## Zakon o državnom odvjetništvu

### NN 51/2001 (6.6.2001.), Zakon o državnom odvjetništvu

# HRVATSKI SABOR

814

Na temelju članka 89. Ustava Republike Hrvatske, donosim

## ODLUKU

### O PROGLAŠENJU ZAKONA O DRŽAVNOM ODVJETNIŠTVU

Proglašavam Zakon o državnom odvjetništvu, koji je donio Hrvatski sabor
na sjednici 24. svibnja 2001.

Broj: 01-081-01-1624/2
Zagreb, 31. svibnja 2001.

Predsjednik
Republike Hrvatske
**Stjepan Mesić**, v. r.

## ZAKON

### O DRŽAVNOM ODVJETNIŠTVU

I. OPĆE ODREDBE

Članak 1.

(1) Ovim se Zakonom uređuju:
ustrojstvo i nadležnost državnih odvjetništava, uvjeti i postupak za imenovanje
i razrješenje državnih odvjetnika i njihovih zamjenika, njihove ovlasti, prava
i dužnosti, kao i njihova stegovna odgovornost, obavljanje poslova pravosudne
uprave i državnoodvjetničke uprave u državnim od­vjetništvima, uvjeti za prijam
službenika i namještenika, čuv­a­nje službene tajne i osiguranje sredstava za
rad državnih odvjet­ništava, te druga pitanja od važnosti za njihov rad.

(2) Ovim se Zakonom uređuje i
ustroj, rad Državnood­vjet­ničkog vijeća, uvjeti i postupak za izbor njegova
predsjednika i članova, te druga pitanja važna za rad Državnoodvjetničkog vije­ća.

Članak 2.

(1) Državno odvjetništvo je
samostalno i neovisno pravosudno tijelo ovlašteno i dužno postupati protiv
počinitelja kaznenih djela i drugih kažnjivih djela, poduzimati pravne radnje
radi zaštite imovine Republike Hrvatske, te podnositi pravna sredstva za
zaštitu Ustava i zakona.

(2) Državno odvjetništvo
obavlja svoje ovlasti na osnovi Us­tava, zakona, međunarodnih ugovora, koji su
dio pravnog poretka Republike Hrvatske i drugih propisa koji su donijeti
sukladno Ustavu, međunarodnom ugovoru i zakonu Republike Hrvatske.

Članak 3.

Državno odvjetništvo se
ustanovljava kao jedinstveno pravosudno tijelo čiji se djelokrug, ovlasti i
nadležnost utvrđuju zakonom.

Članak 4.

Državno odvjetništvo
Republike Hrvatske je dužno podnijeti najmanje jedanput godišnje izvješće o
radu Hrvatskom saboru i Vladi Republike Hrvatske.

Članak 5.

Državni odvjetnik je
odgovoran za obavljanje poslova iz djelokruga državnog odvjetništva kojeg
zastupa i kojim upravlja.

Članak 6.

Svatko ima pravo ministarstvu
nadležnom za poslove pra­vosuđa ili nadležnom državnom odvjetniku slati
predstavke i pritužbe na rad njegova ili nižega državnog odvjetništva, i na
njih u primjerenom roku dobiti odgovor.

Članak 7.

(1) Glavni državni odvjetnik
Republike Hrvatske (u daljnjem tekstu: Glavni državni odvjetnik), državni
odvjetnik te zamjenik Glavnoga državnog odvjetnika ili zamjenik državnog
odvjetnika (u daljnjem tekstu: zamjenik državnog odvjetnika) ne smije biti
pozvan na odgovornost, uhićen ili pritvoren ili kažnjen za izraženo pravno
mišljenje u predmetu koji mu je dodijeljen u rad.

(2) Državni odvjetnik ili
zamjenik državnog odvjetnika ne može u postupku pokrenutom zbog kaznenog djela
počinjenog u obavljanju državnoodvjetničke dužnosti biti pritvoren bez
odobrenja Državnoodvjetničkog vijeća.

(3) Kad je državni odvjetnik
ili zamjenik državnog odvjetnika pritvoren ili je protiv njega poduzet kazneni
progon nadležno državno tijelo je dužno odmah o tome izvijestiti Glavnoga
državnog odvjetnika.

(4) Glavni državni odvjetnik
ne smije biti pritvoren niti se protiv njega smije pokrenuti kazneni postupak
bez odobrenja Hrvatskoga sabora.

(5) Glavni državni odvjetnik
može biti pritvoren bez odobrenja Hrvatskoga sabora samo ako je zatečen u
počinjenju kaznenog djela za koje je propisana kazna zatvora u trajanju dužem
od 5 godina. O takvom se slučaju, izvješćuje predsjednika Hrvatskoga sabora.

(6) Ako Hrvatski sabor ne
zasjeda, odobrenje da se Glavni državni odvjetnik pritvori, ili da se protiv
njega pokrene kazneni postupak odlučuje Mandatno‑imunitetno povjerenstvo
Hrvatskoga sabora, s time što njegovu odluku naknadno potvrđuje Hrvatski sabor.

(7) Ako Državnoodvjetničko
vijeće nije na okupu, odobrenje za pritvor državnog odvjetnika ili zamjenika
državnog odvjetnika daje predsjednik Državnoodvjetničkog vijeća. Odluku
predsjednika u roku od osam dana potvrđuje Državnoodvjetničko vijeće.

Članak 8.

U obavljanju svojih ovlasti
državna su odvjetništva dužna jedno drugom pružati pravnu pomoć. Državna su
tijela i pravne osobe dužni pružati pomoć državnom odvjetništvu u obavljanju
njegovih ovlasti.

Članak 9.

(1) Državno odvjetništvo ima
pečat koji sadrži naziv državnog odvjetništva te naziv i grb Republike
Hrvatske.

(2) Na zgradi u kojoj je
smješteno državno odvjetništvo moraju biti istaknuti naziv državnog
odvjetništva, grb i zastava Republike Hrvatske.

II. USTROJSTVO I RAD

1. USTROJSTVO

Članak 10.

(1) Državno odvjetništvo Republike Hrvatske ustanovljuje se za cijelo
područje Republike Hrvatske.

(2) U Republici Hrvatskoj može
se ustrojiti

– za područje jednog ili više
općinskih sudova – općinsko državno odvjetništvo,

– za područje županijskog,
odnosno trgovačkog suda – županijsko državno odvjetništvo.

Članak 11.

(1) Svako državno
odvjetništvo postupa u skladu sa svojom stvarnom i mjesnom nadležnosti, ako
zakonom nije drukčije određeno.

(2) Općinska državna
odvjetništva podređena su županijskim državnim odvjetništvima, a ova Državnom
odvjetništvu Republike Hrvatske.

Članak 12.

(1) U okviru državnog
odvjetništva zakonom se mogu pred­vidjeti drugi ustrojstveni oblici za kazneni
progon počinitelja određenih kaznenih djela. Njihova nadležnost, ovlasti,
ustrojstvo i položaj uređuje se zakonom.

(2) U skladu sa stavkom 1.
ovoga članka može se ustanoviti posebno državno odvjetništvo za postupanje
protiv počinitelja zakonom određenih kaznenih djela za čiji je progon Republika
Hrvatska obvezana prema međunarodnom pravu.

2. RAD

Članak 13.

(1) Državni odvjetnik obavlja poslove iz nadležnosti državnog
odvjetništva, zastupa državno odvjetništvo, odgovoran je za rad državnog
odvjetništva i upravlja državnim odvjetništvom.

(2) U državnom odvjetništvu može biti imenovan jedan ili više zamjenika
državnog odvjetnika. Zamjenik državnog odvjetnika ovlašten je, kada zamjenjuje
državnog odvjetnika, obavljati u postupku pred sudom ili drugim državnim
tijelom sve radnje za koje je po zakonu ovlašten državni odvjetnik. Zamjenik
državnog odvjetnika obavlja i druge radnje sukladno ovom Zakonu i uputama
nadležnoga državnog odvjetnika.

III. NADLEŽNOST I OVLASTI DRŽAVNIH ODVJETNIŠTAVA

Članak 14.

(1) Stvarna i mjesna
nadležnost državnog odvjetništva određuje se prema odredbama zakona kojima se
utvrđuje nadležnost sudova pred kojima izvršavaju svoje ovlasti, ako ovim
Zakonom nije drukčije određeno.

(2) Iznimno od odredbe stavka
1. ovoga članka, u slučaju provedbe istrage iz članka 17. točke 2. Zakona o
sudovima pred županijskim sudom postupat će općinsko državno odvjetništvo kada
se radi o kaznenim djelima iz nadležnosti općinskog suda. Istražnim radnjama
prisustvuje državni odvjetnik koji postupa pred županijskim sudom, ako nadležni
općinski državni odvjetnik ne izjavi da će on prisustvovati.

Članak 15.

(1) Nadležno državno
odvjetništvo u kaznenim predmetima poduzima progon i zastupa optužbu protiv
počinitelja kaznenih djela za koja se progoni po službenoj dužnosti ili po
prijedlogu, te obavlja druge radnje propisane zakonom.

(2) Nadležno državno
odvjetništvo poduzima progon i zastupa optužbu u prijestupovnom i prekršajnom
postupku sukladno ovlastima određenim zakonom.

(3) Nadležno državno
odvjetništvo u građanskom i upravnom postupku zastupa Republiku Hrvatsku u
zaštiti imovinskih i drugih prava, ako zakonom ili na njemu utemeljenom odlukom
nadležnoga državnog tijela nije određeno drukčije.

(4) Općinska državna odvjetništva
zastupaju Republiku Hrvat­sku u postupcima pred općinskim sudom i pred upravnim
tijelima, ako zakonom ili na njemu utemeljenom odlukom nadležnoga državnog
tijela nije određeno drukčije.

(5) Županijska državna
odvjetništva zastupaju Republiku Hrvatsku u postupcima pred županijskim sudom i
trgovačkim sudom, ako zakonom ili na njemu utemeljenom odlukom nadležnoga
državnog tijela nije određeno drukčije.

(6) Državno odvjetništvo
Republike Hrvatske zastupa Republiku Hrvatsku, poduzima pravne radnje iz svoje
nadležnosti radi zaštite Ustava i zakonitosti pred Ustavnim sudom Republike
Hrvatske, poduzima radnje iz svoje nadležnosti pred Vrhovnim sudom Republike
Hrvatske, Upravnim sudom Republike Hrvat­ske, Visokim trgovačkim sudom
Republike Hrvatske, Visokim prekršajnim sudom Republike Hrvatske, međunarodnim
te stranim sudskim i drugim tijelima.

Članak 16.

(1) Osim poslova iz članka
15. ovoga Zakona nadležna državna odvjetništva:

– mogu na temelju posebne
punomoći zastupati u građanskim i upravnim predmetima pravne osobe u vlasništvu
ili pretežitom vlasništvu Republike Hrvatske, te jedinice lokalne samouprave i
područne (regionalne) samouprave, kada je to s obzirom na predmet postupka
opravdano, a u slučaju da nadležni državni odvjetnik odbije punomoć, izvijestit
će o tome višega državnog odvjetnika koji će donijeti konačnu odluku,

– prate i proučavaju primjenu
propisa od važnosti za zaštitu imovinskih i drugih interesa Republike Hrvatske,
kao i druge propise od važnosti za rad državnog odvjetništva te o uočenim
pojavama izvješćuju Državno odvjetništvo Republike Hrvatske i druga nadležna
državna tijela.

(2) Državno odvjetništvo
Republike Hrvatske daje na zahtjev državnih tijela:

– pravna mišljenja o svim
pitanjima koja se odnose na imovinskopravne poslove i zaštitu imovine,
prirodnih bogatstava, dijelova prirode, nekretnina, stvari i prava od interesa
za Repub­liku Hrvatsku,

– mišljenja o nacrtima prijedloga zakona i drugih propisa,

– mišljenja o pravnim poslovima, koje sklapa Republika Hrvatska, te o
drugim imovinskopravnim pitanjima.

(3) Nadležna državna tijela Republike Hrvatske dužna su prije sklapanja
pravnog posla o stjecanju ili otuđenju nekretnina pribaviti od Državnog
odvjetništva Republike Hrvatske mišljenje o pravnoj valjanosti tog pravnog
posla.

(4) Ako Državno odvjetništvo Republike Hrvatske ne da mišljenje iz
stavka 3. ovoga članka u roku od 30 dana, smatrat će se da je mišljenje
pozitivno i da ne postoje pravne zapreke za skla­panje pravnog posla.

(5) Ako je pravni posao protivan prisilnim propisima nadležno državno
odvjetništvo zahtijevat će utvrđenje ništavosti toga pravnog posla.

Članak 17.

(1) Nadležna državna odvjetništva dužna su u slučajevima kada se radi o
imovinskim stvarima od osobitog značenja za Republiku Hrvatsku ili iznimno
visoke vrijednosti, a treba se odreći tužbenog zahtjeva, priznati zahtjev
protivne strane, zaključiti nagodbu ili odustati od pravnog lijeka o tome
izvijestiti Državno odvjetništvo Republike Hrvatske, koje će bez odgode o tome
izvijestiti Vladu Republike Hrvatske.

(2) Vlada Republike Hrvatske može dati uputu za postupanje u sporovima
iz stavka 1. ovoga članka.

Članak 18.

Nadležni državni odvjetnik može u pojedinim predmetima angažirati
stručnjake i izvan pravnog područja da na njegovoj strani sudjeluju u postupku
kao savjetnici i daju stručnu pomoć državnom odvjetništvu.

Članak 19.

(1) Državno odvjetništvo Republike Hrvatske zastupa Republiku Hrvatsku u
imovinskim sporovima pred inozemnim sudovima, ustanovama i drugim tijelima.

(2) U postupcima koji se vode pred međunarodnim ili stranim sudovima ili
drugim tijelima ako prema mjerodavnom pravu Državno odvjetništvo Republike
Hrvatske ne može zastupati, Glavni državni odvjetnik može ovlastiti
odgovarajućega stranog stručnjaka uz suglasnost Vlade Republike Hrvatske.

(3) U postupcima koji se vode pred međunarodnim ili stranim sudovima ili
drugim tijelima u kojima je stranka Republika Hrvatska, Vlada Republike
Hrvatske može odlučiti da je zastupa odgovarajući hrvatski ili strani
stručnjak, uz ili bez sudjelovanja Državnog odvjetništva Republike Hrvatske u
postupku.

(4) U predmetima iz stavka 1. ovoga članka u kojima se zahtijeva posebno
specijalističko znanje, Glavni državni odvjetnik može angažirati istaknutog
stručnjaka da u postupku sudjeluje na strani Državnog odvjetništva Republike
Hrvatske kao savjetnik.

Članak 20.

Odluke sudova i upravnih tijela i druga pismena dostavljaju se
isključivo nadležnom državnom odvjetništvu.

Članak 21.

(1) Sud ili drugo nadležno tijelo će svojom odlukom odgoditi ili
prekinuti ovrhu odnosno izvršenje te odluke na zahtjev nadležnoga državnog
odvjetništva kada ono namjerava podnijeti odgovarajuće pravno sredstvo protiv
pravomoćne odluke kojom je završen sudski ili upravni postupak zbog povrede
zakona ili međunarodnog ugovora, ili kada su se stekli drugi zakonom propisani
uvjeti.

(2) Odgoda ili prekid ovrhe, odnosno izvršenja iz stavka 1. ovoga članka
traje do završetka postupka o pravnom sredstvu, ili istekom 15 dana od dana
dostave rješenja o odgodi ili prekidu, ako državno odvjetništvo u tom roku ne
podnese odgovarajuće pravno sredstvo.

Članak 22.

(1) Troškovi zastupanja pred sudovima i drugim nadležnim tijelima
priznaju se nadležnom državnom odvjetništvu prema propisima o nagradama i
naknadama za rad odvjetnika.

(2) Sredstva naplaćena na ime troškova zastupanja prihod su državnog proračuna.

Članak 23.

Glavni državni odvjetnik može odlučiti da poslove zastupanja u određenoj
vrsti građanskih i upravnih predmeta obavlja jedno državno odvjetništvo za
područje više stvarno nadležnih sudova i u skladu sa člankom 26. stavkom 2. i
3. ovoga Zakona, iz razloga svrsishodnosti i ekonomičnosti.

Članak 24.

(1) Državno odvjetništvo dužno je od građana, državnih tijela i pravnih
osoba primati prijave, podneske i izjave u stvarima iz svoga djelokruga radi
poduzimanja radnji sukladno svojim ovlastima.

(2) Državno odvjetništvo može tražiti od građana obavijesti glede
njihovih prijava, podnesaka, pritužbi i predstavki.

Članak 25.

(1) Državno odvjetništvo ovlašteno je od drugih državnih tijela ili
pravnih osoba tražiti dostavu spisa kao i izvješća ako se odnose na poduzimanje
radnji iz njegova djelokruga.

(2) Državna tijela i druge pravne osobe dužni su državnom odvjetništvu
dostavljati tražene akte ako za to ne postoje zakonske zapreke.

(3) Državna tijela dužna su državnom odvjetništvu pružiti pomoć kad ju
ono u službenim poslovima zatraži ako za to ne postoje zakonske zapreke.

(4) Državna tijela dužna su obavijestiti državno odvjetništvo o svim
postupcima u kojima je ono po zakonu dužno ili ovlašteno poduzimati određene
radnje ili podnositi pravna sredstva.

(5) Državna tijela i pravne
osobe dužni su postupiti bez odgode po pisanom zahtjevu državnog odvjetništva.

(6) Sudovi su dužni omogućiti
uvid u spise državnim odvjetnicima ili njihovim zamjenicima. Na traženje
državnog odvjetništ­va sudovi su dužni dostaviti na uvid pravomoćno dovršene
spise.

Članak 26.

(1) Državni je odvjetnik
ovlašten zamjeniku državnog odvjetnika istoga državnog odvjetništva ili nižem
državnom odvjetništvu dati obvezatni naputak za rad i postupanje kada je to
potrebno radi jedinstvene primjene zakona, kao i nalog i uputu za rješavanje
pojedinog predmeta.

(2) Državni je odvjetnik
ovlašten preuzeti obavljanje svih ili pojedinih poslova zamjenika državnog
odvjetnika istoga državnog odvjetništva ili od nižega državnog odvjetništva. Iz
opravdanih ra­zloga državni odvjetnik može povjeriti postupanje u pojedinač­nom
predmetu drugom zamjeniku državnog odvjetnika istoga državnog odvjetništva ili
drugom nižem državnom odvjetništvu.

(3) Obvezatni naputak u
pojedinačnom predmetu ili odluka o preuzimanju pojedinačnog predmeta od nižega
državnog odvjetni­štva ili o njegovom povjeravanju drugom nižem državnom odv­jetni­štvu,
daje se u pisanom obliku s obrazloženjem.

(4) Ako obvezatni naputak ili
odluku iz stavka 3. ovoga član­ka iz posebnih razloga, a naročito uslijed
opasnosti od odgode, odmah nije bilo moguće dati u pisanom obliku, takav usmeni
naputak mora se naknadno potvrditi u pisanom obliku.

Članak 27.

(1) Zamjenik državnog
odvjetnika ili državni odvjetnik nižega državnog odvjetništva, koji smatra da
mu je dostavljeni ob­vezatni naputak za postupanje u pojedinačnom predmetu
nezakonit ima pravo, ukoliko se ne radi o radnji koja ne trpi odgodu, to
priopćiti državnom odvjetniku te zatražiti pisani naputak ako je dan usmeni,
odnosno ponovno davanje pisanog naputka. Državni odvjetnik dužan je dati pisani
naputak ili pisani naputak ponoviti s obrazloženjem. U protivnom naputak se
smatra povučenim.

(2) Ako zamjenik državnog
odvjetnika u državnom odvjet­ništvu ili državni odvjetnik nižega državnog
odvjetništva smatra naputak protuzakonitim, neutemeljenim za postupanje u
predmetu ili neprikladnim za postizanje očekivanih pravnih učinaka, državni
odvjetnik može, na pisani i obrazloženi zahtjev zamjenika državnog odvjetnika
ili državnog odvjetnika nižega državnog odvjet­ništva osloboditi od daljnjega
postupanja u predmetu ako ne postoji opasnost od odgode te predmet dati na
rješavanje drugom zamjeniku državnog odvjetnika ili drugom nižem državnom od­vjet­niku.

(3) Zamjenik državnog
odvjetnika ili niži državni odvjetnik ne može biti pozvan na odgovornost za
izraženo mišljenje iz stav­ka 1. ovoga članka i za zahtjev podnesen sukladno
stavku 2. ovoga članka.

(4) Podatke i obavijesti o
naputcima i odlukama iz članka 26. ovoga Zakona, namijenjenim postizanju
određene sudske odluke, smije prije donošenja te odluke priopćiti javnosti samo
državni odvjetnik sukladno članku 130. ovoga Zakona. Nakon sudske odlu­ke
zamjenik državnog odvjetnika ili državni odvjetnik nižega državnog
odvjetništva, koji je postavio zahtjev u smislu stavka 2. ovoga članka, nije
vezan obvezom čuvanja službene tajne iz članka 74. i 128. ovoga Zakona.

Članak 28.

(1) Državno odvjetništvo
Republike Hrvatske u obavljanju prava nadzora nad radom državnih odvjetništava
dužno je poduzimati odgovarajuće mjere, a posebno obaviti neposredan uvid u
cjelokupni rad i poslovanje svakoga županijskoga državnog od­vjet­ništva.

(2) Županijska državna
odvjetništva dužna su jednom u dvije godine obaviti pregled cjelokupnog rada
područnih državnih odvjetništava.

(3) Više državno odvjetništvo
stavit će nižem državnom odvjetništvu primjedbe na nedostatke koje je uočilo
prigodom odlučivanja o pravnom lijeku ili na drugi način.

IV. UNUTARNJE USTROJSTVO DRŽAVNIH ODVJETNIŠTAVA

1. POSLOVI DRŽAVNOODVJETNIČKE UPRAVE

Članak 29.

Poslovi državnoodvjetničke uprave obuhvaćaju osiguranje uvjeta za
pravilan rad i poslovanje državnog odvjetništva, a posebice: ustrojstvo
unutarnjeg poslovanja u državnom odvjetništvu, skrb o urednom i pravodobnom
obavljanju poslova u državnom odvjetništvu, poslove u svezi s predstavkama i
pritužbama na rad državnog odvjetništva, stručne poslove u svezi s
ostvarivanjem duž­nosti i prava službenika i namještenika u državnom od­vjet­ni­štvu,
skrb o stručnom usavršavanju državnih odvjetnika, za­mjenika državnih odvjetnika,
savjetnika, vježbenika i drugih služ­benika i namještenika u državnom
odvjetništvu, vođenje statistike, financijsko i materijalno poslovanje državnog
odvjetništva te druge poslove propisane zakonom i pravilnikom o unutarnjem
poslovanju državnih odvjetništava (u daljnjem tekstu: pravilnik o unutarnjem
poslovanju).

Članak 30.

(1) Državni odvjetnik obavlja
poslove državno­odvjetničke uprave sukladno zakonu i pravilniku u unutarnjem
poslovanju.

(2) Državnog odvjetnika u
slučaju njegove spriječenosti ili odsutnosti u obavljanju poslova državno­odvjetničke
uprave, i drugih poslova koje povjeri, zamjenjuje zamjenik državnog odvjetnika
određen godišnjim rasporedom poslova.

(3) U slučaju odsutnosti ili
spriječenosti državnog odvjetnika u državnom odvjetništvu u kojem nema
zamjenika državnog odvjetnika kao i kad državni odvjetnik nije imenovan,
državni odvjetnik neposredno višega državnog odvjetništva može odrediti
zamjenika državnog odvjetnika iz toga državnog odvjetništva ili državnog
odvjetnika, odnosno zamjenika državnog odvjetnika podru­čnoga državnog
odvjetništva, da privremeno ali najdulje šest mjeseci u jednoj godini obavlja
poslove državnog odvjetnika, odnosno zamjenika državnog odvjetnika.

(4) U slučaju odsutnosti ili
spriječenosti Glavnoga državnog odvjetnika, kao i kad Glavni državni odvjetnik
nije imenovan privremeno njegove poslove obavlja zamjenik određen godišnjim
rasporedom poslova.

(5) Glavnom državnom
odvjetniku u poslovima državno­odvjetničke uprave pomažu zamjenici - voditelji
odjela i tajnik državnog odvjetništva, a u drugim državnim odvjetništvima
državnom odvjetniku pomažu zamjenici - voditelji odjela, tajnik državnog
odvjetništva ili službenik kojeg odredi državni odvjetnik.

2. ODJELI I ODSJECI

Članak 31.

(1) U državnim odvjetništvima mogu se aktom o unutarnjem ustrojstvu
ustanoviti kazneni odjel za kaznene predmete i građansko-upravni odjel za
građanske i upravne predmete.

(2) Unutar odjela mogu se osnovati odsjeci kao stručna tijela od
najmanje tri zamjenika državnog odvjetnika specijalizirana za određenu vrstu
predmeta.

(3) Raspored zamjenika državnog odvjetnika u odjele i odsjeke, kao i
njhovi voditelji odredit će se godišnjim rasporedom poslova.

Članak 32.

Na sjednicama državnoodvjetničkih odjela razmatraju se pitanja od
interesa za rad odjela, a posebice praćenje rada, rasprav­ljanje o spornim
pravnim pitanjima, ujednačavanje postupanja, i druga pitanja predviđena
pravilnikom o unutarnjem poslovanju.

3. IZVJEŠĆA

a) Posebna izvješća

Članak 33.

(1) O predmetima od posebnoga državnog interesa ili u kojima se
pojavljuju složena činjenična i pravna pitanja, niže državno odvjetništvo dužno
je izvijestiti više državno odvjetništvo o već poduzetim radnjama, kao i o
svojim daljnjim namjerama.

(2) Glavni državni odvjetnik dužan je izvijestiti ministra nadležnog za
poslove pravosuđa o predmetima općeg značaja, kao i o kaznenim prijavama protiv
sudaca Ustavnog suda, zastupnika u Hrvatskom saboru, članova Vlade Republike
Hrvatske, sudaca i državnih odvjetnika.

(3) Glavni državni odvjetnik
dužan je na zahtjev ministra nadležnog za poslove pravosuđa podnijeti izvješće
o pojedinim vrstama kaznenih postupaka. Na zahtjev ministra nadležnog za
poslove pravosuđa u pojedinim slučajevima podnijet će i posebno izvješće.

(4) Vrijeme i način
podnošenja posebnih izvješća uređuje se pravilnikom o unutarnjem poslovanju.
Dužnost podnošenja izvješća o namjeravanim radnjama ne sprječava radnju, koja
se mora odmah poduzeti zbog opasnosti od zastare, odgode ili proteka roka.

b) Mjesečna i godišnja izvješća

Članak 34.

(1) Državna odvjetništva
podnose višem državnom odvjet­ništvu izvješća svaki mjesec. Izvješće sadrži
podatke o završenim postupcima, o postupcima koji su u tijeku te radnjama koje
su poduzeli ili će ih poduzeti. Više državno odvjetništvo može tražiti da se izvješća
izrade posebno po vrstama predmeta.

(2) Godišnje izvješće sadrži
pregled primljenih, riješenih i neriješenih predmeta, pregled podnijetih
optužnih akata i pregled pravnih lijekova koji su podneseni i s kakvim
uspjehom.

(3) Glavni državni odvjetnik
dužan je svake godine dostaviti ministarstvu nadležnom za poslove pravosuđa
izvješće o primljenim, riješenim i neriješenim predmetima s obrazloženjem, te o
pokrenutim postupcima zbog počinjenoga teškoga stegovnog djela dužnosnika i
stegovnim postupcima prema službenicima i namje­štenicima u državnim
odvjetništvima.

(4) U godišnjem izvješću može
se upozoriti na stanje i djelovanje pravnog sustava, nedostatke u
zakonodavstvu, unutarnjem poslovanju državnog odvjetništva ili sudova te prema
potrebi dostaviti i odgovarajuće prijedloge za izmjene.

V. KOLEGIJ DRŽAVNOG ODVJETNIŠTVA

Članak 35.

(1) Kolegij državnog
odvjetništva sačinjavaju državni odvjetnik i svi zamjenici državnog odvjetnika
u tom državnom odvjetništvu.

(2) Kad državno odvjetništvo
nema zamjenika ili ima manje od tri zamjenika tada o pitanjima iz članka 36.
ovoga Zakona odlu­čuje kolegij višega državnog odvjetništva u kojem ravnopravno
sudjeluju i glasuju državni odvjetnik i zamjenici nižega državnog odvjetništva.

Članak 36.

Kolegij državnog odvjetništva:

– daje mišljenje o obnašanju
državnoodvjetničke dužnosti povodom prigovora u postupku ocjenjivanja,

– daje mišljenje o
kandidatima za zamjenike državnog odvjetnika u svom ili neposredno nižem
državnom odvjetništvu,

– daje mišljenje o
kandidatima za državne odvjetnike u neposredno nižem državnom odvjetništvu,

– daje mišljenje o godišnjem
rasporedu poslova,

– obavlja i druge poslove
određene ovim Zakonom.

Članak 37.

(1) Kolegij Državnog odvjetništva Republike Hrvatske sači­nja­vaju
Glavni državni odvjetnik i svi zamjenici toga državnog od­vjetništva.

(2) Kolegij Državnog odvjetništva Republike Hrvatske odlučuje o izuzeću
Glavnoga državnog odvjetnika.

(3) Uz poslove navedene u članku 36. ovoga Zakona i stavku 2. ovoga
članka Kolegij Državnog odvjetništva Republike Hrvat­ske:

– daje mišljenje o nacrtima zakona ili drugog propisa važnog za rad
državnog odvjetništva ili obavljanje državnoodvjetničke dužnosti,

– utvrđuje opće upute državnim odvjetništvima,

– razmatra izvješća koja se upućuju Hrvatskom saboru i Vladi Republike
Hrvatske,

– obavlja i druge poslove prema pravilniku o unutarnjem poslovanju.

Članak 38.

(1) Glavni državni odvjetnik može sazvati i prošireni kolegij Državnog
odvjetništva Republike Hrvatske. Prošireni kolegij sačinjavaju svi zamjenici Glavnoga
državnog odvjetnika te županijski državni odvjetnici.

(2) Na proširenom kolegiju razmatraju se nacrti zakona ili drugog
propisa kad se njima utvrđuje ovlast državnog odvjetništva ili uređuje drugo
pitanje važno za rad državnog odvjetništva ili obavljanje državnoodvjetničke
dužnosti.

Članak 39.

(1) Sjednicu kolegija saziva Glavni državni odvjetnik, odnosno državni
odvjetnik ili zamjenik koji ga zamjenjuje.

(2) Glavni državni odvjetnik, odnosno državni odvjetnici sudjeluju bez
prava glasa u radu kolegija kod davanja mišljenja o obnašanju
državnoodvjetničke dužnosti, davanja mišljenja o kandidatima za zamjenike
državnih odvjetnika i davanja mišljenja o kandidatima za nižega državnog
odvjetnika.

(3) Kad daje mišljenje o pitanjima iz stavka 2. ovoga članka kolegij
odlučuje na sjednici većinom glasova svih članova kolegija koji imaju pravo
glasa.

(4) O radu kolegija vodi se zapisnik.

VI. PRAVOSUDNA UPRAVA

Članak 40.

(1) Poslove pravosudne uprave obavlja ministarstvo nadležno za poslove
pravosuđa.

(2) Za obavljanje poslova
pravosudne uprave ministarstvo nadležno za poslove pravosuđa obraća se Državnom
odvjetništvu Republike Hrvatske, koje zahtjeve upućuje odgovarajućim državnim
odvjetništvima.

(3) Ministarstvo nadležno za
poslove pravosuđa u obavljanju poslova pravosudne uprave može poništiti ili
ukinuti nezakonit akt donesen u obavljanju poslova uprave ili samo donijeti
akt, koji u obavljanju poslova uprave nije donesen ili nije pravodobno donesen.

Članak 41.

U pravosudnu upravu spadaju
poslovi koji služe izvršavanju ovlasti državnih odvjetništava a posebno izrada
zakona i drugih propisa za ustanovljavanje, djelokrug i ustrojstvo državnog
odvjetništva, skrb za školovanje i stručno usavršavanje državnih odvjetnika,
zamjenika državnih odvjetnika i drugih službenika i namještenika, osiguranje
materijalnih, financijskih, prostornih i drugih uvjeta za rad državnih
odvjetništava, prikupljanje statistič­kih i drugih podataka o djelovanju
državnih odvjetništava, ispitivanje predstavki i pritužbi građana na rad
državnih odvjetništava koje se odnose na odugovlačenje u davanju ocjene o
osnovanosti podnesene kaznene prijave ili na ponašanje državnog odvjetnika,
zamjenika državnog odvjetnika ili drugog djelatnika državnog odvjetništva prema
stranci u tijeku postupka ili obavljanja drugih službenih radnji, nadzor nad
financijskim i materijalnim poslovanjem državnih odvjetništava, nadzor nad
redovitim obavljanjem poslova u državnom odvjetništvu, kao i druge upravne
zadaće i poslove određene zakonom.

Članak 42.

(1) Ministarstvo nadležno za poslove pravosuđa vodi evidenciju državnih
odvjetnika, zamjenika državnih odvjetnika i držav­no­odvjetničkih vježbenika i
drugih djelatnika u državnim odvjet­ništvima.

(2) Evidencija državnoodvjetničkih vježbenika i drugih djelatnika sadrži
podatke o imenu i prezimenu, rođenju, nacionalnosti, prebivalištu, završenoj
školi, stručnom nazivu, znanju stranih jezika, kao i druge podatke određene
zakonom.

(3) Podatke iz stavka 2. ovoga članka ministarstvu nadležnom za poslove
pravosuđa dostavljaju državna odvjetništva na način što ga propiše ministar
nadležan za poslove pravosuđa.

(4) Podaci upisani u evidenciju službena su tajna i mogu se koristiti
samo za potrebe provođenja ovoga Zakona, kao i zakona kojim se uređuju prava,
dužnosti i odgovornosti državnog odvjetnika, zamjenika državnog odvjetnika i
drugih djelatnika u državnom odvjetništvu.

Članak 43.

(1) Evidencija državnih odvjetnika i zamjenika državnih odvjetnika
sadrži sljedeće podatke:

1. osobne podatke,

2. podatke o imenovanju i razrješenju,

3. podatke o uspjehu u tijeku
studija,

4. podatke o vježbeničkoj
praksi,

5. podatke o objavljenim
stručnim ili znanstvenim radovima,

6. ocjenu obnašanja
državnoodvjetničke dužnosti,

7. podatke o napredovanju,

8. stegovne kazne.

(2) Osobni podaci sadrže
sljedeće podatke: ime, prezime, ime oca, dan, mjesec i godinu rođenja,
nacionalnost, podatke o prebi­valištu, završenom pravnom fakultetu, položenom
pravosudnom ispitu, posebnim zanimanjima, imovinskom stanju, članovima
obiteljskog domaćinstva (bračni drug, djeca i roditelji).

(3) Podaci iz evidencije
službena su tajna.

(4) Tijela koja imaju podatke
o kojima se vodi evidencija iz stavka 1. ovoga članka dužna su ih dostaviti
ministarstvu nadležnom za poslove pravosuđa.

Članak 44.

Ministarstvo nadležno za poslove pravosuđa može tražiti od državnih
odvjetništava izvješća i podatke iz poslova pravosudne uprave, koji su mu
potrebni za obavljanje poslova iz svog djelokruga za provedbu zadaća iz ovoga
Zakona, te u tom dijelu obavljati i izravan uvid u rad državnih odvjetništava
kao i tražiti izvješća o razlozima nepostupanja u pojedinim predmetima.

Članak 45.

(1) Ministar nadležan za poslove pravosuđa donosi pravilnik o unutarnjem
poslovanju državnih odvjetništava na prijedlog Glavnoga državnog odvjetnika.

(2) Pravilnikom o unutarnjem poslovanju propisuju se pravila o
unutarnjem ustroju, uredskom poslovanju, vođenju upisnika i pomoćnih knjiga, o
vođenju evidencija, obrascima za rad, pravila o priopćenjima za javnost,
provedbena pravila o vođenju postupka i dostavljanju odluka na jeziku i pismu
etničke i nacionalne zajednice ili manjine, pravila o nadzoru materijalnog i
financijskog poslovanja i redovitog obavljanja poslova u državnim
odvjetništvima, rasporedu radnog vremena u toku radnog dana ili tjedna, pravila
o vođenju statistika, standardi poslovnog prostora i opreme i druga pitanja od
značaja za unutarnje poslovanje državnih odvjetništva.

(3) Pravilnikom o unutarnjem poslovanju propisuje se i način obavljanja
zajedničkih poslova za više državnih odvjetništva, kao i s drugim tijelima ako
imaju sjedište u istoj zgradi.

Članak 46.

Glavnom državnom odvjetniku, državnim odvjetnicima, zamjenicima državnih
odvjetnika, savjetnicima i stručnim suradnicima izdaje se službena iskaznica.
Ministar nadležan za poslove pravosuđa pravilnikom propisuje obrazac i postupak
izdavanja službene iskaznice.

VII. DRŽAVNI ODVJETNICI I NJIHOVI ZAMJENICI

1. IMENOVANJE I RAZRJEŠENJE DRŽAVNIH ODVJETNIKA

a) Imenovanje državnih odvjetnika

Članak 47.

Za Glavnoga državnoga odvjetnika može se imenovati osoba koja ispunjava
opće i posebne uvjete za imenovanje za zamjenika u Državnom odvjetništvu
Republike Hrvatske.

Članak 48.

(1) Glavnoga državnog odvjetnika imenuje na vrijeme od četiri godine
Hrvatski sabor, na prijedlog Vlade Republike Hrvat­ske, uz prethodno mišljenje
Odbora za pravosuđe Hrvatskoga sabora i po isteku tog vremena može biti ponovno
imenovan na istu dužnost.

(2) Ako Glavni državni odvjetnik ne bude ponovno imenovan na istu
dužnost ili je razriješen na vlastiti zahtjev, nastavlja raditi kao zamjenik
državnog odvjetnika u Državnom odvjetništvu Republike Hrvatske.

Članak 49.

(1) Županijskoga državnog odvjetnika uz prethodno mišljenje ministra
nadležnog za poslove pravosuđa, te mišljenje Kolegija Državnog odvjetništva
Republike Hrvatske imenuje Glavni državni odvjetnik na vrijeme od četiri godine
i po isteku tog vremena može biti ponovno imenovan na istu dužnost. Županijski
državni odvjetnik imenuje se iz redova državnih odvjetnika i zamjenika
županijskogodvjetništva ili višeg odvjetništva, koji su najmanje pet
godina obavljali državnoodvjetničku dužnost.

(2) Općinskoga državnog
odvjetnika uz prethodno mišljenje ministra nadležnog za poslove pravosuđa, te
mišljenje kolegija županijskoga državnog odvjetništva i županijskoga državnog
odvjetnika imenuje Glavni državni odvjetnik iz redova državnih odvjetnika i
zamjenika toga državnog odvjetništva ili drugoga državnog odvjetništva na
vrijeme od četiri godine i po isteku tog vremena može biti ponovno imenovan na
istu dužnost.

(3) Ako općinski ili županijski
državni odvjetnik ne bude ponovo imenovan, po isteku mandata nastavlja raditi
kao zamjenik državnog odvjetnika u istom državnom odvjetništvu ili se, ako je
to za njega povoljnije, vraća na mjesto zamjenika državnog odvjetnika u
državnom odvjetništvu u kojem je prije imenovanja obnašao državnoodvjetničku
dužnost.

(4) Vrijeme na koje je
imenovan državni odvjetnik počinje teći danom stupanja na dužnost.

Članak 50.

(1) Postupak za imenovanje
Glavnoga državnog odvjetnika pokreće Vlada Republike Hrvatske najkasnije 3
mjeseca prije isteka mandata Glavnoga državnog odvjetnika, odnosno najkasni­je
30 dana nakon prestanka dužnosti Glavnoga državnog odvjetnika iz drugih zakonom
određenih razloga.

(2) Postupak za imenovanje
županijskog, odnosno općin­skoga državnog odvjetnika pokreće Glavni državni
odvjetnik naj­kasnije 3 mjeseca prije isteka mandata državnog odvjetnika,
odnosno najkasnije 30 dana nakon prestanka dužnosti državnog odvjetnika iz
drugih zakonom određenih razloga.

Članak 51.

(1) Slobodno mjesto županijskog,
odnosno općinskoga državnog odvjetnika objavljuje Državno odvjetništvo
Republike Hrvat­ske. Oglas o slobodnim mjestima objavljuje se u »Narodnim
novinama«, a po potrebi i na drugi način, a sadrži poziv kandidatima da u roku,
koji ne smije biti kraći od 15 dana a niti dulji od 30 dana, podnesu prijavu s
dokazima o ispunjavanju uvjeta propisanih za imenovanje državnog odvjetnika kao
i podatke o svom radu.

(2) Glavni državni odvjetnik
dužan je 90 dana prije isteka roka iz članka 49. stavak 1. i 2. ovoga Zakona
pokrenuti postupak po­novnog imenovanja državnog odvjetnika. Odluku o objavi
oglasa o slobodnim mjestima iz stavka 1. ovoga članka, kao i odluku o
poništenju objavljenog oglasa, donosi Glavni državni odvjetnik.

Članak 52.

(1) Nakon proteka roka iz članka
51. stavka 1. ovoga Zakona Glavni državni odvjetnik zatražit će za kandidate
mišljenje od ministra nadležnog za poslove pravosuđa. Za kandidata za
županijskoga državnog odvjetnika zatražit će mišljenje i od Kolegija Državnog
odvjetništva Republike Hrvatske, a za kandidata za općinskoga državnog
odvjetnika od kolegija županijskoga državnog odvjetništva i županijskoga
državnog odvjetnika. Uz poziv na davanje mišljenja, Glavni državni odvjetnik će
dostaviti prijave s dokazima i podacima koje su kandidati priložili, ocjenu
obnašanja dužnosti, te druge podatke o kandidatima kojima Državno odvjet­ništvo
Republike Hrvatske raspolaže po službenoj dužnosti.

(2) Ministar nadležan za
poslove pravosuđa dat će mišljenje o kandidatima za županijskog, odnosno
općinskoga državnog od­vjet­nika u roku od 30 dana.

(3) Mišljenje Kolegija
Državnog odvjetništva Republike Hrvatske o kandidatima za županijskoga državnog
odvjetnika, a o kandidatima za općinskoga državnog odvjetnika mišljenje
kolegija žu­panijskoga državnog odvjetništva i županijskoga državnog odvjetnika
daje se u roku od 15 dana.

(4) Kod davanja mišljenja
cijenit će se na odgovarajući način i kriterije iz članka 65. ovoga Zakona, te
posebno sposobnost obavljanja poslova državnoodvjetničke i pravosudne uprave.

(5) Glavni državni odvjetnik
dužan je donijeti odluku u roku od 15 dana nakon proteka roka iz stavka 2.
ovoga članka.

(6) Ako se na oglas ne javi
niti jedan kandidat ili Glavni dr­žav­ni odvjetnik između kandidata koji su se
javili na oglas ne ime­nuje državnog odvjetnika postupak se ponavlja.

Članak 53.

(1) Odluka Glavnoga državnog
odvjetnika s pisanim obra­zloženjem dostavlja se svim kandidatima u roku od 15
dana od objavljivanja imenovanja.

(2) Državni odvjetnik je
dužan stupiti na dužnost u roku kojeg odredi Glavni državni odvjetnik, a koji
ne može biti duži od 6 mjeseci.

(3) Ako državni odvjetnik ne
stupi na dužnost u roku iz stavka 2. ovoga članka smatrat će se da nije ni
imenovan.

b) Prestanak dužnosti državnih odvjetnika

Članak 54.

(1) Državnom odvjetniku
prestaje dužnost:

1. smrću,

2. kada navrši 70 godina
života,

3. razrješenjem. a aaaaaa

(2) Odluku o prestanku
dužnosti Glavnoga državnog odvjetnika po stavku 1. točki 3. ovoga članka donosi
Hrvatski sabor, a po stavku 1. točki 2. ovoga članka ministar nadležan za
poslove pravosuđa. Odluku o prestanku dužnosti županijskog i općinskoga
državnog odvjetnika po stavku 1. točki 2. i 3. ovoga članka donosi Glavni
državni odvjetnik.

Članak 55.

Glavni državni odvjetnik,
županijski i općinski državni odvje­tnik bit će razriješen ako:

1. nezakonito, nepravodobno
ili nedovoljno stručno obavlja svoju dužnost,

2. državno odvjetništvo koje
zastupa i kojim upravlja ne ostvaruje zadovoljavajuće rezultate,

3. poslove državnoodvjetničke
i pravosudne uprave ne obavlja u skladu s propisima ili ih ne obavlja
pravodobno,

4. nije podnosio zahtjeve za
pokretanje stegovnog postupka u zakonom predviđenim slučajevima,

5. počini djelo koje odgovara
stegovnom djelu iz članka 84. ovoga Zakona,

6. postoji osnova za
razrješenje iz članka 69. stavka 1. točke 1. do 4. ovoga Zakona.

Članak 56.

(1) Prijedlog za razrješenje Glavnoga državnog odvjetnika može podnijeti
Vlada Republike Hrvatske. U prijedlogu se mora navesti osnova i razlozi za
razrješenje.

(2) O prijedlogu iz stavka 1. ovoga članka, uz prethodno mišljenje
Odbora za pravosuđe Hrvatskoga sabora odlučuje Hrvat­ski sabor.

Članak 57.

(1) Kada na temelju pisanog izvješća o obavljenom pregledu cjelokupnog
rada županijskog ili općinskoga državnog odvjet­ništva (članak 28.), odnosno na
drugi način, a nakon pribavljenog mišljenja Kolegija Državnog odvjetništva
Republike Hrvatske Glavni državni odvjetnik utvrdi da postoji osnova za
razrješenje iz članka 55. točke 1. do 5. ovoga Zakona, razriješit će
županijskog ili općinskoga državnog odvjetnika. Prethodno se državnom od­vjetniku
mora omogućiti da se izjasni o svim odlučnim činjenicama. Razriješeni državni
odvjetnik nastavlja s radom kao zamjenik državnog odvjetnika u državnom
odvjetništvu u kojem je imenovan za zamjenika državnog odvjetnika.

(2) Kada Glavni državni odvjetnik smatra da razriješenoga državnog
odvjetnika, koji je nastavio raditi kao zamjenik državnog od­vjetnika treba
razriješiti zbog počinjenoga teškoga stegovnog djela (članak 85. stavak 2.),
podnijet će zahtjev za pokretanje stegovnog postupka, kao i po potrebi donijeti
odluku o njegovom udaljenju od dužnosti (članak 116.).

Članak 58.

(1) Odluka Glavnoga državnog
odvjetnika o razrješenju županijskog ili općinskoga državnog odvjetnika donosi
se u pisanom obliku i mora biti obrazložena.

(2) U slučaju razrješenja
državnog odvjetnika zbog trajnog gubitka sposobnosti za obavljanje
državnoodvjetničke dužnosti primjenjuje se odredba članka 117. stavak 3. ovoga
Zakona.

Članak 59.

Ako županijski, odnosno
općinski državni odvjetnik prestane obnašati svoju dužnost prije isteka mandata
iz bilo kojega razloga, Glavni državni odvjetnik ovlastit će zamjenika državnog
odvjetnika istog ili drugoga državnog odvjetništva da obavlja poslove državnog
odvjetnika, do imenovanja novoga državnog odvjetnika.

2. IMENOVANJE I RAZRJEŠENJE ZAMJENIKA DRŽAVNIH ODVJETNIKA

a) Imenovanje zamjenika državnih odvjetnika

Članak 60.

(1) Broj zamjenika državnog odvjetnika u pojedinom državnom odvjetništvu
određuje ministar nadležan za poslove pravo­suđa na prijedlog Glavnoga državnog
odvjetnika sukladno okvirnim mjerilima za rad državnih odvjetništva.

(2) Okvirna mjerila propisuje ministar nadležan za poslove pravosuđa na
prijedlog Glavnoga državnog odvjetnika.

Članak 61.

(1) Prilikom prvog stupanja na državnoodvjetničku dužnost zamjenici
državnog odvjetnika će se imenovati na vrijeme od pet godina.

(2) Nakon ponovnog imenovanja zamjenik državnog odvjetnika obavlja svoju
dužnost stalno.

Članak 62.

(1) Zamjenici državnih
odvjetnika imenuju se na način, pod uvjetima i po postupku u kojem se osigurava
njihova stručnost, samostalnost i dostojnost za obnašanje državnoodvjetničke
dužnosti.

(2) Za zamjenika državnog
odvjetnika može se imenovati hrvatski državljanin, koji ima završen pravni
fakultet i položen pravosudni ispit.

Članak 63.

(1) Za zamjenika državnog
odvjetnika u općinskom državnom odvjetništvu može se imenovati osoba koja je
nakon položenoga pravosudnog ispita radila kao savjetnik u državnom
odvjetništvu ili drugom pravosudnom tijelu najmanje dvije godine, ili je isto
toliko vremena bila odvjetnik, javni bilježnik, odnosno javnobilježnički
prisjednik ili nastavnik pravnih predmeta na pravnom fakultetu, ili osoba koja
je radila na drugim pravnim poslovima nakon položenoga pravosudnog ispita
najmanje četiri godine.

(2) Za zamjenika državnog
odvjetnika u županijskom državnom odvjetništvu može se imenovati osoba koja je
kao dužnosnik u pravosudnim tijelima obnašala pravosudnu dužnost najmanje osam
godina, ili je isto toliko vremena bila odvjetnik, javni bilježnik, odnosno javnobilježnički
prisjednik ili nastavnik pravnih predmeta na pravnom fakultetu najmanje deset
godina, odnosno osoba koja je radila na drugim pravnim poslovima nakon
položenoga pravosudnog ispita najmanje dvanaest godina.

(3) Za zamjenika državnog
odvjetnika u Državnom odvjetništvu Republike Hrvatske može se imenovati osoba
koja je kao dužnosnik u pravosudnim tijelima obnašala pravosudnu dužnost
najmanje petnaest godina, ili je isto toliko vremena bila odvjetnik ili javni
bilježnik. Za zamjenika državnog odvjetnika u Državnom odvjetništvu Republike
Hrvatske može se imenovati i sveučilišni profesor ili docent pravnih znanosti
koji ima najmanje petnaest godina radnog iskustva.

Članak 64.

(1) Za imenovanje u više državno odvjetništvo zamjenik državnog
odvjetnika mora osim uvjeta iz članka 62. i 63. ovoga Zakona, ispunjavati
uvjete za napredovanje koji se utvrđuju ocjenom obnašanja državnoodvjetničke
dužnosti iz članka 67. stavka 2. točke 3. ovoga Zakona.

(2) Prilikom imenovanja prednost imaju kandidati koji su dva ili više
puta uzastopno dobili ocjenu iz članka 67. stavka 2. točke 3. ovoga Zakona.

b) Ocjena obnašanja dužnosti

Članak 65.

Zamjenik državnog odvjetnika u obnašanju dužnosti ocjenju­je se prema
sljedećim mjerilima:

1. poštovanje rokova u tijeku postupka, kvaliteta rada, korištenje
pravnih lijekova i postizanje zadovoljavajućih rezultata u radu,

2. iskazana marljivost u rješavanju dodijeljenih mu predmeta u skladu s
okvirnim mjerilima,

3. stručno znanje,

4. sposobnost usmenog i pismenog izražavanja,

5. sposobnost uspostavljanja kulturnog i pristojnog odnosa sa strankama,

6. odnos prema drugim dužnosnicima, službenicima i namješ­te­nicima u
državnom odvjetništvu i ponašanje izvan službe, ako takvo ponašanje može imati
utjecaj na obnašanje državno­od­vjetničke dužnosti,

7. sposobnost obavljanja poslova uprave ako je raspoređen na takvu
dužnost,

8. posebne odlike, objavljeni znanstveni i stručni radovi, aktivno
sudjelovanje i uspjeh u programima stručnog usavršavanja i drugim relevantnim
znanstvenim i stručnim skupovima, sudjelovanje u praktičnoj nastavi pravnih
predmeta i slično.

Članak 66.

Ocjenu obnašanja državnoodvjetničke dužnosti daje državni odvjetnik za
zamjenika toga državnog odvjetništva.

Članak 67.

(1) Zamjenik državnog odvjetnika izabran prvi put na državnoodvjetničku
dužnost ocjenjuje se svake godine. Ostali zamjenici ocjenjuju se svake tri
godine.

(2) Ocjena obnašanja može biti da zamjenik državnog odvjetnika:

1. nezadovoljavajuće obnaša državnoodvjetničku dužnost,

2. dužnost obavlja savjesno i
uredno,

3. posebno se zalaže,
ostvaruje natprosječne rezultate i ispunjava uvjete za napredovanje.

(3) Ocjena se dostavlja
zamjeniku državnog odvjetnika na kojeg se odnosi i njen sadržaj predstavlja
službenu tajnu.

(4) Zamjenik državnog
odvjetnika koji se ne složi s ocjenom, ima pravo u roku od osam dana od dostave
ocjene podnijeti prigovor državnom odvjetniku, koji može izraditi novu ocjenu.

(5) Glavni državni odvjetnik,
odnosno državni odvjetnik će prije rješavanja prigovora zamjenika državnog
odvjetnika zatražiti mišljenje kolegija.

(6) Glavni državni odvjetnik,
odnosno državni odvjetnik po prigovoru zamjenika državnog odvjetnika razmatrat
će ponovno izrađenu ocjenu i ako utvrdi da je prigovor osnovan može ju
izmijeniti u cijelosti ili djelomično.

c) Prestanak dužnosti zamjenika državnih odvjetnika

Članak 68.

(1) Dužnost zamjeniku državnog odvjetnika prestaje:

1. smrću,

2. kada navrši 70 godina života,

3. razrješenjem.

(2) Rješenje o prestanku dužnosti zamjenika državnog od­vjet­nika iz
stavka 1. točke 2. i 3. ovoga članka donosi Držav­noodvjetničko vijeće.

Članak 69.

(1) Zamjenik državnog odvjetnika razriješit će se dužnosti:

1. na njegov vlastiti zahtjev,

2. zbog trajnog gubitka sposobnosti za obavljanje dužnosti,

3. zbog osude za kazneno djelo koje ga čini nedostojnim za obavljanje
državnoodvjetničke dužnosti,

4. ako dvaput uzastopce bude ocijenjen da nezadovoljavajuće obavlja
državnoodvjetničku dužnost (članak 67. stavak 2. točka 1.),

5. izricanjem odluke o
stegovnoj kazni razrješenja.

(2) O razrješenju zamjenika
državnog odvjetnika odlučuje Državnoodvjetničko vijeće na temelju zahtjeva
ovlaštenoga državnog odvjetnika a nakon postupka provedenog sukladno ovom
Zakonu. Kada dolazi do razrješenja na temelju izrečene odluke o stegovnoj kazni
razrješenja, ne provodi se poseban postupak, već razrješenje nastupa samim
izricanjem odluke.

3. DUŽNOSTI I PRAVA DRŽAVNIH ODVJETNIKA I
NJIHOVIH ZAMJENIKA

Članak 70.

Državni odvjetnik ili
zamjenik državnog odvjetnika obnaša državnoodvjetničku dužnost u državnom
odvjetništvu u koje je imenovan.

Članak 71.

(1) Poslovi u državnom
odvjetništvu raspoređuju se na početku svake kalendarske godine prema vrstama
predmeta vodeći računa o razmjernom opterećenju.

(2) Prije utvrđivanja
rasporeda poslova državni odvjetnik pribavit će mišljenje kolegija državnog
odvjetništva.

(3) Godišnji se raspored
poslova prije nego se počne primjenjivati dostavlja višem državnom
odvjetništvu, koje zbog opravdanih razloga, može naložiti da se raspored
izmijeni.

(4) Godišnji se raspored
poslova može mijenjati ako to posebne okolnosti opravdavaju.

(5) Iznimno od odredbe stavka
1. ovoga članka ministar nadležan za poslove pravosuđa može uz prethodno
pribavljeno mišljenje Glavnoga državnog odvjetnika tražiti da se pojedinoj
vrsti predmeta dade prvenstvo u rješavanju. U tom slučaju državni odvjetnik
mora odmah rasporediti takve predmete odgovarajućem zamjeniku sukladno stavku
1. ovoga članka.

Članak 72.

Predmet dodijeljen na rad
zamjeniku državnog odvjetnika, na način propisan u članku 71. ovoga Zakona,
može se oduzeti kada u tom predmetu zamjenik državnog odvjetnika može biti
izuzet, kad ne može pravodobno poduzimati radnje u postupku zbog dulje
spriječenosti ili kad to zahtijevaju posebni razlozi.

Članak 73.

Državni se odvjetnik ili
zamjenik državnog odvjetnika mora ponašati tako da ne umanji svoj ugled ili
ugled državnog odvjetništva te ne dovede u pitanje svoju savjesnost ili
samostalnost državnog odvjetništva.

Članak 74.

Državni je odvjetnik ili
zamjenik državnog odvjetnika dužan zadržati za sebe sve što je doznao o
strankama i njihovim pravima, obvezama i pravnim interesima u okviru obnašanja
dužnosti, ako to ne predstavlja kažnjivo djelo te čuvati tajnost svih podataka
nedostupnih javnosti.

Članak 75.

Glavni državni odvjetnik,
državni odvjetnici i zamjenici državnog odvjetnika ne smiju pripadati nijednoj
političkoj stranci niti sudjelovati u njenim aktivnostima.

Članak 76.

(1) Državni se odvjetnik ili
zamjenik državnog odvjetnika ne smije koristiti svojim službenim položajem ili
ugledom državnog odvjetništva za ostvarivanje svojih prava pred državnim
tijelima i tijelima lokalne samouprave i područne (regionalne) samouprave.

(2) Državni odvjetnik ili
zamjenik državnog odvjetnika ne smije obnašati sudačku dužnost, obavljati
odvjetničku ili javnobilježničku službu, niti poslove člana upravnog ili
nadzornog odbora trgovačkog društva ili druge pravne osobe koja ostvaruje
dobit.

(3) Državni odvjetnik ili
zamjenik državnog odvjetnika ne smije obavljati niti drugu službu ili posao,
koji bi mogli utjecati na njegovu samostalnost i objektivnost ili bi se umanjio
njegov društveni ugled ili je inače nespojiv s obnašanjem državno­odvjet­ničke
dužnosti.

Članak 77.

Državni odvjetnik ili
zamjenik državnog odvjetnika može pisati stručne ili znanstvene radove,
sudjelovati u radu stručnih ili znanstvenih skupova, pisati nacrte propisa ili
sudjelovati u drugim sličnim aktivnostima.

Članak 78.

(1) Državni odvjetnik je
dužan prethodno u pisanom obliku izvijestiti neposredno višega državnog
odvjetnika, a zamjenik državnog odvjetnika državnog odvjetnika o svakom poslu
kojeg obavlja osim poslova iz članka 77. ovoga Zakona.

(2) O nespojivosti službe ili
posla s državnoodvjetničkom dužnosti za zamjenika državnog odvjetnika odlučuje
državni odvjetnik, za državnog odvjetnika državni odvjetnik neposredno višega
državnog odvjetništva, a za Glavnoga državnog odvjetnika - Vlada Republike
Hrvatske.

Članak 79.

Državni odvjetnik ili
zamjenik državnog odvjetnika imaju pravo na:

– plaću koja je utvrđena za
državnog odvjetnika ili zamjenika državnog odvjetnika u državnom odvjetništvu u
koje je imenovan,

– naknadu umjesto plaće kad
nije u mogućnosti obnašati dužnost,

– mirovinsko, invalidsko,
zdravstveno osiguranje i prava koja iz toga proizlaze po općim propisima,

– odmore i dopuste koje imaju
službenici i namještenici u državnom odvjetništvu i godišnji odmor u trajanju
od 30 radnih dana,

– pravo na materijalne
troškove pod uvjetima utvrđenim zakonom i drugim propisima,

– naknadu za odvojeni život
od obitelji, kao i naknadu troškova putovanja u mjesto stanovanja obitelji u
vrijeme tjednog odmora ili državnih blagdana,

– naknadu za službena
putovanja i putne troškove u svezi s obnašanjem državnoodvjetničke dužnosti,

– stručno usavršavanje i
specijalizaciju u okviru sredstava osiguranih za tu namjenu.

Članak 80.

(1) Državni odvjetnik ili
zamjenik državnog odvjetnika općinskog ili županijskoga državnog odvjetništva
može se privremeno, ali najdulje šest mjeseci, uputiti na rad u drugo državno
odvjetništvo istog ili nižeg stupnja.

(2) Državni se odvjetnik ili
zamjenik državnog odvjetnika može uz svoj pristanak uputiti na rad u drugo
državno odvjet­ništvo istog stupnja i na dulje vrijeme ili trajno premjestiti.

(3) Rješenje o privremenom
upućivanju na rad u drugo dr­žav­no odvjetništvo donosi Glavni državni
odvjetnik ili državni od­vjetnik neposredno višega državnog odvjetništva, a za
trajni pre­mještaj Državnoodvjetničko vijeće.

(4) O privremenom rasporedu
državnih odvjetnika ili za­mjenika državnih odvjetnika suglasnost daje i Glavni
državni od­vjetnik.

(5) Protiv rješenja o
upućivanju na rad u drugo državno odvjetništvo državni odvjetnik ili zamjenik
državnog odvjetnika ima pravo prigovora Glavnom državnom odvjetniku u roku od
osam dana od dostave rješenja. Odluka Glavnoga državnog od­vjetnika po
prigovoru konačna je.

(6) U slučaju ukidanja ili
preustroja državnog odvjetništva Glavni državni odvjetnik premjestit će
državnog odvjetnika ili zamjenika državnog odvjetnika na mjesto zamjenika
državnog odvjetnika u državno odvjetništvo istog stupnja.

Članak 81.

(1) Ako državni odvjetnik ili
zamjenik državnog odvjetnika bude imenovan za ministra, zamjenika ili za
drugoga dužnosnika u ministarstvu nadležnom za poslove pravosuđa, državnood­vjet­nič­ka
dužnost mu miruje dok obnaša dužnost na koju je imenovan u izvršnoj vlasti.

(2) Državni odvjetnik ili
zamjenik državnog odvjetnika uz svoj pristanak, može biti raspoređen i na druge
poslove u ministarstvu nadležnom za poslove pravosuđa, ali ne dulje od dvije
godine, za koje vrijeme mu državnoodvjetnička dužnost miruje.

(3) U slučaju iz stavka 1. i
2. ovoga članka državni odvjetnik ili zamjenik državnog odvjetnika ima pravo na
plaću koja je za njega povoljnija.

(4) Odluku o rasporedu
državnog odvjetnika ili zamjenika državnog odvjetnika prema stavku 2. ovoga
članka donosi ministar nadležan za poslove pravosuđa uz suglasnost Glavnoga
državnog odvjetnika.

Članak 82.

Ako državni odvjetnik ili
zamjenik državnog odvjetnika bude imenovan za voditelja ili raspoređen za
zamjenika posebnoga ustroj­stvenog oblika iz članka 12. ovoga Zakona, državnoodvjet­nič­ka
dužnost u državnom odvjetništvu u kojem je radio prije prelaska mu miruje dok
obavlja tu dužnost.

Članak 83.

(1) Republika Hrvatska
odgovara za štetu koju u obnašanju dužnosti nanese državni odvjetnik ili
zamjenik državnog odvjetnika građaninu ili pravnoj osobi nepravilnim ili
nezakonitim radom.

(2) Republika Hrvatska može
od državnog odvjetnika ili zamjenika državnog odvjetnika zatražiti naknadu
isplaćene svote samo kad je štetu učinio namjerno ili iz krajnje nepažnje.

(3) Zahtjev za naknadu štete
iz stavka 2. ovoga članka zastarijeva za šest mjeseci od dana isplaćene naknade
oštećeniku.

4. STEGOVNA ODGOVORNOST ZAMJENIKA DRŽAVNIH ODVJETNIKA

Članak 84.

(1) Zamjenik državnog odvjetnika odgovara za počinjena stegovna djela.

(2) Stegovna djela jesu:

1. zlouporaba položaja ili prekoračenja službene ovlasti,

2. neopravdano neobavljanje ili neuredno obavljanje držav­no­odvjetničke
dužnosti,

3. obavljanje službe, poslova ili djelatnosti nespojivih s držav­noodvjetničkom
dužnošću,

4. izazivanje poremećaja u radu državnog odvjetništva koji znatno utječu
na djelovanje državnog odvjetništva,

5. povreda službene tajne u svezi s obnašanjem držav­noodvjetničke
dužnosti,

6. nanošenje štete ugledu državnom odvjetništvu ili dr­žav­noodvjetničkoj
dužnosti na drugi način,

7. postupanje protivno članku 75. ovoga Zakona.

(3) Smatrat će se da zamjenik državnog odvjetnika neuredno obavlja
državnoodvjetničku dužnost osobito:

– ako bez opravdanog razloga ne izrađuje državnoodvjetnič­ke odluke i
pismena u zakonskom roku,

– ako je državni odvjetnik ocijenio njegov rad negativnom ocjenom
(članak 67. stavak. 2 točka 1.),

– ako je, bez opravdanog razloga, broj odluka koje je donio u
jednogodišnjem razdoblju bitno ispod prosjeka u Republici Hrvat­skoj.

Članak 85.

(1) Za počinjena stegovna djela mogu se izreći sljedeće stegovne kazne:

1. ukor,

2. novčana kazna do jedne trećine plaće ostvarene u prethodnom mjesecu
kroz najdulje šest mjeseci,

3. zastoj u promaknuću do tri godine,

4. razrješenje od dužnosti.

(2) Kazna iz točke 4. stavka 1. ovoga članka može se izreći samo za
stegovno djelo iz članka 84. ovoga Zakona ako je počinjeno pod naročito
otegotnim okolnostima.

(3) Kod izricanja kazne za
stegovno djelo uzima se u obzir osobito: težina povrede i nastale posljedice,
stupanj odgovornosti, okolnosti pod kojima je stegovno djelo učinjeno, raniji
rad i ponašanje zamjenika državnog odvjetnika i druge okolnosti koje utječu na
izricanje kazne.

(4) Pri odlučivanju o
odgovornosti i kazni za stegovno djelo na odgovarajući se način primjenjuju
odredbe Zakona o kaznenom postupku.

(5) O izrečenoj se kazni u roku od 24 sata obavještava državno
odvjetništvo u kojem zamjenik državnog odvjetnika obavlja državnoodvjetničku
dužnost, te ministarstvo nadležno za poslove pravosuđa koje vodi evidenciju o
izrečenim kaznama.

Članak 86.

(1) Stegovni postupak ne smije se pokrenuti nakon šest mje­seci od
saznanja za počinjeno stegovno djelo i počinitelja, odnosno dvije godine od
počinjenoga stegovnog djela.

(2) Stegovna kazna ne može se
izreći nakon proteka godine dana od dana pokretanja stegovnog postupka.

(3) Ako stegovno djelo
povlači kaznenu odgovornost stegovni postupak smije se pokrenuti u vremenu u
kojem zastarijeva pokretanje kaznenog postupka, pod uvjetom da je taj postupak
pokrenut.

(4) Izvršenje stegovne kazne
zastarijeva za godinu dana od njezine pravomoćnosti.

(5) Kazna ukora briše se iz
evidencije po službenoj dužnosti nakon dvije godine od dana pravomoćnosti
odluke kojom je izrečena, a novčana kazna nakon tri godine.

VIII. DRŽAVNOODVJETNIČKO VIJEĆE

Članak 87.

Zamjenike državnog odvjetnika imenuje, razrješava i odlu­ču­je o
njihovoj stegovnoj odgovornosti Državnoodvjetničko vijeće.

Članak 88.

Državnoodvjetničko vijeće (u daljnjem tekstu: Vijeće) ima pečat, koji
sadrži njegov naziv, te naziv i grb Republike Hrvatske.

1. IZBOR I RAZRJEŠENJE ČLANOVA DRŽAVNOODVJETNIČKOG VIJEĆA

Članak 89.

(1) U postupku izbora članova
Državnoodvjetničkog vijeća Odbor za pravosuđe Hrvatskoga sabora zatražit će od
Glavnoga državnog odvjetnika i dekana pravnih fakulteta da pokrenu postupak
kandidiranja za članove Vijeća.

(2) Glavni državni odvjetnik
zatražit će od državnih odvjet­ništava da predlože zamjenike državnog
odvjetnika kao kandidate iz državnih odvjetništava. Na temelju prikupljenih
prijedloga Glav­ni državni odvjetnik, uz suglasnost proširenog Kolegija
Glavnoga državnog odvjetnika utvrđuje kandidate i prijedlog upućuje Hrvatskom
saboru.

(3) Prijedlog kandidata iz
reda zamjenika državnih odvjetnika mora osigurati odgovarajuću zastupljenost
kandidata iz Državnog odvjetništva Republike Hrvatske, županijskih i općinskih
državnih odvjetništava.

(4) Kandidate iz reda
sveučilišnih profesora pravnih znanosti utvrđuje sjednica dekana pravnih
fakulteta i upućuje ih Hrvatskom saboru.

(5) Kandidate iz reda
Hrvatskoga sabora utvrđuje Odbor za pravosuđe Hrvatskoga sabora.

(6) Za svako mjesto u Vijeću
mora se predložiti najmanje tri kandidata.

Članak 90.

(1) Članove Vijeća bira
Hrvatski sabor.

(2) Sedam članova Vijeća bira
se iz reda zamjenika državnih odvjetnika, dva člana iz reda Hrvatskoga sabora i
dva člana iz reda sveučilišnih profesora pravnih znanosti.

(3) Članovi Vijeća između
sebe biraju predsjednika i zam­je­ni­ka predsjednika. Predsjednik Vijeća mora
biti iz reda zamjenika državnog odvjetnika.

(4) Predsjednik i zamjenik
predsjednika biraju se tajnim glasovanjem na vrijeme od dvije godine i mogu
biti ponovo izabrani.

Članak 91.

(1) Članovi Vijeća biraju se na vrijeme od četiri godine, s time da
članom Vijeća nitko ne može biti više od dva puta uzastopce.

(2) Izabrani član Vijeća dužan je stupiti na dužnost u roku od 30 dana
od dana izbora.

(3) Ako izabrani član Vijeća bez opravdanog razloga ne stupi na dužnost
u roku iz stavka 1. ovoga članka, smatrat će se da nije ni izabran.

Članak 92.

(1) Vrijeme na koje je izabran član Vijeća počinje teći od dana izbora.

(2) Predsjednik Vijeća dužan je 6 mjeseci prije isteka vremena na koje
je član Vijeća izabran izvijestiti o tome Odbor za pravosuđe Hrvatskoga sabora.

Članak 93.

Prije stupanja na dužnost član Vijeća daje pred predsjednikom Hrvatskoga
sabora prisegu:

»Prisežem svojom čašću da ću se u obnašanju dužnosti člana
Državnoodvjetničkog vijeća držati Ustava i zakona Republike Hrvatske i da ću
savjesno obavljati svoju dužnost.«

Članak 94.

(1) Predsjednik ili član Vijeća ne smije biti pozvan na odgovornost za
izraženo mišljenje ili glasovanje u Vijeću.

(2) Predsjednik ili član Vijeća ne smije biti uhićen ili pritvoren niti
se protiv njega smije poduzeti kazneni progon bez odobrenja Vijeća.

(3) Predsjednik ili član Vijeća može biti uhićen ili pritvoren bez
odobrenja Vijeća samo ako je zatečen da čini kažnjivo djelo za koje je
propisana kazna zatvora u trajanju duljem od 5 godina. U takvom slučaju državno
tijelo, koje je predsjednika ili člana Vijeća uhitilo ili pritvorilo dužno je o
tome odmah izvijestiti Vijeće.

Članak 95.

(1) Predsjedniku ili članu prestaje dužnost u Vijeću po sili zakona
danom kad mu prestane dužnost koju je obavljao u vrijeme kada je izabran za
predsjednika ili člana Vijeća.

(2) Ne smatra se prestankom dužnosti ako član Vijeća bude imenovan za
zamjenika državnog odvjetnika u drugo državno odvjetništvo ili bude izabran za
nastavnika drugoga pravnog fakulteta.

(3) Predsjednik ili član Vijeća bit će razriješen dužnosti prije isteka
vremena na koje je izabran:

– ako to sam zatraži,

– ako bude imenovan državnim odvjetnikom, danom stupanja na dužnost,

– ako bude osuđen na kaznu zatvora,

– ako trajno izgubi sposobnost obavljati svoju dužnost,

– ako primi državljanstvo druge države.

(4) Predsjednik ili član Vijeća bit će razriješen dužnosti prije isteka
vremena na koje je izabran zbog neopravdanog neobav­lja­nja ili neurednog
obavljanja dužnosti predsjednika ili člana Vijeća.

(5) Prijedlog za razrješenje dužnosti člana Vijeća prije isteka vremena
na koje je izabran mogu podnijeti Glavni državni odvjetnik, uz suglasnost
Kolegija Državnog odvjetništva Republike Hrvatske proširenog županijskim
državnim odvjetnicima, sjednica dekana pravnih fakulteta svaki u pogledu
članova Vijeća koje su predložili u postupku utvrđivanja kandidata za
predsjednika i članove Vijeća. Prijedlog za razrješenje mogu podnijeti i Odbor
za pravosuđe Hrvatskoga sabora i ministar nadležan za poslove pra­vo­suđa.

(6) Postojanje razloga za
razrješenje člana Vijeća prije isteka vremena na koje je izabran utvrđuje Odbor
za pravosuđe Hrvat­skoga sabora, a razrješuje ih Hrvatski sabor.

Članak 96.

(1) Ako predsjednik ili član
Vijeća zatraži razrješenje od dužnosti, a Hrvatski sabor ne donese odluku o tom
zahtjevu u roku od tri mjeseca od dana podnošenja zahtjeva, Vijeće će na
zahtjev predsjednika ili člana, utvrditi da mu je prestala dužnost danom
proteka roka od tri mjeseca od dana podnošenja zahtjeva za razrješenje od
dužnosti.

(2) Sud koji je izrekao
zatvorsku kaznu predsjedniku ili članu Vijeća dužan je bez odgode dostaviti
pravomoćnu presudu Vijeću, koje će o tome odmah izvijestiti Hrvatski sabor.

(3) Prijedlog da se pokrene
postupak radi utvrđivanja trajnog gubitka sposobnosti člana Vijeća da obavlja
svoju dužnost podnosi Odboru za pravosuđe Hrvatskoga sabora predsjednik Vijeća,
a za predsjednika najmanje tri člana Vijeća.

(4) Odluku o razrješenju
predsjednika ili člana Vijeća donosi Hrvatski sabor većinom glasova svih
zastupnika.

Članak 97.

(1) Ako je pokrenut postupak
iz članka 95. stavka 3. podstav­ka 3. i 4. ovoga Zakona ili poduzet kazneni
progon za kazneno djelo za koje može biti izrečena kazna zatvora, predsjednik
ili član Vijeća može biti udaljen od obavljanja dužnosti na temelju odluke
Vijeća koja se donosi većinom glasova svih članova.

(2) Odluku o udaljenju od
obavljanja dužnosti donosi Vijeće:

– za člana, na prijedlog
predsjednika Vijeća,

– za predsjednika, na
prijedlog tri člana Vijeća.

(3) Vijeće može većinom
glasova svih članova odlučiti da predsjednik ili član, protiv kojeg je pokrenut
kazneni postupak, ne obavlja dužnost u Vijeću dok taj postupak traje.

2. NADLEŽNOST I NAČIN RADA

a) Nadležnost

Članak 98.

 U djelokrug Vijeća spada:

– imenovanje zamjenika državnih odvjetnika,

– vođenje postupka i odlučivanje o stegovnoj odgovornosti i razrješenju
zamjenika državnih odvjetnika,

– obavljanje drugih poslova u skladu sa zakonom.

b) Način rada

Članak 99.

(1) Vijeće odlučuje u sjednici.

(2) Odluka Vijeća o razrješenju zamjenika državnog odvjetnika izrađuje
se u pisanom obliku i sadrži obrazloženje u kojem se navode činjenice na
temelju kojih je Vijeće u raspravljanju utvrdilo da postoje razlozi za
razrješenje. Odluku potpisuje predsjednik Vijeća.

(3) Sjednice saziva predsjednik, a u njegovoj odsutnosti član koji ga
zamjenjuje.

(4) Iznimno, sjednica će biti sazvana na prijedlog najmanje tri člana
Vijeća.

Članak 100.

Predsjednik Vijeća:

1. predstavlja Vijeće,

2. saziva i predsjedava
sjednicama Vijeća,

3. predlaže dnevni red
sjednica,

4. objavljuje rezultate
glasovanja,

5. potpisuje akte koje donosi
Vijeće,

6. skrbi o izvršavanju odluka
Vijeća,

7. obavlja i druge poslove
određene zakonom ili općim aktom.

Članak 101.

(1) Način rada Vijeća uređuje
se poslovnikom.

(2) Poslovnik donosi Vijeće
glasovima najmanje osam članova Vijeća.

Članak 102.

Vijeće ima stručnu službu koja obavlja administrativne, tehničke i
računovodstvene poslove.

3. POSTUPAK IMENOVANJA I RAZRJEŠENJA ZAMJENIKA DRŽAVNIH ODVJETNIKA

Članak 103.

(1) Slobodno mjesto zamjenika državnog odvjetnika objav­ljuje Državno
odvjetništvo Republike Hrvatske po službenoj duž­nosti ili na prijedlog
ovlaštenih osoba.

(2) Prijedlog za oglašavanje
slobodnih mjesta iz stavka 1. ovoga članka ovlašteni su podnijeti državni
odvjetnik u odvjet­ni­štvu u kojem se imenuje zamjenik državnog odvjetnika ili
neposredno viši državni odvjetnik.

(3) Oglas o slobodnim
mjestima iz stavka 1. ovoga članka objavljuje se u pravilu u »Narodnim
novinama«, a po potrebi i na drugi način, a sadrži poziv kandidatima da u roku,
koji ne smije biti kraći od 15 dana a niti dulji od 30 dana, podnesu prijavu s
dokazima o ispunjavanju uvjeta propisanih za imenovanje zamjenika državnog
odvjetnika kao i podatke o svom radu.

(4) Glavni državni odvjetnik
dužan je 90 dana prije isteka roka iz članka 61. stavak 1. ovoga Zakona
pokrenuti postupak po­nov­nog imenovanja zamjenika državnog odvjetnika.
Postupak po­no­vnog imenovanja provodi se na način predviđen u članku 104.
ovoga Zakona.

(5) Odluku o objavi oglasa o
slobodnim mjestima iz stavka 1. ovoga članka, kao i odluku o poništenju
objavljenog oglasa, donosi Glavni državni odvjetnik.

Članak 104.

(1) Nakon proteka roka iz
članka 103. stavka 3. ovoga Zakona Glavni državni odvjetnik zatražit će
mišljenje o svim kandidatima za zamjenike državnog odvjetnika od nadležnih
županijskih državnih odvjetnika i kolegija. Uz poziv na davanje mišljenja,
Glavni državni odvjetnik će dostaviti prijave s dokazima i podacima koje su
kandidati priložili, te podatke o kandidatima kojima Državno odvjetništvo
Republike Hrvatske raspolaže po službenoj dužnosti.

(2) Mišljenje o kandidatima
daje:

– za zamjenika općinskoga
državnog odvjetnika državni odvjetnik tog državnog odvjetništva, županijski
državni odvjetnik i kolegij općinskoga državnog odvjetništva u kojem je
oglašeno slobodno mjesto zamjenika,

– za zamjenika županijskoga
državnog odvjetnika državni odvjetnik tog državnog odvjetništva, Glavni državni
odvjetnik i kolegij županijskoga državnog odvjetništva u kojem je oglašeno
slobodno mjesto zamjenika,

– za zamjenika Glavnoga
državnog odvjetnika Glavni državni odvjetnik i Kolegij Državnog odvjetništva
Republike Hrvatske.

(3) U postupku davanja
mišljenja može se zatražiti i podatke o kandidatima:

– od predsjednika suda, ako
je kandidat već obavljao dužnost suca, sudskog savjetnika ili sudačkog
vježbenika, odnosno drugu dužnost u pravosuđu,

– od drugih tijela i
organizacija koje mogu dati podatke relevantne za ispunjavanje općih i posebnih
uvjeta za imenovanje za­mje­nika državnog odvjetnika odgovarajućega državnog
odvjet­ni­štva.

(4) Ako su za kandidata već
bile dane ocjene obnašanja dužnosti, Vijeće će uzeti takve ocjene u obzir pri
izradi mišljenja, a ako njima ne raspolaže, pribavit će ih od Državnog
odvjetništva Republike Hrvatske ili ministarstva nadležnog za poslove pra­vosuđa.

(5) Mišljenje županijskoga
državnog odvjetnika i kolegija o kandidatima za državnoodvjetničku dužnost,
izrađuje se u pisanom obliku i sadrži obrazloženje o ispunjavanju općih i
posebnih uvjeta za imenovanje zamjenika državnog odvjetnika odgova­raju­ćeg
državnog odvjetništva. U izradi obrazloženja županijski držav­ni odvjetnik i
kolegij cijenit će na odgovarajući način kriterije iz odredbe članka 65. ovoga
Zakona.

(6) Državni odvjetnik i
kolegij dužni su svoje mišljenje dostaviti najkasnije u roku od 60 dana. Ako
mišljenje ne bude dostav­ljeno, Glavni državni odvjetnik podnijet će Vijeću
listu svih kandidata koji ispunjavaju uvjete za zamjenika državnog odvjetnika,
sa svojim mišljenjem i podacima kojima raspolaže po službenoj dužnosti.

(7) Vijeće u postupku
imenovanja može o kandidatima samo zatražiti podatke iz stavka 3. ovoga članka
od odgovarajućih tijela i organizacija.

(8) Glavni državni odvjetnik
dostavit će Vijeću listu kandidata koji ispunjavaju uvjete za imenovanje s
mišljenjima iz stavka 2. ovoga članka. Uz listu kandidata koji ispunjavaju
uvjete Vijeće će se izvijestiti o svim prijavljenim kandidatima, a dostavit će
mu se i prijave kandidata sa svim relevantnim podacima prikupljenima u postupku
davanja mišljenja.

Članak 105.

(1) Kod imenovanja zamjenika
državnog odvjetnika Vijeće cijeni kriterije iz članka 65. ovoga Zakona
uzimajući u obzir mišlj­e­nje državnog odvjetnika i nadležnog kolegija, te
ocjenu obnašanja dužnosti.

(2) Odluka Vijeća o imenovanju zamjenika državnog odvjetnika s pisanim
obrazloženjem dostavlja se svim kandidatima u roku od 15 dana od objavljivanja
imenovanja.

(3) Odluka o imenovanju objavljuje se u »Narodnim novinama«.

(4) Zamjenik državnog odvjetnika dužan je stupiti na dužnost u roku koje
odredi Vijeće, a najkasnije u roku od šest mjeseci od dana imenovanja.

(5) Ako zamjenik državnog odvjetnika ne stupi na dužnost u roku iz
stavka 3. ovoga članka, smatrat će se da nije ni imenovan.

Članak 106.

Vijeće će na zahtjev Glavnoga državnog odvjetnika ili po službenoj
dužnosti poništiti odluku o imenovanju ako utvrdi:

– da imenovani zamjenik državnog odvjetnika nije ispunjavao uvjete za
imenovanje,

– da je odluka utemeljena na neistinitim podacima i dokazima,

– da zamjenik državnog odvjetnika bez opravdanog razloga nije niti u
roku od šest mjeseci nakon imenovanja položio prisegu,

– da je do imenovanja došlo uslijed kaznenog djela kandidata ili
predsjednika ili člana Vijeća.

Članak 107.

(1) Prije stupanja na dužnost zamjenik državnog odvjetnika daje prisegu
pred predsjednikom Vijeća ili članom Vijeća kojeg on odredi.

(2) Županijski državni odvjetnik i općinski državni odvjetnik daju
prisegu pred Glavnim državnim odvjetnikom.

(3) Glavni državni odvjetnik prisegu daje pred predsjednikom Hrvatskoga
sabora.

(4) Prisega glasi:

»Prisežem da ću se u svom radu držati Ustava i zakona i da ću štititi jedinstvenost,
suverenitet i pravni poredak Republike Hrvatske.«

4. STEGOVNI POSTUPAK

a) Tijela stegovnog postupka

Članak 108.

(1) U stegovnom postupku u prvom stupnju odlučuje Vijeće većinom glasova
svih članova.

(2) Ako se stegovni postupak vodi protiv člana Vijeća, taj je član
izuzet od odlučivanja u stegovnom postupku.

Članak 109.

(1) Ako postoji osnovana sumnja da je zamjenik državnog od­vjetnika
počinio stegovno djelo, državni odvjetnik u državnom od­vjetništvu u kojem
zamjenik državnog odvjetnika obavlja dr­žav­noodvjetničku dužnost dužan je
protiv njega podnijeti zahtjev za pokretanje stegovnog postupka.

(2) Zahtjev za pokretanje postupka zbog počinjenja stegovnog djela može
podnijeti i neposredno viši državni odvjetnik i Glavni državni odvjetnik ili ministar
nadležan za poslove pra­vosuđa.

(3) Zahtjev za pokretanje postupka pred Vijećem zastupa ovlašteni
podnositelj iz stavka 1. i 2. ovoga članka ili osoba koju on ovlasti.

(4) Ako je do odluke o pokretanju stegovnog postupka potrebno obaviti
izvide, njih obavlja zamjenik državnog odvjetnika kojeg određuje predsjednik
Vijeća.

b) Tijek stegovnog postupka

Članak 110.

(1) Zahtjev za pokretanje
stegovnog postupka podnosi se u pisanom obliku i sadrži osobne podatke o
zamjeniku državnog odvjetnika čija se stegovna odgovornost traži, opis
stegovnog djela, prijedlog za izricanje određene stegovne kazne te obrazlo­ženje
iz kojeg proizlazi osnovanost sumnje.

(2) Odmah nakon primitka
zahtjeva zakazat će se ročište na koje će se pozvati zamjenik državnog
odvjetnika i podnositelj zahtjeva. Zamjenika državnog odvjetnika protiv kojeg
je podnesen zahtjev za pokretanje stegovnog postupka, upozorit će se u pozivu
da na ročištu može biti nazočan i njegov branitelj.

(3) Ročište je nejavno osim
ako zamjenik državnog odvjetnika protiv kojeg je zahtjev podnesen, ne zatraži
drukčije.

(4) Ako nakon ročišta Vijeće
ustanovi da postoji osnovana sumnja da je počinjeno stegovno djelo, donijet će
odluku o pokretanju stegovnog postupka. U takvom slučaju Vijeće može zatražiti
i poduzimanje određenih izvida od zamjenika državnog odvjetnika kojeg odredi.

(5) Protiv odluke o
pokretanju stegovnog postupka nije dopuštena posebna žalba.

Članak 111.

(1) Ako je ovlašteni
predlagatelj u zahtjevu predložio izricanje stegovne kazne razrješenja od dužnosti,
Vijeće će bez odgode odlučiti o zahtjevu o privremenom udaljenju od obavljanja
dužnosti. Odluka o privremenom udaljenju mora biti u pisanom obliku i s
obrazloženjem.

(2) Protiv odluke o
privremenom udaljenju žalba nije dopuštena.

Članak 112.

(1) Ovlašteni podnositelj
može izmijeniti ili dopuniti zahtjev. Ako izvan rasprave podnositelj izmijeni
ili dopuni zahtjev, Vijeće će najkasnije u roku od 15 dana po primitku zahtjeva
zakazati raspravu. Na raspravu će se pozvati ovlašteni podnositelj zahtjeva, zamjenik
državnog odvjetnika i njegov branitelj.

(2) Prije rasprave izdvojit
će se iz spisa svi dokazi, na kojima se ne može temeljiti odluka u stegovnom
postupku.

Članak 113.

(1) U postupku odlučivanja o
stegovnoj odgovornosti zamjeniku državnog odvjetnika protiv kojeg se postupak
vodi, mora se pružiti mogućnost da iznese svoju obranu osobno ili uz branitelja
kojega izabere.

(2) Javnost će se isključiti
s glasovanja i donošenja odluke o stegovnoj odgovornosti. Odluka će se uvijek
javno proglasiti.

(3) Odluka kojom se utvrđuje
da je zamjenik državnog odvjetnika stegovno odgovoran i kojom mu se izriče
stegovna kazna može se odnositi samo na stegovno djelo i osobu koje je
podnositelj zahtjeva označio u svom zahtjevu.

(4) Odluka mora biti izrađena
i otpremljena strankama u roku od 15 dana nakon njezina donošenja.

Članak 114.

Protiv odluke o stegovnoj odgovornosti stranke može se pokrenuti upravni
spor.

Članak 115.

(1) Stegovni postupak provodi se odgovarajućom primjenom odredaba Zakona
o kaznenom postupku, ako ovim Zakonom nije drukčije određeno.

(2) U stegovnom postupku ne plaćaju se pristojbe a troškove postupka
snosi državno odvjetništvo u kojem zamjenik državnog odvjetnika obavlja
dužnost.

c) Udaljenje od obavljanja dužnosti

Članak 116.

(1) Zamjenik državnog odvjetnika bit će udaljen od dužnosti ako je
protiv njega poduzet kazneni progon zbog kaznenog djela za koje je predviđena
kazna zatvora više od pet godina ili dok se nalazi u pritvoru.

(2) Zamjenik državnog odvjetnika može biti udaljen od dužnosti:

1. ako je protiv njega pokrenut kazneni postupak zbog kaznenog djela za
koje je predviđena kazna zatvora do pet godina,

2. ako obavlja službu, posao ili aktivnost koji su nespojivi s
obavljanjem državnoodvjetničke dužnosti bez prethodnoga pisanog odobrenja
državnog odvjetnika,

3. zbog osude za kazneno djelo koje ga čini nedostojnim obav­ljanja
državnoodvjetničke dužnosti.

(3) Odluku o udaljenju od dužnosti u slučaju iz stavka 1. ovoga članka
donosi Glavni državni odvjetnik.

(4) Protiv odluke o udaljenju iz stavka 3. ovoga članka zamjenik
državnog odvjetnika ima pravo prigovora Vijeću u roku od tri dana o čemu je
Vijeće dužno donijeti odluku u daljnjem roku od 15 dana. Ako Vijeće ne donese
odluku u navedenom roku smatra se da je udaljenje od obavljanja državnoodvjetničke
dužnosti prestalo.

d) Postupak za razrješenje

Članak 117.

(1) Zahtjev za razrješenje zamjenika državnog odvjetnika može podnijeti
državni odvjetnik u državnom odvjetništvu u kojemu zamjenik državnog odvjetnika
radi, viši državni odvjetnik i Glavni državni odvjetnik.

(2) Zamjenik državnog odvjetnika može postaviti zahtjev za svoje
razrješenje putem državnog odvjetnika kojemu je zamjenik.

(3) Zahtjev za razrješenje zamjenika državnog odvjetnika zbog trajnog
gubitka sposobnosti za obavljanje dužnosti može se temeljiti samo na
pravomoćnoj odluci suda o oduzimanju poslovne sposobnosti ili pravomoćnoj
odluci nadležnog tijela da su tjelesna ili duševna svojstva zamjenika državnog
odvjetnika takva da onemogućuju obavljanje državnoodvjetničke dužnosti. Ako se
zamjenik državnog odvjetnika odbije podvrći odgovarajućem medicinskom pregledu,
Vijeće će mu, na prijedlog podnositelja zahtjeva za razrješenje, naložiti da
pristupi odgovarajućim pregledima, a ako on to ne učini, razriješit će se
dužnosti.

Članak 118.

(1) U postupku razrješenja Vijeće samo pribavlja dokaze, ili to
povjerava određenom državnom odvjetništvu.

(2) Zamjeniku državnog
odvjetnika čije se razrješenje zahti­jeva mora se omogućiti da se izjasni o
zahtjevu, osim ako nije sam podnio zahtjev za razrješenje.

(3) Odluka o razrješenju
donosi se većinom glasova ukupnog broja članova Vijeća.

(4) Odluka o razrješenju
donosi se u pisanom obliku i mora biti obrazložena.

(5) Protiv odluke o
razrješenju zamjenik državnog odvjetnika može pokrenuti upravni spor.

Članak 119.

Ako je zamjenik državnog
odvjetnika zatražio razrješenje od dužnosti, a Vijeće ne donese odluku o
razrješenju u roku od tri mjeseca od podnošenja zahtjeva, Glavni državni
odvjetnik će rješenjem utvrditi da je zamjeniku državnog odvjetnika prestala dužnost
danom proteka roka od tri mjeseca od podnošenja zahtjeva za razrješenje.

e) Sredstva za rad

Članak 120.

(1) Za rad Vijeća osiguravaju
se posebna sredstva u državnom proračunu Republike Hrvatske.

(2) Naredbodavac za izvršenje
financijskog plana sredstava iz stavka 1. ovoga članka je predsjednik Vijeća.

Članak 121.

(1) Predsjedniku i članovima
Vijeća zbog obavljanja dužnosti pripada naknada nastalih troškova, naknada za
neostvarenu plaću ili zaradu i nagrada.

(2) Odluku o uvjetima i
visini naknada i nagrade iz stavka 1. ovoga članka donosi Vlada Republike
Hrvatske.

Članak 122.

(1) Vijeće je
dužno osnovati stručnu službu u roku od tri mjeseca sukladno poslovniku Vijeća.

(2) Položaj,
prava, obveze i odgovornosti službenika i na­mještenika u stručnoj službi
uređuje se u skladu s propisima koji se primjenjuju na državne službenike i
namještenike.

(3) Do početka
rada stručne službe Vijeća administrativne, teh­ničke i računovodstvene poslove
obavljat će Državno odvjet­ništvo Republike Hrvatske.

IX. DRŽAVNOODVJETNIČKI SLUŽBENICI I NAMJEŠTENICI

Članak 123.

(1) Broj službenika i
namještenika za obavljanje stručnih ured­skih i tehničkih poslova utvrđuje
državni odvjetnik uz prethodnu suglasnost ministra nadležnog za poslove
pravosuđa.

(2) Zasnivanje i prestanak
radnog odnosa službenika i na­mještenika, plaće i ostala prava, obveze i
odgovornosti iz rada, potrebnoj školskoj spremi, trajanju i obavljanju
vježbeničke prakse, uvjetima za polaganje stručnog ispita, program i način
polaganja tog ispita te druga pitanja s tim u svezi uređuje se propisima koji
se primjenjuju na državne službenike i namještenike.

a) Tajnik državnog odvjetništva

Članak 124.

(1) Državno odvjetništvo s više od deset zamjenika državnog odvjetnika
može imati tajnika. Tajnik državnog odvjetništva pomaže državnom odvjetniku u
obavljanju poslova uprave.

(2) Za tajnika državnog odvjetništva može biti imenovana osoba koja ima
završen pravni fakultet.

(3) Za tajnika Državnog odvjetništva Republike Hrvatske može biti
imenovana osoba koja ispunjava uvjete za višeg savjetnika ili savjetnika.

b) Savjetnici

Članak 125.

(1) Državno odvjetništvo može imati savjetnike i više savjetnike.

(2) Savjetnici pomažu državnom odvjetniku ili njegovom zamjeniku u radu,
izrađuju nacrte odluka, uzimaju na zapisnik prijave, podneske i izjave građana
te obavljaju samostalno ili pod nadzorom i po uputama državnog odvjetnika ili
njegova zamje­nika druge stručne poslove predviđene zakonom i propisima
donesenim na osnovi zakona.

(3) Za savjetnika se u općinskom državnom odvjetništvu može imenovati
osoba koja ima završen pravni fakultet i položen pravosudni ispit.

(4) Za savjetnika se u županijskom državnom odvjetništvu može imenovati
osoba koja osim uvjeta iz stavka 3. ovoga članka ima najmanje dvije godine rada
na pravnim poslovima u sudu, državnom odvjetništvu, odvjetništvu ili javnom
bilježništvu.

(5) Za savjetnika u Državnom odvjetništvu Republike Hrvat­ske može se
imenovati osoba koja je radila najmanje tri godine kao sudac, državni odvjetnik
ili zamjenik državnog odvjetnika, odvjetnik ili javni bilježnik, odnosno koja
je radila kao sudski savjetnik ili savjetnik u državnom odvjetništvu najmanje
pet godina.

(6) Za višeg savjetnika se može imenovati osoba koja je radila najmanje
osam godina kao sudac, državni odvjetnik ili zamjenik državnog odvjetnika,
odvjetnik ili javni bilježnik, odnosno koja je radila kao sudski savjetnik ili
savjetnik u državnom odvjetništvu najmanje deset godina.

c) Stručni suradnici

Članak 126.

(1) Državno odvjetništvo može imati službenike drugih stru­ka s višom
ili visokom školskom spremom i propisanim radnim iskustvom defektološkoga,
sociološkoga, pedagoškoga, ekonom­-
s­ko­­ga, knjigovodstveno-financijskog i drugoga odgovarajućeg ob­ra­zo­vanja.

(2) Stručni suradnici iz stavka 1. ovoga članka kao stručni pomoćnici
pomažu državnom odvjetniku ili zamjeniku državnog odvjetnika u radu u stvarima
u kojima su potrebna stručna znanja a mogu i samostalno obavljati poslove kad
je to određeno zakonom ili drugim propisom.

d) Državnoodvjetnički vježbenici

Članak 127.

(1) Broj državnoodvjetničkih vježbenika utvrđuje državni odvjetnik po
prethodnoj suglasnosti ministra nadležnog za poslove pravosuđa.

(2) Za utvrđeni broj državnoodvjetničkih vježbenika sredstva se
osiguravaju u državnom proračunu.

(3) Uvjeti za primanje državnoodvjetničkih vježbenika, trajanje i način
obavljanja vježbeničke prakse kao i uvjeti za polaganje pravosudnog ispita,
program i način polaganja tog ispita, te druga pitanja s tim u svezi uređuju se
zakonom.

X. ČUVANJE SLUŽBENE TAJNE

Članak 128.

(1) Državni odvjetnici,
zamjenici državnih odvjetnika, savjetnici, stručni suradnici, vježbenici,
službenici i namještenici dužni su čuvati službenu tajnu bez obzira na način na
koji su je doznali.

(2) Pod službenom tajnom
podrazumijeva se osobito:

– sve ono što je kao službena
tajna određeno zakonom ili drugim propisom,

– sve ono što je kao službena
tajna, odnosno poslovna tajna određeno općim aktima pravnih osoba i drugih
tijela, organizacija i institucija,

– podaci i isprave posebno
označene kao službena, odnosno poslovna tajna od strane državnih tijela ili
pravnih osoba, drugih tijela, organizacija ili institucija,

– podaci i isprave koje su
državni odvjetnik ili zamjenik državnog odvjetnika označili kao službena tajna.

(3) Pravilnikom o unutarnjem
poslovanju državnog odvjet­ništva odredit će se koji se državnoodvjetnički
podaci i isprave smatraju tajnom i način označavanja tajnosti.

Članak 129.

(1) Obveza čuvanja službene
tajne traje i nakon prestanka rada u državnom odvjetništvu.

(2) Državni odvjetnik može zamjenika
državnog odvjetnika, službenika ili namještenika osloboditi obveze čuvanja
službene tajne, ako u pojedinom slučaju za to postoje opravdani razlozi. Za
državnog odvjetnika odluku o tome donosi državni odvjetnik neposredno višega
državnog odvjetništva, a za Glavnoga državnog odvjetnika - Vlada Republike
Hrvatske.

Članak 130.

Priopćenja za javnost putem
sredstava javnog informiranja u svezi s postupkom u pojedinom predmetu, kao i s
radom državnog odvjetništva daje državni odvjetnik ili zamjenik državnog
odvjetnika, kojeg on na to ovlasti.

Članak 131.

(1) Državni odvjetnik,
zamjenik državnog odvjetnika, službenik ili namještenik ne smije neovlaštenim
osobama dati podatke o osobnim, obiteljskim i imovinskim prilikama fizičkih
osoba, odnosno imovinskim prilikama pravnih osoba za koje je saznao tijekom
postupka.

(2) Uvid u spise državnog
odvjetništva dopušta državni odvjetnik ili zamjenik državnog odvjetnika koji ga
zamjenjuje i to osobama koje na to imaju pravo po zakonu ili po pravilniku o
unutarnjem poslovanju državnog odvjetništva.

XI. SREDSTVA ZA RAD

a) Osiguranje sredstava

Članak 132.

(1) Sredstva za rad državnog odvjetništva osiguravaju se državnim
proračunom Republike Hrvatske.

(2) Visina sredstava za rad osigurava se prema propisima koji se
primjenjuju za osiguranje sredstava za rad sudova.

(3) Sredstva iz stavka 2. ovoga članka osiguravaju se u visini koja
omogućuje redovito obavljanje svih poslova u državnom odvjetništvu.

Članak 133.

(1) Visina sredstava za rad državnog odvjetništva utvrđuje se na temelju
prijedloga državnog odvjetnika za osiguranje sredstava.

(2) Prijedlog za osiguranje sredstava državnog odvjetništva sadrži
procjenu opsega redovitih ili povremenih poslova, potreban broj dužnosnika,
službenika i namještenika te ostale pokazatelje koji su značajni za utvrđivanje
prijedloga visine sredstava.

Članak 134.

Sredstva za plaće državnih odvjetnika, njihovih zamjenika, službenika i
namještenika osiguravaju se sukladno zakonu.

b) Sredstva za posebne namjene

Članak 135.

(1) Sredstva za posebne namjene jesu:

1. sredstva za rad
vježbenika,

2. sredstva za stručno
usavršavanje državnih odvjetnika, zamjenika državnih odvjetnika,
državnoodvjetničkih službenika i namještenika,

3. Sredstva za namjenske
troškove koja obuhvaćaju:

– naknade za obavljanje poslova
prethodnoga kaznenog postupka,

– predujmove za troškove
parničnog postupka i izvršenje sud­skih odluka,

– ostale troškove u svezi s
obavljanjem poslova državnog odvjetništva.

(2) Uvjete i iznos naknade za
obavljanje poslova prethodnoga kaznenog postupka propisuje ministar nadležan za
poslove pra­vosuđa.

c) Investicije

Članak 136.

Republika Hrvatska osigurava posebna sredstva za tehničku opremu i radni
prostor prema standardima za državna odvjetništva koje propisuje ministar
nadležan za poslove pravosuđa.

d) Financijsko i materijalno poslovanje

Članak 137.

(1) Financijsko i materijalno poslovanje državnih odvjetniš­ta­va
obavlja se na način koji je propisan za tijela državne uprave.

(2) Na osiguranje sredstava za rad državnih odvjetništava primjenjuju se
propisi koji se odnose na osiguranje sredstava za rad državnih tijela.

XII. ZAŠTITA OSOBA, IMOVINE I OBJEKATA DRŽAVNIH ODVJETNIŠTAVA

Članak 138.

(1) Zaštitu i osiguranje osoba, imovine i zgrada državnih odvjetništava
te održavanje reda u državnom odvjetništvu obavlja pravosudna policija.

(2) Pripadnici pravosudne policije obavljaju poslove iz stavka 1. ovoga
članka tjelesnom i tehničkom zaštitom po nalogu i uputi nadležnoga državnog
odvjetnika.

(3) Tjelesna zaštita je neposredno čuvanje i osiguravanje osoba i
imovine izravnim poduzimanjem mjera sigurnosti i sredstava prisile.

(4) Tehnička zaštita obavlja se tehničkim sredstvima i napravama radi
sprječavanja protupravnih radnji usmjerenih prema osobama, objektu i imovini iz
stavka 1. ovoga članka te sprječavanja unošenja oružja, oruđa, eksplozivnih
naprava i drugih opasnih stvari ili otuđenja imovine.

XIII. PRIJELAZNE I ZAVRŠNE ODREDBE

Članak 139.

Zamjenici državnih odvjetnika
imenovani prema propisima koji su bili na snazi do stupanja na snagu ovoga
Zakona nastav­ljaju obavljati državnoodvjetničku dužnost u državnom odvjet­ništvu
u koje su imenovani.

Članak 140.

Županijski i općinski državni
odvjetnici imenovani prema propisima koji su bili na snazi do stupanja na snagu
ovoga Zakona nastavljaju obavljati dužnost do imenovanja županijskih i općin­skih
državnih odvjetnika po ovom Zakonu.

Članak 141.

(1) Imenovanje državnih
odvjetnika po odredbama ovoga Zakona obavit će se u roku od 6 mjeseci od dana
stupanja na snagu ovoga Zakona.

(2) Državni odvjetnik koji ne
bude ponovno imenovan za državnog odvjetnika ili se nije javio na oglas, ostaje
i dalje na dužnosti zamjenika državnog odvjetnika u državnom odvjetništvu u
kojem je obavljao dužnost državnog odvjetnika.

Članak 142.

Izbor članova
Državnoodvjetničkog vijeća po odredbama ovoga Zakona obavit će se u roku od 60
dana od dana stupanja na snagu ovoga Zakona.

Članak 143.

(1) Postupci imenovanja
zamjenika državnog odvjetnika koji su u tijeku stupanjem na snagu ovoga Zakona
se poništavaju.

(2) Stegovni postupci koji su
u tijeku nastavit će se po odred­bama ovoga Zakona.

Članak 144.

(1) Do donošenja propisa
koje, po odredbama ovoga Zakona donosi ministar nadležan za poslove pravosuđa
primjenjivat će se propisi državnog odvjetništva i državnog pravobraniteljstva
koji su na snazi ako nisu u suprotnosti s ovim Zakonom.

(2) Propise, za čije je
donošenje ovlašten po odredbama ovoga Zakona, ministar nadležan za poslove
pravosuđa donijet će u roku od godinu dana od dana stupanja na snagu ovoga
Zakona.

Članak 145.

(1) Državni pravobranitelj
Republike Hrvatske i zamjenici državnog pravobranitelja Republike Hrvatske
danom stupanja na snagu ovoga Zakona nastavljaju obnašati dužnost kao zamjenici
Glavnoga državnog odvjetnika.

(2) Državni pravobranitelji županija i Grada Zagreba, danom stupanja na
snagu ovoga Zakona nastavljaju obnašati dužnost kao zamjenici nadležnoga
državnog odvjetnika u županijskom državnom odvjetništvu.

(3) Zamjenici državnog pravobranitelja županija i Grada Zagreba danom
stupanja na snagu ovoga Zakona nastavljaju obnašati dužnost kao zamjenici
nadležnoga državnog odvjetnika u općin­skom državnom odvjetništvu.

Članak 146.

Na temelju punomoći državnog
odvjetnika nadležnoga državnog odvjetništva savjetnici i viši savjetnici koji
su do stupanja na snagu ovoga Zakona radili u državnom pravobraniteljstvu, mogu
najdulje dvije godine od dana stupanja na snagu ovoga Zakona obavljati poslove
zastupanja u građanskim i upravnim stvarima pred sudovima, upravnim i drugim
javnim tijelima.

Članak 147.

(1) Vrijeme provedeno na radu
kao državni pravobranitelj ili zamjenik državnog pravobranitelja izjednačava se
s vremenom provedenim na radu kao državni odvjetnik ili zamjenik državnog
odvjetnika.

(2) Na dužnosnike iz članka
145. ovoga Zakona u cijelosti se odnosi odredba članka 139. ovoga Zakona.

(3) Savjetniku ili višem
savjetniku vrijeme provedeno na radu u državnom pravobraniteljstvu računa se
kao vrijeme provedeno na radu u državnom odvjetništvu.

Članak 148.

(1) Ministar nadležan za
poslove pravosuđa će u roku od godinu dana od dana stupanja na snagu ovoga
Zakona donijeti odluku o ispostavama županijskih državnih pravobraniteljstava,
ustrojenim prema propisima koji su bili na snazi do stupanja na snagu ovoga
Zakona, čija su sjedišta u drugim mjestima u odnosu na sjedišta nadležnih državnih
odvjetništava u koja se preuzimaju dužnosnici iz članka 145. ovoga Zakona.

(2) Broj zamjenika državnog
odvjetnika u pojedinom državnom odvjetništvu određuje ministar nadležan za
poslove pravo­suđa na prijedlog Glavnoga državnog odvjetnika sukladno okvirnim
mjerilima za rad državnih odvjetništava.

(3) Okvirna mjerila na
prijedlog Glavnoga državnog odvjetnika propisat će ministar nadležan za poslove
pravosuđa u roku od godine dana od dana stupanja na snagu ovoga Zakona.

Članak 149.

(1) Glavni državni odvjetnik
odredit će način i postupak za prenošenje arhive i neriješenih predmeta
Državnog pravobraniteljstva na nadležna državna odvjetništva.

(2) Predmete koji nisu
pravomoćno dovršeni, državna odvjetništva preuzet će sukladno svojoj
nadležnosti u roku od 6 mjeseci od dana stupanja na snagu ovoga Zakona.

(3) U roku iz stavka 2. ovoga
članka neće se primjenjivati odredbe ovoga Zakona o nadležnosti u zastupanju
Republike Hrvatske nadležnih općinskih i županijskih državnih odvjetništava.

Članak 150.

(1) Predmeti koji nisu pravomoćno dovršeni, a za koje državna
odvjetništva po ovom Zakonu nisu nadležna vratit će se strankama koje su
zastupali u postupku, u roku od 6 mjeseci.

(2) Nadležna državna
odvjetništva ovlaštena su u razdoblju iz stavka 1. ovoga članka poduzimati u
ovim predmetima sve radnje koje čine poslove zastupanja.

Članak 151.

(1) Državna odvjetništva koja
su preuzela dužnosnike iz članka 145. ovoga Zakona preuzet će državne
službenike i namještenike zatečene na radu u državnim pravobraniteljstvima iz
kojih su preuzeti navedeni dužnosnici.

(2) Državni službenici i
namještenici zatečeni na radu na dan stupanja na snagu ovoga Zakona u državnim
pravobraniteljstvima i preuzeti po stavku 1. ovoga članka, mogu se rasporediti
na rad u druga državna odvjetništva u istom mjestu samo na radno mjesto za koje
je propisana školska sprema koju imaju, i to najkasnije u roku od 6 mjeseci od
stupanja na snagu ovoga Zakona.

(3) Uz pristanak državnog
službenika ili namještenika iz stav­ka 2. ovoga članka raspored se može
izvršiti i u državno odvjet­ništvo izvan sjedišta državnog pravobraniteljstva u
kojem je zate­čen na radu.

(4) Rješenje o rasporedu iz
stavka 2. i 3. ovoga članka donosi državni odvjetnik u državnom odvjetništvu u
kojem je državni službenik ili namještenik preuzet na rad u suglasnosti s
državnim odvjetnikom državnog odvjetništva u koje se raspoređuje.

(5) Ako državni službenik ili
namještenik ne postupi po rješenju o rasporedu, prestaje mu rad u roku od 6
mjeseci.

Članak 152.

Državna odvjetništva koja su na
temelju ovoga Zakona preuzela dužnosnike, državne službenike i namještenike
državnih pravobraniteljstava iz članka 145. i 151. ovoga Zakona, preuzimaju
cjelokupnu imovinu tih državnih pravobraniteljstava.

Članak 153.

Danom stupanja na snagu ovoga
Zakona prestaje važiti Zakon o državnom odvjetništvu (»Narodne novine«, br.
75/95. i 36/98.) i Zakon o državnom pravobraniteljstvu (»Narodne novine« br.
75/95.).

Članak 154.

Ovaj Zakon stupa na snagu
osmoga dana od dana objave u »Narodnim novinama«.

Klasa: 701-01/01-01/01
Zagreb, 24. svibnja 2001.

HRVATSKI SABOR

Predsjednik
Hrvatskoga sabora
**Zlatko Tomčić**, v. r.

if !supportEmptyParas endif

Zakon, NN 51/2001-814