## Odluka o objavljivanju pravila o državnoj potpori u obliku jamstava

### NN 13/2008 (1.2.2008.), Odluka o objavljivanju pravila o državnoj potpori u obliku jamstava

# VLADA REPUBLIKE HRVATSKE

**365**

Na temelju članka 4. Zakona o državnim potporama (»Narodne novine«, broj
140/2005) i članka 3. Uredbe o državnim potporama (»Narodne novine«, broj
50/2006), Vlada Republike Hrvatske je na sjednici održanoj 24. siječnja 2008.
godine donijela

## ODLUKU

### O OBJAVLJIVANJU PRAVILA O DRŽAVNOJ POTPORI U OBLIKU JAMSTAVA

I.

Pravila o državnoj potpori u obliku jamstava sadržana su u Obavijesti Komisije o
primjeni članaka 87. i 88. Ugovora o EZ-u na državnu potporu u obliku jamstava
(SL C 71, 11.03.2000, str. 14. – 18.)

II.

Tekst akta u kojem su sadržana pravila iz točke I. ove Odluke, u prijevodu na
hrvatski jezik, glasi:

1. UVOD

1.1. U ovoj obavijesti izlaže se pristup Europske Komisije (dalje: Komisija)
državnoj potpori u obliku jamstava. Jamstva se obično povezuju s kreditima i
drugim financijskim obvezama koje zajmoprimac ugovara sa zajmodavcem. Međutim,
ova obavijest obuhvaća sve oblike jamstava, bez obzira na njihovu pravnu osnovu
i transakciju koju pokrivaju. Jamstva se mogu izdavati kao pojedinačna jamstva
ili kao jamstva u okviru programa. Ukoliko se radi o potpori, ta potpora u
većini slučajeva koristi zajmoprimcu. Unatoč tome, u određenim okolnostima, može
se raditi i o potpori zajmodavcu.
1.2. Ova se obavijest primjenjuje neovisno o članku 295. Ugovora o EZ-u, te se
stoga ne dovode u pitanje pravila kojima se uređuje sustav vlasništva u državama
članicama. Po pitanju javnog ili privatnog vlasništva stav Komisije je
neutralan. Obavijest se ne odnosi na kreditna jamstva za izvoz.
1.3. 1989. godine Komisija je uputila dva pisma o državnim jamstvima državama
članicama. U prvom je pismu (1) naglasila da smatra da je na sva jamstva koje
izdaje neka država primjenjiv članak 87. stavak 1. Prema tom pismu, svi planovi
za izdavanje ili izmjenu tih jamstava moraju biti prijavljeni Komisiji dovoljno
vremena unaprijed kako bi ona mogla dostaviti svoje očitovanje. U drugom pismu
(2), Komisija je jasno iskazala da namjerava preispitati donošenje programa
državnih jamstava, te da pojedinačna jamstva izdana prema odobrenom programu ne
bi trebalo prijavljivati. 1993. godine Komisija je donijela priopćenje (3) koje
se isto tako odnosilo na pitanje jamstava.
1.4. Iskustvo stečeno u međuvremenu ukazuje da bi trebalo preispitati politiku
Komisije u ovom području. Ova obavijest zamjenjuje dva pisma Komisije iz 1989.
godine i stavak 38. priopćenja Komisije iz 1993. godine. Njegova je svrha
pružiti državama članicama detaljnija objašnjenja o načelima na kojima Komisija
namjerava temeljiti svoje tumačenje članaka 87. i 88. te njihovu primjenu na
državna jamstva. Komisija na taj način namjerava svoju politiku koja se odnosi
na to područje učiniti što transparentnijom i tako osigurati predvidivost svojih
odluka te zajamčiti jednakost u postupanju.

2. PRIMJENJIVOST ČLANKA 87. STAVKA 1.

*2.1. Potpora zajmoprimcu*

2.1.1. Korisnik potpore je obično zajmoprimac. Državno jamstvo omogućava
zajmoprimcu postizanje boljih financijskih uvjeta za kredit od onih koji su
inače dostupni na financijskim tržištima. Uz pomoć državnog jamstva, zajmoprimac
obično može ostvariti niže kamatne stope i/ili ponuditi slabije instrumente
osiguranja. U nekim slučajevima, zajmoprimac ne bi bez državnog jamstva pronašao
financijsku instituciju spremnu da mu pozajmi novac ni pod kojim uvjetima.
Državna jamstva mogu tako olakšati sklapanje novih poslova i omogućiti nekim
poduzetnicima da dođu do novca kako bi započeli s novim poslovima ili
jednostavno nastavili poslovati, umjesto da budu likvidirani ili
restrukturirani, te na taj način narušiti tržišno natjecanje.
Državna jamstva su na taj način, u općem smislu, obuhvaćena člankom 87. stavkom
1. ukoliko utječu na trgovinu između država članica i ukoliko nije plaćena
tržišna naknada.
2.1.2. Pogodnost državnog jamstva jest ta da rizik povezan s jamstvom snosi
država. Za to prihvaćanje rizika od strane države, u normalnim okolnostima,
trebalo bi platiti odgovarajuću naknadu. Ukoliko se država odrekne te naknade,
to istovremeno predstavlja korist za poduzetnika i iscrpljivanje državnih
sredstava. U skladu s tim, čak i ukoliko se nikad ne izvrši plaćanje prema
uvjetima iz jamstva, svejedno se radi o državnoj potpori u smislu članka 87.
stavak 1. Potpora je dodijeljena u trenutku kada se jamstvo izdaje, a ne u
trenutku kada se ono poziva na naplatu ili u trenutku kada se izvršava plaćanje
prema uvjetima iz jamstva. Predstavlja li jamstvo državnu potporu ili ne, te
ukoliko predstavlja, koliki je mogući iznos te državne potpore, procjenjuje se u
trenutku kada se jamstvo izdaje.
2.1.3. Povoljnije uvjete financiranja koje ostvaruje poduzeće čiji pravni oblik
isključuje stečajni postupak ili druge postupke u slučaju nesposobnosti
plaćanja, ili osigurava izravno državno jamstvo ili pokrivanje gubitaka od
strane države Komisija također smatra potporom u obliku jamstva. Isto se odnosi
i na stjecanje udjela u društvu od strane države, ukoliko bi ona prihvatila
neograničenu odgovornost umjesto uobičajene ograničene odgovornosti (4).
2.1.4. Članak 87. stavak 1. obuhvaća potporu koju dodjeljuje država članica ili
koja se daje putem državnih sredstava. Na taj način, jednako kao i kod ostalih
oblika mogućih potpora, jamstva koja izdaje država izravno, odnosno središnja
državna, regionalna ili lokalna uprava, kao i jamstva koja izdaju društva u
kojima državna tijela imaju prevladavajući utjecaj, mogu predstavljati državnu
potporu.

*2.2. Potpora zajmodavcu*

2.2.1. Čak i ako je obično korisnik potpore zajmoprimac, nije isključeno i da u
određenim okolnostima i vjerovnik može imati korist od potpore. U tom slučaju,
Komisija će zasigurno postupiti sukladno ovim pravilima.
2.2.2. Posebice, na primjer, ukoliko se državno jamstvo izdaje ex post s obzirom
na kredit ili drugu već preuzetu financijsku obvezu, a da uvjeti tog kredita ili
financijske obveze nisu usklađeni, ili ukoliko se jedan kredit s jamstvom
koristi za otplatu istoj kreditnoj instituciji drugog kredita koji nema jamstvo,
u tom slučaju to isto može biti potpora zajmodavcu, ukoliko je osiguranje
kredita povećano. Takva potpora može koristiti zajmodavcu i narušiti tržišno
natjecanje, te je u pravilu obuhvaćena člankom 87. stavkom 1., ukoliko postoji
utjecaj na trgovinu između država članica.

3. IZNOS POTPORE

3.1. U slučaju pojedinačnog državnog jamstva, element potpore mora biti
procijenjen s obzirom na pojedinosti jamstva i kredita (ili druge financijske
obveze). Relevantni čimbenici posebno uključuju trajanje i iznos jamstva i
kredita, rizik neizvršenja obveze od strane dužnika, naknadu koju je zajmoprimac
platio za jamstvo, karakter bilo kojeg ponuđenog instrumenta osiguranja, način i
vrijeme kada bi državno jamstvo moglo biti aktivirano u svrhu plaćanja duga, te
sredstva (npr. proglašenje stečaja) koja država može koristiti za povrat novca
kojeg je zajmoprimac dugovao kada je jamstvo aktivirano.
3.2. Novčana protuvrijednost potpore u obliku državnog jamstva u određenoj
godini može se računati:
– na isti način kao i protuvrijednost potpore u obliku beskamatnog kredita, gdje
subvencija kamata predstavlja razliku između tržišne kamatne stope i stope
postignute zahvaljujući državnom jamstvu, nakon što se odbiju sve plaćene
premije, ili
– kao razlika između (a) neotplaćenog iznosa za koji se jamči, pomnoženog s
faktorom rizika (vjerojatnost neizvršenja obveze) i (b) svake plaćene premije,
odnosno (zajamčeni iznos x rizik) – premija, ili
– pomoću bilo koje druge objektivno utemeljene i općeprihvaćene metode.
Uobičajeni način izračuna za pojedinačna jamstva bi trebala u načelu
predstavljati prva metoda izračuna, dok bi za programe državnih jamstava
vrijedila druga metoda.
Faktor rizika bi se trebao temeljiti na dosadašnjim iskustvima neizvršavanja
obveza prema kreditima odobrenim pod sličnim okolnostima (sektor, veličina
poduzeća, razina opće gospodarske aktivnosti).
Godišnje protuvrijednosti potpora treba diskontirati na njihovu sadašnju
vrijednost primjenom referentne stope, zatim ih treba zbrojiti da bi se dobila
ukupna protuvrijednost dane potpore.
Ukoliko, u vrijeme kada se odobrava kredit, postoji velika vjerojatnost da
zajmoprimac neće izvršiti svoju obvezu, npr. jer se nalazi u financijskim
poteškoćama, vrijednost jamstva može biti jednaka iznosu efektivno pokrivenim
tim jamstvom.
3.3. Ukoliko je financijska obveza u potpunosti pokrivena državnim jamstvom,
zajmodavac je manje motiviran da pravilno procijeni, osigura i minimizira rizik
koji proizlazi iz kreditiranja, te posebice da ispravno procijeni kreditnu
sposobnost zajmoprimca. Takvu procjenu rizika isto tako ne mora uvijek izvršiti
jamac, uslijed nedostatka načina da to učini. Nedostatak motivacije za
minimiziranje rizika nevraćanja kredita može potaknuti zajmodavce da ugovore
kredite s većim komercijalnim rizikom od uobičajenog te se na taj način može
povećati iznos visoko-rizičnih jamstava u državnom portfelju.
3.4. Komisija smatra da barem 20% iznosa nepokrivenog državnim jamstvom može
poslužiti kao odgovarajuće ograničenje koje bi potaknulo zajmodavce da pravilno
procjenjuju kreditnu sposobnost zajmoprimca(5), da pravilno osiguraju svoje
kredite, te da minimiziraju rizik povezan s transakcijom (6). Komisija će stoga,
u pravilu, kritički preispitati sva jamstva koja u cijelosti (ili gotovo u
cijelosti) pokrivaju financijsku transakciju.
3.5. U slučaju programa državnih jamstava, posebne karakteristike pojedinačnih
slučajeva ne moraju biti poznate u vrijeme ocjene programa. U takvim
okolnostima, element potpore potrebno je procijeniti s obzirom na odredbe
programa koje se, između ostalog, odnose na maksimalan iznos i trajanje kredita,
kategoriju poduzeća, te vrstu raspoloživog projekta, instrument osiguranja koji
se traži od zajmoprimca, premiju i kamatne stope koje oni plaćaju.

4. UVJETI KOJI ISKLJUČUJU POSTOJANJE POTPORE

4.1. Pojedinačno jamstvo ili program jamstava izdan od strane države nisu
obuhvaćeni člankom 87. stavkom 1. kada ne postoji potpora koja daje prednost
određenim trgovačkim društvima ili proizvodnji određenih dobara. U tim
slučajevima, prijava države članice nije potrebna. Isto tako, jamstvo ne
predstavlja državnu potporu prema članku 87. stavku 1. kada ta mjera ne utječe
na trgovinu između država članica.
4.2. Komisija smatra da zadovoljenje svih sljedećih uvjeta osigurava da
pojedinačno državno jamstvo ne predstavlja državnu pot­poru prema članku 87.
stavku 1:
(a) zajmoprimac se ne nalazi u financijskim poteškoćama;
(b) zajmoprimac bi u osnovi bio u mogućnosti dobiti kredit po tržišnim uvjetima
na financijskim tržištima bez bilo kakve intervencije države,
(c) jamstvo je povezano s posebnom financijskom transakcijom, jamstvo je za
fiksni maksimalni iznos, ne pokriva više od 80% neotplaćenog kredita ili druge
financijske obveze (osim za obveznice i slične instrumente) i nije otvoreno;
(d) tržišna naknada jamstva je plaćena (koja odražava, između ostalog, iznos i
trajanje jamstva, instrument osiguranja kojeg je ponudio zajmoprimac,
financijski položaj zajmoprimca, sektor poslovanja i izglede, stopu neispunjenja
obveze, te ostale ekonomske uvjete).
4.3. Komisija smatra da zadovoljenje svih sljedećih uvjeta osigurava da program
državnih jamstava ne predstavlja državnu potporu prema članku 87. stavku 1.:
(a) program ne dozvoljava izdavanje jamstava zajmoprimcima koji imaju
financijskih poteškoća;
(b) zajmoprimci bi u načelu bili u mogućnosti dobiti kredit po tržišnim uvjetima
na financijskom tržištu bez bilo kakve intervencije države;
(c) jamstva su povezana s posebnom financijskom transakcijom, jamstva su za
fiksni maksimalni iznos, ne pokrivaju više od 80% svakog neotplaćenog kredita
ili druge financijske obveze (osim za obveznice i slične instrumente), i nisu
otvorena;
(d) uvjeti programa temelje se na realnoj procjeni rizika tako da ga premije
koje plaća društvo korisnik čine, u svakom pogledu, samofinancirajućim;
(e) program određuje uvjete pod kojima će se izdavati buduća jamstva, te da se
cjelokupno financiranje programa preispita barem jednom godišnje;
(f) premije pokrivaju i normalne rizike povezane s izdavanjem jamstva, i
administrativne troškove programa, uključujući normalan povrat od kapitala,
ukoliko država osigurava početni kapital za sastavljanje programa.
4.4. Neispunjavanje bilo kojeg od uvjeta navedenih u točkama 4.2. i 4.3. ne
znači da se takvo jamstvo ili program jamstava automatski smatra državnom
potporom. Ukoliko postoji sumnja predstavlja li jamstvo ili program jamstava
državnu potporu, isto potrebno je prijaviti.
4.5. Mogu postojati okolnosti u kojima se planira korištenje državnih jamstava
kako bi se omogućilo društvima, a posebice malim i srednjim poduzetnicima,
dobivanje kredita koje ne bi dobili na tržištu. Poduzetnici mogu tek započinjati
poslovati, brzo se širiti ili to mogu biti mali poduzetnici koji stoga nisu u
mogućnosti ponuditi potrebno osiguranje za kredit ili dobiti jamstvo. Može se
raditi i o kategoriji visoko rizičnih poduzeća (za koja se očekuje da će tek u
dugom roku postati profitabilna i/ili koja imaju visoku stopu neuspjeha). To
može biti, na primjer, slučaj s projektima koji se odnose na nove i inovativne
proizvode ili procese. Komisija smatra da će, unatoč takvim okolnostima državna
jamstva, u pravilu, biti obuhvaćena člankom 87. stavak 1. Državna jamstva izdana
u takvim okolnostima potrebno je stoga prijaviti Komisiji dovoljno vremena
unaprijed, na isti način na koji se prijavljuju državna jamstva izdana u drugim
okolnostima.

5. USKLAĐENOST DRŽAVNE POTPORE U OBLIKU JAMSTAVA SA ZAJEDNIČKIM TRŽIŠTEM

5.1. Državna jamstva na koja je primjenjiv članak 87. stavak 1. Komisija mora
preispitati s ciljem utvrđivanja jesu li u skladu sa zajedničkim tržištem. Prije
nego što je moguće izvršiti takvu procjenu usklađenosti, mora biti identificiran
korisnik potpore. Kao što je pojašnjeno u točki 2., to može biti ili zajmoprimac
ili zajmodavac ili oboje.
5.2. U većini slučajeva, jamstvo predstavlja korist za zajmoprimca (točka 2.1.).
Je li ta potpora u skladu sa zajedničkim tržištem ili ne, ispituje Komisija
primjenjujući ista pravila koja se primjenjuju na potpore u drugim oblicima..
Konkretni kriteriji za ocjenu usklađenosti Komisija je pojasnila i iscrpno
opisala u okviru i smjernicama koje se odnose na horizontalne, regionalne i
sektorske potpore (7). U postupku ocjene posebno se uzima u obzir intenzitet
potpore, karakteristike korisnika i ciljeve koji se potporom žele ostvariti.
5.3. Komisija će prihvatiti jamstva samo ukoliko je njihovo aktiviranje ugovorno
povezano sa specifičnim odnosima koji mogu biti prisilno proglašenje stečaja
društva korisnika, ili bilo koji sličan postupak. Te je uvjete potrebno
ugovoriti pri početnom preispitivanju od strane Komisije predloženog jamstva u
okviru uobičajenih postupaka iz članka 88. stavka 3., u fazi kada se ono
odobrava. U slučaju da država članica želi aktivirati jamstvo prema uvjetima
drugačijim od onih koji su ugovoreni na početku u fazi odobravanja, Komisija će
aktiviranje jamstva smatrati pružanjem nove potpore koju je potrebno prijaviti
sukladno članku 88. stavku 3.
5.4. Ukoliko jamstvo predstavlja potporu za zajmodavca (točka 2.2.), potrebno je
obratiti pažnju na činjenicu da bi ta potpora, u načelu, mogla predstavljati
operativnu potporu.

6. POSLJEDICE KRŠENJA ČLANKA 88. STAVKA 3.

6.1. Kada država članica ne poštuje obvezu prethodnog prijavljivanja i
privremenu odgodu propisanu člankom 88. stavkom 3., element potpore kod tog
jamstva mora biti utvrđen kao nezakonit u smislu članka 1.(f) Uredbe Vijeća (EZ)
br. 659/1999 od 22. ožujka 1999. koja navodi iscrpna pravila za primjenu članka
93. Ugovora o osnivanju EZ-a (8). Glede posljedica kršenja treće rečenice iz
članka 88.(3), potrebno je napraviti nekoliko razlika. U sljedećim situacijama,
položaj korisnika potpore, te zajmodavca koji nisu korisnici ispituju se
naizmjenično.
6.2. Prvo, kada je potpora dodijeljena nezakonito, korisnici potpore sadržane u
jamstvu snose rizik. Komisija može poduzeti privremene mjere u skladu sa člankom
11. Uredbe (EZ) br. 659/1999 prije donošenja odluke o usklađenosti potpore.
Ukoliko, temeljem postupka ocjene potpore Komisija ustanovi da državna potpora
nije u skladu sa zajedničkim tržištem, naložit će njezin povrat od strane
korisnika potpore u skladu sa člankom 14. Uredbe (EZ) br. 659/1999, čak i
ukoliko to znači proglašenje stečaja društva.
6.3. Osim toga, korisnici potpore isto tako preuzimaju rizik i na nacionalnoj
razini, a obzirom izravni učinak treće rečenice iz članka 88. stavak 3. Sud
pravde Europskih Zajednica nekoliko je puta potvrdio da je dužnost nacionalnih
sudova štititi prava pojedinaca, kao što su konkurenti poduzeća koja primaju
nezakonitu potporu, od kršenja treće rečenice članka 88. stavka 3.
Nacionalni sudovi trebaju izvesti sve odgovarajuće zaključke iz nezakonitosti
državne potpore dodijeljene na način da se krše postupovna pravila Ugovora.
Ukoliko se od nacionalnog suda traži da naloži povrat nezakonite potpore, on to
redovno mora učiniti (9).
6.4. Drugo, jamstva se razlikuju od ostalih instrumenata dodjele državnih
potpora, kao što su bespovratna sredstva ili porezne olakšice, zbog toga što u
slučaju jamstava, država također stupa u pravni odnos sa zajmodavcem. Stoga je
potrebno razmotriti ima li činjenica da je državna potpora dodijeljena
nezakonito posljedica i za treće strane. U slučaju državnih jamstava za kredite,
to se uglavnom odnosi na financijske kreditne institucije. U slučaju jamstava za
obveznice koje su izdane kako bi se poduzetnik financirao, to se odnosi na
financijske institucije uključene u izdavanje obveznica.
6.5. Pitanje utječe li nezakonitost potpore na pravne odnose između države i
treće strane, potrebno je utvrditi prema nacionalnom pravu. Nacionalni sudovi
možda će trebati ispitati sprječava li nacionalno pravo poštivanje ugovora o
jamstvu, te bi u tom slučaju, sukladno stavu Komisije trebalo voditi računa i o
tome krši li se pravo Zajednice. U skladu s tim, zajmodavci bi mogli biti
zainteresirani za provjeru,, poštivanja pravila Zajednice o državnim potporama
kao uobičajenu mjeru predostrožnosti kad god se izdaju jamstva. Države članice
bi trebale biti u mogućnosti osigurati poslovni broj pod kojim se pojedini
predmet pojedinačne potpore ili programa vodio pred Komisijom, te eventualno
presliku odluke Komisije koja nije klasificirana kao povjerljiva, zajedno s
odgovarajućim pozivanjem na Službeni list Europskih zajednica u kojem je odluka
objavljena. Komisija je dužna učiniti najviše što može kako bi na transparentan
način učinila dostupnim informacije o predmetima i programima koje je odobrila.

7. IZVJEŠĆA KOJA DRŽAVE ČLANICE MORAJU DOSTAVITI KOMISIJI

7.1. Budući da se mogu pojaviti nova kretanja na financijskim tržištima, te
budući da je teško procijeniti vrijednost državnih jamstava, od osobitog je
značaja stalno preispitivanje u skladu s člankom 88. stavkom 1. programa
jamstava koje je Komisija odobrila. Osim uobičajenih podataka o rashodima,
izvješća koja je potrebno godišnje dostaviti (za programe i pojedinačna jamstva)
Komisiji trebala bi sadržavati podatke o ukupnom iznosu izdanih neizvršenih
jamstava, ukupnom iznosu kojeg je država isplatila u prethodnoj godini za
dužnike koji nisu ispunili svoje obveze (umanjeno za sva naplaćena sredstva), te
o premijama plaćenim za državna jamstva u istoj godini. Ti će podaci pomoći u
izračunu stope neizvršenja ugovornih obveza i koristit će se za ponovnu procjenu
vrijednosti budućih jamstava, te, ukoliko je to potrebno, premija koje će se
plaćati u budućnosti.
7.2. Komisija ne namjerava koristiti podatke dobivene u prethodno spomenutim
izvješćima, te one koji nisu poznati ili predvidivi u vrijeme kada je Komisija
donijela prethodnu odluku, kako bi revidirala svoje prvobitne zaključke koji se
odnose na postojanje ili opseg potpora obuhvaćenih programima državnih jamstava.
Međutim, Komisija može koristiti te podatke kako bi predložila odgovarajuće
mjere državi članici prema članku 88. (1) u svrhu izmjene postojećeg programa
jamstava.
(1) Pismo Komisije državama članicama, SG (89) D/4328 od 5. travnja 1989. godine
(2) Pismo Komisije državama članicama, SG (89) D/12772 od 12. listopada 1989.
godine
(3) Priopćenje Komisije državama članicama o primjeni članaka 92. i 93. Ugovora
o osnivanju EEZ-a i članka 5. Direktive Komisije 80/723/EEZ javnim poduzećima iz
sektora proizvodnje (SL C 307, 13.11.1993., str. 3).
(4) Vidi bilješku 3, stavak 38.1. i 38.2.
(5) Pod pretpostavkom da je trgovačko društvo ponudilo istu razinu osiguranja
državi i kreditnoj instituciji.
(6) Iz odgovora na upitnik o državnim jamstvima, evidentno je da nekoliko država
članica već primjenjuje ovo pravilo. Pokriveni postotak značajno varira od 20%
do 100%. Unatoč tomu, mnoštvo jamstava pokriva cjelokupni iznos osnovne
financijske operacije, oslobađajući na taj način kreditnu instituciju potrebe za
ispravnom procjenom kreditne sposobnosti korisnika za svoj osobni interes.
(7) Vidi Pravo tržišnog natjecanja u Europskoj zajednici, svezak IIA, Pravila
koja se primjenjuju na državne potpore, koji je objavio Ured za službene
publikacije Europskih zajednica. Određeni tekstovi su isto tako objavljeni u
Službenom listu dostupnom na Internetu.
(8) SL L 83, 27.03.1999., str. 1.
(9) Vidi predmet C-39/94 Syndicat Français de l’Express International (SFEI) i
drugi protiv La Poste i drugih [] ECR I-3547.

III.

Dopuštenost dodjele državnog jamstva ocjenjuje se sukladno člancima 3. i 4.
Zakona o državnim potporama i članku 9. Uredbe o državnim potporama temeljem
materijalnih pravila iz točke I. ove Odluke sadržanih u tekstu akta iz točke II.
ove Odluke.

IV.

Središnja i ostala tijela državne uprave, tijela područne (regionalne) i lokalne
samouprave te pravne osobe koje dodjeljuju ili upravljaju državnim potporama u
obliku jamstava, prije donošenja akata iz svoje nadležnosti kojima se dodjeljuju
državne potpore u obliku jamstava, dužna su dostaviti prijedlog državne potpore
u obliku jamstva, na odobrenje Agenciji za zaštitu tržišnog natjecanja, sukladno
propisima o državnim potporama.

V.

U postupku dodjele državne potpore u obliku jamstva, primjenjuju se odredbe
propisa o proračunu i izvršavanju državnog proračuna Republike Hrvatske.

VI.

Ova Odluka stupa na snagu danom objave u »Narodnim novinama«.

Klasa: 421-01/07-01/04
Urbroj: 5030120-08-1
Zagreb, 24. siječnja 2008.

Predsjednik
**dr. sc. Ivo Sanader**, v. r.

Odluka, NN 13/2008-365
Opći uvjeti korištenjaZaštita privatnosti[Pristup podatcima](/data_access_hr.aspx)[ELI](/about_eli_hr.aspx)

©2026. g. Narodne novine d.d.

, izrada [Novena d.o.o.](http://novena.hr/)