## Odluka Ustavnog suda Republike Hrvatske broj U-III-785/1998, U-III-786/1998, U-III-787/1998. od 5

### NN 50/1999 (21.5.1999.), Odluka Ustavnog suda Republike Hrvatske broj U-III-785/1998, U-III-786/1998, U-III-787/1998. od 5

# USTAVNI SUD REPUBLIKE HRVATSKE

Ustavni sud Republike Hrvatske u sastavu Mladen Žuvela, dopredsjednik
Suda te suci Zdravko Bartovčak, dr. Velimir Belajec, dr.
Nikola Filipović, Ante Jelavić Mitrović, mr.
Vojislav Kučeković, Jurica Malčić, mr.
Hrvoje Momčinović, Ivan Marijan Severinac i Milan
Vuković, odlučujući o ustavnim tužbama
»Z.« d.d. iz Z., zastupanog po punomoćniku M.
B., odvjetniku iz Z., na sjednici održanoj dana 5. svibnja
1999. godine, donio je ovu

## ODLUKU

I. Ustavne tužbe se odbijaju.

II. Ova odluka bit će objavljena u »Narodnim novinama«.

Obrazloženje

Podnositelj je podnio pravodobne i dopuštene ustavne tužbe
povodom presuda Upravnog suda Republike Hrvatske, broj: Us-6051/1996-5,
Us-6052/1996-5 te Us-6055/1996-5, od 4. ožujka 1998. godine.

Razmatranjem ustavnih tužbi i pribavljenih spisa predmeta,
utvrđeno je kako je tužbe podnio isti podnositelj, u
svezi s odlukama istog suda, odnosno istog upravnog tijela, a
temelje se na istom činjeničnom i pravnom osnovu.
Stoga je Ustavni sud predmete spojio radi zajedničkog razmatranja
i donošenja odluke.

Presudom Us-6051/96-5 odbijena je tužba podnositelja podnijeta
protiv rješenja Ministarstva pravosuđa Republike Hrvatske,
Uprave za građansko pravo, klasa: UP/II-943-04/96-01/0138,
urbroj: 514-02-03/1-96-2 od 15. srpnja 1996. godine, kojim je
odbijena žalba podnositelja i zainteresiranih osoba izjavljena
protiv rješenja Grada Z., Gradskog ureda za graditeljstvo,
komunalne i stambene poslove, promet i veze, klasa: UP/I-943-04/96-01/11,
urbroj: 251-05-17-96-3 od 7. svibnja 1996. godine. Tim rješenjem
poništeno je pravomoćno rješenje Odsjeka za imovinsko-pravne
poslove, Sekretarijata za prostorno uređenje i komunalne djelatnosti
bivše Općine S., broj: UP/I-06/1-1811/1-1979 od 21.
lipnja 1979. godine u odnosu na nekretnine opisane pod točkom
I. izreke navedenog rješenja Gradskog ureda za graditeljstvo,
komunalne i stambene poslove, promet i veze.

Presudom Us-6052/96-5 odbijena je tužba podnositelja podnijeta
protiv rješenja Ministarstva pravosuđa Republike Hrvatske,
Uprave za građansko pravo, klasa: UP/II-943-04/96-01/0136,
urbroj: 514-02-03/1-96-2 od 15. srpnja 1996. godine, kojim je
odbijena žalba podnositelja i zainteresiranih osoba izjavljena
protiv rješenja Grada Z., Gradskog ureda za graditeljstvo,
komunalne i stambene poslove, promet i veze, klasa: UP/I-943-04/96-01/13,
urbroj: 251-05-17-96-3, od 6. svibnja 1996. godine. Tim rješenjem
poništeno je pravomoćno rješenje Odsjeka za imovinsko-pravne
poslove, Sekretarijata za prostorno uređenje i komunalne djelatnosti
bivše Općine S., broj UP/I-06/1-1811/1-1979 od 21.
lipnja 1979. godine u odnosu na nekretnine opisane pod točkom
I. izreke navedenog rješenja Gradskog ureda za graditeljstvo,
komunalne i stambene poslove, promet i veze.

Presudom Us-6055/96 odbijena je tužba podnositelja podnijeta
protiv rješenja Ministarstva pravosuđa Republike Hrvatske,
Uprave za građansko pravo, klasa: UP/II-943-04/96-01/0137,
urbroj: 514-02-03/1-96-2 od 15. srpnja 1996. godine, kojim je
odbijena žalba podnositelja i zainteresiranih osoba izjavljena
protiv rješenja Grada Z., Gradskog ureda za graditeljstvo,
komunalne i stambene poslove, promet i veze, klasa: UP/I-943-04/96-01/9,
urbroj: 251-05-17-96-3 od 6. svibnja 1996. godine. Tim rješenjem
poništeno je pravomoćno rješenje Odsjeka za imovinsko-pravne
poslove, Sekretarijata za prostorno uređenje i komunalne djelatnosti
bivše Općine S., broj: UP/I-06/1-1811/1-1979 od 21.
lipnja 1979. godine u odnosu na nekretnine opisane pod točkom
I. izreke navedenog rješenja Gradskog ureda za graditeljstvo,
komunalne i stambene poslove, promet i veze.

Iz pribavljenih spisa Gradskog ureda za imovinsko-pravne poslove,
Odjela za upravno-pravne poslove, Sedmog odsjeka, razvidno je
kako je pravomoćnim rješenjem tadašnjeg Sekretarijata
za prostorno uređenje i komunalne djelatnosti od 21. lipnja
1979. godine usvojen prijedlog prednika podnositelja ustavnih
tužbi te je radi izgradnje skladišta, štamparije
i parkirališta određena potpuna eksproprijacija i prijenos
u društveno vlasništvo uz istovremenu uknjižbu
korisnika eksproprijacije Nakladnog zavoda »Z.«, kao
nosioca prava korištenja, u izreci navedenih nekretnina.

Povodom zahtjeva prijašnjih vlasnika predmetnih nekretnina
prvostupanjsko upravno tijelo je poništilo pravomoćno
rješenje o eksproprijaciji, budući je očevidom
na licu mjesta utvrdilo kako podnositelj nije ni započeo
s građenjem objekata radi kojih su predmetne nekretnine eksproprirane.
Drugostupanjsko upravno tijelo i Upravni sud prihvatili su utvrđenja
i stajališta tog upravnog tijela, pri čemu su zauzeli
stajalište kako okolnost da je u međuvremenu provedena
pretvorba prednika podnositelja i da su predmetne nekretnine prešle
u režim vlasničkih odnosa nije od utjecaja za donošenje
odluke primjenom odredbe članka 48. stavak 3. u svezi sa
člankom 31. Zakona o izvlaštenju (»Narodne novine«,
broj 9/94).

Podnositelj smatra kako su mu osporenim odlukama povrijeđena
ustavna prava iz članaka 26., 29., 48., 49. i 50. Ustava
Republike Hrvatske. Povredu obrazlaže činjenicom da
su predmetne nekretnine prilikom pretvorbe podnositelja u dioničko
društvo uračunate u temeljni kapital tog društva,
te da je stoga podnositelj postao vlasnikom tih nekretnina. Nadalje,
smatra kako nije točno utvrđenje upravnih tijela i
Upravnog suda da nije započeo s izgradnjom objekata radi
kojih su predmetne nekretnine izvlaštene.

Ustavne tužbe nisu osnovane.

Nepovredivost vlasništva jedna je od najviših vrednota
ustavnog poretka Republike Hrvatske (članak 3. Ustava Republike
Hrvatske). Pravo vlasništva zajamčeno je i člankom
48. stavak 1. Ustava. Međutim, ta Ustavom utvrđena nepovredivost
vlasništva odnosno jamstvo prava vlasništva nisu apsolutni.
Iznimku, koja je temelj donošenja Zakona o izvlaštenju,
utvrđuje sam Ustav u članku 50. stavku 1. kojim je
propisano da je zakonom moguće u interesu Republike ograničiti
ili oduzeti vlasništvo, uz naknadu tržišne vrijednosti.

Prema tome, nepovredivost vlasništva te ustavno jamstvo prava
vlasništva su pravila, a izvlaštenje je iznimka podvrgnuta
vrlo strogim uvjetima pod kojima se vlasništvo može
oduzeti ili ograničiti.

Prema odredbi članka 3. Zakona o izvlaštenju izvlaštenjem
nekretnina postaje vlasništvo korisnika izvlaštenja,
te će se prema odredbi članka 42. potpuno izvlaštena
nekretnina uvijek uknjižiti u zemljišnim knjigama kao
vlasništvo korisnika izvlaštenja. Međutim, činjenica
da je korisnik izvlaštenja upisan u zemljišnim knjigama
kao vlasnik ne znači da se rješenje o izvlaštenju
ne može poništiti. Prema odredbama članka 31.
stavka 1. na zahtjev prijašnjeg vlasnika izvlaštene
nekretnine pravomoćno rješenje o izvlaštenju poništit
će se ako korisnik izvlaštenja u roku od dvije godine
od dana pravomoćnosti rješenja odnosno od dana stupanja
u posjed nije započeo građenjem objekta ili izvođenjem
radova radi kojih je nekretnina izvlaštena, ili ako izvlaštenu
nekretninu ne koristi u svrhu radi koje je izvlaštenje izvršeno.

Budući je u konkretnom slučaju eksproprijacija izvršena
temeljem propisa o eksproprijaciji koji su stupili na snagu poslije
22. ožujka 1978. godine to je u smislu prijelaznih i završnih
odredbi Zakona o izvlaštenju na konkretan slučaj primijenjena
odredba stavka 3. članka 48. Zakona o izvlaštenju
prema kojoj će se na zahtjev prijašnjeg vlasnika poništiti
i pravomoćno rješenje o eksproprijaciji i zahtjev riješiti
prema odredbama ovog Zakona (članak 31.) ako je eksproprijacija
izvršena na temelju propisa o eksproprijaciji koji su stupili
na snagu poslije 22. ožujka 1978. godine, te ako korisnik
eksproprijacije u roku od dvije godine od dana stupanja na snagu
ovog Zakona ne dovrši gradnju objekta ili izvede radove radi
kojih je nekretnina eksproprirana.

U smislu odredbi Zakona o izvlaštenju, svrha izvlaštenja
je izvođenje radova ili izgradnja određenog objekta u
interesu Republike Hrvatske, odnosno u općem interesu prema
Zakonu o eksproprijaciji (»Narodne novine«, broj 10/78,
5/80, 30/82, 46/82 - pročišćeni tekst, 28/87,
39/88 i 73/91) u koju svrhu su i izvlaštene nekretnine u
konkretnom slučaju.

Podnositelj je pravo korištenja, a kasnije vlasništva
predmetnih nekretnina stekao u točno određenu svrhu,
a do stupanja na snagu Zakona o izvlaštenju, dana 18. veljače
1994. godine, odnosno u roku od dvije godine nakon stupanja na
snagu Zakona, nije izgradio objekte radi čije izgradnje
su predmetne nekretnine izvlaštene. Stoga su prijašnji
vlasnici iskoristili mogućnost podnošenja zahtjeva
za poništenje pravomoćnog rješenja o eksproprijaciji,
u skladu s odredbama Zakona o izvlaštenju.

Činjenica da su predmetne nekretnine prilikom pretvorbe
podnositelja uračunate u društveni kapital podnositelja
nije od utjecaja za vođenje postupka deeksproprijacije.

Slijedom navedenog, polazeći od ustavnog načela nepovredivosti
vlasništva te ustavnog jamstva prava vlasništva kao
pravila, a izvlaštenja kao iznimke podvrgnute strogim uvjetima,
Ustavni sud je utvrdio kako podnositelju ustavne tužbe unatoč
činjenici da su predmetne nekretnine uračunate u
temeljni kapital društva, nisu povrijeđena ustavna prava
na koja ukazuje u ustavnoj tužbi.

U svezi s navodima podnositelja o tome što je sve poduzeo
radi pripreme za građenje objekata potrebno je navesti kako
Ustavni sud, pružajući zaštitu ustavnih prava
temeljem odredbi članka 28. Ustavnog zakona o Ustavnom
sudu Republike Hrvatske (»Narodne novine«, broj 13/91,
nastavno: Ustavni zakon), eventualno postojanje povrede ustavnih
prava, u pravilu, cijeni na podlozi činjenica koje su utvrđene
u pravomoćno okončanom postupku. Iznimno, u slučaju
kada bi postojala sumnja kako je zbog pogrešno ili nepotpuno
utvrđenog činjeničnog stanja došlo do povrede
ustavnih prava, Ustavni sud bi bio ovlašten utvrđivati
i odlučne činjenice i zatim postupiti u skladu s
odredbama Ustavnog zakona.

Međutim, u konkretnom slučaju Sud je, analizom predmeta,
utvrdio kako upravna tijela i Upravni sud, u svezi s utvrđenim
činjeničnim stanjem, osporenim odlukama nisu povrijedili
ustavna prava podnositelja naznačena u ustavnoj tužbi.

Iz tih razloga je, temeljem odredbe članka 61. Poslovnika
Ustavnog suda Republike Hrvatske (»Narodne novine«,
broj 29/94), odlučeno kao u točki I. izreke.

Odluka iz točke II. izreke temelji se na odredbi članka
20. Ustavnog zakona o Ustavnom sudu Republike Hrvatske.

Broj: U-III-785/1998.

U-III-786/1998.

U-III-787/1998.

Zagreb, 5. svibnja 1999.

USTAVNI SUD REPUBLIKE HRVATSKE

Dopredsjednik
**Mladen Žuvela,** v. r.

Odluka, NN 50/1999-949