## Rješenje Ustavnog suda Republike Hrvatske broj U-I-231/1990. od 12. svibnja 1992.

### NN 41/1992 (27.6.1992.), Rješenje Ustavnog suda Republike Hrvatske broj U-I-231/1990. od 12. svibnja 1992.

# USTAVNI SUD REPUBLIKE HRVATSKE

Ustavni sud Republike Hrvatske, na sjednici 12. svibnja 1992. godine,
donio je

## RJEŠENJE

I.

Pokreće se postupak za ocjenu ustavnosti: 1. članka 27. Zakona o braku
i porodičnim odnosima ("Narodne novine". br. 51/89. i 59/90);
2. članka 218. Krivičnog zakona Republike Hrvatske ("Narodne novine",
br. 25/77, 50/78, 25/84, 52/87, 43/89, 7/90 i 9/91).

II.

Ovo rješenje objavit će se u "Narodnim novinama".

Obrazloženje

Člankom 27. Zakona o braku i porodičnim odnosima zabranjeno je (nije
dopušteno) vjenčanje po vjerskom obredu prije nego što brak bude zaključen
po odredbama ovoga Zakona. Člankom 218. Krivičnog zakona Republike Hrvatske
propisano je da će se kazniti novčanom kaznom ili zatvorom do jedne godine
tko izvrši obred vjenčanja po propisima vjeroispovijesti prije nego što
je zaključen brak pred nadležnim državnim organom. Navedene zakonske odredbe
Sud je ocjenjivao povodom prijedloga Trutin Predraga, odvjetnika iz Makarske.
Sud ocjenjuje da ima osnova za pokretanje postupka za ocjenu ustavnosti
osporenih zakonskih odredaba jer postoji osnovana sumnja da te odredbe
nisu u skladu s Ustavom Republike Hrvatske. Člankom 40. Ustava jamči se
savjesti i vjeroispovijesti i slobodno javno očitovanje vjere i drugog
uvjerenja. Prema članku 41. stavku 2. Ustava vjerske zajednice slobodne
su, u skladu sa zakonom, javno obavljati vjerske obrede. Prema članku 61.
stavku 2. Ustava brak i pravni odnosi u braku, izvanbračnoj zajednici i
obitelji uređuju se zakonom. Iz navedene odredbe članka 61. stavka 2. Ustava
nedvosmisleno proizlazi da je zakonodavac ovlašten zakonom urediti sva
pitanja koja se odnose na zaključivanje pravovaljanog braka, a u okviru
toga može odrediti i organ pred kojim se može zaključiti pravovaljani brak.
Tako je u članku 13. Zakona o braku i porodičnim odnosima određeno da se
brak može zaključiti pred općinskim organom uprave nadležnim za vođenje
matičnih knjiga vjenčanih. Samo tako zaključeni brak smatra se pravovaljanim.
Vjenčanje po vjerskom obredu nema karakter zaključivanja pravovaljanog
braka po važećim državnim propisima i ne proizvodi nikakve pravne učinke,
neovisno o tome da li je izvršeno prije ili poslije zaključenja braka po
odredbama Zakona. Kako vjenčanje po vjerskom obredu nema karakter zaključivanja
pravovaljanog braka već predstavlja čin vršenja vjerskog obreda osnovano
se može dovesti u sumnju mogućnost da se zakonom takvo vjenčanje zabranjuje
ili da se određuje da se ne smije obaviti prije nego što brak bude zaključen
po važećim državnim propisima, a pogotovo da se zbog toga propisuju krivične
sankcije. Takvim odredbama dovodi se u pitanje ustavno pravo iz članka
40. i 41. Ustava. Te ustavne slobode i prava građana i vjersklh zajednica,
po članku 16. Ustava, mogu se zakonom ograničiti samo radi zaštite sloboda
i prava drugih ljudi te pravnog poretka, javnog morala i zdravlja o čemu
se u konkretnom predmetu ne radi. To su razlozi zbog kojih je Sud riješio
kao u izreci.

Broj: U-I-231/1990. Zagreb. 12. svibnja 1992.

USTAVNI SUD REPUBLIKE HRVATSKE

Predsjednik

**Jadranko Crnić, v. r.**

Rješenje, NN 41/1992-1052