### NN 70/2022 (20.6.2022.), Odluka Ustavnog suda Republike Hrvatske broj: U-IIIA-2037/2022 od 26. svibnja 2022.

USTAVNI SUD REPUBLIKE HRVATSKE

1048

Ustavni sud Republike Hrvatske, u Drugom vijeću za odlučivanje o ustavnim tužbama, u sastavu sutkinja Ingrid Antičević Marinović, predsjednica Vijeća, te suci Mato Arlović, Snježana Bagić, Davorin Mlakar, Rajko Mlinarić i Miroslav Šumanović, članovi Vijeća, odlučujući o ustavnoj tužbi koju je podnijela Marijana Amižić iz Žrnovnice, koju zastupa Toni Kurtović, odvjetnik u Splitu, na sjednici održanoj 26. svibnja 2022. jednoglasno je donio

ODLUKU

I. Ustavna tužba se usvaja.

II. Općinski sud u Splitu dužan je donijeti odluku u predmetu koji se vodi pred tim sudom pod brojem Pr-19/2022 u najkraćem mogućem roku, ali ne duljem od šest (6) mjeseci, računajući od prvog idućeg dana nakon objave ove odluke u »Narodnim novinama«.

III. Na temelju članka 63. stavka 3. Ustavnog zakona o Ustavnom sudu Republike Hrvatske (»Narodne novine« broj 99/99., 29/02. i 49/02. – pročišćeni tekst), podnositeljici ustavne tužbe Marijani Amižić iz Žrnovnice, Mosorska 65, određuje se primjerena naknada zbog povrede prava na suđenje u razumnom roku, zajamčenog člankom 29. stavkom 1. Ustava Republike Hrvatske (»Narodne novine« broj 56/90., 135/97., 113/00., 28/01., 76/10. i 5/14.) u iznosu od 17.600,00 kuna.

IV. Naknada iz točke III. ove izreke bit će isplaćena iz državnog proračuna u roku od tri (3) mjeseca od dana podnošenja zahtjeva podnositeljice Ministarstvu pravosuđa i uprave Republike Hrvatske za njezinu isplatu.

V. Ova odluka objavit će se u »Narodnim novinama«.

Obrazloženje

I. POSTUPAK PRED USTAVNIM SUDOM

1. Marijana Amižić iz Žrnovnice (u daljnjem tekstu: podnositeljica) podnijela je 10. ožujka 2022. ustavnu tužbu smatrajući da joj je zbog dugotrajnosti postupka koji se vodi pred Općinskim sudom u Splitu pod brojem Pr-19/2022 povrijeđeno ustavno pravo na suđenje u razumnom roku zajamčeno člankom 29. stavkom 1. Ustava.

2. Za potrebe ustavnosudskog postupka pribavljen je spis Općinskog suda u Splitu broj: Pr-19/2022.

II. PREGLED RADNJI U POSTUPKU

3. Parnični postupak pokrenut je 10. veljače 2014. pred Općinskim sudom u Splitu (u daljnjem tekstu: prvostupanjski sud) tužbom podnositeljice podnesenom protiv Triglav osiguranja d.d. radi poništenja odluke o otkazu i isplate naknade plaće.

Podneskom od 21. kolovoza 2014. podnositeljica je požurila zakazivanje ročišta.

Pozivom od 9. travnja 2015. prvostupanjski sud je dostavio tuženiku tužbu i pozvao ga da u roku od osam dana dostavi pisani odgovor na tužbu.

Tuženik je 24. travnja 2015. dostavio odgovor na tužbu podnositeljice.

Pripremno ročište održano je 14. svibnja 2015.

Iduća ročišta održana su 30. rujna 2015., 9. veljače 2016., 21. travnja 2016., 16. lipnja 2016., 5. listopada 2016. i 1. prosinca 2016.

Presudom prvostupanjskog suda broj: Pr-146/14 od 16. siječnja 2017. odbijen je tužbeni zahtjev podnositeljice.

Tužiteljica je 24. siječnja 2017. izjavila žalbu protiv prvostupanjske presude.

Tuženik je 6. veljače 2017. dostavio odgovor na žalbu.

Spis je uz povratno izvješće dostavljen Županijskom sudu u Splitu (u daljnjem tekstu: drugostupanjski sud) na odlučivanje 16. ožujka 2017.

Presudom drugostupanjskog suda broj: Gž R-334/2017 od 14. prosinca 2017. ukinuta je prvostupanjska presuda i predmet je vraćen prvostupanjskom sudu na ponovno suđenje.

U ponovljenom postupku ročište pred prvostupanjskim sudom održano je 27. veljače 2018. na kojem je zaključena glavna rasprava.

Presudom prvostupanjskog suda broj: Pr-1/18 od 16. travnja 2018. utvrđena je nedopuštenom odluka o izvanrednom otkazu podnositeljici od 19. prosinca 2013. slijedom čega radni odnos podnositeljice kod tuženika nije prestao 30. prosinca 2013. (točka I. izreke) te je utvrđeno da se radni odnos raskida s danom 31. siječnja 2016. (točka II. izreke). Pod točkom III. izreke naloženo je tuženiku isplatiti podnositeljici na ime naknade štete iznos od 29.473,02 kuna s pripadajućim zateznim kamatama te pod točkom IV. izreke iznos od 84.385,10 kuna bruto sa pripadajućim zateznim kamatama, dok je odbijen tužbeni zahtjev u dijelu više zatraženih zateznih kamata i više zatraženog iznosa od 12.657,40 kuna. Tuženiku je naloženo isplatiti podnositeljici parnični trošak u iznosu od 40.781,25 kuna (točka V. izreke).

Tuženik i podnositeljica su protiv navedene presude izjavili žalbe 24. travnja 2018.

Spis je uz povratno izvješće dostavljen drugostupanjskom sudu na odlučivanje 18. lipnja 2018.

Podnositeljica je 10. listopada 2019. podnijela zahtjev za zaštitu prava na suđenje u razumnom roku.

Presudom drugostupanjskog suda broj: Gž R-563/2018-2 od 21. studenoga 2019. odbijena je žalba podnositeljice kao neosnovana dok je žalba tuženika djelomično uvažena te je presuda prvostupanjskog suda od 16. travnja 2018. potvrđena u pobijanom dijelu pod točkama I., II. i V. izreke (točka I. a) izreke), potvrđena u pobijanom dosuđujućem dijelu pod točkom III. izreke do dosuđenog iznosa od 26.863,02 kuna s pripadajućim zateznim kamatama (točka I. b) izreke), potvrđena u pobijanom dosuđujućem dijelu pod točkom IV. izreke do dosuđenog iznosa od 74.619,50 kuna bruto s pripadajućim zateznim kamatama (točka I. c) izreke), potvrđena u pobijanom odbijajućem dijelu pod točkom IV. izreke preko dosuđenih 84.385,10 kuna bruto do 97.042,50 kuna bruto, za razliku od 12.657,40 kuna bruto (točka I. d) izreke), potvrđena u odbijajućem dijelu iz točke IV. izreke u kojem je odbijen zahtjev podnositeljice za isplatom dijela zatezne kamate na dosuđene iznose s osnove naknade plaće, a koji se dio odnosi na porez na dohodak i prirez porezu na dohodak, a koji čine sastavni dio bruto plaće (točka I. e) izreke), preinačena u pobijanom dosuđujućem dijelu iz točke III. izreke preko iznosa od 26.863,02 kuna do dosuđenog iznosa od 29.473,02 kuna, dakle za razliku od 2.610,00 kuna, na način da se tužbeni zahtjev u ovom dijelu, sa pripadajućim zateznim kamatama odbija kao neosnovan (točka I. f) izreke), preinačena u pobijanom dijelu iz točke IV. izreke preko iznosa od 74.619,50 kuna bruto do dosuđenog iznosa od 84.385,00 kuna bruto dakle za razliku od 9.765,00 kuna sa pripadajućim zateznim kamatama na način da se tužbeni zahtjev u ovom dijelu odbija kao neosnovan (točka I. g) izreke). Pod stavkom II. izreke odbijeni su kao neosnovani zahtjev podnositeljice za naknadom parničnog troška sastava žalbe u iznosu od 1.250,00 kuna i zahtjev tuženika za naknadom parničnog troška sastava žalbe u iznosu od 3.125,00 kuna.

Rješenjem predsjednika drugostupanjskog suda broj: Su-Gzp I-25/2019-6 od 9. prosinca 2019. odbijen je, kao neosnovan, zahtjev podnositeljice za zaštitu prava na suđenje u razumnom roku.

Podnositeljica je protiv navedene presude drugostupanjskog suda 15. siječnja 2020. podnijela prijedlog za dopuštenje revizije.

Tuženik je reviziju podnio 20. siječnja 2020.

Spis je dostavljen Vrhovnom sudu na odlučivanje 15. svibnja 2020.

Rješenjem Vrhovnog suda broj: Rev 617/2020-3 od 19. listopada 2021., pod točkom I. izreke, ukinuta je presuda drugostupanjskog suda broj: Gž R-563/2018-2 od 21. studenoga 2019. u dijelu pod stavkom I. točkama a), b, c), d), f), g) i pod stavkom II. izreke te presuda prvostupanjskog suda broj: Pr-1/18 od 16. travnja 2018. u dijelu pod stavcima I., II., III., IV. izreke gdje je prihvaćen tužbeni zahtjev za isplatu izgubljene zarade od 84.385,10 kuna s pripadajućim zateznim kamatama, a odbijen za daljnju isplatu od 12.657,40 kuna i pod stavkom V. izreke te je predmet u tom dijelu vraćen prvostupanjskom sudu na ponovno suđenje. Pod točkom II. izreke rješenja suđeno je da se odluka o naknadi troška revizijskog dijela postupka ostavlja za konačnu odluku.

U ponovljenom postupku ročište pred prvostupanjskim sudom održano je 23. veljače 2022.

Ročište zakazano za 27. travnja 2022. odgođeno je zbog izostanka tuženika koji je opravdao izostanak.

Iduće ročište zakazano je za 14. srpnja 2022.

III. MJERODAVNO PRAVO

4. U rješenju broj: U-IIIVs-3669/2006 i dr. od 2. ožujka 2010. (»Narodne novine« broj 34/10.) Ustavni sud opisao je razvoj pravne zaštite ustavnog prava na suđenje u razumnom roku od trenutka njegovog uvođenja u hrvatski pravni sustav, stupanjem na snagu Promjene Ustava Republike Hrvatske 9. studenoga 2000. (»Narodne novine« broj 113/00.), do stupanja na snagu Zakona o izmjenama i dopunama Zakona o sudovima (»Narodne novine« broj 153/09.).

U rješenju broj: U-IIIA-322/2014 od 23. prosinca 2014. (»Narodne novine« broj 8/15.) Ustavni sud opisao je i daljnji razvoj tog mehanizma pravne zaštite sve do 14. ožujka 2013. kada je stupio na snagu Zakon o sudovima (»Narodne novine« broj 28/13.; u daljnjem tekstu: ZoSud/13). U glavi VI. tog zakona pod nazivom »Zaštita prava na suđenje u razumnom roku« propisan je novi, drugačiji model zaštite prava na suđenje u razumnom roku u odnosu na onaj koji je bio na snazi u ranijem zakonodavnom razdoblju.

ZoSud/13 do danas je izmijenjen nekoliko puta:

– Zakonom o izmjenama i dopunama Zakona o sudovima (»Narodne novine« broj 33/15.)

– Zakonom o izmjenama i dopunama Zakona o sudovima (»Narodne novine« broj 82/15.)

– Uredbom o dopuni Zakona o sudovima (»Narodne novine« broj 82/16.)

– Zakonom o izmjenama i dopunama Zakona o sudovima (»Narodne novine« broj 67/18.).

Odredbe koje se odnose na zaštitu prava na suđenje u razumnom roku (članci 63. – 70.) nisu mijenjane.

5. Pregled pravnih sredstava za zaštitu prava na suđenje u razumnom roku od 2002. do 2013. godine (stupanja na snagu ZoSud-a/13) Ustavni sud dao je u odluci broj: U-IIIA-1031/2014 od 27. travnja 2016. (»Narodne novine« broj 50/16.).

IV. DOPUŠTENOST USTAVNE TUŽBE

6. Sukladno stajalištu Ustavnog suda iz rješenja broj: U-IIIA-322/2014 od 23. prosinca 2014., jedna od pretpostavki za dopuštenost ustavne tužbe podnesene na temelju članka 63. Ustavnog zakona zbog povrede prava na suđenje u razumnom roku jest ta da je podnositelj prethodno koristio dopušteno pravno sredstvo protiv nerazumne duljine postupka.

6.1. U konkretnom slučaju podnositeljica je koristila pravno sredstvo koje joj je bilo na raspolaganju na temelju ZoSud-a/13, odnosno 10. listopada 2019. je podnijela zahtjev za zaštitu prava na suđenje u razumnom roku.

Njezin zahtjev za zaštitu prava na suđenje u razumnom roku je predsjednik drugostupanjskog suda rješenjem broj: Su-Gzp I-25/2019-6 od 9. prosinca 2019. odbio kao neosnovan.

7. Budući da je podnositeljica koristila pravno sredstvo koje joj je bilo na raspolaganju, Ustavni sud utvrđuje da je ustavna tužba u konkretnom slučaju dopuštena te će razmotriti njezinu osnovanost.

V. OSNOVANOST USTAVNE TUŽBE

8. Ustavni sud ponavlja da se razumnost duljine postupka uvijek mora procjenjivati u svjetlu okolnosti konkretnog slučaja prema sljedećim kriterijima: složenost predmeta, ponašanje podnositelja i mjerodavnih tijela, te važnost predmeta postupka za podnositelja.

U konkretnom slučaju Ustavni sud razmatra postupanje nadležnih sudova i podnositeljice od 10. veljače 2014. do dana donošenja ove odluke (razmatrano razdoblje).

1) Duljina sudskog postupka

9. Parnični postupak pokrenut je tužbom podnositeljice od 10. veljače 2014.

U trenutku odlučivanja o ustavnoj tužbi postupak se nakon ukidne odluke Vrhovnog suda ponovno vodi pred prvostupanjskim sudom pod brojem: Pr-19/2022.

Ustavni sud utvrđuje da postupak u konkretnom slučaju od dana kada je podnositeljica podnijela tužbu (10. veljače 2014.) do donošenja ove odluke (26. svibnja 2022.) traje ukupno osam (8) godina, tri (3) mjeseca i šesnaest (16) dana.

2) Složenost sudskog predmeta

10. Ustavni sud utvrđuje da se u konkretnom slučaju radi o složenijem predmetu.

3) Postupanje nadležnih sudova

11. Ustavni sud utvrđuje da se postupak vodio pred prvostupanjskim sudom, drugostupanjskim sudom i Vrhovnim sudom.

Valja ukazati na neaktivnost redovnih sudova, koja je doprinijela duljini ovog postupka.

Od dana kada je podnositeljica podnijela tužbu (10. veljače 2014.) do dana kada je prvostupanjski sud dostavio tuženiku tužbu i pozvao ga da dostavi pisani odgovor na tužbu (9. travnja 2015.) prošlo je preko godinu dana.

Pred prvostupanjskim sudom održano je ukupno sedam ročišta.

Od dana kada je podnositeljica podnijela tužbu (10. veljače 2014.) do održavanja pripremnog ročišta (14. svibnja 2015.) prošlo je preko godinu dana i tri mjeseca.

Od dana kada je održano pripremno ročište (14. svibnja 2015.) do dana kada je održano iduće ročište (30. rujna 2015.) prošlo je više od četiri mjeseca te do dana održavanja idućeg ročišta (9. veljače 2016.) više od četiri mjeseca.

Od dana kada je podnositeljica podnijela tužbu (10. veljače 2014.) do dana donošenja prvostupanjske presude (16. siječnja 2017.) prošlo je skoro tri godine.

Nadalje, od dana kada je spis dostavljen drugostupanjskom sudu na odlučivanje (16. ožujka 2017.) do dana donošenja rješenja Županijskog suda u Zagrebu (14. prosinca 2017.) prošlo je skoro devet mjeseci.

Nakon što je prvostupanjskom sudu predmet vraćen na ponovni postupak održano je jedno ročište.

Nakon što je spis ponovno dostavljen drugostupanjskom sudu na odlučivanje 18. lipnja 2018., drugostupanjski sud je odlučio o žalbama stranaka presudom od 21. studenoga 2019., protekom godine dana i pet mjeseci.

Vrhovnom sudu predmet je dostavljen na odlučivanje 15. svibnja 2020., a o reviziji stranaka odlučio je rješenjem od 19. listopada 2021., nakon godine dana i pet mjeseci.

Postupak se ponovno vodi pred prvostupanjskim sudom pod brojem Pr-19/2022 i nije okončan.

4) Ponašanje podnositeljice ustavne tužbe

12. Ustavni sud utvrđuje da podnositeljica u razmatranom razdoblju nije pridonijela duljini trajanja postupka.

VI. OCJENA USTAVNOG SUDA

13. U konkretnom slučaju riječ je o postupku koji traje preko osam (8) godina. Imajući u vidu ukupno trajanje postupka, doprinos sudova u trajanju postupka te posebice činjenicu da se radi o radnom postupku koji je hitan i još traje, Ustavni sud ocjenjuje da je povrijeđeno pravo podnositeljice da sud u razumnom roku odluči o njezinim pravima i obvezama, koje je pravo zajamčeno člankom 29. stavkom 1. Ustava.

Izreka odluke i nalog predsjedniku nadležnog suda

14. Utvrdivši da je ustavna tužba osnovana, u smislu članka 63. stavaka 1. i 2. Ustavnog zakona donesena je odluka kao u točkama I. i II. izreke.

Na temelju članka 31. stavaka 4. i 5. Ustavnog zakona određuje se da je predsjednik Općinskog suda u Splitu dužan dostaviti Ustavnom sudu pisanu obavijest o datumima donošenja i otpreme odluke u roku od osam (8) dana od dana njezine otpreme, a najkasnije osam (8) dana od isteka roka određenog u točki II. izreke ove odluke.

15. Sukladno članku 63. stavku 3. Ustavnog zakona donesena je odluka kao u točkama III. i IV. izreke.

Ustavni sud utvrđuje visinu naknade zbog povrede ustavnog prava na suđenje u razumnom roku uzimajući u obzir okolnosti svakog pojedinog predmeta, uz istodobno uvažavanje ukupnih gospodarskih i socijalnih prilika u Republici Hrvatskoj. U konkretnom slučaju uzeo je u obzir da postupak još nije okončan.

16. Odluka o objavi temelji se na članku 29. Ustavnog zakona (točka V. izreke).

Broj: U-IIIA-2037/2022

Zagreb, 26. svibnja 2022.

USTAVNI SUD REPUBLIKE HRVATSKE

Predsjednica Vijeća
 Ingrid Antičević Marinović, v. r.