## Odluka Ustavnog suda Republike Hrvatske broj: U-III-1080/1994 od 27

### NN 16/1999 (12.2.1999.), Odluka Ustavnog suda Republike Hrvatske broj: U-III-1080/1994 od 27

# USTAVNI SUD REPUBLIKE HRVATSKE

Ustavni sud Republike Hrvatske, u sastavu Jadranko Crnić predsjednik
Suda te suci Zdravko Bartovčak, dr. Velimir Belajec, dr. Nikola Filipović,
Ante Jelavić Mitrović, mr. Vojislav Kučeković, Jurica Malčić, mr. Hrvoje
Momčinović, Ivan Marijan Severinac i Mladen Žuvela, odlučujući povodom
ustavne tužbe T. v. a. "P." - d.d., na sjednici održanoj dana 27. siječnja
1999. godine, donio je

## **ODLUKU**

I. Ustavna tužba se usvaja, te se ukida rješenje Upravnog suda Republike
Hrvatske, broj: Us-8520/1993-4, od 4. studenoga 1993. godine.

II. Predmet se vraća Upravnom sudu Republike Hrvatske na ponovni postupak.

III. Ova odluka će se objaviti u "Narodnim novinama".

Obrazloženje

Dopuštenom i pravodobnom ustavnom tužbom podnositelj je pokrenuo ustavnosudski
postupak u svezi s rješenjem Upravnog suda Republike Hrvatske, broj: Us-8520/1993-4,
od 4. studenoga 1993. godine.

U postupku koji je prethodio donošenju osporavane rješidbe, Hrvatski
Fond za privatizaciju svojom potvrdom, broj: 05-07/92--06/772 od 27. svibnja
1993. godine, dao je suglasnost društvenom poduzeću "P." - T. v. a., d.o.o.
Z., na provedbu pretvorbe. Navedenom potvrdom dana je suglasnost na pretvorbu
društvenog poduzeća u dioničko društvo.

U navedenom aktu, a za slučaj spora glede njime utvrđenog načina provođenja
pretvorbe, podnositelj je u konkretnom slučaju uputom o pravnom lijeku
bio upozoren na mogućnost pokretanja upravnog spora pred Upravnim sudom
Republike Hrvatske.

Smatrajući da je u osporavanoj potvrdi Hrvatski Fond za privatizaciju
suprotno zakonu izvršio procjenu vrijednosti društvenog kapitala poduzeća,
čime su prema njegovom mišljenju oštećeni zaposlenici poduzeća kao i druge
osobe iz članka 5. stavka 1. točke 2. i točke 2a. Zakona o pretvorbi društvenih
poduzeća ("Narodne novine", broj 19/91, 83/92, 94/93, 2/94 i 9/95), podnositelj
je sukladno navedenoj uputi pokrenuo upravni spor.

Odlučujući o tužbi podnositelja, Upravni sud Republike Hrvatske osporavanim
rješenjem odbacio je tu tužbu kao nedopuštenu. Iz obrazloženja osporavane
rješidbe proizlazi da je tužba podnositelja u upravnom sporu odbačena iz
razloga što predmetna potvrda nije upravni akt iz članka 6. Zakona o upravnim
sporovima ("Narodne novine", broj 53/91 i 9/92). Prema pravnom stajalištu
Upravnog suda Republike Hrvatske izraženom u osporavanoj rješidbi, samo
rješenja Fonda za privatizaciju donesena po ovlaštenju iz članka 12. Zakona
o pretvorbi društvenih poduzeća predstavljaju upravni akt, dok se potvrdom
donesenom na temelju ovlaštenja iz članka 13. tog Zakona ne rješava o pravima
i obvezama poduzeća u pretvorbi, pa se stoga one ne mogu smatrati upravnim
aktom niti se s njima u svezi može voditi upravni spor.

U ustavnoj tužbi podnositelj tvrdi kako su osporavanim rješenjem Upravnog
suda Republike Hrvatske, a uslijed povrede postupovnog i materijalnog prava,
povrijeđena ustavna prava iz članka 18. stavka 1. i članka 19. stavka 2.
Ustava.

Člankom 18. stavkom 1. Ustava jamči se građanima pravo na žalbu protiv
pojedinačnih pravnih akata donesenih u postupku prvog stupnja pred sudom
ili drugim ovlaštenim tijelom. Člankom 19. stavkom 2. Ustava zajamčuje
se sudska kontrola zakonitosti pojedinačnih akata upravnih vlasti i tijela
koja imaju javne ovlasti.

U ustavnoj tužbi podnositelj posebice ističe kako je tijekom pretvorbe
prema njegovom mišljenju povrijeđen zakon na štetu njegovih zaposlenika.
Također ističe da s obzirom na iznijetu pravnu situaciju i stajalište Upravnog
suda Republike Hrvatske on nema učinkovitog pravnog lijeka kojim bi osporavao
činjenična utvrđenja glede vrijednosti društvenog kapitala u pretvorbi,
sadržanih u potvrdi Fonda za privatizaciju. Slijedom iznijetoga predlaže
ustavnu tužbu usvojiti i ukinuti osporavano rješenje.

Za potrebe ovog ustavnosudskog postupka pribavljen je spis Upravnog
suda Republike Hrvatske, broj: Us-8520/1993-4.

Ustavna tužba je osnovana.

Člankom 12. Zakona o pretvorbi društvenih poduzeća utvrđeno je ovlaštenje
nadležnog upravnog tijela rješenjem dati suglasnost za provođenje pretvorbe.
Ukoliko je predložena pretvorba poduzeća protivna uvjetima i načinu propisanim
tim Zakonom, upravno tijelo ovlašteno je zabraniti provođenje predložene
pretvorbe. Stavkom 4. navedenog članka utvrđeno je da su rješenja donesena
u postupku davanja suglasnosti glede pretvorbe društvenih poduzeća konačni
upravni akti protiv kojih poduzeće može pokrenuti upravni spor.

Odredbama članka 13. Zakona o pretvorbi društvenih poduzeća nadležno
upravno tijelo ovlašteno je, u postupku pretvorbe društvenih poduzeća koja
imaju procijenjenu vrijednost od pet (5) milijuna njemačkih maraka obračunatu
po srednjem službenom tečaju za tu valutu na dan kada se odluka o pretvorbi
i propisana dokumentacija dostave, dati suglasnost na provedbu pretvorbe
sukladno s uvjetima i na način propisan ovim Zakonom, uz utvrđenje da pri
tome upravno tijelo nije obvezano donositi posebno rješenje.

Navedenom odredbom također je određeno da će se, ako nadležno upravno
tijelo u roku od 60 dana od primitka odluke o pretvorbi i priložene dokumentacije
ne obavijesti poduzeće o tome da je namjeravana pretvorba protivna Zakonu
o pretvorbi društvenog poduzeća, smatrati kako ono nema primjedbi na predloženu
pretvorbu, pa se pretvorba može provesti onako kako je to predloženo. U
slučajevima iz članka 13. Zakona o pretvorbi društvenih poduzeća, nadležno
upravno tijelo izdaje poduzeću u pretvorbi potvrdu o tome da na namjeravanu
pretvorbu nema primjedbi, odnosno da je protekao rok unutar kojeg se očitovanje
o postojanju suprotnosti predložene pretvorbe sa zakonom moralo predlagatelju
dostaviti.

Uvidom u pribavljenu dokumentaciju utvrđeno je kako u konkretnom slučaju
Hrvatski Fond za privatizaciju nije spornom potvrdom obavijestio društveno
poduzeće u pretvorbi kako nema primjedbi na predloženi koncept pretvorbe,
odnosno da je protekao rok iz stavka 4. članka 13. Zakona o pretvorbi društvenih
poduzeća, već je njome u točki 1. izreke određeno da se daje suglasnost
podnositelju na provedbu pretvorbe, sukladno uvjetima utvrđenim u tom aktu.

Iz daljeg sadržaja izreke sporne potvrde razvidno je kako ona sadrži
sve elemente rješenja iz članka 12. Zakona o pretvorbi društvenih poduzeća,
pa i konstataciju u točki 11. izreke, koja glasi "ova potvrda je konačna".

Također, iz sadržaja izreke sporne potvrde razvidno je da je njome odlučivano
o glavnici dioničkog društva, procijenjenoj vrijednosti društvenog kapitala,
raspodjeli i rezervaciji dionica, te načinu prodaje dionica, dakle, nedvojbeno
o pravima i obvezama poduzeća u pretvorbi.

Iz iznijetoga proizlazi kako se u konkretnom slučaju sadržajno radi
o aktu iz članka 12. Zakona o pretvorbi društvenih poduzeća, u svezi kojega
je tim Zakonom utvrđena mogućnost podnošenja zahtjeva za sudskom kontrolom
akata državne uprave. Poziv na ovlaštenje iz članka 13. Zakona o pretvorbi
društvenih poduzeća, naveden od strane nadležnog upravnog tijela u uvodu
sporne potvrde, nije od utjecaja na promjenu sadržaja tog akta, niti sud
samo uslijed toga može otkloniti ustavnu obvezu sudske kontrole akata državne
uprave.

Propustivši izvršiti kontrolu zakonitosti akata državne uprave kada
je to Zakonom izričito propisano Upravni sud Republike Hrvatske povrijedio
je zakon na štetu podnositelja. Povrijedivši zakon na štetu podnositelja
osporavanim rješenjem ujedno je povrijeđeno i ustavno pravo iz članka 19.
stavka 2. Ustava kojim se jamči sudska kontrola akata državne uprave.

Tijekom ustavnosudskog postupka nije utvrđeno da bi osporavanim rješenjem
bilo povrijeđeno i ustavno pravo iz članka 18. stavka 1. Ustava kojim se
jamči pravo na žalbu protiv pojedinačnih akata donesenih u prvom stupnju.
Naime, prema odredbi stavka 2. članka 18. Ustava, pravo na žalbu se zakonom
može isključiti kada je osigurana druga pravna zaštita, što je zakonodavac
upućujući na mogućnost pokretanja upravnog spora u konkretnom slučaju i
učinio.

Slijedom iznijetoga, a utvrdivši kako je osporavanim rješenjem Upravnog
suda Republike Hrvatske u konkretnom slučaju podnositelju povrijeđeno ustavno
pravo iz članka 19. stavka 2. Ustava, odlučeno je kao u izreci.

Ova odluka se temelji na odrednicama članka 19. Ustavnog zakona o Ustavnom
sudu Republike Hrvatske ("Narodne novine", broj 13/91), u svezi s člankom
59. i člankom 60. Poslovnika Ustavnog suda Republike Hrvatske ("Narodne
novine", broj 29/94).

Objava ove odluke temelji se na odredbama članka 20. stavka 1. Ustavnog
zakona o Ustavnom sudu Republike Hrvatske.

Broj: U-III-1080/1994
Zagreb, 27. siječnja 1999.

USTAVNI SUD REPUBLIKE HRVATSKE

Predsjednik
**Jadranko Crnić,** v. r.

Odluka, NN 16/1999-342