## Odluka Ustavnog suda Republike Hrvatske broj: U-III-3441/2003 od 28. listopada 2004.

### NN 162/2004 (22.11.2004.), Odluka Ustavnog suda Republike Hrvatske broj: U-III-3441/2003 od 28. listopada 2004.

# USTAVNI SUD REPUBLIKE HRVATSKE

2843

Ustavni
sud Republike Hrvatske, u Prvom vijeću za odlu­čivanje o ustavnim tužbama, u
sastavu sudac Željko Potočnjak, predsjednik Vijeća, te suci Ivan Matija, Agata
Račan, Smiljko Sokol, Nevenka Šernhorst i Milan Vuković, članovi Vijeća, u
postupku pokrenutom ustavnom tužbom V. V., kojeg zastupa B. M., odvjetnica iz
O., na sjednici održanoj 28. listopada 2004. godine, jednoglasno je donio

## ODLUKU

I.
Ustavna tužba se odbija.

II. Ova
odluka objavit će se u »Narodnim novinama«.

```
Obrazloženje
```

1.
Ustavnom tužbom podnositelj osporava rješenje Općin­skog suda u Osijeku, broj:
P-1482/02-6 od 11. studenoga 2002. godine i rješenje Županijskog suda u
Osijeku, broj: Gž-3344/02-2 od 18. rujna 2003. godine.

Rješenjem
prvostupanjskog suda odbačena je kao nedopu­štena tužba podnositelja ustavne
tužbe protiv tuženika, Hrvatskog zavoda za mirovinsko osiguranje, Područne
službe O., radi utvrđenja da je podnositelj ustavne tužbe vlasnik novčanog
iznosa od 63.700,00 kuna, a koji se odnosi na dospjele neisplaćene mirovine za
razdoblje od 1. srpnja 1991. godine do 1. svibnja 1997. godine, a iz razloga
jer podnositelj ustavne tužbe nema pravni interes za isključivo deklaratornu
zaštitu.

Rješenjem
Županijskog suda u Osijeku, broj: Gž-3344/02-2 od 18. rujna 2003. godine,
odbijena je kao neosnovana žalba pod­nositelja protiv prvostupanjskog rješenja
o odbačaju tužbe.

2.
Podnositelj smatra da su mu osporenim odlukama po­vrijeđena ustavna prava
zajamčena odredbama članaka 3., 14. i 48. Ustava Republike Hrvatske. Podnositelj
smatra da je u konkretnom slučaju imao pravni interes dokazati i presudom
utvrditi da se u konkretnom slučaju ne radi o ugovornom odnosu s Hrvatskim
zavodom za mirovinsko osiguranje, već da se radi o renti, odnosno o vlasništvu
koje se stječe u određenom vremenskom razdoblju. Slijedom navedenog nalazi da
je temeljem odred­be članka 114. Zakona o vlasništvu i drugim stvarnim pravima
(»Narodne novine«, broj 91/96., 68/98., 137/99., 22/00., 73/00. i 114/01.)
stekao vlasništvo na spornom iznosu, to prema njegovu mišljenju, nije bilo
razloga da sud to ne prizna donoseći presudu o utvrđenju te činjenice. Stoga
predlaže da se njegova ustavna tužba usvoji, ukinu pobijana rješenja te da se
predmet vrati Općinskom sudu u Osijeku na ponovno odlučivanje.

3. Za
potrebe postupka pribavljen je spis Općinskog suda u Osijeku, broj: broj:
P-1482/02.

U
konkretnom slučaju podnositelj ustavne tužbe podnio je Općinskom sudu u Osijeku
tužbu kojom je tražio da sud utvrdi kako je podnositelj ustavne tužbe vlasnik
novčanog iznosa od 63.700,00 kuna, a koji se odnosi na dospjele a neisplaćene
mirovine za razdoblje od 1. srpnja 1991. do 1. svibnja 1997. godine. Kako je u
provedenom postupku kao nesporno utvrđeno da je riječ o dospjelim, a
neisplaćenim iznosima mirovine, koji su nesporno zastarjeli, te da podnositelj
ustavne tužbe ne ustaje kondemnatornom tužbom za isplatu dospjele neisplaćene
mirovine, već deklaratornim zahtjevom traži priznanje prava vlasništva na
mirovini, to prema ocjeni toga suda tužitelj nema pravni interes za isključivo
deklaratornu zaštitu, kada može potpunu pravnu zaštitu ostvariti kondemnatornom
tužbom. Slijedom navedenog pozivom na odredbu članka 187. stavka 2. Zakona o
parničnom postupku (»Narodne novine«, broj 53/91., 91/92., 112/99. i 117/03.),
osporenim rješenjem prvostupanjski sud odbacio je tužbu podnositelja kao
nedopuštenu.

Drugostupanjski
sud je u obrazloženju rješenja kojim je odbio žalbu podnositelja kao
neosnovanu, istakao kako prihvaća pravno stajalište prvostupanjskog suda jer
suglasno odredbi članka 187. stavka 2. Zakona o parničnom postupku tužba za
utvrđenje postojanja određenog pravnog odnosa nije dopuštena nakon dospjelosti
zahtjeva za činidbu iz tog odnosa. Drugostupanjski sud ističe da nakon što je
zahtjev za činidbu dospio, tužitelj nema pravni interes za podnošenje tužbe za
utvrđenje postojanja nekog prava, te stoga niti tužitelj (podnositelj ustavne
tužbe) nema pravni interes za podnošenje tužbe za utvrđenje prava vlasništva na
iznosima mirovine koji su nesporno dospjeli.

*Ustavna
tužba nije osnovana.*

4.
Prema odredbi članka 62. stavka 1. Ustavnog zakona o Ustavnom sudu Republike
Hrvatske (»Narodne novine«, broj 49/02. – pročišćeni tekst, u daljnjem tekstu:
Ustavni zakon), svatko može podnijeti Ustavnom sudu ustavnu tužbu ako smatra da
mu je pojedinačnim aktom tijela državne vlasti, tijela jedinice lokalne i
područne (regionalne) samouprave ili pravne osobe s javnim ovlastima, kojim je
odlučeno o njegovim pravima i obvezama ili o sumnji ili optužbi zbog kažnjivog
djela, povrijeđeno ljudsko pravo ili temeljna sloboda zajamčena Ustavom,
odnosno Ustavom zajamčeno pravo na lokalnu i područnu (regionalnu) samoupravu.

Ustavna tužba nije pravno sredstvo u sustavu redovnih
ili izvanrednih pravnih lijekova nego poseban institut za ocjenu pojedinačnih
akata tijela državne vlasti, tijela jedinice lokalne i područne (regionalne)
samouprave i pravnih osoba s javnim ovlastima radi zaštite ljudskih prava i
temeljnih sloboda zajamčenih Ustavom.

Slijedom navedenog, Ustavni sud, tijekom postupka
pružanja ustavnosudske zaštite, na temelju činjeničnog stanja utvrđenog u
postupku iz kojega je proizašla osporavana odluka i unutar zahtjeva istaknutog
u ustavnoj tužbi, utvrđuje je li u postupku odlučivanja o pravima i obvezama
došlo do ustavno nedopu­šte­nog posizanja u ljudska prava i temeljne slobode.

5. Prema odredbi članka 187. Zakona o parničnom
postupku tužitelj može u tužbi tražiti da sud samo utvrdi postojanje odnosno
nepostojanje kakva prava ili pravnog odnosa, ili istinitost ili neistinitost
kakve isprave (stavak 1.). Sukladno stavku 2. tog članka takva se tužba može
podići kad je to posebnim propisima predviđeno, kad tužitelj ima pravni interes
da se utvrdi postojanje odnosno nepostojanje kakva prava ili pravnog odnosa ili
istinitost odnosno neistinitost kakve isprave prije dospjelosti zahtjeva za
činidbu iz tog odnosa, ili kad tužitelj ima kakav drugi pravni interes za
podizanje takve tužbe (deklaratorna tužba).

Prema odredbi članka 288. stavku 2. ZPP-a predsjednik
vijeća, osim rješenja koje je ovlašten donositi nakon prethodnog ispitivanja
tužbe, na pripremnom ročištu donosi i rješenje o odbacivanju tužbe ako utvrdi
da o tužbenom zahtjevu već teče parnica, da je stvar pravomoćno presuđena, da
je o predmetu spora sklopljena sudska nagodba ili da ne postoji pravni interes
tužitelja za podnošenje tužbe za utvrđenje.

6. Tijekom ustavnosudskog postupka, ovaj Sud nije
utvrdio postojanje činjenica ili okolnosti koje bi upućivale na nejednakost
pred zakonom. Podnositelju je bilo omogućeno pratiti postupak i sudjelovati u
postupku, kao i poduzimati sve zakonom dopuštene radnje radi ostvarivanja
svojih prava. Osporene presude donesene su u skladu s mjerodavnim odredbama
postupovnog i materijalnog prava. Stoga, Ustavni sud ocjenjuje da podnositelju
osporavanom presudom nije povrijeđena zajamčena jednakost svih pred zakonom,
propisana odredbom članka 14. stavka 2. Ustava.

7. Člankom 48. stavkom 1. Ustava jamči se pravo
vlasništva. Odbacivanje tužbe od strane nadležnog suda, iz Zakonom o parničnom
postupku predviđenih razloga, odnosno iz razloga nepostojanja pravnog interesa,
nije povrijeđeno ustavno pravo sadržano u članku 48. stavku 1. Ustava.

8. Podnositelj je u ustavnoj tužbi istaknuo povredu
odredaba članka 3. Ustava, koji ne sadrži ustavno pravo u smislu članka 62.
stavka 1. Ustavnog zakona, već propisuje najviše vrednote ustavnog poretka
Republike Hrvatske, koje su temelj za tumačenje Ustava. Stoga se na tim
odredbama ne može temeljiti ustavna tužba.

9. Slijedom navedenog, kako podnositelju ustavne
tužbe osporenom presudom nisu povrijeđena ustavna prava naznačena u tužbi,
temeljem odredaba članaka 73. i 75. Ustavnog zakona, odlučeno je kao u izreci.

10.
Odluka o objavi temelji se na odredbi članka 29. Ustavnog zakona.

Broj:
U-III-3441/2003
Zagreb, 28. listopada 2004.

USTAVNI SUD REPUBLIKE HRVATSKE

Predsjednik Vijeća
**dr. sc.** **Željko Potočnjak,** v. r.

Odluka, NN 162/2004-2843