## Presuda Upravnog suda Republike Hrvatske br. Us-7498/1999-4 od 15. siječnja 2003. godine

### NN 63/2003 (15.4.2003.), Presuda Upravnog suda Republike Hrvatske br. Us-7498/1999-4 od 15. siječnja 2003. godine

# UPRAVNI SUD REPUBLIKE HRVATSKE

756

Upravni
sud Republike Hrvatske u vijeću sastav­ljenom od sudaca Marije Kriletić kao
predsjednice vijeća, Štefanije Braun Kleončić i Darka Vlahi­nje kao članova
vijeća, te sudske savjetnice Silvije Sunčane Stubičar kao zapisničara, u
upravnom sporu tužite­lja EUROHERC osigura­nje d.d. iz Makarske, protiv rješe­nja
tužene Agencije za zaštitu tržišnog natjeca­nja Republike Hrvat­ske, klasa:
UP/I-030-02/99-01/24, urbroj: 580-02-99-4 od 10. lip­nja 1999. godine, radi
sklapa­nja ugovora, u nejavnoj sjednici vijeća održanoj dana 15. siječ­nja
2003. presudio je

I. Tužba
se odbija.

II. Ova
presuda bit će objav­ljena u »Narodnim novinama«.

```
Obrazlože­nje
```

Pobijanim
rješe­njem proglašene su ništavim odredbe članka 2. stavaka 2.2., 2.3. i 2.4., članka
3. stavaka 3.1., 3.2. i 3.3. i članka 4. Ugovora o poslovno-tehničkoj surad­nji
i agencijskim uslugama u osigura­nju sklop­ljenog 25. trav­nja 1997. godine
između poduzetnika Duhan d.d. i Euroherc osigura­nja d.d. Određeno je da se
navedene odredbe kao ništave trebaju brisati (točka I. izreke). Poduzetniku
Duhanu d.d., kao vlasniku Stanice za tehnički pre­gled Duhan u Bjelovaru, naloženo
je da u izvrše­nju točke I. izreke rješe­nja tuženoj dostavi: a) tekst ponude
upućene poduzetniku Euroherc osigura­nju d.d. za sklapa­nje novog Ugovora o
poslovno-tehničkoj surad­nji i agencijskim uslugama u osigura­nju, odnosno
tekst novog Ugovora o poslovno-tehničkoj surad­nji i agencijskim uslugama u
osigura­nju (ukoliko bude sklop­ljen) ili b) tekst aneksa Ugovora o
poslovno-tehničkoj surad­nji i agencijskim uslugama u osigura­nju koji su
navedeni poduzetnici sklopili 25. trav­nja 1997. godine iz koje­g je vid­ljivo
da su brisane ništave odredbe navedene u točki I. izreke rješe­nja (ukoliko
bude sklop­ljen), time da je rok izvrše­nja: bez odgode, a najkasnije u roku od
petnaest dana od dana dostave rješe­nja (točka II. izreke). Poduzetniku Duhanu
d.d. naređeno je da drugim zainteresiranim poduzetnicima koji se bave poslovima
osigura­nja stvarno omogući ravnopravan pristup tržištu u prodaji polica
osigura­nja od automobilske odgovornosti na prostoru unutar Stanice za tehnički
pre­gled Duhan u Bjelovaru, te da tuženoj dostavi ponude za sklapa­nje ugovora
o zakupu poslovnog prostora unutar Stanice za tehnički pre­gled Duhan u
Bjelovaru predviđenog za prodaju osigura­nja, odnosno nekog drugog ugovora
kojim se drugim zainteresiranim poduzetnicima koji se bave poslovima osigura­nja
omogućuje prodaja polica osigura­nja od automobilske odgovornosti, s rokom izvrše­nja:
bez odgode, a najkasnije u roku od deset dana od dana dostave rješe­nja (točka
III. izreke). Poduzetniku Duhanu d.d. naređeno je da nakon sklapa­nja ugovora o
zakupu poslovnog prostora predviđenog za prodaju polica osigura­nja od
automobilske odgovornosti unutar Stanice za tehnički pre­gled Duhan u Bjelovaru
s drugim zainteresiranim poduzetnicima koji se bave poslovima osigura­nja,
odnosno nekog drugog ugovora, te ugovore dostavi tuženoj, s rokom izvrše­nja:
bez odgode, a najkasnije u roku od tri dana od dana sklapa­nja ugovora (točka
IV. izreke).

U tužbi tužite­lj pobija zakonitost rješe­nja tuženog
tijela iz razloga pogrešno i nepotpuno utvrđenog či­njeničnog sta­nja, pogrešne
primjene materijalnog prava i bitnih povreda odredaba upravnog postupka. Či­njenično
sta­nje smatra da je pogrešno utvrđeno jer je u vrijeme sklapa­nja ugovora između
tužite­lja i tvrtke Duhan d.d. postojala samo jedna stanica za tehnički pre­gled
vozila u vlasništvu tvrtke Tehnika, dok je stanica za tehnički pre­gled u
vlasništvu Duhana d.d. tek bila u izgrad­nji, iz koje­g razloga tužite­lj nije
ni mogao ostvariti monopolistički položaj na toj stanici. Na teme­lju
pretpostavke, a neutvrđene či­njenice, tužena zak­ljučuje da ukupni portfe­lj
tužite­lja na području grada Bjelovara iznosi 76,3% iako je u to vrijeme
Stanica za tehnički pre­gled Duhan bila u izgrad­nji, a u Stanici za tehnički
pre­gled Tehnika ravnopravno je i pod istim uvjetima prodavalo police
automobilskog osigura­nja i osiguravajuće društvo Croatia d.d. Stoga da su
razlozi rješenja u proturječju s dokumentacijom spisa. Također smatra da je
pogrešno i bez dokaza utvrđen i broj izdanih polica u Stanici za tehnički pre­gled
Tehnika. Tužite­lj nije vlasnik Stanice za tehnički pre­gled Tehnika, a nije
pravilan niti zak­ljučak da se kao ekskluzivni osiguravate­lj u Stanici za
tehnički pre­gled Duhan pojav­ljuje samo tužite­lj. Naprotiv, drugo osiguravajuće
društvo Jadransko osigura­nje d.d. iz Splita u istoj je instaliralo kompjutersku
opremu radi prodaje polica. Kako je tvrtki Duhan d.d., kao kredit za rad na
stanici za tehnički pre­gled, tužite­lj doznačio novčani iznos čija visina s
danom 1. srp­nja 1999. godine iznosi 228.481,34 ­njemačkih maraka, tužite­lj
predlaže donoše­nje privremene mjere radi osigura­nja novčanih potraživa­nja, a
zbog neispu­nje­nja odredaba citiranog ugovora. Slijedom navedena, tužite­lj
predlaže Sudu da ­nje­govu tužbu uvaži i pobijani akt poništi.

Tužena
Agencija za zaštitu tržišnog natjeca­nja Republike Hrvatske u odgovoru na tužbu
ističe da je tužite­lj nakon 10. listopada 1998. godine kup­njom Stanice za
tehnički pre­gled Tehnika u Bjelovaru postao vlasnikom jedine dvije stanice za
tehnički pre­gled na području grada Bjelovara, čime je ­nje­gova mogućnost
stvara­nja prepreka u pristupu tržištu postala naročito izražena. Također da su
sve stranke u postupku tuženoj dostavile svoje službene podatke o broju i
strukturi zak­ljučenih polica osigura­nja od automobilske odgovornosti u
stanicama za tehnički pre­gled. Nada­lje, tužena pri neposrednom uvidu u
prostorije Stanice za tehnički pre­gled Duhan u kojima se obav­lja prodaja
polica osigura­nja od automobilske odgovornosti nije našla drugu informatičku
opremu, osim one poduzetnika Duhan d.d. Glede prijedloga za donoše­nje
privremene mjere radi osigura­nja novčanih potraživa­nja od poduzetnika Duhan
d.d. zbog neispu­nje­nja odredaba ugovora o poslovno-tehničkoj surad­nji, prema
sazna­njima tužene poduzetnik Duhan d.d. svoje obveze uredno ispu­njava, te
nema potrebe za donoše­njem privremene mjere. Štoviše, inzistira­nje tužite­lja
na jednokratnom vraća­nju preostalog dijela kredita prijeti nastupa­njem
izravnog štetnog učinka za poduzetnika Duhan d.d., s mogućim isk­ljuče­njem tog
poduzetnika s tržišta, čime bi došlo do ograničava­nja slobodnog tržišnog
natjeca­nja. Tužena predlaže Sudu da tužbu odbije.

*Tužba
nije osnovana.*

Kontrolirajući
zakonitost pobijanog akta ovaj Sud ocje­njuje isti uteme­ljenim na pravilno
utvrđenom či­njeničnom sta­nju i pravilnoj primjeni materijalnih propisa, dok
povreda pravila postupka ovaj Sud nije našao.

Prema podacima spisa poduzetnik Duhan d.d. iz
Bjelovara pokrenuo je postupak utvrđiva­nja narušava­nja slobodnog tržišnog
natjeca­nja nastalog sklapa­njem Ugovora o poslovno-tehničkoj surad­nji i
agencijskim uslugama u osigura­nju od 25. trav­nja 1997. godine između
poduzetnika Duhan d.d., kao vlasnika Stanice za tehnički pre­gled vozila Duhan
u Bjelovaru i tužite­lja.

U posebnom ispitnom postupku utvrđeno je da je
Stanica za tehnički pre­gled Duhan započela s radom 27. listopada 1997. godine
i da se u ­njoj prodaju samo police osigura­nja od automobilske odgovornosti tužite­lja,
dok su u tehnološkom slijedu kola­nja dokumenata za tehnički pre­gled vozila u
Stanici predviđena i uređena ukupno četiri radna mjesta za prodaju polica
osigura­nja. Na području grada Bjelovara postoji još jedna stanica – Stanica za
tehnički pre­gled Tehnika, koja je u vlasništvu tužite­lja, a osim prodajnog
mjesta tužite­lja postoji i prodajno mjesto Croatia osigura­nja d.d. U
konkretnom slučaju mjerodavno tržište odre­đeno je kao prodaja polica osigura­nja
od automobilske odgovornosti u tehnološkom slijedu kola­nja dokumenata pri obav­lja­nju
poslova tehničkog pre­gleda vozila u stanicama za tehnički pre­gled na području
grada Bjelovara. U postupku je tužena obavila neposredni uvid u stanicama za
tehnički pre­gled Duhan i Tehnika u Bjelovaru, te je, između ostalog, i od tužite­lja
pribavila službene podatke o broju i strukturi zak­ljučenih polica osigura­nja
od automobilske odgovornosti u obje stanice za tehnički pre­gled. Utvrđeno je
da je tužite­lj u razdob­lju od 1. listopada 1998. do 28. ve­ljače 1999. godine
u obje stanice za tehnički pre­gled od ukupnog broja zak­ljučenih polica
osigura­nja od automobilske odgovornosti zak­ljučio 76,3%, dok je Croatia
osigura­nje d.d. zak­ljučila ukupno 23,7%. Također, Agencija u upravnom
postupku, pri neposrednom uvidu u prostorije Stanice za tehnički pre­gled Duhan
u kojima se obav­lja prodaja polica osigura­nja od automobilske odgovornosti,
nije našla drugu informatičku opremu osim one poduzetnika Duhan d.d.

Teme­ljem
tako utvrđenog či­njeničnog sta­nja, tužena Agencija je ocijenila da je učinak
pojedinih odredaba navedenog Ugovora o poslovno-tehničkoj surad­nji i agencijskim
uslugama u osigura­nju od 25. trav­nja 1997. godine takav da se ­njima ograničava
slobodno tržišno natjeca­nje.

Tako je
za članak 2. stavke 2.2., 2.3. i 2.4. ugovora utvrđeno da su suprotni članku 7.
stavku 1. točki 3. Zakona o zaštiti tržišnog natjeca­nja (»Narodne novine« broj
48/95, 52/97 i 89/98), jer ugovorne odredbe o kreditu po svojoj prirodi nemaju
neposredne veze s ugovorima o poslovnoj i tehničkoj surad­nji. Naime, navedenim
člancima se tužite­lj obvezuje osigurati investicijski kredit poduzetniku Duhan
d.d., time da će ugovor o kreditu biti sastavni dio predmetnog ugovora o
poslovno-tehničkoj surad­nji.

Za članak
3. stavke 3.1., 3.2. i 3.3. ugovora utvrđeno je da su suprotni članku 7. stavku
1. točkama 4. i 6. Zakona, jer stranke ugovara­njem ekskluziviteta jednog
osiguravate­lja, tužite­lja, isk­ljučuju s tržišta druge poduzetnike koji nisu
sudionici sporazuma. Naime, navedenim odredbama tužite­lj, na osnovi odobrenog
kredita, stječe pravo u Stanici samostalno organizirati sve poslove oko zak­ljuče­nja
polica osigura­nja od automobilske odgovornosti.

I za članak
4. ugovora utvrđeno je da je navedena odredba suprotna članku 7. stavku 1. točkama
3. i 4. Zakona.

Stoga
se navedenim odredbama Ugovora narušava slobodno tržišno natjeca­nje na način da
se ­njima uvjetuje sklapa­nje ugovora kup­njom robe i usluga preuzima­njem
drugih obveza koje prema svojoj prirodi ili prema običajima u trgovini nemaju
neposredne veze s predmetom ugovora (članak 7. stavak 1. točka 3. Zakona),
ograničava ili nadzire pruža­nje ili korište­nje usluga (članak 7. stavak 1. točka
4. Zakona), odnosno ograničava pristup tržišu ili isk­ljučuje s tržišta
poduzetnike koji nisu sudionici sporazuma (članak 7. stavak 1. točka 6.
Zakona).

Člankom 7. stavkom 2. Zakona izričito je propisano da
su ništavi sporazumi zabra­njeni stavkom 1. ovog članka, iz koje­g razloga su
navedene odredbe Ugovora proglašene ništavima, te je određeno da se iste
trebaju brisati.

Slijedom navedena, ovaj Sud nalazi pravilno utvrđenim
da tužite­lj narušava slobodno tržišno natjeca­nje u smislu članka 20. stavka
1. točke 8. i 9. Zakona, odnosno da je ponaša­nje tužite­lja takvo da on
zlouporab­lja svoj vladajući položaj na mjerodavnom tržištu, dok prigovore tužite­lja
istaknute u tužbi nalazi neosnovanima.

U svezi s tužite­ljevim prijedlogom za donoše­nje
privremene mjere radi osigura­nja novčanih potraživa­nja iz ugovora o kreditu
broj 1635/97 koji je 28. trav­nja 1997. godine zak­ljučio s poduzetnikom Duhan
d.d., tužite­lju je potrebno navesti da u konkretnom slučaju navedeni ugovor o
kreditu nije *sedes materiae,* jer je tužena u pobijanom aktu ništavim
proglasila odgovarajuće odredbe Ugovora o poslovno-tehničkoj surad­nji i
agencijskim uslugama u osigura­nju zak­ljučenog 25. tra­nja 1997. godine između
tužite­lja i poduzetnika, dok o odredbama ugovora o kreditu nije odlučivano.

Stoga, ovaj Sud ocje­njuje da pobijanim aktom nije
povrije­đen zakon na tužite­ljevu štetu.

Trebalo je stoga na teme­lju odredbe članka 42.
stavka 2. Zakona o upravnim sporovima (»Narodne novine«, broj 53/91, 9/92 i
77/92) tužbu kao neosnovanu odbiti.

Broj: Us-7498/1999-4
Zagreb, 15. siječ­nja 2003.

Predsjednik Vijeća
**Marija Kriletić,** v. r.

if !supportEmptyParas endif

Presuda, NN 63/2003-756