## Odluka Ustavnog suda Republike Hrvatske broj U-IIIA-1201/2004. od 17. rujna 2004.

### NN 136/2004 (30.9.2004.), Odluka Ustavnog suda Republike Hrvatske broj U-IIIA-1201/2004. od 17. rujna 2004.

# USTAVNI SUD REPUBLIKE HRVATSKE

2412

Ustavni
sud Republike Hrvatske, u Drugom vijeću za odluči­vanje o ustavnim tužbama, u
sastavu sudac Jasna Omejec, pred­sjednik Vijeća, te suci Marijan Hranjski,
Mario Kos, Ivan Mrkonjić, Emilija Rajić i Vice Vukojević, članovi Vijeća, odlučujući
o ustavnoj tužbi B. B. iz S., S., na sjednici održanoj 17. rujna 2004.,
jednoglasno je donio

## ODLUKU

I.
Ustavna tužba se usvaja.

II. Na
temelju članka 63. stavka 3. Ustavnog zakona o Ustav­nom sudu Republike
Hrvatske (»Narodne novine«, broj 49/02 – pročišćeni tekst), podnositelju
ustavne tužbe, B. B. iz S., S., određuje se primjerena naknada zbog povrede
ustavnog prava iz članka 29. stavka 1. Ustava Republike Hrvatske (»Narodne
novine«, broj 41/01 – pročišćeni tekst) u iznosu od 6.600,00 kn.

III.
Naknada iz točke II. izreke ove odluke bit će isplaćena iz državnog proračuna u
roku od tri mjeseca od dana podnošenja zahtjeva podnositelja za njezinu isplatu
Ministarstvu financija Republike Hrvatske.

IV. Ova
odluka objavit će se u »Narodnim novinama«.

Obrazloženje

1.
Ustavna tužba podnesena je 31. ožujka 2004., temeljem odredaba članka 63.
Ustavnog zakona o Ustavnom sudu Repub­like Hrvatske (»Narodne novine«, broj
49/02 – pročišćeni tekst, u daljnjem tekstu: Ustavni zakon). Podnositelj smatra
da postupak, koji je tužbom Općinskom sudu u Sinju pokrenuo 2. veljače 1996.
traje preko razumnog roka, jer je protiv presude donesene 27. listopada 2000.
tuženik podnio žalbu u povodu koje od Županijskog suda u Splitu još nije
obaviješten o ishodu tog žalbenog postupka, čime mu je povrijeđeno pravo na pošteno
suđenje u razumnom roku iz članka 29. stavka 1. Ustava Republike Hrvat­ske.

Podnositelj
predlaže usvojiti ustavnu tužbu i odrediti mu primjerenu naknadu u iznosu od
15.000,00 kn.

ČINJENICE
VAŽNE ZA USTAVNOSUDSKI POSTUPAK

2.
Ustavni sud je u postupku pokrenutom ustavnom tužbom, primjenom članka 63.
Ustavnog zakona, utvrdio sljedeće činjenice koje su pravno relevantne za odlučivanje
o povredi ustavnog prava podnositelja, zajamčenog u članku 29. stavku 1.
Ustava:

– podnositelj je tužbom podnesenom 2. veljače 1996.
pred Općinskim sudom u Sinju, pokrenuo postupak radi naknade štete nastale na
njegovom mobiliziranom teretnom motornom vozilu, a predmet se vodio pod brojem:
P-66/96;

– prva rasprava održana je 13. ožujka 1996. na kojoj
je riješeno da podnositelj dostavi sudu određene dokaze vezane uz predmetno
vozilo;

– sljedeća rasprava održana je 20. svibnja 1996., na
kojoj je riješeno da se podnositelj sasluša kao stranka, pa je sljedeće ročište
zakazano za 10. lipnja 1996.;

– na raspravi održanoj 10. lipnja 1996. saslušan je
podnositelj i riješeno je da se provede tehničko vještačenje predmetnog vozila;

– sljedeća rasprava održana je 19. lipnja 1998., na
kojoj je tuženiku određen rok od 15 dana radi očitovanja na nalaz i mišljenje
vještaka, a sljedeće ročište zakazano je za 27. kolovoza 1998.;

– na
raspravi održanoj 27. kolovoza 1998. prihvaćen je prijedlog tuženika za dodjelu
roka od 30 dana radi njegovog očitovanja na nalaz i mišljenje vještaka i
precizirani tužbeni zahtjev, pa je ročište odgođeno, a sljedeće je zakazano za
14. listopada 1998.;

– na
raspravi održanoj 14. listopada 1998. dovršeno je raspravljanje i donesena je
presuda broj: P-66/96, protiv koje je tuženik izjavio žalbu, o kojoj je Županijski
sud u Splitu donio 18. svibnja 2000. rješenje broj: Gž-2400/98, kojim je ukinuo
prvostupanjsku presudu od 14. listopada 1998. i predmet vratio Općinskom sudu u
Sinju na ponovno suđenje;

– u
ponovnom suđenju, rasprava pred Općinskim sudom u Sinju održana je 22. rujna
2000., a predmet se vodi pod novim brojem: P-307/00; to ročište je odgođeno
radi izvođenja daljnjih dokaza za 20. listopada 2000.;

– na raspravi održanoj 20. listopada 2000. riješeno
je da se pozove novi svjedok te je sljedeće ročište zakazano za 27. listopada
2000.;

– na raspravi održanoj 27. listopada 2000.
raspravljanje je dovršeno i donesena je presuda protiv koje je tuženik izjavio žalbu,
o kojoj je Županijski sud u Splitu donio 19. ožujka 2004. rješenje broj: Gž-494/01,
kojim je ukinuo prvostupanjsku presudu od 27. listopada 2000. i predmet vratio
Općinskom sudu u Sinju na ponovno suđenje;

– u ponovnom suđenju, rasprava pred Općinskim sudom u
Sinju održana je 16. lipnja 2004., a predmet se vodi pod novim brojem:
P-195/04, raspravljanje je zaključeno i donesena je presuda.

OČITOVANJE
ŽUPANIJSKOG SUDA U SPLITU

3. Na
temelju članka 69. stavka 1. alineje 2. Ustavnog zakona, Ustavni sud je dopisom
od 14. lipnja 2004. zatražio od Županijskog suda u Splitu da se izjasni o
navodima ustavne tužbe i da dostavi Ustavnom sudu presliku spisa predmeta.

Dopisom
od 23. lipnja 2004., Županijski sud u Splitu izvijestio je Ustavni sud da je o žalbi
podnositelja protiv presude Općinskog suda u Sinju, broj: P-307/00 odlučeno
presudom, broj: Gž-494/01 od 19. ožujka 2004., a spis predmeta otpremljen je Općinskom
sudu u Sinju 31. ožujka 2004.

Presliku
spisa predmeta pod novim brojem: P-195/04, Općinski sud u Sinju dostavio je
Ustavnom sudu 21. srpnja 2004.

PRAVO VAŽNO
ZA USTAVNOSUDSKI POSTUPAK

4.
Odredbom članka 29. stavka 1. Ustava Republike Hrvat­ske, propisano je:

»Svatko
ima pravo da zakonom ustanovljeni neovisni i nepristrani sud (...) u razumnom
roku odluči o njegovim pravima i obvezama (...).«.

Odredbom
članka 63. Ustavnog zakona propisano je:

»(1)
Ustavni sud će pokrenuti postupak po ustavnoj tužbi i prije no što je iscrpljen
pravni put, u slučaju kad o pravima i obvezama stranke (...) nije u razumnom
roku odlučio sud (...).

(2) U
odluci kojom usvaja ustavnu tužbu zbog nedonošenja akta u razumnom roku iz
stavka 1. ovoga članka, Ustavni sud će nadležnom sudu odrediti rok za donošenje
akta kojim će taj sud meritorno odlučiti o pravima i obvezama (...)
podnositelja. Rok za donošenje akta počinje teći idućeg dana od dana objave
odluke Ustavnog suda u »Narodnim novinama«.

(3) U
odluci iz stavka 2. ovoga članka Ustavni sud će odrediti primjerenu naknadu
koja pripada podnositelju zbog povrede njegova ustavnog prava koju je sud učinio
kada o pravima i obvezama podnositelja (...) nije odlučio u razumnom roku.
Naknada se isplaćuje iz državnog proračuna u roku tri mjeseca od dana podnošenja
zahtjeva stranke za njezinu isplatu.«.

*Ustavna
tužba je osnovana.*

5.
Povredu ustavnog prava na donošenje sudske odluke u razumnom roku Ustavni sud
razmatra u svjetlu osobitih okolnosti svakog pojedinog slučaja.

Razmatrajući
navode ustavne tužbe i cijeli sudski spis predmeta, Ustavni sud je utvrdio da
su se u ovom slučaju ostvarile pretpostavke za njegovo postupanje u smislu
odredaba članka 63. Ustavnog zakona.

Svoju
odluku Ustavni sud obrazlaže sljedećim utvrđenjima:

5.1. DULJINA SUDSKOG POSTUPKA

Prvostupanjski
parnični postupak započeo je 2. veljače 1996., podnošenjem tužbe Općinskom sudu
u Sinju. Ustavna tužba podnesena je 31. ožujka 2004. Ustavni sud utvrđuje da je
do dana podnošenja ustavne tužbe postupak trajao ukupno osam (8) godina, jedan
(1) mjesec i dvadeset devet (29) dana.

Ustavni
sud napominje, međutim, da je Zakon o potvrđi­va­nju Konvencije za zaštitu
ljudskih prava i temeljnih sloboda i protokola br. 1, 4, 6, 7 i 11 uz
Konvenciju za zaštitu ljudskih prava i temeljnih sloboda (»Narodne novine – Međunarodni
ugovori«, broj 18/97, 6/99 – pročišćeni tekst, 8/99 – ispravak, u daljnjem
tekstu: Zakon o potvrđivanju Konvencije) stupio na snagu dana 5. studenoga
1997. godine.

Od dana stupanja na snagu Zakona o potvrđivanju
Konvencije, odredbe Konvencije za zaštitu ljudskih prava i temeljnih sloboda
Vijeća Europe čine, temeljem članka 140. Ustava Republike Hrvatske, dio
unutarnjeg pravnog poretka Republike Hrvatske. Dio unutarnjeg pravnog poretka
Republike Hrvatske od tog dana čini i odredba članka 6. stavka 1. Konvencije
pod nazivom »Pravo na pošteno suđenje« koja, između ostalog, propisuje:

»Radi utvrđivanja svojih prava i obveza građanske
naravi (...) svatko ima pravo da zakonom ustanovljeni neovisni i nepristrani
sud (...) u razumnom roku ispita njegov slučaj.«.

Sukladno navedenom, pravo na donošenje sudske odluke
u razumnom roku čini dio unutarnjeg pravnog poretka Republike Hrvatske od dana
stupanja na snagu Zakona o potvrđivanju Konvencije (5. studenoga 1997. godine).
S druge strane, pravo na donošenje sudske odluke u razumnom roku je ustavno
pravo u Republici Hrvatskoj od 9. studenoga 2000., izmjenama članka 29. stavka
1. Ustava Republike Hrvatske (»Narodne novine«, broj 113/00). Iz navedenih
razloga, ispitivanje razumnosti trajanja sud­skih postupaka prije 5. studenoga
1997., u pravilu, ne bi moglo biti predmetom ustavnosudskih postupaka
temeljenih na članku 63. Ustavnog zakona jer u dotadašnjem pravnom poretku
Republike Hrvatske takvo pravo nije postojalo ni kao konvencijsko ni kao ustavno.

Ustavni sud je, u konkretnom slučaju, ocijenio da se
pravno relevantnim razdobljem, s aspekta povrede prava na razumnu duljinu
trajanja sudskog postupka, smatra razdoblje od 5. studenoga 1997. (to jest od
dana stupanja na snagu Zakona o potvr­đivanju Konvencije) do 31. ožujka 2004.
(to jest do dana podnošenja ustavne tužbe), što ukupno iznosi šest (6) godina, četiri
(4) mjeseca i dvadeset pet (25) dana.

5.2. POSTUPANJE NADLEŽNIH SUDOVA

Pregledom
sudskog spisa predmeta, utvrđeno je da je Općinski sud u Sinju, do podnošenja
ustavne tužbe, održao devet (9) ročišta, dva puta je donesena prvostupanjska i
dva puta drugostupanjska presuda.

Općinski
sud u Sinju bio je potpuno neaktivan u razdoblju od 10. lipnja 1996. do 19.
lipnja 1998., dakle, preko dvije godine.

U
povodu žalbe tuženika protiv prvostupanjske presude od 27. listopada 2000.,
koja je podnesena 28. studenoga 2000., Županijski sud u Splitu donio je presudu
19. ožujka 2004., dakle nakon tri (3) godine, tri (3) mjeseca i dvadeset jedan
(21) dan.

Ne može
se smatrati da bi ukupno trajanje sudskog postupka u parnici radi naknade štete
u kojoj, prema ocjeni Ustavnog suda, nije bilo osobito složenih ni činjeničnih
ni pravnih pitanja, udovoljilo zahtjevu suđenja u razumnom roku zajamčenom člankom
29. stavkom 1. Ustava. Stoga, Ustavni sud utvrđuje da je povrijeđeno ustavno
pravo podnositelja da zakonom ustanovljeni neovisni i nepristrani sud u
razumnom roku odluči o njihovim pravima ili obvezama, koje je zajamčeno člankom
29. stavkom 1. Ustava Republike Hrvatske.

5.3. PONAŠANJE PODNOSITELJA USTAVNE TUŽBE (TUŽITELJA
U SUDSKOM POSTUPKU)

Podnositelj
ustavne tužbe nije svojim ponašanjem pridonio duljini sudskog postupka.

5.4. SLOŽENOST SUDSKOG PREDMETA

Dosadašnji
tijek sudskog postupka ukazuje da se u konkretnom slučaju ne radi o osobito složenoj
sudskoj stvari.

POSEBNE
OKOLNOSTI SLUČAJA

6. Županijski
sud u Splitu izvijestio je Ustavni sud da je u konkretnom predmetu donio
presudu 19. ožujka 2004., dakle, dvanaest dana prije podnošenja ustavne tužbe,
no u času podno­šenja ustavne tužbe, podnositelj nije znao da je
drugostupanjska presuda donesena. Spis predmeta s drugostupanjskom presudom od
19. ožujka 2004. proslijeđen je Općinskom sudu u Sinju 31. ožujka 2004., to
jest, istoga dana kada je podnesena ustavna tužba.

Sukladno navedenom, u skladu je s načelom vladavine
prava da u primjeni članka 63. Ustavnog zakona Ustavni sud ispituje eventualnu
povredu ustavnog prava na donošenje sudske odluke u razumnom roku, nastalu u
razmatranom pravno relevantnom razdoblju koje prema čvrstoj i ustaljenoj
ustavnosudskoj praksi završava danom podnošenja ustavne tužbe, kao samostalnu
povredu, neovisno o tome je li sudska odluka ipak donesena prije no što je okončan
sam ustavnosudski postupak.

7. U konkretnom slučaju, odluka nadležnog suda je
donesena prije podnošenja ustavne tužbe Ustavnom sudu, ali s obzirom da
podnositelj u vrijeme podnošenja ustavne tužbe za tu presudu nije znao, pravno
relevantno razdoblje, za koje je Ustavni sud utvrdio povredu ustavnog prava
podnositelja zajamčenog člankom 29. stavkom 1. Ustava, trajalo je od 5.
studenoga 1997. godine do dana podnošenja ustavne tužbe 31. ožujka 2004.
godine.

Za
navedeno razdoblje, u kojem je povreda nastupila, podnositelju pripada pravo na
primjerenu naknadu u iznosu od 6.600,00 kuna. Pri utvrđivanju visine naknade,
temeljem članka 63. stavka 3. Ustavnog zakona, Ustavni sud uzeo je u obzir sve
okolnosti slučaja, imajući pritom u vidu i vrstu postupka o kojem se radi.

Uvažavajući
činjenicu da je sudska odluka u konkretnom predmetu donesena prije prestanka
trajanja pravno relevantnog razdoblja u kojem je Ustavni sud ispitivao i
utvrdio povredu ustav­nog prava podnositelja zajamčenog člankom 29. stavkom 1.
Ustava, ovlaštenje Ustavnog suda da nadležnom redovnom sudu naloži donošenje sudske
odluke u određenom roku, utemeljeno na članku 63. stavku 2. Ustavnog zakona, u
konkretnom slučaju nije potrebno primijeniti.

8.
Sukladno odredbi članka 63. stavka 3. Ustavnog zakona, odlučeno je kao u točkama
II. i III. izreke ove odluke.

9.
Odluka o objavi (točka IV. izreke) temelji se na odredbi članka 29. Ustavnog
zakona.

Broj:
U-IIIA-1201/2004
Zagreb, 17. rujna 2004.

USTAVNI SUD REPUBLIKE HRVATSKE

Predsjednik
Vijeća  **dr. sc.** **Jasna Omejec,** v. r.

Odluka, NN 136/2004-2412