### NN 24/2015 (4.3.2015.), Presuda Upravnog suda u Zagrebu broj: UsI-4043/13-7 od 19. veljače 2015.

UPRAVNI SUD U ZAGREBU

516

PRESUDA

Upravni sud u Zagrebu, po sucu toga suda Željki Zrilić Ježek, kao sucu pojedincu, uz sudjelovanje Sanje Kobilšek, zapisničarke, upravnom sporu tužitelja Hrvatski Telekom d.d., Zagreb, Roberta Frangeša Mihanovića 9, protiv tuženika Hrvatske agencije za poštu i elektroničke komunikacije, Zagreb, Roberta Frangeša Mihanovića 9, uz sudjelovanje zainteresirane osobe Imenik d.o.o., Zagreb, Petra Grgeca 9, koju zastupa opunomoćenica Irena Mesiček, odvjetnica iz Zagreba, Margaretska 3, radi inspekcijskog nadzora, nakon održane javne i usmene rasprave, 19. veljače 2015.,

presudio je

Poništava se odluka Hrvatske agencije za poštu i elektroničke komunikacije, klasa: UP/I-344-07/12-01/92, urbroj: 376-04/MB-12-3 (DM) od 23. studenoga 2012., te se predmet vraća na ponovni postupak.

Obrazloženje

Osporenom odlukom Hrvatske agencije za poštu i elektroničke komunikacije, klasa: UP/I-344-07/12-01/92, urbroj: 376-04/MB-12-3 (DM) od 23. studenoga 2012. u toč. 1. utvrđuje se da je trgovačko društvo Hrvatski Telekom d.d., Zagreb, Savska cesta 32 povrijedilo odredbe članka 47. stavak 9. ZEK-a jer Imeniku d.o.o., Zagreb, Petra Grgeca 9, operatoru univerzalne usluge pristupa krajnjih korisnika usluga sveobuhvatnom imeniku svih pretplatnika javno dostupnih telefonskih usluga nije omogućilo pristup podacima o svojim pretplatnicima u prikladnom obliku. Toč. 2. nalaže se trgovačkom društvu iz točke 1. ovog rješenja da u roku od 8 dana po primitku ovog rješenja poduzme sve potrebne radnje za ispunjenje obveze iz članka 47. stavak 9. ZEK-a i omogući Imeniku d.o.o., Zagreb, Petra Grgeca 9, pristup podacima o svojim pretplatnicima, odnosno podacima koje posjeduje u svom javnom imeniku pretplatnika za svoje vlastite potrebe., toč. 3. u slučaju ne postupanja prema točki 2. rješenja, u propisanom roku, trgovačkom društvu Hrvatski telekom d.d. izreći će se upravna mjera u iznosu deseterostruke prosječne plaće u Republici Hrvatskoj u proteklom tromjesečju. Svaka sljedeća upravna mjera bit će izrečena u dvostrukom iznosu.

Tužitelj u tužbi navodi da je operator javno dostupnih telefonskih usluga a trgovačko društvo Imenik d.o.o. (dalje u tekstu: Imenik) pravna osoba koja obavlja djelatnost izdavanja javnog imenika pretplatnika. Inspektor je u podnesku klasa: UP/I-344-07/12-01/85, urbroj: 376-04/MB-12-01 (DM) od 20. rujna 2012., kojim je započet postupak inspekcijskog nadzora, na temelju dva dopisa Imenika u bitnom utvrdio spornim sljedeće očitovanje tužitelja na zahtjev Imenika:

– da tužitelj pristaje na nadopunu formata datoteke za dostavu podataka s poljem »opis kontakta« uz uvećanje godišnje naknade propisane odlukom HAKOM-a od 22. prosinca 2010. u iznosu od 4.229,28 kn

– da tužitelj odbija prijedlog za »nadopunu formata datoteke« za dostavu podataka s poljem »interni primarni ključ« koji sadrži jedinstveni broj ili oznaku u bazi podataka o pretplatnicima tužitelja navodeći da nije u mogućnosti isto ispuniti jer u navedenoj bazi ne postoji jedinstveni broj ili poveznica koja jednoznačno definira određenu pravnu ili fizičku osobu.

Tužitelj ističe kako tuženik u Obrazloženju pobijanog rješenja polazi od toga da iz članka 47. stavak 9. ZEK-a proizlazi kako je sve podatke o pretplatnicima koje tužitelj objavljuje za svoje potrebe obvezan dostaviti Imeniku te da postupanje pri kojem baza podataka o pretplatnicima za vlastite potrebe tužitelja sadrži više podataka u odnosu na onu koja se dostavlja Imeniku predstavlja kršenje članka 47. stavka 9. ZEK-a. U točki 2. Izreke pobijanog rješenja tuženik je naložio tužitelju da poduzme sve potrebne radnje za ispunjenje obveze iz članka 47. stavak 9. ZEK-a. U točki 2. izreke pobijanog rješenja tuženik je naložio tužitelju da poduzme sve potrebne radnje za ispunjenje obveze iz članka 47. stavka 9. ZEK-a i omogući imeniku pristup podacima o svojim pretplatnicima odnosno podacima koje posjeduje u svom javnom imeniku pretplatnika za svoje vlastite potrebe.

Tužitelj ističe kako je tuženik u konkretnom slučaju nepravilno primijenio članak 47. stavak 9. ZEK-a budući da navedenim stavom članka 47. zakonodavac obvezuje operatora javno dostupnih telefonskih usluga da udovolji svim opravdanim zahtjevima osoba koje obavljaju djelatnost izdavanja javnih imenika pretplatnika za dostavu podataka o pretplatnicima. Iz citiranog dijela članka 47. stavak 9. ZEK-a ne proizlazi obveza tužitelja da sve podatke koje posjeduje u svom javnom imeniku mora dostaviti Imeniku. Naime, da je zakonodavac htio postići da svi podaci koje jedan operator objavljuje u svom imeniku pretplatnika budu ujedno i podaci koje on mora obvezno proslijediti osobama koje obavljaju djelatnost izdavanja javnih imenika, tada bi izostavio termin »opravdan« budući da taj termin podrazumijeva odgovarajuću procjenu od strane operatora koji je obvezan dostaviti podatke.

Iz pobijanog rješenja tuženika proizlazi kako je svaki zahtjev Imenika za podatkom opravdan ukoliko taj podatak tužitelj posjeduje u svom javnom imeniku pretplatnika. Tužitelj smatra kako ovakvo tumačenje članka 47. stavak 9. ZEK-a nije pravilno budući da isti govori o udovoljenju svim opravdanim zahtjevima.

Tužitelj ističe kako se odredba čanka 47. stavka 7. ZEK-a poziva na primjenu pripadajućeg pravilnika koji donosi vijeće tuženika. U trenutku donošenja rješenja koje tužitelj pobija ovom tužbom (23. studenoga 2012.) na snazi je bio Pravilnik o imeniku, koji u članku 4. stavak 3. pod nazivom »Pružanje informacija o pretplatnicima« navodi kako standardni format za dostavu informacija o pretplatniku mora obuhvatiti ime i prezime ili naziv za pravnu osobu, telefonski broj ili brojeve pretplatnika, te adresa i poštanski broj pretplatnika, te za fizičke osobe privola odnosno zabrana pretplatnika da se njegovo ime i telefonski broj objavi u tiskanom ili elektroničkom imeniku ili da se do tih podataka može doći putem službe informacija. Stavak 4. navedenog članka navodi kako standardni format može sadržavati i neke još dodatne podatke.

Tužitelj napominje kako u trenutku donošenja osporavanog rješenja (23. studenoga 2012.) nije bilo pravne osnove naložiti tužitelju da sve podatke koje posjeduje u svom javnom imeniku pretplatnika proslijedi Imeniku jer da je postojala pravna osnova za takvo postupanje, tada tuženik ne bi mijenjao odredbe iz pripadajućeg pravilnika koje reguliraju materiju formata za dostavu podataka o pretplatnicima, i to upravo na način identičan onome koje je propisao Inspektor u pobijanom rješenju.

Tužitelj ističe kako predmetno rješenje tuženika nije u skladu s načelima nediskriminacije i troškovne usmjerenosti koje navodi članak 47. stavak 9. ZEK-a. Naime, svi operatori uključujući i HT za pristup podacima o svojim pretplatnicima Imeniku mogu naplatiti godišnju naknadu u iznosu od najviše 4.229,28 kn, a što proizlazi iz Odluke tuženika od 22. prosinca 2010. koje je tužitelj spomenuo u tužbi, imajući u vidu pobijano rješenje iz kojeg proizlazi da tužitelj svaki podatak o pretplatniku koji posjeduje u svom javnom imeniku mora proslijediti Imeniku, tužitelj bi u skladu s načelom troškovne usmjerenosti cijena, trebao imati i pravo na naknadu za trošak koji snosi za dodatnu obradu podataka. Ipak, u pobijanom rješenju tuženik navedeno pravo ne priznaje tužitelju, a što proizlazi iz obrazloženja osporavanog rješenja koje navodi kako HT-ovo traženje plaćanja dodatne naknade od Imenika predstavlja kršenje Odluke tuženika od 22. prosinca 2010. Ovo obrazloženje tuženika suprotno je smislu članka 47. stavka 9. ZEK-a osobito uzimajući u obzir okolnost da je spomenuta Odluka tuženika donesena prije više od dvije godine (22. prosinca 2010.) u okolnostima kada tuženik prilikom njenog donošenja nije imao pravne osnove tumačiti da će operatori baš sve podatke o pretplatnicima koje objavljuju u svom javnom imeniku biti obvezni dostavljati Imeniku, budući da to pravo Imenika ne proizlazi ni iz članka 47. ZEK-a ni iz Pravilnika o imeniku.

Dodatno tužitelj ističe kako predmetnim rješenjem tuženik diskriminira operatore koji su obvezni dostavljati Imeniku podatke o pretplatnicima budući da se i opseg podataka koji dostavljaju Imeniku razlikuju. Tako će primjerice jedan operator za dostavu osnovnih podataka o pretplatnicima kao što su ime i prezime, telefonski broj pretplatnika, te adresa i poštanski broj pretplatnika, imati pravo na istu naknadu od Imenika u iznosu od 4.229,28 kuna kao i neki drugi operator koji, uz navedene podatke, ima obvezu dostavljati Imeniku i čitav niz drugih podataka o pretplatniku, budući da ih posjeduje u svom javnom imeniku. Stoga, donošenjem predmetnog rješenja tuženik nije poštivao načelo nediskriminacije koje navodi članak 47. stavak 9. ZEK-a premda se u više navrata poziva uprava na taj članak ZEK-a.

Vezano uz ovaj predmet tužitelj skreće pozornost kako bi nametanje obveze operatorima javnog dostupnih telefonskih usluga da sve podatke koje posjeduje u svom javnom imeniku pretplatnika prosljeđuje Imeniku i to bez naknade bilo u suprotnosti i s mjerodavnom EU Direktivom o univerzalnim uslugama (dalje: USO Direktiva) koja u članku 25. stavak 2. zahtjeva od operatora da dostavlja »relevantne informacije u dogovorenom formatu pod uvjetima koji su pošteni, objektivni, troškovno orijentirani i nediskriminirajući. Premda Direktiva nigdje ne definira opseg »relevantnih informacija«, nametanjem operatorima obveze dostave svih informacija o pretplatnicima koje je određeni operator objavio u vlastitom imeniku, neovisno o tome koliko su one relevantne za identifikaciju korisnika, propisale bi se obveze koje prelaze okvire iz navedene USO Direktive.

Nastavno na opseg »relevantnih informacija« tužitelj upućuje na presudu Europskog suda pravde (ECJ) u predmetu KPN Telecom BV protiv Onafhankelijke Post en Telecommuncatie Autroiteit (OPTA nizozemski regulator) od 25. studenoga 2004. u kojoj je Europski sud zauzeo stav kako se termin »relevantne informacije« u kontekstu članka 6. stavka 3. Direktive 98/10 odnose samo na podatke koji su dovoljni da omoguće korisnicima imenika identifikaciju pretplatnika kojeg traže. Ti podaci u principu uključuju ime i adresu uključujući poštanski broj pretplatnika zajedno s telefonskim brojem koji mu je dodijeljen. Državama članicama ostavljena je mogućnost da osiguraju da i drugi podaci budu dostupni korisnicima, ukoliko je u svjetlu specifičnih nacionalnih okolnosti to neophodno za identifikaciju pretplatnika. Proizlazi iz navedenog kako se samo osnovne informacije mogu osigurati od strane operatora javno dostupnih telefonskih usluga dok države članice mogu zahtijevati dostavu dodatnih informacija ako je to potrebno za identifikaciju pretplatnika. No, nigdje ne proizlazi mogućnost država članica da obvezuje operatore javno dostupnih telefonskih usluga koji objavljuju vlastiti imenik da sve objavljene podatke obvezno dostavljaju ovlaštenim davateljima imeničkih sadržaja (u ovom slučaju Imeniku) upravo u formatu i u opsegu koji koriste za svoje potrebe, a kao što je to navedeno u osporavanom rješenju.

Tužitelj navodi da je pristup svim dogovorenim podacima o pretplatnicima omogućio Imeniku upravo u prikladnom obliku. U prilog navedenoj tvrdnji ističe kako je između Imenika i tužitelja 24. siječnja 2011. sklopljen Ugovor o dostavljanju podataka o pretplatnicima u okviru kojeg je u Dodatku 1 pod nazivom Operativni postupci, zajednički između ugovornih strana utvrđen format, način i rokovi dostave podataka o pretplatnicima tužitelja, pridržavajući se pritom ZEK-a i formata utvrđenog pravilnikom o imeniku. Uz to, 23. srpnja 2012. između navedenih ugovornih strana sklopljen je Aneks br. 1 Ugovora o dostavljanju podataka o pretplatnicima kojim je utvrđeno kako će podatak »Tip korisnika« (privatni/poslovni) tužitelj dostavljati Imeniku kao obvezni podatak, s primjenom od 26. srpnja 2012. Od dana sklapanja Ugovora tužitelj je uredno ispunjavao svoje obveze utvrđene Ugovorom između Imenika i tužitelja, što znači da je kroz cijelo vrijeme trajanja predmetnog Ugovora Imeniku dostavljao podatke o svojim pretplatnicima u dogovorenom formatu, sve sukladno članku 47. stavak 7. i stavak 9. ZEK-a, kao i članku 4. Pravilnika o imeniku. Uzimajući u obzir da je ugovor očitovanje volje dviju ugovornih strana, pogrešan je tuženikov navod iz kojeg proizlazi kako tužitelj nije omogućio pristup podacima o svojim pretplatnicima u prikladnom obliku s obzirom da su »prikladni oblik« utvrdili zajednički tužitelj i Imenik zajednički u spomenutom Ugovoru, pridržavajući se pritom ZEK-a i Pravilnika o imeniku.

Vezano uz »prikladne oblike« tužitelj ističe kako je Pravilnik o imeniku jasno propisao što čini obvezni format za dostavu podataka o pretplatnicima te je tužitelj sve te podatke uključujući još i dodatne podatke o pretplatnicima dostavljao Imeniku.

Slijedom navedenog, predlaže usvojiti tužbeni zahtjev i poništiti osporenu odluku.

Tuženik je dostavio odgovor na tužbu u kojem, u odnosu na navode tužitelja kako podaci čiju dostavu je tuženik naložio osporavanim rješenjem, ne predstavljaju opravdan zahtjev u smislu odredaba članka 47. stavak 9. ZEK-a ističe kako su odredbe ZEK-a u konkretnom slučaju jasne i nedvojbene.

U pogledu navoda HT kako je HAKOM u osporavanom rješenju krivo primijenio odredbu Pravilnika o imeniku i službi davanja obavijesti o pretplatnicima (»Narodne novine« broj: 23/09., dalje Pravilnik) te da je naknadno navedeni Pravilnik stavio izvan snage donošenjem novog Pravilnika o sveobuhvatnom javnom imeniku i službi davanja obavijesti o pretplatnicima (»Narodne novine«, br: 137/12.) HAKOM prvenstveno ističe kako navedeni pravilnik nije mijenjan radi osporavanog rješenja s obzirom da je postupak mijenjanja istog započeo još u listopadu 2012. a postupak javne rasprave u pogledu odredaba Pravilnika o sveobuhvatnom javnom imeniku i službi davanja obavijesti o pretplatnicima je trajao tijekom studenoga, točnije do 23. studenoga 2013.

HAKOM ističe kako u pogledu propisivanja koje podatke je tužitelj bio obvezan dostaviti na zahtjev ovlaštenih osoba ne postoji proturječnost. U pravilniku koji je HAKOM primijenio u osporavanom rješenju, bilo je propisano da standardni format može sadržavati i druge podatke o pretplatniku (članak 4. stavak 4.), dok je u novom pojasnio i specificirao da su drugi podaci u stvari svi oni koje operator objavljuje u okviru svog javnog imenika pretplatnika. Stoga je HAKOM mišljenja da ukoliko tužitelj u svom javnom imeniku pretplatnika u okviru standardnog formata sadrži i objavljuje druge podatke o svojim pretplatnicima propisane stavkom 4. Pravilnika isti je sukladno članku 47. stavak 9. ZEK-a obvezan navedene podatke dostaviti na svaki opravdan zahtjev, u ovom slučaju zahtjev Imenika, a u skladu s načelima nepristranosti i nediskriminacije dostupnosti podataka. U pogledu tužiteljeva pozivanja na načelo nediskriminacije, HAKOM ističe kako je sukladno prethodno citiranim odredbama, odnosno ZEK-u ali i drugim pozitivnim propisima (npr. zaštita osobnih podataka) operator taj koji određuje koje podatke će prikupljati za potrebe ostvarivanja svrhe imenika, a onda te podatke je obvezan dostaviti i na to zakonom ovlaštenim osobama.

Stoga, predlaže odbiti tužbeni zahtjev kao neosnovan.

Zainteresirana osoba Imenik d.o.o. u odgovoru na tužbu ističe kako tužitelj pogrešno smatra da je zakonodavac prepustio operatorima javno dostupnih usluga da sami arbitrarno određuju koji zahtjev za dostavu podataka o pretplatnicima je opravdan a koji nije, s obzirom na to da bi u tom slučaju odredba čl. 47. st. 9. ZEK-a u potpunosti izgubila smisao i nikoga više ne bi ni na što obvezivala.

Nastavno, ističe kako tužitelj manipulira činjenicama u dijelu tužbe u kojem tvrdi da sporno rješenje nije u skladu s načelom troškovne usmjerenosti, s obzirom na to da se istim uopće ne spominje niti regulira cijena pristupa podacima o svojim pretplatnicima. Cijena navedenog pristupa regulirana je tuženikovom odlukom Klasa: UP/I-334-01/10-01/4470 od 22. prosinca 2010. koja odluka nije predmet ovog postupka.

Ista situacija je s tužiteljevim argumentom da je sporno rješenje od 23. studenoga 2012. protivno načelu nediskriminacije, s obzirom na to da nije jasno zašto tužitelj smatra da će se rješenje koje se odnosi na tužiteljevo kršenje obveza iz članka 47. stavka 9. ZEK-a na bilo koji način reflektirati na prava i obveze drugih operatora, obzirom da su ista propisana ZEK-om i Pravilnikom.

Glede tužbenog navoda o navodno nepravilno i nepotpuno utvrđenom činjeničnom stanju, zainteresirana osoba ističe da su sve pravno relevantne činjenice u konkretnom slučaju nesporne.

Zainteresirana osoba ističe kako je nesporno da je tužitelj operator javno dostupnih telefonskih usluga i da posjeduje potpunu bazu podataka o svojim pretplatnicima u svom javnom imeniku pretplatnika, i to kako nužne podatke iz članka 4. stavka 3. Pravilnika, tako i dodatne podatke iz članka 4. stavka 4. Pravilnika. Također je nesporno da tužitelj društvu Imenik d.o.o. kao operatoru univerzalne usluge pristupa krajnjih korisnika nije proslijedio postojeću bazu podataka, već nepotpune podatke (samo nužne podatke iz članka 4. stavka 3. Pravilnika), i to u neobrađenom obliku (tako da ne postoji broj ili poveznica koja jednoznačno definira određenu pravnu ili fizičku osobu). Tužitelj u tužbi također nije osporio niti činjenicu da zainteresiranoj osobi nije dostavio niti takve, nepotpune i neobrađene podatke o svim svojim pretplatnicima čiji podaci se nalaze u tužiteljevom javnom imeniku, a što je utvrđeno inspekcijskim nadzorom koji je rezultirao spornim rješenjem tuženika.

Glede tužiteljevog navoda da je opisano postupanje utemeljeno na ugovoru sklopljenom sa zainteresiranom osobom, samo se uzgred napominje da, čak i kada bi zainteresirana osoba doista iz bilo kojih razloga na temelju ugovora o dostavljanju podataka o pretplatnicima od 24. siječnja 2011. pristala da joj tužitelj umjesto potpunih i obrađenih podataka o pretplatnicima dostavlja nepotpunu i neobrađenu bazu podataka, takva ugovorna odredba ne bi oslobađala tužitelja obveze poštovanja odredbi ZEK-a i Pravilnika.

Obzirom da su činjenice nesporne, tuženikovo rješenje od 23. studenoga 2012. utemeljeno je na pravilno i potpuno utvrđenom činjeničnom stanju i uz pravilnu primjenu zakonskih i podzakonskih propisa koji su bili na snazi u vrijeme njegovog donošenja.

Stoga, predlaže odbiti tužbeni zahtjev kao neosnovan.

Radi ocjene zakonitosti osporavanog rješenja, Sud je izvršio uvid u spis tuženika i isprave priložene spisu, te je uzeo u obzir provedene dokaze i činjenice utvrđene u postupku donošenja osporavane odluke, kao i dokaze provedene u ovom upravnom sporu.

Sud je 12. veljače 2015. održao usmenu i javnu raspravu, te je time strankama, u skladu s odredbom članka 6. Zakona o upravnim sporovima (»Narodne novine« broj: 20/10., 143/12., 152/14.) dana mogućnost izjasniti se o zahtjevima i navodima drugih stranaka, te o svim pitanjima koja su predmet ovog upravnog spora.

Na održanoj raspravi tužitelj navodi kako ostaje kod tužbe i tužbenog zahtjeva. Ističe kako su zainteresiranoj osobi dostavljeni svi podaci koji su prema važećem zakonu i pravilniku bili obvezni dostaviti.

Tuženik ističe kako ostaje kod odgovora na tužbu i navoda osporenog rješenja. Navodi kako je inspekcijskim nadzorom utvrđeno da nisu dostavili sve podatke koje su po zakonu bili dužni dostaviti s time da isti nisu bili dostavljeni u standardnom formatu kako bi zainteresirana osoba mogla koristiti. Također ističe da je tužitelj trebao dostaviti sve podatke koje ima u svojim evidencijama i koje je koristio za svoje potrebe pa tako i podatke i o npr. funkciji korisnika i drugim opisnim podacima koje idu uz pretplatnički broj, odnosno sve podatke koji su propisani zakonom i pravilnikom.

Zainteresirana osoba ističe kako ostaje kod navoda odgovora na tužbu, te posebno ističe kako tužitelj tužbenim navodima niti ne osporava utvrđeno činjenično stanje već navodi razloge zbog čega nije bio obavezan dostaviti podatke u formatu u kojem bi i zainteresirana osoba mogla koristiti.

Tužitelj ističe kako u trenutku donošenja osporenog rješenja sukladno zakonu i pravilniku nije postala obveza sve podatke kojima je raspolagao već je bilo propisano koje podatke mora dostaviti te je postojala i odredba o podacima koje može dostaviti odnosno podatke koji nisu bili obuhvaćeni u tom trenutku između tužitelja i zainteresirane osobe. Kasnijim izmjenama pravilnika obuhvaćeni su i ti dodatni podaci.

Tuženik se glede izmjene pravilnika poziva na navode iz odgovora na tužbu. U svezi oblika u kojem ti podaci moraju biti dostavljeni navodi da isti moraju biti dostavljeni u prikladnom obliku kako bi se mogli koristiti.

Zainteresirana osoba ističe da podaci koje je dostavio tužitelj su podaci u neobrađenom obliku te nije bilo moguće nedvojbeno utvrditi kojoj osobi pripada koji telefonski broj zbog čega nije bilo moguće dostavljene podatke upotrijebiti. Dakle, ističe kako osnovni podaci odnosno podaci koji sukladno pravilniku tužitelj mora dostaviti zainteresiranoj osobi nisu bili dostavljeni u prikladnom obliku, a da bi se isti mogli upotrijebiti i objaviti. Naglašava kako su tražili podatke iz kojih je razvidno iz kojih se može nedvojbeno utvrditi kojoj osobi pripada određeni broj. U vezi navoda tužitelja u kojima navodi kako su od njega zatraženi i dodatni opisni podaci dakle podaci o kojima pravilnik govori kao o mogućnosti dostave zainteresirana osoba ističe kako su tražili samo onaj opseg podataka koji omogućava nedvojbenu identifikaciju.

Tužitelj ističe kako su sukladno zakonu a i sklopljenom ugovoru dostavljeni svi podaci koji omogućavaju identifikaciju.

Tuženik napominje kako je inspekcijskim nadzorom utvrđeno da podaci nisu dostavljeni u prikladnom obliku a koji bi omogućavali nedvojbenu identifikaciju.

Na temelju razmatranja svih činjeničnih i pravnih pitanja, Sud je ocijenio tužbeni zahtjev tužitelja osnovanim.

Člankom 47. stavak 9. Zakona o elektroničkim komunikacijama (»Narodne novine« broj: 73/08., 90/11. – dalje u tekstu: ZEK) propisano je da su operatori javno dostupnih telefonskih usluga obvezni, u svrhu ostvarivanja dostupnosti podataka iz javnih imenika pretplatnika, udovoljiti svim opravdanim zahtjevima krajnjih korisnika usluga, osoba koje obavljaju djelatnost davanja obavijesti (informacija) o brojevima pretplatnika i osoba koje obavljaju djelatnost izdavanja javnih imenika pretplatnika, za dostavu podataka o pretplatnicima u prikladnom obliku, u skladu s načelima objektivnosti, transparentnosti, nepristranosti, nediskriminacije i troškovne usmjerenosti. U svrhu osiguravanja ispunjenja ove obveze na odgovarajući se način primjenjuju odredbe članka 56., 58., 59., 61. i 62. ovoga Zakona.

Člankom 4. stavak 1. Pravilnika o imeniku i službi davanja obavijesti o pretplatnicima (»Narodne novine« broj: 23/09. – dalje u tekstu: Pravilnik) propisano je da su sukladno odredbama Zakona, operatori javno dostupnih telefonskih usluga obvezni odabranom davatelju sveobuhvatnog imenika svih pretplatnika omogućiti pristup podacima o pretplatnicima, u skladu s načelima nepristranosti, nediskriminacije i troškovne usmjerenosti, u standardnom formatu kako je navedeno u stavku 3. ovog članka, te sukladno mehanizmu, periodičnosti i vremenu definiranom u stavku 5. ovog članka, podložno isključivo pristanku svakog navedenog pretplatnika, kako je navedeno u članku 7. ovog pravilnika.

Stavkom 2. ovog članka Pravilnika propisano je da će standardni format za dostavu informacija o pretplatniku specificirati izabrani davatelj sveobuhvatnog imenika svih pretplatnika u dogovoru sa svim operatorima javno dostupnih telefonskih usluga. U slučaju bilo kakvog neslaganja oko specifikacija standardnog formata, Agencija će odlučiti o tim specifikacijama.

Stavkom 3. istog članka Pravilnika propisano je da standardni format mora obuhvatiti sljedeće podatke o pretplatniku:

– ime i prezime ili naziv za pravnu osobu,

– telefonski broj ili brojeve pretplatnika, te adresa i poštanski broj pretplatnika,

– za fizičke osobe, privola odnosno zabrana pretplatnika da se njegovo ime i telefonski broj objavi u tiskanom ili elektroničkom imeniku ili da se do tih podataka može doći putem službe informacija.

Stavkom 4. istog članka Pravilnika propisano je da standardni format može sadržavati sljedeće podatke o pretplatniku:

– za pravne osobe, podaci o vrsti posla ili kategoriji,

– vrsta usluge koja se nudi,

– privola pretplatnika vezano uz traženje imena vezanog uz identificirani broj, ili bilo koje drugo korištenje informacije osim traženja broja identificiranog pretplatnika, sukladno članku 47. stavku 5. Zakona,

– bilo koji drugi podatak koji može odrediti Agencija nakon provedene javne rasprave iz članka 3. ovog pravilnika

Uvidom u priloženi spis predmeta razvidno je da je zainteresirana osoba tuženiku dostavila zahtjev za očitovanjem 23. kolovoza 2012., u prilogu kojeg šalje prijedlog za izmjenu i dopunu ugovora kao i odgovor tužitelja, te ističu da je primarni problem što od strane tužitelja ne dobivaju potpunu bazu kontakata, tj. ne dobivaju sve brojeve bili oni bez opisa ili sa opisom. Sukladno navedenom, zainteresirana osoba moli da tuženik pošalje očitovanje i stručno mišljenje po pitanju nepotpunog davanja svih kontakata kao i T-HT-ovog zahtjeva za dodatnom naknadom za davanje opisa pojedinih kontakata.

Zainteresirana osoba predlaže dvije opcije ili da im T-HT počne davati sve kontakte uz koje ima opis (kontakti koji nemaju opis se u ovoj opciji ne moraju sinkronizirati s Imenikom), ili da počne davati sve kontakte (bez obzira da li imaju uz sebe opis ili ne) dakle doslovno sve kontakte koje imaju u svojoj bazi.

Nadalje, zainteresirana osoba 11. rujna 2012. dostavlja tuženiku primjere netočne sinkronizacije baza između tužitelja i zainteresirane osobe, te u prilogu dvije tablice koje detaljno opisuju dva nedostatka u sinkronizaciji podataka od strane tužitelja prema zainteresiranoj osobi i to uzorak koji opisuje neadekvatni prijenos podataka u kojem se prema zainteresiranoj osobi, šalju kontakt podaci poslovnica s jednom adresom iako se poslovnice nalaze na različitim adresama te uzorak kontakt brojeva koji nisu predani u bazu Imenika d.o.o. iako se nalaze na imeničkom portalu tužitelja.

Na spis predmeta dostavljen je prijedlog zainteresirane osobe za izmjenu i dopunu ugovora o dostavljanju podataka o pretplatnicima, u kojem navode da se u cilju kvalitetnijeg ispunjavanja obveza Imenika d.o.o. kao nositelja koncesije za pružanje usluge sveobuhvatnog telefonskog imenika predlažu slijedeće izmjene i dorade postojećeg Ugovora u Dodatak 1, stavak 1. podstavak 1.4. (tablica 1).

Format datoteke za dostavu podataka nadopuniti na sljedeći način:

1. prijedlog za izmjenu: Podatak o tipu korisnika potrebno iz statusa »neobavezan« promijeniti u status »obavezan« (Tablica 1, redak 9)

2. prijedlog za izmjenu: Nadopuniti format datoteke za dostavu podataka s poljem »opis kontakta« koji sadrži tekstualni opis koji definira namjenu kontakta (primjeri: centrala, skladište, odjel marketinga) za sve kontakte koji posjeduju takav opis u bazi pretplatnika Hrvatskog Telekoma

3. prijedlog za izmjenu: Nadopuniti format datoteke za dostavu podataka sa poljem »interni primarni ključ« koji sadrži jedinstveni broj ili oznaku u internoj bazi podataka Hrvatskog Telekoma koja jednoznačno definira određenu pravnu ili fizičku osobu (na određenoj pripadajućoj adresi na kojoj je kontakt) u bazi pretplatnika Hrvatskog Telekoma

U odgovoru na dostavljeni prijedlog izmjene i dopune ugovora tužitelj se očituje i ističe da za prijedlog pod toč. 1. nema prepreka da navedeni format izmijeni kako je predložila zainteresirana osoba. Slijedom navedenog, tužitelj pristaje na nadopunu formata datoteke za dostavu podataka sukladno prijedlogu zainteresirane osobe te ističe da je HT spreman ispuniti i ovaj prijedlog. Međutim, navedena nadopuna formata datoteke iziskuju dodatnu obradu podataka od strane HT-a, te stoga predstavlja i dodatan trošak u odnosu na cijenu pristupa podacima.

Napominje kako dodatna obrada podataka koja je nužna da bi se nadopunio format datoteke kako se predlaže u ovom drugom prijedlogu, nije obuhvaćena niti jednom od navedenih stavaka. Stoga, HT je spreman ispuniti i ovaj zahtjev no u tom slučaju potrebno je uvećati i iznos godišnje naknade koju Imenik plaća HT-u za trošak dodatne obrade podataka.

Ukoliko se prihvati trošak dodatne obrade podataka, HT će ispuniti ovaj zahtjev samo u odnosu na HT korisnike.

Ističu kako HT nije u mogućnosti ispuniti navedeni prijedlog broj 3 jer u internoj bazi podataka HT d.d. ne postoji jedinstven broj ili poveznica koja jednoznačno definira određenu pravnu ili fizičku osobu.

U dopisu tuženika od 20. rujna 2012. kojim tuženik obavještava tužitelja o provođenju inspekcijskog nadzora radi nepostupanja po opravdanim zahtjevima operatora univerzalnog imenika Imenik d.o.o. vezano uz dostupnost i dostavu podataka, u kojem se navodi kako inspektor utvrđuje spornim a) da HT ne pristaje na nadopunu formata datoteke za dostavu podataka s poljem »opis kontakta« koji sadrži tekstualni opis koji definira namjenu kontakta i to za sve kontakte koji posjeduju takav opis u bazi pretplatnika operatora HT d.d. uz uvećanje godišnje naknade propisane odlukom HAKOM-a od 22. prosinca 2010. u iznosu od 4.229,28 kn i u toč. b) da HT d.d. odbija prijedlog za »nadopunu formata datoteke« za dostavu podataka s poljem »interni primarni ključ« koji sadrži jedinstveni broj ili oznaku u bazi podataka o pretplatnicima operatora HT d.d. navodeći da nije u mogućnosti istog ispuniti jer u navedenoj bazi ne postoji jedinstveni broj ili poveznica koja jednoznačno definira određenu pravnu ili fizičku osobu.

U tijeku inspekcijskog nadzora utvrđeno je da je provjerom određenih podataka iz tablice prilog 1. inspektor je utvrdio točnost navoda za brojeve: 021 350 431; 021 352 316; 021 380 300; 01 613 60 26;01 460 49 44.

Provjerom određenih podataka iz tablice prilog 2. inspektor je utvrdio točnost navoda za brojeve: 01 231 82 97; 01 232 33 29; 01 288 93 00; 01 375 89 69; 01 456 84 24; u tom pogledu inspektor smatra da takvo postupanje HT d.d. tj. dostavljanje pogrešnih podataka o pretplatnicima operatora HT d.d. odnosno nedostavljanje podatak koji se nalaze u imeniku operatora HT d.d. nije sukladno članku 47. stavak 9. ZEK-a.

Uvidom u priloženi ugovor o dostavljanju podataka o pretplatnicima koji je sklopljen između zainteresirane osobe i tužitelja 24. studenog 2011. utvrđeno je da je dodatkom 1 – operativni postupci utvrđeno da će tužitelj dostaviti zainteresiranoj osobi podatke o pretplatnicima HT-a u formatu definiranom u tablici 1., dok je aneksom br. 1. od 23. srpnja 2012. utvrđeno da će tužitelj zainteresiranoj osobi dostavljati podatke u skladu s postojećim Ugovorom uz sljedeće izmjene Ugovora (dodatak 1. tablica 1. točka 9.):

Podatak »Tip korisnika – A (50)« postaje obavezan te se dostavlja tvrtki Imenik d.o.o. u već definiranom obliku; Navesti jednu od sljedećih vrijednosti: »privatni« za fizičke osobe i »poslovni« za pravne osobe.

Prema ocjeni ovoga Suda, činjenično stanje u tijeku inspekcijskog nadzora nije pravilno i potpuno utvrđeno. Naime, iz navoda tužitelja proizlazi da su dostavili sve podatke iz odredbe članka 4. stavak 3. Pravilnika, te u skladu sa zaključenim Ugovorom i Aneksom 1. tog Ugovora, u prikladnom obliku, dok zainteresirana osoba ističe da ne dobiva potpunu bazu kontakata, tj. ne dobivaju sve brojeve bili oni bez opisa ili sa opisom, odnosno da su joj dostavljeni nepotpuni podaci u neobrađenom obliku.

U tijeku inspekcijskog nadzora nesporno su utvrđena jedino dva nedostatka u sinkronizaciji podataka od strane tužitelja prema zainteresiranoj osobi, i to za podatke iz tablice prilog 1. za brojeve: 021 350 431; 021 352 316; 021 380 300; 01 613 60 26;01 460 49 44. te za podatke iz tablice prilog 2. za brojeve 01 231 82 97; 01 232 33 29; 01 288 93 00; 01 375 89 69; 01 456 84 24; što predstavlja povredu članka 47. stavak 9. ZEK-a, dok je prema stavu Suda, ostalo sporno da li je tužitelj trebao dostavljati prema zahtjevu zainteresirane osobe sve podatke koje posjeduje u svom imeniku sukladno odredbi članka 4. stavak 4. Pravilnika, važećeg u trenutku provođenja inspekcijskog nadzora, sa ili bez dodatne naknade troškova, ili je bio dužan dostavljati samo podatke iz članka 4. stavak 3. Pravilnika, kojim je definirano koje podatke o pretplatniku mora obuhvatiti standardni format, koji su ujedno sadržani u ugovoru o dostavljanju podataka o pretplatnicima koji je sklopljen između zainteresirane osobe i tužitelja, odnosno, da li je tužitelj dostavio podatke (i koje podatke) u neobrađenom obliku zbog čega nije bilo moguće nedvojbeno utvrditi kojoj osobi pripada koji telefonski broj, pa da su stoga dostavljeni podaci bili neupotrebljivi.

U svezi s navedenim, prema ocjeni Suda, kontradiktorne su toč. 1. i 2. osporenog rješenja, budući da se toč. 1. utvrđuje da tužitelj nije omogućio pristup podacima o svojim pretplatnicima u prikladnom obliku, što znači da nije uopće dostavio podatke zainteresiranoj osobi, na koje je bio obvezan sukladno ZEK-u, Pravilniku i sklopljenom ugovoru, dok se toč. 2. nalaže pristup podacima koje posjeduje u svom javnom imeniku pretplatnika za svoje vlastite potrebe, što bi značilo i podatke iz odredbe članka 4. stavak 4. Pravilnika, a koji nisu obuhvaćeni sklopljenim ugovorom između tužitelja i zainteresirane osobe, niti su propisani kao obvezatni podaci.

Slijedom navedenog, kako činjenično stanje nije pravilno i potpuno utvrđeno, pobijano rješenje se nije moglo ocijeniti zakonitim, čime je povrijeđen zakon na štetu tužitelja.

U postupku nakon ove presude tuženo tijelo će utvrditi sve odlučne činjenice uz pravilnu primjenu svih relevantnih odredbi materijalnog i procesnog propisa, na način da je sukladno članku 81. stavku 2. Zakona o upravnim sporovima, tuženik vezan pravnim shvaćanjem i primjedbama Suda.

Sukladno svemu iznesenom, temeljem odredbe članka 58. stavak 1. Zakona o upravnim sporovima, odlučeno je kao u izreci ove presude.

Temeljem članka 14. stavak 8. Zakona o elektroničkim komunikacijama ova presuda će se objaviti u »Narodnim novinama«.

UPUTA O PRAVNOM LIJEKU

Protiv ove presude žalba nije dopuštena (članak 66.a. stavak 1. Zakona o upravnim sporovima).

Broj: UsI-4043/13-7

Zagreb, 19. veljače 2015.

Sutkinja

Željka Zrilić Ježek, v. r.

24 04.03.2015 Presuda Upravnog suda u Zagrebu broj: UsI-4043/13-7 od 19. veljače 2015.

24 04.03.2015 Presuda Upravnog suda u Zagrebu broj: UsI-4043/13-7 od 19. veljače 2015.