## Odluka Ustavnog suda Republike Hrvatske broj: U-III-1695/2007 od 9. srpnja 2008.

### NN 93/2008 (11.8.2008.), Odluka Ustavnog suda Republike Hrvatske broj: U-III-1695/2007 od 9. srpnja 2008.

# USTAVNI SUD REPUBLIKE HRVATSKE

**2958**

Ustavni sud Republike Hrvatske, u Prvom vijeću za odlučivanje o ustavnim
tužbama, u sastavu sudac Aldo Radolović, predsjednik Vijeća, te suci Marko
Babić, Mario Kos, Davor Krapac, Duška Šarin i Nevenka Šernhorst, članovi Vijeća,
u postupku koji je ustavnom tužbom pokrenuo T. – Z. d.d. u stečaju, kojeg
zastupa stečajni upravitelj F. Z. N., kojega zastupa D. J., odvjetnik iz Z., na
sjednici održanoj 9. srpnja 2008. godine, jednoglasno je donio

## ODLUKU

I. Ustavna tužba se odbija.
II. Ova odluka objavit će se u »Narodnim novinama«.

```
Obrazloženje
```

1. Ustavna tužba podnesena je protiv presude Vrhovnog suda Republike Hrvatske,
broj: Revt-107/04-2 od 19. travnja 2006. godine, kojom je usvojena revizija
tuženika H. I. GmbH & Co. Kg. iz A. kao osnovana, te su preinačene presuda
Visokog trgovačkog suda Republike Hrvatske, broj: Pž-5909/03 od 13. srpnja 2004.
godine i presuda Trgovačkog suda u Zadru, broj: P-451/02 od 13. svibnja 2003.
godine, te je u cijelosti odbijen tužbeni zahtjev podnositelja kojim je tražio
utvrđenje ništavim sporazuma o osiguranju potraživanja sklopljenog između
tuženika kao vjerovnika, M.-V. C. iz Z. kao dužnika, te podnositelja i S. Š. kao
jamaca, pred Općinskim sudom u Zadru 25. listopada 1994. i to u dijelu kojim
podnositelj odgovara cjelokupnom svojom imovinom te u zalog daje svoje
nekretnine koje su upisane u zemljišne knjige i one koje nisu upisane u
zemljišne knjige, te se određuje uknjižba založnog prava u korist vjerovnika,
čime vjerovnik stječe pravo namirenja iz tih nekretnina.
2. U ustavnoj tužbi podnositelj ponavlja navode isticane u postupcima koji su
prethodili postupku pred ovim Sudom. U bitnome, smatra da su nadležni sudovi, na
temelju utvrđenog činjeničnog stanja, pogrešno primijenili mjerodavno
materijalno pravo. Smatra da je Vrhovni sud pogrešno primijenio Zakon o javnom
pravobraniteljstvu (»Narodne novine« broj 17/77., 17/86., 19/90., 41/90. i
83/92. – u daljnjem tekstu: ZJP), jer na navedeni sporazum suglasnost nije dalo
nadležno javno pravobraniteljstvo te je navedeni sporazum ništav u smislu članka
103. Zakona o obveznim odnosima (»Narodne novine« broj 53/91., 73/91., 3/94.,
7/96. i 112/99. – u daljnjem tekstu: ZOO).
Osporenom presudom smatra povrijeđenim ustavno pravo propisano odredbom članka
14. stavka 2. Ustava Republike Hrvatske.

*Ustavna tužba nije osnovana.*

3. Prema odredbi članka 62. stavka 1. Ustavnog zakona o Ustavnom sudu Republike
Hrvatske (»Narodne novine« broj 99/99., 29/02. i 49/02. – pročišćeni tekst; u
daljnjem tekstu: Ustavni zakon), svatko može podnijeti Ustavnom sudu ustavnu
tužbu ako smatra da mu je pojedinačnim aktom tijela državne vlasti, tijela
jedinice lokalne i područne (regionalne) samouprave ili pravne osobe s javnim
ovlastima, kojim je odlučeno o njegovim pravima i obvezama ili o sumnji ili
optužbi zbog kažnjivog djela, povrijeđeno ljudsko pravo ili temeljna sloboda
zajamčena Ustavom.
Ustavni sud u postupku u povodu ustavne tužbe, u granicama zahtjeva istaknutog u
ustavnoj tužbi, utvrđuje je li u postupku odlučivanja o pravima i obvezama
podnositelja, povrijeđeno podnositelju ustavno pravo, pri čemu se, u pravilu, ne
upušta u pitanje jesu li sudovi pravilno i potpuno utvrdili činjenično stanje i
ocijenili dokaze. Za Ustavni sud relevantne su samo one činjenice od čijeg
postojanja ovisi ocjena o povredi ustavnog prava.
4. Predmet postupka bio je tužbeni zahtjev podnositelja kojim je tražio
utvrđenje djelomične ništetnosti sporazuma o osiguranju novčanog potraživanja
koji je sklopljen prema odredbama Zakona o izvršnom postupku (»Narodne novine«
broj 53/91.) koji uređuju postupak dobrovoljnog sudskog osiguranja osnivanjem
hipoteke. Tom sporazumu prethodio je ugovor o prodaji teretnih vozila s obročnom
otplatom od 24. listopada 1994., a kojim ugovorom je ugovoreno i navedeno
sredstvo osiguranja plaćanja – osnivanjem hipoteke na imovini podnositelja.
Odredba članka 103. ZOO-a propisuje da je ugovor ništav ako je protivan Ustavu,
odnosno Ustavom utvrđenim načelima državnog uređenja, ako je u suprotnosti s
prisilnim propisima ili s moralom društva.
Prvostupanjski i drugostupanjski sud su utvrdili da su sporni dijelovi navedenog
sporazuma u suprotnosti s člankom 30. stavcima 4. i 5. i člankom 31. ZJP-a, jer
prema članku 30. stavku 4. ZJP-a, prije zaključivanja ugovora o kupnji i prodaji
nekretnina građanima i građanskim pravnim osobama, državna tijela i društvene
pravne osobe su dužne pribaviti mišljenje o pravnoj valjanosti ugovora od
nadležnog javnog pravobraniteljstva. Prema članku 30. stavku 5. ZJP-a, ako javno
pravobraniteljstvo nije dalo mišljenje u smislu stavka 4. te zakonske odredbe
nadležni organ ne može izvršiti ovjeru potpisa na ugovoru i izvršiti upis u
zemljišne knjige na temelju date izjave ili na temelju takvog ugovora.
U postupku je nesporno utvrđeno da je pravni prednik podnositelja u vrijeme
sklapanja sporazuma bio društveno poduzeće sukladno članku 36. Zakona o
pretvorbi društvenih poduzeća (»Narodne novine« broj 53/91. i 58/93.).
Stoga sudovi zaključuju da je podnositelj kao društveno-pravna osoba prije
sklapanja sporazuma o zasnivanju založnog prava na nekretninama, a s obzirom da
to pravo spada u kategoriju ugovora o kupnji i prodaji nekretnina, bio dužan
pribaviti mišljenje o pravnoj valjanosti sporazuma od javnog pravobraniteljstva
u Zadru, a što je u konkretnom slučaju izostalo.
Vrhovni sud utvrđuje takvo stajalište pogrešnim. Navodi da je člankom 30.
stavkom 5. ZJP propisano da je izvršno vijeće skupštine društveno-političke
zajednice moglo odrediti da su pojedini organi, odnosno stručne službe kod
zaključivanja ugovora i drugim imovinskim pitanjima dužni prethodno zatražiti
pravno mišljenje.
Stoga je pogrešno stajalište sudova da odredbe članka 30. stavaka 3. i 4. ZJP-a
širi i na sporazum o zasnivanju založnog prava na nekretnini radi osiguranja
novčane tražbine, jer je hipoteka realan teret koji nema za neposrednu
posljedicu gubitak prava vlasništva, a navedenom odredbom članka 30. stavka 4.
ZJP-a izrijekom je određeno traženje mišljenja samo u slučaju ugovora kupnje i
prodaje nekretnina između određenih subjekata.
Stoga Vrhovni sud utvrđuje da se odredbe članaka 30. i 31. ZJP-a ne mogu
primijeniti na konkretan slučaj, a niti iz bilo kojeg drugog propisa proizlazi
da bi za sklapanje sporazuma bila potrebna suglasnost, odnosno odobrenje trećeg,
to je taj sud utvrdio tužbeni zahtjev podnositelja neosnovanim.
5. Ocjenjujući razloge ustavne tužbe sa stajališta članka 14. stavka 2. Ustava,
Ustavni sud ističe sljedeće:
Ocjenu vezanu uz osiguranje i provedbu tog ustavnog jamstva u konkretnom slučaju
proveo je Vrhovni sud Republike Hrvatske u skladu s člankom 118. stavkom 1.
Ustava, koji propisuje:
*Vrhovni sud Republike Hrvatske, kao najviši sud, osigurava jednaku primjenu
zakona i ravnopravnost građana.*Članak 24. točka 1. Zakona o sudovima (»Narodne novine« broj 150/05.) propisuje:
*Vrhovni sud Republike Hrvatske:
1. osigurava jedinstvenu primjenu zakona i ravnopravnost građana, te jednakost
svih pred zakonom.*Vrhovni sud Republike Hrvatske postupao je u granicama svoje nadležnosti,
propisane člankom 118. stavkom 2. Ustava. Pravna stajališta navedena u osporenoj
presudi Vrhovnog suda Republike Hrvatske zasnivaju se na pravilnoj primjeni
mjerodavnog prava i na ustavnopravno prihvatljivom tumačenju tog prava. Ustavni
sud utvrđuje da je Vrhovni sud obrazložio svoja stajališta iznesena u osporenoj
presudi, za koja je nedvojbeno da nisu posljedica proizvoljnog tumačenja i
samovoljne primjene mjerodavnog prava.
Iz navedenih razloga Ustavni sud nije prihvatio navode podnositelja da mu u
konkretnom slučaju nije osigurana jednakost pred zakonom, zajamčena člankom 14.
stavkom 2. Ustava.
6. Pozivom na odredbe članaka 73. i 75. Ustavnog zakona, odlučeno je kao u točki
I. izreke ove odluke.
7. Točka II. izreke temelji se na odredbi članka 29. Ustavnog zakona.

Broj: U-III-1695/2007
Zagreb, 9. srpnja 2008.

USTAVNI SUD REPUBLIKE HRVATSKE
Predsjednik Vijeća
**dr. sc. Aldo Radolović**, v. r.

Odluka, NN 93/2008-2958
Opći uvjeti korištenjaZaštita privatnosti[Pristup podatcima](/data_access_hr.aspx)[ELI](/about_eli_hr.aspx)

©2026. g. Narodne novine d.d.

, izrada [Novena d.o.o.](http://novena.hr/)