## Odluka Ustavnog suda Republike Hrvatske broj: U-III-868/2008 od 25. veljače 2010.

### NN 32/2010 (12.3.2010.), Odluka Ustavnog suda Republike Hrvatske broj: U-III-868/2008 od 25. veljače 2010.

USTAVNI SUD REPUBLIKE HRVATSKE

803

Ustavni sud Republike Hrvatske, u Trećem vijeću za rješavanje pretpostavki za odlučivanje o ustavnim tužbama, u sastavu sudac Davor Krapac, predsjednik Vijeća, te sutkinje Snježana Bagić i Duška Šarin, članice Vijeća, u postupku koji je ustavnom tužbom pokrenuo I. J. iz Z., kojeg zastupa D. J., odvjetnik u Z., na sjednici održanoj 25. veljače 2010. godine, jednoglasno je donio

RJEŠENJE

I. Ustavna tužba se odbacuje.

II. Ovo rješenje objavit će se u »Narodnim novinama«.

Obrazloženje

1. Ustavna tužba podnesena je protiv presude Županijskog suda u Zadru broj: Kž-44/07 od 31. siječnja 2008. godine.

2. U ustavnoj tužbi podnositelj navodi da su mu osporenim pojedinačnim aktom povrijeđena ustavna prava zajamčena člancima 14. stavkom 2., 18. i 29. stavkom 1. Ustava Republike Hrvatske.

Ne postoje pretpostavke za odlučivanje o biti stvari.

3. Člankom 71. stavcima 1. i 2. Ustavnog zakona o Ustavnom sudu Republike Hrvatske (»Narodne novine« broj 99/99., 29/02. i 49/02. – pročišćeni tekst, u daljnjem tekstu: Ustavni zakon) propisano je:

(1) Vijeće, odnosno sjednica Ustavnog suda ispituje samo one povrede ustavnih prava koje su istaknute u ustavnoj tužbi.

(2) Ustavna tužba neće se uzeti u razmatranje u slučaju kad se ne radi o povredi ustavnog prava.

Člankom 32. Ustavnog zakona propisano je:

Ustavni sud će rješenjem odbaciti (...) ustavnu tužbu … u drugim slučajevima kad ne postoje pretpostavke za odlučivanje o biti stvari.

Pod »odlučivanjem o biti stvari«, u smislu članka 32. Ustavnog zakona, razumijeva se odlučivanje o ustavnopravnoj biti stvari.

4. Sukladno Ustavu i Ustavnom zakonu, Ustavni sud nije tijelo sudbene vlasti, ne provodi sudski postupak i ne odlučuje meritorno o sudskim stvarima. Ustavni sud posebno je tijelo utemeljeno Ustavom radi zaštite pojedinačnih ljudskih prava i temeljnih sloboda (ustavnih prava) u postupku pokrenutom ustavnom tužbom.

5. Ustavna tužba nije redovni ili izvanredni pravni lijek u sustavu domaćih pravnih lijekova. Ona je posebno ustavnopravno sredstvo zaštite ustavnih prava u pojedinačnim slučajevima. Stoga, nije dostatno pozvati se u ustavnoj tužbi na povrede koje su rezultat navodnih nezakonitosti što ih je počinilo nadležno tijelo ili sud u sudskom postupku. Protiv takvih nezakonitosti pravnu zaštitu pružaju redovni i specijalizirani sudovi u postupcima ustrojenim u više stupnjeva sudske zaštite. One, iznimno, mogu biti i predmet ispitivanja pred Ustavnim sudom, ali samo ako i u mjeri u kojoj mogu povrijediti ljudska prava i temeljne slobode zaštićene Ustavom.

U ustavnoj tužbi, također, nije dostatno ponoviti razloge koji su već istaknuti u žalbenim ili revizijskim postupcima pred sudom niti je dostatno samo navesti ustavna prava koja se smatraju povrijeđenima. Ustavna tužba mora sadržavati konkretne i obrazložene razloge eventualne povrede određenog ustavnog prava.

Konačno, kad je riječ o ustavnom jamstvu jednakosti pred zakonom, vlastiti slučaj valja dovesti, kad god je to moguće, u vezu s ostalim sličnim slučajevima i obrazložiti u čemu je on ustavnopravno specifičan da bi morao biti ispitan pred Ustavnim sudom.

6. U konkretnom slučaju, Županijski sud u Zadru potvrdio je presudu Općinskog suda u Benkovcu broj: K-74/04 od 21. prosinca 2006. godine, utvrdivši da je prvostupanjski sud na temelju provedenog dokaznog postupka pravilno utvrdio da je podnositelj (okrivljenik u kaznenom postupku) počinio kazneno djelo protiv okoliša – protuzakonitim lovom, opisano i kažnjivo po članku 258. stavku 2. Kaznenog zakona (»Narodne novine« broj 110/97., 27/98., 50/00., 129/00., 51/01., 111/03., 190/03., 105/04., 84/05. i 71/06.) i da je pravilno osuđen na novčanu kaznu u visini od 10 (deset) prosječnih dnevnih dohodaka u Republici Hrvatskoj što iznosi 1.540,00 kuna.

Ustavni sud utvrđuje da se osporavajući razlozi istaknuti u ustavnoj tužbi iscrpljuju u ponavljanju žalbenih razloga o povredi zabrane retroaktivne primjene strožeg kaznenog zakona, ali utemeljenom na pogrešnom tumačenju članka 1. i 2. Zakona o izmjenama i dopunama Kaznenog zakona (»Narodne novine« broj 71/06.). Naime, novim odredbama Kaznenog zakona produljen je zastarni rok za kazneno djelo koje je podnositelju stavljeno na teret ali je drugostupanjski sud ispravno utvrdio da se novi zastarni rok u konkretnom slučaju imao primijeniti, jer je u trenutku izmjene zakona zastara još tekla. Navodno postojanje povreda istaknutih ustavnih prava podnositelj nije obrazložio.

Budući da podnositelj nije pokazao da Županijski sud u Zadru pri donošenju presude nije poštovao odredbe Ustava o ljudskim pravima i temeljnim slobodama, odnosno da je proizvoljno protumačio mjerodavne odredbe zakona ili drugih propisa, Ustavni sud ocjenjuje da konkretan slučaj ne otvara pitanje ostvarenja ustavnih prava podnositelja i stoga ne postoji ustavnopravna bit stvari o kojoj bi Ustavni sud odlučivao.

7. Sukladno navedenom, na temelju članka 32. Ustavnog zakona riješeno je kao u izreci.

8. Odluka o objavi temelji se na članku 29. Ustavnog zakona.

Broj: U-III-868/2008

Zagreb, 25. veljače 2010.

USTAVNI SUD REPUBLIKE HRVATSKE

Predsjednik Vijeća
dr. sc. Davor Krapac, v. r.

Odluka, NN 32/2010-803