## Odluka Ustavnog suda Republike Hrvatske broj:U-IIIA-3986/2005 od 8. veljače 2006.

### NN 28/2006 (13.3.2006.), Odluka Ustavnog suda Republike Hrvatske broj:U-IIIA-3986/2005 od 8. veljače 2006.

# USTAVNI SUD REPUBLIKE HRVATSKE

**682**

Ustavni sud Republike Hrvatske, u Drugom vijeću
za odlučivanje o ustavnim tužbama, u sastavu sutkinja Jasna Omejec,
predsjednica Vijeća, te suci Marijan Hranjski, Mario
Kos, Ivan Mrkonjić, Emilija Rajić
i Vice Vukojević, članovi
Vijeća, odlučujući o ustavnoj tužbi koju je podnio Z. H., kojeg zastupa Ž. F.,
odvjetnica iz O., na sjednici održanoj dana 8. veljače 2006. godine,
jednoglasno je donio

## ODLUKU

I. Ustavna tužba se usvaja.

II. Općinski sud u Zagrebu dužan je donijeti
odluku u predmetu koji se vodi pred tim sudom, pod poslovnim brojem: Pn-4897/04 (raniji broj: Pn-1972/95)
u najkraćem mogućem roku, ali ne duljem od šest (6) mjeseci, računajući od
prvog idućeg dana nakon objave ove odluke u »Narodnim novinama«.

III. Na temelju članka 63. stavka 3. Ustavnog
zakona o Ustavnom sudu Republike Hrvatske (»Narodne novine«, broj 99/99.,
29/02. i 49/02. – pročišćeni tekst), podnositelju ustavne tužbe Z. H. iz O.,
određuje se primjerena naknada zbog povrede ustavnog prava iz članka 29. stavka
1. Ustava Republike Hrvatske (»Narodne novine«, broj 41/01. – pročišćeni tekst)
u iznosu od 6.000,00 kn.

IV. Naknada iz točke III. izreke ove odluke bit
će isplaćena iz državnog proračuna u roku od tri mjeseca od dana podnošenja
zahtjeva podnositelja Ministarstvu financija Republike Hrvatske za njezinu
isplatu.

V. Ova odluka objavit će se u »Narodnim
novinama«.

```
Obrazloženje
```

```

```

1. Na temelju članka 63. Ustavnog zakona o
Ustavnom sudu Republike Hrvatske (»Narodne novine«, broj 99/99., 29/02. i 49/02.
– pročišćeni tekst, u daljnjem tekstu: Ustavni zakon), podnositelj je 3.
listopada 2005. podnio ustavnu tužbu smatrajući da mu je nerazumno dugim
trajanjem parničnog postupka pred redovnim sudom povrijeđeno ustavno pravo na
suđenje u razumnom roku.

ČINJENICE VAŽNE ZA
USTAVNOSUDSKI POSTUPAK

2. Parnični postupak pokrenut je 9. ožujka 1995.
pred Općinskim sudom u Zagrebu tužbom podnositelja protiv tužene Republike
Hrvatske, Ministarstva unutarnjih poslova, radi naknade štete.

U razdoblju do 5. studenoga 1997. sud je
zaprimio pismeni odgovor na tužbu.

U razdoblju nakon 5. studenoga 1997. poduzete su
sljedeće radnje u postupku:

– na ročištu održanom 4. veljače 1998. sud je
odredio provođenje dokaza saslušanjem podnositelja kao stranke u postupku;

– na ročištu održanom 14. svibnja 1998. sud je
saslušao podnositelja te je odredio provođenje dokaza medicinskim vještačenjem
s nalogom da podnositelj plati predujam na ime troškova vještačenja;

– rješenjem broj: Pn-1972/95
od 15. srpnja 1998. sud je ponovno pozvao podnositelja na plaćanje predujma;

– zamolnicama od 1. lipnja 1999. sud je zamolio
Općinski sud u Osijeku odnosno Općinski sud u Rijeci da zamolbenim
putem saslušaju predložene svjedoke;

– na ročištu zakazanom 10. studenoga 1999.
nastupilo je mirovanje postupka zbog nepristupa
uredno pozvanog podnositelja;

– rješenjem broj: Pn-1972/95
od 10. travnja 2000. sud je utvrdio da se tužba u ovoj pravnoj stvari ima
smatrati povučenom;

– protiv navedenog rješenja podnositelj je 16.
svibnja 2000. izjavio žalbu;

– dopisom broj: Gž-273/01
od 29. siječnja 2002. Županijski sud u Zagrebu vratio je predmet sudu prvog
stupnja s uputom da prvostupanjski sud razmotri ne radi li se u konkretnom
slučaju o situaciji iz članka 184.a Zakona o obveznim odnosima;

– rješenjem broj: Pn-1972/95
od 16. travnja 2002. sud je utvrdio prekid postupka;

– podneskom od 12. rujna 2003. podnositelj je
predložio nastavak postupka budući da je u međuvremenu donijet zakon kojim se
određuje odgovornost za štetu uzrokovanu od pripadnika Hrvatskih oružanih i
redarstvenih snaga tijekom Domovinskog rata;

– rješenjem broj: Pn-4897/04
od 3. studenoga 2004. sud je nastavio postupak;

– na ročištu održanom 10. listopada 2005. sud je
odredio provođenje dokaza saslušanjem svjedoka;

– iduće ročište za glavnu raspravu zakazano je
za 16. ožujka 2006. godine.

PRAVO VAŽNO ZA
USTAVNOSUDSKI POSTUPAK

3. Mjerodavno pravo sadržano je u odredbi članka
29. stavka 1. Ustava Republike Hrvatske i odredbama članka 63. Ustavnog zakona.

3.1. Općinski sud u Zagrebu donio je rješenje o
prekidu postupka na temelju članka 1. Zakona o dopunama Zakona o obveznim
odnosima (»Narodne novine«, broj 112/99.), koji je propisivao:

U Zakonu o obveznim odnosima (»Narodne novine«, br. 53/91., 73/91., 3/94. i 7/96.) iza članka 184. dodaju
se članci 184a. i 184b. koji glase:

*»Odgovornost
Republike Hrvatske za štetu nastalu tijekom Domovinskog rata*

Članak 184a.

*(1)
Postupci koji se vode protiv Republike Hrvatske radi naknade štete koju su
uzrokovali pripadnici hrvatskih oružanih i redarstvenih snaga u vojnoj ili
redarstvenoj službi ili u svezi s obavljanjem vojne ili redarstvene službe
tijekom Domovinskog rata od 17. kolovoza 1990. do 30. lipnja 1996. prekidaju
se.*

*(2)
Postupci iz stavka 1. ovoga članka nastavit će se nakon donošenja posebnog
zakona kojim će se urediti odgovornost za štetu uzrokovanu od pripadnika
hrvatskih oružanih i redarstvenih snaga tijekom Domovinskog rata«.*

Člankom 2. istog Zakona bilo je propisano:

»Obvezuje se Vlada Republike Hrvatske da posebne
zakone iz članka 1. (članka 184.a. stavka 2. i 184.b. stavka 2.) ovoga Zakona,
te članka 2. stavka 2. Zakona o izmjeni Zakona o obveznim odnosima (»Narodne
novine«, br. 7/96.) podnese radi donošenja najkasnije
u roku od šest mjeseci od dana stupanja na snagu ovoga Zakona.

3.2. Hrvatski sabor, na sjednici održanoj dana
14. srpnja 2003. godine, donio je Zakon o odgovornosti Republike Hrvatske za
štetu uzrokovanu od pripadnika hrvatskih oružanih i redarstvenih snaga tijekom
Domovinskog rata (»Narodne novine«, broj 117/03.), koji je stupio na snagu 31.
srpnja 2003. godine, a kojim je propisano:

Članak 4.

*(1)
Postupci protiv Republike Hrvatske radi naknade štete iz ovoga Zakona,
prekinuti stupanjem na snagu Zakona o dopunama Zakona o obveznim odnosima
(»Narodne novine«, br. 112/99.) nastavit će se
stupanjem na snagu ovoga Zakona.«*

*Ustavna
tužba je osnovana.*

4. Odluku o osnovanosti ustavne tužbe Ustavni
sud obrazlaže sljedećim utvrđenjima:

4.1. DULJINA SUDSKOG
POSTUPKA

Parnični postupak pokrenut je tužbom
podnositelja 9. ožujka 1995.

Međutim, duljina postupka ne uzima se u obzir od
tog dana već od 5. studenoga 1997. godine kada je stupio na snagu Zakon o
potvrđivanju Konvencije za zaštitu ljudskih prava i temeljnih sloboda i
Protokola, broj 1., 4., 6., 7. i 11., 12 i 13 uz Konvenciju za zaštitu ljudskih
prava i temeljnih sloboda (»Narodne novine – Međunarodni ugovori«, broj 18/97.,
6/99. – pročišćeni tekst, 8/99. – ispravak i 14/02., u daljnjem tekstu: Zakon o
potvrđivanju Konvencije), koja Konvencija u članku 6. stavku 1. jamči i pravo
na suđenje u razumnom roku.

Ustavna tužba podnesena je 3. listopada 2005., a
do tog dana sudski postupak nije pravomoćno okončan, pa Ustavni sud utvrđuje da
je do dana podnošenja ustavne tužbe postupak u ovom predmetu trajao ukupno deset
(10) godina, šest (6) mjeseci i dvadeset dva (22) dana, a nakon stupanja na
snagu Zakona o potvrđivanju Konvencije pa do dana podnošenja ustavne tužbe
postupak je trajao sedam (7) godina, deset (10) mjeseci i dvadeset sedam (27)
dana.

4.2. POSTUPANJE
NADLEŽNOG SUDA

Prema članku 117. stavku 3. Ustava Republike
Hrvatske, sudovi sude na temelju Ustava i zakona.

Prekid konkretnog parničnog postupka nastupio je
po sili zakona (ex lege) 6. studenoga 1999. godine,
stupanjem na snagu Zakona o izmjeni Zakona o obveznim odnosima.

Donoseći rješenje o prekidu postupka broj: Pn-1972/95 od 16. travnja 2002., Općinski sud u Zagrebu
postupio je u skladu sa zakonom, a njegovo rješenje o prekidu postupka imalo je
deklaratorno značenje.

Tim Zakonom određeni prekid postupka, do
donošenja novog propisa, onemogućio je nadležni sud da tijekom prekida poduzima
radnje usmjerene na rješavanje podnesenog tužbenog zahtjeva te da odluči o tom
zahtjevu.

4.3. UTJECAJ ZAKONOM
ODREĐENOG PREKIDAPOSTUPKA NA POVREDU USTAVNOG PRAVA

U ovoj pravnoj stvari Ustavni sud ocjenjuje
postoje li zbog zakonom određenog prekida postupka pretpostavke za postupanje
Suda u skladu s člankom 63. stavkom 1. Ustavnog zakona te je li zbog takvog
prekida postupka povrijeđeno člankom 29. stavkom 1. Ustava zajamčeno pravo
podnositelja da o njegovim pravima i obvezama u razumnom roku odluči neovisni i
nepristrani sud.

U svezi s pitanjem postojanja pretpostavke za
postupanje u skladu s člankom 63. stavkom 1. Ustavnog zakona u slučaju zakonom određenog
prekida postupka, Sud smatra da se tako određenim prekidom postupka može
povrijediti člankom 29. stavkom 1. Ustava zajamčeno pravo na suđenje u razumnom
roku. Naime, tijekom zakonom određenog prekida nadležni sud ne može postupati,
pa ako je takav prekid neopravdano dugotrajan može doći do povrede prava na
suđenje u razumnom roku. Iako se u ovom slučaju neodlučivanje u razumnom roku
ne može pripisati sudu, već je posljedica intervencije zakonodavca u započeti
sudski postupak, takvom se intervencijom može povrijediti pravo na suđenje u
razumnom roku. Stoga postoje odredbama članka 63. stavka 1. Ustavnog zakona
utvrđene pretpostavke za postupanje po podnesenoj ustavnoj tužbi i prije nego
što je iscrpljen pravni put.

U svezi s pitanjem je li u ovom slučaju došlo do
povrede prava na suđenje u razumnom roku, Sud utvrđuje da je u uvjetima
podnošenja velikog broja tužbi protiv Republike Hrvatske za naknadu štete
prouzročene od strane pripadnika hrvatskih vojnih i redarstvenih snaga tijekom
Domovinskog rata, a kojima su potraživani relativno značajni iznosi naknada
šteta, postojalo opravdanje za dodatno zakonsko uređenje te odgovornosti, pa i
za određivanje prekida započetih postupaka do donošenja novog propisa. Međutim,
tako određeni prekid postupka svojim trajanjem nije smio onemogućiti
ostvarivanje Ustavom zajamčenog prava na suđenje u razumnom roku. O navedenom
ograničenju vodio je računa i Hrvatski sabor kada je na sjednici održanoj 22.
listopada 1999. godine obvezao Vladu Republike Hrvatske da najkasnije u roku od
šest mjeseci podnese Saboru prijedlog zakona kojim će se urediti to pitanje.
Međutim, Vlada Republike Hrvatske je s ispunjenjem ove obveze zakasnila tri (3)
godine, jedan (1) mjesec i (20) dvadeset dana. Nakon proteka zakonom određenog
roka u kojem je Vlada bila dužna Hrvatskom saboru podnijeti prijedlog novog
zakonskog uređenja i time omogućiti nastavak prekinutih postupaka, podnositelj
je bio u neizvjesnosti hoće li se i kada će se nastaviti prekinuti postupak.

Vodeći računa o svim ovim okolnostima te o
činjenici da je zakonom određen prekid sudskih postupka radi naknade štete
prouzročene od strane pripadnika hrvatskih vojnih i redarstvenih snaga tijekom
Domovinskog rata trajao sedam (7) godina, deset (10) mjeseci i dvadeset sedam
(27) dana, odnosno ukupno preko deset (10) godina, Ustavni sud utvrđuje da je
takvim zakonom određenim prekidom postupka, kao i ukupnom duljinom postupka i
neučinkovitim postupanjem sudova, povrijeđeno člankom 29. stavkom 1. Ustava
zajamčeno pravo podnositelja da zakonom ustanovljeni neovisni i nepristrani sud
u razumnom roku odluči o njegovim pravima i obvezama. Takvim zakonom određenim
prekidom postupka u ovom je slučaju podnositelju povrijeđeno i pravo na pristup
sudu, koji je dio prava na sud, također zajamčenog odredbom članka 29. stavka
1. Ustava o temeljnom ljudskom pravu na pravično suđenje.

OCJENA USTAVNOG SUDA

5. Slijedom utvrđenja Suda, opisanih u točki 4.
obrazloženja ove odluke, posebice u svezi s postupanjem nadležnog suda te
utjecajem zakonom određenog prekida postupka na povredu ustavnog prava, Ustavni
sud ocjenjuje da je u konkretnom slučaju, povrijeđeno ustavno pravo
podnositelja zajamčeno člankom 29. stavkom 1. Ustava.

Stoga je, u smislu odredbe članka 63. Ustavnog
zakona, donijeta odluka kao pod točkama I. i II. izreke ove odluke.

6. Sukladno odredbi članka 63. stavka 3.
Ustavnog zakona, odlučeno je kao u točkama III. i IV. izreke ove odluke.

Visinu naknade zbog povrede ustavnog prava na
donošenje odluke u razumnom roku, Ustavni sud utvrđuje uzimajući u obzir
okolnosti svakog pojedinog predmeta uz istodobno uvažavanje ukupnih
gospodarskih i socijalnih prilika u Republici Hrvatskoj.

7. Odluka o objavi (točka V. izreke) temelji se
na odredbama članka 29. Ustavnog zakona.

8. Predsjednik Općinskog suda u Zagrebu dužan je
dostaviti Ustavnom sudu pisanu obavijest o datumima donošenja i otpreme odluke
u roku osam (8) dana od dana njene otpreme, a najkasnije osam (8) dana od
isteka roka određenog u točki II. izreke ove odluke. Ovaj nalog temelji se na
članku 31. stavcima 4. i 5. Ustavnog zakona.

Broj: U-IIIA-3986/2005

Zagreb, 8. veljače 2006.

USTAVNI SUD REPUBLIKE HRVATSKE

Predsjednica Vijeća

**dr****. sc. Jasna Omejec**, v. r.

Odluka, NN 28/2006-682