## Odluka Ustavnog suda Republike Hrvatske broj: U-IIIA-1899/2003 od 25. listopada 2004.

### NN 160/2004 (18.11.2004.), Odluka Ustavnog suda Republike Hrvatske broj: U-IIIA-1899/2003 od 25. listopada 2004.

# USTAVNI SUD REPUBLIKE HRVATSKE

2810

Ustavni
sud Republike Hrvatske, u Drugom vijeću za odlučivanje o ustavnim tužbama, u
sastavu sudac Jasna Omejec, predsjednik Vijeća, te suci Marijan Hranjski, Mario
Kos, Ivan Mrkonjić, Emilija Rajić i Vice Vukojević, članovi Vijeća, odlučujući
o ustavnoj tužbi M. Š. iz S., koju zastupa J. F., odvjetnik u S., na sjednici
održanoj 25. listopada 2004. godine, jednoglasno je donio

## ODLUKU

I.
Ustavna tužba se usvaja.

II. Općinski sud u Splitu dužan je donijeti odluku u
predmetu koji se vodi pred tim sudom pod brojem: IV P-216/95, u najkra­ćemu
mogućem roku, ali ne duljem od jedne (1) godine, računa­jući od prvoga idućeg
dana nakon objave ove odluke u »Narodnim novinama«.

III. Na temelju članka 63. stavka 3. Ustavnog zakona
o Ustav­nom sudu Republike Hrvatske (»Narodne novine«, broj 49/02. – pročišćeni
tekst), podnositeljici ustavne tužbe M. Š. iz S., M. 10, određuje se primjerena
naknada zbog povrede ustavnog prava iz članka 29. stavka 1. Ustava Republike
Hrvatske (»Narod­ne novine«, broj 41/01. – pročišćeni tekst) od 9.750,00 kuna.

IV.
Naknada iz točke III. izreke ove odluke bit će isplaćena iz državnog proračuna
u roku tri mjeseca od dana podnošenja zahtjeva podnositeljice Ministarstvu
financija Republike Hrvatske za njezinu isplatu.

V. Ova
odluka objavit će se u »Narodnim novinama«.

```
Obrazloženje
```

1.
Podnositeljica je 26. svibnja 2003. godine podnijela ustav­nu tužbu na temelju
ovlaštenja sadržanog u odredbi članka 63. stavka 1. Ustavnog zakona o Ustavnom
sudu Republike Hrvatske (»Narodne novine«, broj 49/02. – pročišćeni tekst, u
daljnjem tekstu: Ustavni zakon).

U
ustavnoj tužbi podnositeljica ističe da Općinski sud u Splitu nije u razumnom
roku odlučio o njezinim pravima i obvezama u parničnom postupku radi isplate
plaće za razdoblje od 1. rujna 1992. godine, pa nadalje, koji se vodi pod
poslovnim brojem: IV P-356/01. Smatra da je nedonošenjem odluke u razumnom
roku, povrijeđeno ustavno pravo zajamčeno člankom 29. stavkom 1. Ustava
Republike Hrvatske.

U
ustavnoj tužbi podnositeljica zahtijeva da Ustavni sud odredi Općinskom sudu u
Splitu rok za donošenje meritorne odluke u predmetu koji se vodi pred tim sudom
pod poslovnim brojem: IV P-356/01, te traži primjerenu naknadu od 15.000,00
kuna zbog povrede naznačenog ustavnog prava koju je počinio Općinski sud u
Splitu ne odlučivši o njezinim pravima i obvezama u razumnom roku.

ČINJENICE
VAŽNE ZA USTAVNOSUDSKI POSTUPAK

2.
Ustavni sud je u postupku pokrenutom ustavnom tužbom, primjenom članka 63.
Ustavnog zakona, utvrdio sljedeće činjenice koje su pravno relevantne za
odlučivanje o povredama ustavnih prava podnositeljice:

– dana
16. veljače 1995. godine, podnositeljica je pred Općinskim sudom u Splitu
podnijela tužbu s još 52 bivša zaposlenika »J.« – glavne filijale S., radi
isplate plaće. Predmet se najprije vodio pod poslovnim brojem: IV P-216/95,

– tužitelji su rješenjem suda od 11. studenoga 1998.
godine pozvani na uređenje tužbe,

– prvo ročište održano je 8. ožujka 1999. godine,

– na ročištu 15. rujna 2000. godine, predmet bivših
zaposlenika »J.« – glavne filijale S. je razdvojen, pa se predmet
podnositeljice vodio pod poslovnim brojem: IV P-356/01,

– da bi
se utvrdila pravna osnova i ishodio načelni stav višeg suda, radi ekonomičnosti
postupka, postupak je nastavljen samo po tužbama dvoje tužitelja, dok u
parničnom postupku podnositeljice sud nije postupao,

–
postupak je nastavljen ročištem održanim 16. ožujka 2004. godine,

–
rješenjem Općinskog suda u Splitu, broj: IV P-216/95 od 18. lipnja 2004.
godine, spisi: IV P-332/01, IV P-338/01, IV P-339/01, IV P-342/01, IV P-350/01,
IV P-351/01, IV P-353/01, IV P-355/01, IV P-356/01, IV P-358/01, IV P-359/01,
IV P-360/01, IV P-365/01, IV P-372/01 i IV P-380/01 pripajaju se tom spisu radi
zajedničkog raspravljanja i odlučivanja, a radi ekonomičnosti postupka (među
kojima je i podnositeljica) protiv J., Glavne filijale S. Točkom II. izreke tog
rješenja, određen je prekid postupka, dok je točkom III. izreke određeno da će
se postupak nastaviti kad stečajni upravitelj tuženika preuzme postupak ili kad
ga sud na prijedlog tužitelja ili po službenoj dužnosti pozove na preuzimanje
postupka.

OČITOVANJE
OPĆINSKOG SUDA U SPLITU

3. Na
temelju članka 69. alineje 2. Ustavnog zakona, Ustavni sud je zatražio od
Općinskog suda u Splitu da se izjasni o navodima ustavne tužbe.

U
očitovanju Općinskog suda u Splitu od 30. rujna 2004. godine navodi se da se
radi o sudskoj stvari u kojoj postoji dvojba oko pasivne legitimacije i pravnog
sljedništva, da postoje indicije da je nad »J.« u drugoj državi otvoren
stečajni postupak, te da se uslijed navedenog otvara pitanje nadležnosti
Općinskog suda u Splitu za postupanje, da je u jednom »pilot« predmetu u kojemu
je donesena prvostupanjska presuda, Županijski sud u Splitu donio rješenje
kojim se prvostupanjska presuda ukida, dok drugi »pilot« postupak nije okončan,
te da je od nadležnog suda u S. i C. G. zatražena obavijest na okolnost
postojanja J. d.d. B., kao pravne osobe i eventualnog otvaranja stečajnog postupka.

PRAVO
VAŽNO ZA USTAVNOSUDSKI POSTUPAK

4.
Odredbom članka 29. stavka 1. Ustava Republike Hrvat­ske, propisano je:

»Svatko
ima pravo da zakonom ustanovljeni neovisni i nepristrani sud (...) u razumnom
roku odluči o njegovim pravima i obvezama (...).«.

Odredbom
članka 63. stavka 1. Ustavnog zakona propisano je:

»(1)
Ustavni sud će pokrenuti postupak po ustavnoj tužbi i prije no što je iscrpljen
pravni put, u slučaju kad o pravima i obvezama stranke (...) nije u razumnom
roku odlučio sud (...).

(2) U
odluci kojom usvaja ustavnu tužbu zbog nedonošenja akta u razumnom roku iz
stavka 1. ovoga članka, Ustavni sud će nadležnom sudu odrediti rok za donošenje
akta kojim će taj sud meritorno odlučiti o pravima i obvezama (...)
podnositelja. Rok za donošenje akta počinje teći idućeg dana od dana objave
odluke Ustavnog suda u »Narodnim novinama«.

(3) U odluci iz stavka 2. ovoga članka Ustavni sud će
odrediti primjerenu naknadu koja pripada podnositelju zbog povrede njegova
ustavnog prava koju je sud učinio kada o pravima i obvezama podnositelja (...)
nije odlučio u razumnom roku. Naknada se isplaćuje iz državnog proračuna u roku
tri mjeseca od dana podnošenja zahtjeva stranke za njezinu isplatu.«.

*Ustavna tužba je osnovana.*

5. Povredu ustavnog prava na donošenje sudske odluke
u razumnom roku Ustavni sud razmatra s obzirom na osobite okolnosti svakog
pojedinog slučaja.

Uvidom u očitovanje Općinskog suda u Splitu, Ustavni
sud je utvrdio da su se u ovom slučaju ostvarile pretpostavke za postupanje
temeljem odredbe članka 63. Ustavnog zakona.

Svoju
odluku Ustavni sud obrazlaže sljedećim utvrđenjima:

5.1. DULJINA SUDSKOG POSTUPKA

Prvostupanjski
parnični postupak započeo je 16. veljače 1995. godine, tužbom podnositeljice
protiv J. – glavne filijale S., radi isplate plaće za razdoblje od 1. rujna
1992. godine pa nadalje.

Ustavna
tužba podnesena je 26. svibnja 2003. godine, a do tog dana sudski postupak nije
pravomoćno okončan, pa Ustavni sud utvrđuje da do dana podnošenja ustavne tužbe
postupak u ovom predmetu ukupno traje osam godina, tri mjeseca i deset dana.

Zakon o
potvrđivanju Konvencije za zaštitu ljudskih prava i temeljnih sloboda i
protokola br. 1, 4, 6, 7 i 11 uz Konvenciju za zaštitu ljudskih prava i
temeljnih sloboda (»Narodne novine – Međunarodni ugovori«, broj 18/97., 6/99. –
pročišćeni tekst i 8/99. – ispravak, u daljnjem tekstu: Zakon o potvrđivanju
Konvencije) stupio je na snagu 5. studenoga 1997. godine.

Od dana stupanja na snagu Zakona o potvrđivanju
Konvencije, odredbe Konvencije za zaštitu ljudskih prava i temeljnih sloboda
Vijeća Europe (u daljnjem tekstu: Europska konvencija) čine, na temelju članka
134. Ustava Republike Hrvatske (»Narodne novine«, broj 56/90.), dio unutarnjega
pravnog poretka Re­pub­like Hrvatske. Dio unutarnjega pravnog poretka Republike
Hrvat­ske od tog dana čini i odredba članka 6. stavka 1. Europske konvencije
pod nazivom »Pravo na pošteno suđenje« koja, između ostaloga, propisuje
sljedeće:

»Radi utvrđivanja svojih prava i obveza građanske
naravi (...) svatko ima pravo da zakonom ustanovljeni neovisni i nepristrani
sud (...) u razumnom roku ispita njegov slučaj«.

Sukladno navedenom, konvencijsko pravo na donošenje
sud­ske odluke u razumnom roku čini dio unutarnjega pravnog poretka Republike
Hrvatske od dana stupanja na snagu Zakona o potvrđivanju Konvencije (5.
studenoga 1997. godine). S druge strane, pravo na donošenje sudske odluke u
razumnom roku utvrđeno je ustavnim pravom u Republici Hrvatskoj 9. studenoga
2000. godine, izmjenama članka 29. stavka 1. Ustava Republike Hrvatske (»Narodne
novine«, broj 113/00.). Iz navedenih razloga ispitivanje razumnosti trajanja
sudskih postupaka prije 5. studenoga 1997. godine u pravilu ne bi moglo biti
predmetom ustavnosudskih postupaka temeljenih na članku 63. Ustavnog zakona,
jer u dotadašnjem pravnom poretku Republike Hrvatske takvo pravo nije postojalo
ni kao konvencijsko ni kao ustavno.

Ustavni sud je ocijenio da se u ovom slučaju pravno
relevantnim razdobljem, sa stajališta povrede prava na donošenje sudske odluke
u razumnom roku, smatra razdoblje od 5. studenoga 1997. godine (to jest, od
dana stupanja na snagu Zakona o potvrđivanju Konvencije) do 26. svibnja 2003.
godine (to jest, do dana podnošenja ustavne tužbe podnositeljice), što ukupno
iznosi pet godina, šest mjeseci i dvadeset jedan dan.

5.2. POSTUPANJE NADLEŽNOG
SUDA

Ustavni
sud utvrđuje da je u razmatranom, pravno relevantnom razdoblju, Općinski sud u
Splitu imao dva razdoblja potpune neaktivnosti suda i to od 5. studenoga 1997.
godine do 11. studenoga 1998. godine i od 15. rujna 2000. godine do 28.
kolovoza 2003. godine.

5.3. PONAŠANJE PODNOSITELJICE
USTAVNE TUŽBE

Prema
ocjeni ovog suda podnositeljica ustavne tužbe, kao stranka u parničnom
postupku, svojim ponašanjem nije pridonijela duljini cjelokupnoga sudskog
postupka.

5.4. SLOŽENOST SUDSKOG
PREDMETA

U
konkretnom postupku radi se o složenoj parničnoj stvari, ali Ustavni sud
ocjenjuje da unatoč tomu sudski postupak traje nerazumno dugo, pri čemu je
osobito važna činjenica potpune neaktivnosti nadležnog suda u razdoblju dužem
od tri godine.

6.
Ustavni sud utvrđuje da radni spor, koji se sada vodi pod poslovnim brojem: IV
P-216/95 vodi pred Općinskim sudom u Splitu, traje preko osam godina, dok
pravno relevantno razdoblje s aspekta povrede prava na donošenje sudske odluke
u razumnom roku iznosi pet godina, šest mjeseci i dvadeset jedan dan.

S
obzirom na činjenicu da postupak u kojemu je zakonom propisana hitnost u
postupanju, u prvom stupnju traje preko osam godina, te da Ustavni sud nije
našao okolnosti koje bi opravdale dugotrajnost tog sudskog postupka, Ustavni
sud ocjenjuje da je povrijeđeno ustavno pravo podnositeljice da zakonom ustanov­ljeni
neovisni i nepristrani sud u razumnom roku odluči o njezinim pravima ili
obvezama, zajamčeno člankom 29. stavkom 1. Ustava Republike Hrvatske.

Polazeći
od mjerodavnih odredaba Zakona o parničnom pos­tupku (»Narodne novine«, broj
53/91., 91/92., 112/99. i 117/03.), Ustavni sud napominje da činjenica što je
Općinski sud u Splitu donio rješenje o prekidu postupka ne može imati utjecaja
na dužnost suda da odluči o podnositeljičinim pravima i obvezama u razumnom
roku odnosno da u razumnom roku okonča pred­metni parnični postupak.

Slijedom
iznijetog, u smislu odredbe članka 63. stavka 2. Ustavnog zakona, donesena je
odluka kao pod točkama I. i II. izreke ove odluke.

7.
Visinu naknade zbog povrede ustavnog prava na dono­šenje sudske odluke u
razumnom roku Ustavni sud u pravilu određuje za razmatrano, pravno relevantno
razdoblje, uz iznimnu mogućnost uvažavanja nerazumno dugog razdoblja potpune
neaktivnosti suda i prije 5. studenoga 1997. godine, što ovisi o osobitim
okolnostima svakog pojedinog slučaja. Određivanje primjerene naknade nije
ovisno o vrsti postupka i imovinskom interesu stranaka, već je to satisfakcija
strankama koja se dosuđuje zbog dužine postupka i neefikasnosti pravosudnog
sustava Republike Hrvatske.

Pri
utvrđivanju visine naknade, na temelju članka 63. stavka 3. Ustavnog zakona,
Ustavni sud uzima u obzir sve okolnosti slučaja, uz istodobno uvažavanje
ukupnih gospodarskih i socijalnih prilika u Republici Hrvatskoj.

Budući
da je Ustavni sud ovlašten, na temelju članka 63. stavka 2. Ustavnog zakona, u
svakom pojedinom slučaju odrediti i rok za donošenje sudske odluke, na visinu
naknade u konkretnom slučaju utjecala je i činjenica da je Općinskom sudu u
Splitu, točkom II. izreke ove odluke, određen primjeren rok u kojem je taj sud
dužan donijeti odluku u predmetu broj: IV P-216/95, čime se na djelotvoran
način ostvaruje i svrha samog sudskog postupka.

Iznos
pravične naknade, kojeg je podnositeljica zahtijevala u ustavnoj tužbi, u
dijelu koji prelazi utvrđenu svotu u točki III. izreke ove odluke, Sud je
ocijenio neprimjerenim.

Slijedom
svega iznijetoga, sukladno odredbi članka 63. stav­ka 3. Ustavnog zakona,
odlučeno je kao u točkama III. i IV. izreke ove odluke.

8.
Odluka o objavi (točka V. izreke) utemeljena je na odredbi članka 29. stavka 1.
Ustavnog zakona.

Broj:
U-IIIA-1899/2003
Zagreb, 25. listopada 2004.

USTAVNI SUD REPUBLIKE HRVATSKE

Predsjednik Vijeća
**dr. sc.** **Jasna Omejec,** v. r.

Odluka, NN 160/2004-2810