## Odluka Ustavnog suda Republike Hrvatske broj:U-IIIA-1274/2003 od 14. veljače 2006.

### NN 31/2006 (20.3.2006.), Odluka Ustavnog suda Republike Hrvatske broj:U-IIIA-1274/2003 od 14. veljače 2006.

# USTAVNI SUD REPUBLIKE HRVATSKE

**747**

Ustavni sud Republike Hrvatske, u sastavu Petar Klarić, predsjednik Suda, te suci Marijan Hranjski, Mario Kos, Ivan Matija, Ivan Mrkonjić,
Jasna Omejec, Željko Potočnjak,
Agata Račan, Emilija Rajić, Smiljko
Sokol, Nevenka Šernhorst, Vice Vukojević i Milan Vuković, odlučujući o ustavnoj tužbi koju je podnijela J.
G. iz Š., na sjednici održanoj 14. veljače 2006. godine, jednoglasno je donio

## ODLUKU

I. Ustavna tužba se usvaja.

II. Općinski sud u Šibeniku dužan je donijeti odluku
u predmetu koji se vodi pred tim sudom pod brojem: PS-3091/01 (raniji broj:
PS-3026/97) u najkraćem mogućem roku, ali ne duljem od jedne (1) godine,
računajući od prvog idućeg dana nakon objave ove odluke u »Narodnim novinama«.

III. Na temelju članka 63. stavka 3. Ustavnog
zakona o Ustavnom sudu Republike Hrvatske (»Narodne novine«, broj 99/99.,
29/02. i 49/02. – pročišćeni tekst), podnositeljici ustavne tužbe, J. G. iz Š.,
ul. Z. B. 18, određuje se primjerena naknada zbog povrede ustavnog prava iz članka
29. stavka 1. Ustava Republike Hrvatske (»Narodne novine«, broj 41/01. –
pročišćeni tekst) u iznosu od3.000,00 kn.

IV. Naknada iz točke III. izreke ove odluke bit
će isplaćena iz državnog proračuna u roku od tri mjeseca od dana podnošenja
zahtjeva podnositeljice Ministarstvu financija Republike Hrvatske za njezinu
isplatu.

V. Ova odluka objavit će se u »Narodnim
novinama«.

```
Obrazloženje
```

```

```

1. Podnositeljica ustavne tužbe, na temelju
članka 63. stavka 1. Ustavnog zakona o Ustavnom sudu Republike Hrvatske (»Narodne
novine«, broj 99/99., 29/02. i 49/02. – pročišćeni tekst, u daljnjem tekstu:
Ustavni zakon), podnijela je 17. srpnja 2003. godine ustavnu tužbu radi duljine
parničnog postupka.

ČINJENICE VAŽNE ZA
USTAVNOSUDSKI POSTUPAK

2. Ustavni sud je u postupku pokrenutom ustavnom
tužbom utvrdio činjenice koje su pravno relevantne za odlučivanje o povredi
ustavnog prava podnositeljice, zajamčenog člankom 29. stavkom 1. Ustava
Republike Hrvatske.

Tužitelj N. T. je 1. travnja 1997. godine
Općinskom sudu u Šibeniku podnio tužbu protiv tužene J. T., rođene G.,
podnositeljice ustavne tužbe, u parničnom predmetu radi razvoda braka i
povjeravanja djeteta na čuvanje, odgoj i uzdržavanje. Predmet se vodio pod
poslovnim brojem: P-3026/97.

Na glavnoj raspravi održanoj 15. svibnja 1997.
godine utvrđeno je da je podnositeljica Općinskom sudu u Šibeniku 4. travnja
1997. godine podnijela istu tužbu protiv tužitelja, pod brojem: PS-3028/97,
stoga je sud donio rješenje o spajanju parnica radi zajedničkog raspravljanja,
jer se radi o istim strankama u istoj pravnoj stvari. Na ročištu je punomoćniku
podnositeljice dan rok od 15 dana radi dostave podnositeljičine povijesti
bolesti iz KBC-a Z. i ostalih dokaza.

Ročište zakazano za 19. lipnja 1997. godine je
odgođeno na prijedlog tužitelja-protutuženog.

Ročište održano 21. kolovoza 1997. godine
održano je u odsutnosti uredno pozvanog predstavnika Centra za socijalni rad u
Š., koji je bio pozvan da sudu dostavi pisani nalaz i mišljenje s prijedlogom
kojem od roditelja će se dijete povjeriti na odgoj i čuvanje, u slučaju razvoda
braka roditelja. Na tom ročištu saslušan je jedan svjedok. Novo ročište
zakazano je za »neodređeni dan«, i sud je odredio da se nadležnom Centru za
socijalni rad dostavi kopija raspravnog zapisnika, radi izjašnjenja.

Općinski sud u Šibeniku je 2. rujna 1997. godine
na prijedlog tužitelja-protutuženog donio rješenje o
privremenoj mjeri, kojom je odredio da se zajedničko dijete stranaka, mldb. M. T., rođen 1995. godine, povjerava na odgoj i
čuvanje ocu, do pravomoćnog završetka parničnog postupka, uz uređivanje načina
na koji će majka viđati dijete. Ujedno je istim rješenjem odbijen prijedlog
tužene-protutužiteljice, podnositeljice ustavne
tužbe, za izdavanje privremene mjere kojom bi se mldb.
dijete povjerilo njoj na odgoj i čuvanje.

Županijski sud u Šibeniku je rješenjem, broj: Gž-382/97 od 27. listopada 1998. godine, uvažio žalbu
tužene-protutužiteljice, ukinuo rješenje Općinskog
suda u Šibeniku, broj: PS-3026/97 od 2. rujna 1997. godine i predmet vratio
sudu prvog stupnja na ponovni postupak.

Centar za socijalni rad iz Š. dostavio je sudu
19. studenoga 1997. godine mišljenje svog Stručnog tima, s prijedlogom za
povjeravanje mldb. djeteta ocu na čuvanje i odgoj te
s prijedlogom načina održavanja kontakata majke i sina.

Na prijedlog punomoćnika tužene-protutužiteljice, ročište zakazano za 2. travnja 1998.
godine je odgođeno.

Na ročištu održanom 14. svibnja 1998. godine sud
je rješenjem odredio psihijatrijsko vještačenje tužene-protutužiteljice,
koja je pozvana da u roku od 15 dana uplati predujam troška vještačenja. Sud je
odredio i pregled mldb. djeteta.

Podneskom od 6. studenoga 1998. godine tužitelj-protutuženi je obavijestio sud da je obavljen pregled i
vještačenje mldb. sina te da je vještak proveo i
ocjenu tužitelja-protutuženog, stoga je predložio
nastavak postupka.

Podneskom od 17. studenoga 1998. godine tužena-protutužiteljica je podnijela zahtjev za izuzeće raspravnog
suca. Zahtjev je odbijen rješenjem Županijskog suda u Šibeniku, broj: 3
Su-110/99 od 24. veljače 1999. godine.

Ročišta zakazana za 25. ožujka i 25. studenoga
1999. godine odgođena su, a na ročištu održanom 16. prosinca 1999. godine sud
je rješenjem odredio provođenje psihijatrijskog vještačenja tužene-protutužiteljice u KBC S.

Rješenjem Općinskog suda u Šibeniku, broj:
PS-3026/97 od 8. veljače 2000. godine, sud je odredio vještačenje tužene-protutužiteljice za 15. veljače 2000. godine, i naložio joj
da plati predujam troškova vještačenja.

KBC S. obavijestio je sud da je tužena-protutužiteljica telefonskim putem otkazala psihijatrijsko
vještačenje, određeno za 15. veljače 2000. godine.

Rješenjem Općinskog suda u Šibeniku, broj:
PS-3026/97 od 5. travnja 2000. godine, sud je ponovno odredio vještačenje
tužene-protutužiteljice za 25. travnja 2000. godine,
i ponovno joj naložio da plati predujam troškova vještačenja. Podnositeljica
ustavne tužbe nije se odazvala pozivu vještaka.

Stoga jer rješenjem Općinskog suda u Šibeniku,
broj: PS-3026/97 od 30. lipnja 2000. godine, ponovno određeno vještačenje
tužene-protutužiteljice za 10. srpnja 2000. godine, i
ponovno joj naložio da plati predujam troškova vještačenja. Podnositeljica
ustavne tužbe nije se odazvala pozivu vještaka.

Ročište zakazano za 20. rujna 2000. godine
odgođeno je zbog neuredne dostave poziva za tuženu-protutužiteljicu.

Ročište zakazano za 18. listopada 2000. godine
odgođeno je na prijedlog tužene-protutužiteljice.

Na ročište zakazano za 15. studenoga 2000.
godine tužena-protutužiteljica nije pristupila iako
je uredno pozvana, a sud je odustao od provođenja psihijatrijskog vještačenja
tužene-protutužiteljice.

Nakon održanog ročišta 29. studenoga 2000.
godine, sud prvog stupnja donio je presudu kojom je rastavljen brak stranaka, a
zajedničko mldb. dijete povjereno je na odgoj i
čuvanje ocu, uz određivanje načina kontakata majke sa sinom.

Županijski sud u Šibeniku je rješenjem, broj: Gž-717/2001 od 29. lipnja 2001. godine, uvažio je žalbe
obiju stranaka i ukinuo presudu suda prvog stupnja u dijelu kojim je taj sud
odlučio o povjeravanju mldb. djeteta, njegovom
uzdržavanju i kontaktima s majkom te vratio predmet na ponovno suđenje.

Predmet je dobio novi broj: PS-3091/01. Na
ročištu održanom 22. siječnja 2002. godine sud prvog stupnja odlučio je ponovno
provesti vještačenje stranaka.

Rješenjem Općinskog suda u Šibeniku, broj:
PS-3091/01 od 18. veljače 2002. godine, sud je odredio psihijatrijsko
vještačenje stranaka u KBC R., Z., i naložio im da plate predujam troškova
vještačenja. Tužitelj-protutuženi obavijestio je sud
da ne može uplatiti troškove predujma vještačenja i predložio je sudu da odredi
vještačenje bliže mjestu boravka stranaka. uz napomenu da je u listopadu 1997.
godine već izvršio svoje obveze u odnosu na vještačenje, dok se podnositeljica
ustavne tužbe nikada nije odazvala pozivu vještaka.

Općinski sud u Šibeniku je rješenjem, broj:
PS-2678/97 od 6. ožujka 2003. godine, odustao od provođenja vještačenja i od
KBC R., Z., zatražio povrat parničnog spisa.

Potom su ročišta održana 12. rujna 2003., 15.
veljače 2005. i 2. lipnja 2005. godine, a spis je, prema podacima od 25.
siječnja 2006. godine, kalendiran.

PRAVO VAŽNO ZA
USTAVNOSUDSKI POSTUPAK

3. Za odlučivanje Ustavnog suda o razumnoj
duljini sudskog postupka mjerodavne su odredbe članka 29. stavka 1. Ustava
Republike Hrvatske i članka 63. Ustavnog zakona.

*Ustavna
tužba je osnovana*.

4. Svoju odluku Ustavni sud obrazlaže sljedećim:

4.1. DULJINA SUDSKOG
POSTUPKA

Prvostupanjski parnični postupak započeo je 1.
travnja 1997. godine, tužbom tužitelja-protutuženika,
podnesenom Općinskom sudu u Šibeniku.

Ustavna tužba podnesena je dana 10. travnja
2003. godine, a do tog dana sudski postupak nije pravomoćno okončan pa Ustavni
sud utvrđuje da do dana podnošenja ustavne tužbe postupak u ovom predmetu
ukupno traje preko šest (6) godina.

Zakon o potvrđivanju Konvencije za zaštitu
ljudskih prava i temeljnih sloboda i Protokola broj: 1, 4, 6, 7, 11, 12 i 13 uz
Konvenciju za zaštitu ljudskih prava i temeljnih sloboda (»Narodne novine –
Međunarodni ugovori«, broj 18/97., 6/99. – pročišćeni tekst i 8/99. – ispravak,
14/02. – u daljnjem tekstu: Zakon o potvrđivanju Konvencije) stupio je na snagu
dana 5. studenoga 1997. godine. Sukladno navedenom, konvencijsko pravo na
donošenje sudske odluke u razumnom roku čini dio unutarnjeg pravnog poretka Republike
Hrvatske od dana stupanja na snagu Zakona o potvrđivanju Konvencije (5.
studenoga 1997.).

Ustavni sud je ocijenio da se u ovom slučaju
pravno relevantnim razdobljem, sa stajališta povrede prava na donošenje sudske
odluke u razumnom roku, smatra razdoblje od 5. studenoga 1997. godine (to jest
od dana stupanja na snagu Zakona o potvrđivanju Konvencije) do 10. travnja
2003. godine (to jest do dana podnošenja ustavne tužbe podnositeljice), što
ukupno iznosi pet (5) godina, pet (5) mjeseci i pet (5) dana.

4.2. POSTUPANJE
NADLEŽNOG SUDA

Ustavni sud utvrđuje da je u pravno relevantnom
razdoblju Općinski sud u Šibeniku 29. studenoga 2000. godine donio presudu,
koja je djelomično ukinuta rješenjem Županijskog suda u Šibeniku, broj: Gž-717/2001 od 29. lipnja 2001. godine. Postupak je sada u
tijeku pred sudom prvog stupnja, koji je odredio ponovno vještačenje obiju
stranaka, no 6. ožujka 2003. godine taj sud je ponovno (15. studenoga 2000.
godine sud je odustao od vještačenja podnositeljice) odustao od naknadnog provođenja
vještačenja obiju stranaka.

4.3. PONAŠANJE PODNOSITELJICE USTAVNE TUŽBE

Prema ocjeni ovog Suda, podnositeljica ustavne
tužbe, kao tuženica-protutužena u parničnom postupku,
svojim ponašanjem je pridonijela duljini sudskog postupka, jer se nije odazivala
na zakazane medicinske preglede.

4.4. SLOŽENOST SUDSKOG PREDMETA

Ustavni sud utvrđuje da se radi o djelomično
složenom predmetu, u kojemu je bilo potrebno provesti medicinsko vještačenje
obiju stranaka, radi utvrđivanja kojem će od roditelja mldb.
dijete biti povjereno na odgoj i čuvanje.

OCJENA USTAVNOG SUDA

5. Ustavni sud utvrđuje da parnični postupak
ukupno traje duže od šest godina.

Iz navoda i činjenica iznesenih u točki 2.
obrazloženja ove odluke proizlazi da je sud prvog stupnja u pretežnom dijelu
postupka bio aktivan u radu, ali to ujedno ne znači njegovu učinkovitost jer je
sporni parnični predmet, koji je zbog odlučivanja o pravima i obvezama majke i
oca prema mldb. djetetu po svojoj naravi hitan
postupak, i dalje pred sudom prvog stupnja.

Do određenog broja zastoja u postupku došlo je
uslijed ponašanja same podnositeljice. U tom smislu napominje se da je Europski
sud za ljudska prava u više svojih presuda izrijekom utvrdio da povreda prava
na suđenje u razumnom roku postoji samo ako je država ugovornica
odgovorna za ta odugovlačenja, to jest ako su odugovlačenja uzrokovala državna
tijela (v., primjerice, presude Europskog suda u predmetima Monnet
protiv Francuske od 27. listopada 1993., te Šoć
protiv Hrvatske od 9. svibnja 2003. godine).

Ustavni sud, međutim, smatra potrebnim iznijeti
stajalište koje je usvojio u nekima od predmeta pokrenutih radi dugotrajnosti
sudskih postupaka (npr. u predmetu broj:
U-IIIA-1679/2004). Prema tom stajalištu, duljina parničnog postupka može se
samo djelomič­no opravdati postupovnim
zaprekama, jer sud ima mogućnosti, ali i obvezu, da svaki predmet spora riješi
u razumnom roku na temelju i u skladu s mjerodavnim odredbama Zakona o
parničnom postupku (»Narodne novine«, broj 53/91., 91/92., 112/92. i 117/03.).

Imajući u vidu ukupno trajanje postupka,
sagledavajući pri tome postupak kao jedinstvenu cjelinu, Ustavni sud utvrdio je
da vođenje postupka ne udovoljava, u smislu učinkovitosti, zahtjevu suđenja u
razumnom roku. Ustavni sud stoga utvrđuje da je povrijeđeno ustavno pravo
podnositeljice da zakonom ustanovljeni neovisni i nepristrani sud u razumnom
roku odluči o njenim pravima ili obvezama, koje je zajamčeno člankom 29.
stavkom 1. Ustava Republike Hrvatske.

Stoga je, u smislu odredbe članka 63. stavka 2.
Ustavnog zakona, donesena odluka kao pod točkama I. i II. izreke ove odluke.

6. Pri utvrđivanju visine naknade, na temelju
članka 63. stavka 3. Ustavnog zakona, Ustavni sud uzima u obzir sve okolnosti
slučaja, uz istodobno uvažavanje ukup­nih gospodarskih i socijalnih prilika u Republici
Hrvatskoj. U konkretnom slučaju, Ustavni sud je kod određivanja visine naknade
uzeo u obzir doprinos podnositeljice duljini parničnog postupka.

Slijedom svega iznijetoga, sukladno odredbi
članka 63. stavka 3. Ustavnog zakona, odlučeno je kao u točkama III. i IV.
izreke ove odluke.

7. Odluka o objavi (točka V. izreke) utemeljena
je na odredbi članka 29. stavka 1. Ustavnog zakona.

8. Predsjednik Općinskog suda u Šibeniku dužan je
dostaviti Us­tavnom sudu
pisanu obavijest o datumima donošenja i otpreme odluke u roku od osam (8) dana
od dana njene otpreme, a najkas­ni­je osam (8) dana
od isteka roka određenog u točki II. izreke ove od­luke. Ovaj nalog temelji se
na članku 31. stavcima 4. i 5. Ustavnog za­kona.

Broj: U-IIIA-1274/2003

Zagreb, 14. veljače 2006.

USTAVNI SUD REPUBLIKE HRVATSKE

Predsjednik

**dr****. sc. Petar Klarić**, v. r.

Odluka, NN 31/2006-747