## Odluka Ustavnog suda Republike Hrvatske broj: U-IIIA-1078/2003 od 16. lipnja 2004. godine

### NN 90/2004 (2.7.2004.), Odluka Ustavnog suda Republike Hrvatske broj: U-IIIA-1078/2003 od 16. lipnja 2004. godine

# USTAVNI SUD REPUBLIKE HRVATSKE

1703

Ustavni
sud Republike Hrvatske, u Drugom vijeću za odlučiva­nje o ustavnim tužbama, u
sastavu sudac Jasna Omejec, predsjednik Vijeća, te suci Marijan Hra­njski,
Mario Kos, Ivan Mrko­njić, Emilija Rajić i Vice Vukojević, članovi Vijeća,
odlučujući o ustavnoj tužbi M. P. iz R., koju zastupa opunomoćenik mr. N. V.,
odvjetnik u R., na sjednici održanoj dana 16. lip­nja 2004. godine, jednoglasno
je donio

## ODLUKU

I.
Ustavna tužba se usvaja.

II.
Općinski sud u Rijeci dužan je donijeti presudu u predmetu koji se vodi pred
tim sudom pod brojem: P-4085/95 u najkraćem mogućem roku, ali ne du­ljem od
šest (6) mjeseci, računajući od prvoga iduće­g dana od dana objave ove odluke u
»Narodnim novinama«.

III. Na
teme­lju članka 63. stavka 3. Ustavnog zakona o Ustav­nom sudu Republike
Hrvatske (»Narodne novine«, broj 49/02 – pročišćeni tekst), podnosite­ljici
ustavne tužbe, M. P. iz R. D. O. 12, određuje se primjerena naknada zbog
povrede ustavnog prava iz članka 29. stavka 1. Ustava Republike Hrvatske
(»Narodne novine«, broj 41/01 – pročišćeni tekst) u iznosu od 6.800,00 kn.

IV.
Naknada iz točke III. izreke ove odluke bit će isplaćena iz državnoga proračuna
u roku od tri mjeseca od dana podnoše­nja zahtjeva podnosite­ljice Ministarstvu
financija Republike Hrvatske za ­njezinu isplatu.

V. Ova
odluka objavit će se u »Narodnim novinama«.

```
Obrazloženje
```

1.
Podnosite­ljica ustavne tužbe, teme­ljem članka 63. Ustavnog zakona o Ustavnom
sudu Republike Hrvatske (»Narodne novine«, broj 49/02 – pročišćeni tekst, u da­lj­njem
tekstu: Ustavni zakon), podnijela je dana 24. ožujka 2003. godine ustavnu tužbu.
Smatra da je Općinski sud u Rijeci, propustivši odlučiti o ­njezinim pravima i
obvezama u razumnom roku, u predmetu koji se pred tim sudom vodi pod brojem:
P-4085/95, povrijedio ­njezino pravo na suđe­nje u razumnom roku.

ČINJENICE
VAŽNE ZA USTAVNOSUDSKI POSTUPAK U ODNOSU NA PARNIČNI POSTUPAK KOJI SE VODI PRED
OPĆINSKIM SUDOM U RIJECI POD BROJEM: P-4085/95

2.
Ustavni sud je u postupku pokrenutom ustavnom tužbom, primjenom članka 63.
Ustavnog zakona, uvidom u spis Općinskog suda u Rijeci broj: P-4085/95 utvrdio
či­njenice koje su pravno relevantne za odlučiva­nje o povredi ustavnog prava
podnosite­ljice, zajamčenog člankom 29. stavkom 1. Ustava.

Dana
14. prosinca 1987. godine I. P. je Općinskom sudu u Rijeci podnio tužbu protiv
tuženih J. B. i K. B. iz R. radi ispraž­nje­nja stana.

Predmet
se vodio pod brojem: P-3986/87.

Dana
22. rujna 1988. godine zaprim­ljena je protutužba pod poslovnim brojem:
P-3547/88 koja je raspravnim rješe­njem od 26. rujna 1988. godine spojena s
postupkom broj: P-3986/87.

U
tijeku postupka umire tužite­lj te se kao ­nje­gov nas­ljednik u svojstvu tužite­lja
– protutuženog pojav­ljuje podnosite­ljica ustavne tužbe.

Presudom
Općinskog suda u Rijeci, broj: P-3986/87 od 9. svib­nja 1994. godine, odbijena
je podnosite­ljica ustavne tužbe s tužbenim zahtjevom, a djelomično je usvojen
protutužbeni zahtjev tuženika – protutužite­lja.

Rješe­njem
Županijskog suda u Rijeci, broj: Gž-1577/94-2 od 23. kolovoza 1995. godine,
ukinuta je prvostupa­njska presuda i predmet je vraćen na ponovni postupak.

Drugostupa­njsko rješe­nje dostav­ljeno je prvostupa­njskom
sudu 6. rujna 1995. godine, a prvo ročište u ponov­ljenom postupku održano je
18. prosinca 1997. godine.

Ročište zakazano za 3. ožujka 1998. godine odgađa se
za 5. svib­nja 1998. godine, a radi pokušaja mirnog rješava­nja spora.

Potom su održana ročišta 5. svib­nja 1998. godine i
16. rujna 1998. godine.

Na ročištu održanom 16. rujna 1998. godine sud donosi
rješe­nje o provođe­nju građevinskog vještače­nja te nalaže podnosite­ljici
uplatu predujma.

Podneskom od 17. rujna 1998. godine podnosite­ljica
izvještava sud da nema sredstava za uplatu predujma te traži rješe­nje spora na
teme­lju sta­nja u spisu.

Rješe­njem od 1. listopada 1998. godine Sud poziva tuženika
na uplatu predujma.

Podneskom od 19. listopada 1998. godine tuženici
izvještavaju sud da nemaju sredstava za uplatu predujma te da smatraju da nisu
u obvezi isti uplatiti, te predlažu nastavak postupka bez provođe­nja
građevinskog vještače­nja.

Podneskom od 29. ožujka 1999. godine podnosite­ljica
požuruje zakaziva­nje glavne rasprave.

Rješe­njem od 1. trav­nja 1999. godine pozvani su
puno­moćnici stranaka da uplate predujam za troškove građevinskog vještače­nja,
svaka u jednoj polovini potrebnog iznosa.

Predujam za troškove vještače­nja podnosite­ljica
uplaćuje 27. svib­nja 1999. godine, o čemu sud 13. srp­nja 1999. godine i 26.
listopada 1999. godine izvještava tuženika – protutužite­lja i poziva ga da on
to isto učini.

Podnosite­ljica ustavne tužbe požuruje rješava­nje
spora podnescima od 25. listopada 1999. godine i 15. siječ­nja 2000.

S­ljedeće ročište održano je 15. lip­nja 2000.
godine, kada je doneseno rješe­nje da će se provesti prisilna naplata radi
osigura­nja potrebnih troškova vještače­nja, o čemu je i doneseno posebno rješe­nje
26. srp­nja 2000. godine.

Podneskom od 13. rujna 2000. godine tuženici –
protutužite­lji izvještavaju sud da nemaju sredstava za plaća­nje predujma,
podnosite­ljica predujam uplaćuje 5. prosinca 2000. godine.

S­ljedeće ročište održano je 27. ve­ljače 2002.
godine kada je doneseno rješe­nje o određiva­nju sudskog vještaka.

Dana
28. ve­ljače 2002. godine sud donosi rješe­nje kojim nalaže vještaku da izradi
pisani nalaz i miš­lje­nje.

Dana 6.
rujna 2002. godine podnosite­ljica požuruje izradu nalaza i zakaziva­nje glavne
rasprave, a Općinski sud u Rijeci rješe­njem od 10. rujna 2002. godine požuruje
izradu nalaza vještaka.

Podneskom
od 25. ožujka 2003. godine podnosite­ljica požuruje zakaziva­nje glavne
rasprave.

Rješe­njem
od 2. trav­nja 2003. godine, a budući da je podnosite­ljica ustavne tužbe
podnijela ustavnu tužbu, požuruje izradu nalaza vještaka.

Vještak
dostav­lja nalaz 11. trav­nja 2003. godine, a podnosite­ljica dana 29. svib­nja
2003. godine uplaćuje razliku predujma.

OČITOVANJE
OPĆINSKOG SUDA U RIJECI

3. Na
teme­lju članka 69. alineje 2. Ustavnog zakona, Ustavni sud je zatražio od
Općinskog suda u Rijeci da se izjasni o navodima ustavne tužbe.

U
očitova­nju od 2. lip­nja 2003. godine, Općinski sud u Rijeci navodi
kronologiju postupa­nja u predmetu te ističe da je u predmetu bilo potrebno za
razrješe­nje spora sa sigurnošću utvrditi određene či­njenice, a za što je
potreban nalaz i miš­lje­nje vještaka građevinske struke. Također, ističe se da
je među strankama bilo sporno tko treba snositi troškove vještače­nja te da će
se nakon uplate potrebnoga novčanog iznosa zakazati novo ročište na kojemu će
se stranke očitovati na nalaz vještaka i na kojemu će se saslušati svjedok, a
kako je to određeno raspravnim rješe­njem od 27. ve­ljače 2002. godine.

PRAVO
VAŽNO ZA USTAVNOSUDSKI POSTUPAK

4.
Odredbom članka 29. stavka 1. Ustava Republike Hrvat­ske, propisano je:

»Svatko
ima pravo da zakonom ustanov­ljeni neovisni i nepristrani sud (…) u razumnom
roku odluči o ­nje­govim pravima i obvezama (…).«.

Odredbama
članka 63. Ustavnog zakona propisano je:

»(1)
Ustavni sud će pokrenuti postupak po ustavnoj tužbi i prije no što je iscrp­ljen
pravni put, u slučaju kad o pravima i obvezama stranke (…) nije u razumnom roku
odlučio sud (…).

(2) U
odluci kojom usvaja ustavnu tužbu zbog nedonoše­nja akta u razumnom roku iz
stavka 1. ovoga članka, Ustavni sud će nadležnom sudu odrediti rok za donoše­nje
akta kojim će taj sud meritorno odlučiti o pravima i obvezama (…) podnosite­lja.
Rok za donoše­nje akta poči­nje teći iduće­g dana od dana objave odluke
Ustavnog suda u »Narodnim novinama«.

(3) U
odluci iz stavka 2. ovoga članka Ustavni sud će odrediti primjerenu naknadu
koja pripada podnosite­lju zbog povrede ­nje­gova ustavnog prava koju je sud
učinio kada o pravima i obvezama podnosite­lja (…) nije odlučio u razumnom
roku. Naknada se isplaćuje iz državnog proračuna u roku od tri mjeseca od dana
podnoše­nja zahtjeva stranke za ­njezinu isplatu.«.

*Ustavna
tužba je osnovana.*

5.
Uvidom u spis Općinskog suda u Rijeci broj: P-4085/95, Ustavni sud je utvrdio
da su se u ovom slučaju ostvarile pretpostavke za postupa­nje teme­ljem odredbe
članka 63. Ustavnog zakona.

Svoju
odluku Ustavni sud obrazlaže s­ljedećim utvrđe­njima:

5.1. DULJINA SUDSKOG POSTUPKA

Prvostupa­njski
parnični postupak započeo je 14. prosinca 1987. godine tužbom prednika
podnosite­ljice protiv tuženih J. B. i K. B. iz R. radi ispraž­nje­nja stana.

Ustavna
tužba je podnesena dana 24. ožujka 2003. godine, a do toga dana sudski postupak
nije pravomoćno okončan pa Ustav­ni sud utvrđuje da do dana podnoše­nja ustavne
tužbe postupak u ovom predmetu traje ukupno petnaest (15) godina, tri (3)
mjeseca i deset (10) dana.

Zakon o
potvrđiva­nju Konvencije za zaštitu ­ljudskih prava i teme­ljnih sloboda i
Protokola broj: 1, 4, 6, 7 i 11 uz Konvenciju za zaštitu ­ljudskih prava i teme­ljnih
sloboda (»Narodne novine – Međunarodni ugovori«, broj 18/97, 6/99 – pročišćeni
tekst i 8/99 – ispravak, u da­lj­njem tekstu: Zakon o potvrđiva­nju Konvencije)
stupio je na snagu dana 5. studenoga 1997. godine.

Od dana
stupa­nja na snagu Zakona o potvrđiva­nju Konvencije, odredbe Konvencije za
zaštitu ­ljudskih prava i teme­ljnih sloboda Vijeća Europe (u da­lj­njem
tekstu: Europska konvencija) čine, teme­ljem članka 140. Ustava Republike
Hrvatske, dio unutar­nje­ga pravnog poretka Republike Hrvatske. Dio unutar­nje­ga
pravnog poretka Republike Hrvatske od tog dana čini i odredba članka 6. stavka
1. Europske konvencije pod nazivom »Pravo na pošteno suđe­nje«, koja, između
ostalog, propisuje:

»Radi utvrđiva­nja svojih prava i obveza građanske
naravi (…) svatko ima pravo da zakonom ustanov­ljeni neovisni i nepristrani sud
(…) u razumnom roku ispita ­nje­gov slučaj.«.

Pravo na donoše­nje sudske odluke u razumnom roku
čini dio unutar­nje­ga pravnog poretka Republike Hrvatske od dana stupa­nja na
snagu Zakona o potvrđiva­nju Konvencije (5. studenoga 1997. godine). Pravo na
donoše­nje sudske odluke u razumnom roku je ustavno pravo u Republici Hrvatskoj
od 9. studenoga 2000. godine (dana proglaše­nja Promjena Ustava). Ispitiva­nje
razumnosti traja­nja sudskih postupaka prije 5. studenoga 1997. godine, u
pravilu, ne bi moglo biti predmetom ustavnosudskih postupaka teme­ljenih na
članku 63. Ustavnog zakona jer u dotadaš­njem pravnom poretku Republike
Hrvatske takvo pravo nije postojalo.

Ustavni sud je ocijenio da se u ovom slučaju pravno
relevantnim razdob­ljem, s aspekta povrede prava na donoše­nje sudske odluke u
razumnom roku, smatra razdob­lje od 5. studenoga 1997. godine (to jest od dana
stupa­nja na snagu Zakona o potvrđiva­nju Konvencije) do 16. svib­nja 2003.
godine (to jest do dana podnoše­nja ustavne tužbe), što ukupno iznosi pet (5)
godina, četiri (4) mjeseca i devetnaest (19) dana.

5.2. POSTUPANJE NADLEŽNOG
SUDA

Ustavni
sud je utvrdio da su u razmatranom, pravno relevantnom razdob­lju, u postupku
pred Općinskim sudom u Rijeci održana četiri ročišta, te nije provedeno
vještače­nje po vještaku građevinske struke, niti su se stranke o ­njemu mogle
očitovati, a što je neophodno za rješe­nje spora među strankama.

5.3. PONAŠANJE PODNOSITELJA
USTAVNE TUŽBE

(TUŽITELJA U SUDSKOM
POSTUPKU)

Podnosite­ljica
ustavne tužbe, kao tužite­ljica u sudskom postupku, prema utvrđe­nju Ustavnog
suda, nije pridonijela du­ljini sudskog postupka.

5.4. SLOŽENOST SUDSKOG PREDMETA

Navodi
tužbe ne ukazuju da bi se radilo o složenom predmetu.

6.
Ustavni sud utvrđuje da parnični postupak u kojem je podnosite­ljica podnijela
tužbu, a radi ispraž­nje­nja stana i utvrđe­nja prava suvlasništva, a koji se
sada vodi pred Općinskim sudom u Rijeci pod brojem: P-4085/95, traje preko
petnaest godina. Dugotrajnost postupka je prvenstveno pos­ljedica okolnosti da
se nije moglo izvršiti vještače­nje, a iz razloga jer su se stranke sporile oko
toga tko je u obvezi podmiriti te troškove. Člankom 153. stavkom 3. Zakona o
parničnom postupku (Narodne novine broj 53/91, 91/92, 112/99, 88/01 i 117/03)
propisano je da će sud odustati od izvođe­nja dokaza ako iznos potreban za
podmire­nje troškova ne bude položen u roku što ga sud odredi, te da će u tom
slučaju sud, s obzirom na sve okolnosti, po svom uvjere­nju ocijeniti od kakve
je važnosti što stranka nije u roku položila iznos potreban za podmire­nje
troškova. Suglasno stavku 4. istoga članka, iznimno od odredbe stavka 3. tog
članka, ako sud po službenoj dužnosti odredi izvođe­nje dokaza za utvrđe­nje či­njenica
u vezi s primjenom članka 3. stavka 3. tog Zakona, a stranke ne polože određeni
iznos, troškovi izvođe­nja dokaza isplatit će se iz sredstava suda. S obzirom
na navedeno, proizlazi da Općinski sud u Rijeci nije iskoristio sve mogućnosti
koje mu pruža Zakon o parničnom postupku, a koje su u konkretnom predmetu mogle
ubrzati postupak.

Osim toga, napomi­nje se da je Europski sud za ­ljudska
prava u više svojih presuda izrijekom utvrdio da su države – ugovornice obvezne
organizirati svoje pravne poretke na način koji omogućava sudovima da ispune
zahtjeve propisane člankom 6. stavkom 1. Europske konvencije, opetovano
ističući naročitu važnost tog zahtjeva za pravilno i uredno vođe­nje sudskih
postupaka (v., primjerice, presude Europskog suda u predmetima *Bucholoz
protiv Njemačke* od 6. svib­nja 1981., *Guincho protiv Portugala* od
10. srp­nja 1984., *Union Alimentaria Sanders SA* od 7. srp­nja 1989.,*Brigandi protiv Italije* od 19. ve­ljače 1991. i dr.). Sukladno tako izraženom
stavu, a s obzirom na okolnosti predmetnoga parničnog postupka, Ustavni sud
nalazi da je država dužna organizirati svoj pravni sustav na način da se
osigura suđe­nje u razumnom roku i u predmetima u kojima postoje poteškoće.

Stoga je, u smislu odredbe članka 63. stavka 2.
Ustavnog zakona, donesena odluka kao pod točkama I. i II. izreke ove odluke.

7. Sukladno odredbi članka 63. stavka 3. Ustavnog
zakona, odlučeno je kao pod točkama III. i IV. izreke odluke.

Visinu naknade zbog povrede ustavnog prava na donoše­nje
sudske odluke u razumnom roku Ustavni sud, u pravilu, određuje za razmatrano,
pravno relevantno razdob­lje, uz iznimnu mogućnost uvažava­nja nerazumno dugog
razdob­lja potpune neaktivnosti suda i prije 5. studenoga 1997. godine, što
ovisi o osobitim okolnostima svakoga pojedinog slučaja.

Pri
utvrđiva­nju visine naknade, teme­ljem članka 63. stavka 2. Ustavnog zakona,
Ustavni sud uzima u obzir sve okolnosti slučaja, uz istodobno uvažava­nje
ukupnih gospodarskih i socijalnih prilika u Republici Hrvatskoj.

8.
Odluka o objavi odluke (točka V. izreke) teme­lji se na odredbi članka 29.
stavka 1. Ustavnog zakona.

Broj:
U-IIIA-1078/2003
Zagreb, 16. lip­nja 2004.

USTAVNI SUD REPUBLIKE HRVATSKE

Predsjednik Vijeća
**dr. sc. Jasna Omejec,** v. r.

if !supportEmptyParas endif

if !supportEmptyParas endif

if !supportEmptyParas endif

if !supportEmptyParas endif

if !supportEmptyParas endif

if !supportEmptyParas endif

if !supportEmptyParas endif

if !supportEmptyParas endif

if !supportEmptyParas endif

if !supportEmptyParas endif

Odluka, NN 90/2004-1703