## Pravilnik o specijalističkom usavršavanju magistara medicinske biokemije

### NN 73/2008 (26.6.2008.), Pravilnik o specijalističkom usavršavanju magistara medicinske biokemije

# MINISTARSTVO ZDRAVSTVA I SOCIJALNE SKRBI

**2448**

Na temelju članka 133. stavka 2. i članka 134. stavka 6. Zakona o zdravstvenoj
zaštiti (»Narodne novine«, br. 121/03, 48/05 i 85/06) ministar zdravstva i
socijalne skrbi donosi

## PRAVILNIK

### O SPECIJALISTIČKOM USAVRŠAVANJU MAGISTARA MEDICINSKE BIOKEMIJE

Članak 1.

Ovim Pravilnikom utvrđuju se grane specijalizacija magistara medicinske
biokemije, trajanje i program specijalizacije, način polaganja specijalističkog
ispita te mjerila koja moraju ispunjavati zdravstvene ustanove i zdravstveni
radnici koji obavljaju privatnu praksu za provođenje specijalističkoga staža za
magistre medicinske biokemije.

Članak 2.

Magistri medicinske biokemije mogu se stručno usavršavati u obliku
specijalizacije s nazivom: Medicinska biokemija i laboratorijska medicina ili
Analitička toksikologija.

Članak 3.

Specijalizacija jest oblik organiziranog stjecanja teorijskih i praktičnih
stručnih znanja i znanstvenih spoznaja, a sukladno planu i programu koji je
tiskan u Prilogu I. ovoga Pravilnika i čini njegov sastavni dio.

Članak 4.

Godišnji plan specijalizacija (u daljnjem tekstu: Plan) donosi ministar nadležan
za zdravstvo (u daljnjem tekstu: ministar) na prijedlog zdravstvenih ustanova,
Hrvatskog zavoda za zdravstveno osiguranje i Hrvatske komore medicinskih
biokemičara (u daljnjem tekstu: Komora).
Zdravstvene ustanove, Hrvatski zavod za zdravstveno osiguranje i Komora
dostavljaju prijedlog Plana najkasnije do 31. listopada tekuće godine za narednu
godinu.
Pravne i fizičke osobe ovlaštene za podnošenje prijedloga za odobrenje
specijalizacije dostavljaju svoj Plan Komori najkasnije do 30. rujna tekuće
godine za narednu godinu.

Članak 5.

Specijalizacija se može odobriti magistru medicinske biokemije koji je u radnom
odnosu u zdravstvenoj ustanovi ili u trgovačkom društvu koje obavlja zdravstvenu
djelatnost, odnosno koji ima privatnu praksu ili radi kod magistra medicinske
biokemije privatne prakse (u daljnjem tekstu: specijalizant).
Magistru medicinske biokemije, koji nije u radnom odnosu u zdravstvenoj ustanovi
ili u trgovačkom društvu koje obavlja zdravstvenu djelatnost niti ima privatnu
praksu, odnosno ne radi kod magistra medicinske biokemije privatne prakse,
ministar može odobriti specijalizaciju za potrebe ministarstva nadležnog za
zdravstvo (u daljnjem tekstu: ministarstvo), ministarstva nadležnog za obranu,
ministarstva nadležnog za pravosuđe, upravu i lokalnu samoupravu, ministarstva
nadležnog za unutarnje poslove, fakulteta zdravstvenog usmjerenja,
znanstvenoistraživačkih pravnih osoba, pravnih osoba koje obavljaju proizvodnju
i promet lijekova i medicinskih proizvoda, pravnih osoba koje obavljaju poslove
zdravstvenog osiguranja te upravnih tijela jedinica područne (regionalne)
samouprave nadležnih za zdravstvo.

Članak 6.

Specijalizacija se može odobriti magistru medicinske biokemije koji ima
odobrenje za samostalan rad (licenca).

Članak 7.

Prijedlog za odobrenje specijalizacije, ministarstvu podnosi zdravstvena
ustanova kod koje je magistar medicinske biokemije u radnom odnosu, trgovačko
društvo koje obavlja zdravstvenu djelatnost, magistar medicinske biokemije
privatne prakse ili magistar medicinske biokemije privatne prakse kod kojeg je
magistar medicinske biokemije u radnom odnosu, odnosno tijelo/pravna osoba iz
članka 5. stavka 2. ovoga Pravilnika.
Prilikom dostave prijedloga za odobrenje specijalizacije iz stavka 1. ovoga
članka, ministarstvu je potrebno dostaviti dokumentaciju o ispunjavanju uvjeta
iz članka 6. ovoga Pravilnika.

Članak 8.

Uz prijedlog za odobrenje specijalizacije ministarstvu je potrebno dostaviti
pisanu suglasnost osobe koja je preuzela obvezu mentora.
Mentora imenuje ministar rješenjem o odobrenju specijalizacije.
Mentor mora biti stručnjak specijalističke grane za koju se specijalizant
usavršava s najmanje 10 godina specijalističkog staža. Mentore u zdravstvenoj
ustanovi određuje stručno vijeće.
Mentor je odgovoran za propisano provođenje plana i programa specijalističkog
staža u cijelosti te točnost podataka u specijalističkoj knjižici.

Članak 9.

Ako mentor tijekom mentorstva utvrdi da specijalizant ne izvršava obveze iz
programa ili nema sklonosti prema struci za koju se usavršava, o tome pisano
izvješćuje podnositelja prijedloga za odobrenje specijalizacije iz članka 7.
stavka 1. ovoga Pravilnika te ministarstvo.
Mentor tijekom specijalizacije može povući svoju suglasnost o mentorstvu iz
objektivnih ili subjektivnih razloga.
Odluku iz stavka 1. ovoga članka mentor je obvezan u pisanom obliku dostaviti
ministarstvu, podnositelju prijedloga za odobrenje specijalizacije iz članka 7.
stavka 1. ovoga Pravilnika i specijalizantu.
Ako ministarstvo utvrdi da mentor neodgovorno vodi specijalizanta, o tome
izvješćuje ministarstvo, podnositelja prijedloga za odobrenje specijalizacije iz
članka 7. stavka 1. ovoga Pravilnika te specijalizanta, a mentor rješenjem
ministra gubi status mentora.
Mentor za svoj rad po mentorstvu dobiva godišnju naknadu od podnositelja
prijedloga za odobrenje specijalizacije iz članka 7. stavka 1. ovoga Pravilnika.
Iznos naknade iz stavka 5. ovoga članka odlukom utvrđuje ministar.
Ako mentor tijekom specijalizacije povuče svoju suglasnost o mentorstvu zbog
razloga iz stavka 2. ovoga članka ili izgubi status mentora zbog razloga iz
stavka 3. ovoga članka, obvezan je na povrat razmjernoga dijela naknade.

Članak 10.

Ministarstvu je potrebno, uz dokumentaciju iz članka 7. stavka 2. ovoga
Pravilnika, dostaviti i pisanu suglasnost ravnatelja zdravstvene ustanove u
kojoj će se obavljati specijalističko usavršavanje o mogućnosti obavljanja
specijalizacije, uz naznačeni datum početka.

Članak 11.

Cjeloviti praktični program specijalizacije magistar medicinske biokemije
obavlja u kliničkim zavodima koji u odnosu na radnike, prostor i
medicinsko-tehničku opremu udovoljavaju sljedećim uvjetima:
– da se u njima obavljaju stručni poslovi predviđeni planom i programom određene
specijalizacije,
– da imaju odgovarajući prostor i opremu,
– da u njima radi najmanje tri specijalista u radnome odnosu s punim radnim
vremenom od kojih jedan ima najmanje 10 godina, a ostali najmanje 5 godina
specijalističkoga staža za granu specijalizacije u kojoj se specijalizant
usavršava,
– da imaju primjereno pomoćno nenastavno i administrativno osoblje,
– da imaju knjižnično-informatičku potporu sukladno suvremenim zahtjevima
medicinsko-biokemjske struke.

Članak 12.

Iznimno od odredbe članka 11. ovoga Pravilnika, zdravstvene ustanove u kojima se
može obavljati dio praktične specijalističke izobrazbe u odnosu na radnike,
prostor i medicinsko-tehničku opremu, moraju ispunjavati sljedeće uvjete:
– da se u njima obavljaju stručni poslovi predviđeni planom i programom određene
specijalizacije,
– da imaju odgovarajući prostor i opremu,
– da u njima rade najmanje tri specijalista u radnom odnosu s punim radnim
vremenom od kojih jedan s najmanje 5 godina specijalističkog staža za granu
specijalizacije u kojoj se specijalizant usavršava,
– da imaju primjeren knjižnični fond iz područja specijalizacije te potrebnu
informatičku opremu.

Članak 13.

Zdravstvene ustanove koje ispunjavaju uvjete iz članka 11. i 12. ovoga
Pravilnika, ministar rješenjem ovlašćuje za provođenje specijalističkog
usavršavanja iz određene grane specijalizacije.

Članak 14.

Ministarstvo vodi registar zdravstvenih ustanova iz članka 11. i 12. ovoga
Pravilnika u kojima se može obavljati specijalističko usavršavanje.

Članak 15.

Praktični dio specijalizacije u trajanju od najmanje dvije godine mora se
obavljati u kliničkim zavodima u kojima su zaposleni mentori.
Specijalizacija obvezno započinje i završava u kliničkim zavodima iz stavka 1.
ovoga članka.
Specijalizant može, u dogovoru s mentorom, do godinu dana specijalizacije
provesti u zdravstvenoj ustanovi iz članka 14. ovoga Pravilnika.

Članak 16.

Iznos troškova specijalizacije odlukom utvrđuje ministar.
Troškove iz stavka 1. ovoga članka snosi podnositelj prijedloga za odobrenje
specijalizacije iz članka 7. stavka 1. ovoga Pravilnika, a uplaćuje ih na
početku akademske godine na račun ustanove u kojoj se specijalizacija provodi.
Zdravstvenim ustanovama u kojima specijalizant obavlja dio programa
specijalizacije sredstva se doznačuju srazmjerno trajanju specijalizacije u tim
ustanovama.

Članak 17.

Magistri medicinske biokemije stranci mogu započeti specijalizaciju uz uvjete iz
članka 16. ovoga Pravilnika, a na temelju prijedloga ministarstva nadležnog za
znanost, odnosno ministarstva uz prethodno mišljenje Komore.
Suglasnost za obavljanje specijalizacije magistrima medicinske biokemije
strancima daje ministar.

Članak 18.

Specijalizant započinje s obavljanjem specijalističkog usavršavanja u roku od
mjesec dana od dana primitka rješenja o odobrenju specijalizacije.
U roku iz stavka 1. ovoga članka, mentor je obvezan izraditi raspored obavljanja
propisanog programa, dogovoriti obavljanje specijalizacije specijalizanta u
jedinicama zdravstvenih ustanova koje ispunjavaju uvjete za provođenje
specijalističkog usavršavanja te utvrditi dan početka specijalizacije.

Članak 19.

Specijalizant obavlja specijalizaciju u radnom vremenu od 40 sati tjedno.
Specijalizant provodi program specijalizacije bez prekida.
Tijekom trajanja specijalizacije podnositelj prijedloga za odobrenje
specijalizacije iz članka 7. stavka 1. ovoga Pravilnika, obvezan je izvijestiti
ministarstvo, a ministar donosi rješenje o opravdanosti prekida.
Iznimno od odredbe stavka 3. ovoga članka, specijalizacija se može prekinuti
zbog rodiljnog dopusta, komplikacija u trudnoći i bolesti čije liječenje traje
kontinuirano dulje od 30 dana, te zbog izvršenje vojne obveze u kojem se slučaju
prilikom prijave specijalističkog ispita prilaže potvrda podnositelja prijedloga
za odobrenje specijalizacije iz članka 7. stavka 1. ovoga Pravilnika.
Ako je prekid specijalizacije opravdan, specijalizacija se produljuje za onoliko
vremena koliko je prekid trajao.

Članak 20.

Pravo na obavljanje specijalizacije prestaje ako:
1. specijalizant otkaže ugovor o radu podnositelju prijedloga za odobrenje
specijalizacije iz članka 7. stavka 1. ovoga Pravilnika,
2. specijalizant odbije potpisati ugovor o specijalizaciji kojim se reguliraju
međusobni odnosi između podnositelja prijedloga za odobrenje specijalizacije iz
članka 7. stavka 1. ovoga Pravilnika i specijalizanta,
3. mentor utvrdi da specijalizant ne izvršava obveze iz programa specijalizacije
ili nema sklonosti prema struci za koju se usavršava,
4. ako tijelo/pravna osoba iz članka 5. stavka 2. ovoga Pravilnika obavijesti
ministarstvo o nastupu okolnosti koje sprečavaju daljnje obavljanje
specijalizacije.
Rješenje o prestanku prava na specijalizaciju donosi ministar na temelju
zahtjeva podnositelja prijedloga za odobrenje specijalizacije iz članka 7.
stavka 1. ovoga Pravilnika.
Zahtjevu iz stavka 2. ovoga članka prilažu se isprave kojima se dokazuje
postojanje uvjeta iz stavka 1. točke 1., 2., 3. ili 4. ovoga članka.
Ako se donese rješenje o prestanku prava na specijalizaciju iz stavka 2. ovog
članka, podnositelj prijedloga za odobrenje specijalizacije iz članka 7. stavka
1. ovoga Pravilnika može za tu specijalizaciju podnijeti prijedlog za drugog
magistra medicinske biokemije.

Članak 21.

Specijalistički staž upisuju u specijalističku knjižicu mentor i voditelji
pojedinih jedinica u kojima specijalizant obavlja specijalističko usavršavanje
prema propisanom planu i programu.

Članak 22.

Nakon obavljenog programa specijalističkog usavršavanja specijalizant polaže
specijalistički ispit.
Specijalistički ispit polaže se najkasnije u roku od šest mjeseci od završetka
specijalističkog usavršavanja.

Članak 23.

Prijava za polaganje specijalističkog ispita podnosi se ministarstvu najmanje
mjesec dana prije pristupanja polaganju specijalističkog ispita.
Pristupnik prijavljuje polaganje specijalističkog ispita na temelju konačnoga
mišljenja mentora.
Prijava treba sadržavati zamolbu kandidata, ovjerenu presliku rješenja o
odobrenju specijalizacije te uredno popunjenu specijalističku knjižicu.

Članak 24.

Ministar na temelju izvješća mentora rješenjem odobrava polaganje
specijalističkog ispita kojim imenuje članove ispitnog povjerenstva i tajnika
ispitnog povjerenstva, te određuje mjesto i vrijeme polaganja specijalističkog
ispita.
Članovi i tajnik ispitnog povjerenstva na specijalističkim ispitima imaju pravo
na novčanu naknadu čiji iznos određuje ministar posebnim rješenjem.

Članak 25.

Specijalistički ispit polaže se u kliničkom zavodu.

Članak 26.

Ministar na temelju izvješća i prijedloga mentora imenuje članove ispitnog
povjerenstva iz redova osoba iste ili srodne specijalnosti, koji imaju
znanstveno-nastavno zvanje.

Članak 27.

Opći uspjeh pristupnika na specijalističkom ispitu ocjenjuje se s »položio« ili
»nije položio«.
Ocjena se donosi većinom glasova članova ispitnog povjerenstva i upisuje se uz
pitanja u zapisnik o polaganju specijalističkog ispita.
Po završetku specijalističkog ispita, zapisnik se s cjelokupnom dokumentacijom
mora dostaviti ministarstvu.

Članak 28.

Magistru medicinske biokemije koji je položio specijalistički ispit Ministarstvo
izdaje uvjerenje o položenom specijalističkom ispitu.
Ministarstvo i Komora vode evidenciju o diplomiranim inženjerima medicinske
biokemije i magistrima medicinske biokemije koji su položili specijalistički
ispit iz Medicinske biokemije i laboratorijske medicine i Analitičke
toksikologije.

Članak 29.

Kandidat koji ne položi specijalistički ispit prvi puta, može ga ponoviti u roku
koji zapisnički utvrdi ispitno povjerenstvo, a koji ne može biti kraći od mjesec
dana, niti dulji od tri mjeseca od dana polaganja ispita. Ako kandidat ne položi
ispit drugi put, može ga još jednom ponoviti kroz daljnja tri mjeseca.
Ako niti nakon ponovljenog roka kandidat ne položi ispit, upućuje se na ponovno
obavljanje specijalističkog usavršavanja u trajanju koje odredi ispitno
povjerenstvo, a koje ne može biti kraće od tri mjeseca. Troškove
specijalističkog usavršavanja u tom slučaju kandidat snosi sam.
Ako kandidat ne pristupi polaganju ispita ili odustane od započetog ispita bez
opravdanog razloga, smatra se da ispit taj put nije položio i mora ga ponoviti u
roku koji odredi ispitno povjerenstvo, a koji ne smije biti dulji od tri
mjeseca. Troškove ispita u tim slučajevima kandidat snosi sam.

Članak 30.

Po položenom specijalističkom ispitu stječe se naziv magistar medicinske
biokemije, specijalist medicinske biokemije i laboratorijske medicine, odnosno
specijalist analitičke toksikologije.

Članak 31.

Zdravstvene ustanove koje ispunjavaju uvjete iz članka 11. i 12. ovoga
Pravilnika obvezne su u roku od tri mjeseca od dana stupanja na snagu ovoga
Pravilnika podnijeti ministarstvu zahtjev za dobivanje rješenja o ovlaštenju za
provođenje specijalističkog usavršavanja.
Zahtjev treba sadržavati kratki elaborat o radu zdravstvene ustanove (ili njenog
dijela) te dokaze o ispunjavanju uvjeta iz članka 11. i 12. ovoga Pravilnika.
O svakoj promjeni uvjeta iz članka 11. i 12. ovoga Pravilnika zdravstvena
ustanova obvezna je izvijestiti ministarstvo u roku 30 dana od dana nastale
promjene.
Ako zdravstvena ustanova ne postupi sukladno stavku 3. ovoga članka
specijalizanti će se preraspodijeliti u drugu odgovarajuću ustanovu, a
zdravstvenoj ustanovi rješenjem će se oduzeti ovlaštenje za provođenje
specijalističkog usavršavanja.

Članak 32.

Magistri medicinske biokemije koji su specijalistički staž započeli obavljati
prije stupanja na snagu ovoga Pravilnika završit će staž prema planu i programu
određenom rješenjem o odobrenju specijalizacije, a specijalistički ispit polagat
će prema odredbama Pravilnika o specijalističkom usavršavanju (»Narodne novine«
br. 33/94., 53/98., 64/98., 97/99., 84/01. i 43/03.).

Članak 33.

Magistri medicinske biokemije, koji na dan stupanja na snagu ovoga Pravilnika
imaju od pet do deset godina radnog iskustva u medicinsko-biokemijskoj
djelatnosti, a mlađi su od 40 godina i u ugovornom su odnosu s Hrvatskim zavodom
za zdravstveno osiguranje, neovisno da li su u zakupu ili su radnici domova
zdravlja, mogu obaviti specijalizaciju iz Medicinske biokemije i laboratorijske
medicine – Izvedbeni program B, pod uvjetom da se zahtjev za specijalizaciju
podnese u roku od godinu dana od dana stupanja na snagu ovoga Pravilnika.
Magistri medicinske biokemije koji na dan stupanja na snagu ovoga Pravilnika
imaju od deset do dvadeset godina radnog iskustva u medicinsko-biokemijskoj
djelatnosti, a u dobi su od 41 do 55 godina života i u ugovornom su odnosu s
Hrvatskim zavodom za zdravstveno osiguranje, mogu obaviti specijalizaciju iz
Medicinske biokemije i laboratorijske medicine – Izvedbeni program C, pod
uvjetom da se zahtjev za specijalizaciju podnese u roku od godinu dana od dana
stupanja na snagu ovoga Pravilnika.

Članak 34.

Stupanjem na snagu ovog Pravilnika prestaje važiti Pravilnik o specijalističkom
usavršavanju (»Narodne novine« br. 33/94., 53/98., 64/98., 97/99., 84/01. i
43/03.) u dijelu koji se odnosi na specijalističko usavršavanje diplomiranih
inženjera medicinske biokemije.

Članak 35.

Ovaj Pravilnik stupa na snagu osmoga dana od dana objave u »Narodnim novinama«.

Klasa: 011-02/08-04/26
Urbroj: 534-07-08-2
Zagreb, 18. lipnja 2008.

Ministar
**Darko Milinović, dr. med.**, v. r.

**PRILOG I.**
PLAN I PROGRAM SPECIJALIZACIJE MAGISTARA MEDICINSKE BIOKEMIJE

I. DEFINICIJA STRUKE, PLAN I PROGRAM SPECIJALIZACIJE

Naziv specijalizacije: **MEDICINSKA BIOKEMIJA I LABORATORIJSKA MEDICINA**
Definicija struke:
Medicinsko-biokemijska djelatnost jest jedna od zdravstvenih dijagnostičkih
djelatnosti koje analiziraju biološki materijal (krv, mokarća, stanica, tkivo,
likvor) sa svrhom ranog otkrivanja bolesti, prepoznavanja rizičnih čimbenika
bolesti, postavljanja dijagnoze, praćenja tijeka liječenja i ishoda bolesti
koristeći biokemijske, imunokemijske, molekularno-biološke i fizikalne
analitičke tehnike te informacijsku tehnologiju (Zakon o medicinsko-biokemijskoj
djelatnosti „Narodne novine« br. 121/2003).
Trajanje specijalizacije: 48 mjeseci

**a) Praktični dio: 44 mjeseca**

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 1 | Kliničko osposobljavanje i laboratorijska medicina uz krevet bolesnika | 11 mjeseci |
| 2 | Medicinska biokemija | 15 mjeseci |
| 3 | Hematologija i koagulacija | 11 mjeseci |
| 4 | Imunologija | 5 mjeseci |
| 5 | Mikrobiologija | 2 mjeseca |
|  | Godišnji odmor | 4 mjeseca |

**b) Organizirana nastava (specijalistički poslijediplomski studij iz Medicinske
biokemije i laboratorijske medicine).**Po završetku specijalizacije, specijalist medicinske biokemije i laboratorijske
medicine je stručnjak koji samostalno organizira sve analitičke postupke u
medicinsko-biokemijskom laboratoriju i snosi punu odgovornost za svakog
pojedinog suradnika koji sudjeluje u analitičkom radu, sudjeluje kao
konzilijarni zdravstveni radnik u odabiru programa dijagnostičkih pretraga i
objašnjenju očekivanih i tumačenju neočekivanih rezultata pretraga te rukovodi
laboratorijem, što podrazumijeva sve radove od planiranja laboratorijskog
prostora, opreme i materijala, organizacije rada, do odabira i kontrole
analitičkih metoda, te poboljšanja postojećih i uvođenja novih pretraga.
**Osnovne karakteristike programa specijalizacije**Sadržaj specijalizacije definiran je Planom i programom specijalizacije iz
medicinske biokemije i laboratorijske medicine te planom i programom
poslijediplomskog specijalističkog studija iz medicinske biokemije. Program
traje 4 godine (48 mjeseci), a sastoji se od:
a) poslijediplomskog specijalističkog studija i
b) specijalističkog staža u zdravstvenim ustanovama kojim su obuhvaćena sljedeća
područja: analitičke tehnike i instrumenti, medicinska biokemija, hematologija,
transfuziologija, mikrobiologija i parazitologija.
Tijekom 4-godišnjeg trajanja programa specijalizacije predviđena su i 4 mjeseca
godišnjeg odmora. Program specijalizacije završava praktičnim i usmenim
specijalističkim ispitom.
U prijelaznom razdoblju, do potpunog usklađivanja s europskim smjernicama,
program specijalizacije iz medicinske biokemije i laboratorijske medicine izvodi
se na tri načina i to kao:
**1. program A:** 44 mjeseca
**2. program B:** 17 mjeseci
**3. program C:** 9 mjeseci
**Karakteristike pojedinih programa specijalizacije i način izvođenja
1. Izvedbeni program A**
***Sadržaj programa***Sadržaj je definiran Planom i programom specijalizacije te planom i programom
poslijediplomskog specijalističkog studija iz medicinske biokemije i
laboratorijske medicine.
***Izvedba programa***Program se u cijelosti izvodi prema
a) Planu i programu specijalizacije i
b) planu i programu poslijediplomskog specijalističkog studija iz medicinske
biokemije i laboratorijske medicine.
Tijekom specijalističkog usavršavanja specijalizant je obvezan voditi dnevnik,
svakih 3 mjeseca pokazati ga mentoru i raspraviti s njim o predhodnom dijelu
specijalističkog usavršavanja. Na kraju obavljenog specijalističkog usavršavanja
kandidat i mentor potpisuju dnevnik.
***Uvjeti za odabir kandidata***Medicinski biokemičari s položenim stručnim ispitom.
**2. Izvedbeni program B
*Sadržaj programa***Sadržaj je definiran Planom i programom specijalizacije i planom i programom
poslijediplomskog specijalističkog studija iz medicinske biokemije i
laboratorijske medicine. Izvedbeni program B po sadržaju odgovara osnovnom
programu, a različit je samo po duljini izvođenja.
***Uvjeti za odabir kandidata***Medicinski biokemičari s 5 – **10 godina radnog iskustva** u medicinsko-biokemijskoj
djelatnosti, **mlađi od 40 godina**, koji su u ugovornom odnosu s HZZO, neovisno da
li su u zakupu ili su zaposlenici domova zdravlja.
**3. Izvedbeni program C
*Sadržaj programa***Sadržaj je definiran Planom i programom specijalizacije i planom i programom
poslijediplomskog specijalističkog studija iz medicinske biokemije. Postupkom
priznavanja biti će obuhvaćeni pojedini dijelovi programa, ovisno o predhodnom
iskustvu i edukaciji.
Uvjeti za odabir kandidata
Medicinski biokemičari s **10 – 20 godina radnog iskustva** u
medicinsko-biokemijskoj djelatnosti, u dobi od **41 – 55 godina**, koji su u
ugovornom odnosu s HZZO.
**Opća načela provođenja specijalizacije**a) Poslijediplomski specijalistički studij
Poslijediplomski specijalistički studij ili organizirana jednogodišnja teorijska
nastava, upisivati će se prema programu pri Farmaceutsko-biokemijskom fakultetu
Sveučilišta u Zagrebu.
b) Redoslijed izvođenja pojedinih dijelova plana i programa
Specijalistički staž će se upisivati u specijalizantsku knjižicu redosljedom
kojim se plan specijalističke edukacije obavljao, a obvezno završava
tromjesečnim boravkom u laboratoriju mentora.
c) Završni ispit
Završni ispit za program A obuhvaća:
a) praktični dio i
b) usmeni ispit pred ispitnim povjerenstvom.
Završni ispit za program B i C obuhvaća:
a) pisani dio (pitanja s ponuđenim odgovorima koji provodi mentor),
b) praktični dio i
c) usmeni ispit pred ispitnim povjerenstvom.

**Program A
Prijedlog programa specijalizacije iz Medicinske biokemije i laboratorijske
medicine (praktični dio)**

Trajanje specijalizacije: 48 mjeseci
Praktični dio: 44 mjeseca

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 1 | Kliničko osposobljavanje i laboratorijska medicina uz krevet bolesnika | 11 mjeseci |
| 2 | Medicinska biokemija | 15 mjeseci |
| 3 | Hematologija i koagulacija | 11 mjeseci |
| 4 | Imunologija | 5 mjeseci |
| 5 | Mikrobiologija | 2 mjeseca |
|  | Godišnji odmor | 4 mjeseca |

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| **1** | **Kliničko osposobljavanje i laboratorijska medicina uz krevet bolesnika** | **11 mjeseci** |

Obuhvaća:
Osposobljvanje na klinikama i odjelima interne, ginekologije, kirurgije i
pedijatrije. Laboratorijske pretrage uz krevet bolesnika. Osnovne biokemijske,
hematološke i koagulacijske pretrage u obradi životno ugroženog bolesnika.
Pretrage važne za hitnu dijagnozu, trijažu i praćenje terapije u jedinicama
intenzivne skrbi.

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 2 | Medicinska biokemija | 15 mjeseci |

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 2.1 | Laboratorijske metode za ispitivanje proteina, lipoproteina, enzima i vitamina | (3,5 mjeseci) |

Obuhvaća:
Određivanje pojedinih proteinskih vrsta u serumu i drugim tjelesnim tekućinama
(albumin, ceruloplazmin, cistatin C, eozinofilni kationski protein, feritin,
haptoglobin, alfa-2-makroglobulin, alfa-1-mikroglobulin, mioglobin, osteokalcin,
prokolageni, telopeptidi, topljivi transferinski receptori, transferin,
ugljikohidratom deficitaran transferin, lipoproteini i drugi). Određivanje
reaktanata akutne faze. Određivanje tumorskih antigena (biljega). Fenotipizacija
alfa-1-antitripsina, transferina i apolipoproteina E.
Određivanje katalitičke koncentracije enzima u krvnoj tekućini, mokraći i drugim
tjelesnim tekućinama (N-acetil-beta-D-glukozaminidaza, aldolaza, angiotenzin-konvertirajući
enzim, elastaza, glutamat-dehidrogenaza, kolinesteraza, pankreatična amilaza,
triptaza). Određivanje acetilkolinesteraze u glukoza-6-fosfat-dehidrogenaze u
lizatu eritrocita. Određivanje masene koncentracije kreatin-kinaze MB i koštane
alkalne fosfataze. Izoenzimi alkalne fosfataze, kreatin-kinaze i laktat-dehidrogenaze.
Fenotipizacija serumske kolinesteraze i dibukainski broj.
Određivanje folne kiseline, vitamina B12, 25-hidroksi vitamina D, 1,25-dihidroksi
vitamina D, karotena, vitamina A i vitamina E.
Elektroforetske i imunokemijske analize. Razdvajanje proteina i lipoproteina
elektroforetskim tehnikama na acetat-celulozi, agarozi i poliakrilamidnom gelu
(zonska elektroforeza, SDS-elektroforeza, izoelektriočno fokusiranje, kapilarna
elektroforeza). Radijalna imunodifuzija, imunonefelometrija, imunoturbidimetrija,
tehnike s obilježenim antitijelima. Standardizirane i optimizirane metode
određivanja katalitičke koncentracije enzima. Tekućinska kromatografija visoke
djelotvornosti.
Algoritmi i smjernice. Interpretacija rezultata laboratorijskih pretraga.
Kontrola i osiguranje kvalitete.
(Najmanje 20 pojedinačnih analiza)

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 2.2. | Laboratorijske metode za ispitivanje hormona i srodnih tvari | (3,5 mjeseca) |

Obuhvaća:
Određivanje hormona, metabolita i srodnih tvari u krvnoj tekućini i mokraći kod
poremećaja funkcije adenohipofize i neurohipofize, poremećaja menstrualnog
ciklusa, hormonskih poremećaja u trudnoći, poremećaja funkcije štitnjače,
poremećaja funkcije nadbubrežne žljezde, poremećaja funkcije paratiroideje, u
dijagnostici neplodnosti muškaraca, kod dijabetesa.
Fotometrijske i fluorimetrijske metode. Kromatografija na ionskim
izmjenjivačima. Imunokemijske analize s obilježenim antigenima i antitijelima.
Tekućinska kromatografija visoke djelotvornosti.
Algoritmi i smjernice. Interpretacija rezultata laboratorijskih pretraga.
Kontrola i osiguranje kvalitete.
(Najmanje 20 pojedinačnih analiza)

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 2.3 | Laboratorijske metode za praćenje koncentracije lijekova u krvi uključujući sredstva ovisnosti i toksične spojeve | (2 mjeseca) |

Obuhvaća:
Praćenje koncentracije lijekova u krvi. Opće i ciljano probiranje na sredstva
ovisnosti (amfetamini, benzodiazepini, kanabinoidi, metadon, opijati, kokain,
fenciklin, propoksifen). Uzorci i postupci otkrivanja akutnih otrovanja.
Određivanje toksičnih metala u krvnoj tekućini, mokraći i uzorcima tkiva.
Imunokemijske analize s obilježenim antitijelima. Tankoslojna kromatografija.
Postupci ekstrakcije kiselih i bazičnih tvari. Plamena i neplamena atomska
apsorpcijska spektrometrija. Način uzimanja uzorka za ispitivanje sredstava
ovisnosti.
Algoritmi i smjernice. Interpretacija rezultata laboratorijskih pretraga.
Kontrola i osiguranje kvalitete.
(Najmanje 10 pojedinačnih analiza)

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 2.4 | Komplementarne metode za ispitivanje specijalnih tjelesnih tekućina: cerebrospinalni likvor, amnijska i sjemena tekućina, plodova voda i drugi biološki uzorci | (2 mjeseca) |

Obuhvaća:
Biokemijske analize cerebrospinalnog likvora (hematogeni pigmenti, glukoza,
kloridi, laktat, globulini, proteini, enzimi, onkogeni biljezi). Broj i
morfološko diferenciranje stanica, siderociti. Funkcija krvno-moždane barijere i
procjena intratekalne sinteze Ig. Dokazivanje intratekalne sinteze izračunom ASI
indeksa. Određivanje antitijela protiv gangliozida. Razdvajanje proteinskih
frakcija i gama-globulinske frakcije. Fenotipizacija transferina.
Biokemijske i mikroskopske analize amnijske i sjemene tekućine, plodove vode i
drugih bioloških uzoraka (pleuralni izljev, želučani sok, bronho-alveolarni
lavat, zglobna tekućina, znoj, bubrežni kamenci).
Svjetlosna mikroskopina i tehnike bojanja preparata. Spektralna fotometrija.
Elektroforeza proteina cerebrospinalnog likvora i drugih bioloških tekućina.
Imunofiksacija, imunoelektroforeza i izoelektrično fokusiranje proteina
cerebrospinalnog likvora. Imunokemijske analize s obilježenim antitijelima.
Infracrvena-spektrometrija.
Algoritmi i smjernice. Interpretacija rezultata laboratorijskih pretraga.
Kontrola i osiguranje kvalitete.
(Najmanje 10 pojedinačnioh analiza)

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 2.5 | Laboratorijske metode u ispitivanju metaboličkih poremećaja | (2 mjeseca) |

Obuhvaća:
Otkrivanje i potvrđivanje poremećaja metabolizma aminokiselina, poremećaja
metabolizma organskih kiselina, poremećaja metabolizma jednostavnih šećera,
poremećaja ciklusa ureje, poremećaja uzrokovanih nedostatnom proizvodnjom
energije (glukoneogeneze, glikogenolize, mitohondrijsko stvaranje energije),
poremećaja razgradnje i biosinteze složenih molekula (lizosomske bolesti
nakupljanja, peroksisomski poremećaji, poremećaji glikozilacije proteina) i
poremećaja metabolizma bilirubina.
Upoznavanje s mogućnošću selektivnog traganja za nasljednim metaboličkim
poremećajima.
Testovi probiranja na metaboličke poremećaje. Tankoslojna kromatografija.
Tekućinska kromatografija visoke djelotvornosti. Plamena kromatografija –
spektrometrija masa. Tandemska spektrometrija masa.
Algoritmi i smjernice. Interpretacija rezultata laboratorijskih pretraga.
Kontrola i osiguranje kvalitete.
(Najmanje 10 pojedinačnih analiza)

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| *2.6* | *Molekularna dijagnostika* | *(2 mjeseca)* |

Obuhvaća:
Opće tehnike molekularne dijagnostike. Osnove molekularne citogenetike.
Interpretacija rezultata za najčešće analize:cistična fibroza, mišićna
distrofija, te gena koji sudjeluju u metabolizmu lijekova.
Izdvajanje DNA organskim i anorganskim metodama. Izdvajanje RNA. Hibridizacija.
Lančana reakcija polimerazom (PCR). RT-PCR-metoda. Gel i kapilarna elekroforeza.
Algoritmi i smjernice. Interpretacija rezultata laboratorijskih pretraga.
Kontrola i osiguranje kvalitete.
(Najmanje 10 pojedinačnih analiza)

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 3 | Hematologija i koagulacija | 11 mjeseci |

Obuhvaća:

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 3.1 | Laboratorijske metode za ispitivanje patologije eritrocita | (2 mjeseca) |

Klinička primjena pojedinih parametara sa hematološkog brojača u dijagnostici i
praćenju anemija. Osmotska rezistencija eritrocita. Metode i tehnike utvrđivanja
kvalitativnih i kvantitativnih hemoglobinopatija. Kliničko-laboratorijska
dijagnostika porfirija. Laboratorijske metode za ispitivanje policitemije.
Laboratorijske metode za ispitivanje hemakromatoze
Hematološki brojači – protočni citometri. Elektroforeza hemoglobina u alkalnom
puferu na acetat-celulozi. Elektroforeza hemoglobina u kiselom puferu na
agarozi. Izoelektrično fokusiranje hemoglobina. Ionska kromatografija.
»Radijalna imunodifuzija«. Imunokemijske analize s obilježenim antitijelima.
Algoritmi i smjernice. Interpretacija rezultata laboratorijskih pretraga.
Kontrola i osiguranje kvalitete.
(Najmanje 20 pojedinačnih analiza)

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 3.2 | Imunohematologija | (1 mjesec) |

Obuhvaća:
Određivanje eritrocitnih antigena. Ispitivanje prisutnosti anti-eritrocitnih alo
i auto protutijela. Ispitivanje hemolitičkih anemija (IHA,AIHA, PNH).
Ispitivanje prisutnosti anti-trombocitnih protutijela. Ispitivanje prisutnosti
anti-leukocitnih protutijela. Ispitivanje transfuzijske reakcije.
Sakupljanje krvotvornih matičnih stanica iz periferne krvi. Izdvajanje
leukocitnog sloja (»buffy coat«) iz prikupljene koštane srži. Izdvajanje krvnih
stanica (leukocita, trombocita). Selekcija CD34+ krvotvornih matičnih stanica.
Imunokemijske analize s obilježenim antitijelima. Reakcija aglutinacije i
precipitacije. Protočna citometrija.
Algoritmi i smjernice. Interpretacija rezultata laboratorijskih pretraga.
Kontrola i osiguranje kvalitete.
(Najmanje 20 pojedinačnih analiza)

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| *3.3* | *Laboratorijske metode za ispitivanje poremećaja leukocita* | *(3 mjeseca)* |

Obuhvaća:
Imunofenotipizacija krvotvornih stanica. Imunofenotipizacija leukemija i
limfoma. Kratkotrajni uzgoj krvotvornih matičnih stanica.
HLA tipizacija serološkim i molekularnim metodama.
Citokemija stanica periferne krvi (mijeloperoksidaza-MPO, lipidi-Sudan,
ugljikohidrati-PAS, nespecifična esteraza, alkalna fosfataza, kisela fosfataza,
ne-hemoglobinsko željezo-sideroblasti i siderociti). Citomorfologija i
citokemija koštane srži. Kvalitativne i kvantitativne promjene eritrocitopoeze,
granulocitopoeze i trombocitopoeze. Imunocitokemijske analize staničnih uzoraka
(mijeloidni biljezi, limfoidni biljezi, tumorski biljezi) na različitim
citološkim uzorcima (punktatima, izljevima, likvoru) u svrhu dijagnostike
nediferenciranih i neklasificiranih malignih neoplazmi.
Svjetlosna mikroskopija s imunofluorescencijom. Protočna citometrija. Enzimske i
ne-enzimske reakcije u stanici. Imunokemijske analize s obilježenim
antitijelima.
Algoritmi i smjernice. Interpretacija rezultata laboratorijskih pretraga.
Kontrola i osiguranje kvalitete.
(Najmanje 20 pojedinačnih analiza)

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 3.4 | Laboratorijske metode za ispitivanje hemoragijskih bolesti i tromboza | (4 mjeseca) |

Obuhvaća:
Ispitivanje funkcije trombocita (vrijeme krvarenja – Ivy, kapacitet primarne
hemostaze, agregacija trombocita s ADP, adrenalinom, arahidonskom kiselinom,
ristocetinom, kolagenom). Pretrage za dijagnostiku von Willebrandove bolesti
(vrijeme krvarenja – Ivy, kapacitet primarne hemostaze, APTV, aktivnost FVIII,
VWF:RCof, VWF:Ag, agregacija trombocita ristocetinom). Pretrage u dijagnostici
poremećaja krvarenja (ispitivanje funkcije trombocita, PV, APTV, fibrinogen,
FXIII, inhibitor plazmina). Pretrage za praćenje antikoagulacijske terapije.
Pretrage za dijagnostiku i praćenje diseminirane intravaskularne koagulacije
(PV, APTV, fibrinogen, D-dimeri, antitrombin, topljivi fibrin monomeri, FDP).
Pretrage za utvrđivanje inhibitora zgrušavanja (inhibitori na pojedinačne
faktore zgrušavanja, lupus antikoagulant, inhibitori polimerizacije fibrina).
Pretrage za utvrđivanje trombofilije (antitrobin, protein C, protein S, protein
S:Ag – slobodni i ukupni, aktivnost FVIII, APC rezistencija, lupus
antikoagulant, plazminogen, FV Leiden, FII 202010A).
Koagulacijske metode. Fotometrijske metode s kromogenim supstratima.
Imunokemijske analize s obilježenim antitijelima. Agregometrija.
Algoritmi i smjernice. Interpretacija rezultata laboratorijskih pretraga.
Kontrola i osiguranje kvalitete.
(Najmanje 20 pojedinačnih analiza)

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 3.5 | Molekularna dijagnostika hematoloških poremećaja | (1 mjesec) |

Obuhvaća:
Dijagnostika i praćenje terapije bolesnika s poznatim citogenetskim promjenama.
Kvantifikacija minimalne ostatne bolesti.
Molekularna dijagnostika limfoproliferativnih poremećaja (utvrđivanje
klonalnosti, praćenje terapije)
Analiza porijekla stanica u primaoca trasplanatata koštane srži (potvrda
prihvaćanja transplantata, kimerizam, utvrđivanje porijekla stanica uključenih u
relaps).
Utvrđivanje genetskih rizičnih čimbenika tromboze.
Lančana reakcija polimerazom (PCR), RT-PCR, kvantitativni PCR, hibridizacija,
gel elektroforeza.
Algoritmi i smjernice. Interpretacija rezultata laboratorijskih pretraga.
Kontrola i osiguranje kvalitete.
(Najmanje 10 pojedinačnih analiza)

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 4 | Imunologija | 5 mjeseci |

Obuhvaća:
4.1 Kvalitativno i kvantitativno određivanje imunoglobulina (klasa i subklasa).
Kvalitativno i kvantitativno određivanje paraproteina. Određivanje komponenti
komplementa i komplementnih inhibitora. Komplementna hemolitička aktivnost
(CH50, AH50). Ukupni i specifični IgE. Identifikacija i određivanje
autoantitijela. Probiranje, identifikacija i određivanje krioglobulina.
Probiranje na imunokomplekse.
Elektroforetsko razdvajanje proteina na acetat-celulozi i agarozi. Kapilarna
elektroforeza. Radijalna imunodifuzija, imunonefelometrija, imunoturbidimetrija.
Imunoelektroforeza, imunofiksacija i imunoselekcija. Tehnike s obilježenim
antitijelima. Reakcija aglutinacije i precipitacije. Liza i reakcija lize.
Svjetlosna mikroskopija – direktna i indirektna imunofluorescencija.
Algoritmi i smjernice. Interpretacija rezultata laboratorijskih pretraga.
Kontrola i osiguranje kvalitete.
(Najmanje 20 pojedinačnih analiza)
4.2 Interpretacija kožnih testova. Kvalitativni, kvantitativni i funkcijski
testovi za populacije i subpopulacije stanica imunog sustava (limfociti, PMN,
monociti/makrofagi)
Algoritmi i smjernice. Interpretacija rezultata laboratorijskih pretraga.
Kontrola i osiguranje kvalitete.
(Najmanje 10 pojedinačnih analiza)

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| **5** | **Mikrobiologija** | **2 mjeseca** |

Obuhvaća:
Čuvanje i priprema reagenasa i medija. Laboratorijske tehnike za izolaciju,
kultiviranje i identifikaciju najčešćih uzročnika infektivnih bolesti.
Predanalitički aspekti u mikrobiologiji. Metode sterilizacije i dezinfekcije.
Serologija infektivnih bolesti. Bolničke infekcije: uloga kliničkog
mikrobiološkog laboratorija. Molekularna dijagnostika.
Algoritmi i smjernice. Interpretacija rezultata laboratorijskih pretraga.
Kontrola i osiguranje kvalitete.
(Najmanje 10 pojedinačnih analiza)

**Plan za program B**

|  |  |
| --- | --- |
| Specijalistički staž u medicinsko-biokemijskim laboratorijima drugih zdravstenih ustanova koji ispunjavaju propisane uvjete: | **14 mjeseci** |

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 1 | Kliničko osposobljavanje i laboratorijska medicina uz krevet bolesnika | 1 mjesec |
| 2 | Medicinska biokemija | 7 mjeseci |
| 3 | Hematologija i koagulacija | 4 mjeseca |
| 4 | Imunologija | 1,5 mjeseci |
| 5 | Mikrobiologija | 0,5 mjeseca |

+ 3 mjeseca u laboratoriju mentora (ukupno 17 mjeseci)

**Plan za program C**

|  |  |
| --- | --- |
| Specijalistički staž u medicinsko-biokemijskim laboratorijima drugih zdravstenih ustanova koji ispunjavaju propisane uvjete: | 6 mjeseci |

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 1 | Kliničko osposobljavanje i laboratorijska medicina uz krevet bolesnika | 1 mjesec |
| 2 | Medicinska biokemija | 2 mjeseca |
| 3 | Hematologija i koagulacija | 1,5 mjeseci |
| 4 | Imunologija | 1,0 mjeseci |
| 5 | Mikrobiologija | 0,5 mjeseca |

+ 3 mjeseca u laboratoriju mentora (ukupno 9 mjeseci)

**Poslijediplomski specijalistički studij (organizirana teorijska nastava) iz
»MEDICINSKE BIOKEMIJE I LABORATORIJSKE MEDICINE«**
**a) Opis studija**: sadržaj i ciljevi studija omogućuju polaznicima nadopunjavanje
znanja stečenih tijekom diplomskog studija, a u obliku specijalnih područja koja
pokrivaju ovu znanstveno-stručnu disciplinu: medicinska biokemija s
laboratorijskom imunologijom, laboratorijska hematologija, koagulacija,
organizacija i upravljanje laboratorijem i dr.
**b) Nositelj studija**: Sveučilište u Zagrebu, Farmaceutsko biokemijski fakultet
**c) Trajanje studija**: 1 godina (dva semestra)
**d) Oblik provođenja nastave**: predavanja, seminari, vježbe
**e) Popis obveznih i izbornih predmeta s brojem sati aktivne nastave potrebnih za
njihovu izvedbu i brojem ECTS-bodova**

|  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| Predmet | Šifra | Broj sati | Obvezni/izborni | ECTS |
| 1. Medicinsko-biokemijski laboratorij u sustavu zdravstva | O-1 | 5-5-0 = 10 | obvezni | 2,0 |
| 2. Međunarodne norme za akreditaciju medicinsko-biokemijskog laboratorija | O-2 | 8-7-0 = 15 | obvezni | 3,0 |
| 3. Analitička i dijagnostička procjena rezultata medicinsko-biokemijskih pretraga | O-3 | 8-12-0 = 20 | obvezni | 4,0 |
| 4. Laboratorijska dijagnostika temeljena na dokazima\* | O-4 | 4-10-6 = 20 | obvezni | 4,0 |
| 5. Molekularno biokemijski (i imunološki) mehanizmi u zdravlju i bolesti | O-5 | 10-30-0 = 40 | obvezni | 8,0 |
| 6. Likvorska dijagnostika neuroloških bolesti | O-6 | 8-4-3 =15 | obvezni | 3,0 |
| 7. Načela i metode molekularne dijagnostike | O-7 | 10-10-5 = 25 | obvezni | 5,0 |
| 8. Laboratorijska hematologija i imunohematologija | O-8 | 10-3-2 = 15 | obvezni | 3,0 |
| 9. Novosti u laboratorijskoj dijagnostici poremećaja zgrušavanja\* | O-9 | 10-0-0 = 10 | obvezni | 2,0 |
| 10. Nove tehnologije u medicinsko – biokemijskom laboratoriju | O-1 | 10-12-8 = 30 | obvezni | 6,0 |
| UKUPNO |  | 200 |  | 40,0 |
| 1. Klinička enzimologija | I-1 | 10-0-0 =10 | izborni | 2,0 |
| 2. Laboratorijska endokrinologija\* | I-2 | 5-10-5 =20 | izborni | 4,0 |
| 3. Odabrana poglavlja medicinske biokemije | I-3 | 8-6-0 =14 | izborni | 3,0 |
| 4. Laboratorijska dijagnostika otrovanja | I-4 | 8-10-2 =20 | izborni | 4,0 |
| 5. Imunopatogeneza i imunodijagnostika  autoimunih (autoagresivnih) bolesti\* | I-5 | 5-10-5 =20 | izborni | 4,0 |
| 6. Laboratorijska dijagnostika u transfuzijskoj medicini | I-6 | 3-8-4 =15 | izborni | 3,0 |
| 7. Dijagnostika malignih tumora\* | I-7 | 10-0-5 =15 | izborni | 3,0 |
| 8. Biostatistika\* | I-8 | 2-3-15 =20 | izborni | 4,0 |
| 9. Regulacija metabolizma u fiziološkim i patofiziološkim uvjetima | I-9 | 10-10-0 =20 | izborni | 4,0 |
| UKUPNO |  | 154 |  |  |
| Obvezni + izborni |  | 354 |  |  |
| ODABIR I DRUGIH IZBORNIH PREDMETA MOGUĆ JE UZ SUGLASNOST MENTORA |  |  |  |  |

Naveden je ukupni broj sati neposredne nastave; odnos obvezni: izborni predmeti
= 40: 20 ECTS; (\*) modularni ili izborni predmeti doktorskog studija
»Farmaceutsko-biokemijske znanosti«

**f) Sadržaji obvezatnih i izbornih predmeta s brojem sati

O-1
MEDICINSKO-BIOKEMIJSKI LABORATORIJ U SUSTAVU ZDRAVSTVA**Organizacija i upravljanje u medicinsko-biokemijskim laboratorijima (MBL); Zakon
o medicinsko-biokemijskoj djelatnosti (MBD); Usuglašavanje MBD s direktivama
Europske Unije; Laboratorijski tim djelatnika u RH i u zemljama EU; Programi
rada MBL – opće, specijalističke, supspecijalističke i hitne pretrage; Vrsta i
zadaća MBL; MBL u primarnoj zdravstvenoj skrbi, specijalistički MBL, MBL kao dio
gradske, županijske i državne zdravstvene ustanove; Referentni centri; Klinički
zavodi za medicinsku biokemiju; Opremanje MBL – standardi; Analiza troškova;
Dijagnostički pristup bolesniku, Laboratorijska komunikacija, LIS.

**O-2
MEĐUNARODNE NORME ZA AKREDITACIJU MEDICINSKO-BIOKEMIJSKIH LABORATORIJA**
Sustavi kvalitete u medicinsko-biokemijskim laboratorijima: kontrola kvalitete,
osiguranje kvalitete i upravljanje kvalitetom. Upravljanje kvalitetom osoblja,
opreme i prostora. Izvori pogrešaka u medicinsko-biokemijskim laboratorijima.
Opća načela dobre laboratorijske prakse i dobre primjene laboratorijske
medicine. Primjena norme HRN EN ISO 15189:2006 u medicinsko-biokemijskim
laboratorijima. Ključni zahtjevi koji se odnose na upravljanje: voditelj
kvalitete, priručnik za kvalitetu, unutarnja kontrola kvalitete, vanjska
procjena kvalitete, unutrašnje neovisne ocjene i upravina ocjena. Usporedba s
normom kvalitete za ispitne i umjerne laboratorije. Postupak akreditacije
medicinsko-biokemijskih laboratorija. Dokumentacija potrebna za akreditaciju
medicinsko-biokemijskih laboratorija. Druge norme od važnosti za
medicinsko-biokemijske laboratorije. Sigurnost i zdravlje. Pretrage uz
bolesnika.

**O-3
ANALITIČKA I DIJAGNOSTIČKA PROCJENA REZULTATA MEDICINSKO-BIOKEMIJSKIH PRETRAGA**
Načini procjene laboratorijskih rezultata klinički relevantnih sastojaka
tjelesnih tekućina (populacijske referentne vrijednosti, individualne referentne
vrijednosti), modeli izrade referentnih intervala, pojmovnik referentih
vrijednosti, prijenos referentnih vrijednosti na nove analitičke uvjete.
Komponente biološke varijacije (interindividualna, intraindividualna, indeks
individualnosti). Utvrđivanje analitičkih ciljeva kvalitete temeljenih na
komponentama biološke varijacije (ciljne vrijednosti za nepreciznost, bias i
ukupnu analitičku pogrešku). Biološki kriteriji u procjeni rezultata
medicinsko-biokemijskih pretraga u shemama vanjske procjene kvalitete.
Predanalitički i analitički kriteriji za harmonizaciju rezultata laboratorijskih
pretraga na nacionalnoj i međunarodnoj razini. Indikatori kvalitete u validaciji
mjernih postupaka.
Dijagnostička točnost: definicija, osnovni pojmovi (specifičnost, osjetljivost,
prediktivne vrijednosti, likelihood ratio, ROC analiza, ROC krivulje, usporedba
dvije krivulje na značajnost razlike, intervali pouzdanosti). Procjena
dijagnostičkih postupaka i način kliničkog donošenja odluka temeljem decision
tree metode. STARD smjernice za dizajn, izradu i pisanje radova o dijagnostičkoj
točnosti. Preporučena terminologija. Ustroj istraživanja dijagnostičke točnosti.
Kritička procjena kvalitete istraživanja na temu dijagnostičke točnosti.
Smjernice u laboratorijskoj medicini.

**O-4
LABORATORIJSKA DIJAGNOSTIKA TEMELJENA NA DOKAZIMA**
Temelji i načela medicine temeljene na dokazima. Vrste i hijerarhija kliničkih
studija (kohortne, case-control, kros-sekcionalne, randomizirani kontrolni
pokus) Samostalna procjena optimalnog dizajna studije za procjenu dijagnostičke
točnosti, prognostičkog značaja ili procjene rizika korištenjem laboratorijskih
pretraga. Pretraživanje baza podataka, pronalaženje kvalitetnih literaturnih
izvora primjenom MeSH baze. Postavljenje vlastitog klinički relevantnog pitanja
i iznalaženje odgovarajućih litaraturnih podataka vezanih uz zadatu temu. DARE
baze podataka. Procjena kvalitete i relevantnosti znanstvenih studija.
Sistematski pregledni članci – postupak izrade, procjena kvalitete.
Dijagnostička osjetljivost i specifičnost, omjeri vjerojatnosti. Bayesov teorem
i nomogram očitanja vjerojatnosti za prisutnost bolesti na temelju rezultata
pretrage i omjera vjerojatnosti pretraga (engl. *likelihood ratio*, LR).
Laboratorijske pretrage u kontekstu dijagnostike, praćenja, prognoze i procjene
rizika. Kriteriji uvođenja novih pretraga u kliničku praksu.

**O-5
MOLEKULARNO BIOKEMIJSKI (I IMUNOLOŠKI) MEHANIZMI U ZDRAVLJU I BOLESTI**Molekularna biologija *srčane mišićne stanice,* poremećaji rada srca, ishemija i
infarkt; patogeneza i genetika arterijske hipertenzije; biokemijska anatomija
*nefrona*, poremećaji građe i funkcije; sustav renin/angiotenzim; bubrežna
insuficijencija, testovi procjene, tubulointersticijska bolest bubrega,
hemodijaliza i transplantacija; poremećaji *intraluminalnih probavnih procesa* i
njihovo djelovanje na ostale organe; patobiokemija poremećaja građe i funkcije
*hepatocita*, testovi procjene, upalne bolesti jetre, indikatori specifične i
nespecifične upale, autoimuna jetrena bolest i testovi procjene; poremećaji
jetrenih detoksifikacijskih mehanizama; *koža* kao začetnik bolesti i zrcalo
sustavnih bolesti; *osteomalacija, rahitis, osteoporoza,* testovi procjene;
pokusni modeli (rahitis, osteopenija, dijabetes, ciroza); čimbenici rasta u
funkciji organa, patogenezi bolesti i terapiji; funkcionalna dijagnostika
pankreasa; kronične bolesti *vezivnog tkiva*, dijagnostičke pretrage, reumatoidni
artritis, arterioskleroza; poremećaji nutricije od rođenja do starosti,
anoreksija; plućna očitovanja sistemskih bolesti; esencijalnost, biološka
upotrebljivost i funkcije esencijalnih mikroelemenata, mikroelementi u
medicinskoj terapiji, potencijalno toksični i toksični *mikroelementi*;
*cerebrospinalni likvor* i funkcija krvno moždane pregrade, dijagnostički značajni
metaboliti i supstrati, gangliozidi i bolesti nakupljanja, cerebrovaskularne
bolesti, moždani udar; *imunološka tolerancija*, autoimunost i imunopatogeneza
autoimunih bolesti, osobitosti imunosti protiv virusa, bakterija nametnika i
tumora, laboratorijske pretrage i transplantacija, HLA tipizacija tkiva i
*transplantacijska reakcija*, medicinsko-biokemijske pretrage u praćenju bolesnika
s transplantacijom, citokini, kemokini, adhezijske molekule i njihovi receptori,
upalni medijatori, hitna stanja i internističkoj, pedijatrijskoj, neurološkoj,
kirurškoj i neurokirurškoj medicini.

**O-6
LIKVORSKA DIJAGNOSTIKA NEUROLOŠKIH BOLESTI**
Predavanja. Anatomske značajke likvorskih prostora, hidrodinamika
cerebrospinalnog likvora i njegove osnovne funkcije. Krvno-moždana i
krvno-likvorska barijera. Prolaz tvari i staničnih elemenata kroz sustav
barijera. Sastav likvora u zdravlju. Punkcije. Neurološke bolesti u kojima je
analiza likvora najčešće indicirana. Citološke i biokemijske pretrage likvora.
Izgled i boja likvora. Hem-pigmenti u likvoru. Podrijetlo i vrsta stanica u
likvoru. Određivanje stanica u likvoru. Glukoza, laktat i ukupni proteini u
likvoru. Poremećaj proteina u likvoru i njihov dijagnostički značaj. Evaluacija
proteina u likvoru određivanjem koncentracijskih kvocijenata. Intratekalna
sinteza protutijela. Oligoklonski imunoglobulini u likvoru: metode određivanja i
interpretacija nalaza (međunarodni dogovor). Ostali proteini kao pokazatelji
upale, organskog oštećenja moždanog tkiva i malignog rasta (CRP,
β2-mikroglobulin, LDH, Feritin, NSE, S-100, CEA). Preporučene pretrage likvora u
upalnim bolestima središnjeg živčanog sustava. Preporučene pretrage likvora u
akutnim encefalopatijama uzrokovanih hipoksijom/ishemijom i krvarenjima.
Preporučene pretrage likvora u neoplastičnim bolestima. Seminar. Karakteristični
nalazi likvora u različitim neurološkim poremećajima i bolestima (»likvorski
sindromi«). Vježbe. Brojanje stanica u Fuchs-Rosentalovoj komorici. Analiza
stanica u preparatu bojanim po MGG-u. Izoelektrično fokusiranje proteina u
likvoru i dokazivanje oligoklonskih IgG.

**O-7
NAČELA I METODE MOLEKULARNE DIJAGNOSTIKE**
Struktura nukleinskih kiselina; Replikacija, održavanje i pregrađivanje DNA
(Replikacija DNA; Popravak DNA; Rekombinacija između homolognih sljedova,
Pregrađivanja DNA); Sinteza RNA i njina obrada (Transkripcija u eukariota,
Regulacija transkripcije, Obrada i razgradnja RNA); Sinteza proteina u eukariota
(Translacija, Strukturiranje proteina i posttranslacijske modifikacije,
Razgradnja proteina); Građa humanog genoma; Kliničke korelacije; In vitro
manipulacija nukeinskim kiselinama; Izolacija, kvantifikacija, hibridizacija i
digestija nukleinskih kiselina; Amplifikacijske tehnike (PCR, RT-PCR);
Elektroforeza; Sekvenciranje i detekcija nukleinskih kiselina; Kvantitativni
PCR; Microarray tehnologija; In-situ hibridizacija

**O-8
LABORATORIJSKA HEMATOLOGIJA I IMUNOHEMATOLOGIJA**Anemije – suvremeni dijagnostički pristup u odraslih i djece; zloćudne
hematološke bolesti: podjela, molekularna osnova, citogenetičke promjene,
farmakološki i molekularni mehanizam djelovanja antitumorskih lijekova, klinička
primjena citokina, transplantacija matičnim hematopoetskim stanicama;
citomorfološka i citokemijska dijagnostika zloćudnih bolesti hematopoetskog
sustava; imunofenotipizacija u dijagnostici hematoloških bolesti; uporaba
tehnika molekularne biologije u analizi hematoloških poremećaja: dijagnoza i
praćenje minimalne ostatne bolesti sa poznatim citogenetičkim promjenama,
molekularna dijagnostika limfoproliferacijskih poremećaja; analiza porijekla
stanica u primaoca transplantata; hemostaza – molekularna osnova; vaskularni
poremećaji; molekularna osnova funkcije trombocita; nasljedni i stečeni
poremećaji trombocita, poremećaji zgrušavanja i fibrinoliza – stečeni i
nasljedni; struktura, biologija i genetika FVIII i VWF; trombofilija – venska
tromboza; antikoagulacijska terapija – laboratorijska kontrola antitrombotičke i
antiagregirajuće terapije.

**0-9
NOVOSTI U LABORATORIJSKOJ DIJAGNOSTICI POREMEĆAJA ZGRUŠAVANJA**Nova shvaćanja patofiziologije i liječenja hemofilija. Nasljedni i stečeni
uzročnici tromboze. Dijagnostika stečenih inhibitora zgrušavanja. Novi lijekovi
u antikoagulacijskoj terapiji. Nasljedni poremećaji trombocita. Nova shvaćanja
patofiziologije i liječenja hemofilija. Nasljedni i stečeni uzročnici tromboze.
Dijagnostika stečenih inhibitora zgrušavanja. Novi lijekovi u antikoagulacijskoj
terapiji. Nasljedni poremećaji trombocita.

**O-10
NOVE TEHNOLOGIJE U MEDICINSKO-BIOKEMIJSKOM LABORATORIJU**Predavanja-fizikalna načela analitičkih tehnika koje se primjenjuju u rutinskom
radu medicinsko-biokemijskog laboratorija. Seminari i vježbe-specifična
primjena: analit u plazmatskom i staničnom okruženju; predvidive interferencije;
dometi i ograničenja; analitička područja; predanalitička priprema uzorka,
standardizacija i referentni materijali (primerni, sekundarni i tercijarni);
klinička evaluacija; rješavanje primjera iz prakse: separacijske tehnike:
kromatografija (TLC, GC), elektroforeza (izoelektrično fokusiranje, kapilarna
elektroforeza, blotting metode); svjetlosna emisija i tehnike
raspršivanja-fluorimetrija, luminiscencija, fluorescentna polarizacija,
nefelometrija, turbidimetrija,; spektrometrijske tehnike-masena spektrometrija,
nuklearna magnetska rezonancija, infra-red; elektrokemijske
tehnike-potenciometrija (redoks, ion-selektivne, plinske i enzimske elektrode),
amperometrija, biosenzori; imunokemijske tehnike-radijalna imunodifuzija,
imunoelektroforeza, imunofiksacija, imunonefelometrija, testovi aglutinacije,
radioimunoodređivanje, enzimimunoodređivanje, imunokromatografija; tehnike
laboratorijske hematologije i koagulacije-impedancija, volumetrija,
konduktometrija, protočna citometrija, agregometrija, koagulometrija,
viskozimetrija, tromboelastografija; amplifikacijske tehnike (PCR, LCR); tehnike
u molekularnoj dijagnostici i farmakogenetici (RFLP, SSCP); automatizacija i
kompjuterizacija-unapređenje analitičke organizacijske pouzdanosti.

**I-1
KLINIČKA ENZIMOLOGIJA**Dijagnostički relevantni uzorci u kliničkoj enzimologiji. Mehanizam otpuštanja
enzima iz različitih organela stanice. Dijagnostička primjena mitohondrijskih
enzima i izoenzima. Enzimi seminalne tekućine. Makroenzimi. Izoenzimi i metode
za separaciju i kvantifikaciju izoenzima. Enzimi kao biljezi alkoholizma. Enzimi
u mokraći. Enzimi u urođenim greškama metabolizma.

**I-2
LABORATORIJSKA ENDOKRINOLOGIJA**Određivanje hormona (Metode: biološke, kemijske i imunokemijske. Svojstva
metoda: osjetljivost, specifičnost, interferencije. Standardizacija:
internacionalni standardi, odabir jedinica, kontrola kvalitete).
Endokrinologija hipofize i hipotalamusa (Regulacija endokrine funkcije hipofize.
Bolesti hipofize. Određivanje hormona hipofize i hipotalamusa. Funkcionalni
testovi osovine hipotalamus-hipofiza-ciljno tkivo).
Endokrinologija nadbubrežne žlijezde (Regulacija endokrine funkcije nadbubrežne
žlijezde. Poremećaji u funkciji nadbubrežne žlijezde. Određivanje
glukokortikoida, mineralokortikoida i kateholamina. Biokemijska dijagnostika
KAH).
Endokrinologija jajnika i menstruacijski ciklus (Hormoni jajnika, steroidogeneza
i dozrijevanje jajne stanice. Poremećaji u menstruacijskom ciklusu i neplodnost
u žene. Određivanje estrogena, gestagena i androgena u cilju dijagnoze
neplodnosti).
Humana reprodukcija i medicinska biokemija (Predviđanje ovulacije određivanjem
hormona: metode i pouzdanost. Dijagnostika funkcije žutog tijela. Laboratorijski
testovi u ranoj trudnoći).
Endokrinologija posteljice (Stvaranje hormona u fetoplacentnom odjeljku. Hormoni
posteljice u poremećajima trudnoće i prenatalnoj dijagnostici. Određivanje
korionskog gonadotropina u ektopičnoj trudnoći i u biokemijskom probiru sindroma
Down).
Endokrinologija testisa (Endokrinologija i gametogeneza. Poremećaji funkcije
testisa i neplodnost u muškarca. Određivanje testosterona i dijagnostička
vrijednost određivanja parametara ejakulata).
Hormoni kao biljezi tumora (Benigni i maligni tumori endokrinih žlijezda.
Ektopično stvaranje hormona).

**I-3
ODABRANA POGLAVLJA MEDICINSKE BIOKEMIJE**Referentni intervali-ažuriranje, Biosenzori u kliničkoj kemiji; Angiotenzin II i
vaskularna upala;Metabolički sindrom; Uloga laboratorija u diferencijaciji
infektivnih od neinfektivnih sistemskih sindroma; Proteini koji vežu masne
kiseline kao biljezi oštećenja tkiva; Matriksne metaloproteinaze; Značenje
određivanja natriuretskih peptida.

**I-4
LABORATORIJSKA DIJAGNOSTIKA OTROVANJA**
U kolegiju se obrađuju sljedeće teme:
I. Objasniti ulogu laboratorija u evaluaciji otrovanja. Definirati koja akutna
otrovanja moraju biti utvrđena unutar jednog sata, na temelju čijih rezultata je
omogućeno pravilno i hitno zbrinjavanje bolesnika. Naglasiti koji biološki
materijal se koristiti pri identifikaciji otrovanja.
II. Farmakologija i analize specifičnih lijekova i toksičnih agensa:
– Sredstva ovisnosti u mokraći (barbiturati, benzodiazepini, kokain, metadon,
opijati amfetamini/metamfetamini, kanabinoidi,) određuju se imunokemijskim
metodama, a potvrđuju metodom plinske kromatografije-masene spektrometrije.
– Plinovi (CO, CN i dušikovi spojevi) dokazuju se indirektnim
spektrofotometrijskim metodama
– Hlapivi alkoholi (etilni alkohol, metilni alkohol, etilen glikol) dokazuju se
metodom plinske kromatografije.
– Otrovanja insekticidima (organofosforni i karbamati) utvrđuju se mjerenjem
aktivnosti serumske kolinesteraze, a potvrđuju mjerenjem eritrocitne
acetilkolinesteraze koja korelira s stupnjem neurotoksičnosti.
– Lijekovi (analgetici, antidepresivi, antipsihotici, antiepileptici,
kardioaktivni lijekovi i dr.): za probiranje se koriste kolorimetrijske,
imunokemijske i kromatografske (TLC) metode, a za potvrdu otrovanja i
učinkovitost terapije imunokemijske i kromatografske metode (HPLC, GC-MS).
– Trovanje biljkama (gljive, strihnin i srčani glikozidi) dokazuje se
kromatografskim (HPLC, TLC) i imunokemijskim metodama.
– Metali: toksični metali s višestrukim djelovanjem (arsen, arsin, kadmij, krom,
olovo, živa i nikal), esencijalni metali koji su potencijalno toksični (kobalt,
trovalentni krom, bakar, željezo, magnezij, mangan, selen i cink) i metali koji
se koriste u medicinskoj terapiji (aluminij, bizmut, galij, zlato, litij i
platina) u serumu i mokraći određuju se metodom atomske apsorpcijske
spektrometrije.

**I-5**
**IMUNOPATOGENEZA I IMUNODIJAGNOSTIKA AUTOIMUNIH (AUTOAGRESIVNIH) BOLESTI**Organizacija imunosnog sustava: imunosni organi i tkiva, imunosne stanice i
komunikacijske molekule (citokini, kemokini, adhezijske molekule).
Imunoreaktivnost i imunotolerancija. Mehanizmi imunotolerancije: klonska
delecija, klonska anergija i klonska ignorancija. Regulacija imunoreaktivnosti:
geni glavnog kompleksa histokompatibilnosti (MHC&HLA), regulacijski limfociti T
(Treg), citokinska »mreža«. Mehanizmi aktivacije autoagresivne imunoreakcije:
prepoznavanje antigena imunološki privilegiranih tkiva, »promijenjenih vlastitih
gena« (the modified self), nedominantnih antigenskih epitopa (epitope
spreading), homolognih struktura (the molecular mimicry), te polikolonska
aktivacija T i B limfocita (mitogeni, superantigeni). Tipovi autoimunoreakcije:
humoralna i stanična. Imunopatogenetski mehanizmi oštećenja tkiva. Sistemske i
organospecifične autoagresivne bolesti: karakteristična autoantitijela i
autoantigeni. Laboratorijske imunodijagnostičke metode i imunodijagnostika
HLA-antigena, sustava komplementa, specifičnih autoantitjela i njihovih ciljnih
autoantigena.

**I-6
LABORATORIJSKA DIJAGNOSTIKA U TRANSFUZIJSKOJ MEDICINI**
Krvlju prenosive bolesti i metode njihove detekcije u različitim populacijama i
njihova ograničenja /Virusni hepatitis A,B,C,D, HIV/AIDS, parvo B19,vCJD,
Odabir metoda testiranja i testova, evaluacije testova i postupci njihove
karakterizacije specifičnost, osjetljivost, ROC krivulje
Validacije testnih sustava
Elementi kontrole kvalitete testiranja (IQC,EQC, kontrolne karte)
Kontinuirana edukacija djelatnika serološkog laboratorija i dokumentacija
Analiza rezultata, statistički postupci
Izvještavanja vezana uz epidemiologiju krvlju prenosivih bolesti, incidencija,
prevalencija, ostatni rizik
Organizacija serološkog laboratorija, sukladno EN-15189 i nadzor nad radom

**I-7
DIJAGNOSTIKA MALIGNIH TUMORA**
Patogeneza tumorskog rasta. Imunologija tumora. Stanični i humoralni biljezi
tumorskog rasta. Primjena u probiranju, dijagnozi, prognozi, kontroli i relapsu
bolesti. Maligni tumori dojke i drugi solidni tumori. Maligne bolesti
hematopeoetskog sustava. Biokemijski, imunološki i citološki postupci. Metode
molekularne biologije.

**I-8
BIOSTATISTIKA**Statistička metodologija obradbe biomedicinskih podataka u tijeku znanstvenog
istraživanja: vrste kliničkih istraživanja, uzorak i populacija, raspodjela
podataka, prikupljanje, vrste i opis podataka, mjerne ljestvice, pregled
deskriptivnih statističkih pokazatelja (mjere centralne tendencije i rasapa),
statistička hipoteza i zaključivanje, usporedba vrijednosti između dvaju ili
više skupina, proporcije, raščlamba nepotpuno praćenih podataka i krivulje
preživljenja, veličina uzorka, snaga testa, korelacije i regresija
(multivarijatna regresija, logistička regresija i Coxov regresijski test),
raščlamba karakteristika rada prijamnika (engl. ROC analiza). Informatički
pregled, prikaz i vježbanje načina uporabe tipičnog računalnog programa za
statističku obradbu biomedicinskih podataka: zadavanje osobina pokazatelja, upis
podataka, pohrana i prijenos podataka iz jednoga u drugi oblik zapisa.
oblikovanje ispisa rezultata obradbe, prijenos rezultata u tablične ili grafičke
oblike znanstvenog izvješća.

**I-9
REGULACIJA METABOLIZMA U FIZIOLOŠKIM I PATOFIZIOLOŠKIM UVJETIMA**1. *Temeljni principi kontrole metabolizma*, klasifikacija stupnjeva metaboličke
kontrole, hormonska regulacija, kovalentna i nekovalentna modifikacija enzima –
mehanizam prijenosa informacija hormonima, prijenos metaboličkih signala,
receptori, sustav G proteina, G-proteini i onkogeni, fosfatidilinozitolni put
prijenosa signala, prijenos signala putem promjene razine NO, inzulinski
receptor, inzulinska stimulacija anaboličkih i kataboličkih procesa.
2. *Metaboličke promjene u organima kod različitih nutricijskih i hormonskih
stanja*, mehanizam regulacije metaboličkih promjena u jetri u različitim fazama
uzimanja hrane od gladovanja do pretilosti. Metaboličke promjene u trudnoći,
laktacija. Biokemijska interpretacija metaboličke acidoze u mišiću koji
intenzivno radi, laktat kao indikator, a ne kao uzročnik acidoze. Regulacija
metabolizma etanola u jetri. Kontrola normalne funkcije srčanog mišića kod
različitog intenziteta rada i pri različitim razinama opskrbe kisikom, mehanizam
kontrole glikolize u srčanom mišiću.
3. *Regulatorni enzimski sustavi ne endoplazmatskom retikulumu*, modifikacija
proteina, signalne sekvencije i usmjeravanje proteinskih molekula,
glikoproteini, N-glikozilacija i doliholfosfat, prijenosne vezikule, razgradnja
proteina obilježenih ubukvitinom, modeli regulacijskih sustava kod različitih
uvjeta rada srčanog mišića, biokemijska interpretacija metaboličke acidoze u
mišiću koji intenzivno radi.
4. *Biokemijske i metaboličke promjene u organima namjenjenim transplantaciji*,
ispiranje organa, čuvanje, nedostatak O2, narušavanje ionskih gradijenata,
metaboličke promjene i patofiziologija ishemije, mehanizmi regeneracije ATP,
štetni učinci ishemije-reperfuzije, intenzivirajne produkcije ROS i NO.
**g) Način završetka studija**: Ispiti iz obvezatnih i odabranih elektivnih predmeta

PRIJEDLOG PROGRAMA SPECIJALIZACIJE IZ »ANALITIČKE TOKSIKOLOGIJE«
(praktični dio)

|  |  |
| --- | --- |
| Trajanje specijalizacije: 48 mjeseci |  |
| Praktični dio: 44 mjeseca |  |
| 1. Eksperimentalna toksikologija i farmakologija | 3 mjeseca |
| 2. Klinička toksikologija | 17 mjeseci |
| 3. Ekotoksikologija | 14 mjeseci |
| 4. Forenzička toksikologija | 5 mjeseci |
| 5. Krizna stanja | 1 mjesec |
| Godišnji odmor | 4 mjeseca |

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 1. | EKSPERIMENTALNA TOKSIKOLOGIJA I FARMAKOLOGIJA | 3 mjeseca |

Obuhvaća:
1. Sudjelovanje u poslovima ukupne brige (prehrana, razmnožavanje itd.) o
pokusnim životinjama, uključujući učenje i poštivanje pravila dobre
laboratorijske prakse za rad na životinjama.
2. Ovladavanje izvođenjem biološkog pokusa ispitivanja akualne i kronične
toksičnosti krutih i tekućih materijala (barem po jedan samostalni pokus sa
svakim od materijala) na prikladnom modelu (životinja, bakterija, i drugo po
izboru mentora).
3. Ovladavanje obavljanjem pokusa ispitivanja ovisnosti učinka o dozi izabrane
tvari (samostalno ispitati barem jedan učinak jedne tvari uključujući
ispunjavanje nalaza).
4. Izučavanje literature dobivene od voditelja područja i kojoj viranje stečenih
znanja po završetku rada na području eksperimertalne toksikologije i
farmakologije.

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 2 | KLINIČKA TOKSIKOLOGIJA | 17 mjeseci |

Obuhvaća:
1. Uzorkovanje biološkog materijala (barem 5 slučajeva) i priprema materijala za
analizu (barem 10 puta)
2. Ekstrakcija iz biološkog materijala organskim otapalom i adsorpcijom na
različite sorbense (ekstrakcija na krutoj fazi), barem 1 slučaj ispitivanja i
razvijanja tehnike za ekstrakciju izabrane tvari iz biološkog materijala
3. Detekcija otrova (lijekovi, otrovi biljaka, itd.) kromatografskim tehnikama i
interpretacija dobivenih rezultata (barem 20 samostalno obavljenih analiza od
čega barem 5 kompleksnih)
4. Prosijavanje bioloških uzoraka (mokraća, serum) na sredstva ovisnosti i
lijekove (barem 15 uzoraka biološkog materijala). Potvrda dobivenih rezultata
korištenjem osjetljivijih i specifičnijih metoda (plinska i tekućinska
kromatografija kombinirane s različitim masenim detektorima).
5. Kvantitativno određivanje lijekova u biološkom materijalu uključujući
samostalnu pripremu instrumenta i njegovo baždarenje (barem 300 analiza i
praćenje eliminacije otrova u bolesnika podvrgnutih ekstrskorporalnim tehnikama
eliminacije)
6. Dokazivanje otrova kod otrovanja pesticidima i praćenje liječenja bolesnika.
Mjerenje aktivnosti acetilkolinesteraze u eritrocitima i kolinesteraze u plazmi
kod otrovanja organofosfornim i karbamatnim pesticidima (barem 3 kompletno
obradena bolesnika)
7. Analiza metala u biološkom materijalu, kod sumnje na otrovanje ili kroničnu
izloženost, i praćenje biokemijskih pokazatelja otrovanja (barem 5 samostalno
završenih slučajeva).
8. Određivanje anorganskih aniona (npr. cijanidi, fluoridi, nitrati, itd.) i
kationa (npr. amonijak) u biološkom materijalu (barem 2 samostalno završena
dijagnostička slučaja) i praćenje biokemijskih pokazatelja otrovanja (npr.
methemoglobin).
9. Uzorkovanje, dijagnostika i praćenje otrovanja ugljičnim monoksidom (barem 2
samostalno završena slučaja).
10. Analiza organskih otapala u biološkom materijalu kod kronične izloženosti
ili akutnog otrovanja (barem 10 samostalno urađenih analiza). Probiranje na
organska otapala kod akutnog otrovanja, praćenje kliničkog stanja bolesnika i
potvrda najčešćih otrovanja organskim otapalima: etanol, metanol, aceton i
etilenglikol.
11. Samostalno postavljanje analitičke metode (uključujući validaciju i provjeru
njezine primjenjivosti uz poštivanje pravila dobre laboratorijske prakse)
12. Ovladavanje upotrebom računala kod izračunavanja toksokinetskih čimbenika,
na temelju od mentora dobivenih eksperimentalnih podataka, uz interpretaciju
rezultata. Pretraživanje baza podataka.
13. Upoznavanje metoda molekularne dijagnostike u
farmakogenomici/toksikogenomici. Utvrđivanje genetičkog polimorfizma kao važnog
čimbenika toksičnosti.
14. Sudjelovanje u barem jednom istraživanju uz samostalnu interpretaciju
rezultata i pripravu izvješča.
15. Održavanje barem jednog stručnog predavanja iz područja bavljenja ustanove
(moguće je i literaturno predavanje).
16. Pribivanje svim javnim predavanjima iz područja kliničke toksikologije i
stalno praćenje literature.
17. Kolokviranje nakon svake završene cjeline ili nakon više njih ako su
prirodna cjelina.

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 3. | EKOTOKSIKOLOGIJA | 14 mjeseci |

Obuhvaća
1. Ovladavanje uzorkovenjem polutanata u zraku uključujući terenske izvide i
izbor mjesta uzorkovanja (barem 10 uzoraka) te sudjelovanje u analizi polutanata
(barem 10 samostalnih analiza npr. nitrozni plinovi, sumporni oksid, lebdeće
čestice sa analizom teških metala itd.) te interpretacija nalaza.
2. Ovladavanje tehnikama i metodama praćenja kakvoće zraka na automatskim
postajama za praćenje kakvoće zraka prema sljedećim metodama:

|  |  |
| --- | --- |
| **analit** | **mjerna metoda** |
| NO/NOx/ NO2 | kemiluminiscencija |
| SO2 | UV fluorescencija |
| lebdeće čestice | tapered element oscillating microbalance (konična mikrovaga) |
| Amoniak | kemiluminiscencija sa molidbenskim konverterom |
| H2S | UV fluerescencija sa SO2 scrubberom i katalitičkim konverterom |
| Totalni reducibilni sumpor | UV fluerescencija sa SO2 scrubberom i termičkim konverterom |
| benzen | GC – PID |
| ozon | UV fotometrija |

Evaluacija nalaza dobivenih mjerenjima prema smjernicama Svijetske zdravstvene
organizacije.

3. Terensko uzorkovanje i kompletna analiza vode za piće i otpadnih voda (barem
10 uzoraka svake od voda) te izrada nalaza. Ovladavanje pripremom uzoraka te
sljedećim tehnikama i metodama:

|  |  |
| --- | --- |
| **pokazatelj / analit** | **mjerna metoda** |
| Temperatura zraka | Termometrija |
| Temperatura vode | Termometrija |
| Mutnoća | Fotometrija |
| Okus |  |
| Izgled |  |
| Boja | Fotometrija |
| Miris | Senzorska |
| Taloživa tvar | Volumetrija |
| pH | Elektrometrija |
| Elektrovodljivost | Elektrometrija |
| Oksidativnost (KMnO4) | Titrimetrija |
| Otopljeni kisik | Elektrometrija |
| Zasićenost vode kisikom | Elektrometrija |
| Ukupni. ostatak sušeni (105°C) | Gravimetrija |
| Ukupni. osatak žareni (600°C) | Gravimetrija |
| Otopljena tvar sušena | Gravimetrija |
| Otopljena tvar žarena | Gravimetrija |
| Suspendirana tvar sušena (105°C) | Filtracija, gravimetrija |
| Utrošak kiseline m, p | Titrimetrija |
| Utrošak lužine m, p | Titrimetrija |
| Ukupna tvrdoća | Titrimetrija |
| Kabonatna tvrdoća | Titrimetrija |
| Nekarbonatna tvrdoća | Titrimetrija |
| Bikarbonatna tvrdoća | Titrimetrija |
| Natrij | Ionska kromatografija |
| Kalij | Ionska kromatografija |
| Kalcij | Ionska kromatografija |
| Magnezij | Ionska kromatografija |
| Amonij | Ionska kromatografija |
| Nitriti | Ionska kromatografija |
| Nitrati | Ionska kromatografija |
| Kloridi | Ionska kromatografija |
| Sulfati | Ionska kromatografija |
| Fosfati | Ionska kromatografija |
| Pokazatelj | Tehnika |
| Fluoridi | Ionska kromatografija |
| Bromidi | Ionska kromatografija |
| Detergenti anionski | Spektrofotometrija |
| Detergenti neionski | Spektrofotometrija |
| Detergenti kationski | Spektrofotometrija |
| Amonij | Spektrofotometrija |
| Nitriti | Spektrofotometrija |
| Nitrati | Spektrofotometrija |
| Kloridi | Titrimetrija |
| Sulfati | Spektrofotometrija |
| Fosfati | Spektrofotometrija |
| Ortofosfati | Spektrofotometrija |
| Cijanidi | Spektrofotometrija |
| Sulfidi | Spektrofotometrija |
| Silikati | Spektrofotometrija |
| Fenoli | Spektrometrija |
| Slobodni rezidualni klor | Spektrofotometrija |
| Slob. ugljični dioksid (CO2) | Titrimetrija |
| Redoks potencijal | Elektrometrija |
| Dušik po Kjeldahlu | Titrimetrija |
| Organski dušik | Titrimetrija/  Spektrofotometrija |
| KPK Cr | Titrimetrija |
| KPK Mn | Titrimetrija |
| BPK5 | Elektrometrija |
| Otapala, trihalometani– ukupni (kloroform, bromoform, dibromklormetan, bromdiklormetan) trikloreten, tetrakloreten | GC – ECD |
| Ukupni BTEX Aromatski ugljikovodici | GC-MS |
| benzen, toulen | GC-MS |
| etilbenzen | GC-MS |
| o-m-p-ksileni, stiren | GC-MS |
| tetrahidrofuran | GC-MS |
| tetrahidrotiofen | GC-MS |
| GC-MS pregledna analiza | GC-MS |
| Finger print | HS – GC – ECD |
| Organofosforni pesticidi | HS-GC-MS |
| Organoklorni pesticidi | GC-ECD |
| HCH, HCB, Lindan, Heptaklor, Aldrin, Dieldrin, | GC-ECD |
| Endrin, DDT i derivati, metoksiklor | GC-ECD |
| Poliklorirani bifenili (PCB) | GC-ECD |
| Poliklorirani bifenili (PCB) s GC-ECD kvantifikacijom | GC-ECD |
| Policiklički aromatski ugljikovodici (PAH) | HPLC-UV-FLD |
| naftalen, acenaftilen, acenaften | HPLC-UV-FLD |
| fluoren, fenantren, antracen | HPLC-UV-FLD |
| fluoranten +, piren, benzo(a)antracen | HPLC-UV-FLD |
| krizen, benzo(b)fluoranten + | HPLC-UV-FLD |
| benzo(k)fluoranten +, benzo(a)piren | HPLC-UV-FLD |
| dibenzo(a,h)antracen, | HPLC-UV-FLD |
| benzo(g,h,i)perilen + | HPLC-UV-FLD |
| indeno(1,2,3-cd)piren + | HPLC-UV-FLD |
| Triazinski herbicidi | HPLC-UV-DAD |
| atrazin, desetilatrazin, | HPLC-UV-DAD |
| simazin, cianazin, sebutilazin | HPLC-UV-DAD |
| propazin, terbutilazin, prometrin | HPLC-UV-DAD |
| terbutrin, metamitron, ametrin | HPLC-UV-DAD |
| simetrin, prometron | HPLC-UV-DAD |
| Metali |  |
| krom – ukupni | AAS-ETAAS |
| bakar | AAS-ETAAS |
| željezo | AAS-ETAAS |
| olovo (grafitna) | AAS-ETAAS |
| kadmij (grafitna) | AAS-ETAAS |
| mangan (plamena) | AAS-PAS |
| mangan (grafitna) | AAS-ETAAS |
| živa | AAS-MHS |
| arsen | AAS-MHS |
| krom (VI) | UV-VIS |
| cink | AAS-PAS |
| nikal | AAS-PAS |
| stroncij | AAS-PAS |
| kolbalt | AAS-PAS |
| srebro | AAS-ETAAS |
| selen | AAS-MHS |
| aluminij (plamena) | AAS-PAS |
| aluminij (grafitna) | AAS-ETAS |
| barij | AAS-PAS |
| berilij | AAS-PAS |
| molibden | AAS-ETAAS |
| vanadij (plamena) | AAS-ETAAS |
| vanadij (grafitna) | AAS-ETAAS |
| antimon | AAS-MHS |
| kositar (plamena) | AAS-PAS |
| kositar (grafitna) | AAS-ETAAS |
| bor | AAS-ETAAS |
| talij | AAS-ETAAS |
| Metali | ICP-OES |
| Ukupna ulja | IR |
| Mineralna ulja | IR |
| Ukupni organski ugljik TOC | TOC |
| Otopljeni organski ugljik DOC | TOC |

4. Uzorkovanje i kompletna analiza polutanata u tlu i otpadu (barem po 10
uzoraka) te izrada nalaza. Ovladavanje pripremom uzoraka te sljedećim tehnikama
i metodama:

|  |  |
| --- | --- |
| **pokazatelj/analit** | **mjerna metoda** |
| Izgled | Senzorska |
| Vidljiva otpadna tvar | Senzorska |
| Miris | Senzorska |
| Boja | Senzorska |
| pH | Elektrometrija |
| Priprema eluata |  |
| Elektrovodljivost | Elektrometrija |
| KPK-Cr | Titrimetrija |
| KPK – Mn | Titrimetrija |
| KMnO4 | Titrimetrija |
| Suha tvar sušenjem (105°C) | Gravimetrija |
| Gubitak žarenjem (600°C) | Gravimetrija |
| Pepeo žarenjem (800°C) |  |
| Udio topivih tvari sušenjem (105°C) | Gravimetrija |
| Ukupna suspendirana tvar sušena (105°C) | Gravimetrija |
| Ukupna suspendirana tvar žarena (600°C) | Gravimetrija |
| Utrošak kiseline m, p | Titrimetrija |
| Utrošak lužine m, p | Titrimetrija |
| Toplinska vrijednost | Kalorimetrija |
| Točka plamišta, FLP (°C) | Otvorenog plamena |
| Sadržaj vode | Karl-Fischer titrimetrija |
| Ukupni halogeni (klor) | AOD |
| Sadržaj sumpora | AOD |
| Reakcija s vodom | Senzorska |
| Sulfati | Ionska kromatografija |
| Kloridi | Titrimetrija |
| Amonij | Spektrofotometrija |
| Nitriti | Spektrofotometrija |
| Nitrati | Spektrofotometrija |
| Cijanidi (ukupni) | Spekrofotometrija |
| Cijanidi (lakooslobodivi) | Spekrofotometrija |
| Sulfidi | Spektrofotometrija |
| Fluoridi | Elektrometrija |
| Bromidi | Ionska kromatografija |
| Fosfati | Spektrofotometrija |
| Ortofosfati | Spektrofotometrija |
| Natrij | Ionska kromatografija |
| Kalij | Ionska kromatografija |
| Kalcij | Ionska kromatografija |
| Magnezij | Ionska kromatografija |
| Ukupni fenoli | Spektrofotometrija |
| Detergenti-anionski | Spektrofotometrija |
| Detergenti-kationski | Spektrofotometrija |
| Detergenti-neionski | Spektrofotometrija |
| Dušik po Kjeldahlu | Titrimetrija |
| Organski dušik | Titrimetrija/  Spektrofotometrija |
| Ukupni dušik | Titrimetrija /  Spektrofotometrija |
| Ukupni fosfor | Spektrofotometrija |
| Krom 6+ | UV-VIS |
| AOX |  |
| Test toksičnosti na bakterije aktivnog mulja | Spektrofotometrijski |
| Test toksičnosti na alge | Mikroskopiranje  Spektrofotometrijski |
| Test toksičnosti na vodeni organizam Daphnia magna | Brojanje mikroorganizama |
| Biološka razgradnja |  |
| pH | Elektrometrija |
| KPK-Cr | Titrimetrija |
| KPK – Mn | Titrimetrija |
| BPK5 | Elektrometrija |
| Ukupna ulja | IR |
| Mineralna ulja | IR |
| Određivanje org. ugljika TOC | TOC |
| Određivanje otoplj. org. ugljika DOC | TOC |
| Identifikacija | IR |
| Lakohlapivi  halog. ugljikov.(otapala) | GC-ECD |
| Kloroform | GC-ECD |
| 1,1,1-Trikloretan | GC-ECD |
| Tetraklorugljik | GC-ECD |
| Trikloreten | GC-ECD |
| Tetrakloreten | GC-ECD |
| Diklormetan | GC-ECD |
| 1,2-Dikloretan | GC-ECD |
| 1,1,2-Trikloretan | GC-ECD |
| 1,1,2,2-Tetrakloretan | GC-ECD |
| bromdiklormetan | GC-ECD |
| dibromklormetan | GC-ECD |
| bromoform | GC-ECD |

5. Analiza otrovnih tvari u namirnicama (barem po 10 kompletnih analiza) te
izrada nalaza Ovladavanje pripremom uzoraka te sljedećim tehnikama i metodama:

|  |  |
| --- | --- |
| **analit** | **mjerna metoda** |
| Organoklorni pesticidi | GC-ECD |
| HCH | GC-ECD |
| HCB | GC-ECD |
| Lindan | GC-ECD |
| Heptaklor | GC-ECD |
| Aldrin | GC-ECD |
| Dieldrin | GC-ECD |
| Endrin | GC-ECD |
| DDT i derivati | GC-ECD |
| metosiklor | GC-ECD |
| Pentaklor fenol (PCP) | GC-ECD |
| Poliklorirani bifenili  (PCB) s ND | GC-ECD |
| Poliklorirani bifenili  (PCB) s GC-ECD kvant. | GC-ECD |
| Poliklorirani terfenili  (PCT) s GC-ECD kvant. | GC-ECD |
| Policiklički aromatski ugljikovodici (PAH) | HPLC-UV-FLD |
| naftalen | HPLC-UV-FLD |
| acenaftilen | HPLC-UV-FLD |
| acenaften | HPLC-UV-FLD |
| fluoren | HPLC-UV-FLD |
| fenantren | HPLC-UV-FLD |
| antracen | HPLC-UV-FLD |
| fluoranten | HPLC-UV-FLD |
| piren | HPLC-UV-FLD |
| benzo(a)antracen | HPLC-UV-FLD |
| krizen | HPLC-UV-FLD |
| benzo(b)fluoranten | HPLC-UV-FLD |
| benzo(k)fluoranten | HPLC-UV-FLD |
| benzo(a)piren | HPLC-UV-FLD |
| dibenzo(a,h)antracen | HPLC-UV-FLD |
| benzo(g,h,i)perilen | HPLC-UV-FLD |
| indeno(1,2,3-cd)piren | HPLC-UV-FLD |
| Triazinski herbicidi | HPLC-UV-DAD |
| Desetilatrazin | HPLC-UV-DAD |
| deseizopropalatrazin | HPLC-UV-DAD |
| atrazin | HPLC-UV-DAD |
| simazin | HPLC-UV-DAD |
| cianazin | HPLC-UV-DAD |
| sebutilazin | HPLC-UV-DAD |
| propazin | HPLC-UV-DAD |
| terbutilazin | HPLC-UV-DAD |
| prometrin | HPLC-UV-DAD |
| terbutrin | HPLC-UV-DAD |
| metamitron | HPLC-UV-DAD |
| alaklor | HPLC-UV-DAD |
| Metali |  |
| Krom ukupni | AAS-ETAAS |
| Krom 3+ | UV-VIS  AAS-ETAAS |
| Krom 6+ | UV-VIS |
| Bakar | AAS-PAS |
| Cink | AAS-PAS |
| Nikal | AAS-PAS |
| Željezo | AAS-PAS |
| Olovo | AAS-PAS |
| Kadmij | AAS-PAS |
| Mangan | AAS-PAS ETAAS |
| Stroncij | AAS-PAS |
| Kolbalt | AAS-PAS |
| Srebro | AAS-ETAAS |
| Živa | AAS-MHS |
| Arsen | AAS-MHS |
| Selen | AAS-MHS |
| Aluminij | AAS-PAS-ETAAS |
| Barij | AAS-PAS-ETAAS |
| Berilij | AAS-PAS-ETAS |
| Molibden | AAS-PAS-ETAS |
| Vanadij | AAS-PAS-ETAS |
| Antimon | AAS-MHS |
| Kositar | AAS-PAS-ETAAS |
| Bor | AAS-ETAS |
| Talij | AAS-ETAS |

6. Uzorkovanje i kontrola opasnih kemikalija ili otpada (barem 5 kompletno
završenih ekspertiza) te izrada nalaza.
7. Upoznavanje s ekotoksikološkim ispitivanjima i alternativnim modelima.
8. Ovladavanje izradom stručnog toksikološkog mišljenja o proizvodima s tržišta
(barem jedan slučaj) odnosno toksikološkog mišljenja za studiju utjecaja na
okoliš (samostalna izrada jednog mišljenja ili recenzija već postojeće studije
kao vježba)
9. Sudjelovanje u barem jednom istraživanju i samostalna obrada te
interpretacija nalaza.
10. Održavanje barem jednog stručnog predavanja iz područja toksikologije
11. Obvezno sudjelovanje na svim javnim predavanjima iz područja
ekotoksikologije i stalno praćenje stručne literature.
12. Obvezno kolokviranje stečenih znanja jednom ili više puta, prema odluci
mentora.

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 4. | FORENZIČKA TOKSIKOLOGIJA | 5 mjeseci |

Obuhvaća:
1. Pravilan odabir i uzimanje raspoloživog biološkog materijala uzetog tijekom
sudske obdukcije na Zavodu za sudsku medicinu i kriminalistiku.
2. Izuzimanje briseva iz svih tjelesnih otvora, a što ovisi o načinu konzumacije
otrova, tijekom sudske obdukcije.
3. Pregled, fotografiranje i slanje u kemijsko-toksikološki laboratorij ostataka
medikamenata, droga, pribora za drogiranje, povraćenog sadržaja, ostataka pića i
hrane nađenih uz tijelo pokojnika.
4. Uporaba brzih orijentacijskih testova nad pokojnikom tijekom sudske obdukcije
na pojedine otrove.
5. Samostalna izrada kemijsko-toksikološke analize spektrofotometrijskom metodom
kod sumnje na smrtno otrovanje ugljičnim monoksidom, dokazivanje CO-Hb.
6. Samostalna izrada kemijsko-toksikološke analize metodom plinske
kromatografije kod otrovanja alkoholom ili drugim lakohlapljivim organskim
otapalima.
7. Sudjelovanje u odabiru, pripremi, ekstrakciji i analizi biološkog materijala
metodom GC-MS kod osoba umrlih otrovanjem drogama, čitanje spektara masa.
8. Samostalno pisanje nalaza i mišljenja o izvršenoj kemijsko-toksikološkoj
analizi biološkog materijala, te dokazivanje uzroka smrti otrovanjem.
9. Samostalno pisanje toksikološkog nalaza i mišljenja temeljem podataka iz
sudskih spisa.
10. Završni kolokvij.

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 5. | KRIZNA STANJA | 1 mjesec |

Obuhvaća:
1. Ovladavanje pretraživanjem baza podataka i simulacija događaja na računalu
(barem dva pretraživanja baza podataka i barem dvije simulacije kretanja oblaka
otrova zrakom i/ili rasprostiranja u drugom mediju). Ovladavanje radom nadzora
na otrovima na teritoriju države uz obavljanje službe pripravnosti odnosno
dežurstva.
2. Stjecanja znanja samostalnog korištenja zaštitne opreme za ulazak na
zatrovano područje.
3. Ovladavanje detekcijom otrova u zraku najmodernijom pristupačnom opremom i
rad s indikatorskim cjevčicama (barem 5 različitih otrova u radnom i životnom
okolišu)
4. Uzorkovanje zraka, vode, hrane, tla i drugih materijala priručnim priborom,
kao imitacija akcidentalnog stanja, uz terenski izvid (barem dva slučaja).
5. Analiza brzim priručnim metodama detekcije otrova u uzorkovanim materijalima
pod točkom 4.
6. Čitanje stručne literature, uz kolokviranje, prema odluci mentora i/ili
voditelja područja.
7. Kolokviranje stečenih znanja na kraju obilaska.
Po završetku specijalizacije specijalist analitičke toksikologije je stručnjak
koji samostalno organizira i izvodi sve najnovije tehnološke postupke iz širokog
područja analitičke toksikologije (opća toksikologija, ekotoksikologija;
toksokinetika; forenzička toksikologija; klinička toksikologija; farmakološko
genetička toksikologija), snosi punu odgovornost za njih te logično rješava
probleme, rukovodi i donosi racionalne odluke u struci u smislu otkrivanja
otrovnosti i dokazivanja i određivanja otrova.

**Poslijediplomski specijalistički studij (organizirana teorijska nastava) iz
»ANALITIČKE TOKSIKOLOGIJE«**
**a) Opis studija:** Predloženi poslijediplomski specijalistički studijski program
omogućuje izobrazbu medicinskih biokemičara i farmaceuta kao sudionika sustava
pružanja zdravstvene zaštite. Upisuju ga zdravstveni djelatnici (medicinski
biokemičari i farmaceuti) koji su dobili odobrenje Ministarstva zdravstva i
socijalne skrbi (MZS) o specijalizaciji iz Analitičke toksikologije. Područje
toksikologije gotovo svakodnevno napreduje u znanstveno-stručnim saznanjima, ali
i u novim tehnologijama i analitičkim postupcima koji se primjenjuju u
zdravstvenim i drugim laboratorijima. Stoga je dodatno stručno obrazovanje
djelatnika s kompetencijama organizacije, rukovođenja i rada u području
toksikologije neophodno.
**b) Nositelj studija:** Sveučilište u Zagrebu, Farmaceutsko-biokemijski fakultet
**c) Trajanje studija:** 1 godina (dva semestra)
**d) Oblik provođenja nastave:** predavanja, seminari, vježbe
**e) Popis obveznih i izbornih predmeta s brojem sati aktivne nastave, potrebnih
za njihovu izvedbu i brojem ECTS bodova:**

|  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- |
| Predmet | Šifra | P-S-V  Ukupno sati | ECTS |
| 1.Toksikologija | AT-1 | 10-20-0=30 | 6,0 |
| 2. Zdravstvena ekotoksikologija | AT-2 | 20-3-2=25 | 5,0 |
| 3. Primjena analitičkih tehnika u analitičkoj toksikologiji | AT-3 | 15-3-2=20 | 4,0 |
| 4. Klinička toksikologija s epidemiologijom | AT-4 | 15-7-3=25 | 5,0 |
| 5. Sudska toksikologija u humanoj medicini | AT-5 | 15-8-2=25 | 5,0 |
| 6. Laboratorijska dijagnostika otrovanja\*\* | AT-6 | 10-8-2=20 | 4,0 |
| 7. Analitika i toksikologija pomoćnih tvari u lijekovima | AT-7 | 8-4-3=15 | 3,0 |
| 8. Ekotoksikološka ispitivanja | AT-8 | 13-5-2=20 | 4,0 |
| 9. Praćenje otrova u zraku | AT-9 | 15-3-2=20 | 4,0 |
| **Ukupno** |  | **200** | **40** |

AT-šifra obveznih predmeta poslijediplomskog specijalističkog studija
»Analitička toksikologija«
Izborni predmeti:

|  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- |
| Predmet | Šifra | P-S-V  Ukupno sati | ECTS |
| 1. Mikotoksikologija s osnovama mi­kologije | I-1 | 15-2-8=25 | 5,0 |
| 2. Toksikokinetika | I-2 | 10-5-5=20 | 4,0 |
| 3. Nanotoksikologija | I-3 | 10-5-5=20 | 4,0 |
| 4. Farmakološka genetička toksikologija na sisavačkim modelima\* | I-4 | 8-2-0=10 | 1,5 |
| 5. Kinetika i mehanizam reakcija farmaceutskih spojeva\* | I-5 | 7-7-0=14 | 2,0 |
| 6. Biokemijski mehanizmi toksičnosti \* | I-6 | 5-5-0=10 | 1,5 |
| 7. Biostatistika\* | I-7 | 2-3-15=20 | 2,5 |
| **Ukupno sati** |  | **119** | **20,5** |

I-šifra izbornih predmeta poslijediplomskog specijalističkog studija »Analitička
toksikologija

Naveden je ukupni broj sati neposredne nastave; odnos obvezni: izborni predmeti
= 40: 20 ECTS; (\*) modularni ili izborni predmeti doktorskog studija
»Farmaceutsko-biokemijske znanosti«; (\*\*) predmet iz specijalističkog studija
Medicinske biokemije i laboratorijske medicine.

**f) Sadržaji obveznih i izbornih predmeta

AT-1
TOKSIKOLOGIJA**
Upoznavanje različitih grana moderne toksikologije i osnovnih toksikoloških
principa. Prikazivanje aktualnih problema sa štetnim tvarima u korištenju i
upotrebi (vezano s onečišćenjem okoliša i radnim mjestom). Posebno istaknuti
analitičku toksikologiju u klinici i zaštiti zdravlja ljudi kao temelj za
specijalizaciju iz analitičke toksikologije. Osnove toksikologije, vrste štetnih
učinaka kod kratkotrajnog i dugotrajnog izlaganja, osnove toksikokinetike,
uzorkovanje, apsorpcija, raspodjela, eliminacija, toksikologija najčešćih otrova
(plinovi, industrijske organske kemikalije, anorganski otrovi, sredstva
ovisnosti, pesticidi), individualizacija terapije, uvod u ekotoksikologiju,
toksikogenetiku, toksinologiju, toksikologiju na radnom mjestu, regulatornu
toksikologiju, kemijski akcidenti.

**AT-2
ZDRAVSTVENA EKOTOKSIKOLOGIJA**
Antropogeni izvori zagađenja okoliša (tlo, voda, zrak, prehrambeni
lanac).Atmosfera vanjska,nutarnja. Zagađenje iz stacionarnih izvora.Promet.
Anorganski spojevi, emisija organskih tvari, karcinogene tvari. Toksičnost,
podjela po štetnosti, granične vrijednosti emisija. Praćenje emisije
onečišćujućih tvari, kriteriji. Glavna onečišćivala atmosfere (O3, SO2, CO,
N-oksidi, lebdeće čestice (azbest, čađa), aromatski ugljikovodici, metali, CFC,
haloni). Oksidacijski i redukcijski tip zagađenja, fotokemijsko zagađenje,
prekogranični ekološki problemi. Unutarnja atmosfera, zagađivala, pušački dim,
formaldehid, radon, sindrom »bolesne zgrade«. Metali i nemetali, zagađivala tla,
vode, zraka, hrane. Izvori, izloženost. Organski i anorganski spojevi,
bioakumulacija, toksikološki značaj, mehanizmi toksičnosti, izloženost.
Pesticidi, podjela prema ciljanim organizmima i kemijskoj strukturi. Metabolizam
i otrovnost glavnih grupa pesticida, izvori trovanja. Rezidue pesticida,
rezistencija, narušavanja ravnoteže eko sustava, bioakumulacija u prehrambenom
lancu, kontrola

**AT-3
PRIMJENA ANALITIČKIH TEHNIKA U ANALITIČKOJ TOKSIKOLOGIJI**
Primjena i prikaz instrumenata i opreme za analiziranje bioloških uzoraka iz
okoliša koji imaju utjecaj na ljudsko zdravlje (odnosno neophodni su za ocjenu
zdravstvene ispravnosti). Načini uzorkovanja, rukovanja s uzorcima, priprema za
analizu, odabir metode i mogućnosti pogreške pri određivanju. Infracrvena
spektroskopija pri određivanju ugljikovodika u vodi. Atomska apsorpcijska
spektroskopija pri određivanju toksičnih metala. Tekućinska
kromatografija-osnove, instrumentarij, kolone, mobilne faze i primjena u analizi
vode i namirnica. Plinska kromatografija-osnove, instrumentarij, kolone, mobilne
faze i primjena u analizi pesticida i polikloriranih bifenila. Vezane tehnike
LC-MS, LC-MS/MS, GC-MS u analizi uzoraka iz okoliša. Forenzička analitika u
detekciji nepoznatih sastojaka.

**AT-4
KLINIČKA TOKSIKOLOGIJA S EPIDEMIOLOGIJOM**
Upoznati polaznike s osnovama i značajkama toksikologije kako u posebnim
situacijama, tako i u svakodnevnoj praksi, kako bi se kod njih izgradila i
unaprijedila sposobnost prepoznavanja potencijalnih izvora toksičnosti,
preventivnog djelovanja i postupaka prve pomoći u slučaju akcidenata.
Upoznavanje s osnovnim epidemiološkim metodama koja su nezaobilazna za
profesionalni pristup kako u rutinskom radu tako i toksikološkim istraživanjima.
Usvojiti znanja o planiranju istraživanja i primjeni epidemioloških metoda u
praktičnom radu. Obradit će se mjere učestalosti pojave bolesti, izračunavanje
rizika, dizajn opažajnih i intervencijskih istraživanja, specifičnost i
osjetljivost testova, metode epidemiološke analize, etika istraživanja te kratak
osvrt na osnove pisanja znanstvenog rada kao i etiku citiranja. Analiza
epidemiološko-toksikološke studije i prikaz slučaja. Mogućnost primjene
epidemioloških metoda u zamjećivanju i otkrivanju nuspojava lijekova. Osnovni
pojmovi kliničke toksikologije; akutna otrovanja odraslih; akutna otrovanja
djece; putevi ulaska otrova u organizam; postupak s otrovanim bolesnikom;
antidoti; vrste epidemioloških istraživanja; dizajn opažajnih i intervencijskih
istraživanja; osnove planiranja istraživanja; odabir i prikaz rezultata
grafički; analiza epidemiološko-toksikološke studije; primjena epidemioloških
metoda u otkrivanju nuspojava lijekova; postupci u slučaju masovnog otrovanja:
bioterorizam-uloga toksikologa.

**AT-5
SUDSKA TOKSIKOLOGIJA U HUMANOJ MEDICINI**
Primjena sudske toksikologije kod akutnih i kroničnih otrovanja, te otrovanja sa
smrtnom posljedicom, jatrogena otrovanja, djelovanje otrova na učesnike
kriminalnih djela izvršenih pod utjecajem otrova, pravilni odabir i uzimanje
biološkog materijala za kemijsko-toksikološke analize, metoda analiza i
tumačenje rezultata analiza kod dokazivanja otrovanja u prekršajnim, kaznenim i
civilnim sudskim postupcima. Uvodno predavanje o sudskoj toksikologiji; Pravilan
odabir i uzimanje biološkog materijala živih, umrlih i ekshumiranih osoba,
izuzimanje materijala iz neposredne blizine nasilno umrle osobe zbog otrovanja;
Obrada i priređivanje ekstrakata za kvalitativne i kvantitativne metode
dokazivanja otrovanja. Primjena brzih testova i instrumentalnih tehnika koje se
primjenjuju u sudskoj toksikologiji; Primjena Cozart RapiScan sustava za brzu
detekciju droga u slini i Dräger 7410plus alkometra za detekciju
alkoholiziranosti u izdahu, upotreba i odabir metoda potvrđivanja droga i
alkohola u tjelesnim tekućinama i/ili tkivima; Smrt u svezi s konzumacijom
droga; Interpretacija dobivenih rezultata kemijsko-toksikološkim analizama kod
nesmrtonosnih otrovanja i smrtonosnih otrovanja. dokazivanje otrovanja kod
živih, umrlih i ekshumiranih osoba; Vještačenja u prekršajnim, kaznenim i
civilnim postupcima.

**AT-6
LABORATORIJSKA DIJAGNOSTIKA OTROVANJA**
U kolegiju se obrađuju sljedeće teme:
Objasniti ulogu laboratorija u evaluaciji otrovanja. Definirati koja akutna
otrovanja moraju biti utvrđena unutar jednog sata, na temelju čijih rezultata je
omogućeno pravilno i hitno zbrinjavanje bolesnika. Naglasiti koji biološki
materijal se koristiti pri identifikaciji otrovanja; Farmakologija i analize
specifičnih lijekova i toksičnih agensa: Sredstva ovisnosti u mokraći
(barbiturati, benzodiazepini, kokain, metadon, opijati amfetamini/metamfetamini,
kanabinoidi,) određuju se imunokemijskim metodama, a potvrđuju metodom plinske
kromatografije-masene spektrometrije; Plinovi (CO, CN i dušikovi spojevi)
dokazuju se indirektnim spektrofotometrijskim metodama; Hlapivi alkoholi (etilni
alkohol, metilni alkohol, etilen glikol) dokazuju se metodom plinske
kromatografije; Otrovanja insekticidima (organofosforni i karbamati) utvrđuju se
mjerenjem aktivnosti serumske kolinesteraze, a potvrđuju mjerenjem eritrocitne
acetilkolinesteraze koja korelira s stupnjem neurotoksičnosti.
Lijekovi (analgetici, antidepresivi, antipsihotici, antiepileptici,
kardioaktivni lijekovi i dr.): za probiranje se koriste kolorimetrijske,
imunokemijske i kromatografske (TLC) metode, a za potvrdu otrovanja i
učinkovitost terapije imunokemijske i kromatografske metode (HPLC, GC-MS);
Trovanje biljkama (gljive, strihnin i srčani glikozidi) dokazuje se
kromatografskim (HPLC, TLC) i imunokemijskim metodama; Metali: toksični metali s
višestrukim djelovanjem (arsen, arsin, kadmij, krom, olovo, živa i nikal),
esencijalni metali koji su potencijalno toksični (kobalt, trovalentni krom,
bakar, željezo, magnezij, mangan, selen i cink) i metali koji se koriste u
medicinskoj terapiji (aluminij, bizmut, galij, zlato, litij i platina) u serumu
i mokraći određuju se metodom atomske apsorpcijske spektrometrije.

**AT-7
ANALITIKA I TOKSIKOLOGIJA POMOĆNIH TVARI U LIJEKOVIMA**
Toksično djelovanje pomoćnih tvari u lijekovima na zdravlje. Toksičnost pomoćnih
tvari kod određenih skupina bolesnika. Pomoćne tvari u proizvodnji farmaceutskih
oblika. Neželjeni učinci pojedinih pomoćnih tvari. Pomoćne tvari u generičkim i
originalnim lijekovima. Zakonska regulativa vezana za korištenje pomoćnih tvari
u farmaceutskim formulacijama. Međunardno farmaceutsko vijeće za pomoćne tvari
(International Pharmaceutical Excipients Council). Dopuštene količine pomoćnih
tvari u proizvodnji ljekovitih oblika. Analitički postupci i metodologija
Europske farmakopeje za identifikaciju, ispitivanje čistoće i određivanje
sadržaja pomoćnih tvari. Kontrola kakvoće pomoćnih tvari i ICH smjernice u
kontroli onečišćenja. Analitičke tehnike u kontroli sadržaja pomoćnih tvari u
farmaceutskom obliku. Stabilnost pomoćnih tvari. Interakcije pomoćnih tvari s
djelatnim tvarima u lijekovima kao i primarnim spremnicima. Ispitivanje
kompatibilnosti pomoćnih i ljekovitih tvari u gotovom farmaceutskom proizvodu.
Eksperimentalno određivanje masenih udjela konzervansa (benzojeva i sorbinska
kiselina) i sladila (saharin i aspartam) u tekućim farmaceutskim pripravcima
tekućinskom kromatografijom visoke djelotvornosti.

**AT-8
EKOTOKSIKOLOŠKA ISPITIVANJA**
Biološki testovi; antripogeni utjecaj na okoliš; onečišćenje; ekotoksikologija;
načini ulaska onečišćivača u ekosistem; bioakumulacija; biotransformacija;
biomagnifikacija; djelovanje kemikalije/otrova; testovi kratkog trajanja
(akutno); testovi srednjeg trajanja (subkronično); testovi dugog trajanja
(kronično); preliminarni testovi; konačni testovi; osnovni set testova
toksičnosti; akutna toksičnost na vrstu Daphnia magna; inhibicija bakterija;
test inhibicije rasta algi (slatkovodnih i morskih); testovi toksičnosti na
ribama; YTT (Yeast toxicity test); luminiscencija fotobakterija; Lemna test;
Allium test; Ames test; biološka razgradnja; biomonitoring (biološki nadzor)
okoliša; procjena okolišnog rizika.

**AT-9
PRAĆENJE OTROVA U ZRAKU**Izvori i tipovi onečišćenja, vrste onečišćujučih tvari, mehanizam stvaranja
onečišćujućih tvari, varijacije koncentracija onečišćujučih tvari te njihova
prostorna raspodjela, utjecaj meteoroloških parametara na raspodjelu i širenje
onečišćujučih tvari u zraku, mjerne i analitičke metode, automatske postaje,
mreže za praćenje kakvoće traka, analiza podataka i stvaranje baza podataka,
zdravstveni učinci onečiščujućih tvari, kratkoročna i dugoročna izloženost,
epidemiološke studije i podaci, toksikološke studije i podaci, definicija
izloženosti, koncentracije i doze, toksikokinetika i toksičnost lebdećih čestica
/PM10, PM2,5/ozona /O3/, dušikovog dioksida /NO2/, policikličkih aromatskih
ugljikovodika /PAH/, ugljikovog monoksida /CO/, sumpornog dioksida/SO2/, (razine
i lokalizacija u tijelu, toksičnost na razini organizma, na razini organskih
sustava, na celularnoj razini, toksikološke studije na životinjama i ljudima),
procjenarizika i upravljanje rizikom, legislativa u RH i usklađivanje s
legislativom EU, programi kontrole onečišćenja, modeli informiranja građanstva o
razinama onečišćenja u zraku, tipovi prostornog i vremenskog modeliranja
onečišćenja zraka, javnozdravstveni značaj onečišćenja zraka.

**I-1
MIKOTOKSIKOLOGIJA S OSNOVAMA MIKOLGIJE**Sistematika, razvoj i raširenost toksinogenih plijesni (hrana, zrak,
profesionalna izloženost). Uvjeti tvorbe mikotoksina u različitim supstratima.
Kemijska svojstva mikotoksina. Biokemijski mehanizmi toksičnog djelovanja
mikotoksina in vivo i in vitro. Interakcije mikotoksina. Mikotoksikoze ljudi i
životinja- patogeneza i patologija (hepatotoksini, nefrotoksini, neurotoksini,
imunotoksini, respiratorni toksini, dermatotoksini, toksini probavnog i
genitalnog sustava). Metode izolacije i determinacije plijesni, metode
dokazivanja mikotoksina, biokemijski pokazatelji izloženosti mikotoksinima (TLC,
HPLC, spektrofotometrijske metode). Zakonski propisi i kontrola (legislativa).
Kemijske i biološke metode dekonatminacije plijesni i mikotoksina.

**I-2
TOKSIKOKINETIKA**Kolegij sadrži tri cjeline. U prvoj cjelini bit će ukratko opisani načini
apsorpcije, raspodjele i eliminacije toksičnih tvari u organizmu na odabranim
primjerima. Drugi dio se sastoji od prikaza karakteristika modela koji se
koriste kod izračunavanja kinetičkih parametara otrovnih supstanci npr.
jednoprostorni model sa i bez infuzije, jednoprostorni model s apsorpcijom,
dvoprostorni modeli, simulacija nakupljanja etc. Treći dio predavanja predviđen
je za primjenu navedenih modela na odabranim primjerima iz prakse koji se često
dešavaju (alkohol, trovanja lijekovima ili plinovima, predoziranja drogama etc).
U trećem dijelu studenti će se koristiti računalima i kompjuterskim programima
koji pomoću kinetičkih parametara mogu predvidjeti vremenski tijek apsorpcije,
distribucije i eliminacije u organizmu. U tijeku kolegija svaki student će
morati napraviti seminarski rad iz kolegija u kojem će putem PowerPoint
prezentacije prikazati mehanizam neke od otrovnih tvari u organizmu i kinetičke
parametre koji određuju ponašanje te tvari sve do eliminacije iz organizma.
Prezentacija smije trajati najviše 20 minuta i bit će prezentirana svim
studentima koji slušaju kolegij u sklopu seminara.

**I-3
NANOTOKSIKOLOGIJA**Cilj kolegija je upoznati studente s novom znanstvenom disciplinom pod nazivom
nanotoksikologija. Definicija nanotoksikologije; Podjela i primjena sintetskih
nanočestica; Fizička i kemijska svojstva nanočestica kao čimbenici koji određuju
biološku aktivnost; Mogući izvori sintetskih nanočestica i mjere opreza; Mjesta
ulaska nanočestica u organizam i ciljna tkiva; Interakcija nanočestica sa
stanicama; Racionalna ispitivanja toksičnosti nanočestica.

**I-4
FARMAKOLOŠKA GENETIČKA ZOKSIKOLOGIJA NA SISAVAČKIM MODELIMA**Metode genetičke toksikologije (kromosomske aberacije, mikronukleus in vivo i in
vitro, komet metoda, izmjene sestrinskih kromatida, DNA adukti, fluorescentna
hibridizacija in vitro, mitotski indeks, test genskih mutacija – hprt), značaj
metabolizma i mehanizama detoksikacije na ispoljavanje genotoksičnosti,
mehanizmi mutageneze i karcinogeneze lijekova, interindividualne razlike u
genotoksičnom odgovoru, in vivo i in vitro eksperimentalni modeli, biomarkeri
učinka genotoksičnih tvari, biomonitoring genetičkom toksikologijom, utjecaj
dobi na odgovor organizma na genotoksičnost, osvrt na specifične grupe lijekova
(citostatici, antibiotici, antimikotici, antipiretici), interpretacija protokola
za genotoksikološko praćenje novih lijekova i usporedba europskih direktiva s
protokolima američke Food and Drug Administration.

**I-5
KINETIKA I MEHANIZAM REAKCIJA FARMACEUTSKIH SPOJEVA**
Značenje kemijske kinetike u svakodnevnom životu, biologiji i farmaciji.
Kemijska reakcija kao jedan od načina uravnoteženja termodinamičkog sustava,
tj., minimiziranja Helmholtzove funkcije (A) pri stalnim vrijednostima
temperature i volumena (ili Gibbsove funkcije (G) pri stalnim vrijednostima
temperature i tlaka) biti će proučavana s dvije točke gledišta: termodinamičke i
kinetičke koje su međusobno povezane. Odvijanje kemijske reakcije definirati će
se reakcijskim dosegom, ξ. Promatrani kinetičk sustavi – zatvoreni, neizolirani,
homogeni stalnog volumena. Definirat će se i obraditi pojmovi kao što su
reakcijski mehanizam i brzina kemijske reakcije. Opisivanje brzine kemijske
reakcije u svijetlu (i) diferencijalnog oblika kinetičke jednadžbe (dci/dt α
k(T)ci), (ii) integriranog oblika kinetičke jednadžbe (k α ci), (iii)
molekulnosti reakcije, (iv) reda reakcije i (v) temperaturne ovisnosti. Detaljno
će se proučiti reakcije nultog, prvog i drugog reda, te vrste reakcija kao su
(ne)povratne, konsekutivne (uzastopne) u paralelne (usporedne). Obraditi će se
Arrheniusova i Eyringova teorija brzine reakcije te utjecaj svojstava medija na
brzinu reakcije. Na konkretnim primjerima pokazati će se način određivanja
reakcijskog mehanizma i obraditi teorija postojanog stanja i teorija brzih
predravnoteža. Primjenom Eyringove teorije objasniti će se teorija homogene
katalize te navesti primjeri specifične i opće kiselobazne katalize u
farmaceutski važnim kemijskim reakcijama. Razradit će se primjeri tzv. V,
sigmoidne, mješane

**I-6**
BIOKEMIJSKI MEHANIZMI TOKSIČNOSTI
Molekularno-stanični aspekti toksičnosti. Mehanizmi transporta toksikanata kroz
stanične membrane: specifičnost transporta kroz kožu, pluća i probavni trakt.
Specifične barijere: hematoencefalna, placentalna. Mjesta raspodjele toksikanata
u organizmu. Farmakološki, patološki i genotoksični efekti djelovanja: primjeri.
Vezanje na proteine i kumulacija. Primjeri za detoksifikaciju, toksifikaciju i
promjene aktivnosti. Djelovanje toksikanata: vezanje na specifične receptore;
toksikanti koji ne reagiraju s receptorom. Čimbenici koji utječu na metabolizam
toksikanata: vrsta, spol, genetski, stres, prehrana, dob, patološka stanja,
specifičnosti tkiva i organa, doza, enzimska indukcija i inhibicija, čimbenici
iz okoliša. Biokemijski mehanizmi eliminacije toksikanata. Specifični primjeri
za: kemijsku kancerogenezu, lezije tkiva, neželjene farmakološke efekte,
imunotoksičnost., letalnu sintezu i ugradnju, teratogenezu, toksičnost metala,
pesticida, organskih otapala, plastike, radioaktivno zračenje. Mehanizmi
djelovanja toksikanata na reprodukciju. Primjeri.

**I-7
BIOSTATISTIKA**
Statistička metodologija obradbe biomedicinskih podataka u tijeku znanstvenog
istraživanja: vrste kliničkih istraživanja, uzorak i populacija, raspodjela
podataka, prikupljanje, vrste i opis podataka, mjerne ljestvice, pregled
deskriptivnih statističkih pokazatelja (mjere centralne tendencije i rasapa),
statistička hipoteza i zaključivanje, usporedba vrijednosti između dvaju ili
više skupina, proporcije, raščlamba nepotpuno praćenih podataka i krivulje
preživljenja, veličina uzorka, snaga testa, korelacije i regresija
(multivarijatna regresija, logistička regresija i Coxov regresijski test),
raščlamba karakteristika rada prijamnika (engl. ROC analiza). Informatički
pregled, prikaz i vježbanje načina uporabe tipičnog računalnog programa za
statističku obradbu biomedicinskih podataka: zadavanje osobina pokazatelja, upis
podataka, pohrana i prijenos podataka iz jednoga u drugi oblik zapisa.
oblikovanje ispisa rezultata obradbe, prijenos rezultata u tablične ili grafičke
oblike znanstvenog izvješća.
**g) Način završetka studija:** Poslijediplomski specijalistički studij »Analitička tokikologija« završava polaganjem obvezatnih i izbornih predmeta kao dijela
programa zdravstvene specijalizacije iz Analitičke toksikologije.

Pravilnik, NN 73/2008-2448
Opći uvjeti korištenjaZaštita privatnosti[Pristup podatcima](/data_access_hr.aspx)[ELI](/about_eli_hr.aspx)

©2026. g. Narodne novine d.d.

, izrada [Novena d.o.o.](http://novena.hr/)