## Odluka Ustavnog suda Republike Hrvatske broj: U-III-849/2006 od 2. prosinca 2009.

### NN 154/2009 (23.12.2009.), Odluka Ustavnog suda Republike Hrvatske broj: U-III-849/2006 od 2. prosinca 2009.

154 23.12.2009 Odluka Ustavnog suda Republike Hrvatske broj:
U-III-849/2006 od 2. prosinca 2009.

USTAVNI SUD REPUBLIKE HRVATSKE

3815

Ustavni sud Republike Hrvatske, u Prvom vijeću za odlučivanje o ustavnim tužbama, u sastavu sutkinja Nevenka Šernhorst, predsjednica Vijeća, te suci Marko Babić, Slavica Banić, Mario Jelušić, Antun Palarić i Aldo Radolović, članovi Vijeća, u postupku koji je ustavnom tužbom pokrenuo A. G. iz P., kojeg zastupa E. S., odvjetnik iz P., na sjednici održanoj 2. prosinca 2009. godine, jednoglasno je donio

ODLUKU

I. Ustavna tužba se odbija.

II. Ova odluka objavit će se u »Narodnim novinama«.

Obrazloženje

1. Ustavna tužba podnijeta je protiv presude Vrhovnog suda Republike Hrvatske broj: Rev-995/04-2 od 4. listopada 2005., kojom je prihvaćena revizija T. G., tužitelja u parničnom postupku radi utvrđenja ništavosti i uspostave zemljišnoknjižnog stanja, te su preinačene presuda Županijskog suda u Puli broj: Gž-964/02-2 od 10. svibnja 2004. i presuda Općinskog suda u Puli broj: P-1161/00-35 od 3. prosinca 2001., na način da je utvrđeno da je ništav darovni ugovor zaključen 25. listopada 1994. između pok. V. G. kao darodavca i podnositelja (tuženika u parničnom postupku) kao daroprimca, glede stana u zgradi u P., I. 10, sagrađenoj na kč. 1750/1, peterosobni stan u prizemlju, ukupne površine 113,17 m2 koji se sastoji od pet soba, kuhinje, izbe, nužnika i hodnika i koji je upisan u podulošku 6881 iz zk. ul. 8444 knjige položenih ugovora za k.o. Pula, pa se zemljišnoknjižnom odjelu Općinskog suda u Puli nalaže upis brisanja prava vlasništva podnositelja i uspostava prijašnjeg zemljišnoknjižnog stanja vlasništva s imena podnositelja na ime pok. V. G.

2. Podnositelj smatra da su osporenom presudom Vrhovnog suda Republike Hrvatske, uslijed pogrešne primjene materijalnog prava, povrijeđena ustavna prava zajamčena člancima 14. stavkom 2., 29. stavkom 1. i 48. Ustava Republike Hrvatske.

Povredu ustavnog prava jednakosti pred zakonom obrazlaže navodima da je »uobičajeno da građani svoje pravo vlasništva stiču na temelju ugovora i upisa tog prava u zemljišne knjige što predstavlja zakonom predviđenu proceduru stjecanja nekretnina«. U bitnome navodi da mu je predmetna nekretnina i faktično i po ugovoru predana u neposredni posjed te je on i stupio u posjed na način da je dobio ključ stana, došao u stan i nakon toga ponovo tamo dolazio, a tu činjenicu priznaje i tužitelj što je razvidno iz zaključenja Ugovora o najmu stana s podnositeljem. Predlaže ukidanje osporene presude i vraćanje predmeta na ponovni postupak.

Ustavna tužba nije osnovana.

3. Prema članku 62. stavku 1. Ustavnog zakona o Ustavnom sudu Republike Hrvatske (»Narodne novine« broj 99/99., 29/02. i 49/02. – pročišćeni tekst, u daljnjem tekstu: Ustavni zakon), svatko može podnijeti Ustavnom sudu ustavnu tužbu ako smatra da mu je pojedinačnim aktom tijela državne vlasti, kojim je odlučeno o njegovim pravima i obvezama, povrijeđeno ljudsko pravo ili temeljna sloboda zajamčena Ustavom.

Ustavni sud u postupku pokrenutom ustavnom tužbom, u granicama zahtjeva istaknutog u ustavnoj tužbi, utvrđuje je li u postupku odlučivanja o pravima i obvezama podnositelja povrijeđeno njegovo ustavno pravo. Ustavni sud ne ispituje povrede zakona, nego povrede ustavnih prava. Stoga je pozivanje na nepotpuno utvrđeno činjenično stanje, pogrešnu primjenu materijalnog prava i/ili bitne povrede postupka, kao polazište za podnošenje ustavne tužbe, neosnovano, jer Ustavni sud nije žalbeni sud. Odlučujući o ustavnoj tužbi Ustavni sud ispituje jesu li aktima, protiv kojih je ustavna tužba podnesena, povrijeđena ustavna prava, a sudska kontrola njihove zakonitosti zajamčena je Ustavom pred redovnim sudovima. Zato bi se takvim razlozima Ustavni sud, odlučujući o ustavnoj tužbi, mogao baviti samo kad bi se oni pojavili kao odrednice sadržaja povrijeđenog ustavnog prava ili kao neki oblik njegove povrede.

4. U postupku koji je prethodio ustavnosudskom, utvrđene su sljedeće činjenice:

- pokojni V. G. darovao je podnositelju, pismenim ugovorom o darovanju od 29. listopada 1994., stan upisan u podulošku 6881 iz zk. ul. 8444 knjige položenih ugovora za k.o. Pula;

- u tom darovnom ugovoru navedeno je da daroprimac u posjed darovane nekretnine stupa danom potpisa ugovora, ali da darodavac zadržava doživotno pravo stanovanja u darovanoj nekretnini;

- supruga pokojnog V. G., G. M. i podnositelj zaključili su dodatak ugovora o darovanju s ovjerom potpisa od 2. prosinca 1998., kojim je M. G. darovala svoj pretpostavljeni suvlasnički dio podnositelju;

- podnositelj se na temelju prijepornog darovnog ugovora uknjižio kao vlasnik na predmetnom stanu u knjizi položenih ugovora za k.o. Pula;

- podnositelj nije faktično stupio u posjed predmetnog stana, jer su u predmetnom stanu i dalje nastavili stanovati, kako darodavac, tako i njegova supruga M. G., kao i tužitelj i njegova supruga, te njihovi podstanari.

Slijedom tih utvrđenja prvostupanjski i drugostupanjski sud su utvrdili da, iako je izostala potrebna forma pri zaključenju predmetnog darovnog ugovora, jer se radilo o darovnom ugovoru bez prave predaje stvari, taj ugovor nije ništav. Smatraju da je ugovor ispunjen samom činjenicom uknjižbe podnositelja u zemljišnim knjigama zbog čega kao neosnovan odbijaju tužbeni zahtjev na utvrđenje ništavosti i slijedom toga uspostavu ranijeg zemljišnoknjižnog stanja.

5. Suprotno navedenom stajalištu, Vrhovni sud Republike Hrvatske smatra da su prvostupanjski i drugostupanjski sud, odbivši predmetni tužbeni zahtjev, pogrešno primijenili mjerodavne odredbe materijalnog prava.

Prema članku 33. Zakona o osnovnim vlasničkopravnim odnosima (»Narodne novine« broj 53/91., 9/92. i 77/92.) bilo je propisano da se pravo vlasništva nekretnine stječe upisom u zemljišne knjige. Međutim, za prijenos nekretnine darovanjem u slučaju ako ovo darovanje ne slijedi i prava predaja darovane nekretnine daroprimcu, člankom 53. stavkom 1. točkom 3. Zakona o javnom bilježništvu (»Narodne novine« broj 78/93. i 29/04.; u daljnjem tekstu: ZJB), propisana je forma javnobilježničkog akta, koja je potrebna za pravnu valjanost takvog ugovora.

Budući da predmetni darovni ugovor nije bio sačinjen u formi javnobilježničkog akta te kako u konkretnom slučaju nije došlo do prave predaje nekretnine, to je darovni ugovor protivan navedenoj odredbi ZJB-a, slijedom čega je zaključeni pravni posao ništav prema članku 103. Zakona o obveznim odnosima (»Narodne novine« broj 53/91., 73/91. i 3/94.). Činjenica da je podnositelj ostvario uknjižbu prava vlasništva nad predmetnom nekretninom u svoju korist, nije od utjecaja na nedostatke ugovora zbog kojih je isti ništav pa je, s obzirom na činjenična utvrđenja i navedene odredbe mjerodavnih zakona, Vrhovni sud Republike Hrvatske usvojio tužbeni zahtjev tužitelja.

6. Ustavni sud je ocjenjivao ustavnu tužbu s aspekta članka 14. stavka 2. Ustava ocijenivši da je naveden članak mjerodavan za konkretan slučaj.

Ocjenu vezanu uz osiguranje i provedbu tog ustavnog jamstva u konkretnom slučaju proveo je Vrhovni sud Republike Hrvatske u skladu s člankom 118. stavkom 1. Ustava, koji propisuje:

Vrhovni sud Republike Hrvatske, kao najviši sud, osigurava jedinstvenu primjenu zakona i ravnopravnost građana.

Članak 24. točka 1. Zakona o sudovima (»Narodne novine« broj 150/05.) propisuje:

Vrhovni sud Republike Hrvatske:

1. osigurava jedinstvenu primjenu zakona i ravnopravnost građana, te jednakost svih pred zakonom.

Vrhovni sud Republike Hrvatske postupao je u granicama svoje nadležnosti, propisane člankom 118. stavkom 2. Ustava. Pravna stajališta navedena u osporenoj presudi Vrhovnog suda Republike Hrvatske zasnivaju se na ustavnopravno prihvatljivom tumačenju i primjeni mjerodavnog prava. Ustavni sud utvrđuje da je Vrhovni sud obrazložio svoja stajališta iznesena u osporenoj presudi, za koja je nedvojbeno da nisu posljedica proizvoljnog tumačenja i samovoljne primjene mjerodavnog prava.

7. Slijedom iznijetog, na temelju članaka 73. i 75. Ustavnog zakona, odlučeno je kao u izreci.

8. Objava ove odluke iz točke II. izreke, temelji se na članku 29. stavku 1. Ustavnog zakona.

Broj: U-III-849/2006

Zagreb, 2. prosinca 2009.

USTAVNI SUD REPUBLIKE HRVATSKE

Predsjednica Vijeća
mr. sc. Nevenka Šernhorst, v. r.

Odluka, NN 154/2009-3815