## Uredba o postupcima službenog obavješćivanja u području norma, tehničkih propisa, te propisa o uslugama informacijskog društva

### NN 28/2009 (4.3.2009.), Uredba o postupcima službenog obavješćivanja u području norma, tehničkih propisa, te propisa o uslugama informacijskog društva

28 04.03.2009 Uredba o postupcima službenog obavješćivanja u području norma, tehničkih propisa, te propisa o uslugama informacijskog društva

VLADA REPUBLIKE HRVATSKE

600

Na temelju članka 15. Zakona o tehničkim zahtjevima za proizvode i ocjeni sukladnosti (»Narodne novine«, br. 158/2003 i 79/2007), Vlada Republike Hrvatske je na sjednici održanoj 26. veljače 2009. godine donijela

UREDBU

O POSTUPCIMA SLUŽBENOG OBAVJEŠĆIVANJA U PODRUČJU NORMA, TEHNIČKIH PROPISA, TE PROPISA O USLUGAMA INFORMACIJSKOG DRUŠTVA

Članak 1.

Ovom Uredbom se propisuje postupak službenog obavješćivanja u području norma, tehničkih propisa, te propisa o uslugama informacijskog društva prema Europskoj uniji (u nastavku teksta: EU-a).

Članak 2.

Ova Uredba preuzima odredbe Direktiva Europskog parlamenta i Vijeća 98/34/EZ i 98/48/EZ u potpunosti.

Članak 3.

(1) U smislu ove Uredbe upotrebljavat će se ove definicije:

a) proizvod je bilo koji predmet koji je projektiran i proizveden ili na koji drugi način dobiven, neovisno o stupnju njegove prerade, te bilo koji poljoprivredni proizvod, uključujući proizvod ribljeg podrijetla, a namijenjen je stavljanju na tržište,

b) ocjenjivanje sukladnosti proizvoda je svaka radnja koja se odnosi na izravno ili neizravno utvrđivanje jesu li ispunjeni odgovarajući bitni zahtjevi utvrđeni tehničkim propisima koji se odnose na određeni proizvod,

c) usluga je svaka usluga informacijskog društva koja se uz naknadu pruža na daljinu, elektroničkim sredstvima i na pojedinačni zahtjev korisnika usluge, gdje za potrebe ove definicije:

– na daljinu znači da se usluga pruža, a da stranke nisu istodobno nazočne,

– elektroničkim sredstvima znači da se usluga od početka šalje i na odredištu prima putem elektroničke opreme za obradu (uključujući digitalno sažimanje) i pohranjivanje podataka, te da se u cjelini šalje, prenosi i prima žičano, radiom, optičkim sredstvima ili drugim elektromagnetskim sredstvima,

– na pojedinačni zahtjev korisnika usluga znači da se usluga pruža prijenosom podataka na pojedinačni zahtjev.

d) tehnička specifikacija je specifikacija sadržana u dokumentu koji utvrđuje zahtijevane značajke proizvoda, kao što su razine kakvoće, radne značajke, sigurnost i dimenzije, uključujući zahtjeve za proizvod, s obzirom na imena pod kojima se prodaje, nazivlje, simbole, ispitivanja i metode ispitivanja, pakiranja, označivanja ili obilježavanja, te postupke ocjenjivanja sukladnosti;

Naziv tehnička specifikacija također obuhvaća i proizvodne metode i procese koji se upotrebljavaju za poljoprivredne proizvode, shodno članku 38 (1) Ugovora EZ-e, proizvode namijenjene prehrani ljudi i hranidbi životinja, medicinske proizvode navedene u članku 1. Direktive 2001/83/EZ, te proizvodne metode i procese koji se odnose na druge proizvode kad oni utječu na njihove značajke.

e) drugi zahtjevi su zahtjevi, različiti od tehničkih specifikacija, koji su utvrđeni za proizvod u svrhu zaštite, osobito zaštite potrošača ili okoliša, koji utječu na životni vijek proizvoda nakon njegova stavljanja na tržište i/ili u uporabu, kao što su uvjeti uporabe, recikliranja, ponovne uporabe ili odlaganja u otpad, kad ti uvjeti mogu znatno utjecati na sastav ili narav proizvoda ili na njegovo stavljanje na tržište i/ili uporabu,

f) propis o uslugama je općenito pravilo koje se odnosi na pokretanje i obavljanje djelatnosti pružanja usluga u smislu točke c) ovoga stavka, posebno propisi i pravila koja se odnose na pružatelja usluga, usluge i primatelje usluga, s izuzetkom propisa i pravila koja ne propisuju usluge definirane u smislu točke c) ovoga stavka, gdje se za potrebe ove definicije za propis ili pravilo smatra:

– da se posebno odnosi na usluge informacijskog društva kad je, uzimajući u obzir njegov smisao i njegovu provedbu, poseban cilj i predmet svih ili nekih njegovih pojedinačnih odredaba izričito i ciljano zakonsko uređivanje takvih usluga,

– da se posebno ne odnosi na usluge informacijskog društva, ako ono na te usluge utječe samo neizravno ili usputno.

g) tehnički propisi su tehničke specifikacije i drugi zahtjevi ili propisi o uslugama, čije je poštivanje obvezatno, de iure i de facto, u slučaju stavljanja na tržište, pružanja kakve usluge, osnivanja pružatelja usluga ili uporabe u nekoj državi članici EU-e ili u njezinu većem dijelu te zakonski, podzakonski ili upravni propisi država članica EU-e, kojima se zabranjuje proizvodnja, uvoz, stavljanje na tržište i/ili u uporabu kojeg proizvoda, ili se zabranjuje pružanje ili uporaba koje usluge ili osnivanje pružatelja usluga;

h) drugi zahtjevi su zahtjevi koji nisu tehničke specifikacije, a utvrđeni su za proizvod u svrhu zaštite, osobito zaštite potrošača ili okoliša, koji utječu na životni vijek proizvoda nakon njegova stavljanja na tržište, a znatno utječu na sastav i prirodu proizvoda ili na stavljanje proizvoda na tržište i/ili u uporabu;

i) tehničkim propisima i de facto tehničkim propisima se smatraju:

– zakoni i propisi države članice EU-e koji upućuju na tehničke specifikacije ili na druge zahtjeve ili na propise o uslugama ili na pravila struke ili pravila prakse koji sami upućuju na tehničke specifikacije, ili na druge zahtjeve ili propise o uslugama, a čije pridržavanje daje pretpostavku o sukladnosti s obvezama propisanim zakonima, propisima ili upravnim odredbama,

– dragovoljni sporazumi u kojima je nadležno tijelo ugovorna strana, a kojima se u javnom interesu postiže zadovoljavanje tehničkih ili drugih zahtjeva ili propisa o uslugama, isključujući specifikacije sadržane u natječaju za javnu nabavu,

– tehničke specifikacije ili druge zahtjeve, pravila ili propise o uslugama povezane s proračunskim ili financijskim mjerama koje utječu na potrošnju proizvoda ili usluga time što potiču usklađenost s tim tehničkim specifikacijama ili s drugim zahtjevima ili propisima o uslugama, ne uključuju tehničke specifikacije ili druge zahtjeve ili propise o uslugama povezane s nacionalnim sustavima socijalne sigurnosti.

j) prijedlog tehničkog propisa je tekst tehničke specifikacije ili drugog zahtjeva ili propisa o uslugama, izrađen s ciljem da se donese kao tehnički propis, a koji je u fazi izrade u kojoj su još moguće bitne izmjene i dopune,

k) norma je tehnička specifikacija koju je za višekratnu ili stalnu primjenu odobrilo priznato tijelo za normizaciju, čija primjena nije obvezna, a koja je jedno od sljedećeg:

– međunarodna norma: norma koju je donijelo neko međunarodno tijelo za normizaciju i koja je dostupna javnosti,

– europska norma: norma dostupna javnosti koju je donijelo neko europsko tijelo za normizaciju.

– nacionalna norma: norma dostupna javnosti koju je donijelo neko nacionalno normirno tijelo.

l) nacrt norme je dokument koji sadrži tekst tehničkih specifikacija u vezi s dotičnim predmetom i koji se namjerava donijeti u skladu s postupkom nacionalne normizacije, a u obliku koji je poprimio nakon pripremnog rada i u kojemu se razašilje javnosti radi stavljanja primjedaba ili proučavanja,

m) hrvatska norma je norma dostupna javnosti koju je prihvatilo hrvatsko nacionalno normirno tijelo,

n) normizacijski program je program rada nekoga priznatog tijela za normizaciju u kojemu su popisani predmeti na čijoj se normizaciji radi,

o) europsko tijelo za normizaciju je jedno od tijela navedenih u dodatku I. ove Uredbe,

p) nacionalno normirno tijelo je neko od tijela navedenih u dodatku II. ove Uredbe.

(2) Primjeri usluga koje ne propisuje stavak 1. ovoga članka navedeni su u dodatku III. ove Uredbe.

Članak 4.

(1) Ova Uredba se ne odnosi na:

– usluge emitiranja radijskih i televizijskih programa, slijedom članka 1. Direktive 89/552/EZ i Direktive 2007/65/EZ koja ju dopunjuje, što obuhvaća početni prijenos i/ili objavljivanje sadržaja televizijskih programa namijenjenih javnosti, žičnim ili bežičnim putem, uključujući i satelitski prijenos, u kodiranom ili nekodiranom obliku. Ove usluge obuhvaćaju i oblike međusobnog posredovanja ili razmjene radijskih i televizijskih programskih sadržaja između pojedinih nakladnika u svrhu njihova priopćavanja javnosti. Prijenos ne obuhvaća komunikacijske usluge pružanja pojedinih informacija ili drugih poruka na pojedinačni zahtjev, kao što su kopiranje na daljinu (telekopiranje), elektroničke baze podataka i druge slične usluge,

– propise koji su uključeni u zakonodavstvo EU-e u području elektroničkih komunikacijskih mreža i usluga, slijedom Direktive 2002/21/EZ, što je uređeno usklađenim propisima o elektroničkim komunikacijama,

– propise o pitanjima koja su uključena u zakonodavstvo EU-e u području financijskih usluga (npr. investicijske usluge, poslovi osiguranja i reosiguranja, bankovne usluge, poslovi vezani za mirovinske fondove i dr.)

(2) Ova Uredba se ne primjenjuje za propise koji se odnose na regulirana tržišta ili na druga tržišta ili tijela koja obavljaju funkcije prebijanja ili poravnanja za ta tržišta shodno Direktivi 93/22/EEZ, osim u slučaju članka 16. stavka 3. ove Uredbe.

Članak 5.

(1) Središnje tijelo državne uprave (u daljnjem tekstu: nadležno tijelo) koje priprema tehnički propis (u daljnjem tekstu: propis) o tome obavještava informacijsku središnjicu, u smislu odredaba stavaka 2. i 3. ovoga članka.

(2) Informacijska središnjica (u daljnjem tekstu: ISA) za provedbu službenog obavješćivanja u smislu ove Uredbe, prema propisima EU-e djeluje u okviru središnjeg tijela državne uprave, nadležnog za gospodarstvo.

(3) Informacijska točka (u daljnjem tekstu: ITA) za provedbu službenog obavješćivanja u smislu ove Uredbe prema propisima EU-e,
 djeluje u okviru nacionalnog normirnog tijela Republike Hrvatske (u nastavku teksta: hrvatsko nacionalno normirno tijelo).

Članak 6.

(1) Nadležno tijelo iz članka 5. ove Uredbe u obavijesti koju dostavlja ISA-i posebno navodi:

– zakonski temelj za pripremu norme, propisa, postupka ocjenjivanja sukladnosti,

– podatke o osobi zaduženoj za kontakte,

– podatke o proizvodima, odnosno uslugama koje su obuhvaćene propisima u pripremi,

– ciljeve i razloge pripreme propisa,

– podatke o međunarodnim ili europskim normama, tehničkim propisima, europskim direktivama ili preporukama koje čine temelj za propise, odnosno koji se odnose na navedene proizvode, odnosno usluge,

– razloge za eventualno odstupanje od dokumenata iz stavka 1. podstavka 5. ovoga članka,

– mišljenje o tome, treba li o prijedlogu propisa dostaviti službenu obavijest u skladu s propisima EU-e.

(2) Obavijest se dostavlja na obrascu koji na prijedlog ISA-e propisuje čelnik središnjeg tijela državne uprave nadležnog za gospodarstvo.

(3) Uz obavijest se prilaže i tekst prijedloga propisa u pripremi.

Članak 7.

(1) ISA će o prijedlogu propisa u pripremi obavijestiti nadležno tijelo u djelokrugu službenog obavješćivanja prema EU-i.

(2) ISA će obavijestiti tijelo koje je nositelj propisa o roku u kojem ne smije donijeti predmetni propis iz razloga navedenih u odredbama članaka 17., 19., 20. i 22. ove Uredbe.

(3) Hrvatsko nacionalno normirno tijelo obavješćuje ISA-u o normama o kojima će se provoditi službeno obavješćivanje.

Članak 8.

(1) Odredbe ove Uredbe, koje se odnose na pripremu i službeno obavješćivanje o propisima primjenjuju se i na sve izmjene i dopune propisa.

(2) Čelnik središnjeg tijela državne uprave nadležnog za gospodarstvo će na prijedlog ISA-e Postupovnikom propisati način postupanja i suradnje ISA-e, nadležnih tijela, informacijske točke, te način suradnje s gospodarskim subjektima.

Članak 9.

(1) U skladu sa člancima 5. do 7. ove Uredbe, hrvatsko nacionalno normirno tijelo službeno obavještava ISA-u, EK-u, europska tijela za normizaciju i nacionalna normirna tijela iz dodataka I. i II. ove Uredbe da je u svoj normizacijski program uključilo pripremu, odnosno izmjenu određene nacionalne norme, osim ako se radi o prihvaćanju nacionalne norme koja je istovjetna ili istovrijedna kojoj međunarodnoj odnosno europskoj normi.

(2) U službenoj obavijesti o nacionalnoj normi iz stavka 1. ovoga članka, posebno se navodi:

– je li ta norma prerađena međunarodna norma,

– nova nacionalna norma,

– izmjena postojeće nacionalne norme.

(3) Hrvatsko nacionalno normirno tijelo će dostaviti EK-i svoj normizacijski program ili izvod iz normizacijskog programa na njezin zahtjev.

Članak 10.

(1) Hrvatsko nacionalno normirno tijelo će na zahtjev EK-e, odnosno tijela za normizaciju navedenih u dodacima I. i II. ove Uredbe dostaviti nacrte hrvatskih norma iz članka 9. ove Uredbe i obavijestiti njih i ISA-u o mjerama poduzetim u vezi s bilo kojom njihovom primjedbom povezanom s tim nacrtima.

(2) Hrvatsko nacionalno normirno tijelo će na zahtjev nacionalnih normirnih tijela navedenih u dodatku II. ove Uredbe omogućiti njihovo uključivanje u svoj normizacijski rad.

(3) Hrvatsko nacionalno normirno tijelo neće se protiviti raspravi o predmetima normizacije iz svog normizacijskog programa na europskoj razini u skladu s pravilima koja su utvrdila europska tijela za normizaciju.

(4) Hrvatsko nacionalno normirno tijelo neće poduzimati nikakve mjere koje bi mogle štetiti usklađivanju norma na europskoj razini, a posebno neće objaviti novu ili izmijenjenu hrvatsku normu koja nije potpuno u skladu s odgovarajućom postojećom europskom normom.

Članak 11.

Hrvatsko nacionalno normirno tijelo neće prihvatiti hrvatsku normu za proizvod za koji ne postoji europska norma o kojoj nije obavijestila EK-u u skladu sa člankom 9. ove Uredbe i tijela za normizaciju navedena u dodatku I. ove Uredbe.

Članak 12.

(1) Odredbe iz ovoga članka ne odnose se na normizacijski rad koji hrvatsko nacionalno normirno tijelo obavlja na zahtjev središnjeg tijela državne uprave u svrhu donošenja tehničkog propisa.

(2) Obavijesti o nacrtima tehničkih propisa iz članka 5. stavka 1. i članka 10. ove Uredbe dostavljaju se EK-i u skladu sa člancima 13. do 24. ove Uredbe.

Članak 13.

Odredbe članaka 14. do 23. ove Uredbene primjenjuju se na zakone i propise kojima nadležna tijela:

– usklađuju propise s obvezujućim zakonodavstvom EU-e što ima za posljedicu prihvaćanje tehničkih specifikacija ili prihvaćanje propisa o uslugama,

– ispunjavaju obveze iz međunarodnih ugovora koji imaju za posljedicu prihvaćanje zajedničkih tehničkih specifikacija ili propisa o uslugama u EU-e,

– primjenjuju zaštitne odredbe koje su predviđene obvezujućim zakonodavstvom EU-e,

– primjenjuju izvanredne mjere u skladu sa Zakonom o općoj sigurnosti proizvoda (»Narodne novine«, br. 158/2003 i 107/2007),

– izvršavaju presudu Europskog suda pravde,

– mijenjaju ili dopunjuju tehnički propis zbog zapreka slobodnom pružanju usluga ili slobodi osnivanja pružatelja usluga, a u skladu sa zahtjevima EK-e.

Članak 14.

Kad nadležno tijelo donese propis, u skladu s ovom Uredbom, uz taj propis navodi da su u postupku njegova donošenja primjenjene sve odredbe o postupku obavješćivanja u području norma, tehničkih propisa, te propisa o uslugama informacijskog društva.

Članak 15.

(1) U skladu sa člancima 5. do 7. ove Uredbe, nadležno tijelo, koje priprema propis, putem ISA-e, dostavlja prijedlog propisa EK-i. Uz prijedlog propisa se prilaže objašnjenje o razlozima za donošenje propisa.

(2) Postupak u smislu stavka 1. ovoga članka nije potreban ako prijedlog propisa predstavlja u cijelosti prijenos teksta međunarodne ili europske norme, u kojem je slučaju dovoljna obavijest o odgovarajućoj normi.

(3) Nadležno tijelo ponovno dostavlja prijedlog propisa, putem ISA-e, ako u prijedlogu učini izmjene koje znatno mijenjaju područje primjene, skraćuju prvotno predviđene rokove primjene, dodaju specifikacije ili zahtjeve, ili pooštravaju zahtjeve.

(4) Ako je potrebno za ocjenu posljedica prijedloga propisa iz stavka 1. ovoga članka i ako to nije učinjeno u eventualnom prethodnom izvješću, nadležno tijelo istodobno, putem ISA-e, dostavlja i tekst propisa koji čine pravni okvir u kojem će djelovati predloženi propis.

(5) Podaci dostavljeni u smislu odredaba ovog članka nisu povjerljivi, osim ako to posebno zahtijeva i obrazloži nadležno tijelo.

Članak 16.

(1) Ako prijedlog propisa zahtijeva ograničenje pri stavljanju na tržište i/ili uporabu određene kemijske tvari, pripravka ili proizvoda radi zaštite zdravlja, potrošača i okoliša, nadležno tijelo mora, putem ISA-e, EK-i dostaviti sve važnije podatke koji se na njih odnose i na poznate i raspoložive zamjene za koje se ti podaci navode.

(2) Nadležno tijelo mora, osim podataka iz stavka 1. ovog članka, putem ISA-e, obavijestiti o očekivanom učinku prijedloga propisa na javno zdravlje te na zaštitu potrošača i okoliša zajedno s analizom rizika obavljenom u skladu s općim načelima i propisima za ocjenu rizika kod postojećih, odnosno novih kemijskih tvari.

(3) Nadležno tijelo putem ISA-e dostavlja EK-i konačan tekst prijedloga propisa.

(4) Konačni tekst prijedloga propisa mora sadržavati upućivanje na ovu Uredbu, tj. da je o prijedlogu istog propisa obaviještena EK sukladno odredbama ove Uredbe i shodno Direktivi 98/34/EZ.

Članak 17.

Nadležno tijelo mora odgoditi donošenje tehničkog propisa na rok tri mjeseca od dana kad je EK-a primila obavijest iz članka 15. ove Uredbe.

Članak 18.

Ako EK-a ili koja od država članica EU-e dostavi obavijest s primjedbama na prijedlog propisa, nadležno tijelo ih u daljnjoj pripremi propisa obrađuje.

Članak 19.

(1) Ako EK-a ili koja država članica EU-e u roku od tri mjeseca od dana kad je EK-a primila obavijest iz članka 15. ove Uredbe, dostavi mišljenje s obrazloženjem o tome da bi predviđeni propis mogao predstavljati zapreku slobodnom kretanju roba na unutarnjem tržištu, nadležno tijelo će:

– odgoditi donošenje prijedloga propisa u obliku dragovoljnog sporazuma iz članka 3. stavka 1. točke i) podstavka 2. ove Uredbe na rok od četiri mjeseca,

– odgoditi donošenje predmetnog prijedloga propisa na rok od šest mjeseci bez obzira na odredbe članka 22. ove Uredbe.

(2) Na propise koji se odnose na odredbe o uslugama ne primjenjuju se odredbe iz stavka 1. podstavka 2. ovoga članka.

Članak 20.

Ako u roku tri mjeseca od dana kad je EK-a primila obavijest, sukladno članku 15. ove Uredbe, EK-a ili koja država članica EU-e dostavi detaljno mišljenje da bi propis mogao stvarati zapreke slobodnom pružanju usluga ili slobodi osnivanja pružatelja usluga na unutarnjem tržištu, nadležno tijelo će odgoditi donošenje prijedloga propisa na četiri mjeseca bez obzira na odredbe članka 22. stavka 1. podstavka 2. i članka 22. stavka 2. ove Uredbe.

Članak 21.

(1) Nadležno tijelo mora preko ISA-e izvješćivati EK-u o obrazloženim mjerama i propisima koje namjerava prihvatiti temeljem primljenog mišljenja iz članaka 19. i 20. ove Uredbe.

(2) Za propise o uslugama nadležno tijelo mora, kad je to primjereno, navesti i obrazložiti razloge zbog kojih nije moglo prihvatiti primljena mišljenja.

(3) Odredbe članaka 21. i 22. ove Uredbe ne odnose se na dragovoljne sporazume iz članka 3. stavka 1. točke i), podstavka 2. i tehničke specifikacije ili druge zahtjeve, pravila ili propise iz članka 3. stavka 1. točke i), podstavka 3. ove Uredbe.

Članak 22.

(1) Nadležno tijelo mora odgoditi donošenje prijedloga propisa dvanaest mjeseci od dana kad je EK primila obavijesti iz članka 15. ove Uredbe, ako EK-a u roku od tri mjeseca od toga dana objavi:

– namjeru da će predlagati ili prihvatiti direktivu, uredbu ili odluku na istom području,

– da je utvrdila da se prijedlog propisa odnosi na predmet koji obrađuje prijedlog direktive, uredbe ili odluke koja je predložena Vijeću Europske unije (u daljnjem tekstu: Vijeće EU-e).

(2) Odredba stavka 1. podstavka 2. ovog članka ne primjenjuju se na propise o uslugama.

(3) Ako Vijeće EU-e prihvati zajedničko stajalište tijekom roka mirovanja iz stavka 1. ovoga članka, rok će se produljiti na osamnaest mjeseci, osim u slučajevima propisanim člankom 23. ove Uredbe.

Članak 23.

Obveze iz članka 22. ove Uredbe prestaju kad:

– EK obavijesti Republiku Hrvatsku i države članice EU-e da ne namjerava predlagati ili prihvatiti obvezujući propis EU-e,

– EK obavijesti Republiku Hrvatsku i države članice EU-e o povlačenju svojega nacrta prijedloga ili prijedloga propisa,

– EK ili Vijeće EU prihvati obvezujući propis EU-e.

Članak 24.

(1) Odredbe članaka 17., 19., 20., 22. i 23. ove Uredbe neće se primijeniti:

– u slučajevima uzrokovanim ozbiljnim i nepredvidivim okolnostima koji se odnose na zaštitu javnog zdravlja ili sigurnosti, zaštitu životinja ili zaštitu biljaka, a kod propisa o uslugama, također zbog državne politike, osobito zaštite maloljetnih osoba, nadležno će tijelo žurno donijeti i primijeniti propis, ili

– u slučajevima uzrokovanim ozbiljnim okolnostima koji se odnose na zaštitu sigurnosti i cjelovitosti financijskog sustava, osobito na zaštitu štediša, investitora i osiguranih osoba, nadležno tijelo će odmah donijeti i primijeniti propise o financijskim uslugama.

(2) U obavijesti iz članka 15. ove Uredbe nadležno tijelo mora navesti razloge koji opravdavaju žurnost poduzetih mjera.

Članak 25.

(1) U skladu sa člancima 12. i 13. ove Uredbe, ISA-a o primljenim službenim obavijestima o prijedlozima propisa država članica EU-e, odnosno njihovih normirnih tijela, obavještava nadležno tijelo u Republici Hrvatskoj. Pri dostavi mogućih primjedaba na prijedloge propisa, primjenjuje se rok od tri mjeseca iz članka 19. ove Uredbe.

(2) Ako je država članica EU-e sadržaj prijedloga propisa o kojem je dala službenu obavijest označila kao povjerljiv, tijela državne uprave koja sudjeluju u raspravi o tom prijedlogu propisa smiju u stručni rad uključiti fizičke i pravne osobe iz privatnog sektora samo uz provedbu posebnih mjera za osiguravanje zaštite tajnosti.

(3) Moguća obrazložena mišljenja smiju se odnositi samo na značajke koje bi mogle biti zapreka u trgovini, a moguća obrazložena mišljenja o uslugama smiju se odnositi samo na slobodno kretanje roba i usluge ili slobodu osnivanja pružatelja usluga, a ne na fiskalne ili financijske značajke tih mjera.

(4) Moguća obrazloženja mišljenja o prijedlogu propisa koji sadrži odredbe o uslugama, ne smiju se odnositi na mjere kulturne politike, posebno na području audiovizualnih djelatnosti, koje države članice EU-e mogu donijeti u skladu sa svojim zakonodavstvom, uzimajući u obzir njihovu jezičnu različitost, njihove posebne nacionalne i regionalne značajke i njihovo kulturno nasljeđe.

Članak 26.

Ova se Uredba ne odnosi na one propise koje se prema Ugovoru o Europskoj Zajednici smatraju potrebnim radi zaštite ljudi, osobito radnika, pri uporabi proizvoda, a pod uvjetom da ti propisi ne utječu na proizvode.

Članak 27.

Sastavni dio ove Uredbe čine Dodaci: I. Europska tijela za normizaciju iz članka 3. ove Uredbe, II. Nacionalna normirna tijela iz članka 3. ove Uredbe, III. Primjeri usluga koje ne propisuje članak 3. ove Uredbe.

Članak 28.

Stupanjem na snagu ove Uredbe prestaje važiti Uredba o postupcima službenog obavješćivanja u području norma, tehničkih propisa i postupaka ocjenjivanja sukladnosti, te propisa o uslugama informacijskog društva (»Narodne novine«, broj 73/2008).

Članak 29.

Ova Uredba stupa na snagu osmog dana od dana objave u Narodnim novinama, osim članaka 9., 10., 14., 15., 16., 17., 18., 19., 20., 21., 22., 23. i 24. ove Uredbe koje stupaju na snagu danom pristupanja Republike Hrvatske Europskoj uniji.

Klasa: 383-01/09-01/02

Urbroj: 5030105-09-1

Zagreb, 26. veljače 2009.

Predsjednik
dr. sc. Ivo Sanader, v. r.

DODATAK I.

EUROPSKA TIJELA ZA NORMIZACIJU IZ ČLANKA 3. OVE UREDBE

1. CEN

European Committee for Standardisation

2. CENELEC

European Committee for Electrotechnical Standardisation

3. ETSI

European Telecommunications Standards Institute

DODATAK II.

NACIONALNA NORMIRNA TIJELA IZ ČLANKA 3. OVE UREDBE

1. Kraljevina Belgija

2. IBN/BIN

Institut belge de normalisation

Belgisch Instituut voor Normalisatie

CEB/BEC

Comité électrotechnique belge

Belgisch Elektrotechnisch Comité

2. Kraljevina Danska

DS

Dansk Standard

NTA

Telestyrelsen, National Telecom Agency

3. Savezna Republika Njemačka

DIN

Deutsches Institut für Normung e.V.

DKE

Deutsche Elektrotechnische Kommission im DIN und VDE

4. Helenska Republika

ELOT

Ellinikos organismos typopoiisis A.E.

5. Kraljevina Španjolska

AENOR

Asociación Española de Normalizatión y Certificatión

6. Francuska Republika

AFNOR

Association française de normalisation

UTE

Union technique de l électricité – Bureau de normalisation auprès de l AFNOR

7. Irska

NSAI

National Standards Authority of Ireland

ETCI

Electrotechnical Council of Ireland

8. Talijanska Republika

UNI

Ente nazionale italiano di unificazione

CEI

Comitato elettrotecnico italiano

9. Veliko Vojvodstvo Luksemburg

ITM

Inspection du travail et des mines

SEE

Service de l énergie de l État

10. Kraljevina Nizozemska

NNI

Nederlands Normalisatie-instituut

NEC

Nederlands Elektrotechnisch Comité

11. Republika Austrija

ONI

Österreichisches Normungsinstitut

ÖVE

Österreichischer Verband für Elektrotechnik

12. Portugalska Republika

IPQ

Instituto Português da Qualidade

13. Ujedinjeno Kraljevstvo Velike Britanije i Sjeverne Irske

BSI

British Standards Institution

BEC

British Electrotechnical Committee

14. Republika Finska

SFS

Suomen Standardisoimisliitto SFS ry

Finlands Standardiseringsforbund SFS rf

THK/TFC

Telehallintokeskus

Teleförvaltningscentralen

SESKO

Suomen Sähktiteknillinen Standardisoimisyhdistys SESKO ry

Finlands Elektrotekniska Standardiseringsförening SESKO rf

15. Kraljevina Švedska

SIS

Standardiseringen i Sverige

SEK

Svenska elektriska kommissionen

ITS

In formationstekniska standardiseringen

16. Republika Cipar

CYS

Kypriakos organismos typopoiisis

17. Češka Republika

ČNI

Český normalizační institut

18. Republika Estonija

EVS

Eesti Standardikeskus

19. Republika Latvija

LVS

Latvijas standarti

20. Republika Litva

LSD

Lietuvos Standartizacijos Departamentas

21. Republika Mađarska

MSZT

Magyar Szabványügyi Testület

22. Republika Malta

MSA

Malta Standardization Authority

23. Republika Poljska

PKN

Polski Komitet Normalizacyjny

24. Slovačka Republika

SUTN

Slovenský ústav technickej normalizácie

25. Republika Slovenija

SIST

Slovenski inštitut za standardizacijo

26. Republika Bugarska

BIS

Bljgarskijat institut za standartizacija

27. Rumunjska

ASRO

Asociatia de Standardizare din România

DODATAK III.

PRIMJERI USLUGA KOJE NE PROPISUJE ČLANAK 3. OVE UREDBE

Ovom definicijom nisu obuhvaćene sljedeće usluge:

(1) Usluge koje se pružaju uz fizičku prisutnost pružatelja i primatelja, čak i ako se pritom koriste elektronički uređaji:

– liječnički pregledi ili liječenje u kirurškoj ambulanti pomoću elektroničke opreme, kada je pacijent fizički prisutan,

– konzultiranje elektroničkog kataloga u trgovini s korisnikom na licu mjesta,

– rezerviranje zrakoplovnih karata u putničkoj agenciji u fizičkoj prisutnosti korisnika, pomoću umreženih računala,

– elektroničke igre koje su dostupne u videogaleriji u kojoj je korisnik fizički prisutan.

(2) Usluge materijalnog sadržaja, premda pružene putem elektroničkog uređaja:

– automatske naprave za izdavanje gotovine ili karata (novčanica, voznih karata),

– naplaćivanje korištenja pristupa cestovnim mrežama, parkiralištima, itd., čak i ako se koriste elektronički uređaji za kontrolu ulaza/izlaza kako bi se osiguralo propisno plaćanje.

(3) Izvanlinijske usluge: distribucija CD-ova ili softvera na disketama.

(4) Usluge koje se ne osiguravaju putem elektroničkih sustava obrade i/ili pohranjivanja:

– javne govorne usluge,

– usluge telefaksa/teleksa,

– usluge pružene putem javne govorne usluge ili telefaksa,

– konzultiranje liječnika putem telefona/telefaksa,

– konzultiranje odvjetnika putem telefona/telefaksa,

– izravno kupovanje telefonom/telefaksom.

(5) Usluge koje se pružaju putem prijenosa podataka bez individualnog, pojedinačnog zahtjeva za prijam od strane neograničenog broja pojedinačnih primatelja (jednostruki do višestruki prijenos):

– usluge emitiranja radijskih i televizijskih programa (uključujući usluge na paravideu, na zahtjev),

– (televizijski) teletekst.

Uredba, NN 28/2009-600