### NN 57/2015 (27.5.2015.), Presuda Visokog upravnog suda Republike Hrvatske, poslovni broj: UsII-62/13-3 od 7. svibnja 2015

VISOKI UPRAVNI SUD REPUBLIKE HRVATSKE

1135

PRESUDA

Visoki upravni sud Republike Hrvatske u vijeću sastavljenom od sudaca toga suda mr. sc. Mirjane Juričić, predsjednice vijeća, Jasminke Jenjić i Lidije Rostaš-Beroš, članica vijeća, te više sudske savjetnice Jadranke Jelić, zapisničarke, u upravnom sporu tužitelja Slavonija MK d.d. Osijek, Vinkovačka 68, protiv tuženika Agencije za zaštitu tržišnog natjecanja, Zagreb, Savska cesta 41, radi nadzora provedbe odobrene državne potpore, u sjednici vijeća održanoj 7. svibnja 2015.

presudio je

I. Tužba se odbija.

II. Ova presuda će se objaviti u »Narodnim novinama«.

Obrazloženje

Osporenim rješenjem tuženog tijela, u točki I dispozitiva, utvrđuje se da Ministarstvo gospodarstva, kao davatelj državne potpore i poduzetnik Slavonija modna konfekcija d.d. sa sjedištem u Osijeku, kao korisnik državne potpore, nisu u predviđenom roku otklonili nepravilnosti u korištenju državne potpore utvrđene rješenjem Agencije za zaštitu tržišnog natjecanja, klase: UP/I-430-01/2007-00/39, urbroj: 580-09-01/43-24 od 3. svibnja 2010. godine, a koja se odnosi na državnu potporu za restrukturiranje u iznosu od 11.104.090,70 kn, odobrenu rješenjem Agencije za zaštitu tržišnog natjecanja klase: UP/I-430-01/2005-02/2, urbroj: 580-03-05-43-10 od 20. listopada 2005. godine.

Točkom II nalaže se Ministarstvu gospodarstva da izvrši povrat državne potpore iz rješenja Agencije za zaštitu tržišnog natjecanja klase: UP/I-430-01/2005-02/2, urbroj: 580-03-05-43-10 od 20. listopada 2005., od poduzetnika Slavonija modna konfekcija d.d., sa sjedištem u Osijeku, u iznosu od 11.104.090,70 kn, uvećanih za iznos osnovne referentne stope, uvećane za 100 baznih bodova, koja se obračunava od 4. studenog 2008. do dana povrata ukupnog iznosa.

Točkom III rješenja Ministarstvo gospodarstva je u obvezi dostaviti Agenciji za zaštitu tržišnog natjecanja slijedeće dokaze o izvršenom povratu državne potpore iz točke II izreke ovog rješenja: a) točan datum kada je izvršen povrat, b) ukupan iznos izvršenog povrata, sve to u roku od 6 mjeseci od dostave ovog rješenja.

Zakonitost osporenog rješenja tužitelj pobija zbog točke II. dispozitiva navodeći da se državna potpora u iznosu od 11.104.090,70 kn sastojala u pretvaranju potraživanja Ministarstva financija za poreze i doprinose iz 2003., 2004. i 2005. godine te je stoga Ministarstvo financija namirilo navedeno potraživanje u dionicama tužitelja u ekvivalentnoj vrijednosti.

Tužitelj smatra da bi povrat navedene potpore značio da tužitelj dva puta plaća isti dug a što je u smislu Zakona o obveznim odnosima stjecanje bez osnove za Ministarstvo financija. Osim navedenog tužitelj ističe da je odobrena državna potpora istovremeno i način namirenja poreza i doprinosa za 2003., 2004. i 2005. godinu te da je apsolutni zastarni rok za plaćanje poreza i doprinosa 6 godina, a do dana donošenja osporenog rješenja istekao je apsolutni zastarni rok za plaćanje poreza i doprinosa.

Predlaže stoga Sudu da uvaži tužbu i poništi osporeno rješenje.

U odgovoru na tužbu tuženik navodi, u bitnom, da potraživanje za poreze i doprinose za 2003., 2004. i 2005. godinu koje je pretvoreno u udjel u temeljnom kapitalu tužitelja predstavlja odobrenu državnu potporu kao što je to utvrđeno rješenjem tuženika od 20. listopada 2005. godine za koji se nalaže povrat jer su u njenom korištenju utvrđene nepravilnosti sukladno članku 15. stavku 2. i 3. Zakona o državnim potporama, a ne više potraživanje po osnovi poreza i doprinosa pa u konkretnom slučaju nije moguće primijeniti zastarne rokove iz Općeg poreznog zakona već isključivo zastarni rok iz članka 233. stavka 1. Zakona o obveznim odnosima. Prema tom Zakonu tražbine, a u konkretnom slučaju tražbina se odnosi na državnu potporu u obliku pretvaranja potraživanja u udjel u temeljnom kapitalu tužitelja utvrđen rješenjem tuženika od 20. listopada 2005., zastarijevaju za deset godina što u konkretnom slučaju znači da zastarni rok još uvijek nije istekao. Dakle, u konkretnom slučaju državna potpora u iznosu od 11.104.090,70 kn u obliku pretvaranja potraživanja u udjel u temeljnom kapitalu odobrena je rješenjem tuženika od 20. listopada 2005. Odluku o stjecanju udjela Republike Hrvatske u temeljnom kapitalu poduzetnika Slavonija modna konfekcija d.d. Osijek, klasa: 432-02/04-02/61, urbroj: 503-01-16-05-1 donijela je Vlada Republike Hrvatske na sjednici 10. studenog 2005., a navedena Odluka Vlade Republike Hrvatske provedena je tek 29. srpnja 2006. godine donošenjem odluke na Glavnoj skupštini tuženika.

Tuženik u odgovoru na tužbu ostaje pri svim navodima iz pobijanog rješenja i predlaže Sudu da tužbu odbije.

Ministarstvo gospodarstva Republike Hrvatske, iako pozvano, nije dostavilo odgovor na tužbu.

Tužba nije osnovana.

Ocjenjujući zakonitost osporenog rješenja na temelju spisa predmeta dostavljenog ovom Sudu uz odgovor na tužbu Sud nalazi da tim rješenjem nije povrijeđen zakon na štetu tužitelja.

Naime, nije sporno u ovoj upravnoj stvari da je tuženik sukladno svojim ovlastima iz članka 5. Zakona o državnim potporama (»Narodne novine«, broj 140/05. i 49/11.) rješenjem klasa: UP/I-430-01/2005-02/2, urbroj: 580-03-05-43-9 od 20. listopada 2005. godine (»Narodne novine«, broj 133/05.) odobrio tužitelju državnu potporu za restrukturiranje u iznosu od 11.104.097,70 kn. Kao instrument dodjele državne potpore, davatelj državne potpore, tadašnje Ministarstvo gospodarstva rada i poduzetništva, koji je ujedno i pokrenuo postupak u kojem je doneseno predmetno rješenje, predložio je pretvaranje potraživanja za poreze i doprinose iz 2003., 2004. i 2005. godine u ukupnom iznosu od 11.104.090,70 kn u udjel u temeljenom kapitalu poduzetnika. Instrumenti dodjele državne potpore, uključujući i pretvaranje potraživanja u temeljni kapital, navedeni su u dodatku IV. Pravilnika o obliku i sadržaju te načinu prikupljanja podataka i vođenja evidencija državnih potpora (»Narodne novine«, broj 11/05.) koji je bio na snazi u vrijeme donošenja predmetnog rješenja.

Nije također sporno da je sukladno članku 15. stavku 2. Zakona o državnim potporama tuženik po službenoj dužnosti pokrenuo postupak nadzora odobrene državne potpore. U postupku nadzora doneseno je rješenje klasa: UP/I-430-01/2007-00/39, urbroj: 580-03-06-43-24 od 3. studenoga 2010. godine u kojem je, u točki I. utvrđeno da poduzetnik Slavonija modna konfekcija d.d. sa sjedištem u Osijeku, nije izvršio sve mjere za restrukturiranje sadržane u Programu restrukturiranja i konsolidacije poduzetnika Slavonija modna konfekcija d.d., odobrenog rješenjem Agencije za zaštitu tržišnog natjecanja o davanju suglasnosti na Prijedlog Odluke Vlade Republike Hrvatske o stjecanju udjela Republike Hrvatske u temeljnom kapitalu poduzetnika Slavonija modna konfekcija d.d., Osijek, klasa: UP/I-430-01/2005-02/2, urbroj: 580-03-05-43-10 od 20. listopada 2005. godine. U točki II navedenog rješenja taksativno se navode utvrđene nepravilnosti dok se u točki III rješenja Ministarstvo gospodarstva, rada i poduzetništva kao davatelj državne potpore i poduzetnik Slavonija modna konfekcija d.d. sa sjedištem u Osijeku, u obvezi su otkloniti nepravilnosti utvrđene u točki II izreke ovog rješenja te dostaviti Agenciji za zaštitu tržišnog natjecanja dokaz o otklanjanju utvrđenih nepravilnosti, najkasnije u roku od 3 mjeseca od dana dostave ovog rješenja.

Prema odredbi članka 15. stavka 1. Zakona o državnim potporama (»Narodne novine«, broj 140/05. i 49/11.) nadzor provedbe odobrene državne potpore Agencija obavlja po službenoj dužnosti ili na prijedlog korisnika državne potpore, davatelja državne potpore te pravne ili fizičke osobe koja ima pravni interes. Prema stavku 2. istoga članka Zakona ako agencija pri obavljanju nadzora provedbe odobrene državne potpore iz članka 6. stavka 1. točke b) ovoga Zakona utvrdi nepravilnost, Agencija donosi rješenje kojim se davatelju državne potpore i/ili korisniku državne potpore određuje rok od najdulje tri mjeseca za otklanjanje utvrđenih nepravilnosti.

S obzirom na to da davatelj državne potpore i tužitelj nisu postupili sukladno rješenju tuženika od 3. svibnja 2010. godine, tuženik je i prema ocjeni ovog Suda pravilno postupio kada je na temelju članka 15. stavka 3. Zakona o državnim potporama donio osporeno rješenje. Naime, članak 15. stavak 3. Zakona o državnim potporama propisuje da ako davatelj državne potpore i/ili korisnik državne potpore u roku iz članka 15. stavka 2. Zakona ne otklone nepravilnosti, Agencija nalaže davatelju državne potpore i/ili korisniku državne potpore povrat iznosa dodijeljene državne potpore u dijelu u kojem je utvrđena nepravilnost, uvećan za iznos osnovne referentne stope, koja se određuje i objavljuje na temelju pravila o državnim potporama, uvećane za 100 baznih bodova, koja teče od dana koji je utvrđen kao dan na koji je nepravilnost započela.

Dakle, nije sporno da tužitelj usprkos dobivenim državnim potporama u ukupnom iznosu od 11.104.090,70 kn nije uspio provesti proces restrukturiranja i postati održiv pa je stoga tuženik pravilno postupio kada je, koristeći se ovlastima iz Zakona o državnim potporama, donio osporeno rješenje uz obrazloženje koje i ovaj Sud u cijelosti prihvaća.

Prigovori tužitelja izneseni u tužbi nisu osnovani niti odlučni te stoga nisu doveli u sumnju zakonitost osporenog rješenja.

Trebalo je stoga na temelju članka 57. stavka 1. Zakona o upravnim sporovima (»Narodne novine«, broj 20/10., 143/12. i 152/14.) tužbu kao neosnovanu odbiti.

Objava u »Narodnim novinama« temelji se na odredbi članka 18. Zakona o državnim potporama.

Poslovni broj: UsII-62/13-3

Zagreb, 7. svibnja 2015.

Predsjednica Vijeća

mr. sc. Mirjana Juričić, v. r.