## Odluka Ustavnog suda Republike Hrvatske broj: U-I-3438/2003. od 28. siječnja 2004.

### NN 15/2004 (4.2.2004.), Odluka Ustavnog suda Republike Hrvatske broj: U-I-3438/2003. od 28. siječnja 2004.

# USTAVNI SUD REPUBLIKE HRVATSKE

462

Ustavni
sud Republike Hrvatske, u sastavu Petar Klarić, pred­sjednik Suda, te suci
Marijan Hra­njski, Mario Kos, Ivan Matija, Ivan Mrko­njić, Jasna Omejec, Že­ljko
Potoč­njak, Agata Račan, Emilija Rajić, Smi­ljko Sokol, Nevenka Šernhorst, Vice
Vukojević i Milan Vuković, odlučujući u povodu prijedloga za pokreta­nja
postupka za ocjenu suglasnosti zakona s Ustavom, na sjednici održanoj dana 28.
siječ­nja 2004. godine, donio je

## ODLUKU

I.
Pokreće se postupak za ocjenu suglasnosti s Ustavom Zakona o medijima (»Narodne
novine«, broj 163/03) te se taj Zakon u cijelosti ukida.

II.
Zakon prestaje važiti 30. trav­nja 2004. godine.

III.
Ova odluka objavit će se u »Narodnim novinama«.

```
Obrazlože­nje
```

1.
Denis Ku­ljiš iz Zagreba, koje­g zastupa Vesna Alaburić, odvjetnica iz Zagreba,
podnio je prijedlog za ocjenu suglasnosti s Ustavom Zakona o medijima (»Narodne
novine«, broj 163/03) u cijelosti. Obrazlažući svoj prijedlog, predlagate­lj
navodi da je Zakon o medijima organski zakon, tj. zakon kojim se razrađuju
Ustavom utvrđe­nja ­ljudska prava i teme­ljne slobode, pozivajući se na stajalište
Suda u odluci broj: U-I-1010/1994 od 29. studenoga 1995. godine. Za donoše­nje
takvog zakona, prema odredbama članka 82. Ustava Republike Hrvatske, potrebna
je većina glasova svih zastupnika.

Predlagate­lj, nada­lje, navodi da je Zakon o
medijima usvojen na sjednici Hrvatskog sabora 1. listopada 2003. godine većinom
od 69 glasova, a u vrijeme donoše­nja Zakona Hrvatski sabor je imao 151
zastupnika.

Slijedom iznijetog, predlagate­lj smatra da postupak
donoše­nja Zakona o medijima nije proveden u skladu s odredbom članka 82.
stavka 2. Ustava. Predlaže, stoga, da Sud pokrene postupak za ocjenu
suglasnosti s Ustavom zakona o medijima te Zakon u cijelosti ukine.

*Prijedlog
je osnovan.*

2. Na
teme­lju članka 88. Ustava Republike Hrvatske, Pred­sjednik Republike Hrvatske
donio je Odluku o proglaše­nju Zakona o medijima, koje­g je Hrvatski sabor
donio na sjednici 1. listopada 2003. godine. Zakon o medijima objav­ljen je u
Službenom listu Republike Hrvatske »Narodnim novinama«, broj 163 od 16.
listopada 2003. godine, a sukladno odredbi članka 65. stupio je na snagu osmog
dana od dana objave u »Narodnim novinama«.

3.
Tijekom ustavnosudskog postupka, od Hrvatskog sabora zatražena je dostava
zapisnika i fonograma 37. sjednice Hrvat­skog sabora, održane 24., 25., 26.,
29. i 30. rujna 2003. te 1., 2., 3., 7., 9., 10., 15., 16. i 17. listopada
2003. godine.

Iz
zapisnika i fonograma navedene sjednice proizlazi da je Hrvatski sabor donio
Zakon o medijima u hitnom postupku, većinom glasova, odnosno da je šezdeset i
devet (69) zastupnika glasovalo za donoše­nje zakona, dva (2) zastupnika su
glasovala protiv, dok je dvadeset i jedan (21) zastupnik bio suzdržan.

Ustavni sud je, nada­lje, utvrdio da je Hrvatski
sabor u sazivu 2000. godine imao 151 zastupnika te da je za donoše­nje propisa,
za koje se traži glasova­nje većine svih zastupnika, bilo potrebno sedamdeset i
šest (76) glasova.

4. Prema odredbi članka 82. stavka 2. Ustava
Republike Hrvatske, zakone (organski zakoni), kojima se razrađuju Ustavom utvrđena
­ljudska prava i teme­ljne slobode, izborni sustav, ustrojstvo, djelokrug i način
rada državnih tijela te ustrojstvo i djelokrug lokalne i područne (re­gionalne)
samouprave, Hrvatski sabor donosi većinom glasova svih zastupnika.

Ocje­njujući pravnu prirodu Zakona o medijima,
Ustavni sud je uzeo u obzir odredbe članka 38. Ustava Republike Hrvatske.
Stavkom 1. članka 38. Ustava jamči se sloboda miš­lje­nja i izražava­nja misli.
Prema stavku 2. istog članka Ustava, sloboda izražava­nja misli obuhvaća
osobito slobodu tiska i drugih sredstava priopćava­nja, slobodu govora i javnog
nastupa i slobodno osniva­nje svih ustanova javnog priopćava­nja. Stavkom 3.
tog članka zabra­njuje se cenzura te je propisano da novinari imaju pravo na
slobodu izvještava­nja i pristupa informaciji.

Zakon o medijima u članku 3., kojim je razrađena
sloboda medija kao opće načelo, propisuje da se jamči sloboda izražava­nja i
sloboda medija. Stavkom 2. istog članka propisano je što sloboda medija osobito
obuhvaća.

Na teme­lju navedenog, Sud je ocijenio da se u
konkretnom slučaju radi o zakonu kojim se razrađuju Ustavom utvrđena ­ljudska
prava i teme­ljne slobode, za čije je donoše­nje, prema odredbama članka 82.
stavka 2. Ustava, potrebna većina glasova svih zastupnika u Hrvatskom saboru.

Stajalište o pravnoj naravi zakona, kojim se razrađuje
sloboda medija, kao organskog zakona, Ustavni sud je izrazio u već spomenutom
predmetu ocjene Zakona o javnom informira­nju, u kojem su doneseni rješe­nje o
pokreta­nju postupka za ocjenu suglasnosti tog Zakona s Ustavom, broj:
U-I-1010/1994 od 15. ožujka 1995. (»Narodne novine«, broj 19/95) te odluka,
kojom se taj Zakon ukida, broj: U-I-1010/1994 od 29. studenoga 1995. godine
(»Narodne novine«, broj 97/95).

Ukazuje se i na odluku Ustavnog suda broj:
U-I-2566/2003, U-I-2892/2003 od 27. studenoga 2003. (»Narodne novine«, broj
190/03), kojom je ukinut Zakon o izmjenama i dopunama Kaznenog zakona (»Narodne
novine«, broj 111/03). U toj odluci posebno su istaknuta mjerila prema kojima
Ustavni sud utvrđuje je li zakon, kojim se razrađuju Ustavom utvrđena ­ljudska
prava i teme­ljne slobode, organski zakon.

5.
Slijedom navedenih utvrđe­nja (točke 3. i 4. odluke), da bi postupak donoše­nja
Zakona o medijima bio u suglasnosti s odred­bom članka 82. stavka 2. Ustava, za
donoše­nje Zakona o medijima trebala je glasovati većina od ukupnog broja
zastupnika u Hrvatskom saboru, odnosno najma­nje sedamdeset šest (76)
zastupnika, što nije bio slučaj.

Ustavni
sud utvrđuje da osporeni Zakon, uslijed izostanka Ustavom propisane većine pri ­nje­govu
donoše­nju, nije donijet na način utvrđen člankom 82. stavkom 2. Ustava pa je,
na teme­lju odredbi članka 55. stavka 1. Ustavnog zakona o Ustavnom sudu
Republike Hrvatske (»Narodne novine«, broj 49/02 – pročišćeni tekst) odlučio
kao u izreci pod točkom I.

6. Odluka iz točke II. izreke obrazlože­nja teme­lji
se na odred­bi članka 55. stavka 2. Ustavnog zakona o Ustavnom sudu Republike
Hrvatske. Prema toj odredbi, ukinuti zakon i drugi propis, odnosno ­njihove
ukinute odredbe prestaju važiti danom objave odluke Ustavnog suda u »Narodnim
novinama« ako Ustavni sud ne odredi drugi rok.

Polazeći od či­njenice da se Zakonom o medijima razrađuju
Ustavom utvrđena ­ljudska prava i teme­ljne slobode, odnosno uređuju se, između
ostalog, pretpostavke za ostvariva­nje načela slobode medija, prava novinara i
drugih sudionika u javnom informira­nju na slobodu izvješćiva­nja i dostupnost
javnim informacijama, radi izbje­gava­nja nastanka pravne praznine, koja bi
nastala prestankom važe­nja Zakona o medijima danom objave odluke Ustavnog suda
u »Narodnim novinama«, Ustavni sud je, na teme­lju navedenog ovlašte­nja iz članka
55. Ustavnog zakona, odgodio prestanak važe­nja Zakona o medijima.

Datum prestanka važe­nja osporenog Zakona određen je
kao primjeren za donoše­nje novog Zakona o medijima u postupku koji će biti
sukladan odredbama Ustava Republike Hrvatske.

7. Odluka iz točke III. izreke obrazlože­nja teme­lji
se na odred­bi članka 29. Ustavnog zakona o Ustavnom sudu Republike Hrvatske.

Broj: U-I-3438/2003
Zagreb, 28. siječ­nja 2004.

Predsjednik Suda
**dr. sc. Petar Klarić,** v. r.

Odluka, NN 15/2004-462