## Odluka Ustavnog suda Republike Hrvatske broj: U-III-2747/2014 od 24. lipnja 2014.

### NN 83/2014 (11.7.2014.), Odluka Ustavnog suda Republike Hrvatske broj: U-III-2747/2014 od 24. lipnja 2014.

USTAVNI SUD REPUBLIKE HRVATSKE

1626

Ustavni sud Republike Hrvatske, u Trećem vijeću za odlučivanje o ustavnim tužbama, u sastavu sudac Miroslav Šeparović, predsjednik Vijeća, te suci Mato Arlović, Marko Babić, Mario Jelušić, Davor Krapac i Antun Palarić, članovi Vijeća, u postupku koji je ustavnom tužbom pokrenula Marina Lovrić Merzel iz Siska, koju zastupa Berislav Živković, odvjetnik iz Zagreba, na sjednici održanoj 24. lipnja 2014. jednoglasno je donio

ODLUKU

I. Ustavna tužba se odbija.

II. Ova odluka objavit će se u »Narodnim novinama«.

Obrazloženje

I. POSTUPAK PRED USTAVNIM SUDOM

1. Pravodobnu i dopuštenu ustavnu tužbu podnijela je 2. lipnja 2014. Marina Lovrić Merzel iz Siska (u daljnjem tekstu: podnositeljica), u vrijeme donošenja ove odluke u istražnom zatvoru u Zatvoru u Zagrebu, koju u ustavnosudskom postupku zastupa Berislav Živković, odvjetnik u Zagrebu.

Ustavna tužba podnesena je protiv rješenja vijeća Županijskog suda u Zagrebu broj: Kv-Us-132/14-2 od 9. svibnja 2014., kojim je odbijena žalba podnositeljice protiv rješenja suca istrage Županijskog suda u Zagrebu broj: Kir-Us-201/14-3 od 29. travnja 2014., o produljenju istražnog zatvora.

Navedenim rješenjem suca istrage podnositeljici je na temelju članka 123. stavka 1. točaka 2. i 3. Zakona o kaznenom postupku (»Narodne novine« broj 152/08., 76/09., 80/11., 121/11. – pročišćeni tekst., 91/12., 143/12., 56/13. i 145/13.; u daljnjem tekstu: ZKP/08), zbog osnovane sumnje da je počinila kaznena djela iz članka 291. stavaka 1. i 2., članka 279. stavka 1. i članka 337. stavaka 1. i 3. u vezi članka 37. stavaka 1. i 3. Kaznenog zakona (»Narodne novine« broj 110/97., 27/98., 50/00., 129/00., 51/01., 111/03., 190/03. – odluka Ustavnog suda, 105/04., 84/05., 71/06., 110/07., 152/08. i 57/11., u daljnjem tekstu: KZ/97) produljen istražni zatvor za 2 (dva) mjeseca koji može trajati do 1. srpnja 2014.

1.1. Podnositeljica u ustavnoj tužbi navodi da su joj osporenim rješenjima Županijskog suda u Zagrebu povrijeđena ljudska prava i temeljne slobode zajamčene člancima 16., 22., 28. i 29. stavkom 1. Ustava Republike Hrvatske (»Narodne novine« broj 56/90., 135/97., 113/00., 28/01., 76/10. i 5/14.).

II. ČINJENICE I OKOLNOSTI SLUČAJA

2. Osporenim rješenjem suca istrage Županijskog suda u Zagrebu podnositeljici je produljen istražni zatvor uz sljedeće obrazloženje:

»U konkretnom slučaju ostvareni su uvjeti za produljenjem istražnog zatvora I osum. Marini Lovrić Merzel temeljem čl. 123. st. 1. točka 2. i 3. ZKP/08, (...).

Što se tiče I osum. Marine Lovrić-Merzel istoj se stavlja na teret počinjenje čitavog niza kaznenih djela u vremenskom periodu od 2009. do 2013. g. U odnosu na navedena djela u daljnjem tijeku postupka potrebno je saslušati niz svjedoka kako bi se utvrdilo pravo činjenično stanje. (...)

Što se tiče osnova za određivanjem istražnog zatvora protiv I osum. temeljem čl. 123. st. 1. t. 3. ZKP/08 treba istaknuti da se imenovana i dalje nalazi na mjestu županice Sisačko-moslavačke županije, da se istoj stavlja na teret više kaznenih djela, da je kaznena djela vršila u vremenskom periodu od 2009. do 2013. g. što znači da je u vršenju kaznenih djela bila izuzetno uporna, da je pri tom Sisačko-moslavačkoj županiji nanijela štetu od najmanje 10,500.000,00 kn sigurno je da bi boravkom na slobodi kazneno djelo ponovila jer joj je njezino radno mjesto i dalje dostupno, ljudi s kojima radi, a koje treba usput saslušati kao svjedoke su joj i dalje podčinjeni i ni iz čega u spisu ne proizlazi da na boravku na slobodi bi se suzdržala od vršenja kaznenih djela.

Ovdje još treba nadodati da bi I osum. Marina Lovrić Merzel boravkom na slobodi mogla sakriti ili uništiti dokaze ili tragove važne za ovaj kazneni postupak s obzirom na činjenicu da i dalje obnaša dužnost Sisačko-moslavačke županice, te ima pristup svim eventualno ne oduzetim dokazima.

(...)

U konkretnom predmetu sud nije primijenio institut jamstva niti neku blažu mjeru opreza u odnosu na I osum. Marinu Lovrić Merzel s obzirom na činjenicu da je imenovana u vršenju kaznenih djela bila zapravo izuzetno uporna, bez ikakvih osjećaja za okolinu, ljude s kojima je surađivala i društvenu imovinu. Ista je u duljem vremenskom periodu počinila više kaznenih djela te Sisačko – moslavačkoj županiji nanijela veliku štetu pa se prema mišljenju ista svrha kao što je istražni zatvor ne bi mogla postići niti jamstvom, a niti nekom drugom mjerom opreza. (...)«

2.1. Vijeće Županijskog suda u Zagrebu odbilo je žalbu podnositeljice protiv prvostupanjskog rješenja suca istrage uz sljedeće obrazloženje:

»Nakon uvida u spis predmeta, a suprotno žalbenim navodima I-osumnjičene Marine Lovrić Merzel, ovo vijeće nalazi valjanom i na zakonu osnovanom odluku suca istrage o postojanju razloga za daljnju primjenu mjere istražnog zatvora protiv I-osumnjičene Marine Lovrić Merzel temeljem zakonskih osnova iz članka 123. stavak 1. točka 2. i 3. ZKP/08, koju odluku je sudac istrage valjano i zakonito obrazložio, a koje obrazloženje prihvaća i ovo vijeće.

(...)

Naime, za opstojnost mjere istražnog zatvora dovoljno je postojanje relevantnog stupnja osnovane sumnje na počinjenje kaznenih djela koji u konkretnom slučaju proizlazi iz podataka priležećih u spisu predmeta i do sada prikupljenih dokaza, a koje postojanje osnovane sumnje je sudac istrage valjano obrazložio.

Takva osnovana sumnja i po ocjeni ovoga vijeća proizlazi iz cjelokupne dokumentacije koja je dostavljena u prilogu kaznene prijave (...) rezultata pretraga računala Sisačko-moslavačke županije (...) iskaza do sada ispitanih svjedoka (...) narudžbenica, te pripadajućih računa (...) Odluka o imenovanju članova Savjeta županice, podataka i evidencije za osobe koje su imenovane za članove Savjeta, Ugovora o prodaji i prijenosu poslovnih udjela u društvu (...), e-mail korespondencije (...) Izjave o prihvaćanju Ugovora o prodaji i prijenosu poslovnih udjela (...) zapisnika Trgovačkog suda u Zagrebu, Stalne službe u Karlovcu (...) dokumentacije Sisačko-moslavačke županije u svezi osnivanja Zavoda za hitnu medicinu, nalaza i mišljenja sudskog vještaka (...) Odluke Županijske skupštine Sisačko-moslavačke županije (...) ponude za prodaju nekretnine, Ugovora o prodaji nekretnine, mjesečnih računa (...) za razdoblje od 2009. do 2013. godine, putnih radnih listova za isto razdoblje, s računima za gorivo i ostale dokumentacije koja je priložena Posebnom izvješću MUP-a RH, Ravnateljstva policije – Uprave kriminalističke policije, PNUSKOKA-SSKOK ZAGREB (...).

Nadalje, ocjena suca istrage o postojanju opasnosti od ometanja kaznenog postupka utjecajem na svjedoke te o postojanju opasnosti na uništenje dokaza ili tragova važnih za ovaj kazneni postupak na strani I-osumnjičene Marine Lovrić Merzel valjana je i opravdana, zbog čega je opravdana i daljnja primjena mjere istražnog zatvora u odnosu na istu temeljem članka 123. stavak 1. točka 2. ZKP/08.

Naime, u daljnjem tijeku kaznenog postupka ukazuje se potrebnim u svojstvu svjedoka, ispitati svjedoke poimence navedene u Rješenju suca istrage koji još nisu ispitani u dosadašnjem tijeku istrage (...).

Konačno, i po ocjeni ovog vijeća, postoji opasnost da bi I-osumnjičena Marina Lovrić Merzel boravkom na slobodi mogla sakriti ili uništiti dokaze i tragove važne za ovaj kazneni postupak, s obzirom da i dalje obnaša dužnost županice Sisačko-moslavačke županije, dakle ima sva potrebna svojstva iz zakonskog i pravnog opisa kaznenog djela stavljenog joj na teret, te kao takva ima i pristup svim eventualno neoduzetim dokazima koji bi mogli biti važni za ovaj kazneni postupak.

(...)

Isto tako, ocjena je i ovoga vijeća, da je pravilno u odnosu na I-osumnjičenu Marinu Lovrić Merzel sudac istrage produljio mjeru istražnog zatvora temeljem zakonske osnove iz članka 123. stavak 1. točka 3. ZKP/08.

(...)

Protivno žalbenim navodima I-osumnjičene Marine Lovrić Merzel, pravilno je sudac istrage ocijenio da za sada, imajući u vidu sve naprijed navedeno, ne postoje uvjeti za primjenu blažih mjera iz članka 98. stavak 1. i 2. ZKP/08, ili jamstva u ponuđenom iznosu od 1.900.000,00 kuna u odnosu na I-osumnjičenu Marinu Lovrić Merzel jer su navedene okolnosti takvog značaja da se svrha zbog koje je I-osumnjičenoj Marini Lovrić Merzel produljen istražni zatvor za sada može postići samo primjenom mjere istražnog zatvora. (...)«

III. PRIGOVORI PODNOSITELJICE

3. Podnositeljica u ustavnoj tužbi osporava da u njezinom slučaju postoje zakonske osnove za produljenje istražnog zatvora. U ustavnoj tužbi navodi sljedeće:

»U rješenju vijeća Županijskog suda Zagreb Kv-Us-132/14 u odnosu na zakonsku osnovu iz čl. 123. st. 1. toč. 2. ZKP/08 navodi se da je u daljnjem tijeku kaznenog postupka potrebno ispitati niz svjedoka poimence navedenih u rješenju o produljenju istražnog zatvora a da su svjedoci vijećnici u Županijskoj skupštini, članovi radnih tijela Županije, zaposlenici stručnih službi i upravnih odjela, članovi Savjeta i savjetnici županice.

Iz ovakve formulacije u pobijanom rješenju nije jasno na koje se konkretne osobe odnosi opasnost utjecaja te na koje inkriminacije se svaki od svjedoka treba ispitati.

(...)

Nadalje, kako je već prije produljenja istražnog zatvora ispitano više desetaka svjedoka razumno je zaključiti da su upravo ključni svjedoci ispitani među prvima pa je upitna opstojnost istražnog zatvora kao krajnje mjere oduzimanja slobode do kraja ispitivanja svih svjedoka. Konačno i u samom pobijanom rješenju se navodi da se osnovana sumnja zasniva na izuzetoj dokumentaciji te iskazima nekoliko svjedoka ispitanih i prije određivanja istražnog zatvora.

(...)

U pobijanom rješenju nije precizirana ni konkretna opasnost od uništenja dokaza ili tragova važnih za ovaj postupak. (...)

Kako je istražni zatvor krajnja mjera a sud mora paziti da se ne primjenjuje teža mjera ako se ista svrha može postići blažom mjerom te ako postoje uvjeti da se ista svrha može postići blažom mjerom (čl. 95. ZKP/08) podnositeljica smatra da u konkretnom slučaju postoje uvjeti za primjenu mjera opreza u odnosu na kontakt sa potencijalnim svjedocima koji nisu ispitani dok uopće ne postoji opasnost od sakrivanja ili uništenja dokaza.

U odnosu na produljenje istražnog zatvora zbog postojanja okolnosti koje upućuju na opasnosti od ponavljanja istog ili istovrsnog kaznenog djela (čl. 123. st. 1. toč. 3. ZKP/08) od strane podnositeljice u pobijanom rješenju se navodi kako to proizlazi iz brojnosti djela koje joj se stavljaju na teret, načina počinjenja istih, duljine vremenskog razdoblja čime da je iskazan visok stupanj upornosti i kriminalne volje kao da i dalje obnaša dužnost županice Sisačko – moslavačke županije a da je kaznena djela počinila upravo kao županica. Radi navedenog vijeće smatra da se bez obzira na dosadašnju neosuđivanost podnositeljice, samo istražnim zatvorom može spriječiti opasnost od ponavljanja djela. Ovakvim navodima iz pobijenog rješenja se zapravo prejudicira krivnja podnositeljice i krši zajamčeno pravo iz čl. 28. Ustava.

(...)

Uz ponuđeno jamstvo, navedene mjere opreza i uz gore navedene jasno iskazane namjere osumnjičene (prenošenje ovlasti na zamjenika, korištenje godišnjeg odmora i preseljenje u Zagreb za vrijeme trajanja istrage) podnositeljica smatra da ne postoje osobite okolnosti koje bi ukazivale na opasnost da će doći do ponavljanja istog ili istovrsnog kaznenog djela u konkretnom slučaju.

(...)

Jamstvo se, kako prema odlukama Ustavnog suda tako i prema odlukama Europskog suda, mora uvijek razmatrati kao alternativa istražnom zatvoru. Potrebno je uvjerljivo obrazložiti zašto u konkretnom slučaju jamstvo nije moguće primijeniti jer je istražni zatvor posebno teška i osjetljiva mjera oduzimanja slobode koja je temeljno ljudsko pravo.

(...)«

Slijedom navedenog, od Ustavnog suda traži usvajanje ustavne tužbe i ukidanje osporenih rješenja Županijskog suda u Zagrebu broj: Kv-Us-132/14 od 9. svibnja 2014. i rješenja suca istrage broj: Kir-Us-201/14 od 29. travnja 2014.

IV. MJERODAVNO PRAVO

4. U konkretnom slučaju istražni sudac Županijskog suda u Zagrebu odredio je produljenje istražnog zatvora podnositeljici na temelju članka 123. stavka 1. točaka 2. i 3. ZKP/08 koji glasi:

»Članak 123.

(1) Istražni zatvor se može odrediti ako postoji osnovana sumnja da je određena osoba počinila kazneno djelo i ako:

(...)

2) osobite okolnosti upućuju na opasnost da će uništiti, sakriti, izmijeniti ili krivotvoriti dokaze ili tragove važne za kazneni postupak ili da će ometati kazneni postupak utjecajem na svjedoke, vještake, sudionike ili prikrivače,

3) osobite okolnosti upućuju na opasnost da će ponoviti kazneno djelo ili da će dovršiti pokušano kazneno djelo, ili da će počiniti teže kazneno djelo za koje je prema zakonu moguće izreći kaznu zatvora od pet godina ili težu kaznu, kojim prijeti,

(...)«

V. OCJENA USTAVNOG SUDA

5. Pravo na slobodu je temeljno ljudsko pravo. Ustav sadržava načelo nepovredivosti slobode čovjeka, koja se može ograničiti samo pod uvjetima propisanim Ustavom. Članak 22. Ustava glasi:

»Članak 22.

Čovjekova je sloboda i osobnost nepovrediva.

Nikomu se ne smije oduzeti ili ograničiti sloboda, osim kada je to određeno zakonom, o čemu odlučuje sud.«

5.1. S aspekta zaštite ljudskih prava, istražni zatvor predstavlja posebno osjetljivu mjeru oduzimanja osobne slobode čovjeka. Istražni zatvor određuje se prije nego što je protiv osumnjičenika podignuta optužnica pa u razdoblju istražnog zatvora još uvijek u cijelosti važi ustavna pretpostavka nedužnosti, zajamčena člankom 28. Ustava, koji glasi:

»Članak 28.

Svatko je nedužan i nitko ga ne može smatrati krivim za kazneno djelo dok mu se pravomoćnom sudskom presudom ne utvrdi krivnja.«

Određivanje istražnog zatvora kao mjere oduzimanja temeljnog ljudskog prava na osobnu slobodu u razdoblju prije podizanja optužnice ne smije se za zatvorenika pretvoriti u kaznu. Stoga je istražni zatvor dopušteno odrediti samo u slučaju u kojem postoji visoki stupanj vjerojatnosti utvrđenja krivnje i izricanja kazne, to jest u kojem postoji »osnovana sumnja« da je osoba počinila kazneno djelo te, načelno, samo u cilju osiguranja pokretanja i provođenja kaznenog postupka.

Stoga ZKP za određivanje istražnog zatvora uvijek traži kumulativno postojanje »osnovane sumnje« da je osoba počinila kazneno djelo i postojanje barem jednog od razloga taksativno nabrojanih u članku 123. stavku 1. točki 2. ZKP/08.

I. Produljenje istražnog zatvora na temelju članka 123. stavka 1. točke 2. ZKP/08

6. Ocjena je Ustavnog suda da osporena rješenja, u dijelu koji se odnosi na produljenje istražnog zatvora iz razloga navedenog u članku 123. stavku 1. točki 2. ZKP/08 (opasnost od utjecaja na svjedoke), ne dovode do povrede ustavnog prava podnositeljice na slobodu, zajamčenog člankom 22. Ustava.

Istražni sudac dostatno je objasnio razloge za produljenje istražnog zatvora podnositeljici po toj zakonskoj osnovi. Između ostaloga je naveo:

»(...)

Posebno treba istaknuti da sve navedene osobe osumnjičena poznaje, da je većem broju navedenih osoba ona nadređena, pa je sasvim sigurno da postoji izuzetno velika kolizijska opasnost u odnosu na navedene svjedoke. Sigurno je da bi I osum. boravkom na slobodi mogla pokušati utjecati na svjedoke, (a do sada je to već i pokušala) da prilikom iskazivanja iskazuju u njezinu korist. Radi se još uvijek o velikom broju svjedoka, čak njih 85. Upravo zbog činjenice visoke funkcije I osumnjičenice Marine Lovrić Merzel postoji posebno velika bojazan od utjecaja na svjedoke. Sigurno je da bi imenovana boravkom na slobodi pokušala utjecati na svjedoke koje poznaje, zna gdje rade, za veliku većinu zna i gdje stanuju, s nekima od njih se i druži, iskazi svjedoka su izuzetno važni, te bi oni pod utjecajem I osumnjičene mogli korigirati svoje svjedočke iskaze u njezinu korist. Zbog svega naprijed navedenog ostvareni su uvjeti za određivanjem istražnog zatvora I osumnjičenoj, a temeljem čl. 123. st. 1. t. 2. ZKO/08.

(...)«

6.1. Navedeno obrazloženje istražnog suca prihvatilo je vijeće Županijskog suda navodeći da i dalje postoje razlozi za produljenje istražnog zatvora podnositeljici na temelju članka 123. stavka 1. točke 2. ZKP/08. Vijeće Županijskog suda posebno je istaknulo da postojanje opasnosti »od ometanja kaznenog postupka utjecajem na svjedoke te o postojanju opasnosti na uništenje dokaza ili tragova važnih za ovaj kazneni postupak na strani I-osumnjičene Marine Lovrić Merzel valjana je i opravdana, zbog čega je opravdana i daljnja primjena mjere istražnog zatvora u odnosu na istu temeljem članka 123. stavak 1. točka 2. ZKP/08«.

7. Ustavni sud nema razloga sumnjati u navedene činjenice kako su ih utvrdili istražni sudac i vijeće Županijskog suda u odnosu na produljenje istražnog zatvora na temelju članka 123. stavka 1. točke 2. ZKP/08. Razlozi na kojima su nadležna sudska tijela utemeljila obrazloženja svojih rješenja dostatni su i relevantni.

Stoga Ustavni sud ocjenjuje taj dio ustavne tužbe podnositeljice neosnovanim.

II. Produljenje istražnog zatvora na temelju članka 123. stavka 1. točke 3. ZKP/08

8. Iz obrazloženja osporenih rješenja u odnosu na mjeru produljenja istražnog zatvora na temelju članka 123. stavka 1. točke 3. ZKP/08 (opasnost od ponavljanja kaznenog djela) razvidno je da sudovi smatraju kako podnositeljica mora biti u istražnom zatvoru kako ne bi mogla obnašati dužnost županice jer se samo na taj način može otkloniti opasnost da ne ponovi kaznena djela, budući da su ona počinjena upravo u obnašanju te dužnosti. To jasno proizlazi iz obrazloženja prvostupanjskog rješenja u dijelu koji glasi:

»Što se tiče osnova za određivanjem istražnog zatvora protiv I osum. temeljem čl. 123. st. 1. t. 3. ZKP/08 treba istaknuti da se imenovana i dalje nalazi na mjestu županice Sisačko-moslavačke županije, … sigurno je da bi boravkom na slobodi kazneno djelo ponovila jer joj je njezino radno mjesto i dalje dostupno, ljudi s kojima radi, a koje treba usput saslušati kao svjedoke su joj i dalje podčinjeni ...«

Osobite okolnosti ovog slučaja otkrivaju problem u pravnom sustavu kad je riječ o lišavanju slobode osoba u statusu državnih ili javnih dužnosnika. Naime, Ustavni sud dužan je upozoriti na manjkavost zakonskog okvira kad je riječ o uređenju formalnog statusa podnositeljice ustavne tužbe kao dužnosnice lišene slobode zbog osnovane sumnje da je u obnašanju svoje dužnosti počinila kaznena djela. Taj je zakonski okvir manjkav ne samo s obzirom na neriješen formalni status same osumnjičene dužnosnice, nego i s obzirom na nejasnu situaciju vezanu uz upravljanje administrativno-teritorijalnom jedinicom (županijom) kojoj je podnositeljica ustavne tužbe, prema pozitivnim propisima, još uvijek na čelu.

U situaciji u kojoj ne postoji zakonski okvir koji bi precizno uređivao posljedice lišenja slobode državnih i javnih dužnosnika na obnašanje njihove dužnosti i na prava i obveze koji iz tih dužnosti proizlaze, a takva je osoba lišena slobode na temelju članka 123. stavka 1. točke 3. ZKP/08 (opasnost od ponavljanja kaznenog djela koje je moguće počiniti samo u funkciji državnog ili javnog dužnosnika), zahtjevi vladavine prava u demokratskom društvu, promatrani u svjetlu ustavne funkcije sudova, posve su jasni. Opasnost da će podnositeljica »ponoviti kazneno djelo ili da će dovršiti pokušano kazneno djelo« ako nastavi obnašati dužnost županice sud je dužan rješavati tako da opasnost od ponavljanja kaznenog djela otkloni, a da pri tome ne pribjegava drastičnoj mjeri oduzimanja slobode osumnjičene dužnosnice ako to nije prijeko potrebno radi drugih objektivnih i opravdanih razloga koji dovode do aktiviranja drugih pritvorskih osnova.

8.1. Nadležna sudska tijela ocijenila su u osporenim rješenjima da u situaciji u kojoj se nalazi podnositeljica za sada ne postoje uvjeti za primjenu blažih mjera iz članka 98. stavaka 1. i 2. ZKP/08 (zabrana napuštanja boravišta i zabrana posjećivanja određenog mjesta ili područja).

Ustavni sud primjećuje, međutim, da u okviru svojih inherentnih sudskih ovlasti nadležna sudska tijela u svojim rješenjima nisu ni spomenula, a time ni razmatrala, mjeru opreza propisanu člankom 98. stavkom 2. točkom 6. u vezi s člankom 99. stavkom 6. ZKP/08 koja se odnosi na zabranu obavljanja određene poslovne aktivnosti, pri čemu je zakonska ovlast nadležnog tijela da ono samo potanje određuje vrstu i predmet takve poslovne aktivnosti.

Nije na Ustavnom sudu da u ovom ustavnosudskom postupku to učini umjesto nadležnih sudskih tijela. Stoga će pričekati obrazloženu ocjenu sudskih tijela o primjenjivosti i dosezima članka 98. stavka 2. točke 6. u vezi s člankom 99. stavkom 6. ZKP/08 na konkretan slučaj, odluče li ta tijela i u predstojećem rješenju odrediti produljenje istražnog zatvora podnositeljici po pritvorskoj osnovi iz članka 123. stavka 1. točke 3. ZKP/08.

Ustavni sud takvu svoju odluku utemeljuje na činjenici da navedeni propust nadležnih sudskih tijela ne utječe na osobnu pravnu situaciju podnositeljice jer njezino lišenje slobode i dalje osnovano opstoji na temelju članka 123. stavka 1. točke 2. ZKP/08.

9. Slijedom navedenog, na temelju članaka 73. i 75. Ustavnog zakona o Ustavnom sudu Republike Hrvatske (»Narodne novine« broj 99/99., 29/02. i 49/02. – pročišćeni tekst), odlučeno je kao u izreci.

10. Odluka o objavi (točka II. izreke) temelji se na članku 29. Ustavnog zakona.

Broj: U-III-2747/2014

Zagreb, 24. lipnja 2014.

USTAVNI SUD REPUBLIKE HRVATSKE

Predsjednik Vijeća

dr. sc. Miroslav Šeparović, v. r.

Odluka, NN 83/2014-1626