## Odluka Ustavnog suda Republike Hrvatske broj U-IIIA-541/2004 od 30. lipnja 2004.

### NN 100/2004 (20.7.2004.), Odluka Ustavnog suda Republike Hrvatske broj U-IIIA-541/2004 od 30. lipnja 2004.

# USTAVNI SUD REPUBLIKE HRVATSKE

if !supportEmptyParas endif

1907

Ustavni sud Republike Hrvatske, u Drugom vijeću
za odlučivanje o ustavnim tužbama, u sastavu sudac Jasna Omejec, predsjednik
Vijeća, te suci Marijan Hranjski, Mario Kos, Ivan Mrkonjić, Emilija Rajić i
Vice Vukojević, članovi Vijeća, odlučujući o ustavnoj tužbi T. B. iz Z., na
sjednici održanoj 30. lipnja 2004. godine, jednoglasno je donio

## ODLUKU

I. Ustavna tužba se usvaja.

II. Općinski sud u Šibeniku dužan je donijeti
presudu u pred­metu koji se vodi pred tim sudom pod poslovnim brojem: P-1014/90
u najkraćem mogućem roku, ali ne duljem od deset (10) mjeseci, računajući od
prvog idućeg dana nakon objave ove odluke u »Narodnim novinama«.

III. Na temelju članka 63. stavka 3. Ustavnog
zakona o Ustavnom sudu Republike Hrvatske (»Narodne novine«, broj 49/02. –
pročišćeni tekst), podnositelju ustavne tužbe T. B. iz Z., određuje se
primjerena naknada zbog povrede ustavnog prava iz članka 29. stavka 1. Ustava
Republike Hrvatske (»Narodne novine«, broj 41/01. – pročišćeni tekst) u iznosu
od 7.900,00 kuna.

IV. Naknada iz točke III. izreke ove odluke bit
će isplaćena iz državnog proračuna u roku od tri mjeseca od dana podnošenja
zahtjeva podnositelja Ministarstvu financija Republike Hrvatske za njezinu
isplatu.

V. Ova odluka objavit će se u »Narodnim
novinama«.

Obrazloženje

1. Podnositelj ustavne tužbe, temeljem članka
63. Ustavnog zakona o Ustavnom sudu Republike Hrvatske (»Narodne novine«, broj
49/02. – pročišćeni tekst, u daljnjem tekstu: Ustavni zakon), podnio je dana
19. veljače 2004. godine ustavnu tužbu radi duljine parničnog postupka
pokrenutim njegovom tužbom.

ČINJENICE VAŽNE ZA USTAVNOSUDSKI POSTUPAK

2. Ustavni sud je u postupku pokrenutom ustavnom
tužbom, primjenom članka 63. Ustavnog zakona, uvidom u spis Općinskog suda u
Šibeniku, broj: P-1014/90 utvrdio činjenice koje su pravno relevantne za
odlučivanje o povredi ustavnog prava podnositelja, zajamčenog člankom 29.
stavkom 1. Ustava Republike Hrvatske.

Dana 29. siječnja 1987.
godine podnositelj je Općinskom sudu u Šibeniku podnio tužbu protiv tuženika
tadašnje Općine Šibenik i Samoupravne interesne zajednice za regionalne i
magistralne ceste Split, radi naknade za oduzete nekretnine.

U razdoblju do 5.
studenoga 1997. godine Općinski sud u Šibeniku donio je prvostupanjsku presudu
koju je u većem dijelu ukinuo Županijski sud u Šibeniku i predmet vratio
prvostupanjskom sudu na ponovno suđenje. Općinski sud u Šibeniku nakon toga
održao je tri ročišta i proveo očevid.

Iduće ročište održano
je dana 9. prosinca 1997. godine na kojem je podnositelj dostavio podnesak u
kojem je naveo svoje prijedloge.

Podneskom od 17. veljače 1998. godine
podnositelj se očitovao na prigovore tužene, dostavio daljnje prijedloge i
specificirao tužbeni zahtjev.

Podneskom od 7. prosinca 1998. godine tuženici
su se očitovali na navode podnositelja.

Iduće ročište održano je dana 9. prosinca 1998.
godine.

Tužitelj je svoja daljnja očitovanja dostavio
podneskom od 9. veljače 1999. godine.

Ročište je zatim održano 17. veljače 1999.
godine.

Dopisom od 9. ožujka 1999. godine sud je od
Zavoda za urbanizam Županije Šibensko-kninske zatražio potrebne podatke.

Podneskom od 18. lipnja 1999. godine podnositelj
je zamolio sud za žurno postupanje a s obzirom na dugo trajanje postupka.

Podneskom od 17. studenoga 1999. podnositelj je
zatražio sud zakazivanje rasprave.

Ročišta su održana 13. travnja, 9. i 21.
studenoga 2000. godine, te 8. svibnja 2002. godine.

Podneskom od 27. lipnja
2002. godine podnositelj je uredio tužbeni zahtjev. Podneskom od 9. listopada
2002. godine tuženici su istakli prigovor promašene pasivne legitimacije.

Ročište je održano 18.
listopada i 19. studenoga 2002. godine, kada je odlučeno provesti očevid.

Dana 16. prosinca 2002.
godine zaprimljen je podnesak tuženika.

Podnescima od 22.
travnja i 1. rujna 2003. godine, te 19. veljače 2004. godine podnositelj
požuruje postupanje.

Rješenjem od 20.
veljače 2004. godine sud je odredio provođenje očevida.

Ročišta su održana 12.
ožujka i 6. travnja 2004. godine.

Rješenjem od 6. travnja
2004. godine odlučeno je provesti potrebno vještačenje.

OČITOVANJE
OPĆINSKOG SUDA U ŠIBENIKU

3. Na temelju članka
69. alineje 2. Ustavnog zakona, Ustavni sud je zatražio od Općinskog suda u
Šibeniku da se izjasni o navodima ustavne tužbe.

U očitovanju od 14. svibnja 2004. godine Općinski
sud u Šibeniku navodi kronologiju postupanja u predmetu, te navodi da su
ročišta zakazivana redovno, te da je podnositelj pridonio duljini postupka, jer
nije uplatio predujam za očevid.

PRAVO VAŽNO ZA USTAVNOSUDSKI POSTUPAK

4. Odredbom članka 29. stavka 1. Ustava
Republike Hrvat­ske, propisano je:

Svatko ima pravo da zakonom ustanovljeni
neovisni i nepristrani sud (...) u razumnom roku odluči o njegovim pravima i
obvezama (...).

Odredbama članka 63. Ustavnog zakona propisano
je:

(1) Ustavni sud će pokrenuti postupak po
ustavnoj tužbi i prije no što je iscrpljen pravni put, u slučaju kad o pravima
i obvezama stranke (...) nije u razumnom roku odlučio sud (...).

(2) U odluci kojom usvaja ustavnu tužbu zbog
nedonošenja akta u razumnom roku iz stavka 1. ovoga članka, Ustavni sud će
nadležnom sudu odrediti rok za donošenje akta kojim će taj sud meritorno
odlučiti o pravima i obvezama (...) podnositelja. Rok za donošenje akta počinje
teći idućeg dana od dana objave odluke Ustavnog suda u »Narodnim novinama«.

(3) U odluci iz stavka 2. ovoga članka Ustavni
sud će odrediti primjerenu naknadu koja pripada podnositelju zbog povrede
njegova ustavnog prava koju je sud učinio kada o pravima i obvezama
podnositelja (...) nije odlučio u razumnom roku. Naknada se isplaćuje iz
državnog proračuna u roku od tri mjeseca od dana podnošenja zahtjeva stranke za
njezinu isplatu.

*Ustavna tužba je osnovana.*

5. Uvidom u spis Općinskog suda u Šibeniku,
broj: P-1014/90 Ustavni sud je utvrdio da su se u ovom slučaju ostvarile
pretpostavke za postupanje temeljem odredbe članka 63. Ustavnog zakona.

Svoju odluku Ustavni sud obrazlaže sljedećim
utvrđenjima:

5.1. DULJINA SUDSKOG POSTUPKA

Prvostupanjski parnični postupak započeo je 29.
siječnja 1987. godine, tužbom podnositelja protiv tuženika tadašnje Općine
Šibenik i Samoupravne interesne zajednice za regionalne i magistralne ceste
Split, radi naknade za oduzete nekretnine.

Ustavna tužba podnesena je dana 19. veljače
2004. godine, a do tog dana sudski postupak nije pravomoćno okončan, pa Ustav­ni
sud utvrđuje da do dana podnošenja ustavne tužbe postupak u ovom predmetu traje
ukupno sedamnaest (17) godina i dvadeset (20) dana.

Zakon o potvrđivanju Konvencije za zaštitu
ljudskih prava i temeljnih sloboda i Protokola broj 1, 4, 6, 7 i 11 uz Konvenciju
za zaštitu ljudskih prava i temeljnih sloboda (»Narodne novine – Međunarodni
ugovori«, broj 18/97., 6/99. – pročišćeni tekst i 8/99. – ispravak, u daljnjem
tekstu: Zakon o potvrđivanju Konvencije) stupio je na snagu 5. studenoga 1997.
godine.

Od dana stupanja na snagu Zakona o potvrđivanju
Konvencije, odredbe Konvencije za zaštitu ljudskih prava i temeljnih sloboda
Vijeća Europe (u daljnjem tekstu: Europska konvencija) čine, temeljem članka
140. Ustava Republike Hrvatske, dio unutarnjeg pravnog poretka Republike
Hrvatske. Dio unutarnjeg pravnog poretka Republike Hrvatske od tog dana čini i
odredba članka 6. stavka 1. Europske konvencije pod nazivom »Pravo na pošteno
suđenje«, koja između ostalog propisuje:

Radi utvrđivanja svojih prava i obveza građanske
naravi (...) svatko ima pravo da zakonom ustanovljeni neovisni i nepristrani
sud (...) u razumnom roku ispita njegov slučaj.

Pravo na donošenje sudske odluke u razumnom roku
čini dio unutarnjeg pravnog poretka Republike Hrvatske od dana stupanja na
snagu Zakona o potvrđivanju Konvencije (5. studenoga 1997. godine). Pravo na
donošenje sudske odluke u razumnom roku je ustavno pravo u Republici Hrvatskoj
od 9. studenoga 2000. godine (dana proglašenja Promjena Ustava). Ispitivanje
razumnosti trajanja sudskih postupaka prije 5. studenoga 1997. godine, u
pravilu, ne bi moglo biti predmetom ustavnosudskih postupaka temeljenih na
članku 63. Ustavnog zakona, jer u dotadašnjem prav­nom poretku Republike
Hrvatske takvo pravo nije postojalo.

Ustavni sud je ocijenio da se u ovom slučaju
pravno relevantnim razdobljem, sa stajališta povrede prava na donošenje sudske
odluke u razumnom roku, smatra razdoblje od 5. studenoga 1997. godine (to jest
od dana stupanja na snagu Zakona o potvrđivanju Konvencije) do 19. veljače 2004.
godine (to jest do dana podnošenja ustavne tužbe), što ukupno iznosi šest (6)
godina, tri (3) mjeseca i četrnaest (14) dana.

5.2. POSTUPANJE NADLEŽNOG SUDA

Ustavni sud je utvrdio da se u razmatranom,
pravno relevantnom razdoblju, razdoblja neaktivnosti suda trajala su od 9.
prosinca 1997. do 9. prosinca 1998. godine (jedna godina), od 17. veljače 1999.
do 13. travnja 2000. godine (jedna godina, dva mjeseca i dvadeset i šest dana),
od 21. studenoga 2000. do 8. svibnja 2002. godine (jedna godina, pet mjeseci i
sedamnaest dana), te od 19. studenoga 2002. godine do 12. ožujka 2004. godine
(jedna godina, tri mjeseca i dvadeset i tri dana).

5.3. PONAŠANJE PODNOSITELJA USTAVNE TUŽBE
(TUŽITELJA U SUDSKOM POSTUPKU)

Podnositelj ustavne tužbe, kao tužitelj u
sudskom postupku, prema utvrđenju Ustavnog suda, nije pridonio duljini trajanja
postupka u pravno relevantnom razdoblju.

5.4. SLOŽENOST SUDSKOG PREDMETA

Prema utvrđenju Ustavnog suda, radi se o
činjenično složenom predmetu u kojem je bilo potrebno provesti odgovarajuće
vještačenje.

6. Ustavni sud utvrđuje da parnični postupak po
tužbi podnositelja, koji se vodi pred Općinskim sudom u Šibeniku pod brojem:
P-1014/90, traje preko sedamnaest godina. Ukupna duljina postupka kao i
učestala dulja razdoblja neaktivnosti suda ukazuju na to da je u tom postupku
prekoračen razumni rok. Stoga Ustavni sud utvrđuje da je povrijeđeno ustavno
pravo podnositelja da zakonom ustanovljeni neovisni i nepristrani sud u razum­nom
roku odluči o njegovim pravima ili obvezama, koje je zajamčeno člankom 29.
stavkom 1. Ustava Republike Hrvatske.

Stoga je, u smislu
odredbe članka 63. stavka 2. Ustavnog zakona, donesena odluka kao pod točkama
I. i II. izreke ove odluke.

7. Sukladno odredbi
članka 63. stavka 3. Ustavnog zakona, odlučeno je kao pod točkama III. i IV.
izreke odluke.

Visinu naknade zbog
povrede ustavnog prava na donošenje sudske odluke u razumnom roku, Ustavni sud
u pravilu određuje za razmatrano, pravno relevantno razdoblje, uz iznimnu
mogućnost uvažavanja nerazumno dugog razdoblja potpune neaktivnosti suda i
prije 5. studenoga 1997. godine, što ovisi o osobitim okolnostima svakog
pojedinog slučaja.

Pri utvrđivanju visine
naknade, temeljem članka 63. stavka 2. Ustavnog zakona, Ustavni sud uzima u
obzir sve okolnosti slučaja, uz istodobno uvažavanje ukupnih gospodarskih i
socijalnih prilika u Republici Hrvatskoj.

8. Odluka o objavi odluke (točka V. izreke)
temelji se na odredbi članka 29. stavka 1. Ustavnog zakona.

Broj: U-IIIA-541/2004
Zagreb, 30. lipnja 2004.

USTAVNI
SUD REPUBLIKE HRVATSKE

Predsjednik
Vijeća
**dr. sc.** **Jasna Omejec,** v. r.

Odluka, NN 100/2004-1907