## Zakon o obveznim osiguranjima u prometu

### NN 151/2005 (23.12.2005.), Zakon o obveznim osiguranjima u prometu

# HRVATSKI SABOR

**2921**

Na temelju članka 88. Ustava Republike Hrvatske,
donosim

## ODLUKU

### O PROGLAŠENJU ZAKONA O OBVEZNIM OSIGURANJIMA U PROMETU

Proglašavam Zakon o obveznim osiguranjima u
prometu, kojega je Hrvatski sabor donio na sjednici 9. prosinca 2005. godine.

Broj: 01-081-05-3653/2

Zagreb, 15. prosinca 2005.

Predsjednik

Republike Hrvatske

**Stjepan Mesić**, v.
r.

## ZAKON

### O OBVEZNIM OSIGURANJIMA U PROMETU

GLAVA I.

OPĆE ODREDBE

Opća odredba

Članak 1.

Ovim se Zakonom uređuju obvezna osiguranja u
prometu.

Obvezna osiguranja u prometu

Članak 2.

(1) Obvezna osiguranja u prometu jesu:

1. osiguranje putnika u javnom prometu od
posljedica nesretnog slučaja,

2. osiguranje vlasnika, odnosno korisnika (u
daljnjem tekstu: vlasnika) vozila od odgovornosti za štete nanesene trećim
osobama (u daljnjem tekstu: osiguranje od automobilske odgovornosti),

3. osiguranje zračnog prijevoznika, odnosno
operatora zrakoplova (u daljnjem tekstu: vlasnika) od odgovornosti za štete
nanesene trećim osobama i putnicima,

4. osiguranje vlasnika, odnosno korisnika (u
daljnjem tekstu: vlasnika) brodice na motorni pogon (u daljnjem tekstu:
brodice), odnosno jahte od odgovornosti za štete nanesene trećim osobama.

(2) Odredbe ovoga Zakona ne odnose se na
prijevozna sredstva Oružanih snaga Republike Hrvatske.

(3) Za naknadu štete koja je nastala uporabom
prijevoznog sredstva iz stavka 2. ovoga članka jamči Republika Hrvatska.

*Pojmovi*

Članak 3.

(1) Pojedini pojmovi, u smislu ovoga Zakona,
imaju sljedeće značenje:

1. »*prometna
nezgoda*« je događaj kod kojega je šteta nastala zbog uporabe prijevoznog
sredstva,

2. »*prijevozno
sredstvo*« je vozilo, zrakoplov, brodica, odnosno jahta,

3. »*korisnik
prijevoznog sredstva*« je fizička ili pravna osoba koja voljom vlasnika
stvarno raspolaže prijevoznim sredstvom,

4. »*ugovaratelj
osiguranja*« je osoba koja je s društvom za osiguranje sklopila ugovor o
osiguranju,

5. »*osiguranik*«
je osoba čiji je imovinski interes osiguran,

6. »*vozač*«
je osoba koja upravlja prijevoznim sredstvom,

7. »*odgovorni
osiguratelj*« je društvo za osiguranje s kojim je vlasnik prijevoznog
sredstva, a kojim je prouzročena šteta, sklopio ugovor o osiguranju od
odgovornosti za štetu nanesenu trećim osobama,

8. »*oštećena
osoba*« je svaka osoba kojoj je nanesena šteta na stvarima i/ili na osobama,
koja na temelju ovoga Zakona ima pravo podnijeti odštetni zahtjev,

9. »*vozilo*«
je svako motorno vozilo, odnosno svako priključno vozilo,

10. »*motorno
vozilo*« je svako vozilo koje se pokreće snagom vlastitog motora, osim
vozila koja se kreću po tračnicama,

11. »*priključno
vozilo*« je svako vozilo namijenjeno da ga vuče motorno vozilo,

12. »*neosigurano
vozilo*« je vozilo iz točke 9. ovoga članka za koje nije sklopljen ugovor o
osiguranju od automobilske odgovornosti ili je trajanje osiguranja isteklo, a
ugovor o osiguranju nije produžen ni u počeknom roku,

13. »*nepoznato
vozilo*« je vozilo iz točke 9. ovoga članka koje nije bilo moguće
identificirati, kao ni njegova odgovornog osiguratelja,

14. »*počekni* *rok*« je
razdoblje od 30 dana nakon isteka ugovora o osiguranju u kojem se prava i
dužnosti iz ugovora o osiguranju produžuju,

15. »*zrakoplov*«
je svaka naprava koja se održava u atmosferi zbog reakcije zraka osim reakcije
zraka u odnosu na Zemljinu površinu,

16. »*zračni
prijevoznik*« je subjekt koji ima svjedodžbu o sposobnosti ili drugu
odgovarajuću dozvolu za rad u zračnom prometu,

17. »*operator
zrakoplova*« je osoba koja stalno odlučuje o upotrebi ili radu zrakoplova,
odnosno na koju je zrakoplov evidentiran u Hrvatskom registru civilnih
zrakoplova, odnosno drugom odgovarajućem registru zrakoplova,

18. »*let
zrakoplova*« u odnosu na:

– putnika i njegovu osobnu prtljagu koja se
nalazi u kabini zrakoplova je vrijeme prijevoza putnika zrakoplovom,

– teret i predanu prtljagu je vrijeme prijevoza
prtljage i tereta od trenutka predaje prtljage ili tereta zračnom prijevozniku
do trenutka njihove isporuke ovlaštenom primatelju,

– treće osobe je uporaba zrakoplova od trenutka
davanja snage motorima u svrhu vožnje po površini zemlje (tlu) ili stvarnog
uzlijetanja do trenutka kada je zrakoplov na površini zemlje (tlu), a njegovi
motori su potpuno zaustavljeni, kao i kretanje zrakoplova pomoću vozila za
tegljenje ili potiskivanje odnosno pomoću sila koje su tipične za pogon ili
uzgon zrakoplova, osobito zračnih struja,

19. »*brodica*«
je plovni objekt namijenjen za plovidbu morem koji nije brod ili jahta, a čija
ukupna snaga potisnih strojeva prelazi 15 kW, određen u članku 5. točki 15.
Pomorskog zakonika (»Narodne novine«, br. 181/04.),

20. »*jahta*«
je plovni objekt za šport i razonodu čija je duljina veća od 12 metara te koji
je osim posade ovlašten prevoziti najviše 12 putnika, određen u članku 5. točki
20. Pomorskog zakonika (»Narodne novine«, br.
181/04),

21. »*teritorij
Europske unije*« je područje država članica Europske unije,

22. »*područje
država članica Sustava zelene karte osiguranja*« je teritorij Europske
unije, područje država EEA (Europski gospodarski prostor) koje nisu članice
Europske unije (Island, Norveška i Lihtenštajn) te Andore
i Švicarske,

23. »*Multilateralni
sporazum*« je sporazum sklopljen između nacionalnih ureda za osiguranje
država članica EEA (Europskog gospodarskog prostora) i drugih pridruženih
država po kojem se službena registarska pločica države članice u kojoj je
vozilo uobičajeno stacionirano smatra dokazom o postojanju valjanog osiguranja
od automobilske odgovornosti,

24. »*područje
na kojem se vozilo uobičajeno nalazi*« predstavlja teritorij države članice
Europske unije:

– čiju registarsku pločicu vozilo nosi, bez
obzira jesu li pločice trajne ili privremene,

– u kojoj su izdane tablice osiguranja ili znak
raspoznavanja sličan registarskoj pločici koju vozilo nosi u slučaju kada
registracija za određeni tip vozila nije potrebna,

– u kojoj korisnik vozila ima prebivalište u
slučaju kada za određeni tip vozila nije potrebna registarska pločica niti
tablica osiguranja niti drugi znak raspoznavanja sličan registarskoj pločici,

– u kojoj se prometna nezgoda dogodila u slučaju
kada vozilo koje je sudjelovalo u prometnoj nezgodi nema nikakvu registarsku
pločicu ili ima registarsku pločicu koja ne odgovara ili više ne odgovara
vozilu,

25. »*Kretski
sporazum*« je sporazum kojim se uređuju međusobni odnosi između nacionalnih
ureda za osiguranje država članica Sustava zelene karte osiguranja,

26. »*Zelena
karta osiguranja*« je međunarodna karta osiguranja od automobilske
odgovornosti koju izdaje nacionalni ured za osiguranje kao dokaz o postojanju
valjanog osiguranja od automobilske odgovornosti na području država članica
Sustava zelene karte osiguranja,

27. »*kamata*«
u smislu ovoga Zakona je zakonska zatezna kamata koju plaća dužnik kada novčanu
obvezu ne izvrši u propisanom roku,

28. »*Posebno
pravo vučenja (Special Drawing
Rights; dalje u tekstu: SDR*)« je obračunska
jedinica koju određuje Međunarodni monetarni fond,

29. »*Najviša
dopuštena masa zrakoplova pri uzlijetanju (Maximum Take Off Mass, dalje u tekstu:
MTOM*)« je najviša dopuštena masa zrakoplova pri uzlijetanju koja odgovara
certificiranoj masi specifičnoj za svaki tip zrakoplova i koja je utvrđena u
svjedodžbi o plovidbenosti zrakoplova,

30. »*Nadzorno
tijelo*« je Hrvatska agencija za nadzor financijskih usluga osnovana
posebnim zakonom.

*Dužnost sklapanja i obnove osiguranja*

Članak 4.

(1) Vlasnik prijevoznog sredstva dužan je za
osiguranja iz članka 2. stavka 1. ovoga Zakona, prije uporabe prijevoznog
sredstva u prometu, sklopiti ugovor o osiguranju te ga obnavljati sve dok je
prijevozno sredstvo u prometu.

(2) Ako prijevozno sredstvo podliježe obvezi
registracije te prema propisima o registraciji mora imati prometnu dozvolu,
tijelo nadležno za registraciju smije izdati prometnu dozvolu ili drugu
odgovarajuću ispravu, produžiti njezinu valjanost tek nakon što vlasnik
prijevoznog sredstva na čije će se ime prijevozno sredstvo registrirati predoči
dokaz o tome da je sklopio ugovor o osiguranju za osiguranje koje je prema
ovome Zakonu obvezno.

(3) Ako je prijevozno sredstvo, sukladno
propisima o registraciji, evidentirano na korisnika prijevoznog sredstva,
odredbe ovoga Zakona koje vrijede za vlasnika prijevoznog sredstva na
odgovarajući se način primjenjuju i na korisnika prijevoznog sredstva.

*Suosigurane* *osobe*

Članak 5.

Osiguranjem vlasnika prijevoznog sredstva od
odgovornosti za štetu nanesenu trećim osobama pokrivene su i štete koje
prouzroče osobe koje voljom vlasnika sudjeluju u uporabi prijevoznog sredstva.

*Obveze vozača*

Članak 6.

(1) Vozač je obvezan za vrijeme uporabe
prijevoznog sredstva u prometu imati policu osiguranja ili drugi dokaz o
sklopljenom ugovoru o osiguranju koji mora predočiti na zahtjev ovlaštene
službene osobe.

(2) Iznimno od odredbe stavka 1. ovoga članka,
zračni prijevoznik ili operator zrakoplova obvezan je policu osiguranja ili
drugi dokaz o sklopljenom ugovoru o osiguranju za obvezno osiguranje iz članka
2. stavka 1. ovoga Zakona za osiguranje putnika u zrakoplovu i osiguranje iz
članka 2. stavka 1. točke 3. ovoga Zakona predočiti na zahtjev ovlaštene
službene osobe prije nego što zrakoplov poleti.

(3) Vozač je obvezan, u slučaju prometne
nezgode, osobne podatke i podatke o osiguranjima koja su prema ovome Zakonu
obvezna dati svim sudionicima prometne nezgode, koji na osnovi tih osiguranja
imaju pravo podnositi odštetne zahtjeve.

*Dužnost dostavljanja podataka o prometnoj nezgodi*

Članak 7.

Tijela ovlaštena za nadzor u prometu i
pravosudna tijela te druga tijela koja vode postupak u povodu prometne nezgode,
odnosno koja raspolažu podacima vezanim uz prometnu nezgodu (zdravstvene
ustanove, zavodi koji obavljaju poslove zdravstvenoga, mirovinskog ili
invalidskog osiguranja i druga tijela) omogućit će društvima za osiguranje,
odnosno Hrvatskom uredu za osiguranje pristup podacima o prometnoj nezgodi
potrebnim za rješavanje odštetnog zahtjeva.

*Ugovor o obveznom osiguranju i njegov učinak*

Članak 8.

(1) Društvo za osiguranje dužno je sklopiti
ugovor o osiguranju sukladno ovome Zakonu i uvjetima za osiguranje, odnosno
cjenicima premija osiguranja.

(2) Društvo za osiguranje ne može odbiti ponudu
za sklapanje ugovora o osiguranju ako ponuditelj prihvaća uvjete pod kojima
društvo za osiguranje provodi tu vrstu osiguranja.

(3) Uvjeti za osiguranje sastavni su dio ugovora
o osiguranju te ih je društvo za osiguranje pri sklapanju ugovora o osiguranju
dužno uručiti ugovaratelju osiguranja.

(4) Uvjetima za osiguranje utvrđuju se odnosi
između ugovornih strana koji nisu ili nisu u potpunosti utvrđeni ovim Zakonom.

(5) Obveza društva za osiguranje iz ugovora o
osiguranju počinje po isteku 24-tog sata dana koji je u ispravi o osiguranju
naveden kao početak osiguranja, a prestaje po isteku 24-tog sata koji je u
ispravi o osiguranju naveden kao dan isteka trajanja osiguranja, ako nije
drugačije ugovoreno.

(6) Kod ugovora o osiguranju sklopljenog na
jednu ili više godina, prava i obveze iz ugovora o osiguranju produžuju se
nakon isteka ugovora o osiguranju za 30 dana (počekni
rok) ako društvu za osiguranje najmanje tri dana prije isteka trajanja
osiguranja nije uručena izjava ugovaratelja osiguranja da ne pristaje na
produženje ugovora o osiguranju.

(7) Ako se u počeknom
roku iz stavka 6. ovoga članka dogodi osigurani slučaj, ugovaratelj osiguranja
obvezan je platiti premiju osiguranja za cijelu sljedeću godinu osiguranja.

(8) Ako u počeknom
roku iz stavka 6. ovoga članka ugovaratelj osiguranja sklopi ugovor o
osiguranju s drugim društvom za osiguranje, prethodni osiguratelj ima pravo na
premiju osiguranja za razdoblje do dana sklapanja ugovora o osiguranju s drugim
društvom za osiguranje, i to razmjerno razdoblju njegova osigurateljnog
pokrića.

(9) Ako društvo za osiguranje utvrdi da je
vlasniku prijevoznog sredstva isteklo osigurateljno
pokriće, dužno je o tome obavijestiti nadležno tijelo unutarnjih poslova u roku
od 15 dana.

(10) Ako društvo za osiguranje utvrdi da je
vlasniku prijevoznog sredstva isteklo osigurateljno
pokriće, dužno je o tome obavijestiti Informacijski centar Hrvatskog ureda za
osiguranje u roku od 15 dana.

*Teritorijalna valjanost osiguranja*

Članak 9.

(1) Ugovor o osiguranju za obvezna osiguranja iz
članka 2. stavka 1. točke 1. i 4. ovoga Zakona mora pokrivati štete nastale na
području Republike Hrvatske.

(2) Ugovor o osiguranju za obvezno osiguranje iz
članka 2. stavka 1. točke 2. ovoga Zakona mora pokrivati štete nastale na
području Republike Hrvatske i teritoriju država članica Sustava zelene karte
osiguranja.

(3) Osigurateljno
pokriće za obvezno osiguranje iz članka 2. stavka 1. točke 2. ovoga Zakona
odnosi se na područje Republike Hrvatske i područje država članica Sustava
zelene karte osiguranja, ako nije drugačije ugovoreno.

*Izvještavanje nadzornog tijela o uvjetima i cjenicima
premija osiguranja*

Članak 10.

(1) Društvo za osiguranje dužno je obavijestiti
nadzorno tijelo o uvjetima osiguranja i tehničkoj podlozi koju upotrebljava pri
izračunu cjenika premija osiguranja iz članka 2. ovoga Zakona najkasnije 60
dana prije njihove primjene, i to isključivo u svrhu provjere jesu li sukladne
sa zakonskim propisima, aktuarskim načelima i
pravilima struke.

(2) Ako nadzorno tijelo utvrdi da uvjeti
osiguranja i tehnička podloga iz stavka 1. ovoga članka nisu sukladni sa
zakonskim propisima, aktuarskim načelima i pravilima
struke, donijet će mjeru da ih društvo za osiguranje izmijeni sukladno
propisima.

(3) Ako je nadzorno tijelo donijelo mjeru iz
stavka 2. ovoga članka, društvo za osiguranje ne smije primjenjivati uvjete
osiguranja i cjenike premije osiguranja zbog kojih je ta mjera donesena.

*Pravo oštećene osobe na podnošenje neposrednog zahtjeva*

Članak 11.

(1) Odštetni zahtjev po osnovi osiguranja iz
članka 2. stavka 1. ovoga Zakona oštećena osoba može podnijeti neposredno
odgovornom osiguratelju.

(2) Ako oštećena osoba podnese odštetni zahtjev neposredno
odgovornom osiguratelju, u odgovoru na takav zahtjev odgovorni osiguratelj ne
može isticati prigovore koje bi na temelju zakona ili ugovora o osiguranju
mogao istaknuti prema osiguranoj osobi zbog nepridržavanja zakona ili ugovora o
osiguranju.

(3) Društva za osiguranje mogu sklopiti sporazum
prema kojem odštetni zahtjev po osnovi osiguranja od automobilske odgovornosti
može rješavati društvo za osiguranje kod kojeg je oštećena osoba sklopila
ugovor o osiguranju od automobilske odgovornosti.

*Postupak i rokovi za rješavanje odštetnih zahtjeva te pravo
oštećene osobe na podnošenje tužbe*

Članak 12.

(1) Odgovorni osiguratelj dužan je u slučaju
neimovinske štete najkasnije u roku od 30 dana, a u slučaju imovinske štete
najkasnije u roku od 14 dana od dana podnošenja odštetnog zahtjeva oštećenoj
osobi dostaviti:

– obrazloženu ponudu za naknadu štete, ako su
odgovornost za naknadu štete te visina štete nesporni, odnosno

– utemeljeni odgovor, ako su odgovornost za
naknadu štete ili visina štete sporni.

(2) Ako odgovorni osiguratelj u roku iz stavka
1. ovoga članka oštećenoj osobi ne dostavi obrazloženu ponudu za naknadu štete,
odnosno utemeljeni odgovor, oštećena osoba može protiv njega podnijeti tužbu.
Tužba podnesena protiv odgovornog osiguratelja ili odgovorne osobe prije
proteka roka iz stavka 1. ovoga članka smatrat će se preuranjenom.

(3) U slučaju nemogućnosti utvrđenja visine
konačnog iznosa štete, odgovorni osiguratelj je oštećenoj osobi dužan isplatiti
iznos nespornog iznosa naknade štete kao predujam u roku propisanom stavkom 1.
ovoga članka.

(4) U slučaju neizvršenja obveze isplate naknade
štete u roku iz stavka 1. ovoga članka, oštećena osoba uz dužni iznos naknade
štete, ima pravo i na isplatu iznosa kamate i to od dana podnošenja odštetnog
zahtjeva.

(5) U slučaju neimovinske štete u postupku pred
odgovornim osigurateljem oštećena osoba ima pravo priložiti nalaz i mišljenje
neovisnog vještaka kojeg je osobno izabrala.

*Mjere nadzornog tijela*

Članak 13.

Nadzorno tijelo odgovornom osiguratelju koji
krši odredbe članka 12. ovoga Zakona može:

1. privremeno ili stalno oduzeti dozvolu za
obavljanje poslova osiguranja od automobilske odgovornosti,

2. javno objaviti informaciju o nekorektnim
postupcima odgovornog osiguratelja na njegov trošak,

3. oduzeti odobrenje za člana uprave odgovornog
osiguratelja.

*Subrogacijski* *zahtjevi društava za osiguranje*

Članak 14.

Društvo za osiguranje koje je nadoknadilo štetu
oštećenoj osobi ili platilo osigurani iznos, a na temelju ovoga Zakona nije
bilo u obvezi, ima pravo na naknadu od osobe koja je odgovorna za štetu i to
isplaćenog iznosa štete, kamate i troškova.

*Primjena pojedinih odredbi ovoga Zakona na Hrvatski ured za
osiguranje*

Članak 15.

(1) Odredbe članka 11., 12. i 14. ovoga Zakona na
odgovarajući se način primjenjuju u slučaju kada je, sukladno odredbama ovoga
Zakona, za naknadu štete nadležan Hrvatski ured za osiguranje.

(2) U slučaju iz stavka 1. ovoga članka, iznosi
za naknadu štete kada je nadležan Hrvatski ured za osiguranje isplaćuju se iz
Garancijskog fonda.

(3) Obradu i isplatu šteta iz stavka 2. ovoga
članka Hrvatski ured za osiguranje može povjeriti svome članu.

*Statistički i drugi podaci*

Članak 16.

(1) Društva za osiguranje i Hrvatski ured za
osiguranje dužni su prikupljati, obrađivati i voditi statističke i druge
podatke o osiguranjima iz članka 2. stavka 1. ovoga Zakona.

(2) Statistički podaci iz stavka 1. ovoga članka
osobito su podaci o osiguranicima, štetnim događajima, procjeni i likvidaciji
šteta.

(3) Društva za osiguranje i Hrvatski ured za
osiguranje dužni su podatke iz stavka 1. ovoga članka obrađivati primjenom
statističkih standarda osiguranja, sukladno propisima o zaštiti osobnih
podataka i propisima o zaštiti podataka.

(4) Hrvatski ured za osiguranje propisuje
sadržaj i oblik podataka iz stavka 1. ovoga članka te način i rokove
dostavljanja podataka.

(5) Hrvatski ured za osiguranje dužan je podatke
iz stavka 1. ovoga članka dostaviti nadzornom tijelu na njegov zahtjev.

GLAVA II.

OSIGURANJE PUTNIKA U
JAVNOM PROMETU OD POSLJEDICA NESRETNOG SLUČAJA

*Obveza sklapanja ugovora o osiguranju*

Članak 17.

(1) Vlasnici prijevoznih sredstava koja se
koriste za prijevoz putnika u javnom prometu dužni su sklopiti ugovor o
osiguranju putnika od posljedica nesretnog slučaja.

(2) Ugovor iz stavka 1. ovoga članka dužni su
sklopiti vlasnici:

1. autobusa kojima se obavlja javni prijevoz u
gradskom, međugradskom i međunarodnom linijskom i izvanlinijskom
prometu,

2. autobusa koji prevoze radnike na posao i s
posla te autobusa kojim se prevoze turisti,

3. taksi automobila i rent-a-car
vozila kad se iznajmljuju s vozačem,

4. tračnih vozila za prijevoz putnika,

5. svih vrsta pomorskih, jezerskih i riječnih
plovila, uključujući skele i splavove, koji na redovitim
linijama slobodno prevoze putnike, uključujući krstarenje i prijevoz turista,

6. svih vrsta plovila iz točke 5. ovoga članka
koja se iznajmljuju s najmanje jednim članom posade,

7. zrakoplova kojima se obavlja prijevoz osoba i
stvari u javnom zračnom prometu,

8. svih ostalih prijevoznih sredstava, bez
obzira na vrstu pogona, kojima se uz naplatu prijevoza prevoze putnici u javnom
prometu.

*Putnici u prijevoznom sredstvu*

Članak 18.

(1) Putnicima se smatraju osobe koje se radi
putovanja nalaze u jednom od prijevoznih sredstava određenih za obavljanje
javnog prometa, bez obzira na to jesu li već kupile voznu kartu, a također i
osobe koje se nalaze u krugu kolodvora, pristaništa i zrakoplovne luke ili u
neposrednoj blizini prijevoznog sredstva prije ukrcavanja, odnosno nakon
iskrcavanja, koje su namjeravale putovati određenim prijevoznim sredstvom ili
su njime putovale, osim osoba koje su zaposlene na prijevoznom sredstvu.

(2) Putnicima iz stavka 1. ovoga članka smatraju
se i osobe koje imaju pravo na besplatnu vožnju.

(3) Putnicima iz stavka 1. ovoga članka ne
smatraju se osobe koje se u zrakoplovu iz članka 17. stavka 2. točke 7. ovoga
Zakona nalaze bez pristanka vlasnika zrakoplova, a ni članovi letačke i
kabinske posade zrakoplova.

*Obveza društva za osiguranje i osigurana svota*

Članak 19.

(1) Obvezu društva za osiguranje iz ugovora o
osiguranju iz članka 17. stavka 1. ovoga Zakona predstavlja osigurana svota
važeća na dan štetnog događaja, ako ugovorom o osiguranju nije određena viša
osigurana svota.

(2) Najniža osigurana svota po jednom štetnom
događaju određena ugovorom o osiguranju iz članka 17. ovoga Zakona za
prijevozno sredstvo iz članka 17. stavka 2. točke 1. do 8. ovoga Zakona po
jednom putniku iznosi:

– za slučaj
smrti                       40.000,00 kuna,

– za slučaj trajnog invaliditeta
80.000,00 kuna.

(3) Odluku o povećanju osigurane svote iz stavka
2. ovoga članka donosi Vlada Republike Hrvatske na prijedlog nadzornog tijela.

(4) Odluka iz stavka 3. ovoga članka objavljuje
se u »Narodnim novinama«.

*Pravo na naknadu štete*

Članak 20.

(1) Putnik kojemu se dogodi nesretni slučaj,
odnosno prema uvjetima osiguranja određeni korisnik u slučaju smrti putnika,
ima pravo zahtijevati da društvo za osiguranje kod kojega je sklopljeno
osiguranje neposredno njemu izvrši svoju obvezu iz ugovora o osiguranju.

(2) Ako je za nastalu štetu odgovoran vlasnik
prijevoznog sredstva koji je sklopio ugovor o osiguranju putnika u javnom
prometu, u naknadu štete koja pripada oštećenoj osobi na temelju osiguranja od automobilske
odgovornosti ne uračunava se iznos koji pripada oštećenoj osobi po osnovi
obveznog osiguranja putnika u javnom prometu.

*Naknada štete neosiguranim putnicima*

Članak 21.

Ako vlasnik prijevoznog sredstva nije sklopio ugovor
o osiguranju putnika sukladno odredbama ovoga Zakona, a dogodio se nesretni
slučaj, putnik odnosno osoba koja bi bila korisnik osiguranja, u slučaju da je
ugovor o osiguranju bio sklopljen, može isplatu osiguranog iznosa zahtijevati
od Hrvatskog ureda za osiguranje.

GLAVA III.

OSIGURANJE VLASNIKA
VOZILA OD ODGOVORNOSTI ZA ŠTETE NANESENE TREĆIM OSOBAMA

*Obveza sklapanja ugovora o osiguranju*

Članak 22.

(1) Vlasnik vozila dužan je sklopiti ugovor o
osiguranju od odgovornosti za štetu koju uporabom vozila može nanijeti trećim
osobama zbog smrti, tjelesne ozljede, narušavanja zdravlja, uništenja ili
oštećenja stvari.

(2) Ugovorom o osiguranju iz stavka 1. ovoga
članka pokrivene su i štete zbog smrti, tjelesne ozljede, narušavanja zdravlja,
uništenja ili oštećenja stvari putnika u vozilu kojim je prouzročena šteta.

(3) Osiguranje od automobilske odgovornosti ne
pokriva štetu na stvarima koje je vlasnik vozila, kojim je prouzročena šteta,
preuzeo radi prijevoza, a nalazile su se u vozilu ili na vozilu kojim je
prouzročena šteta.

(4) Osiguranje od automobilske odgovornosti
pokriva štetu nastalu od vučnog vozila kao i štetu nastalu od priključnog
vozila.

(5) Ako je šteta nastala od vučnog ili
priključnog vozila dok su oba vozila bila spojena i činila jednu cjelinu ili
ako je šteta nastala tijekom vožnje nakon odvajanja priključnog vozila, za
štetu trećim osobama solidarno odgovaraju vlasnici obaju vozila, pa oštećena
osoba može podnijeti odštetni zahtjev ili osiguratelju vučnog vozila ili
osiguratelju priključnog vozila.

(6) Društvo za osiguranje koje je na temelju
stavka 5. ovoga članka oštećenoj osobi nadoknadilo štetu, ima pravo na naknadu
isplaćenog iznosa, kamatu i troškove od osiguratelja vučnog, odnosno
priključnog vozila ako postoji odgovornost njegovog osiguranika za štetu i u
okviru njegove odgovornosti.

(7) Društvo za osiguranje dužno je na zahtjev
svog osiguranika izdati potvrdu o eventualno postavljenim odštetnim zahtjevima
trećih osoba na temelju osiguranja od automobilske odgovornosti svog osiguranika.

(8) Potvrda iz stavka 7. ovoga članka mora
pokrivati razdoblje od najmanje pet godina postojanja osigurateljnog
pokrića, a društvo za osiguranje dužno ju je izdati u roku od 15 dana od dana
podnošenja zahtjeva.

*Isključenje iz osiguranja*

Članak 23.

Po osnovi osiguranja od automobilske
odgovornosti pravo na naknadu štete nema:

1. vozač vozila kojim je prouzročena šteta te
njegovi srodnici i druge fizičke ili pravne osobe glede štete zbog smrti ili
tjelesne ozljede vozača,

2. vlasnik, suvlasnik, odnosno zajednički
vlasnik te svaki drugi korisnik vozila kojim je prouzročena šteta i to na
naknadu štete na stvarima,

3. suputnik koji je dragovoljno ušao u vozilo
kojim je uzrokovana šteta a kojim je upravljao neovlašteni vozač, ako
osiguratelj dokaže da je ta okolnost suputniku bila poznata,

4. suputnik koji je dragovoljno ušao u
neosigurano vozilo kojim je uzrokovana šteta, ako Hrvatski ured za osiguranje
dokaže da je ova okolnost suputniku bila poznata,

5. oštećena osoba kojoj je šteta nastala:

– zbog uporabe vozila na športskim priredbama
koje se održavaju na cesti ili dijelu ceste zatvorenom za promet drugim
vozačima, a kojih je cilj postizanje najveće ili najveće prosječne brzine,
odnosno na vježbama za te priredbe,

– zbog djelovanja nuklearne energije za vrijeme
prijevoza radioaktivnog materijala,

– zbog ratnih operacija, pobuna ili
terorističkog čina, s tim da društvo za osiguranje u tom slučaju mora dokazati
da je šteta prouzročena takvim događajem.

*Naknada štete u slučaju gubitka prava iz osiguranja*

Članak 24.

(1) Osigurana osoba gubi prava iz osiguranja u
sljedećim slučajevima:

1. ako vozač nije koristio vozilo u svrhu kojoj
je namijenjeno,

2. ako vozač nije imao važeću vozačku dozvolu
odgovarajuće vrste ili kategorije, osim ako je za vrijeme poduke iz vožnje
vozilom upravljao kandidat za vozača motornog vozila, uz poštivanje svih
propisa kojima se ta poduka uređuje,

3. ako je vozaču oduzeta vozačka dozvola ili je
isključen iz prometa ili ako mu je izrečena zaštitna mjera zabrane upravljanja
vozilom određene vrste ili kategorije ili mjera prestanka važenja vozačke
dozvole odnosno zaštitna mjera zabrane uporabe inozemne vozačke dozvole na
teritoriju Republike Hrvatske,

4. ako je vozač upravljao vozilom pod utjecajem
alkohola iznad ugovorene granice, opojnih droga te psihoaktivnih
lijekova ili drugih psihoaktivnih tvari,

5. ako je vozač štetu prouzročio namjerno,

6. ako je šteta nastala zbog toga što je vozilo
bilo tehnički neispravno, a ta je okolnost vozaču vozila bila poznata.

(2) Gubitak prava iz osiguranja na temelju
stavka 1. točke 1. do 6. ovoga članka nema utjecaja na pravo oštećene osobe na
naknadu štete te oštećena osoba može podnijeti odštetni zahtjev odgovornom
osiguratelju.

(3) Društvo za osiguranje koje je temeljem
stavka 1. točke 5. ovoga članka oštećenoj osobi isplatilo štetu ima pravo od
osobe koja je odgovorna za štetu na naknadu cjelokupno isplaćenog iznosa štete,
na kamatu i troškove, a u slučaju iz stavka 1. točke 1., 2., 3., 4. i 6. ovoga
članka najviše do iznosa 12 prosječnih neto-plaća prema zadnjem službenom
izvješću Državnog zavoda za statistiku.

*Naknada štete u slučaju neovlaštene vožnje*

Članak 25.

(1) Ako je štetu prouzročio vozač koji je
neovlašteno upravljao vozilom, oštećena osoba može podnijeti odštetni zahtjev
odgovornom osiguratelju, osim u slučaju iz članka 23. stavka 1. točke 3. ovoga
Zakona.

(2) Neovlaštenim vozačem smatra se osoba koja je
u vrijeme štetnog događaja bez suglasnosti vlasnika upotrijebila vozilo, a nije
kod njega zaposlena u vezi s pogonom motornog vozila, nije ni član njegovoga
obiteljskog kućanstva, a niti joj je vlasnik vozilo predao u posjed.

(3) Društvo za osiguranje koje je oštećenoj
osobi isplatilo štetu ima pravo od osobe koja je odgovorna za štetu na naknadu
cjelokupno isplaćenog iznosa štete, kamata i troškova.

*Obveza društva za osiguranje i osigurana svota*

Članak 26.

(1) Obvezu društva za osiguranje iz ugovora o
osiguranju iz članka 22. ovoga Zakona predstavlja osigurana svota važeća na dan
štetnog događaja, ako ugovorom o osiguranju nije ugovoren viši iznos.

(2) Najniža osigurana svota po jednom štetnom
događaju određena ugovorom o osiguranju iz stavka 1. ovoga članka iznosi:

1. Za štetu zbog smrti,
tjelesne ozljede i oštećenja zdravlja nanesenu:

–
autobusom i teretnim vozilom,  odnosno priključnim
vozilom         6.500.000,00
kuna,

–
vozilom kojim se prevoze opasne tvari                                         8.000.000,00
kuna,

–
ostalim vozilima, odnosno nepoznatim
vozilima                            3.500.000,00 kuna,

2. Za štetu zbog
uništenja ili oštećenja stvari nanesenu:

–
autobusom i teretnim vozilom,  odnosno priključnim
vozilom         3.500.000,00
kuna,

–
vozilom kojim se prevoze opasne tvari                                         4.000.000,00
kuna,

–
ostalim vozilima, odnosno nepoznatim
vozilima                            1.500.000,00 kuna.

(3) Ako ima više oštećenih osoba, a ukupna šteta
je veća od iznosa iz stavka 2. ovoga članka, prava oštećenih osoba prema
društvu za osiguranje razmjerno se smanjuju.

(4) Društvo za osiguranje koje je isplatilo
jednoj oštećenoj osobi iznos veći od onoga koji joj pripada s obzirom na
razmjerno sniženje naknade, jer unatoč poduzetim mjerama nije moglo znati da
postoje i druge oštećene osobe, ostaje u obvezi prema tim drugim osobama samo
do visine iznosa iz stavka 2. ovoga članka.

(5) Društvo za osiguranje kod kojega se vlasnik
vozila osigurao od automobilske odgovornosti, dužno je štetu koja je uporabom
vozila nanesena u državama članicama Sustava zelene karte osiguranja, a koja je
viša od iznosa iz stavka 2. ovoga članka, nadoknaditi do iznosa određenog
propisima o obveznom osiguranju države u kojoj je šteta nastala.

(6) Odluku o povećanju osigurane svote iz stavka
2. ovoga članka donosi Vlada Republike Hrvatske na prijedlog nadzornog tijela.

(7) Odluka iz stavka 6. ovoga članka objavljuje
se u »Narodnim novinama«.

*Subrogacijski* *zahtjevi nositelja socijalnog osiguranja*

Članak 27.

(1) Društvo za osiguranje obvezno je zavodima
koji obavljaju poslove zdravstvenoga, mirovinskog ili invalidskog osiguranja
nadoknaditi stvarnu štetu u okviru odgovornosti svoga osiguranika i u granicama
obveza preuzetih ugovorom o osiguranju.

(2) Stvarnom štetom u smislu stavka 1. ovoga
članka smatraju se troškovi liječenja i drugi nužni troškovi učinjeni sukladno
propisima o zdravstvenom osiguranju, kao i razmjerni iznos mirovine oštećene
osobe, odnosno članova njezine obitelji.

(3) Razmjerni iznos mirovine određuje se prema
propisima o mirovinskom osiguranju u visini razlike između invalidske mirovine
utvrđene rješenjem Hrvatskog zavoda za mirovinsko osiguranje i invalidske
mirovine koja bi bila utvrđena u slučaju povrede na radu.

(4) Odredbe stavka 1., 2. i 3. ovoga članka
odgovarajuće se primjenjuju na subrogacijske zahtjeve
društava za osiguranje za naknadu stvarne štete isplaćene na temelju
dobrovoljnog zdravstvenog, mirovinskog, rentnog ili sličnog osiguranja.

*Promjena vlasnika vozila*

Članak 28.

(1) Ako se za vrijeme trajanja osiguranja
promijeni vlasnik vozila, prava i obveze iz ugovora o osiguranju od
automobilske odgovornosti prenose se na novog vlasnika, i traju do isteka
trajanja osiguranja uključujući i prava i obveze iz članka 8. ovoga Zakona.

(2) Tijela ovlaštena za registraciju vozila
dužna su o promjeni podataka u evidenciji o registriranim vozilima u roku od
osam dana obavijestiti Hrvatski ured za osiguranje.

*Naknada štete nastale uporabom neosiguranog vozila*

Članak 29.

(1) Oštećena osoba kojoj je šteta nanesena
uporabom vozila čiji se vlasnik nije osigurao od automobilske odgovornosti može
podnijeti odštetni zahtjev Hrvatskom uredu za osiguranje.

(2) Oštećena osoba kojoj je šteta nanesena
uporabom neregistriranog vozila preuzetog u drugoj državi članici kojem je
odredište Republika Hrvatska u roku najviše 30 dana nakon isporuke vozila može
podnijeti odštetni zahtjev Hrvatskom uredu za osiguranje.

(3) U slučaju štete nanesene uporabom vozila iz
stavka 1. i 2. ovoga članka Hrvatski ured za osiguranje jamči za obveze najviše
do iznosa iz članka 26. stavka 2. ovoga Zakona.

(4) Obradu i isplatu takvih šteta Hrvatski ured
za osiguranje može povjeriti svome članu, koji je obvezan štetu obraditi i
isplatiti na teret Garancijskog fonda.

(5) Hrvatski ured za osiguranje ima pravo na
naknadu od osobe koja je odgovorna za štetu, i to isplaćenog iznosa štete,
kamate i troškova.

*Naknada štete nastale uporabom nepoznatog vozila*

Članak 30.

(1) Oštećena fizička osoba kojoj je šteta
nanesena uporabom nepoznatog vozila može podnijeti odštetni zahtjev Hrvatskom
uredu za osiguranje.

(2) Oštećena fizička osoba ima pravo zahtijevati
naknadu štete zbog smrti, tjelesne ozljede ili oštećenja zdravlja i to najviše
do iznosa iz članka 26. stavka 2. ovoga Zakona.

(3) Oštećena osoba ima pravo zahtijevati naknadu
štete zbog uništenja ili oštećenja stvari do iznosa iz stavka 2. ovoga članka
propisanog za štete na stvarima i uz samopridržaj u
iznosu od 3.750,00 kuna ako je Hrvatski ured za osiguranje nekom od sudionika
ove prometne nezgode nadoknadio štetu zbog smrti ili teških tjelesnih ozljeda
koje su zahtijevale bolničko liječenje.

(4) Ako se pronađe vozilo čijom je uporabom
nanesena šteta te se utvrdi odgovorni osiguratelj, Hrvatski ured za osiguranje
ima pravo na naknadu od odgovorne osobe odnosno od odgovornog osiguratelja, i
to isplaćenog iznosa štete, kamate i troškova.

*Naknada štete u slučaju nastanka razloga za prestanak
društva za osiguranje odnosno stečaja*

Članak 31.

(1) U slučaju nastanka razloga za prestanak
društva za osiguranje odnosno stečaja na osnovi pravomoćnog rješenja nadležnog
trgovačkog suda, oštećena osoba može podnijeti odštetni zahtjev Hrvatskom uredu
za osiguranje.

(2) Oštećena osoba ima pravo zahtijevati naknadu
štete najviše do iznosa iz članka 26. stavka 2. ovoga Zakona.

(3) U slučaju isplate štete tijekom provođenja likvidacijskog
postupka, Hrvatski ured za osiguranje ima pravo na naknadu od društva za
osiguranje nad kojim se provodi likvidacijski postupak i to isplaćenog iznosa
štete, kamate i troškova, a ako je nad društvom za osiguranje otvoren stečaj,
Hrvatski ured za osiguranje ima pravo na naknadu tih iznosa iz stečajne mase
društva za osiguranje.

*Međunarodna isprava o osiguranju vozila inozemne
registracije*

Članak 32.

(1) Vozač koji vozilom inozemne registracije ulazi
na teritorij Republike Hrvatske mora imati valjanu međunarodnu ispravu o
osiguranju od automobilske odgovornosti koje vrijedi na teritoriju Europske
unije ili neki drugi dokaz o postojanju takva osiguranja, koje pokriva štete
najmanje do iznosa iz članka 26. stavka 2. ovoga Zakona.

(2) Granična policija ovlaštena je kontrolirati
ispunjavanje uvjeta iz stavka 1. ovoga članka.

*Dokazi postojanja međunarodne isprave*

Članak 33.

(1) Međunarodnim ispravama i dokazima iz članka
32. stavka 1. ovoga Zakona smatra se službena registarska pločica koju nosi
vozilo koje je uobičajeno stacionirano na području države čiji je nacionalni
ured potpisnik Multilateralnog sporazuma odnosno valjana Zelena karta izdana za
vozilo koje potječe iz države čiji nacionalni ured za osiguranje nije potpisnik
Multilateralnog sporazuma, te druge isprave i dokazi čiju valjanost priznaje
Hrvatski ured za osiguranje.

(2) Valjanost međunarodnih isprava i dokaza
Hrvatski ured za osiguranje priznaje obavještavanjem tijela ovlaštenog za nadzor
granice Republike Hrvatske.

(3) Priznavanje valjanosti međunarodnih isprava
i dokaza uključuje i jamčenje Hrvatskog ureda za osiguranje za obveze
utemeljene tim ispravama i dokazima, a najviše do iznosa iz članka 26. stavka
2. ovoga Zakona.

*Pravo na naknadu štete*

Članak 34.

(1) Oštećena osoba kojoj je u Republici
Hrvatskoj nanesena šteta uporabom vozila inozemne registracije za koje postoji
valjana međunarodna isprava ili dokaz o postojanju osiguranja od automobilske
odgovornosti iz članka 32. stavka 1. ovoga Zakona može podnijeti odštetni
zahtjev Hrvatskom uredu za osiguranje.

(2) Za naknadu štete koja je nanesena uporabom
vozila s teritorija Europske unije koje nema nikakvu registarsku pločicu ili
ima registarsku pločicu koja ne odgovara ili više ne odgovara vozilu, odnosno
štete nanesene uporabom određenog tipa vozila za koji registarska pločica,
tablica osiguranja niti drugi znak raspoznavanja sličan registarskoj pločici
nije potreban, primjenjuju se odredbe članka 29. ovoga Zakona, a Hrvatski ured
za osiguranje ima pravo na naknadu isplaćenog iznosa štete, kamate i troškova
od Garancijskog fonda one države članice Europske unije u kojoj se vozilo
uobičajeno nalazi.

(3) U slučaju štete nanesene uporabom vozila iz
stavka 1. ovoga članka Hrvatski ured za osiguranje jamči za obveze najviše do
iznosa iz članka 26. stavka 2. ovoga Zakona, a ako je za vozilo inozemne
registracije ugovorom o osiguranju ugovoren veći iznos, Hrvatski ured za
osiguranje jamči do visine ugovorenog iznosa osigurateljnog
pokrića.

(4) Obradu i isplatu ovakvih šteta Hrvatski ured
za osiguranje može povjeriti svojim članovima ili specijaliziranim
organizacijama za obradu navedenih šteta, koji su dužni odštetni zahtjev
obraditi i likvidirati sukladno međunarodnim sporazumima o obveznom osiguranju
od automobilske odgovornosti.

*Granično osiguranje od automobilske odgovornosti*

Članak 35.

(1) Vozač vozila inozemne registracije koji nema
valjanu međunarodnu ispravu ili dokaz o postojanju osiguranja od automobilske
odgovornosti iz članka 32. stavka 1. ovoga Zakona dužan je sklopiti ugovor o
osiguranju od automobilske odgovornosti (granično osiguranje) koje vrijedi na
teritoriju država članica Europske unije s važnošću za vrijeme njegovog boravka
na teritoriju države članice Europske unije, a najmanje na 15 dana.

(2) Za provedbu osiguranja iz stavka 1. ovoga
članka nadležan je Hrvatski ured za osiguranje.

(3) Ako vozač vozila iz stavka 1. ovoga članka
prije ulaska na teritorij Republike Hrvatske ne sklopi ugovor o osiguranju iz stavka
1. ovoga članka, onemogućit će se ulazak vozila zajedno s vozačem na teritorij
Republike Hrvatske.

(4) Ispunjenje obveza vozača vozila inozemne
registracije iz stavka 1. ovoga članka nadzire osoba ovlaštena za nadzor
granice Republike Hrvatske.

(5) Ako osoba ovlaštena za nadzor u prometu
utvrdi prilikom nadzora da vozač nema valjanu međunarodnu ispravu ili dokaz o
postojanju osiguranja od automobilske odgovornost iz stavka 1. ovoga članka,
spriječit će daljnju uporabu vozila i naložiti sklapanje ugovora o osiguranju
od automobilske odgovornosti iz stavka 1. ovoga članka.

*Pravo na naknadu štete po osnovi graničnog osiguranja*

Članak 36.

(1) Oštećena osoba kojoj je šteta nanesena
uporabom vozila inozemne registracije koje je osigurano kod osobe iz članka 35.
stavka 1. ovoga Zakona može podnijeti odštetni zahtjev osiguratelju koji je
izdao policu osiguranja ili Hrvatskom uredu za osiguranje.

(2) Oštećena osoba ima pravo zahtijevati naknadu
štete najviše do iznosa iz članka 26. stavka 2. ovoga Zakona.

(3) Ako je oštećena osoba odštetni zahtjev iz
stavka 1. ovoga članka podnijela osiguratelju koji je izdao policu osiguranja,
na odgovarajući se način primjenjuju odredbe članka 11., 12. i 14. ovoga
Zakona.

(4) Ako je oštećena osoba odštetni zahtjev iz
stavka 1. ovoga članka podnijela Hrvatskom uredu za osiguranje, na odgovarajući
se način primjenjuju odredbe članka 15. ovoga Zakona.

(5) U slučaju iz stavka 4. ovoga članka,
Hrvatski ured za osiguranje ima pravo na naknadu od osiguratelja koji je izdao
policu osiguranja, i to isplaćenog iznosa štete, kamatu i troškove.

(6) Oštećena osoba može odštetni zahtjev
podnijeti i nacionalnom uredu države u kojoj je nastao štetni događaj, a koji
jamči za obveze najviše do iznosa osigurateljnog
pokrića propisanog u njegovoj državi.

*Pravo na naknadu štete od neosiguranog inozemnog vozila*

Članak 37.

Za naknadu štete koja je nanesena uporabom
vozila inozemne registracije koje nema valjanu međunarodnu ispravu ili dokaz o
postojanju osiguranja od automobilske odgovornosti iz članka 32. stavka 1.
ovoga Zakona, a niti ugovor o osiguranju iz članka 35. stavka 1. ovoga Zakona,
primjenjuju se odredbe članka 29. ovoga Zakona.

*Europsko izvješće o nezgodi*

Članak 38.

(1) U slučaju prometne nezgode sudionici moraju
ispuniti i potpisati te međusobno razmijeniti Europsko izvješće o nezgodi.
Uredno ispunjeno Europsko izvješće o nezgodi oštećena osoba i osiguranik mogu
koristiti kao odštetni zahtjev po osnovi osiguranja od automobilske
odgovornosti.

(2) Društvo za osiguranje dužno je ugovaratelju
osiguranja uz policu osiguranja od automobilske odgovornosti uručiti Europsko
izvješće o nezgodi.

(3) Za vrijeme upotrebe vozila u prometu vozač
je dužan imati Europsko izvješće o nezgodi i predočiti ga na zahtjev osobe
ovlaštene za nadzor u prometu.

GLAVA IV.

OSIGURANJE VLASNIKA
ZRAKOPLOVA OD ODGOVORNOSTI ZA ŠTETE NANESENE TREĆIMOSOBAMA I PUTNICIMA

*Dužnost sklapanja ugovora o osiguranju*

Članak 39.

(1) Vlasnik zrakoplova upisanog u Hrvatski registar
civilnih zrakoplova dužan je sklopiti ugovor o osiguranju od odgovornosti za
štete koje zrakoplov može nanijeti trećim osobama i putnicima.

(2) Ugovorom o osiguranju iz stavka 1. ovoga
članka pokrivene su:

1. štete trećim osobama zbog smrti, tjelesne
ozljede, narušavanja zdravlja, uništenja ili oštećenja stvari za vrijeme leta
zrakoplova,

2. štete zbog smrti, tjelesne ozljede ili
narušavanja zdravlja putnika za vrijeme leta zrakoplova,

3. štete zbog gubitka, odnosno oštećenja osobnih
stvari putnika koje se nalaze u kabini zrakoplova,

4. štete zbog gubitka odnosno oštećenja tereta i
predane prtljage.

(3) Treća osoba je svaka osoba osim putnika i
članova letačke i kabinske posade zrakoplova za vrijeme leta zrakoplova.

(4) Putnik iz stavka 2. točke 2. ovoga članka je
svaka osoba koja se prevozi zrakoplovom uz pristanak zračnog prijevoznika,
odnosno operatora zrakoplova, osim članova letačke i kabinske posade zrakoplova
koji su u službi za vrijeme leta zrakoplova.

(5) Ugovor o osiguranju iz stavka 1. ovoga
članka ne mora pokrivati štete iz stavka 2. točke 3. i 4. ovoga članka ako se
zrakoplov ne koristi u komercijalne svrhe.

(6) Ugovorom o osiguranju iz stavka 1. ovoga
članka pokrivene su i štete zbog rizika rata i terorizma.

(7) Iznimno od odredbi stavka 6. ovoga članka,
za zrakoplove kojima MTOM iznosi do 500 kg ugovor o osiguranju iz stavka 1.
ovoga članka ne mora pokrivati štete zbog rizika rata i terorizma.

(8) Vlasnik inozemnog zrakoplova koji obavlja
let zrakoplova u zračnom prostoru Republike Hrvatske mora imati važeći ugovor o
osiguranju od odgovornosti za štete iz stavka 2. ovoga članka, ako međunarodnim
ugovorom nije drugačije određeno.

(9) Iznimno od odredbi stavka 8. ovoga članka,
vlasnik zrakoplova koji nije iz Republike Hrvatske odnosno države članice
Europske unije odnosno čiji zrakoplov je registriran izvan teritorija Europske
unije i čiji letovi ne uključuju slijetanje na teritorij ili uzlijetanje s
teritorija Europske unije, nego samo izvršavanje leta u zračnom prostoru
Republike Hrvatske ne mora ugovorom o osiguranju imati pokrivene štete iz
stavka 2. točke 2., 3. i 4. ovoga članka.

(10) Odredbe članka 29., 30., 31., 32., 33. i
34. ovoga Zakona kojima se uređuje osiguranje vlasnika vozila od odgovornosti
za štete nanesene trećim osobama, odgovarajuće se primjenjuju na osiguranje
vlasnika zrakoplova od odgovornosti za štetu nanesenu trećim osobama i
putnicima.

*Obveza društva za osiguranje i osigurana svota*

Članak 40.

(1) Obvezu društva za osiguranje iz ugovora o
osiguranju iz članka 39. stavka 1. ovoga Zakona predstavlja osigurana svota
važeća na dan štetnog događaja, ako ugovorom o osiguranju nije određena viša
osigurana svota.

(2) Najniža osigurana svota po jednom štetnom
događaju određena ugovorom o osiguranju iz stavka 1. ovoga članka iznosi:

1. za štete trećim osobama:

a) za parajedrilice i motorne jedrilice, te ovjesne jedrilice

kojima MTOM iznosi više
od 20 kg                              10.000
SDR,

b) za slobodne balone s
posadom                                  20.000 SDR,

c) za zrakoplove kojima
MTOM iznosi:

– od 20 do 500
kg                                                      750.000
SDR,

– od 501 do 1000
kg                                               1.500.000
SDR,

– od 1.001 do 2.700
kg                                           3.000.000 SDR,

– od 2.701 do 6000
kg                                            7.000.000 SDR,

– od 6.001 do 12.000
kg                                       18.000.000
SDR,

– od 12.001 do 25.000
kg                                     80.000.000
SDR,

– od 25.000 kg do 50.000
kg                              150.000.000
SDR,

– od 50.001 kg do
200.000 kg                            300.000.000 SDR,

– od 200.001 kg do
500.000 kg                          500.000.000 SDR,

– iznad 500.001
kg                                              700.000.000
SDR,

2. za pojedinog
putnika                                               250.000 SDR,

3. za osobne stvari
putnika koje se nalaze

u kabini
zrakoplova                                                         1.000
SDR,

4. za teret i predanu
prtljagu, po kg                                       17
SDR.

(3) Iznimno od odredbe stavka 2. točke 2. ovoga
članka, najniža osigurana svota po jednom štetnom događaju određena ugovorom o
osiguranju iz članka 39. stavka 1. ovoga Zakona za zrakoplove kojima MTOM
iznosi 2.700 kg ili manje koji se ne koristi u komercijalne svrhe za pojedinog
putnika iznosi 100.000 SDR.

(4) Odluku o povećanju osigurane svote iz stavka
2. ovoga članka donosi Vlada Republike Hrvatske na prijedlog nadzornog tijela.

(5) Odluka iz stavka 4. ovoga članka objavljuje
se u »Narodnim novinama«.

GLAVA V.

OSIGURANJE VLASNIKA
BRODICE ODNOSNO JAHTE OD ODGOVORNOSTI ZA ŠTETU NANESENUTREĆIM OSOBAMA

*Dužnost sklapanja ugovora o osiguranju*

Članak 41.

(1) Vlasnik brodice odnosno jahte čija je snaga
porivnih strojeva veća od 15 kW, a koja po propisima o registraciji brodica
mora biti upisana u očevidnik brodica odnosno jahti, dužan je sklopiti ugovor o
osiguranju od odgovornosti za štetu koju uporabom brodice odnosno jahte može
nanijeti trećim osobama zbog smrti, tjelesne ozljede ili narušavanja zdravlja.

(2) Trećim osobama iz stavka 1. ovoga članka ne
smatraju se osobe koje se nalaze na brodici odnosno jahti kojom je prouzročena
šteta, osobe koje se nalaze na drugoj brodici, jahti, brodu odnosno drugom
plovnom objektu.

(3) Vlasnik inozemne brodice odnosno jahte koja
ulazi u teritorijalno more Republike Hrvatske mora imati važeći ugovor o
osiguranju od odgovornosti za štete iz stavka 1. ovoga članka, osim ako ne
postoji drugo odgovarajuće jamstvo za naknadu štete ili ako međunarodnim
ugovorom nije drugačije određeno.

(4) Odredbe članka 29., 30., 31., 32., 33. i 34.
ovoga Zakona kojima se uređuje osiguranje vlasnika vozila od odgovornosti za
štetu nanesenu trećim osobama, odgovarajuće se primjenjuju na osiguranje
vlasnika brodice odnosno jahte od odgovornosti za štetu nanesenu trećim
osobama.

(5) Odredbe ovoga članka odgovarajuće se
primjenjuju na odgovornost vlasnika motornog čamca pri plovidbi unutarnjim
vodama Republike Hrvatske.

*Osigurana svota*

Članak 42.

(1) Obveze društva za osiguranje iz ugovora o
osiguranju iz članka 41. stavka 1. ovoga Zakona predstavlja osigurana svota
važeća na dan štetnog događaja, ako ugovorom o osiguranju nije određena viša
osigurana svota.

(2) Najniža osigurana svota po jednom štetnom
događaju određena ugovorom o osiguranju iz članka 41. stavka 1. ovoga Zakona
iznosi 3.500.000,00 kuna.

(3) Odluku o povećanju osigurane svote iz stavka
2. ovoga članka donosi Vlada Republike Hrvatske na prijedlog nadzornog tijela.

(4) Odluka iz stavka 3. ovoga članka objavljuje
se u »Narodnim novinama«.

GLAVA VI.

OBAVLJANJE POSLOVA
OBVEZNIH OSIGURANJA

*Opća odredba*

Članak 43.

Društvo za osiguranje smije obavljati poslove
obveznih osiguranja iz članka 2. stavka 1. ovoga Zakona samo ako je član
Hrvatskog ureda za osiguranje.

GLAVA VII.

GARANCIJSKI FOND

*Garancijski fond*

Članak 44.

(1) Garancijski fond je imovina Hrvatskog ureda za
osiguranje namijenjena izvršenju obveza po osnovi:

1. šteta nastalih izvan teritorija Republike
Hrvatske u nekoj od država članica Europske unije odnosno trećoj državi članici
Sustava zelene karte od osiguranih i neosiguranih vozila koja se uobičajeno nalaze
u Republici Hrvatskoj za koje inozemnom nacionalnom uredu, sukladno Kretskom
sporazumu, Multilateralnom sporazumu te drugim međunarodnim sporazumima jamči
Hrvatski ured za osiguranje,

2. šteta nastalih izvan teritorija Republike
Hrvatske u nekoj od država članica Europske unije od vozila inozemne
registracije osiguranih na temelju članka 35. stavka 1. ovoga Zakona,

3. šteta nastalih izvan teritorija Republike
Hrvatske u nekoj od država članica Europske unije odnosno trećoj državi članici
Sustava zelene karte na temelju članka 57. ovoga Zakona,

4. šteta nastalih na teritoriju Republike
Hrvatske od neosiguranih prijevoznih sredstava,

5. šteta zbog smrti, tjelesne ozljede ili
oštećenja zdravlja nastalih na teritoriju Republike Hrvatske od nepoznatih
prijevoznih sredstava,

6. šteta nastalih na teritoriju Republike
Hrvatske od vozila inozemne registracije iz članka 34., 36. i 37. ovoga Zakona,

7. šteta zbog uništenja ili oštećenja stvari
nastalih na teritoriju Republike Hrvatske od nepoznatih vozila na temelju
članka 30. ovoga Zakona,

8. šteta koje oštećene osobe nisu mogle
naplatiti zbog nastanka razloga za prestanak društva za osiguranje odnosno
stečaja na temelju članka 31. ovoga Zakona,

9. osiguranog iznosa ako vlasnik vozila koje
služi za prijevoz putnika suprotno odredbi članka 21. ovoga Zakona nije sklopio
ugovor o osiguranju putnika u javnom prometu od posljedica nesretnog slučaja
ili ako osigurani iznos nije isplaćen zbog nastanka razloga za prestanak
društva za osiguranje, odnosno stečaja na temelju članka 31. ovoga Zakona.

(2) Iz Garancijskog fonda nadoknađuju se i
troškovi obrade šteta iz stavka 1. ovoga članka.

(3) Odredbe stavka 1. i 2. ovoga članka
primjenjuju se i na štete koje u nastale, a nisu riješene prije stupanja na
snagu ovoga Zakona.

(4) Iz Garancijskog fonda ne nadoknađuju se
štete koje prouzroče vozila inozemne registracije koja prometuju na teritoriju
Republike Hrvatske na temelju posebnih sporazuma kojih je potpisnik Republika
Hrvatska, ako ta vozila nemaju međunarodnu ispravu ili dokaz o postojanju
osiguranja od automobilske odgovornosti iz članka 32., stavka 1. ovoga Zakona.

(5) Zavodi za zdravstveno, mirovinsko i
invalidsko osiguranje te društva za osiguranje sa subrogacijskim
potraživanjima, kao i druge fizičke i pravne osobe koje su na bilo koji način
neposredno oštećenoj osobi nadoknadile štetu ili dio štete nanesene uporabom
neosiguranog ili nepoznatog prijevoznog sredstva, nemaju pravo na naknadu
isplaćenih iznosa iz Garancijskog fonda.

(6) Iznimno od odredbe stavka 5. ovoga članka,
društvo za osiguranje koje je oštećenoj osobi nadoknadilo štetu ili dio štete
nanesene uporabom neosiguranog ili nepoznatog prijevoznog sredstva po osnovi
obveznih osiguranja u prometu iz članka 2. stavak 1. ovoga Zakona ima pravo na
naknadu isplaćenih iznosa iz Garancijskog fonda.

(7) U slučaju postojanja prava na naknadu štete
iz Garancijskog fonda, od oštećene se osobe ne smije zahtijevati podnošenje
dokaza o tome da osoba odgovorna za štetu odbija odnosno da nije sposobna
platiti štetu.

(8) Mogući spor između Hrvatskog ureda za
osiguranje i društva za osiguranje ili između društava za osiguranje, glede
pitanja tko je od njih dužan isplatiti naknadu štete oštećenoj osobi, riješit
će se na način da je to dužan učiniti onaj kojemu je oštećena osoba prvo
podnijela odštetni zahtjev. Naknadu štete oštećenoj osobi treba isplatiti
neodgodivo. U slučaju da kasnije bude donesena pravomoćna odluka prema kojoj je
naknadu štete dužna isplatiti suprotna strana, strana koja je oštećenoj osobi
nadoknadila štetu ima pravo na naknadu i to isplaćenog iznosa štete, kamate i
troškova.

(9) Za obveze iz ovoga članka oštećenim osobama
jamči Hrvatski ured za osiguranje.

(10) Hrvatski ured za osiguranje ima pravo na
naknadu od osobe koja je odgovorna za štetu, i to isplaćenog iznosa štete,
kamate i troškova.

*Obveza uplaćivanja doprinosa za Garancijski fond*

Članak 45.

(1) Društvo za osiguranje koje obavlja poslove
obveznih osiguranja iz članka 2. stavka 1. ovoga Zakona dužno je Hrvatskom
uredu za osiguranje uplaćivati doprinos za Garancijski fond, i to razmjerno
premiji ostvarenoj u određenoj vrsti obveznog osiguranja u prethodnoj godini.

(2) Nadzorno tijelo propisat će način obračuna i
rokove uplate doprinosa iz stavka 1. ovoga članka.

(3) Hrvatski ured za osiguranje dužan je neodgodivo
obavijestiti nadzorno tijelo ako društvo za osiguranje postupa u suprotnosti s
odredbama stavka 1. ovoga članka i propisima donesenima na temelju stavka 2.
ovoga članka.

(4) Ako društvo za osiguranje postupa u
suprotnosti s odredbama stavka 1. ovoga članaka i propisa donesenih na temelju
stavka 2. ovoga članka, nadzorno tijelo takvom društvu može oduzeti dozvolu za
obavljanje poslova obveznih osiguranja iz članka 2. stavka 1. ovoga Zakona.

*Imovina namijenjena za obveze Garancijskog fonda*

Članak 46.

(1) Hrvatski ured za osiguranje dužan je imovinu
namijenjenu za obveze Garancijskog fonda voditi odvojeno od ostale imovine
Hrvatskog ureda za osiguranje.

(2) Hrvatski ured za osiguranje dužan je
nadzornom tijelu dostavljati mjesečno izvješće o stanju imovine namijenjene za
obveze Garancijskog fonda.

(3) Nadzorno tijelo podrobnije će propisati
način vođenja i uporabe imovine namijenjene za obveze Garancijskog fonda.

GLAVA VIII.

POSEBNE ODREDBE O
PROVOĐENJU OSIGURANJA OD AUTOMOBILSKE ODGOVORNOSTI

**VIII.1. Zaštita oštećenih osoba u prometnim nezgodama u
državama članicama Europske unije**

*Ovlašteni predstavnik za rješavanje šteta*

Članak 47.

(1) Ovlašteni predstavnik za rješavanje šteta na
temelju osiguranja od automobilske odgovornosti (u daljnjem tekstu: ovlašteni
predstavnik) je osoba koja u ime i za račun odgovornog osiguratelja prikuplja
informacije, poduzima mjere potrebne za rješavanje šteta te u državi stalnog
prebivališta oštećene osobe obavlja odgovarajuće isplate u slučaju šteta
nastalih zbog prometne nezgode u državi članici Europske unije koja nije država
stalnog prebivališta oštećene osobe odnosno u trećim državama čiji je
nacionalni Ured za osiguranje član Sustava zelene karte, a prouzročenih
uporabom vozila koja su osigurana i uobičajeno stacionirana u nekoj od država
članica Europske unije različitoj od države stalnog prebivališta oštećene
osobe.

(2) Ovlašteni predstavnik mora imati sve
potrebne ovlasti za zastupanje društva za osiguranje u odnosu na oštećene osobe
i državna tijela, te u toj državi mora imati sjedište odnosno prebivalište.

(3) Ovlašteni predstavnik mora biti osposobljen
za obradu odštetnih zahtjeva na službenom jeziku države za koju je imenovan.

(4) Ovlašteni predstavnik može raditi za jedno
društvo ili za više društava za osiguranje.

(5) Bez obzira na odredbu stavka 1. ovoga
članka, oštećena osoba može odštetni zahtjev ostvarivati izravno od prouzročitelja prometne nezgode ili odgovornog
osiguratelja.

(6) Pravne osobe iz članka 27. ovoga Zakona te
druge pravne osobe na koje su na temelju ovoga Zakona prenijeta prava oštećene
osobe na naknadu, nemaju pravo ostvarivati naknadu štete od ovlaštenog
predstavnika.

Članak 48.

(1) Društvo za osiguranje koje obavlja poslove
osiguranja od automobilske odgovornosti na teritoriju Republike Hrvatske, dužno
je u svim drugim državama članicama Europske unije imenovati ovlaštene
predstavnike.

(2) Društvo za osiguranje putem Informacijskog
centra izvješćuje informacijske centre drugih država članica Europske unije o imenima
i adresama ovlaštenih predstavnika.

Članak 49.

Sustav imenovanja ovlaštenih predstavnika u
državama članicama Europske unije ne utječe na materijalno pravo koje se
primjenjuje pri obradi konkretnih odštetnih zahtjeva, niti mijenja sudsku
nadležnost.

Članak 50.

(1) U slučaju neimovinske štete odgovorni je
osiguratelj ili njegov ovlašteni predstavnik dužan u roku od tri mjeseca od
dana podnošenja odštetnog zahtjeva, oštećenoj osobi dostaviti:

– obrazloženu ponudu za naknadu štete ako su
odgovornost za naknadu štete i visina štete nesporni,

– utemeljeni odgovor ako su odgovornost za
naknadu štete ili visina štete sporni.

(2) Ako odgovorni osiguratelj ili njegov
ovlašteni predstavnik u roku iz stavka 1. ovoga članka oštećenoj osobi ne
dostavi obrazloženu ponudu za naknadu štete, odnosno utemeljeni odgovor,
oštećena osoba protiv odgovornog osiguratelja može podnijeti tužbu u mjestu
svoga prebivališta.

(3) Nadzorno tijelo izvijestit će nadležno
nadzorno tijelo države članice ako odgovorni osiguratelj ili njegov ovlašteni
predstavnik krši odredbu stavka 1. ovoga članka.

**VIII.2. Informacijski centar**

Članak 51.

(1)Informacijski centar uspostavlja se u okviru
Hrvatskog ureda za osiguranje radi što učinkovitijeg ostvarivanja odštetnog
zahtjeva na osnovi šteta nastalih u prometnim nezgodama uporabom vozila.

Članak 52.

(1) Informacijski centar iz članka 51. ovoga
Zakona:

1. prikuplja podatke i vodi registar podataka,

2. omogućuje uvid u podatke iz točke 1. ovoga
stavka,

3. pruža pomoć oštećenim osobama pri prikupljanju
podataka iz registra iz točke 1. ovoga stavka i prikupljanju podataka iz
registara informacijskih centara drugih država članica Europske unije.

(2) Registar iz stavka 1. točke 1. ovoga članka
sadrži podatke:

1. o registarskim oznakama, vrstama, markama,
tipovima te brojevima šasija vozila registriranih u Republici Hrvatskoj,

2. o brojevima polica osiguranja od automobilske
odgovornosti za vozila iz točke 1. ovoga stavka,

3. o datumima prestanka važenja osigurateljnog pokrića na temelju ugovora o osiguranju od
automobilske odgovornosti,

4. o nazivima i sjedištima društava za
osiguranje koja pružaju osigurateljno pokriće na
temelju polica osiguranja iz točke 3. ovoga stavka,

5. o imenu i prezimenu (odnosno nazivu), datumu rođenja,
stalnom i privremenom prebivalištu osiguranika,

6. o imenima i adresama odnosno sjedištima
ovlaštenih predstavnika koje su imenovala društva za osiguranje iz Republike
Hrvatske u drugim državama članicama Europske unije,

7. o popisu vlasnika vozila koja su u Republici
Hrvatskoj izuzeta od obveze osiguranja od automobilske odgovornosti.

(3) Podaci iz stavka 2. ovoga članka prikupljaju
se od društava za osiguranje i evidencije registriranih vozila u Republici
Hrvatskoj.

(4) Na zahtjev oštećene osobe podatke iz stavka
2. ovoga članka Hrvatski ured za osiguranje zatražit će i iz registara
informacijskih centara drugih država članica Europske unije.

(5) Društvo za osiguranje i tijelo koje vodi
evidenciju registriranih vozila u Republici Hrvatskoj dužni su podatke iz
stavka 2. ovoga članka redovito dostavljati Hrvatskom uredu za osiguranje.

Članak 53.

Podatke iz članka 52. stavka 2. točke 1., 2.,
3., 4. i 5. ovoga Zakona Informacijski centar čuva najmanje sedam godina od
dana odjave registracije vozila ili prestanka važenja police osiguranja.

Članak 54.

Radi pružanja pomoći kod prikupljanja podataka
iz članka 52. stavka 1. točke 3. ovoga Zakona Informacijski centar surađuje s
informacijskim centrima drugih država članica Europske unije.

Članak 55.

(1) Informacijski centar dužan je oštećenim
osobama sedam godina nakon prometne nezgode, iz svoga ili iz registra
Informacijskog centra druge države članice Europske unije, neodgodivo omogućiti
uvid u sljedeće podatke:

1. naziv i adresu društva za osiguranje koje
pruža osigurateljno pokriće na temelju police
osiguranja vozila kojim je prouzročena prometna nezgoda,

2. broj police osiguranja iz točke 1. ovoga
stavka,

3. ime i prezime (odnosno naziv) te adresu
ovlaštenog predstavnika u Republici Hrvatskoj kojeg je imenovalo društvo za
osiguranje države članice Europske unije koje pruža osigurateljno
pokriće na temelju police osiguranja vozila kojim je prometna nezgoda
prouzročena.

(2) Informacijski centar na zahtjev oštećene
osobe prikuplja podatke o imenu i prezimenu (odnosno nazivu) te adresi
vlasnika, pretežitog vozača ili evidentiranog korisnika vozila ako je oštećena
osoba iskazala pravni interes za prikupljanje takve informacije. Navedene
podatke Informacijski centar prikuplja ponajprije od društava za osiguranje ili
od tijela nadležnih za registraciju vozila.

(3) Informacijski centar pribavlja za oštećenu
osobu podatak o imenu i prezimenu (odnosno nazivu) te adresi osobe koja mu
jamči za štetu prouzročenu vozilom za koju vrijedi iznimka od obveze sklapanja
osiguranja od automobilske odgovornosti.

Članak 56.

(1) Informacijski centar mora svim oštećenim
osobama te drugim sudionicima bilo koje prometne nezgode omogućiti uvid u
podatke i korištenje podataka sukladno ovom Zakonu.

(2) Obrada i čuvanje podataka, omogućavanje
uvida u podatke i korištenje podataka koji su po svojoj prirodi osobni podaci,
mora se obavljati sukladno odredbama članka 16. ovoga Zakona.

**VIII.3. Ured za naknadu**

Članak 57.

(1) Ured za naknadu uspostavlja se u okviru Hrvatskog
ureda za osiguranje.

(2) Oštećene osobe sa stalnim prebivalištem u
Republici Hrvatskoj odštetni zahtjev mogu podnijeti Uredu za naknadu ako je
prometna nezgoda nastala u drugoj državi članici Europske unije, odnosno u trećoj
državi čiji je nacionalni Ured za osiguranje član Sustava zelene karte, a
prouzročena je vozilom koje je osigurano te uobičajeno stacionirano u drugoj
državi članici Europske unije.

(3) Ured za naknadu nadležan je samo u iznimnim
slučajevima kada odgovorni osiguratelj odnosno njegov ovlašteni predstavnik
nisu ispunili svoje obveze propisane ovim Zakonom.

(4) Oštećene osobe iz stavka 2. ovoga članka
mogu svoj odštetni zahtjev podnijeti Uredu za naknadu:

1. ako u roku od tri mjeseca od dana kada je oštećena
osoba podnijela svoj odštetni zahtjev odgovornom osiguratelju ili njegovu
ovlaštenom predstavniku, odgovorni osiguratelj ili njegov ovlašteni predstavnik
nisu postupili sukladno članku 50. ovoga Zakona,

2. ako odgovorni osiguratelj u Republici Hrvatskoj
nije imenovao ovlaštenog predstavnika; u tom slučaju oštećena osoba ne smije
podnijeti odštetni zahtjev Uredu za naknadu ako odštetni zahtjev već ostvaruje
neposredno od odgovornog osiguratelja i ako je oštećena osoba u roku od tri
mjeseca nakon podnošenja odštetnog zahtjeva od odgovornog osiguratelja dobila
utemeljen odgovor,

3. ako nije bilo moguće u roku od dva mjeseca od
dana podnošenja odštetnog zahtjeva identificirati vozilo odnosno odgovornog
osiguratelja.

Članak 58.

(1) Ured za naknadu dužan je očitovati se o
odštetnom zahtjevu u roku od dva mjeseca od dana podnošenja odštetnog zahtjeva.
Ured za naknadu obustavit će postupak ako društvo za osiguranje ili njegov
ovlašteni predstavnik ispuni svoje obveze iz članka 50. ovoga Zakona.

(2) Ured za naknadu o primitku odštetnog
zahtjeva i o tome da će u roku od dva mjeseca od primitka odštetnog zahtjeva
postupiti na odgovarajući način odmah obavješćuje:

a) odgovornog osiguratelja ili njegova
ovlaštenog predstavnika,

b) Ured za naknadu u državi članici Europske
unije u kojoj je registrirano društvo za osiguranje kod kojeg je sklopljen
ugovor o osiguranju od automobilske odgovornosti,

c) osobu koja je prouzročila prometnu nezgodu
ako je ona poznata.

Članak 59.

(1) Ako je oštećena osoba iz članka 57. ovoga Zakona
izravno protiv prouzročitelja prometne nezgode ili
odgovornog osiguratelja pokrenula sudski postupak, odštetni zahtjev ne može
uputiti Uredu za naknadu.

(2) Pravne osobe na koje su na temelju zakona
prešla prava oštećenih osoba na naknadu štete prema prouzročitelju
prometne nezgode ili njegovu društvu za osiguranje i pravne osobe iz članka 27.
ovoga Zakona nemaju pravo na naknadu štete od Ureda za naknadu.

(3) Ako je Ured za naknadu oštećenoj osobi iz
članka 57. ovoga Zakona isplatio štetu, ima pravo na naknadu isplaćenog iznosa
štete i troškova od Ureda za naknadu one države članice Europske unije kod
čijeg je društva za osiguranje, sukladno sklopljenim međunarodnim sporazumima,
sklopljen ugovor o osiguranju od automobilske odgovornosti.

(4) Ured za naknadu dužan je, sukladno
sklopljenim međunarodnim sporazumima, nadoknaditi isplaćeni iznos štete Uredu
za naknadu države članice Europske unije ako se radi o obvezi na temelju
ugovora o osiguranju od automobilske odgovornosti društva za osiguranje koje je
registrirano na području Republike Hrvatske.

Članak 60.

Ako nije moguće identificirati vozilo koje je
prouzročilo štetu odnosno ako u roku od dva mjeseca od dana podnošenja
odštetnog zahtjeva nije bilo moguće utvrditi odgovornog osiguratelja, oštećena
osoba iz članka 57. ovoga Zakona može svoj odštetni zahtjev podnijeti Uredu za
naknadu. Ured za naknadu koji je nadoknadio štetu oštećenoj osobi ima pravo na
naknadu isplaćenih iznosa naknade štete i troškova sukladno sklopljenim
međunarodnim sporazumima, i to:

1. u slučaju da nije bilo moguće utvrditi
odgovornog osiguratelja – od Garancijskog fonda u onoj državi članici Europske
unije u kojoj je vozilo uobičajeno stacionirano,

2. u slučaju da nije moguće identificirati
vozilo – od Garancijskog fonda u onoj državi članici Europske unije u kojoj se
prometna nezgoda dogodila,

3. u slučaju vozila iz trećih država – od
Garancijskog fonda u onoj državi članici Europske unije u kojoj se prometna
nezgoda dogodila.

Članak 61.

Ured za naknadu obveze iz članka 57. ovoga
Zakona izvršava iz Garancijskog fonda.

**VIII.4. Obavljanje poslova u osiguranju**

**od automobilske odgovornosti država članica Europske unije**

Članak 62.

(1) Društvo za osiguranje države članice Europske
unije, odnosno podružnica društva za osiguranje države članice Europske unije
može na području Republike Hrvatske početi obavljati poslove obveznih
osiguranja u prometu ako smije na području Republike Hrvatske obavljati poslove
osiguranja sukladno članku 83. Zakona o osiguranju.

(2) Društvo za osiguranje, odnosno podružnica iz
stavka 1. ovoga članka mora biti član Hrvatskog ureda za osiguranje.

(3) Na člana Hrvatskog ureda za osiguranje iz
stavka 2. ovoga članka odgovarajuće se primjenjuju odredbe članka 43. i 45.
ovoga Zakona.

(4) Društvo za osiguranje odnosno podružnica iz
stavka 1. ovoga članka, mora imenovati predstavnika koji ima sjedište odnosno
stalno prebivalište u Republici Hrvatskoj, te njegovo ime odnosno naziv i
adresu priopćiti nadzornom tijelu i Hrvatskom uredu za osiguranje.

(5) Imenovani predstavnik iz stavka 4. ovoga
članka u ime i za račun društva za osiguranje odnosno podružnice iz stavka 1.
ovoga članka obrađuje odštetne zahtjeve i isplaćuje štete oštećenim osobama,
zastupa društvo pred sudovima i nadležnim tijelima u Republici Hrvatskoj.

(6) Imenovani predstavnik iz stavka 4. ovoga
članka može obavljati i poslove ovlaštenog predstavnika iz članka 47. ovoga
Zakona.

(7) Imenovani predstavnik iz stavka 4. ovoga
članka mora obavljati poslove na hrvatskom jeziku.

GLAVA IX.

KAZNENE ODREDBE

*Prekršaji osiguratelja*

Članak 63.

(1) Novčanom kaznom u iznosu od 1.000,00 do
5.000,00 kuna kaznit će za prekršaj društvo za osiguranje:

1. ako ugovaratelju osiguranja ne uruči uvjete
osiguranja sukladno odredbi članka 8. stavka 3. ovoga Zakona,

2. ako na zahtjev svog osiguranika ne izda
potvrdu o eventualno postavljenim odštetnim zahtjevima trećih osoba na temelju
osiguranja od automobilske odgovornosti u roku, odnosno za razdoblje sukladno
odredbi članka 22. stavka 8. ovoga Zakona,

(2) Novčanom kaznom u iznosu od 500,00 do
1.000,00 kuna kaznit će se za prekršaj iz stavka 1. ovoga članka i odgovorna
osoba društva za osiguranje.

(3) Novčanom kaznom u iznosu od 200.000,00 do
500.000,00 kuna kaznit će se za prekršaj društvo za osiguranje:

1. ako sklopi ugovor o osiguranju protivno
odredbi članka 8. stavka 1. ovoga Zakona,

2. ako primjenjuje uvjete osiguranja i cjenike
premija osiguranja protivno odredbi članka 10. stavka 3. ovoga Zakona,

3. ako obavlja poslove obveznih osiguranja iz
članka 2. stavka 1. ovoga Zakona, a nije član Hrvatskog ureda za osiguranje

4. ako ne uplati doprinos za Garancijski fond
sukladno odredbama članka 45. stavka 1. i 2. ovoga Zakona.

(4) Novčanom kaznom u iznosu od 5.000,00 do 25.000,00
kuna kaznit će se za prekršaj iz stavka 3. ovoga članka i odgovorna osoba
društva za osiguranje.

(5) Novčanom kaznom u iznosu od 20.000,00 do
100.000,00 kuna kaznit će se za prekršaj društvo za osiguranje:

1. ako odbije ponudu za sklapanje ugovora o
osiguranju protivno odredbi članka 8. stavka 2. ovoga Zakona,

2. ako počne primjenjivati uvjete osiguranja i
cjenike premija osiguranja, a ne obavijesti nadzorno tijelo o uvjetima
osiguranja i tehničkoj podlozi koju upotrebljava u roku iz članka 10. stavka 1.
ovoga Zakona,

3. ako oštećenoj osobi ne dostavi obrazloženu
ponudu za naknadu štete odnosno utemeljeni odgovor u roku iz članka 12. stavka
1. ovoga Zakona,

4. ako oštećenoj osobi ne isplati iznos
nespornog dijela naknade štete sukladno odredbi članka 12. stavka 3. ovoga
Zakona,

5. ako postupa protivno odredbi članka 16. ovoga
Zakona,

6. ako ne imenuje ovlaštene predstavnike u
državama članicama Europske unije sukladno odredbama članka 47. ovoga Zakona.

(6) Novčanom kaznom u iznosu od 10.000,00 do 25.000,00
kuna kaznit će se za prekršaj iz stavka 5. ovoga članka i odgovorna osoba
društva za osiguranje.

(7) Novčanom kaznom u iznosu od 10.000,00 do
25.000,00 kuna kaznit će se za prekršaj ovlašteni predstavnik društva za
osiguranje ako oštećenoj osobi ne dostavi obrazloženu ponudu za naknadu štete
odnosno utemeljeni odgovor u roku iz članka 50. stavka 1. ovoga Zakona.

*Prekršaji Hrvatskog ureda za osiguranje*

Članak 64.

(1) Novčanom kaznom u iznosu od 20.000,00 do
100.000,00 kuna kaznit će se za prekršaj Hrvatski ured za osiguranje:

1. ako oštećenoj osobi ne dostavi obrazloženu
ponudu za naknadu štete odnosno utemeljeni odgovor u roku iz članka 12. stavka
1. ovoga Zakona kada je nadležan za naknadu štete sukladno odredbama članka 15.
stavka 1. ovoga Zakona,

2. ako oštećenoj osobi ne isplati iznos
nespornog dijela naknade štete sukladno odredbi članka 12. stavka 3. ovoga
Zakona kada je nadležan za naknadu štete sukladno odredbama članka 15. stavka
1. ovoga Zakona,

3. ako postupa protivno odredbi članka 16. ovoga
Zakona,

4. ako imovinu Garancijskog fonda vodi protivno
odredbi članka 46. stavka 1. ovoga Zakona,

5. ako ne vodi i ne upotrebljava imovinu
Garancijskog fonda na način određen propisom donesenim ne temelju članka 46.
stavka 3. ovoga Zakona,

6. ako ne uspostavi Informacijski centar, te ne
održava njegovu ažurnost sukladno odredbi članka 51. ovoga Zakona,

7. ako Informacijski centar ne čuva podatke iz
članka 52. stavka 2. točke 1., 2., 3., 4., i 5. ovoga Zakona sukladno odredbama
članka 53. ovoga Zakona,

8. ako ne uspostavi Ured za naknadu sukladno
odredbama članka 57. ovoga Zakona,

9. ako ne obavijesti nadzorno tijelo o saznanju
da osiguratelj čini prekršaj odnosno ne dostavi sve dokaze sukladno odredbama
članka 67. stavka 2. i 3. ovoga Zakona.

(2) Novčanom kaznom u iznosu od 10.000,00 do
25.000,00 kuna kaznit će se za prekršaj iz stavka 1. ovoga članka i odgovorna
osoba Hrvatskog ureda za osiguranje.

(3) Novčanom kaznom u iznosu od 1.000,00 do
5.000,00 kuna kaznit će se za prekršaj Hrvatski ured za osiguranje:

1. ako ne obavijesti nadzorno tijelo sukladno
odredbi članka 45. stavka 3. ovoga Zakona,

2. ako ne izvijesti nadzorno tijelo o stanju
imovine Garancijskog fonda na način utvrđen odredbama članka 46. stavka 2.
ovoga Zakona,

3. ako oštećenoj osobi, odnosno drugom sudioniku
prometne nezgode ne omogući uvid u podatke i korištenje podataka sukladno
odredbi članka 56. ovoga Zakona.

(4) Novčanom kaznom u iznosu od 500,00 do
1.000,00 kuna kaznit će se za prekršaj iz stavka 3. ovoga članka i odgovorna
osoba Hrvatskog ureda za osiguranje.

*Prekršaji vlasnika prijevoznog sredstva*

Članak 65.

(1) Novčanom kaznom u iznosu od 5.000,00 do
20.000,00 kuna kaznit će se za prekršaj pravna ili fizička osoba ako kao
vlasnik prijevoznog sredstva prije uporabe prijevoznog sredstva u prometu ne
sklopi ugovor o osiguranju te ga ne obnavlja dok je prijevozno sredstvo u
prometu sukladno odredbi članka 4. stavka 1. ovoga Zakona.

(2) Novčanom kaznom u iznosu od 1.000,00 do
5.000,00 kuna kaznit će se za prekršaj iz stavka 1. ovoga članka i odgovorna
osoba pravne osobe.

*Prekršaji vozača prijevoznog sredstva*

Članak 66.

(1) Novčanom kaznom u iznosu od 300,00 do
1.000,00 kuna kaznit će se za prekršaj vozač prijevoznog sredstva:

1. ako na zahtjev ovlaštene službene osobe ne
predoči policu osiguranja ili drugi dokaz o sklopljenom ugovoru o osiguranju
sukladno odredbi članka 6. stavka 1. ovoga Zakona,

2. ako na zahtjev ovlaštene službene osobe ne
predoči Europsko izvješće o nezgodi sukladno odredbi članka 38. stavka 3. ovoga
Zakona.

(2) Novčanom kaznom u iznosu od 5.000,00 do
20.000,00 kuna kaznit će se za prekršaj vozač prijevoznog sredstva ako ne
sklopi ugovor o osiguranju od automobilske odgovornosti (granično osiguranje)
sukladno odredbama članka 35. stavka 1. ovoga Zakona.

*Pokretanje prekršajnog postupka*

Članak 67.

(1) Prekršajni postupak pokreće se na prijedlog:

– nadzornog tijela za prekršaje iz članka 63. i
64. ovoga Zakona,

– tijela za nadzor u prometu za prekršaje iz
članka 65. i 66. ovoga Zakona.

(2) Hrvatski ured za osiguranje dužan je
neodgodivo obavijestiti nadzorno tijelo ako ima saznanja da osiguratelj čini
prekršaj iz članka 63. ovoga Zakona.

(3) Hrvatski ured za osiguranje dužan je uz
obavijest iz stavka 2. ovoga članka nadzornom tijelu dostaviti sve dokaze o
prekršaju osiguratelja.

GLAVA X.

PRIJELAZNE I ZAVRŠNE
ODREDBE

*Uvjeti osiguranja i premije*

Članak 68.

(1) Društva za osiguranje koja obavljaju poslove
obveznih osiguranja u prometu iz članka 2. stavka 1. ovoga Zakona dužna su primjenjivati
odredbe stavka 2., 3., 4., 5., 6., 7., 8., i 9. ovoga članka.

(2) Društva za osiguranje iz stavka 1. ovoga
članka dužna su, kao članovi Hrvatskog ureda za osiguranje, donijeti zajedničke
uvjete osiguranja i premijski sustav s jedinstvenim osnovicama funkcionalne
premije osiguranja za vrste osiguranja iz članka 2. stavka 1. ovoga Zakona.

(3) Društva za osiguranje dužna su prije
primjene zajedničkih uvjeta osiguranja i premijskog sustava iz stavka 2. ovoga
članka dobiti odobrenje nadzornog tijela.

(4) Zahtjev za izdavanje odobrenja iz stavka 3.
ovoga članka podnosi Hrvatski ured za osiguranje.

(5) Nadzorno tijelo izdat će odobrenje iz stavka
3. ovoga članka ako su zajednički uvjeti osiguranja i premijski sustav iz
stavka 2. ovoga članka sukladni propisima koji uređuju oblikovanje tehničkih
pričuva, aktuarskim načelima i pravilima struke.

(6) Ako nadzorno tijelo utvrdi da zajednički
uvjeti osiguranja i premijski sustav iz stavka 2. ovoga članka nisu sukladni
propisima koji uređuju oblikovanje tehničkih pričuva, aktuarskim
načelima i pravilima struke donijet će mjeru da ih društvo za osiguranje
izmijeni.

(7) Nadzorno tijelo u odobrenju iz stavka 5.
ovoga članka odredit će početak primjene zajedničkih uvjeta osiguranja i
premijskog sustava osiguranja iz stavka 2. ovoga članka.

(8) Zajedničke uvjete i premijski sustav iz
stavka 2. ovoga članka objavljuje Hrvatski ured za osiguranje nakon dobivanja
odobrenja iz stavka 3. ovoga članka, a najkasnije 30 dana prije početka
primjene.

(9) Nadzorno tijelo može samostalno donijeti
zajedničke uvjete osiguranja i premijski sustav s jedinstvenim osnovicama
funkcionalne premije osiguranja za vrste osiguranja iz članka 2. stavka 1.
ovoga Zakona ako na osnovi tehničkih rezultata poslovanja društava za
osiguranje iz stavka 1. ovoga članka procijeni potrebnim odnosno ako se ne
primjenjuju odredbe stavka 2., 3., 4., 6. i 7. ovoga članka.

*Usklađivanje društava za osiguranje*

Članak 69.

(1) Društva za osiguranje koja na dan stupanja na
snagu ovoga Zakona obavljaju poslove obveznih osiguranja u prometu dužna su u
roku od šest mjeseci od dana stupanja na snagu ovoga Zakona uskladiti svoje
uvjete za osiguranje s odredbama ovoga Zakona.

(2) Hrvatski ured za osiguranje dužan je u roku
od jedne godine od dana stupanja na snagu ovoga Zakona uspostaviti
Informacijski centar sukladno odredbama ovoga Zakona.

*Donošenje propisa*

Članak 70.

(1) Nadzorno tijelo dužno je donijeti propise na
temelju ovlasti iz ovoga Zakona u roku od šest mjeseci od dana stupanja na
snagu ovoga Zakona.

(2) Do stupanja na snagu propisa iz stavka 1.
ovoga članka primjenjuju se podzakonski propisi
doneseni na temelju Zakona o osiguranju (»Narodne novine«, br.
46/97. – pročišćeni tekst, 116/99. i 11/02.), ako nisu u suprotnosti s ovim
Zakonom.

*Prestanak važenja propisa*

Članak 71.

(1) Od dana prijema Republike Hrvatske u
članstvo Europske unije počet će se primjenjivati odredbe članka 30. stavka 3.,
članka 36. stavka 6., članka 37., članka 44. stavka 1. točke 2. i 7., članka
47. do 50., članka 52. stavka 2. točke 6., članka 54. i 55. te članka 57. do
59. ovoga Zakona.

(2) Do dana iz stavka 1. ovoga članka odredbe
članka 32. stavka 1. i članka 35. stavka 1. ovoga Zakona na odgovarajući način
primjenjuju se samo na teritoriju Republike Hrvatske.

(3) Članak 68. ovoga Zakona prestaje važiti 31.
prosinca 2007.

*Stupanje na snagu*

Članak 72.

Ovaj Zakon objavit će se u »Narodnim novinama«,
a stupa na snagu 1. siječnja 2006.

Klasa: 453-02/05-01/02

Zagreb, 9. prosinca 2005.

HRVATSKI SABOR

Predsjednik

Hrvatskoga sabora

**Vladimir Šeks**, v.
r.

Zakon, NN 151/2005-2921