## Odluka Ustavnog suda Republike Hrvatske broj U-I-222/1995 od 9. studenoga 1998. godine

### NN 150/1998 (19.11.1998.), Odluka Ustavnog suda Republike Hrvatske broj U-I-222/1995 od 9. studenoga 1998. godine

# **USTAVNI SUD REPUBLIKE HRVATSKE**

Ustavni sud Republike Hrvatske u sastavu Jadranko Crnić, predsjednik
Suda te suci dr. Velimir Belajec, dr. Nikola Filipović, Ante Jelavić-Mitrović,
mr. Vojislav Kučeković, Jurica Malčić, mr. Hrvoje Momčinović, Ivan Marijan
Severinac i Mladen Žuvela, odlučujući o prijedlogu Saveza samostalnih sindikata
Hrvatske za pokretanje postupka ocjene ustavnosti odredaba članka 59. stavak
2. i 3. Zakona o zdravstvenom osiguranju, na sjednici održanoj dana 9.
studenoga 1998. godine, donio je sljedeću

## **ODLUKU**

I. Ukidaju se odredbe članka 59. stavak 2. i 3. Zakona o zdravstvenom
osiguranju ("Narodne novine", broj 75/93, 1/97, 109/97, 13/98 i 88/98).

II. Ova odluka objavit će se u "Narodnim novinama".

Obrazloženje

Prijedlog za pokretanje postupka ocjene ustavnosti te ukidanje članka
59. stavak 2. i 3. Zakona o zdravstvenom osiguranju podnio je Savez samostalnih
sindikata Hrvatske, zastupan po tadašnjem predsjedniku Dragutinu Lesaru.

Na sjednici održanoj 15. srpnja 1998. godine, Ustavni sud Republike
Hrvatske donio je rješenje o pokretanju postupka za ocjenu suglasnosti
odredaba članka 59. stavak 2. i 3. Zakona o zdravstvenom osiguranju ("Narodne
novine", broj: 75/93, 1/97, 109/97, 13/98 i 88/98) s Ustavom Republike
Hrvatske.

To rješenje je objavljeno u "Narodnim novinama", broj 98/98 od 20. srpnja
1998. godine.

Tijekom ustavnosudskog postupka Sud je dostavio prijedlog radi odgovora
Hrvatskom državnom saboru, Hrvatskom zavodu za zdravstveno osiguranje i
Ministarstvu zdravstva.

Zastupnički dom Hrvatskog državnog sabora izvijestio je Sud da je prijedlog
uputio Odboru za Ustav, Poslovnik i politički sustav Zastupničkog doma
Hrvatskog državnog sabora, a koji nije odgovorio na prijedlog.

Ministarstvo zdravstva dostavilo je odgovor glede predmetnog prijedloga.
U bitnom ističe da budući se odredbom članka 58. Ustava Republike Hrvatske
građanima jamči pravo na zdravstvenu zaštitu kao jedno od temeljnih socijalnih
prava čovjeka i građanina, te s obzirom da Ustav ne definira razinu zdravstvene
zaštite koja je zajamčena građanima, stoga drže neosnovanim navod prema
kojemu bi članak 59. stavak 2. Zakona o zdravstvenom osiguranju bio protivan
članku 58. Ustava Republike Hrvatske. Ističu da prema odredbi članka 59.
stavka 2. Zakona o zdravstvenom osiguranju građanima za koje obveznik uplate
doprinosa za zdravstveno osiguranje nije izvršio njihovu uplatu, nije uskraćeno
pravo na zdravstvenu zaštitu već je ista sužena na razinu hitne medicinske
pomoći, pa stoga smatraju da nema povrede prava na zdravstvenu zaštitu
zajamčenu člankom 58. Ustava Republike Hrvatske. Predlažu odbiti prijedlog.

Odredbe članka 59. stavak 2. i 3. Zakona o zdravstvenom osiguranju glase:

"Obvezniku plaćanja doprinosa kojeg se zatekne da nije uplatio doprinos,
sužava se korištenje zdravstvene zaštite na teret sredstava Zavoda za pravo
korištenja hitne medicinske pomoći.

Pravo korištenja zdravstvene zaštite u cijelosti, uspostavlja se danom
podmirenja svih dospijelih a neuplaćenih sredstava Zavodu, sukladno odredbama
Zakona o obveznim odnosima."

Prijedlog je osnovan.

Tijekom pokrenutog ustavnosudskog postupka ocjene ustavnosti navedene
zakonske odredbe, Sud je ispitao osnovanost sumnji u ustavnost osporene
odredbe, koje su navedene u razlozima rješenja o pokretanju postupka.

Nakon provedenog postupka ocjene ustavnosti članka 59. stavak 2. i 3.
Zakona o zdravstvenom osiguranju, Ustavni sud Republike Hrvatske je označene
zakonske odredbe ukinuo iz slijedećih razloga:

Zdravstvena zaštita kao temeljno ljudsko pravo podrazumijeva sve oblike
pružanja medicinske pomoći u svrhu postizanja zdravlja čovjeka. Pravo osiguranih
osoba na zdravstvenu zaštitu obuhvaća primarnu zdravstvenu zaštitu, specijalističko-konzilijarnu
i bolničku zdravstvenu zaštitu u jedinstvenom sustavu zdravstvene zaštite.

Sužavanje zdravstvene zaštite u smislu osporavanog članka 59. stavak
2. na pravo korištenja hitne medicinske pomoći, te u cijelosti uskraćivanje
ostalih oblika zdravstvene zaštite predstavlja nesuglasnost te odredbe
u odnosu na ustavno jamstvo zdravstvene zaštite koju Ustav u članku 58.
jamči svakom građaninu.

Zakonom utvrđenu obvezu uplate doprinosa za obvezno zdravstveno osiguranje
kontrolira Hrvatski zavod za zdravstveno osiguranje, a doprinos u smislu
odredbe članka 42. stavak 1. Zakona o zdravstvenom osiguranju uplaćuje
pravna ili fizička osoba kod koje je osiguranik zaposlen kao i za članove
njegove obitelji. Zavod ima ovlaštenje, u slučaju da doprinos nije uplaćen
putem organizacije ovlaštene za obavljanje platnog prometa zatražiti temeljem
pravomoćne sudske odluke naplatu neuplaćenih doprinosa i prijenos sredstava
s računa obveznika na račun Zavoda.

Iz navedenog slijedi da korisnik zdravstvene zaštite nije dužan osobno
uplaćivati iznose doprinosa i time utjecati na ostvarenje pune zdravstvene
zaštite. Slijedi da se osporenom zakonskom odredbom korisniku sužava zdravstvena
zaštita zajamčena Ustavom i to stoga što poslodavac, kao obveznik plaćanja
doprinosa, ne ispunjava svoju, zakonom utvrđenu obvezu.

Osporena odredba članka 59. stavak 2. i 3. Zakona o zdravstvenom osiguranju
nije u skladu ni s odredbom članka 21. Konvencije broj 155 o zaštiti na
radu, zdravstvenoj zaštiti i radnoj okolini (a koja je navedena u Odluci
o objavljivanju konvencija Međunarodne organizacije rada kojih je Republika
Hrvatska stranka na temelju notifikacije o sukcesiji - "Narodne novine"
- Međunarodni ugovori, broj 2/94), koja glasi:

"Mjere zaštite na radu i zdravstvene zaštite ne treba da povlače nikakve
troškove za radnike."

Navedena odredba Konvencije je dio unutarnjeg pravnog poretka Republike
Hrvatske i po svojoj je pravnoj snazi iznad zakona u smislu odredbe članka
134. Ustava. Citiranom odredbom jamči se svim korisnicima zdravstvena zaštita
bez osobnih izdataka, a to znači da se opseg zdravstvene zaštite korisnika
ne može uvjetovati plaćanjem doprinosa od strane poslodavca.

Nesuglasnost odredbe članka 59. stavak 2. i 3. Zakona o zdravstvenom
osiguranju s navedenom odredbom međunarodnog prava, predstavlja povredu
socijalne pravde, poštivanja prava čovjeka, te povredu načela vladavine
prava iz članka 3. Ustava, kao temeljne vrednote ustavnog poretka Republike
Hrvatske.

Budući osigurane osobe nemaju ovlasti utjecati na obveznika uplate doprinosa,
a snose štetne posljedice ako obveznik ne uplaćuje dužne doprinose, to
sužavanje zdravstvene zaštite osporenim člankom nije u skladu s odredbom
članka 58. Ustava Republike Hrvatske.

Stoga je temeljem odredbe članka 21. Ustavnog zakona o Ustavnom sudu
Republike Hrvatske ("Narodne novine", broj 13/91) odlučeno kao u točki
I. izreke ove odluke.

Odluka o objavi iz točke II. izreke, temelji se na odredbi članka 20.
stavak 1. Ustavnog zakona o Ustavnom sudu Republike Hrvatske.

Broj: U-I-222/1995
Zagreb, 9. studenoga 1998.

USTAVNI SUD REPUBLIKE HRVATSKE

Predsjednik
**Jadranko Crnić,** v. r.

Odluka, NN 150/1998-1856