## Odluka Ustavnog suda Republike Hrvatske broj: U-IIIA-1067/2002 od 27. svibnja 2004.

### NN 77/2004 (9.6.2004.), Odluka Ustavnog suda Republike Hrvatske broj: U-IIIA-1067/2002 od 27. svibnja 2004.

# USTAVNI SUD REPUBLIKE HRVATSKE

1566

Ustavni sud Republike Hrvatske,
u Prvom vijeću za odlučivanje o ustavnim tužbama, u sastavu sudac Željko Poto­čnjak,
predsjednik Vijeća, te suci Ivan Matija, Agata Račan, Smiljko Sokol, Nevenka
Šernhorst i Milan Vuković, članovi Vijeća, odlučujući o ustavnoj tužbi D. M. iz
P., zastupane po punomoćnicima D. R. i M. B., odvjetnicima u P., na sjednici
održanoj 27. svibnja 2004. godine, jednoglasno je donio

## ODLUKU

I. Ustavna tužba se odbija.

II. Pretpostavke iz članka 63.
stavka 1. Ustavnog zakona o Ustavnom sudu Republike Hrvatske (»Narodne novine«,
broj 49/02 – pročišćeni tekst) nisu ispunjene.

III. Ova odluka objavit će se u
»Narodnim novinama«.

```
Obrazloženje
```

1. Podnositeljica ustavne tužbe,
temeljem članka 63. Ustavnog zakona o Ustavnom sudu Republike Hrvatske
(»Narodne novine«, broj 49/02 – pročišćeni tekst, u daljnjem tekstu: Ustavni
zakon), podnijela je ustavnu tužbu smatrajući da postupak pokrenut njenom
tužbom radi nakande štete pred Općinskim sudom u Požegi nije dovršen u razumnom
roku.

ČINJENICE VAŽNE ZA
USTAVNOSUDSKI POSTUPAK

2. Ustavni sud je u postupku
pokrenutom ustavnom tužbom, primjenom članka 63. Ustavnog zakona, uvidom u spis
Općinskog suda u Požegi, broj: P-416/96-78, utvrdio činjenice koje su pravno
relevantne za odlučivanje o povredi ustavnog prava podnositeljice, zajamčenog
člankom 29. stavkom 1. Ustava.

Dana
10. kolovoza 1993. godine podnositeljica je Općin­skom sudu u Požegi podnijela
tužbu protiv tužene Republike Hrvatske, radi naknade štete koju je pretrpjela
uslijed prometne nezgode izazvane vozilom u vlasništvu bivše JNA.

U
razdoblju do 5. studenoga 1997. godine prvostupanjski sud donio je presudu zbog
izostanka koja je ukinuta od strane tadašnjeg Okružnog suda u Požegi. Općinski
sud u Požegi nakon toga donio je presudu kojom je tužbeni zahtjev djelomično
usvojen. Po žalbi podnositeljice ta presuda je ukinuta te je predmet vraćen
Općinskom sudu u Požegi na ponovni postupak.

Pred
Općinskim sudom u Požegi održana su ročišta 16. prosinca 1997. godine i 6.
veljače 1998. godine, kada je sud donio međupresudu o osnovanosti tužbenog
zahtjeva.

Dana
26. veljače 1998. godine zastupnik tužene izjavio je žalbu protiv međupresude.

Dana 9. srpnja 1998. godine
Županijski sud u Požegi uvažio je žalbu i preinačio međupresudu utvrdivši da
nema odgovornosti Republike Hrvatske za štetu pretrpljenu od strane
podnositeljice, a da će o troškovima postupka biti odlučeno posebnim rješenjem.

Ročište određeno za dan 2. rujna
1998. godine pred Općin­skim sudom u Požegi odgođeno je jer nije pristupio
zastupnik tužene.

Dana 9. rujna 1998. godine
podnositeljica je izjavila reviziju protiv presude Županijskog suda u Požegi od
9. srpnja 1998. godine.

Dana 16. rujna 1998. godine spis
je dostavljen na uvid Dr­žav­nom odvjetništvu Republike Hrvatske, koje je isti
vratilo Općinskom sudu u Požegi dana 16. studenoga 1998. godine.

Rješenjem od 4. siječnja 1999.
godine Općinski sud u Požegi odlučio je o troškovima postupka. Protiv tog
rješenja podnositeljica je izjavila žalbu 25. siječnja 1999. godine, koju je
Županijski sud u Požegi odbio 26. veljače 1999. godine.

Dana 29. ožujka 1999. godine
predmet je dostavljen Vrhovnom sudu Republike Hrvatske radi odluke po reviziji
podnositeljice.

Dana 4. studenoga 1999. godine
stupio je na snagu Zakona o dopunama Zakona o obveznim odnosima (»Narodne
novine«, broj 112/99), koji je propisao da se u Zakonu o obveznim odnosima
dodaje članak 184.b. koji određuje da se prekidaju postupci za naknadu štete
nastale u bivšoj SFRJ, koji se vode protiv Re­pub­like Hrvatske kao pravne
sljednice bivše SFRJ.

Dana 23. siječnja 2002. godine
Vrhovni sud Republike Hr­vat­ske vratio je predmet Općinskom sudu u Požegi s
uputom da donese rješenje o prekidu postupka temeljem članka 184.b. stavka 1.
Zakona o obveznim odnosima (»Narodne novine«, broj 53/91, 73/91, 3/94, 7/96 i
112/99).

Dana 10. svibnja 2002. godine
Općinski sudu u Požegi donio je rješenje o prekidu postupka i odlučio da će se
postupak nastaviti nakon donošenja novog propisa kojim će se urediti
odgovornost za štetu nastalu u bivšoj SFRJ za koju je odgovarala bivša SFRJ.
Istoga dana sud je Državnom odvjetništu Republike Hrvat­ske i Općinskom
državnom odvjetništvu u Požegi dostavio primjerak revizije podnositeljice radi
odgovora.

Dana 15. svibnja 2002. godine
podnositeljica je izjavila žalbu na rješenje o prekidu postupka, koja je
odbijena rješenjem Županijskog suda u Požegi od 18. srpnja 2002. godine.

Dana 31. srpnja 2003. godine
stupio je na snagu Zakon o odgovornosti Republike Hrvatske za štetu nastalu u
bivšoj SFRJ za koju je odgovarala bivša SFRJ (»Narodne novine«, broj 117/03),
koji je uredio odgovornost za takvu štetu.

Dana 3. rujna 2003. godine
Vrhovni sud prihvatio je reviziju podnositeljice i ukinuo odluke
prvostupanjskog i drugostupanj­skog suda.

Dana 28. travnja 2004. godine
Općinski sud u Požegi usvojio je tužbeni zahtjev podnositeljice.

OČITOVANJE OPĆINSKOG SUDA U
POŽEGI

3. Na temelju članka 69. alineje
2. Ustavnog zakona, Ustavni sud je zatražio od Općinskog suda u Požegi izvješće
o navodima ustavne tužbe.

U očitovanju od 30. srpnja 2002.
godine, Općinski sud u Požegi navodi kronologiju postupanja u predmetu, te
ističe da je prekid postupka nastao po sili zakona.

PRAVO VAŽNO ZA USTAVNOSUDSKI
POSTUPAK

4.
Odredbom članka 29. stavka 1. Ustava Republike Hrvat­ske, propisano je:

»Svatko
ima pravo da zakonom ustanovljeni neovisni i nepristrani sud (...) u razumnom
roku odluči o njegovim pravima i obvezama (...).«

Odredbama
članka 63. Ustavnog zakona propisano je:

»(1)
Ustavni sud će pokrenuti postupak po ustavnoj tužbi i prije no što je iscrpljen
pravni put, u slučaju kad o pravima i obvezama stranke (...) nije u razumnom
roku odlučio sud (...).

(2)
U odluci kojom usvaja ustavnu tužbu zbog nedonošenja akta u razumnom roku iz
stavka 1. ovoga članka, Ustavni sud će nadležnom sudu odrediti rok za donošenje
akta kojim će taj sud meritorno odlučiti o pravima i obvezama (...) podnositelja.
Rok za donošenje akta počinje teći idućeg dana od dana objave odluke Ustavnog
suda u »Narodnim novinama«.

(3)
U odluci iz stavka 2. ovoga članka Ustavni sud će odrediti primjerenu naknadu
koja pripada podnositelju zbog povrede njegova ustavnog prava koju je sud
učinio kada o pravima i obvezama podnositelja (...) nije odlučio u razumnom
roku. Naknada se isplaćuje iz državnog proračuna u roku od tri mjeseca od dana
podnošenja zahtjeva stranke za njezinu isplatu.«

*Ustavna tužba nije osnovana.*

5. Razmatranjem razloga ustavne
tužbe podnositelja i uvidom u spis Općinskog suda u Požegi, broj: P-416/96-78
Ustavni sud je utvrdio da se u ovom slučaju nisu ostvarile pretpostavke za
njegovo postupanje u smislu odredbe članka 63. Ustavnog zakona.

Svoju odluku Ustavni sud
obrazlaže sljedećim utvrđenjima:

5.1. DULJINA
SUDSKOG POSTUPKA

Prvostupanjski
parnični postupak započeo je 10. kolovoza 1993. godine, tužbom podnositeljice
protiv tužene Republike Hrvatske, radi naknade štete koju je pretrpjela uslijed
prometne nezgode izazvane vozilom u vlasništvu bivše JNA. Ustavna tužba je
podnesena 14. svibnja 2002. godine, a do tog dana sudski postupak nije
pravomoćno okončan pa Ustavni sud utvrđuje da do dana podnošenja ustavne tužbe
postupak u ovom predmetu traje ukupno osam (8) godina, devet (9) mjeseci i
četiri (4) dana.

Zakon
o potvrđivanju Konvencije za zaštitu ljudskih prava i temeljnih sloboda i
Protokola, broj 1, 4, 6, 7 i 11 uz Konvenciju za zaštitu ljudskih prava i
temeljnih sloboda (»Narodne novine – Međunarodni ugovori«, broj 18/97, 6/99 –
pročišćeni tekst i 8/99 - ispravak, u daljnjem tekstu: Zakon o potvrđivanju
Konvencije) stupio je na snagu dana 5. studenoga 1997. godine.

Od dana stupanja na snagu Zakona
o potvrđivanju Konvencije, odredbe Konvencije za zaštitu ljudskih prava i
temeljnih sloboda Vijeća Europe (u daljnjem tekstu: Europska konvencija) čine,
temeljem članka 140. Ustava Republike Hrvatske, dio unutarnjeg pravnog poretka
Republike Hrvatske. Dio unutarnjeg prav­nog poretka Republike Hrvatske od tog
dana čini i odredba članka 6. stavka 1. Europske konvencije pod nazivom »Pravo
na pošteno suđenje«, koja, između ostalog, propisuje:

»Radi
utvrđivanja svojih prava i obveza građanske naravi (...) svatko ima pravo da
zakonom ustanovljeni neovisni i nepristrani sud (...) u razumnom roku ispita
njegov slučaj.«

Pravo
na donošenje sudske odluke u razumnom roku čini dio unutarnjeg pravnog poretka
Republike Hrvatske od dana stupanja na snagu Zakona o potvrđivanju Konvencije
(5. studenoga 1997. godine). Pravo na donošenje sudske odluke u razumnom roku
je ustavno pravo u Republici Hrvatskoj od 9. studenoga 2000. godine (dana
proglašenja Promjena Ustava). Ispitivanje razumnosti trajanja sudskih postupaka
prije 5. studenoga 1997. godine, u pravilu, ne bi moglo biti predmetom ustavnosudskih
postupaka temeljenih na članku 63. Ustavnog zakona, jer u dotadašnjem prav­nom
poretku Republike Hrvatske takvo pravo nije postojalo.

Ustavni
sud je ocijenio da se u ovom slučaju pravno relevantnim razdobljem, s aspekta
povrede prava na donošenje sud­ske odluke u razumnom roku, smatra razdoblje od
5. studenoga 1997. godine (to jest od dana stupanja na snagu Zakona o
potvrđivanju Konvencije) do 14. svibnja 2002. godine (to jest do dana
podnošenja ustavne tužbe), što ukupno iznosi četiri (4) godine i šest (6)
mjeseci i devet (9) dana.

5.2. POSTUPANJE NADLEŽNOG SUDA

Ustavni
sud je utvrdio da je u razmatranom, pravno relevantnom razdoblju, Općinski sud
u Požegi, od radnji koje su relevantne za meritorno odlučivanje o pravima i
obvezama stranaka u tom sudskom postupku, donio međupresudu kojom je tužbeni
zahtjev podnositeljice našao osnovanim. Nakon toga Županijski sud u Požegi
preinačio je međupresudu. Postupak od 5. studenoga 1997. godine pa do donošenja
međupresude pred Općinskim sudom u Požegi trajao je tri (3) mjeseca i jedan (1)
dan, a pred Županijskim sudom u Požegi oko pet (5) mjeseci. Nakon toga
podnositeljica je izjavila reviziju, ali je nastupio prekid postupaka po sili
zakona, Međutim, čim su se za to stekli uvjeti Vrhovni sud je prihvatio
reviziju i vratio predmet Općinskom sudu Požegi, koji je u kratkom razdoblju
donio presudu i prihvatio tužbeni zahtjev podnositeljice.

5.3. PONAŠANJE PODNOSITELJICE USTAVNE
TUŽBE (TUŽITELJICE U SUDSKOM POSTUPKU)

Podnositeljica ustavne tužbe,
kao tužiteljica u sudskom postupku, prema utvrđenju Ustavnog suda, nije
pridonijela duljini postupka.

5.4. SLOŽENOST
SUDSKOG PREDMETA

Ustavni
sud utvrđuje da se radilo o postupku u kojem određena pravna pitanja nisu bila
zakonom uređena, no sudovi su ipak o njima zauzeli pravna stajališta. Nakon
toga, donijet je zakon koji je odredio prekid postupka do donošenja zakona koji
bi uredio odgovornost za štetu nastalu u bivšoj SFRJ za koju je odgovarala
bivša SFRJ.

6.
Ustavni sud utvrđuje da je tijekom razdoblja relevantnog za ocjenu povrede
prava na suđenje u razumnom roku, u trajanju od oko četiri godine i šest
mjeseci, predmet ispitan pred tri stupnja. Slijedom toga, a posebno imajući u
vidu okolnost da je nakon podnošenja ustavne tužbe predmet okončan u vrlo
kratkom razdoblju nakon što su se stekli uvjeti za postupanje, Ustavni sud
nalazi da duljina postupka ne premašuje razumni rok. Stoga, Ustavni sud
utvrđuje da podnositeljici nije povrijeđeno ustavno pravo da zakonom
ustanovljeni neovisni i nepristrani sud u razumnom roku odluči o njenim pravima
ili obvezama, koje je zajamčeno člankom 29. stavkom 1. Ustava Republike
Hrvatske.

7.
Stoga je, temeljem odredaba članaka 73. i 75. Ustavnog zakona, odlučeno kao u
točkama I. i II. izreke. Točka III. izreke temelji se na članku 29. Ustavnog
zakona.

Broj:
U-IIIA-1067/2002

Zagreb,
27. svibnja 2004.

USTAVNI SUD REPUBLIKE HRVATSKE

Predsjednik Vijeća
**dr. sc.** **Željko Potočnjak,** v. r.

Odluka, NN 77/2004-1566