju odredaba članaka 73. i 75. Ustavnog zakona, odlučeno je kao u točki I. izreke ove odluke.

Objava ove odluke (točka II. izreke) temelji se na odredbama članka 29. Ustavnog zakona.

Broj: U-III-360/2007

Zagreb, 11. prosinca 2008.

USTAVNI SUD REPUBLIKE HRVATSKE

Predsjednica Vijeća
Agata Račan, v. r.

Odluka, NN 14/2009-315