## Presuda Upravnog suda u Rijeci broj: 3 UsI-1723/13-14 od 13. studenoga 2014.

### NN 145/2014 (8.12.2014.), Presuda Upravnog suda u Rijeci broj: 3 UsI-1723/13-14 od 13. studenoga 2014.

UPRAVNI SUD U RIJECI

2729

PRESUDA

Upravni sud u Rijeci, po sutkinji Mariji Renner Jakovljević, dipl. iur., uz sudjelovanje zapisničarke Marijane Andrijević, u upravnom sporu Zlatka Petranovića, iz Delnica, Matice hrvatske 1, zastupanog po opunomoćenici Tei Žunić, odvjetnici u Rijeci, E. Barčića 4, protiv tuženika Hrvatske regulatorne agencije za mrežne djelatnosti (ranije Hrvatske agencije za poštu i elektroničke komunikacije), Zagreb, R. Frangeša Mihanovića 9, uz sudjelovanje zainteresirane osobe Hrvatskog Telekoma d.d., Zagreb, Savska cesta 32, zastupanog po opunomoćenici Doris Dragičević, radi rješavanja spora između korisnika i operatera javnih komunikacijskih usluga, 13. studenoga 2014.,

presudio je

I. Odbija se tužbeni zahtjev tužitelja u dijelu u kojem se tužitelj obratio tuženiku sa zahtjevom za rješavanje spora vezano uz pokrenuti ovršni postupak (toč. 1. i 4. Zahtjeva tužitelja upućenog tuženiku od 8. svibnja 2013.), a koji glasi:

1. Poništava se rješenje tuženika Hrvatske agencije za poštu i elektroničke komunikacije, klasa: UP/I-344-08/13-01/759, urbroj: 376-05/MP-13-02 od 15. svibnja 2013. kojim se odbacuje zahtjev tužitelja kao neosnovan.

2. Utvrđuje se da je operater Hrvatski Telekom d.d. Zagreb neosnovano omogućio prijenos pretplatničkog broja na telefonskom priključku 051 881 288 iz nepokretne komunikacijske mreže operatera Hrvatski Telekom d.d. u nepokretnu elektroničku komunikacijsku mrežu operatera VIPnet d.o.o. Zagreb sukladno zahtjevu tužitelja za zasnivanje pretplatničkog odnosa podnesenog operateru VIPnet dana 29. prosinca 2012.

3. Nalaže se operateru Hrvatski Telekom d.d. Zagreb da omogući prijenos pretplatničkog broja na telefonskom priključku 051 881 288 iz nepokretne komunikacijske mreže operatera Hrvatski Telekom d.d. u nepokretnu elektroničku komunikaciju operatera VIPnet d.o.o. u roku od 5 radnih dana od izvršnosti ove presude, a sve sukladno zahtjevu tužitelja za zasnivanje pretplatničkog odnosa podnesenog operateru VIPnet d.o.o. Zagreb dana 29. prosinca 2012.

4. Dužan je Hrvatski Telekom d.d. Zagreb platiti tužitelju na ime naknade štete zbog onemogućavanja prijenosa broja utvrđenog u točki 2. petita ove presude iznos od 10,00 kuna za svaki započeti sat nepravovremenog prijenosa broja po telefonskom priključku 051 881 288, počev od ponoći 5. siječnja 2013. do udovoljavanju zahtjeva za zasnivanje pretplatničkog odnosa tužitelja podnesenog operateru VIPnet d.o.o. Zagreb, u Zagrebu dana 29. prosinca 2012. s pripadajućom zateznom kamatom, koja teče na svaki dospjeli dnevni iznos naknade štete u iznosu od 240,00 kuna, počev od 5. siječnja 2013. do isplate, po stopi koja se određuje za svako polugodište, uvećanjem eskontne stope Hrvatske narodne banke koja je vrijedila zadnjeg dana polugodišta koje je prethodilo tekućem polugodištu za 5 postotnih poena.

II. Poništava se rješenje tuženika Hrvatske agencije za poštu i elektroničke komunikacije, klasa: UP/I-344-08/13-01/759, urbroj: 376-05/MP-13-02 od 15. svibnja 2013. u dijelu u kojem se tužitelj obratio tuženiku sa zahtjevom za rješavanje spora između korisnika i operatera (toč. 5. zahtjeva tužitelja upućenog tuženiku 8. svibnja 2013.), kao i u dijelu u kojem se je tužitelj obratio tuženiku s zahtjevom za rješavanje spora u vezi s postupkom prijenosa broja (toč. 2. i 3. zahtjeva tužitelja upućenog tuženiku 8. svibnja 2013.), te se u navedenom dijelu predmet vraća tuženiku na ponovan postupak, dok se u preostalom dijelu odbija tužbeni zahtjev tužitelja.

Obrazloženje

Osporavanim rješenje tuženika Hrvatske agencije za poštu i elektroničke komunikacije (u nastavku teksta HAKOM), klasa: UP/I-344-08/13-01/759, urbroj: 376-05/MP-13-02 od 15. svibnja 2013. odbačen je zahtjev tužitelja za rješavanje spora kao nedopušten, uz obrazloženje da je zahtjev tužitelja od 8. svibnja 2013. zaprimljen kod tuženika 13. svibnja 2013., vezan za pokrenuti ovršni postupak koji se vodi pred Općinskim građanskim sudom u Zagrebu pod poslovnim brojem Ovrv-4904/05-4, to da tuženik sukladno članka 51. Zakona o elektroničkim komunikacijama nije nadležan za odlučivanje o takvoj vrsti zahtjeva vezanim za pokrenuti ovršni postupak koji se vodi između korisnika i operatera slijedom čega odlučuje kao u izreci tog rješenja.

Osporavajući citirano rješenje tuženika od 15. svibnja 2013. tužitelj je podnio tužbu Visokom upravnom sudu Republike Hrvatske dana 21. lipnja 2013. gdje je zaprimljena 24. lipnja 2013. pod poslovnim brojem UsII-49/13-1, a koji sud se rješenjem poslovni broj UsII-49/2013-5 od 9. listopada 2013. oglasio nenadležnim za odlučivanje u predmetnom upravnom sporu, te tužbu tužitelja ustupio ovome Sudu kao stvarno i mjesno nadležnom Sudu na nadležno postupanje gdje je zaprimljena 25. listopada 2013. pod poslovnim brojem 2 UsI-1723/13.

Tužitelj u tužbi u bitnome navodi da je 29. prosinca 2012. sa VIPnet d.o.o. Zagreb sklopio ugovor o zasnivanju pretplatničkog odnosa za VIP trio paket uz kojeg da je priložio jedinstvenu izjavu krajnjeg korisnika o raskidu ugovora sa postojećim operaterom, u konkretnom slučaju s Hrvatskim Telekomom d.d. Zagreb, koji da je odbio izvršiti prijenos broja na novog operatera uz obrazloženje da po OIB-u krajnjeg korisnika postoji određeni dug iz 2003. koji da nije podmiren. Ističe da je iscrpio sva zakonska prava na izjavljivanje pravnog lijeka kod prvostupanjskog tijela Hrvatskog Telekoma d.d. Zagreb i drugostupanjskog tijela Povjerenstva za žalbe, zbog čega da je 8. svibnja 2013. podnio tuženiku zahtjev za rješavanje spora između korisnika i operatera. Tužitelj smatra kako je rješenje tuženik neosnovano navodeći da je tuženik pogrešno zaključio da je zahtjev tužitelja upućen tuženiku vezan uz pokrenuti ovršni postupak koji se vodi između tužitelja i Hrvatskog Telekoma d.d. Zagreb pred Općinskim građanskim sudom u Zagrebu, a za što tuženik nije nadležan. Nastavno, tužitelj ističe kako je tuženik bio dužan po službenoj dužnosti istražiti zakonitost postupanja Hrvatskog Telekoma d.d. Zagreb, a što da je propustio učiniti. U svezi s tim ističe da Hrvatski Telekom d.d. Zagreb izdaje račune bez pravne osnove, odnosno da je isti pokušao naplatiti 14 radijskih frekvencija i 13 pretplata za razdoblje od 12 mjeseci tijekom 2003. do 2004., da tužiteljev zahtjev o prijenosu broja ne rješava u zakonskome roku, bilo pozitivno ili negativno, da isti ispostavlja račune likvidiranoj pravnoj osobi makar je obaviješten da je ta pravna osoba likvidirana, a kako je to razvidno iz preslike rješenja Ureda državne uprave u Primorsko goranskoj županiji, Službe za gospodarstvo, Ispostava Delnice od 14. svibnja 2009. o odjavi obrta, dostavljenog zainteresiranoj osobi 21. veljače 2013., slijedom čega je tužitelj u uređenom tužbenom zahtjevu dana 17. travnja 2014. predložio da se poništi osporavano rješenje tuženika od 15. svibnja 2013., kao i da se utvrdi da je operater Hrvatski Telekom d.d. Zagreb neosnovano omogućio prijenos pretplatničkog broja na telefonskom priključku 051 881 288 iz nepokretne komunikacijske mreže operatera Hrvatski Telekom d.d. u nepokretnu elektroničku komunikacijsku mrežu operatera VIPnet d.o.o. Zagreb sukladno zahtjevu tužitelja za zasnivanje pretplatničkog odnosa podnesenog operateru VIPnet d.o.o. Zagreb dana 29. prosinca 2012., te da se naloži operateru Hrvatski Telekom d.d. Zagrebu da omogući prijenos pretplatničkog broja na telefonskom priključku 051 881 288 iz nepokretne komunikacijske mreže operatera Hrvatski Telekom d.d. Zagreb u nepokretnu elektroničku komunikaciju operatera VIPnet d.o.o. u roku od 5 radnih dana od izvršnosti presude, a sve sukladno zahtjevu tužitelja za zasnivanje pretplatničkog odnosa podnesenog operateru VIPnet d.o.o. Zagreb dana 29. prosinca 2012. kao i da je Hrvatski Telekom d.d. Zagreb dužan platiti tužitelju na ime naknade štete zbog onemogućavanja prijenosa broja utvrđenog u točki 2. petita tužbenog zahtjeva iznos od 10,00 kuna za svaki započeti sat nepravovremenog prijenosa broja po telefonskom priključku 051 881 288 počev od ponoći 5. siječnja 2013., do udovoljavanju zahtjeva za zasnivanje pretplatničkog odnosa tužitelja podnesenog operateru VIPnet d.o.o. Zagreb u Zagrebu dana 29. prosinca 2012. s pripadajućom zateznom kamatom, koja teče na svaki dospjeli dnevni iznos naknade štete u iznosu od 240,00 kuna počev od 5. siječnja 2013. do isplate po stopi koja se određuje za svako polugodište, uvećanjem eskontne stope Hrvatske narodne banke koja je vrijedila zadnjeg dana polugodišta koje je prethodilo tekućem polugodištu za 5 postotnih poena.

Tuženik je u odgovoru na tužbu zaprimljenim kod ovog Suda 12. rujna 2013. je u bitnome naveo da tuženik između ostalog, rješava sporove korisnika s operaterima javnih komunikacijskih usluga koji se odnose na prigovore u svezi s pružanjem usluga, prigovore na iznose računa ispostavljenih od strane operatera, prigovore na kvalitetu pruženih usluga kao i prigovore zbog povrede odredaba pretplatničkog ugovora i to sukladno nadležnosti propisanoj člankom 50. Zakona o elektroničkim komunikacijama (»Narodne novine« broj 73/08, 90/11, 133/12 i 180/13, u nastavku ZEK). Ističe da je u konkretnom slučaju osporavano rješenje tuženika neosnovano u dijelu u kojem je tuženik utvrdio da se tužitelj 13. svibnja 2013. obratio tuženiku sa zahtjevom za rješavanjem spora vezanim uz pokrenuti ovršni postupak, umjesto u vezi s postupkom prijenosa broja, a da je sukladno odredbi članka 19. Pravilnika o prenosivosti broja (»Narodne novine« broj 100/12, u nastavku teksta Pravilnik) propisana procedura odnosno način rješavanja prigovora i prijava na odbijanje ili odgodu roka za prijenos broja, te da je tužitelj u konkretnom slučaju trebao podnijeti prijavu inspektoru elektroničkih komunikacija iz razloga neopravdanog odbijanja prijenosa broja, umjesto da je podnio zahtjev za rješavanje spora tuženiku sukladno članku 51. ZEK-a. Ističe da je unatoč navedenoj činjenici tužiteljev zahtjev proslijeđen na postupanje inspektoru elektroničkih komunikacija koji je 30. srpnja 2013. pokrenuo postupak inspekcijskog nadzora radi provjere navoda tužitelja odnosno utvrđenja je li ovdje zainteresirana osoba postupila u skladu s odredbama Pravilnika u postupku prijenosa broja, te da je navedeni postupak u tijeku, o čemu da će tužitelj biti pravovremeno obaviješten.

Zainteresirana osoba je u odgovoru na tužbu zaprimljenim kod ovog Suda 23. prosinca 2013. u bitnome navela da je pravilno tuženik postupio kada je donio osporavano rješenje imajući u vidu da je tužitelj u zahtjevu za rješavanje spora kojeg je podnio tuženiku prvenstveno izlagao o dugovanju koje ima prema ovdje zainteresiranoj osobi, a povodom kojeg se vodi parnični postupak pred Općinskim građanskim sudom u Zagrebu, te koji postupak nije u stvarnoj nadležnosti tuženika, slijedom čega je predložio da se odbije tužbeni zahtjev tužitelja kao neosnovan. Nastavno, zainteresirana osoba je istakla da je u trenutku podnošenja zahtjeva za prijenosom telefonskog broja sa obrta koji je bio u vlasništvu tužitelja, na tužitelja kao fizičku osobu, tužitelj na pretplatničkom broju 098 232 864 imao nepodmireno dugovanje u ukupnom iznosu od 816,17 kuna i to po računima za mjesec kolovoz, rujan i listopad 2004. koja da su proslijeđena na utuženje Odvjetničkom uredu Hanžeković i partneri, te da tek po donošenju rješenja o ovrsi temeljem vjerodostojne isprave od 12. travnja 2005. tužitelj je izjavio prigovor povodom kojeg je predmet upućen u parnicu, a da postupak još uvijek nije okončan meritornom odlukom. U odnosu na postupak prijenosa pretplatničkog broja 051 881 288 iz mreže ovdje zainteresirane osobe u mrežu društva VIPnet d.o.o. Zagreb, zainteresirana osoba je navela kako je predmetni zahtjev za prijenosom broja odbijen sukladno članku 18. stavak 1. Pravilnika o prenosivosti broja, a koja odredba definira kako zahtjev za prijenos broja može biti odbijen, ako pretplatnički broj za koji se traži prijenos ne glasi na ime podnositelja zahtjeva za prijenos broja, zbog čega da je pravilno temeljem navedene odredbe Pravilnika tužiteljev zahtjev odbijen, budući da je tužitelj podnio zahtjev za prijenos broja 051 811 288 kao fizička osoba za telefonski broj koji je bio registriran na obrt. Navodi da su neosnovani navodi tužitelja da tuženik nije proveo zakonitost nad postupanjem ovdje zainteresirane osobe budući da je 1. kolovoza 2013. ovdje zainteresirana osoba zaprimila obavijest inspektora elektroničkih komunikacija od 30. srpnja 2013. o pokretanju postupka inspekcijskog nadzora nad ovdje zainteresiranom osobom, a vezano uz odbijanje prijenosa pretplatničkog ugovora za telefonski broj 051 881 288 na tužitelja, te da se ovdje zainteresirana osoba 2. rujana 2013. očitovala inspektoru elektroničkih komunikacija i dostavila mu svu zatraženu dokumentaciju, te je nakon zaprimljene obavijesti tuženika, a radi korisničke orijentiranosti kao i dugotrajnosti ovršnog postupka, omogućila tužitelju prijenos pretplatničkog ugovora sa tužitelja kao vlasnika obrta na tužitelja kao fizičku osobu, slijedom čega je zainteresirana osoba predložila odbiti tužbeni zahtjev tužitelja kao neosnovan.

U podnesku zaprimljenim kod ovog Suda na ročištu održanom 13. studenoga 2014. tužitelj se je očitovao na navode tuženika iz odgovora na tužbe kao i navode zainteresirane osobe iz odgovora na tužbu ističući da se ne radi o greški tuženika već o nezakonitom postupanju tuženika koje se očituje u donošenju osporavanog rješenja, kao i da je iz same dostavne naredbe Povjerenstva za pritužbe u drugostupanjskom postupku razvidno da se tužitelj upućuje na podnošenje zahtjeva za rješavanje spora tuženiku, a da je navedeno razvidno i na internetskim stranicama tuženika gdje je pod »toč. III navedeno da se u slučaju neprihvatljivog rješenja Povjerenstva operatera, u roku od 30 dana od zaprimanja odgovora Povjerenstva, može podnijeti pisani zahtjev tuženiku«. U svezi navoda zainteresirane osobe tužitelj je u bitnome istaknuo da se samo navodi pod točkom III Ad a odgovora na tužbu odnose na rješenje koje se osporava u predmetnom upravnom sporu dok svi ostali navodi se odnose na rješenje tuženika od 9. siječnja 2014. protiv kojeg je pokrenut upravni spor koji se kod ovog Suda vodi pod poslovnim brojem UsI-164/14. te nije predmet ovog upravnog spora.

Sud je u ovom sporu održao raspravu 13. studenoga 2014. te je stankama u skladu s odredbom članka 6. Zakona o upravnim sporovima (»Narodne novine« broj 20/10 i 143/12, u nastavku teksta ZUS) dana mogućnost izjasniti se o zahtjevima i navodima drugih stranaka te o svim pitanjima koja su predmet ovog upravnog spora. Sud je raspravu održao u prisutnosti opunomoćenice tužitelja, službene osobe tuženika i ovdje zainteresirane osobe, te su na istoj raspravi stranke ostale kod svih navoda iznesenih u tijeku upravnog spora, nakon čega je Sud izvršio uvid u dokumentaciju koja prileži spisu predmeta upravnog spora.

Uvidom u dokumentaciju koja prileži spisu predmeta upravnog spora utvrđeno je da je 14. veljače 2013. tužitelj zainteresiranoj osobi podnio zahtjev za prijenosom telefonskog broja 051 811 288 s obrta tužitelja na tužitelja kao fizičku osobu, da je ovdje zainteresirana osoba dana 11. ožujka 2013. nakon požurnice upućene zainteresiranoj osobi 21. veljače 2013. i dopune zahtjeva 25. veljače 2013., obavijestila tužitelja da je njegov zahtjev odbijen zbog toga što tužitelj u trenutku podnošenja zahtjeva nije imao podmirene sve svoje obveze prema ovdje zainteresiranoj osobi, nakon čega je tužitelj 4. travnja 2013. podnio prigovor Povjerenstvu za pritužbe u drugostupanjskom postupku, o kojem je odlučeno 16. travnja 2013. na način da je isti prigovor odbijen kao neosnovan. Utvrđeno je da se tužitelj 8. svibnja 2013. obratio ovdje tuženiku sa zahtjevom za rješavanje spora između korisnika i operatera u kojem je tužitelj u točki 1. naveo da ovdje zainteresirana osoba izdaje tužitelju račune bez pravne osnove budući da postoji opravdana sumnja da je zainteresirana osoba pokušala naplatiti 14 radijskih frekvencija i 13 pretplata za razdoblje od 12 mjeseci u tijeku 2003. do 2004., u točki 2. je naveo da uredno zaprimljene zahtjeve tužitelja, zainteresirana osoba nije rješavala u zakonskom roku, u točki 3. da ovdje zainteresirana osoba odbija dopustiti prijenos broja zbog duga tužitelja iako da takav zahtjev tužitelja vezanim uz prijenos broja ne smije odbiti ukoliko tužitelj osporava račun pred nadležnim institucijama, u točki 4. zahtjeva tužitelj je naveo da ovdje zainteresirana osoba ispostavlja račune likvidiranoj pravnoj osobi unatoč tome što je zainteresirana osoba obaviještena da je doneseno rješenje Ureda državne uprave u Primorskog-goranskoj županiji, Službe za gospodarstvo, Ispostava Delnice od 14. svibnja 2009. o odjavi obrata, dok je u točki 5. zahtjeva naveo da ovdje zainteresirana osoba prijavljeni kvar na telefonskoj liniji 051 811 288 ne popravlja, te da je i dalje u kvaru. Utvrđeno je da je odlučujući o zahtjevu tužitelja od 8. svibnja 2013. upućenog tuženiku, ovdje tuženik dana 15. svibnja 2013. donio osporavano rješenje kojim se odbacuje zahtjev tužitelja za rješavanje spora kao nedopušten uz obrazloženje da se tužitelj obratio tuženiku sa zahtjevom za rješavanje spora vezano uz pokrenuti ovršni postupak, koji da se vodi pred Općinskim građanskim sudom u Zagrebu zbog neplaćenog duga prema zainteresiranoj osobi, a da tuženik nije nadležan za postupanje u ovršnom postupku, slijedom čega je odlučio kao u izreci osporavanog rješenja.

Na temelju razmatranja svih činjeničnih i pravnih pitanja ovaj Sud je utvrdio da je tužbeni zahtjev tužitelja djelomično osnovan.

Nisu osnovani navodi tužitelja iz tužbe u dijelu u kojem ističe da je tuženik neosnovano odbacio zahtjev tužitelja za rješavanje spora između tužitelja i ovdje zainteresirane osobe pogrešno tumačeći da je zahtjev tužitelja vezan uz pokrenuti ovršni postupak koji da se vodi između tužitelja i ovdje zainteresirane osobe pred Općinskim građanskim sudom u Zagrebu, a za što tuženik nije nadležan, budući da je iz zahtjeva tužitelja od 8. svibnja 2013. upućenog tuženiku, a koji je i dostavljen uz tužbu tužitelja ovome Sudu pod nazivom »žalba na drugostupanjsko rješenje Povjerenstava za pritužbe operatera T-coma«, te kojim je tužitelj pokrenuo postupak za rješavanje spora između korisnika i operatera sukladno članku 50. ZEK-a, razvidno da je na listu dva spomenutog zahtjeva u točki 1. i 4. tužitelj istaknuo navode vezano uz pokrenuti ovršni postupak, točnije »da ovdje zainteresirana osoba izdaje tužitelju račune bez pravne osnove, te ih pokušava naplatiti preko nadležnih institucija, kao i da ispostavlja račune likvidiranoj pravnoj osobi iako da je obaviješten o odjavi obrta dostavljanjem rješenja Ureda državne uprave u Primorsko-

-goranskoj županiji, Službe za gospodarstvo, Ispostava Delnice od 14. svibnja 2009«. Stoga se tužitelju ukazuje da takve svoje navode može isticati u parničnom postupku koji se vodi pred Općinskim građanskim sudom u Zagrebu pod poslovnim brojem P-5039/09 kojeg je ovdje zainteresirana osoba pokrenula podnošenjem prijedloga za ovrhu zbog nepodmirenog dugovanja od strane ovdje tužitelja, te u kojem je i doneseno rješenje o ovrsi temeljem vjerodostojne isprave 12. travnja 2005., protiv kojeg je tužitelj izjavio prigovor zbog čega je predmet upućen u parnicu, pa tuženik sukladno članku 50. ZEK-a nije nadležan za odlučivanje o takvoj vrsti prigovora koji se mogu isticati u gore navedenom, sada parničnom postupku, a ne u postupku rješavanja sporova između korisnika i operatera.

Slijedom navedenog, u navedenom dijelu valjalo je temeljem odredbe članka 57. stavka 1. ZUS-a odlučiti kao u točki I. izreke ove presude.

Nadalje, ukazuje se tužitelju kao i zainteresiranoj osobi vezano za točku 5. zahtjeva tužitelja od 8. svibnja 2013., da je tuženik u tom dijelu neosnovano odbacio zahtjev tužitelja za rješavanje spora između tužitelja i ovdje zainteresirane osobe, pogrešno tumačeći da je zahtjev tužitelja vezan uz samo pokrenuti ovršni postupak koji se vodi između tužitelja i ovdje zainteresirane osobe pred Općinskim građanskim sudom u Zagrebu, a za što tuženik nije nadležan, budući da je iz zahtjeva tužitelja od 8. svibnja 2013. upućenog tuženiku razvidno da se tužitelj u točki 5. navedenog zahtjeva žalio i na prijavljeni kvar na telefonskoj liniji 051 811 288 te da isti do trenutka pisanja predmetnog zahtjeva tuženiku i dalje nije otklonjen, pa je tuženik sukladno članku 50. ZEK-a vezano za točku 5. zahtjeva tužitelja od 8. svibnja 2013. nadležan odlučiti o navedenom prigovoru iz zahtjeva tužitelja provođenjem postupka u kojem će utvrditi odlučne činjenice važne za donošenje zakonite odluke jer je isto u nadležnosti tuženika sukladno članku 50. ZEK-a, dok vezano za točku 2. i 3. zahtjeva tužitelja koji se odnosi na postupak prijenosa broja u kojem tužitelj navodi da »zainteresirana osoba zahtjev tužitelja za prijenos broja nije riješio u zakonskom roku, kao i da je odbio dopustiti prijenos broja zbog navodnog dugovanja prema ovdje zainteresiranoj osobi iako da sukladno Pravilniku nije smio odbiti zahtjev tužitelja za prijenosom broja ukoliko tužitelj osporava račun pred nadležnim institucijama«, pravilno je tuženik u odgovoru na tužbu naveo da u tom dijelu nije smio odbacit zahtjev tužitelja, već istog sukladno članku 19. Pravilnika proslijediti na postupanje inspektoru elektroničkih komunikacija koji djeluje unutar tuženika koji će o navedenim prigovorima tužitelja iznesenim u zahtjevu, po provedenom postupku donijeti odluku, pa je vezano za točku 2., 3 i 5. zahtjeva tužitelja od 8. svibnja 2013. osporavano rješenje tuženika valjalo sukladno odredbi članka 58. stavka 1. ZUS-a poništiti te vratiti tuženiku na ponovan postupak kako bi tuženik sukladno članku 19. Pravilnika o prenosivosti broja utvrdio osnovanost ili neosnovanost navoda tužitelja iz zahtjeva vezano za postupak prijenosa broja, te u skladu s navedenim i donio svoju odluku. Imajući vidu navedeno odlučeno je kao u točki 2. izreke ove presude.

Vezano za navode tuženika na ročištu održanom kod ovog Suda 13. studenoga 2014. kojima ističe da bi ishod postupka bio jednak da je tužitelj u svom zahtjevu od 08. svibnja 2013. upućenog tuženiku samo isticao prigovore vezane za prenosivost broja te da bi i u tom slučaju tuženik odbacio zahtjev tužitelja za rješavanje spora između korisnika i operatera jer se u tom slučaju ne bi radilo o takvoj vrsti spora, već o postupku za prijenos broja kojeg je nadležan rješavati inspektor za elektroničke komunikacije, ukazuje se tuženiku da bi takvo postupanje tuženika odnosno odluka tuženika kojim odbacuje zahtjev tužitelja bila nezakonita jer je inspektor za elektroničke komunikacije zaposlenik tuženika, a ne nekog drugog upravnoga tijela, te je tuženik kao takav i u tom slučaju stvarno nadležan za odlučivanje o zahtjevu tužitelja te je istog dužan proslijediti na odlučivanje nadležnoj osobi unutar svog tijela, a ne odbaciti zahtjev tužitelja, bez obzira na sam naslov zahtjeva koji se tuženiku uputi na nadležno postupanje. Tuženik je ovlašten odbaciti zahtjeve korisnika koji su mu upućeni, a odnose se na pokrenuti ovršni ili parnični postupak pred Općinskim sudom ili se odnose na ocjenu zakonitosti općeg akta operatera, koje rješava parnični sud ili su pak u nadležnosti Visokog upravnog suda.

Vezano za navode zainteresirane osobe iz odgovora na tužbu, osnovano tužitelj ukazuje da je predmet ovog upravnog spora rješenje tuženika kojim se odbacuje zahtjev tužitelja kao nedopušten, te je na navode kojim se osporava to rješenje odgovoreno u ovoj presudi, pa utoliko svi ostali navodi zainteresirane osobe nisu uzeti u obzir, jer se ne odnose na osporavano rješenje, već su predmetom upravnog spora koji se kod ovog Suda vodi pod drugim poslovnim brojem i kojim se osporava drugi upravni akt, a tiče se merituma tog spora.

Broj: 3 UsI-1723/13-14

Rijeka, 13. studenoga 2014.

Sutkinja

Marije Renner Jakovljević, dipl. iur., v.r.

Presuda, NN 145/2014-2729