## Odluka Ustavnog suda Republike Hrvatske broj U-III-225/1997 od 16. prosinca 1998.

### NN 166/1998 (30.12.1998.), Odluka Ustavnog suda Republike Hrvatske broj U-III-225/1997 od 16. prosinca 1998.

# USTAVNI SUD REPUBLIKE HRVATSKE

Ustavni sud Republike Hrvatske u sastavu Jadranko Crnić, predsjednik
Suda te suci Zdravko Bartovčak, dr. Nikola Filipović, Ante Jelavić Mitrović,
mr. Vojislav Kučeković, mr. Hrvoje Momčinović, Ivan Marijan Severinac i
Mladen Žuvela, odlučujući o ustavnoj tužbi D. J. iz Š., po punomoćniku
P. F., odvjetniku iz Z., na sjednici održanoj dana 16. prosinca 1998. godine,
donio je

## **ODLUKU**

I. Ustavna tužba se usvaja te se ukidaju:

- presuda Županijskog suda u O., broj: Gž-1662/96 od 24. listopada 1996.
godine;

- presuda Općinskog suda u D. M., broj: P-177/95 od 19. lipnja 1996.
godine.

II. Predmet se vraća Općinskom sudu u D. M. na ponovni postupak.

III. Ova odluka će se objaviti u "Narodnim novinama".

Obrazloženje

D. J. iz Š. podnijela je ustavnu tužbu u svezi s presudom Županijskog
suda u O., broj: Gž-1662/96 od 24. listopada 1996. godine, kojom je odbijena
njezina žalba i potvrđena presuda Općinskog suda u D. M., broj: P-177/95
od 19. lipnja 1996. godine.

Podnositeljica u ustavnoj tužbi navodi da joj je osporenim odlukama
povrijeđeno ustavno pravo vlasništva iz članka 48. Ustava Republike Hrvatske.

Uvidom u spis Općinskog suda u D. M., broj: P-177/95, utvrđeno je da
je tuženica u tom parničnom postupku s groba svog pokojnog brata uklonila
postojeći nadgrobni spomenik, koji je podigla pokojnikova supruga (podnositeljica
ustavne tužbe), i umjesto uklonjenog podigla novi spomenik.

Presudom Općinskog suda u D. M., broj: P-41/95 od 12. travnja 1995.
godine, odbijen je tužbeni zahtjev podnositeljice za uklanjanje novoizgrađenog
i postavljenog spomenika s grobnog mjesta njezinog umrlog supruga te za
naknadu štete za uništeni nadgrobni spomenik.

Rješenjem Županijskog suda u O., broj: Gž-1501/95 od 20. srpnja 1995.
godine, uvažena je žalba podnositeljice i ukinuta prvostupanjska presuda
zbog nepotpuno utvrđenog činjeničnog stanja. Stajalište je tog suda da
se iz utvrđenog činjeničnog stanja ne može zaključiti da je podnositeljica
dala suglasnost za uklanjanje nadgrobnog spomenika, kao što se navodi u
prvostupanjskoj presudi.

Presudom Općinskog suda u D. M., broj: P-177/95 od 19. lipnja 1996.
godine, ponovno je odbijen podnositeljičin tužbeni zahtjev za uklanjanje
novoizgrađenog i postavljenog spomenika i uspostavu prijašnjeg stanja.

Županijski sud u O. presudom, broj: Gž-1662/96 od 24. listopada 1996.
godine, odbio je žalbu podnositeljice i potvrdio prvostupanjsku presudu.

Sudovi su ocijenili da u konkretnom slučaju ne bi bilo opravdano uklanjanje
novopostavljenog nadgrobnog spomenika jer učinjenim radovima u konkretnom
slučaju nije nanesena šteta podnositeljici niti su na taj način ograničena
njezina prava kao korisnice grobnog mjesta. Osim toga, postavljanjem novog
nadgrobnog spomenika nije narušen pijetet prema sahranjenim osobama niti
je narušen estetski izgled groba.

Ustavna tužba je osnovana.

Prema odredbi članka 11. stavka 2. tada važećeg Zakona o grobljima ("Narodne
novine", br. 32/65), zabranjeno je oštećivati grobove i nasade i druge
objekte, odnosno uređaje, na groblju kao i onečišćavati grobove, odnosno
groblje. Stavkom 3. istog članka propisano je da se o uređenju i održavanju
pojedinih grobova i grobnica moraju brinuti korisnici grobnog mjesta.

Sukladno navedenim odredbama, samo je podnositeljica, kao korisnica
grobnog mjesta, bila ovlaštena urediti i održavati grob svog pokojnog supruga
i stoga se ne mogu prihvatiti navodi iz obrazloženja presuda prvog i drugog
stupnja da postupcima tuženice podnositeljici nisu ograničena prava korisnice
grobnog mjesta te da nije narušen estetski izgled groba.

Županijski sud u svojoj presudi navodi da je tuženica uređenje grobnog
mjesta shvatila kao svoju moralnu obvezu te se umiješala u tuđi posao bez
ovlaštenja.

U odnosu na ovakvo stajalište, valja reći da tuženičino postupanje nije
izazvalo učinke dopuštenog poslovodstva bez naloga budući da je podnositeljica
tuženici uskratila suglasnost za uređenje grobnog mjesta.

Sudovi u osporenim presudama zauzimaju stajalište da je uklonjeni spomenik
bio dotrajao i da postavljanjem novog i ljepšeg spomenika podnositeljici
nije onemogućeno korištenje grobnog mjesta. Međutim, oni zanemaruju činjenicu
da je podnositeljica vlasnica uklonjenog spomenika te da je tuženici uskratila
suglasnost za rušenje postojećeg spomenika, a koji za nju može imati i
posebnu subjektivnu vrijednost.

Iz svega navedenog proizlazi da presude u povodu kojih je podnijeta
ustavna tužba nisu utemeljene na zakonu.

Slijedom iznijetog, Ustavni sud Republike Hrvatske je utvrdio da su
sudovi, uskrativši pravnu zaštitu podnositeljici ustavne tužbe, povrijedili
njezino ustavno pravo vlasništva zajamčeno odredbom članka 48. stavka 1.
Ustava.

Stoga je Ustavni sud Republike Hrvatske, na temelju odredbe članka 30.
Ustavnog zakona o Ustavnom sudu Republike Hrvatske ("Narodne novine", br.
13/91) i članaka 59. i 60. Poslovnika Ustavnog suda Republike Hrvatske
("Narodne novine", br. 29/94), odlučio kao u izreci.

Odluka o objavi temelji se na odredbi članka 20. stavka 1. Ustavnog
zakona o Ustavnom sudu Republike Hrvatske.

Broj: U-III-225/1997
Zagreb, 16. prosinca 1998.

USTAVNI SUD REPUBLIKE HRVATSKE

Predsjednik
**Jadranko Crnić,** v. r.

Odluka, NN 166/1998-2055