## Nastavni plan i program za osnovnu školu

### NN 102/2006 (15.9.2006.), Nastavni plan i program za osnovnu školu

# MINISTARSTVO ZNANOSTI, OBRAZOVANJA I ŠPORTA

**2319**

Na temelju članka 24. Zakona o osnovnom školstvu (»Narodne novine«, broj 59/90.,
26/93., 27/93., 29/94., 7/96., 59/01., 14/01. i 76/05.), ministar zanosti,
obrazovanja i športa Republike Hrvatske donosi

## ODLUKU

### O NASTAVNOM PLANU I PROGRAMU ZA OSNOVNU ŠKOLU

I.

Ovom se odlukom donosi Nastavni plan i program za osnovnu školu u Republici
Hrvatskoj.
Nastavni plan i program za osnovnu školu primjenjuje se od školske godine
2006./2007.
Dosadašnji nastavni plan i program tehničke kulture i izborne nastave
informatike (objavljen u Prosvjetnom vjesniku, posebno izdanje, broj 2, lipanj
1999.) ostaje u primjeni za 6., 7. i 8. razred osnovne škole.

II.

Sadržaj Nastavnoga plana i programa iz točke I. sastavni je dio ove odluke.

III.

S danom stupanja na snagu ove odluke prestaje važiti Odluka o nastavnom planu i
programu za osnovnu školu (Prosvjetni vjesnik, posebno izdanje, broj 2, lipanj
1999.), osim za program tehničke kulture i izborne nastave informatike iz točke
I., stavak 3. ove odluke.

IV.

Ova odluka stupa na snagu s danom donošenja i objavit će se u »Narodnim
novinama«.

Klasa: 602-02/06-05/00041
Urbroj: 553-10-06-1
Zagreb, 3. kolovoza 2006.

Ministar
**prof. dr. sc. Dragan Primorac**, v. r.

NASTAVNI PLAN I PROGRAM ZA OSNOVNU ŠKOLU

UVOD

Nastavni plan i program za osnovnu školu (temeljem čl. 22. Zakona o osnovnom
školstvu, »Narodne novine«, broj 59/90., 26/93., 27/93., 29/94., 7/96., 59/01.,
14/01. i 76/05.) sadržajno donosi:
1. NASTAVNE PLANOVE, i to
– plan nastavnoga rada po predmetima i po razredima – od I. do VIII. razreda, po
tjednom i godišnjem broju sati, te ukupnom tjednom i godišnjem broju sati
– plan izvannastavnih aktivnosti po razredima, te prema ukup­nom tjednom i
godišnjem broju sati
– plan realizacije posebnih programa učenja stranih i klasičnih jezika
– plan dopunskoga i dodatnog rada, te sata razrednika
2. NASTAVNE PROGRAME, i to
– program obveznih nastavnih predmeta strukturno ujednačen za svaki nastavni
predmet – s iznesenim ciljevima, zadaćama, odgojno-obrazovnim sadržajima i
rezultatima koje treba postići poučavanjem/učenjem u svakoj temi
(odgojno-obrazovna postignuća)
– program izbornih nastavnih predmeta strukturno ujednačen – s iznesenim
ciljevima, zadaćama, odgojno-obrazovnim sadržajima i ciljevima koje treba
postići poučavanjem/učenjem u svakoj temi (odgojno-obrazovna postignuća)
– posebne programe učenja stranih i klasičnih jezika – s iznesenim ciljevima,
zadaćama, odgojno-obrazovnim sadržajima i ciljevima koje treba postići
poučavanjem/učenjem u svakoj temi (odgojno--obrazovna postignuća)
Nastavni plan i program nove hrvatske škole pretpostavlja provođenje posebnih
programa kao integrativnih sadržaja. Osvrt o integrativnim odgojno-obrazovnim
programima i mogućnostima njihove realizacije dan je u uvodnom dijelu.
Daljnji rad na osuvremenjivanju odgojno-obrazovnih i nastavnih sadržaja, kao i
djelotvornosti odgojno-obrazovnoga nastavnoga i školskog rada temeljit će se na
znanstveno utemeljenim provjerama i njihovoj znanstvenoj provjerljivosti.
Izvođenje Eksperimentalnoga nastavnog plana i programa obveznih i izbornih
nastavnih predmeta od prvoga do osmoga razreda osnovne škole prema elementima
Hrvatskoga nacionalnoga obrazovnog standarda (HNOS) ostvareno je tijekom
2005./2006. godine u 49 osnovnih škola u Republici Hrvatskoj. Realizacija
projekta i vrjednovanje uvođenja HNOS-a povjereni su znanstvenicima Instituta
društvenih znanosti »Ivo Pilar«. Rezultati su vrjednovanja javnosti
predstavljeni 19. lipnja 2006., a objavljeni u studiji Vrednovanje
eksperimentalne provedbe Hrvatskog nacionalnog obrazovnog standarda.1
Nacionalni centar za vanjsko vrednovanje obrazovanja obavio je prve nacionalne
ispite s učenicima prvih razreda gimnazija. Rezultati uspjeha učenika na tim
ispitima bit će također jedan od pokazatelja učinkovitosti rada u osnovnoj
školi, odnosno putokaz za provođenje promjena u sustav osnovnog odgoja i
obrazovanja.

CILJEVI I ZADAĆE ODGOJA I OBRAZOVANJA U OSNOVNOJ ŠKOLI

Osnovna škola predstavlja obveznu razinu odgoja i obrazovanja, kojoj je funkcija
osiguravanje stjecanja širokoga općeg odgoja i obrazovanja. S općim odgojem i
obrazovanjem učenici dobivaju temeljna znanja potrebna čovjeku za život, otvara
im se mogućnost daljnjega školovanja, postiže se jednakost odgojno-obrazovnih
mogućnosti, a s obvezom polaženja osnovne škole sprječava se njihovo
odgojno--obrazovno diskriminiranje i društveno marginaliziranje.
Osnovna razina odgoja i obrazovanja odnosi se na poučavanje učenika onim
znanjima i na razvijanje onih kompetencija koje će im biti potrebne za obnašanje
različitih uloga u odrasloj dobi. Stjecanje znanja u smislu usvajanja brojnih
činjenica i generalizacija samo po sebi nije dostatno čovjeku za život, pa opće
obrazovanje podrazumijeva primjenu najdjelotvornijih načina poučavanja onim
odgojno-obrazovnim sadržajima koji su temelj za razvijanje intelektualnih,
društvenih, estetskih, stvaralačkih, moralnih, tjelesnih i drugih sposobnosti,
praktičnih vještina i odlika osobnosti, kontinuirano prilagođenih razvojnoj dobi
učenika i primjerenih učenikovim predznanjima i životnim iskustvima.
Učenike treba osposobiti za razumijevanje i otkrivanje svijeta u kojemu žive,
razumijevanje prošlosti i sadašnjosti u svijetu prirode i društva, čovjekovom
odnosu prema prirodi i društvu, ljudskom stvaralaštvu, materijalnim i duhovnim
vrjednotama, te međuljudskim odnosima.
Funkcija i uloga škole značajno je promijenjena i ne može se reducirati na
društveno-kulturnu reprodukciju. Društveno-političke, gospodarske,
radno-tehnološke, informacijske i druge promjene, promjene u svijetu rada i sve
dinamičniji razvoj znanosti, nameću školi zahtjev za uspostavljanjem nove
kulture poučavanja i učenja, koja će pridonijeti razvoju aktivnih i odgovornih
pojedinaca, otvorenih za promjene, motiviranih i osposobljenih za cjeloživotno
učenje. Od škole se očekuje da učenike nauči učiti.
Opredijeljenost za europski suživot znači prihvaćanje novih društveno-kulturnih
vrijednosti, novih standarda u svim životnim područjima, ali istodobno čuvanje
vlastitih kulturnih i povijesnih vrijednosti i nacionalnoga identiteta. Osnovni
odgoj i obrazovanje sadrži etičku dimenziju potrebnu za život dostojan čovjeka.
Zato je razvoj stavova, mišljenja, motivacije i volje sastavni dio poučavanja i
učenja u osnovnoj školi. Osobne i društvene vrijednosti ispunjavaju život svakog
čovjeka. Učenike valja poučiti društveno prihvatljivim vrijednostima. U tom
smislu od škole se očekuje promišljanje o vrijednostima i dugoročnim
odgojno-obrazovnim ciljevima te djelovanje u skladu sa zajednički usuglašenim
društveno-kulturnim vrijednostima i odgojno-obrazovnim ciljevima.
Opredijeljenost Hrvatske jest stvaranje i razvijanje društva znanja. Nacionalna
odgojno-obrazovna politika usmjerena je na stvaralaštvo, inovativnost,
kompetitivnost, osposobljenost za usavršavanje, te potrebu cjeloživotnoga
obrazovanja2. Njima treba težiti na svim razinama formalnoga odgoja i
obrazovanja, a obvezni odgoj i obrazovanje čine njihov temelj.
Ciljevi odgoja i obrazovanja u osnovnoj školi su:
– osigurati sustavan način učenja o svijetu, prirodi, društvu, ljudskim
dostignućima, o drugima i sebi,
– poticati i kontinuirano unaprjeđivati intelektualni, tjelesni, estetski,
društveni, moralni, duhovni razvoj učenika, u skladu s njegovim sposobnostima i
sklonostima,
– stvoriti mogućnosti da svako dijete uči i bude uspješno,
– osposobiti učenike za učenje, naučiti ih kako učiti i pomoći im u učenju,
– pripremiti učenike za mogućnosti i iskušenja koja ih čekaju u životu,
– poučiti učenike vrijednostima dostojnih čovjeka.
Suvremeno društveno-kulturno okruženje pretpostavlja odgoj i obrazovanje
odgovorne, istinoljubive, tolerantne i solidarne osobe, osobe stvaralačkoga
duha, s dubokim osjećajem za očuvanje nacionalne i kulturne baštine, te
poštivanje vrijednosti drugih kultura i naroda.
S obzirom na odgojno-obrazovne ciljeve, odgojno-obrazovni rad u osnovnoj školi
valja usmjeriti na cjeloviti razvoj učenika imajući u vidu društvene, političke,
gospodarske, informacijsko-tehnološke, globalizacijske i druge promjene.
Promjene školskoga poučavanja/učenja posebice su usmjerene na uravnoteženo i
povezano obrazovno i odgojno djelovanje. U tom smislu učenike valja poučiti o i
osposobiti za življenje prema:
– najsuvremenijim spoznajama iz jezičnoga, matematičkoga, prirodoslovnoga,
društvenoga, tehnološkoga, informacijsko-komunikacijskoga, umjetničkoga,
zdravstveno-tjelesnoga područja i područja opće kulture i religije,
– zahtjevima promjenjivoga svijeta, što iziskuje visoko razvijene spoznajne
sposobnosti, sposobnosti apstraktnoga mišljenja, sposobnosti samostalnoga učenja
i samostalnoga rješavanja problema, trajno razvijena intelektualna čuvstva, te
sposobnosti za ostvarivanja humanih međuljudskih odnosa,
– vrijednostima znanja i učenja kao individualnoga i društvenog dobra,
– individualnim i kolektivnim pravima i odgovornostima,
– građanskom moralu, općim kulturnim i civilizacijskim vrijednostima koje izviru
iz nacionalne i europske tradicije,
– temeljnim ljudskim pravima i pravima djece,
– sadržajima i načelima zdravoga življenja,
– slobodi moralnoga rasuđivanja i slobodi mišljenja, svijesti i savjesti
– načelima poštivanja različitosti i interkulturalnoga razumijevanja.
Odlike osobnosti kojima valja težiti u odgoju i obrazovanju u osnovnoj školi su:
samostalnost, inicijativnost, istraživački duh, stvaralački interes,
komunikativnost, poštenje, pravednost, samopouzdanje, poštivanje drugoga i briga
o drugome, tolerancija i razumijevanje, samostalno i kritičko mišljenje,
miroljubivost, odgovornost, osjećaj za jednakovrijednost i jednakopravnost svih
ljudi, solidarnost, suradnički duh te samosvjesnost.

TEMELJNE ODREDNICE ODGOJNO-OBRAZOVNOGA I NASTAVNOG RADA PREMA HNOS-u

Konceptualno unesena promjena u odgojno-obrazovnu i nastavnu djelatnost u školi
odnosi se na usmjerenost poučavanja na učenika. Ona podrazumijeva:
– prilagođivanje nastavnih oblika, metoda i sredstava rada pojedinačnim
potrebama učenika, kako bi se osigurao odgojno-obrazovni uspjeh svakog učenika,
– odabir i primjenu nastavnih oblika, metoda i sredstava koji će poticajno
djelovati na razvoj svih područja učenikove osobnosti,
– planiranje i pripremu nastavnoga rada u skladu s postavljenim kratkoročnim
odgojno-obrazovnim ciljevima i vrijednostima, tako da je svrha učenja određenoga
odgojno-obrazovnog sadržaja jasna učitelju, učenicima, ali i
roditeljima/skrbnicima,
– uvažavanje učenikovih predznanja i neposrednoga iskustva,
– uzimanje u obzir utjecaj medija i drugih »poučavatelja« u učenikovom
okruženju,
– planiranje i pripremu školskoga i nastavnog rada prema sposobnostima učenika,
stvarajući razlikovne sadržaje, diferencijalne djelatnosti, diferencijalno
ustrojstvo i tempo nastave,
– praćenje učenikovih područja interesa i uvođenje njemu primjerenih oblika
poučavanja i učenja, koji će omogućiti aktivno, samostalno učenje i praktično
djelovanje učenika,
– uporaba primarnih izvora znanja, nastavnih sredstava i drugih izvora koji
potiču promatranje, samostalno istraživanje, zaključivanje, znatiželju, učenje
kako učiti,
– stvaranje ugodnoga razrednoga i školskog ozračja koje će odražavati interes i
motivaciju učenika za učenje,
– stvaranje školskoga i razrednog ozračja koje se temelji na međusobnom
poštovanju, iskrenosti, razumijevanju i solidarnosti,
– upućivanje na samostalno učenje kod kuće, upućivanje u tehnike uspješnoga
učenja i sustavno praćenje izradbe domaćih zadaća,
– identificiranje i praćenje darovitih učenika i učenika s teškoćama u učenju,
– pružanje pomoći učenicima s teškoćama u razvoju i senzibiliziranje ostalih
učenika za njihove potrebe, pomoć i suradnju,
– poticanje razvoja darovitih učenika i omogućivanje njihovoga stvaralaštva,
– sustavno ocjenjivanje učenika, primjenjivanje različitih vrsta ocjenjivanja s
obzirom na odgojno-obrazovne ciljeve, dosljedno pridržavanje standarda
ocjenjivanja i redovito, razložno izvješćivanje o učenikovom napretku u učenju i
razvoju,
– redovito praćenje te pravodobno, jasno i razvidno, uobličeno i zbrojno
vrjednovanje učenika s konstruktivnim povratnim informacijama o učenikovom
napredovanju, razvoju i ponašanju, na način da učenici i roditelji/skrbnici
razumiju potrebu odgojno-obrazovnoga interveniranja i način daljnjega razvoja i
poboljšanja,
– uvođenje i praćenje samovrjednovanja učenika i međusobnoga vrjednovanja
učenika u razredu,
– ocjenjivanje vlastitoga rada (samovrjednovanje) učitelja glede postavljenih
odgojno-obrazovnih ciljeva, načina njihova postizanja i ishoda nastavnoga rada
te rada i rezultata učenika,
– redovitu i trajnu suradnju s drugim učiteljima u obliku rasprava o povezanosti
i postojanosti odgojno-obrazovnih sadržaja s drugim odgojno-obrazovnim
područjima i/ili predmetima, razmjene mišljenja o vrsnoći metoda i sredstava
poučavanja, mogućnosti organizacije i dr., te poticanje profesionalnoga
entuzijazma,
– redovitu i trajnu suradnju s roditeljima u smislu jasno podijeljene
odgovornosti glede ostvarivanja ciljeva odgoja i obrazovanja u školi, odnosno u
nastavi svakoga pojedinog predmeta,
– razumljivu komunikaciju, dogovorena načela rada u školi, način praćenja
učenikova rada kod kuće i zahtijevanje dosljednosti u njihovu provođenju,
– djelotvornu iskorištenost vremena na nastavnom satu i u školi.

NASTAVNI PLAN ZA PROVEDBU NASTAVNOGA PROGRAMA

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
|  | NASTAVNI PREDMETI | BROJ SATI TJEDNO (NAJMANJE GODIŠNJE) PO RAZREDIMA | | | | | | | |
|  |  | I. | II. | III. | IV. | V. | VI. | VII. | VIII. |
|  | | | | | | | | | |
| OBVEZNI PREDMETI | | | | | | | | | |
| 1. | HRVATSKI JEZIK | 5 (175) | 5 (175) | 5 (175) | 5 (175) | 5 (175) | 5 (175) | 4 (140) | 4 (140) |
| 2. | LIKOVNA KULTURA | 1 (35) | 1 (35) | 1 (35) | 1 (35) | 1 (35) | 1 (35) | 1 (35) | 1 (35) |
| 3. | GLAZBENA KULTURA | 1 (35) | 1 (35) | 1 (35) | 1 (35) | 1 (35) | 1 (35) | 1 (35) | 1 (35) |
| 4. | STRANI JEZIK | 2 (70) | 2 (70) | 2 (70) | 2 (70) | 3 (105) | 3 (105) | 3 (105) | 3 (105) |
| 5. | MATEMATIKA | 4 (140) | 4 (140) | 4 (140) | 4 (140) | 4 (140) | 4 (140) | 4 (140) | 4 (140) |
| 6. | PRIRODA |  |  |  |  | 1,5 (52,5) | 2 (70) |  |  |
| 7. | BIOLOGIJA |  |  |  |  |  |  | 2 (70) | 2 (70) |
| 8. | KEMIJA |  |  |  |  |  |  | 2 (70) | 2 (70) |
| 9. | FIZIKA |  |  |  |  |  |  | 2 (70) | 2 (70) |
| 10. | PRIRODA I DRUŠTVO | 2 (70) | 2 (70) | 2 (70) | 3 (105) |  |  |  |  |
| 11. | POVIJEST |  |  |  |  | 2 (70) | 2 (70) | 2 (70) | 2 (70) |
| 12. | GEOGRAFIJA |  |  |  |  | 1,5 (52,5) | 2 (70) | 2 (70) | 2 (70) |
| 13. | TEHNIČKA KULTURA |  |  |  |  | 1 (35) | 1 (35) | 1 (35) | 1 (35) |
| 14. | TJELESNA I ZDRAVSTVENA KULTURA | 3 (105) | 3 (105) | 3 (105) | 2 (70) | 2 (70) | 2 (70) | 2 (70) | 2 (70) |
| UKUPNO OBVEZNI PREDMETI (REDOVITA NASTAVA) | | 18 (630) | 18 (630) | 18 (630) | 18 (630) | 22 (770) | 23 (805) | 26 (910) | 26 (910) |
|  | | | | | | | | | |
| IZBORNI PREDMETI | | | | | | | | | |
| 15. | VJERONAUK | 2 (70) | 2 (70) | 2 (70) | 2 (70) | 2 (70) | 2 (70) | 2 (70) | 2 (70) |
| 16. | STRANI JEZIK |  |  |  | 2 (70) | 2 (70) | 2 (70) | 2 (70) | 2 (70) |
| 17. | OSTALI IZBORNI PREDMETI |  |  |  |  | 2 (70) | 2 (70) | 2 (70) | 2 (70) |
| UKUPNO IZBORNI PREDMETI (IZBORNA NASTAVA) | | 2 (70) | 2 (70) | 2 (70) | 4 (140) | 6 (210) | 6 (210) | 6 (210) | 6 (210) |
|  | | | | | | | | | |
| POSEBNI PROGRAMI KLASIČNIH JEZIKA | | | | | | | | | |
| 18. | LATINSKI JEZIK |  |  |  |  | 3 (105) | 3 (105) | 3 (105) | 3 (105) |
| 19. | GRČKI JEZIK |  |  |  |  |  |  | 3 (105) | 3 (105) |
| UKUPNO POSEBNI PROGRAMI | |  |  |  |  | 3 (105) | 3 (105) | 6 (210) | 6 (210) |
|  | | | | | | | | | |
| OSTALI OBLICI NEPOSREDNOGA ODGOJNO-OBRAZOVNOGA RADA | | | | | | | | | |
| 20. | DOPUNSKA NASTAVA I DODATNI RAD | 1+1  (35+35) | 1+1  (35+35) | 1+1  (35+35) | 1+1  (35+35) | 1+1  (35+35) | 1+1  (35+35) | 1+1  (35+35) | 1+1  (35+35) |
| 21. | IZVANNASTAVNE DJELATNOSTI | 1 (35) | 1 (35) | 1 (35) | 1 (35) | 1 (35) | 1 (35) | 1 (35) | 1 (35) |
| 22. | SAT RAZREDNIKA | 1 (35) | 1 (35) | 1 (35) | 1 (35) | 1 (35) | 1 (35) | 1 (35) | 1 (35) |

ODGOJNO-OBRAZOVNI, ŠKOLSKI I NASTAVNI RAD

Odgojno-obrazovni rad u osnovnoj školi ostvaruje se redovitom i izbornom
nastavom, te dopunskim i dodatnim radom s učenicima.
*Redovita nastava* odnosi se na obvezno uključivanje djece starosne dobi od šest
do petnaest godina u odgojno-obrazovni rad osnovne škole, koji se u pravilu
organizira kao razredna nastava za učenike od I. do IV. razreda i kao predmetna
nastava za učenike od V. do VIII. razreda. Redovita nastava ostvaruje se unutar
jednoga razrednog odjela koji se formira od učenika istog razreda. Izuzetak čine
kombinirani razredni odjeli koji se mogu formirati za sve učenike od I. do IV.
razreda ili za učenike od V. do VIII. razreda u planinskim i otočkim školama.
*Izborna nastava* odnosi se na učenikov osobni izbor određenoga nastavnog predmeta
iz ponude nastavnih predmeta kao izbornih odgojno-obrazovnih sadržaja u školi.
Izborni nastavni predmet postaje obvezni nastavni predmet u školskoj godini u
kojoj se učenik za njega opredijelio. O učenikovom izboru i obveznosti pohađanja
izborne nastave potrebno je obavijestiti roditelje/skrbnike. Svrha organiziranja
izborne nastave je omogućivanje slobode u kreiranju odgojno-obrazovnoga procesa,
proširivanje i produbljivanje znanja i sposobnosti u onom odgojno-obrazovnom
području za koje učenik pokazuje posebne sklonosti i pojačan interes.
*Dopunski rad* predstavlja posebni odgojno-obrazovni program koji se odnosi na
učenika i/ili skupinu učenika koji ne prate redoviti nastavni program s
očekivanom razinom uspjeha, pa se privremeno za njega/njih organizira oblik
pomoći u učenju i nadoknađivanju znanja, stjecanju sposobnosti i vještina iz
određenih nastavnih područja ili više nastavnih predmeta ili samo jednoga
nastavnog predmeta. Dopunski rad se može organizirati za sve nastavne predmete
izuzevši likovnu, glazbenu, tehničku i tjelesnu kulturu i izborne predmete. Ovaj
oblik nastave služi i kao posebna pomoć djeci građana Republike Hrvatske koji se
vraćaju iz inozemstva. Dopunski rad se tada organizira radi bržega prevladavanja
odgojno-obrazovnih razlika glede različitih školskih sustava, uspješnijega
prilagođavanja novom školskom okruženju, te kao efikasan način prevladavanja
jezičnih prepreka u služenju materinjim jezikom.
*Dodatni rad* oblik je rada u školi koji se organizira za darovite učenike.
Razina odgojno-obrazovne školske i nastavne učinkovitosti ne ovisi samo o
kvaliteti i opsegu odgojno-obrazovnih i nastavnih sadržaja, i oblicima
nastavnoga rada, nego i o stupnju osposobljenosti učitelja za primjenu
najadekvatnijih oblika, metoda i sredstava školskoga, nastavnoga i izvanškolskog
rada.
Učitelji trebaju biti osposobljeni za rad u svim oblicima nastavnoga i školskog
rada, te u svim vidovima odgoja i obrazovanja – frontalnom, skupnom i
individualiziranom radu s učenicima. Iako se izbor određenoga odgojno-obrazovnog
vida prvenstveno temelji na objektivnim mogućnostima škole, često je zadržavanje
tradicionalnih oblika i vidova vezano uz navike u nastavnom radu. Preporučuje se
više timskoga promišljanja i unošenje promjena koje će povećati kvalitetu
nastavnoga i školskog rada.

ODGOJNO-OBRAZOVNI OBLICI, METODE I SREDSTVA IZVANNASTAVNOGA I IZVANUČIONIČKOG
RADA

*Izvannastavne aktivnosti* u osnovnoj školi podrazumijevaju učiteljevu slobodu
kreiranja odgojno-obrazovnoga rada i smisao za stvaralaštvo, a istodobno i
uspješan poticaj za angažiranje učenika za rad izvan redovite nastave.
Izvannastavne aktivnosti obično su povezane s određenim nastavnim predmetom ili
su interdisciplinarne naravi. Načini i metode realizacije izvannastavnih
aktivnosti pretežito su radioničkoga, projektnoga, skupno-istraživačkoga,
samoistraživačkog tipa odgojno-obrazovnoga rada, terenske nastave i/ili drugih
aktivnih didaktičko-metodičkih pristupa.
Ovaj oblik aktivnosti organizira se za sve učenike – učenike prosječnih
sposobnosti, darovite učenike, učenike koji zaostaju za očekivanom razinom
učenja i učenike s posebnim potrebama. Naime, prakticiranje izvannastavnih
aktivnosti pretpostavlja samostalnu učeničku odluku o uključivanju, što odražava
i njihovo htijenje za većim uspjehom, a pokazuje i veću motivaciju za učenjem u
slobodnijim okruženjima poučavanja/učenja.
Sadržaji i područja ostvarivanja izvannastavnih aktivnosti veoma su raznolika.
To su:
– literarne, dramske, novinarske, filmske radionice, likovne radionice,
organiziranje školskog radija i školskih novina, projekti – umjetnički stilovi i
razdoblja (odjeća, komunikacija, obrasci ponašanja, prehrana, itd.), glazbeni
projekti (prepoznavanje trajnih vrijednosti i kvaliteta u umjetničkoj glazbi i
ostalim glazbenim pravcima, primjerice, pop, rock, jazz i dr.), zborsko
pjevanje, itd.,
– prirodoslovno-matematičko područje, koje omogućuje iskustveno učenje i
razmatranje odnosa, primjerice, čovjek i biljke, čovjek i životinje, pokusi iz
kemije, kemija u okolišu, kemija u svakodnevnom životu, meteorologija,
istraživanje uzroka i posljedica prirodnih nepogoda, kartografija, genetika,
astronomija i sl.,
– športsko-zdravstveno-rekreacijsko područje koje se odnosi na stjecanje
športskih vještina i sposobnosti (nogomet, košarka, odbojka, šah...), učenje
društvenih plesova, folklora, ovladavanje vještinama i sposobnostima korektivne
gimnastike, vježbama relak­sacije i dr.,
– njegovanje nacionalne i kulturne baštine, koje se odnose na izradbu i
realizaciju projekata o istraživanju zavičaja, etnologije, turističke kulture i
sl.,
– očuvanje prirode i okoliša te zdravoga načina života – istraživanje zavičaja i
očuvanje njegova okoliša, učenje o očuvanju okoliša, stjecanje kulture življenja
u zdravom okolišu za zdrav okoliš,
– društveno-humanistički projekti i radionice (građanski odgoj i obrazovanje,
prava djece i ljudska prava),
– učeničko zadrugarstvo – seosko gospodarstvo, domaćinstvo, pčelarstvo, osnovne
tehnike kukičanja, vezenja, pletenja, uređenje školskih vrtova i sl.,
– tehničko stvaralaštvo (tehničke inovacije, tehnike modeliranja i građenja,
maketarstvo, i dr.).
Izvannastavne aktivnosti su najdjelotvorniji način sprječavanja društveno
neprihvatljivoga ponašanja, a iznimno su poticajni za samoaktualizaciju učenika
i samostalno-istraživačko učenje.
    *Izvanučionička nastava* je oblik nastave koji podrazumijeva ostvarivanje
planiranih programskih sadržaja izvan škole. U izvanučioničku nastavu spadaju:
izleti, ekskurzije, odlasci u kina, kazališta, galerije i druge ustanove,
terenska nastava, škola u prirodi i drugi slični organizirani oblici
poučavanja/učenja izvan škole. Cilj izvanučioničke nastave je učenje otkrivanjem
u neposrednoj životnoj stvarnosti, u kojemu se učenici susreću s prirodnom i
kulturnom okolinom, ljudima koji u njoj žive i koji su utjecali na okolinu. Rad
izvan škole potiče radost otkrivanja, istraživanja i stvaranja, pogodan je za
timski rad, utječe na stvaranje kvalitetnih odnosa unutar odgojno-obrazovne
skupine te potiče intelektualna čuvstva. Pri organizaciji ovoga oblika rada
valja voditi računa o interesima, mogućnostima i sposobnostima učenika.
Izvanučionička nastava treba koristiti mogućnost interdisciplinarnoga
povezivanja sadržaja različitih nastavnih predmeta. Pogodnost ovoga oblika
nastave jest lakše i brže učenje. Važno je temeljito planiranje aktivnosti izvan
učionice, s jasno osmišljenim ciljevima i zadaćama, sadržajno i metodički
adekvatno pripremljeno. Najčešći oblici izvanučioničke nastave su školski
izleti, školske ekskurzije te program poznat kao »škola u prirodi«. Plan i
program ovih aktivnosti utvrđuje se godišnjim planom i programom rada škole.
    *Školski izlet* je poludnevni ili cjelodnevni zajednički odlazak učenika i
učitelja u mjestu u kojemu je škola ili izvan njega, a koji organizira i izvodi
škola u svrhu ispunjavanja određenih odgojno--obrazovnih ciljeva i zadaća.
    *Školska ekskurzija* je višednevno putovanje radi posjeta prirod­nim, kulturnim,
povijesnim, športskim i tehničkim odredištima izvan sjedišta škole, u skladu s
određenim ciljevima i zadaćama škole. Školske ekskurzije mogu trajati najdulje
tjedan dana. Razred­nik je dužan upoznati roditelje s planom i programom izleta
ili ekskurzije prije početka provedbe.
    *Škola u prirodi* je oblik nastave koji se organizira višednevno na posebno
odabranom prirodnom odredištu s odgovarajućim uvjetima zatvorenoga i otvorenog
prostora za poučavanje i učenje. Program Škola u prirodi temelji se na godišnjem
nastavnom planu i programu osnovne škole.

RAD S DAROVITIM UČENICIMA

Težnja za visokim odgojno-obrazovnim standardima i postig­nućima zahtijeva
pridavanje većega značenja otkrivanju iznadprosječne i darovite djece i
stvaranju mogućnosti za razvijanje njihove darovitosti u jednom ili više
područja. Zadaća učitelja je zamijeniti uobičajenu razrednu situaciju u kojoj su
se sadržaji, metode i oblici rada prilagođavali prosječnoj većini u razredu.
Uočavanje darovitih učenika i poticanje razvoja njihove darovitosti izradbom
programa u skladu sa sklonostima, interesima, motivacijom i sposobnostima
darovitih učenika je obveza učitelja i stručnih suradnika u osnovnoj školi.
Dva najčešća pristupa koja se koriste za potrebe darovitih učenika u osnovnoj
školi su:
– izradba i realizacija posebnoga ili obogaćenog odgojno-obrazovnog programa i
– akceleracija programa.
Primjena izradbe i realizacije posebnoga ili obogaćenog odgojno-obrazovnog
programa za darovitog učenika ili skupinu darovitih učenika pretpostavlja:
– identificiranje darovitog učenika, odnosno dijagnosticiranje darovitosti
– izradbu programa rada za jednog ili skupinu darovitih učenika,
– formiranje tima stručnjaka koji će pratiti njegov/njihov rad,
– osiguravanje uvjeta za ostvarenje programa (satnica, nastavna sredstva,
literatura, oblici poučavanja, odnosno učenja),
– vrjednovanje učenikovih rezultata i postignuća.
Mogućnosti obogaćivanja programa za darovitoga učenika ili učenike su
raznovrsne. Program se može odnositi na svako odgojno-obrazovno područje, a
pristup sadržaju je dublji, individualno vođen, često povezan s drugim
područjima, interaktivan, a može biti pod vodstvom mentora izvan škole
(primjerice, znanstvenika, umjetnika, i dr.). Kod prakticiranja obogaćenoga
programa daroviti učenici se ne izdvajaju iz razredne zajednice i školskoga
okruženja, nego individualno rade na zadacima ili projektima uz stručno vođenje.
Važno je voditi računa o individualnim potrebama i sklonostima svakoga darovitog
učenika, a napose o njihovoj motivaciji.
    *Akceleracija* je oblik nastave kojim se učeniku omogućuje završavanje osnovne
škole u vremenu kraćem od propisanog. Odnosi se na one učenike koji se ističu
izvrsnim postignućima u dijelu ili svim odgojno-obrazovnim predmetima. Takvim
učenicima se pruža mogućnost svladavanja nastavnih programa iz dva razreda
tijekom jedne školske godine. Akceleracija može biti djelomična – kada daroviti
učenik provodi u višem razredu samo dio školskoga dana, slušajući jedan ili više
predmeta, i potpuna – kada učenik u jednoj školskoj godini završava dva razreda.
Akceleracija je zahtjevniji i osjetljiviji način ostvarenja potreba darovitoga
učenika. Darovita se djeca ističu određenim natprosječ­nim sposobnostima, što je
za učitelja zahtjevnije u didaktičko-metodičkom pristupu. Važno je pritom uzeti
u obzir i razinu emocionalne i socijalne zrelosti darovitoga učenika prije
donošenja odluke o primjeni akceleracije.
Dodatnim radom često se potiče uključivanje učenika za sudjelovanje na
natjecanjima, susretima i smotrama.
Hrvatski školski sustav omogućuje i treći vid rada s darovitim učenicima, a to
je omogućivanje uključivanja u posebne povremene odgojno-obrazovne programe koji
se organiziraju za skupinu darovite djece unutar same škole, ili programe kojima
se organizira poseban razred za darovite učenike, a postoje i posebne škole –
glazbene, baletne, likovne, i slični programi koji se povremeno organiziraju kao
tzv. ljetne škole, subotnje škole, programi specijalizacija i sl.

RAD S UČENICIMA S POSEBNIM POTREBAMA

Suvremena hrvatska škola omogućuje i potiče integraciju učenika s lakim
teškoćama u razvoju u redoviti školski sustav, što ovisi o stupnju teškoće i
procjeni posebne odgojno-obrazovne podrške koju učenici s teškoćama u razvoju
trebaju, odnosno o uvjetima koje pruža škola i omogućuje lokalna zajednica.
Prema novim terminologijskim određenjima učenici s teškoćama u razvoju
kategoriziraju se u učenike s posebnim potrebama, jer njihova integracija u
redoviti osnovnoškolski sustav podrazumijeva prakticiranje posebnih sadržaja,
načina, metoda rada i vrjednovanja postignuća.
Učenici s lakim teškoćama u razvoju u pravilu se uključuju u redovite razredne
odjele, te svladavaju redovite nastavne programe uz individualizirane načine
rada s obzirom na stručnu procjenu posebnoga odgojno-obrazovnog djelovanja, o
kojemu mišljenje i prosudbu donosi poseban tim stručnjaka.
Redoviti sustav odgoja i obrazovanja osnovne škole omogućuje dva vida
integracije djece s teškoćama u razvoju:
a) potpunu integraciju, i
b) djelomičnu integraciju.
    *Potpuna integracija* podrazumijeva uključenost učenika s teškoćama u razvoju u
razredni odjel, izradbu i primjenu posebno prilagođenih programa za učenika s
teškoćom ili teškoćama u razvoju, kojega kreira učitelj u suradnji s
defektologom i drugim stručnim suradnicima. S posebnim programom treba upoznati
roditelje/skrb­nike.
Najveći broj učenika s posebnim obrazovnim potrebama potpuno je integriran u
redovne razredne odjele i to na način da u jednom razrednom odjelu mogu biti
najviše tri učenika s posebnim obrazovnim potrebama. Pravilnikom o broju učenika
u redovitom i kombiniranom razrednom odjelu u osnovnoj školi (NN, 74/99.)
utvrđeno je da razredni odjel u koji je uključen jedan učenik s teškoćama u
razvoju, može imati najviše 28 učenika, s dva učenika s teškoćama u razvoju
razredni odjel može imati najviše 26 učenika, a s tri učenika s teškoćama u
razvoju razredni odjel može imati najviše 24 učenika.
Pravilnikom o osnovnoškolskom odgoju i obrazovanju učenika s teškoćama u razvoju
(NN, 23/91.) utvrđeni su primjereni oblici školovanja učenika s posebnim
obrazovnim potrebama.
Za učenike sa senzoričkim i motoričkim oštećenjima (vida, sluha, tjelesnih
oštećenja) koji su potpuno integrirani u redovite razredne odjele organizira se
produženi stručni postupak u skupinama od 6 do 10 učenika nakon nastave.
    *Djelomična integracija* podrazumijeva uključenost učenika s teškoćama u razvoju,
najčešće s lakom mentalnom retardacijom, djelom vremena u razrednom odjelu sa
skupinom učenika koji rade prema Nastavnom planu i programu za osnovnu školu, a
dio programa svladavaju prema posebnom Okvirnom nastavnom planu i programu za
učenike s teškoćama u razvoju, kojega realizira defek­tolog u posebnom razrednom
odjelu.
Učenici s lakom mentalnom retardacijom bez utjecajnih teškoća u razvoju školuju
se u sustavu djelomične integracije u posebnim razrednim odjelima u kojima
svladavaju nastavne sadržaje hrvatskoga jezika, matematike i prirode i društva,
dok nastavne sadržaje likovne i glazbene kulture te tehničke i tjelesne i
zdravstvene kulture svladavaju u redovitom razrednom odjelu, uglavnom po
prilagođenom programu.
U odgojno-obrazovnom radu s učenicima s teškoćama u razvoju pozornost se
usmjerava na sposobnosti i potrebe učenika, individualizaciju
odgojno-obrazovnoga i nastavnog rada, te osiguravanje dodatne podrške primjenom
rehabilitacijskih programa, uključivanjem osposobljenih asistenata u nastavi i
dr.
Nacionalna strategija jedinstvene politike za osobe s invaliditetom od 2003. do
2006. (Vlada Republike Hrvatske, 2003.), kao i Nacionalni plan aktivnosti za
prava i interese djece 2006. – 2012. predviđaju niz mjera u području
odgojno-obrazovne integracije djece s posebnim odgojno-obrazovnim potrebama:
stručno osposob­ljavanje i usavršavanje učitelja, međuresornu suradnju i
suradnju s civilnim sektorom, osuvremenjivanje nastavnih planova i programa,
mobilne službe podrške i dr.
Sustavnim stručnim usavršavanjem učitelja i stručnih suradnika osigurava se
potrebna razina osposobljenosti za rad s učenicima s posebnim odgojno-obrazovnim
potrebama, od prepoznavanja njihovih posebnosti, izbora najprikladnijih
pedagoško-psiholoških i didaktičko-metodičkih pristupa i oblika rada do
vrjednovanja napredovanja i uspješnosti.
Rad na planiranju i provedbi odgojno-obrazovnoga rada s učenicima s teškoćama u
razvoju i njihovoj integraciji u redoviti nastavni rad u školi uključuje
intenzivnu suradnju učitelja, ostalih učenika, stručnih suradnika, ravnatelja,
roditelja/skrbnika i članova obitelji, lokalne zajednice i udruga.
U radu s učenicima s posebnim potrebama u redovitom sustavu odgoja i obrazovanja
u osnovnoj školi težište se stavlja na izradbu posebnih odgojno-obrazovnih i
nastavnih programa. Posebno izrađen program pretpostavlja individualizirani rad,
praćenje i vrjednovanje učenikova napredovanja, savjetovanje sa stručnim
suradnicima i stalnu suradnju s roditeljima/skrbnicima.
Izradba individualiziranoga odgojno-obrazovnog programa temelji se na procjeni
sposobnosti, interesa i potreba učenika, te procjeni područja koja treba
razvijati kod učenika s posebnim potrebama.
Etape izradbe individualiziranoga programa su: inicijalna procjena, određivanje
nastavnih predmeta i sadržaja, razine usvajanja sadržaja, vremenske dimenzije
(kratkoročni i dugoročni ciljevi i zadatci), izbor metoda, postupaka, sredstava
i pomagala, praćenje i ocjenjivanje postignuća učenika. Preporučuje se češće
praćenje uspješnosti programa zbog eventualne potrebe mijenjanja ili dorađivanja
programa.
Ukoliko škola nema zaposlenog stručnjaka koji se bavi s učenicima s teškoćama u
razvoju, ona je dužna osigurati primjerenu odgojno-obrazovnu i rehabilitacijsku
potporu suradnjom sa stručnjacima izvan ustanove i ovlaštenim institucijama. Svi
dokumenti i prilozi praćenja učenika ulažu se u mapu učenika.
Na kraju svake školske godine stručni tim i učitelji škole duž­ni su izraditi
pisano izvješće o postignućima, kao i preporuke za daljnji rad.
Individualizirani odgojno-obrazovni programi izrađuju se za sve učenike s
posebnim obrazovnim potrebama temeljem Rješenja Ureda državne uprave i Odluke
učiteljskog vijeća škole.
Nova hrvatska škola predviđa mogućnost uvođenja novih, alternativnih oblika rada
s učenicima s teškoćama u razvoju, koji obogaćuju postojeće nastavne planove i
programe, a mogu se provoditi kao izvannastavne ili izvanučioničke aktivnosti.
Jedan od takvih oblika je tzv. »bonus nastava«, koji predstavlja ponudu
zamjenskih aktivnosti za one predmete koji zahtijevaju više kognitivne razine, a
za učenike s teškoćama u razvoju predstavljaju teško dostižan ili pak nedostižan
cilj. Ovaj oblik rada je posebno koristan za sprječavanje upućivanja djece u
specijalizirane institucije i izdvajanje djeteta iz bliske sredine kada to nije
nužno. Blok satovi olakšavaju organizaciju »bonus nastave«.
Ovaj oblik nastave, kao i prikladne sadržaje, planira škola u suradnji s
roditeljima, učenikom i stručnim suradnicima, a oni ovise o inicijativnost,
domišljatosti i mogućnosti neposrednih sudionika odgojno-obrazovne djelatnosti.

NOSITELJI ODGOJNO-OBRAZOVNE DJELATNOSTI U OSNOVNOJ ŠKOLI

Nositelji odgojno-obrazovne djelatnosti u školi su: ravnatelj, učitelji i
stručni suradnici.
    *Ravnatelj* je ovlaštena i odgovorna osoba za funkcioniranje cjelokupnoga
odgojno-obrazovnog rada u školi i koja po funkciji sudjeluje u
razvojno-pedagoškoj djelatnosti škole. Odgojno-obrazovna uloga ravnatelja je
stvaranje ozračja za promjene, povezivanje s kolek­tivom, poticanje timskoga
rada i zajedničkoga rješavanja problema, stvarati suradničko ozračje, pokazati
jasno namjere, ciljeve i zadaće škole, istaknuti doprinose i zasluge članova
kolektiva, uključiti lokalnu zajednicu u rad i život škole, jasno iskazivati
prioritete škole, surađivati s članovima kolektiva u planiranju, podijeliti
zadovoljstvo i zahvalnosti s drugima, nagrađivati napore učitelja i učenika,
nazočiti proslavama, provoditi vrjednovanje i samovrjednovanje rada ravnatelja,
te vrjednovanje i samovrjednovanje rada učitelja.
    *Učitelji* su stručno osposobljeni nositelji odgojno-obrazovnoga i nastavnog rada
u razrednoj nastavi i predmetnoj nastavi prema područjima nastavne djelatnosti.
Oni ostvaruju odgojno-obrazovnu djelatnost u redovitoj, izbornoj, dopunskome i
dodatnom radu, radu s učenicima s posebnim potrebama, izvannastavnim i izvanučioničkim aktivnostima.
    *Razrednik* ima ulogu učitelja koja se odnosi na vođenje povjerenoga razrednog
odjela te komunikacijsko posredovanje između neposrednih i posrednih sudionika
odgojno-obrazovne djelatnosti/procesa – učenika, učitelja, roditelja/skrbnika.
Razrednik je voditelj i odgojitelj određene skupine učenika koja čini razredno
odjeljenje. On je osoba koja upućuje učenike u školski i nastavni rad, hrabri,
razumije i usmjerava, pomaže im, potiče razvijanje suradnje i prijateljstva među
učenicima te ih poučava zajedničkom življenju. Ulazak djeteta u školu označava
susret s novim socijalnim okruženjem, drukčijim društvenim odnosima i novim
obvezama. Razrednikova je uloga stvaranje povoljnoga socijalno-psihološkog
ozračja i međusobnoga poštovanja. Razrednik prati rast i razvoj učenika, njihovo
ponašanje, otkriva uzroke mogućega neprihvatljivoga ponašanja. Razrednik radi u
skladu s odgojno-obrazovnim ciljevima škole i nastave, identificira probleme
učenika, pomaže im u rješavanju problema i neuspjeha u učenju, te stalno
surađuje s drugim učiteljima. Njegova je obveza i stalna suradnja s
roditeljima/skrbnicima. Uz poslove vođenja i praćenja razvoja učenika, razrednik
vodi pedagoške i administrativne poslove. Na početku školske godine razrednik
izrađuje program rada svoga odjela.

ODGOJNO-OBRAZOVNA DJELATNOST STRUČNIH SURADNIKA U OSNOVNOJ ŠKOLI

Razvojno-pedagoška i psihološka djelatnost sastavni je dio programa rada osnovne
škole, čija uloga jest stalno unaprjeđivanje svih sastavnica odgojno-obrazovnoga
rada u školi i nastavi.
Nositelji razvojno-pedagoške djelatnosti su stručni suradnici u školi. To su:
pedagog, psiholog, defektolog, socijalni radnik i knjižničar.
Stručni suradnici u školi ostvaruju sljedeće zadaće:
– potiču usvajanje vrijednosti, stavova i navika koje omogućavaju cjelovit
razvoj osobnosti učenika,
– prate razvoj i odgojno-obrazovna postignuća učenika,
– sudjeluju u provođenju zdravstvene i socijalne skrbi učenika,
– profesionalno informiraju i usmjeravaju učenike u skladu s njihovim potrebama,
interesima i sposobnostima,
– pružaju savjetodavnu pomoć učenicima, roditeljima, učiteljima, stručnim
tijelima i drugim sudionicima odgojno-obrazovne djelatnosti/procesa,
– sudjeluju u uvođenju pripravnika u samostalni odgojno-obrazovni rad,
– sudjeluju u stručnom usavršavanju odgojno-obrazovnih djelatnika,
– istražuju potrebe za kvalitetnu organizaciju odgojno-obrazov­noga rada,
– istražuju i analiziraju pojedine pedagoške/psihološke/defektološke pojavnosti
(programa, akcija, odgojno-obrazovnih postignuća, pedagoškog standarda) i drugih
sastavnica odgojno-obrazovne djelatnosti/procesa,
– rade na povezivanju škole s lokalnom i širom zajednicom,
– uvode i prate inovacije u svim sastavnicama odgojno-obrazov­ne
djelatnosti/procesa,
– prate nove spoznaje iz područja pedagogije/psihologije/defek­tologije i
njihovu primjenu u nastavnom i školskom radu,
– uspostavljaju i razvijaju sustav informatičke i dokumentacijske djelatnosti
radi evidencije i unaprjeđivanja osobnoga rada te rada škole,
– provode vrjednovanje i samovrjednovanje rada sudionika odgojno-obrazovne
djelatnosti/procesa u školi.
Rad pedagoga, psihologa, defektologa, socijalnoga radnika i knjižničara usmjeren
je na sva područja odgojno-obrazovne djelat­nosti i sudionike koji sudjeluju u
ostvarivanju ciljeva osnovne škole. Ta područja su:
– pripremanje školskih odgojno-obrazovnih programa i njihove realizacije,
– neposredno sudjelovanje u odgojno-obrazovnom procesu,
– vrjednovanje odgojno-obrazovnih rezultata, provođenje studijskih analiza,
istraživanja i projekata,
– stalni stručni razvoj nositelja odgojno-obrazovne djelatnosti u školi,
– bibliotečno-informacijska i dokumentacijska djelatnost.
*Pripremanje školskih odgojno-obrazovnih programa i njihove realizacije* odnosi se
na:
– utvrđivanje odgojno-obrazovnih potreba učenika, škole i okruženja –
ispitivanje i utvrđivanje pojava i procesa s ciljem operativnih, dijagnostičkih,
znanstvenih i drugih uvida; analizu odgojno-obrazovne situacije i pripremu plana
odgojno-obrazovnoga djelovanja; klasifikaciju, sistematizaciju i pripremu mjera
za raznovrsne potrebe i korisnike;
– organizacijske poslove, planiranje i programiranje rada škole i nastave –
planiranje i programiranje rada svakoga stručnog suradnika; sudjelovanje u
osmišljavanju i kreiranju kratkoročnoga i dugoročnog razvoja škole, te izradbu
godišnjega plana i programa rada škole; planiranje i programiranje nastave,
izvannastavnih aktiv­nosti i rada stručnih tijela škole; provedbu kvantitativne
i kvalitativne analize stupnja ostvarenosti ciljeva škole; praćenje razvoja i
napredovanja učenika; profesionalnu orijentaciju; suradnju s roditeljima;
izvannastavne aktivnosti; rad stručnih tijela škole; planiranje provedbe
integrativnih nastavnih i školskih programa; pripremu individualnih programa za
uvođenje pripravnika u samostalni rad; sudjelovanje u planiranju i programiranju
javne afirmacije škole;
– ostvarivanje uvjeta za realizaciju plana i programa škole – praćenje
cjelokupnoga rada škole i vrjednovanje kvalitete rada i didaktičko-metodičkih
uvjeta rada; osiguravanje nastavne opreme; izradbu nastavnih sredstava i
pomagala; sudjelovanje u estetsko--ekološkom uređivanju prostora škole;
poticanje učitelja za primjenu audio-vizualnih sredstava i informatičke opreme u
nastavi;
*Neposredno sudjelovanje u odgojno-obrazovnom procesu* sastoji se od sljedećih
aktivnosti:
– upisi djece u I. razred osnovne škole – utvrđivanje psihofizičke sposobnosti
djece pri upisu u I. razred, utvrđivanje kriterija za formiranje razrednih
odjela;
– unaprjeđenje rada škole – sudjelovanje u suvremenim promjenama rada škole;
poticanje uvođenja i primjene novih metoda i oblika nastavnoga i školskog rada;
stručna pedagoško-psihološka i didaktičko-metodička pomoć u ostvarivanju
nastavnih planova i programa; praćenje realizacije dopunskoga i dodatnog rada,
izbornih predmeta, izvannastavnih i izvanučioničkih aktivnosti; identifikacija i
praćenje rada i uspjeha darovitih učenika, sudjelovanje u izradbi
individualiziranih programa za darovite učenike i učenike s teškoćama u razvoju,
pružanje stručne pomoći učenicima s teškoćama u učenju, s lošim obiteljskim
prilikama i drugim otežavajućim okolnostima; provođenje razvojnih i akcijskih
istraživanja i drugih znanstveno-stručnih projekata; vrjednovanje realizacije
nastavnih programa i školskog rada, učenika i razrednih odjela; predlaganje
načina za unaprjeđivanje kvalitete rada škole, kulture škole i profesionalne
kulture; sudjelovanje u međuškolskim, županijskim, regionalnim i međunarodnim
projektima;
– razvojni i savjetodavni rad – individualno i skupno pružanje savjetodavne
pomoći učenicima, roditeljima, učiteljima; razmatranje i predlaganje
odgojno-obrazovnih mjera za sankcioniranje nepoželjnih ponašanja učenika;
individualni i skupni savjetodavni rad sa stručnjacima;
– profesionalno informiranje i usmjerivanje učenika – ispitivanje individualnih
odgojno-obrazovnih potreba učenika, procjenjivanje njihovih sposobnosti i
motivacije; upoznavanje učenika, roditelja, učitelja s mogućnostima nastavka
školovanja djece/učenika s obzirom na potrebe svijeta rada; suradnja sa stručnim
službama Zavoda za zapošljavanje i drugim relevantnim ustanovama; savjetodavni
rad s učenicima s posebnim potrebama;
– zdravstvena i socijalna zaštita učenika – sudjelovanje u provođenju
zdravstvenoga odgoja i obrazovanja i podizanje zdravstvene kulture učenika i
drugih sudionika odgojno-obrazovnoga procesa; pomoć učenicima u ostvarivanju
zdravstvene i socijalne zaštite; upoznavanje socijalnih prilika učenika i pomoć
učeniku u ostvarivanju socijalno-zaštitnih potreba; uvažavanje i zastupanje
prava učenika.
*Stručno usavršavanje* je obveza neposrednih sudionika odgojno-obrazovne
djelatnosti u školi i nastavi, a aktivnosti stručnih suradnika povezane su sa
stalnim stručnim razvojem, i to na način:
– planiranja i provedbe obveznoga stručnog usavršavanja učitelja i stručnih
suradnika,
– praćenja i pružanja stručne pomoći pripravnicima i učiteljima početnicima,
– suradnje sa stručnjacima i ustanovama koje prate odgojno--obrazovni sustav i
onima koji se bave unaprjeđivanjem odgoja i obrazovanja,
– organiziranja i vođenja stručnih rasprava u školi,
– organiziranja i izvođenja oglednih nastavnih satova,
– angažiranja u odgovarajućim stručnim udruženjima,
– praćenja znanstvene i stručne literature.
    *Bibliotečno-informacijska i dokumentacijska djelatnost* podrazumijeva sljedeće
aktivnosti:
– nabavku znanstveno-stručnih časopisa, knjiga i druge literature,
– nabavku multimedijskih izvora znanja,
– poticanje učenika, roditelja, učitelja na korištenje znanstvene i stručne
literature,
– pružanje stručne pomoći učeniku i roditelju u korištenju literature,
– sudjelovanje u uspostavljanju i razvijanju informatizacije škole,
– kreiranje i izradba tiskanih materijala za učenike, učitelje, roditelje,
nastavni i školski rad,
– vođenje školske, pedagoške i nastavne dokumentacije,
– izradba i čuvanje učeničke dokumentacije.
Stručni suradnici dio poslova rade samostalno, a dio poslova je neophodno timski
rad.
    *Pedagog* je najšire profiliran stručni suradnik. Sudjeluje u svim fazama
odgojno-obrazovne djelatnosti, od planiranja i programiranja do vrjednovanja
rezultata. On surađuje sa svim drugim sudionicima odgojno-obrazovne
djelatnosti/procesa u školi. Prati, istražuje i analizira nastavni rad, te
predlaže načine i sadržaje za unaprjeđivanje i poboljšavanje nastave i
cjelovitoga odgojno-obrazovnog rada u školi. Težište rada pedagoga je na
pedagoško-didaktičkom području školskoga i nastavnog rada.
  *Psiholog* je stručnjak koji primjenjuje znanstvene spoznaje pedagoške i razvojne
psihologije u školskoj praksi. Primjenom odgovarajućih psihologijskih
instrumenata i metoda pridonosi unaprjeđivanju psihološkoga aspekta
odgojno-obrazovnoga i nastavnog procesa. Težište njegova rada je individualni i
skupni rad s učenicima, a suradnja s drugim sudionicima odgojno-obrazovnoga
djelovanja je u funkciji njihova osposobljavanja za bolje razumijevanje
učenikovih potreba i ponašanja, te djelotvorniji rad s njima. Prateći razvoj i
napredovanje učenika, psiholog radi s njima savjetodavno, a posebice u
profesionalnom informiranju i usmjerivanju.
    *Defektolog* radi na otkrivanju, dijagnosticiranju i terapiji učenika s teškoćama
u razvoju i učenju. Utvrđuje individualne odgojno--obrazovne sadržaje
namijenjene učenicima s teškoćama u razvoju i učenju, te određuje nastavne
oblike i metode rada primjerene sposobnostima takve djece. Brine o
osposobljavanju i stručnom usavršavanju učitelja u području integracije i brige
za razvoj djece s teškoćama. U skladu s vrstom i stupnjem teškoće, utvrđuje
didaktičko-metodičke uvjete rada. Surađuje s roditeljima usklađujući
odgojno-obrazovne napore škole i roditeljskoga doma.
    *Socijalni radnik* utvrđuje socijalni sastav učenika u školi i pojedinim razrednim
odjelima, te analizira i utvrđuje odnose i utjecaje između socijalnih čimbenika
i uspjeha učenika. Analizom socijalne situacije u školi utvrđuje eventualne
uzroke odgojno-obrazovnih problema i neuspjeha pojedinih učenika. Upoznaje se s
neposrednim uvjetima socijalne sredine u kojoj odrastaju djeca s izraženim
socijalnim potrebama i predlaže rješavanje socijalnih problema takvih učenika.
Pruža pomoć učiteljima i roditeljima u razumijevanju socijalnoga ambijenta i
otklanjanju socijalnih problema.
    *Knjižničar* potiče razvoj čitalačke kulture i osposobljava korisnike za
intelektualnu proradu izvora, pridonoseći razvoju kulture samostalnoga
intelektualnog rada. Osim neposrednoga odgojno-obrazovnog rada s učenicima i
njihova upućivanja u korištenje različitih izvora znanja, knjižničar sudjeluje u
formiranju multimedijskoga središta škole kroz opremanje stručnom literaturom,
drugim izvorima znanja i odgovarajućom odgojno-obrazovnom tehnikom. Knjižničar
prati znanstveno-stručnu literaturu, izrađuje anotacije i tematske
bibliografije, te potiče učenike i učitelje na korištenje znanstvene i stručne
literature. S aktualiziranim promjenama odgoja i obrazovanja u osnovnoj školi,
te provođenjem projekta Hrvatski nacionalni obrazovni standard za osnovnu školu,
knjižničari unose kvalitativne promjene u odgojno-obrazovni rad knjižnice
donošenjem posebnoga programa rada Informacijska pismenost i poticanje čitanja.

ŠKOLSKA KNJIŽNICA

Suvremena školska knjižnica informacijsko je, medijsko i komunikacijsko središte
škole. Kao izvor informacija i znanja prvenstveno je namijenjena učenicima i
učiteljima za potrebe redovite nastave, ali je i potpora svim nastavnim i
izvannastavnim aktivnostima škole, mjesto okupljanja i provođenja
izvannastavnoga i slobodnog vremena.
Nositelj djelatnosti školske knjižnice školski je knjižničar od kojeg se očekuje
profesionalni pristup u komunikaciji i radu, sposobnost razumijevanja
korisničkih potreba te informacijske vještine i znanja o svrsishodnoj i
kvalitetnoj uporabi informacija.
Školska knjižnica je prostor prilagođen potrebama učenika i omogućuje im učenje
i samostalno istraživanje. Zadaća je suvremene školske knjižnice potpora
odgojno-obrazovnim ciljevima i zadatcima nastavnoga plana i programa škole. Na
prvome mjestu treba osigurati pristup izvorima znanja koji će učenike potaknuti
na različite ideje u procesu iskustvenoga učenja i omogućiti im stjecanje
stvaralačkog iskustva pri uporabi i kreiranju informacija. To su i preduvjeti za
uspješna postignuća u učenju i razumijevanju, poticanju mašte i uživanju u
čitanju, promicanju načela da su sloboda mišljenja i slobodan pristup
informacijama polazišta za uspješno i odgovorno sudjelovanje u građanskom
demokratskom društvu. Za ostvarenje odgojno-obrazovnih ciljeva potrebna je
suradnja s učenicima, učiteljima, administrativnim osobljem i
roditeljima/skrbnicima.
Djelatnost knjižničara u školskoj knjižnici obuhvaća neposrednu
odgojno-obrazovnu djelatnost, stručno-knjižničnu te kulturnu i javnu djelatnost.
Suvremena djelatnost knjižnice usmjerena je na informacijsku pismenost i
poticanje čitanja. U današnjem društvu informacijska pismenost je jedna od
važnih sastavnica čovjekove pismenosti uopće. Ona uključuje razumijevanje i
uporabu informacija, ne samo iz klasičnih izvora znanja, nego i onih
posredovanih suvremenom tehnologijom. Upravo u osposobljavanju korištenja tog
oblika pismenosti školska knjižnica dobiva veću ulogu, jer poučava učenike
samostalnom projektno-istraživačkom radu, potiče ih na stvaralačko i kritičko
mišljenje pri pronalaženju, selektiranju, vrjednovanju i primjeni informacija.
Školska knjižnica je mjesto gdje se učenik uvodi u svijet knjige i čitanja.
Čitanjem učenik otkriva raznoliki svijet literature. Pritom tehnike čitanja i
razumijevanje pročitanoga postaju bitan preduvjet uspješnosti procesa
cjelokupnoga školskog učenja. Zadaća je školskoga knjižničara stvoriti od
učenika čitatelja koji će s oduševljenjem i radošću osjetiti književno djelo.
Samostalnost u uporabi različitih izvora informacija i znanja očituje se u
snalaženju u svim knjižnicama, služenju njihovom građom, poznavanju
klasifikacijskih načela, uporabi raznovrsnih kataloga, bibliografija, referentne
zbirke i drugih izvora bez kojih nema suvremenog i svrsishodnoga cjeloživotnog
učenja te napredovanja u struci, a ni kvalitetnoga provođenja slobodnoga
vremena.
Timskim radom školskoga knjižničara i učitelja omogućuje se međupredmetno
povezivanje sličnih ili zajedničkih nastavnih sadržaja iz područja informacijske
i čitalačke pismenosti, kako pri planiranju tako i u ostvarivanju, čime se
znatno smanjuje opterećenost učenika. Program rada školske knjižnice može biti
namijenjen učenicima, učiteljima, roditeljima ili svim korisnicima zajedno, a
razlikuje se u zadaćama i ciljevima.
Aktivnosti školske knjižnice u korelacijskom pristupu prema drugim predmetima
odnose se na sljedeće:
– sudjelovanje u zajedničkom planiranju tema,
– realizaciju nastavnoga sata sa zadanom temom,
– izradbu referata ili uradaka na zadanu temu,
– provođenje individualnih i skupnih projekata,
– pripreme uvodnih satova iz pojedinih predmeta, tema ili cjelina,
– organiziranje predavanja i radionica za učenike, učitelje, stručne suradnike,
roditelje,
– prezentacije projekata.
Aktivnosti pri realizaciji programa mogu se provoditi u različitim oblicima:
– radionica za interesnu skupinu učenika,
– radionica za učenike pojedinih razrednih odjela,
– radionica za učenike s posebnim potrebama,
– nastavni dan u školskoj knjižnici,
– književni susreti – predstavljanje knjiga,
– izradba biltena, preporučenih popisa literature, bibliografija i drugih
izvora,
– izložbe (knjiga, slika, fotografija, promotivnih materijala, audiovizualne
građe, učeničkih radova…),
– organiziranje susreta s osobama koje izlažu određenu temu,
– organiziranje čitateljskih klubova,
– pokretanje projekata koji timski okupljaju učenike i učitelje,
– obilježavanja obljetnica pisaca, bivših poznatih učenika škole i dr.
Nezaobilazna je uloga školske knjižnice u promicanju prava djeteta koja
proizlaze iz temeljnoga prava svakoga čovjeka da se optimalno razvije na osnovi
svojih sposobnosti i intelektualno-emocionalnih potencijala. Takav će učenik
moći dosegnuti optimalni i željeni stupanj obrazovanja, pridonijeti svojoj
društvenoj sredini, aktivno se uključiti u cijelo društvo, znati se oduprijeti
životnim nedaćama te biti sposoban prihvatiti raznovrsnost kultura i stilove
življenja, sa znatiželjom usvajati nova znanja potrebna za prilagođivanje u svim
životnim situacijama.
Osnovna je zadaća suvremene škole zajedno sa školskom knjiž­nicom poticati
potrebu za pisanim izvorima i ostalim vrstama knjiž­nične građe, razvijati
čitalačke vještine i navike te osnove informacijske pismenosti i informacijske
vještine koje su preduvjet za učinkovito pronalaženje informacija. Isticanjem
osnovne zadaće školske knjižnice, učenik postaje aktivan sudionik nove hrvatske
škole.
Navedeni čimbenici omogućit će učenicima da postanu svjesni vlastitih
informacijskih i čitalačkih potreba koje će im pomoći u aktivnom uključivanju u
društvo znanja.
Ciljevi odgojno-obrazovne djelatnosti u školskoj knjižnici su:
– privikavati učenike na knjižnični prostor i ozračje,
– utjecati na pozitivna mišljenja i stavove o knjizi, knjižnici i njezinoj
sveukupnoj građi, te razvijati naviku korištenja knjižnice i mogućnosti
korištenja,
– razvijati čitateljske i druge sposobnosti i vještine učenika (komunikacijske,
informacijske, istraživačke…),
– osposobiti učenike za korištenje izvora znanja i informacija u školskoj
knjižnici,
– odgajati i obrazovati aktivnoga čitatelja, motivirati učenike za izvanškolsko
čitanje,
– upoznati učenike sa svim izvorima informacija i naučiti ih koristiti usluge
školske i drugih knjižnica, posebice uporabu leksikona, enciklopedija, rječnika
i sl. za istraživačke i projektne zadaće,
– uputiti učenike na knjige kao stalni izvor raznovrsnih znanja (informativnih,
umjetničkih, tehničkih, zabavnih), prikazanih vizualnim, auditivnim i
audiovizualnim sredstvima (tekst, slika, crtež, mapa, tonski i videozapis),
– raditi s darovitim učenicima u dopunskoj i dodatnoj nastavi, u slobodnim
aktivnostima, te na satovima razredne zajednice,
– upoznati učenike s primarnim i sekundarnim izvorima informacija za potrebe
cjeloživotnoga učenja,
– pratiti i ispitivati zanimanje učenika za knjigu,
– poučiti učenike o razlikovanju pojmova citat, citiranje, referenca, bilješka i
sažetak za potrebe problemsko-istraživačkoga i projektnog rada,
– poučiti učenike o prepoznavanju bibliografskih podataka o knjižnoj građi.
Neposredni odgojno-obrazovni rad s učenicima u školskoj knjižnici strukturiran
je po razredima i sadržajima, te zadaćama odgojno-obrazovnoga rada.
Od I. do IV. razreda osnovne škole razvijaju se vještine pisanja i čitanja.
Prioritet aktivnostima u radu s učenicima u i sa školskom knjižnicom daje se
poticanju čitanja kao jezičnoj djelatnosti i temelju obrazovanja. Razvijanjem
čitalačke pismenosti potiče se govorno i pisano izražavanje učenika, daju im se
nova znanja, obogaćuje se rječnik, pomaže im se u izgradnji sustava vrijednosti
i usvajanju etičkih normi, što su preduvjeti za uspješno učenje svih predmeta.
U I. razredu učenike treba upoznati sa školskim knjižničarom i knjižničnim
prostorom, naučiti ih razlikovati knjižnicu od knjižare, upoznati ih s izvorima
učenja i znanja i njihovoj svrsi, naučiti ih posuđivati, čuvati i vraćati knjige
na vrijeme, pokazati razlike između knjiga (slikovnica, rječnik, knjiga),
razvijati sposobnost promatranja, zapažanja i slobodnoga iznošenja vlastitoga
mišljenja.
U II. razredu učenik treba znati prepoznati i imenovati dječje časopise
(naslovnica), razlikovati dječji tisak od dnevnoga tiska i časopisa, znati
prepoznati rubriku i odrediti je li ga sadržaj poučava ili zabavlja
(poučno-zabavni list), razlikovati časopise prema vremenu izlaženja (tjednik,
mjesečnik), stjecati naviku čitanja dječjih časopisa.
Od učenika se očekuje da se znaju samostalno orijentirati u knjižnici i pronaći
željenu knjigu, da znaju kako je knjiga opremljena (hrbat, korice, knjižni
blok), da savladaju osnovnu komunikaciju s književno-umjetničkim tekstovima na
razini prepoznavanja, da doživljavaju knjigu kao motivacijsko sredstvo za
različite aktivnosti pričanjem priča i bajki u knjižnici, da nauče aktivno
slušati, da usvajaju nove riječi i bogate rječnik.
U III. razredu učenik treba znati imenovati osobe koje su važne za nastanak
knjige (autor, ilustrator, prevoditelj), te prepoznati dijelove knjige (naslovna
stranica, sadržaj, bilješka o piscu, izdanje, nakladnik) i podatke u knjizi.
Učenici trebaju svladati samostalno čitanje književno-umjetničkih tekstova i
poznavati aktivnosti knjižnice radi poticanja čitanja i uporabe knjižnice u
učenju i kreativnom korištenju slobodnoga vremena.
U IV. razredu učenici trebaju upoznavati referentnu zbirku (enciklopedija,
leksikon, rječnik, pravopis, atlas) i načine njezine uporabe u svrhu
proširivanja znanja, trebaju znati prepoznati referentnu zbirku na različitim
medijima, te znati pronaći, izabrati te primijeniti informaciju. Učenici trebaju
naučiti razlikovati književ­no-umjetnička djela, popularno-znanstvena i stručnu
literaturu te stjecati naviku služenja znanstveno-popularnim tekstom.
Od V. razreda školska knjižnica uvodi učenike u svijet informacija poučavajući
ih samostalnoj uporabi izvora informacija i znanja. U procesu poučavanja važno
je razvijati sposobnosti procjene vrijednosti svake informacije. U središtu su
pozornosti, dakle, informacija i njeno vrjednovanje u svrhu razvijanja osobne
odgovornosti pri stjecanju vještina potrebnih za cjeloživotno učenje.
U V. razredu učenik treba znati uočiti područja ljudskoga znanja (struke),
prepoznati i imenovati znanosti, zapaziti njihovo grananje, čitati tekst iz
časopisa s razumijevanjem i znati ga prepričati. Očekivanje je da učenik zna
pronaći knjigu na polici uz pomoć signature, objasniti kataložni opis i pronaći
knjigu u knjižnici uz pomoć knjižničnoga kataloga.
U VI. razredu učenik će razumjeti sustav Univerzalne decimalne klasifikacije (UDK)
kojom se klasificiraju popularno-znanstvena i stručna djela te prema njemu znati
pronaći knjigu u bilo kojoj knjižnici, služiti se katalozima i bibliografijama
pri pronalaženju informacija za potrebe problemsko-istraživačke i projektne
nastave. Učenik treba samostalno rabiti predmetnicu, izabrati tehnike rada,
načine pretraživanja i izvore informacija za rješavanje
problemsko--istraživačkih zadaća.
U VII. razredu učenik treba znati izabrati i uporabiti podatke iz različitih
časopisa pri oblikovanju informacija, treba znati citirati, pronaći citat i
uporabiti ga, usvojiti citiranje literature pri izradbi referata i zadaća
istraživačkoga tipa, razumjeti važnost i svrhu pravilnoga citiranja literature u
tijeku pisanja samostalnoga rada, te usvojiti pojam autorstva (poštovati
intelektualno vlasništvo u uporabi i kreiranju informacija). Učenik treba biti
osposobljen pretraživati fondove knjižnica putem e-kataloga (on-line katalozi),
znati pronaći odgovor na pitanje ima li određena knjižnica neku jedinicu
knjižnične građe, koliko ih ima i koji im je trenutačni status, treba samostalno
uočiti koje knjige nekoga autora ima knjižnica. Učenik treba znati razlikovati
tiskani i elektronički časopis.
U VIII. razredu važno je da učenici razumiju sustav pojedinih vrsta knjižnica u
Republici Hrvatskoj (Nacionalna i sveučilišna knjižnica, narodna, specijalna i
školska knjižnica) i u svijetu; znati samostalno pretraživati fondove knjižnica
e-katalogom (on-line katalog i on-line informacija) radi pronalaženja jedinica
knjižne građe ili izvora informacija za samostalnu izradbu učeničkog rada.
Očekuje se da učenici steknu znanje o međupredmetnom povezivanju
knjižnično-informacijskih znanja s drugim predmetima, da su osposobljeni čitati
s razumijevanjem i prepričavati vlastitim riječima, raditi bilješke i pisati
sažetak, te primijeniti stečena znanja i vještine u cjeloživotnom učenju.
*Realizacija sadržaja programa čitalačke pismenosti i knjižnično--informacijskoga
područja školske knjižnice*Broj i redoslijed odgojno-obrazovnih sadržaja vezanih za rad u školskoj
knjižnici nije određen posebnim brojem nastavnih sati, vremenom i tempom rada.
Za neke sadržaje bit će potrebno više sati, a neki će se obraditi tijekom
jednoga sata. Redoslijed sadržaja ne upućuje na strogi redoslijed obradbe.
Sadržaje treba ostvarivati na načine koji aktivno uključuju učenike, potiču
njihovu znatiželju i kreativnost. Sadržaji programa mogu se izvoditi u školskoj
knjižnici, informatičkoj učionici, razredu, višenamjenskom ili nekom drugom
prostoru u školi ili izvan nje.
Budući da školska knjižnica sve uspješnije usklađuje svoje zadaće i ciljeve s
nastavnim i izvannastavnim aktivnostima, teme iz programa mogu se ostvariti
korelacijom s bilo kojim područjem iz školskoga programa, jer svaki sadržaj može
biti podloga za ostvarivanje ciljeva i zadaća čitalačkoga i informacijskog
opismenjivanja.
U svim aktivnostima potrebna je kreativna suradnja, timski rad učitelja i svih
stručnih suradnika, među kojima je i školski knjižničar, te korelacijski pristup
planiranju i programiranju rada, jer se samo međupredmetnim suodnosom,
usporedbom sadržaja, pokazivanjem sličnosti i razlike unutar određenoga područja
znanja može usvojiti kvalitetno i primjenjivo znanje.
Školska knjižnica je prostor za kulturne i javne djelatnosti kao što su
organiziranje, priprema i provedba kulturnih sadržaja – književne i filmske
tribine, natjecanja u znanju, književni susreti, večeri poezije, predstavljanje
školskih novina, knjiga, tematske izložbe, filmske projekcije i videoprojekcije.
Program rada u školskoj knjižnici odnosi se i na suradnju s ustanovama koje se
bave organiziranim radom s djecom i mladeži u slobodno vrijeme.

INTEGRATIVNI ODGOJNO-OBRAZOVNI SADRŽAJI ZA OSNOVNE ŠKOLE

a) ZDRAVSTVENI ODGOJ I OBRAZOVANJE

Planiranje i ostvarenje zdravstvenoga odgoja i obrazovanja učenika u osnovnoj
školi jedan je od temeljnih ciljeva i zadaća općega odgoja i obrazovanja.
Sadržaji zdravstvenoga odgoja odnose se na učenje o zdravlju i zdravom
življenju, promociju zdravlja i kulture zdravoga življenja svakoga čovjeka.
Napredak znanosti i intenzivne promjene ekoloških i globalizacijskih uvjeta
života nadišli su mogućnosti samostalnoga odgoja i obrazovanja o zdravlju kao
vrijednosti koja pridonosi kvaliteti života pojedinca i zajednice.
Zdravstveni odgoj i obrazovanje ostvaruju se u školi timskim radom i u suradnji
odgojno-obrazovnih i zdravstvenih djelatnika. Opći cilj interdisciplinarnoga
rada je promicanje zdravlja i zdravoga načina života, usvajanje zdravih životnih
navika, pravilne prehrane i redovite tjelesne aktivnosti.
Posebni ciljevi zdravstvenoga odgoja i obrazovanja usmjereni su na razumijevanje
čimbenika higijene i osobnoga životnog stila u odgoju i obrazovanju za zdravlje.
Budući da na zdravlje utječu okolina i životne navike, potrebno je u provedbu
zdravstvenoga odgoja uključiti roditelje i druge struč­njake, odnosno istaknute
pojedince koji bi s pozitivnim stavovima, konkretnim životnim navikama i
prijedlozima postali saveznici u ostvarivanju općih i posebnih ciljeva odgoja i
obrazovanja za zdrav­lje.
Zdravlje se prema Svjetskoj zdravstvenoj organizaciji definira kao fizičko,
duševno i socijalno blagostanje, a ne samo odsutnost bolesti i iznemoglosti.
U radu s učenicima, preventivni odgojno-obrazovni program potrebno je temeljiti
na višedimenzionalnom modelu zdravlja koji uključuje područja tjelesnoga,
emocionalnoga, mentalnoga, socijalnoga, osobnoga i duhovnog zdravlja.
Temeljna pretpostavka suvremenoga pogleda na zdravlje jest da je pojedinac
odgovoran za svoje zdravstveno stanje. Budući da je zdravlje veoma složena
kvaliteta življenja, poučavanje o zdravlju i zdravom življenju treba doticati
sva područja koja na njega utječu.
U odgoju i obrazovanju za zdravlje očekivanja su usmjerena na to da učenici
razumiju odnos higijene i osobnoga životnog stila, čime se razvija odgovornost
za vlastito zdravlje i zdravu okolinu. Ako učenici razumiju odnos između hrane i
zdravlja, moći će donositi odluke koje će poboljšavati njihovo zdravlje i
sprječavati bolesti.
U sigurnoj i poticajnoj sredini škole i roditeljskoga doma učenici trebaju
naučiti preuzimati odgovornost za vlastito zdravlje, što podrazumijeva stjecanje
znanja o zdravoj prehrani, učenje o spolno prenosivim bolestima, očuvanju
reprodukcijskoga zdravlja, odgovornom roditeljstvu, učinkovitom suprotstavljanju
uživanju sredstava ovisnosti i drugim rizičnim ponašanjima.
Informacije o zdravlju, zdravstvenoj zaštiti, zdravstvenoj kulturi pojedinca i o
prevenciji bolesti potrebno je uskladiti s razvojnom dobi učenika, njihovim
interesima i potrebama.
Zdravstveni odgoj i obrazovanje nezaobilazan je sadržaj satova razredne
zajednice, koji se odražava na cjelokupni život i aktivnosti razreda. Redovita
je tema roditeljskih sastanaka i okosnica zajedničkoga druženja, okupljanja,
provedbe različitih humanitarnih i drugih aktivnosti.
Nastavne teme o zdravlju mogu biti međupredmetno povezane s konkretnim nastavnim
sadržajima i temama koje obvezuju učitelje prirode, biologije, tjelesne i
zdravstvene kulture, razrednike i stručne suradnike koji sudjeluju u neposrednom
odgojno-obrazovnom radu ili u realizaciji drugih planiranih programa i
projekata.
Učinkovito odgojno-obrazovno djelovanje podrazumijeva opredjeljenje cijele škole
i usklađeno djelovanje svih čimbenika u okolini. U cjelokupnom i cjelovitom
djelovanju škole zdravstveni odgoj i obrazovanje ostvaruju svi učitelji,
pedagozi, psiholozi, defektolozi, socijalni radnici, rukovodstvo škole i svi
zaposlenici škole u suradnji s roditeljima.
Roditelje je potrebno uključiti u odgojno-obrazovni rad škole kada dijete krene
u školu. S roditeljima je osobito važno surađivati na promicanju zdrave
prehrane, upozoravati na potrebu redovitoga dječjeg sna i odmora, na važnost
kretanja i boravka na svježem zraku, na najčešće probleme i poremećaje koji se
pojavljuju u određenoj razvojnoj dobi, na specifična ponašanja i probleme
odrastanja u pubertetu i adolescenciji, te na rizična ponašanja.
Odgojno-obrazovno djelovanje škole i roditelja dopunjuje se u suradnji sa
zdravstvenim djelatnicima, ovlaštenim vanjskim suradnicima, ustanovama i
institucijama.
Promocija zdravlja provodi se u proaktivnom procesu usvajanja zdravoga načina
života, posebno s obzirom na prevenciju najznačajnijih zdravstvenih problema, te
razvoja pozitivnih stajališta i motiva za zdrav i odgovoran način života. Ishodi
provedbe zdravstvenoga odgoja u školi su razumijevanje zdravlja, shvaćanje
vrijednosti zdrav­lja i sposobnost preuzimanja odgovornosti za sebe i druge.
Svjetska i domaća iskustva rada na tom području pokazuju kako je važnije i
učinkovitije promicati zdravlje, isticati i podupirati i vježbati pozitivne
modele ponašanja radi usvajanja zdravih navika, nego pozornost i napore
usmjerivati na sprječavanje bolesti.
Različite aktivnosti u školi, primjerice, urednost i čistoća školskoga prostora,
mogućnost održavanja potrebne razine osobne higijene, primjerenost namještaja i
opreme, te estetsko uređenje škole važni su čimbenici u provedbi i ostvarenju
zdravstvenoga odgoja i obrazovanja.
Provođenje programa zdravstvenoga odgoja i obrazovanja podrazumijeva primjenu
novih komunikacijskih obrazaca koji će pomoći da učenici shvate utjecaj zdravlja
na kvalitetu življenja i donošenje kvalitetnih odluka za vlastito zdravlje i
zdravlje drugih. Osim redovitoga i stalnog rada na provođenju zdravstvenoga
odgoja i obrazovanja korisne su različite akcije, predavanja, posjeti, susreti,
projekti i drugi oblici organiziranoga promicanja zdravlja u socijalnoj okolini
koja potiče suradnju i samostalnost u primjeni znanja, vještina, gledišta i
vrijednosti.
Pozitivan primjer, koji svojim zdravstvenim ponašanjem daju učitelji, stručni
suradnici, ravnatelji i drugi zaposlenici škole jednako kao i roditelji,
zdravstveni djelatnici i društveno okruženje u najširem smislu, važan je za
razvoj složenih kognitivnih i socijalnih vještina koji će djeci i mladima pomoći
izgraditi unutarnje vrijednosti i kriterije zdravoga ponašanja i prihvaćanja
zdravlja kao istinske vrijednosti.
Za provedbu zdravstvenoga odgoja i obrazovanja potrebno je trajno usavršavanje
učitelja i stručnih suradnika.

b) ODGOJ I OBRAZOVANJE ZA OKOLIŠ I ODRŽIVI RAZVOJ

Pitanje zaštite okoliša i održivog razvoja strateško je pitanje svake države.
Ono je također u središtu zanimanja međunarodne zajednice te je predmetom
brojnih deklaracija, konvencija i međudržavnih sporazuma. Za ostvarivanje
održivoga razvoja, koji podrazumijeva gospodarski i društveni rast i razvoj, uz
istodobno očuvanje kvalitete okoliša i razumno korištenje prirodnih resursa,
obrazovanje ima presudno značenje. Potrebna je temeljita promjena stoljećima
razvijane kolektivne svijesti o neiscrpnom kapacitetu okoliša, koji će
pridonijeti i nadomjestiti sva narušavanja nastala ljudskim aktivnostima. Novi
naraštaji moraju izgraditi drukčiji odnos spram okoliša, te razviti sposobnosti
i vještine koje će im pomoći u suočavanju s naslijeđenim i novonastalim
problemima.
Odgoj i obrazovanje za okoliš i održivi razvoj svojim sadržajima obuhvaća sve
što nas okružuje te podrazumijeva prirodne, socijalne, kulturno-tradicijske i
gospodarske aspekte okoliša. Budući da se temelji na izgrađivanju pozitivnoga
sustava vrijednosti pojedinca, često se govori o unutarnjem okolišu, što se
odnosi na poštovanje fenomena života, suosjećanje i uvažavanje potreba drugih,
zadovoljavanje vlastitih potreba, pri čemu se vodi računa da se ne dovede u
pitanje mogućnosti zadovoljavanja potreba budućih generacija i drugih živih
bića, na izgrađivanje svijesti o vlastitim vrijednostima, mogućnostima i snagama
te uspostavljanje kvalitetnih odnosa s drugim ljudima, prirodom i samim sobom.
U smislu osposobljavanja mladih ljudi za ulogu aktivnoga građanina potrebna su
relevantna znanja, razvijanje kritičkoga mišljenja i vještina vrjednovanja
informacija te vještina demokratske rasprave u rješavanju problema, mirnoga
rješavanja sukoba i spremnost za odgovorno donošenje odluka. Ostvarivanje ovih
kompetencija zahtijeva primjenu odgovarajućih metoda i oblika rada, koji će u
najvećoj mjeri aktivirati učenika te mu omogućiti iskustveno učenje i učenje
otkrivanjem, rješavanje problema primjerenih razvojnoj dobi te aktiv­no
sudjelovanje u donošenju odluka.
Zadaća je škole osmišljavati i unositi sadržaje za ostvarivanje odgoja i
obrazovanja za okoliš i održivi razvoj.
Osim u postojećim nastavnim predmetima, odgoj i obrazovanje za okoliš i održivi
razvoj može se ostvarivati u izvannastavnim aktivnostima te drugim
organizacijskim oblicima rada: integriranom izvanučioničkom nastavom, danima
integrirane nastave u školi, ostvarivanjem školskih projekata za okoliš, posebno
u suradnji s lokalnom zajednicom, stručnim institucijama, udrugama i
gospodarskim tvrtkama, organiziranjem tribina, te sudjelovanjem u različitim
regionalnim, nacionalnim i međunarodnim projektima.
Projekti i programi s temom zaštite okoliša i održivog razvoja, poput
međunarodnih programa GLOBE i SEMEP, projekta RKO – škole, nacionalnoga programa
Mladih čuvara prirode i slično, daju tematski i sadržajni okvir aktivnostima
odgoja i obrazovanja za okoliš, omogućuju umrežavanje škola sa sličnim
interesima te osiguravaju međusobnu potporu i razmjenu iskustava.
Odgoj i obrazovanje za okoliš i održivi razvoj predstavlja relevantan sadržaj
cjeloživotnoga učenja. U realizaciju ovoga programa poželjno je uključivanje
roditelja/skrbnika, ali i lokalne zajednice.

c) PROMETNA KULTURA

Prometna kultura je dio opće kulture, a odnosi se na sudionike u prometu. Odgoj
i obrazovanje za sudjelovanje u prometu sastavni su dio plana i programa osnovne
škole. Vrijednost takvoga odgojno-obrazovnog rada jest u sprječavanju i
smanjenju broja nesreća u kojima stradavaju djeca i odrasli.
Prometni odgoj počinje već u roditeljskom domu. Polaskom u prvi razred učenici
trebaju pokazati djelomičnu samostalnost u cestovnom prometu i prelasku
željezničke pruge ako put do škole vodi preko nje. Za samostalno kretanje
učenika do škole i oko škole odgoj i obrazovanje počinju u školi.
U I. razredu od učenika se ne očekuje snalaženje u složenim prometnim
situacijama. U nižim razredima osnovne škole djeca su posebno ugrožena u
prometnoj svakidašnjici, kako zbog nedovoljno razvijenih osjetila, tako i zbog
skromnoga prometnog znanja i iskustva.
Iako djeca te dobi posjeduju osnovnu sposobnost snalaženja, zbog niskoga rasta
imaju suženo vidno polje i orijentacija im je znatno otežana na prometnoj ulici.
Djeca te dobi nemaju dovoljno izgrađenu odgovornost za opasne prometne
situacije, pa im pažnja često skreće na druge sadržaje i to ih posebno ugrožava.
Nastavnim programom predviđeni su sadržaji prometne kulture i prometnoga odgoja
u sastavu predmeta priroda i društvo u razrednoj nastavi te u sklopu predmeta
tehnička kultura u višim razredima osnovne škole. Osim u redovitoj nastavi
sadržaji promet­ne kulture predviđeni su u izbornoj nastavi, uz program tehničke
kulture.
Učenici mogu, ako to žele, odabrati jedan od izbornih modula već od V. razreda.
Izborni programi izvode se kontinuirano tijekom cijele školske godine jedan,
odnosno dva školska sata tjedno, ovisno o programu.
Rad s prometnim jedinicama i prometnim sekcijama klubova mladih tehničara pruža
velike mogućnosti za odgojno-obrazovno djelovanje u području prometne kulture i
preporučuje se njihovo osnivanje gdje god postoje mogućnosti za njihov rad.
Osim redovitog i kontinuiranoga rada na prometnoj kulturi učenika korisne su i
povremene akcije u suradnji s prometnom policijom i predstavnicima hrvatskih
željeznica.
Korisna su natjecanja prometnih jedinica, natjecanja učenika u poznavanju
prometnih propisa, natjecanja u vještinama kao što su vožnja bicikla, uklanjanje
kvarova na biciklu, natjecanja u vožnji biciklom na prometnom poligonu.
Razvoju prometne kulture pridonose sastanci i razgovori s roditeljima.
Prikladnim predavanjima uz pomoć filmova roditelji mogu pomoći učiteljima u
prevenciji stradavanja djece u prometnim nezgodama.
Prometni odgoj i obrazovanje ne smije se ograničiti samo na davanje znanja o
prometnim pravilima. Pravilan prometni odgoj i obrazovanje uključuje
uvježbavanje ponašanja na ulici i prometnoj stvarnosti kao i simuliranoj
prometnoj situaciji.
Primjer odraslih u poučavanju prometne kulture je presudan. Dobri primjeri
vrijede više od zapovijedi i zabrana.

d) ODGOJ I ORAZOVANJE ZA LJUDSKA PRAVA I DEMOKRATSKO GRAĐANSTVO

Odgoj i obrazovanje za ljudska prava i za demokratsko građanstvo sustavno je
uveden u hrvatski odgojno-obrazovni sustav 1999. godine odlukom Vlade Republike
Hrvatske, koja se odnosi na primjenu Nacionalnog programa odgoja i obrazovanja
za ljudska prava i demokratsko građanstvo.
U njemu su ujedinjena dosadašnja iskustva stečena provođenjem takvoga odgoja i
obrazovanja u našem sustavu i iskustva drugih zemalja.
Program obuhvaća:
– odgoj za ljudska prava,
– odgoj za demokratsko građanstvo,
– identitetni i interkulturalni odgoj i obrazovanje,
– odgoj za mir i nenasilno rješavanje sukoba,
– odgoj za održivi razvoj,
– odgoj za sprječavanje predrasuda i diskriminacije,
– istraživanje humanitarnoga prava i sl.
Ovaj program može se ostvarivati na nekoliko načina:
– interdisciplinarno, kroz sve predmete koji sadrže programske teme koje su
bliske temama ljudskih prava,
– kao izborni predmet,
– kroz izvannastavne aktivnosti u vidu projekata,
– kroz izvanškolske aktivnosti,
– sustavno kroz cjelokupni školski plan i program.
Odgoj za ljudska prava i demokratski građanski odgoj je programski ujedinjen od
I. do IV. razreda, u području razredne nastave. U predmetnoj nastavi od V. do
VIII. razreda izrađena su dva posebna programa: program odgoja i obrazovanja za
ljudska prava i program građanskoga odgoja.
Poželjno je da svi učitelji budu upućeni na program odgoja za ljudska prava i na
program građanskoga odgoja kako bi učinkovitije koristili metodu integracije i
korelacije srodnih odgojno-obrazovnih sadržaja.
Odgoj i obrazovanje za ljudska prava i demokratsko građanstvo omogućuje primjenu
aktivnih metoda učenja i poučavanja: projektno učenje, suradničko učenje, učenje
u paru, igranje uloga, simulacije, rješavanje problema, socijalno učenje
korištenjem informacijskih i komunikacijskih tehnologija i dr.

\_\_\_\_\_
1 Vrednovanje eksperimentalne provedbe Hrvatskog nacionalnog obrazov­nog
standarda, Zagreb: Institut društvenih znanosti »Ivo Pilar«, 2006.

2 Plan razvoja sustava odgoja i obrazovanja 2005.
– 2010., Zagreb: Ministarstvo znanosti, obrazovanja i športa, 2005., str. 11.

[HRVATSKI JEZIK](dodatni/129147.htm)

[LIKOVNA KULTURA](dodatni/129148.htm)

[GLAZBENA KULTURA](dodatni/129149.htm)

STRANI JEZICI

UVOD

Ovaj dokument sadrži nastavne programe za osnovnu školu za engleski, njemački,
francuski i talijanski jezik, i to za nastavu navedenih jezika kao prvoga
stranoga jezika (od 1. do 8. razreda) i kao drugoga stranoga jezika (od 4. do 8.
razreda).4 Navedeni nastav­ni programi su sastavni dio Hrvatskoga nacionalnoga
obrazovnog standarda (HNOS) za pojedini jezik.5
Dok HNOS obuhvaća sveukupnost nastavnih ciljeva, sadržaja i standarda
poučavanja, nastavni programi za strane jezike izdvajaju sadržaje, tj.
odgojno-obrazovna postignuća te nastavne teme i cjeline. Novost u odnosu na
prethodne nastavne programe utemeljenost je na osuvremenjenom pristupu nastavi
stranih jezika, sadržajno rasterećenje prethodnih programa, uvođenje novih
sadržaja (npr. strategije učenja, interkulturalne kompetencije) te prijedloga za
njihovo organiziranje i međusobno povezivanje. Obradba predviđenih sadržaja u
skladu s metodičkim pristupom usmjerenosti na učenika pretpostavlja primjenu
standarda poučavanja, metodičkih i drugih uputa sadržanih u HNOS-u.
\_\_\_\_\_\_
4 Navedeno nazivlje prvi i drugi
strani jezik orijentira se prema generacijama učenika koje s učenjem prvoga
stranoga jezika započinju u 1. razredu, a učenje drugoga stranoga jezika u 4.
razredu. Za učenike koji su učenje prvoga stranoga jezika započeli u 4. razredu
(2003., 2004. i 2005.), namijenjen je program koji se ovdje naziva programom
drugoga stranoga jezika.
5 Vidi pod http://www.mzos.hr

SVRHA I OBILJEŽJA NASTAVE STRANIH JEZIKA

Obrazovni sustavi dužni su odgovoriti na globalne promjene u suvremenom društvu,
koje zahtijevaju jezične i komunikacijske vještine u interpersonalnim i
interkulturalnim situacijama, vještine rada u timu, osposobljenost za rješavanje
problema i sl. Gledano iz perspektive stranih jezika neupitno je da u
okolnostima rastućih međunarodnih, interkulturalnih kontakata na privatnom i
profesionalnom planu, medijske i komunikacijske umreženosti i povezanosti
globalnih razmjera, znanje stranih jezika jedna je od ključnih kompetencija koje
pojedinac treba steći kako bi poboljšao svoje mogućnosti tijekom obrazovanja kao
i u sve dinamičnijem svijetu rada. Znanje stranoga jezika pridonosi porastu
osobne mobilnosti i zapošljivosti, omogućava ravnopravno i kritičko pribavljanje
informacija, korištenje izvora znanja i dr. U zemljama članicama Europske unije
i Vijeća Europe znanje se jednoga stranog jezika ne smatra dovoljnim. Istodobno
se nastoji očuvati jezičnu i kulturnu raznolikost europskoga kontinenta. Stoga
se europske institucije zauzimaju za višejezičnost građana Europe, a što
podrazumijeva da bi se tijekom obveznog obrazovanja svakom učeniku u EU trebalo
omogućiti učenje barem dvaju stranih jezika.
Cilj je suvremene nastave stranih jezika usmena i pisana komunikacijska
kompetencija na stranome jeziku proširena elementima sociokulturne,
interkulturalne te čitalačke/književne kompetencije. Istodobno, u skladu s
potrebama društva nastava stranih jezika, osim jezičnih, mora nužno razvijati i
vještine komuniciranja, timskoga rada te osposobljavati učenika za rješavanje
problema. Kako bi ostvarila te ciljeve, suvremena nastava u središte nastavnoga
procesa stavlja učenike i njihov kognitivno-afektivno-socijalni razvoj
primjenjujući nastavne metode usmjerene na učenike. Obilježje je tih metoda
poticanje učenika na razmišljanje i kognitivno organiziranje sadržaja te
kreiranje situacija u kojima učenik može primijeniti postojeće znanje. Takav
pristup nastavi, obogaćen razvijanjem strategija učenja osposobljava učenika za
cjeloživotno učenje i istodobno u potpunosti primjenjuje paradigmu učenja i
poučavanja na kojoj se temelji HNOS.
Nastava stranoga jezika prilagođava se dobnim skupinama zastupljenima u osnovnoj
školi. Osmogodišnja osnovna škola s obzirom na dob djeteta zahvaća dob ranoga i
srednjega djetinjstva te pubertet. S obzirom na kognitivne sposobnosti djece
važno je razlikovati rano učenje stranih jezika u prva tri ili četiri razreda
osnovne škole, prijelazno razdoblje od 4./5. do 6 razreda, te treće razdoblje u
7. i 8. razredu.
Ovisno o dobi učenika razlikovat će se načini ostvarenja ciljeva nastave stranih
jezika i primjena načela nastave, tj. ostvarenje standarda poučavanja. Učenje i
poučavanje stranih jezika u nižim razredima osnovne škole temelji se na
multisenzornom (vidnom, slušnom, dodirnom i dr.) i cjelovitom učenju koje se
obraća spoznajnim, čuvstvenim i motoričkim svojstvima učenika. Rano učenje
stranih jezika težište ima u govornoj komunikaciji, učenju iz situacije
posredstvom mimike, gesta, pokreta, likovnog izraza, igre i pjesme. U toj dobi
važno je razviti osjetljivost djece za drugi jezični sustav i olakšati im
daljnje učenje stranih jezika. Za razliku od ranoga učenja stranoga jezika,
nastava se u višim razredima osnovne škole postupno usmjerava na kognitivno
učenje. Jezične se strukture objašnjavaju uz osvješćivanje njihove uporabe u
kontekstu i postup­no uvođenje metajezika. U tom se razdoblju nastoji ujednačeno
razvijati govornu i pisanu komunikaciju.

CILJEVI I ZADAĆE

*Obrazovni ciljevi i zadaće*
Obrazovni ciljevi nastave stranoga jezika podrazumijevaju postupno razvijanje
sposobnosti slušanja i razumijevanja usmenih poruka, sposobnost pravilnog
izgovora glasova stranoga jezika u govornoj interakciji i govornoj produkciji,
sposobnost čitanja i razumijevanja riječi, rečenica i kraćih tekstova, kao i
sposobnost primjene pravopisnih pravila stranoga jezika u pisanju riječi,
rečenica i kraćih poruka.
Pri razvoju receptivnih jezičnih vještina valja voditi računa o tome da je
slušanje i čitanje proces dekodiranja i razmišljanja koji uključuje stvaranje
pretpostavaka, dopunjavanje i biranje, tehnike i strategije potrebne i izvan
nastave stranih jezika. Stoga učenike treba poticati da nepoznate riječi i
izričaje prvo pokušaju razumjeti primjenom postojećeg znanja, konteksta i pomoću
strategija za razumijevanje.
Isto tako, polazište pri obradbi gramatike istraživačko je učenje koje
predstavlja taktiku vođenja učenika prema samostalnom uočavanju analogija i
jezičnih pravilnosti. Učenik induktivnim putem samostalno otkriva jezične
zakonitosti i sam dolazi do gramatičkih pravila, bez suvišne uporabe metajezika.
To se ostvaruje kreiranjem redoslijeda koraka u kojima učenici najprije
prepoznaju i sakupljaju nove gramatičke strukture, potom ih razvrstavaju i
naposljetku ih sistematiziraju i formuliraju pravilo. Učenik, potaknut na
razmišljanje i kreativno rješavanje problema, primjenjujući stečeno tako sam
stvara novo znanje.
Sve navedene sposobnosti povezuju se s razvojem sociokulturne i interkulturalne
kompetencije. Učenik se kao subjekt nastavnoga procesa postupno razvija na
kognitivnom, afektivnom i socijalnom planu.
Pri određenju razina jezične kompetencije koje bi učenici trebali postići na
kraju pojedinih odgojno-obrazovnih razdoblja, tj. odsječaka osnovnoškolskoga
školovanja uzete su u obzir smjernice Zajedničkoga europskoga referentnoga
okvira za jezike.6
Učenici bi nakon osam godina učenja prvoga stranoga jezika trebali dosegnuti
razinu A2 – temeljni stupanj:
– »razumjeti izolirane rečenice i često rabljene riječi s područja od
neposrednog osobnog interesa«
– »komunicirati u jednostavnim i uobičajenim situacijama koje zahtijevaju
jednostavnu i neposrednu razmjenu informacija o poznatim temama i aktivnostima«
– »jednostavno opisati aspekte svog obrazovanja, neposrednu okolinu te sadržaje
s područja zadovoljavanja neposrednih potreba.«7
U drugome stranom jeziku (od 4. do 8. razreda) predviđa se dostizanje razine A1+
koja predstavlja međustupanj između razine A1 (pripremni stupanj) i razine A2
(temeljni stupanj). To znači da učenici mogu:
– razumjeti i rabiti poznate izraze i jednostavne fraze vezane uz svakodnevni
život i neposredno okružje
– uz pomoć sugovornika komunicirati u jednostavnim, svakodnevnim situacijama
neposredne i jednostavne razmjene informacija o poznatim temama i aktivnostima
– vrlo jednostavno opisati područja koja ih osobno zanimaju – poput obrazovanja,
svakodnevnog okružja i zadovoljavanja osnov­nih neposrednih potreba.

*Odgojni ciljevi i zadaće*Odgojni ciljevi i zadatci u nastavi stranoga jezika znače sustav­no
senzibiliziranje i motiviranje učenika za razvijanje tolerancije i empatije
prema drugomu i drugačijem, tj. razvijanje razumijevanja strane kulture
pridonoseći istodobno i boljem razumijevanju vlastite kulture. Dakle, na svakoj
razini učenike treba upoznavati s kulturom i civilizacijom zemalja jezika cilja
u korelaciji s vlastitom zemljom.
Kod učenika se razvija svijest o mnogojezičnosti i višejezičnosti te
međukulturalnim sličnostima i razlikama. Učenike se potiče na samostalno učenje
i usvajanje uspješnih strategija učenja i služenja znanjem pripremajući ih za
cjeloživotno obrazovanje. Na taj način se razvijaju navike skupnog i suradničkog
učenja kao i sposobnost samoprocjene i samovrjednovanja osobnih postignuća te
mogućnost objektivne usporedbe s postignućima drugih.

NAPOMENA

1. Broj nastavnih cjelina kao i broj te raspored tema u nastav­nim cjelinama
koji je naveden u poglavlju Nastavne teme i prijedlog nastavnih cjelina svih
programa za strani jezik nije obvezujući. Važno je da se predložene teme obrade.
Pojedina cjelina može sadržavati veći ili manji broj tema. Pojedine se teme
ponavljaju iz godine u godinu zbog potrebe cikličkoga proširivanja leksika i
struktura.
2. Broj leksičkih jedinica koje će učenici aktivno rabiti, kao i onih koje će
usvojiti samo na razini razumijevanja, određen je približno za svaku godinu u
odjeljku Leksička područja. Udžbenici za učenje jezika i izvorni materijali za
pojedini razred sadržavat će radi autentičnosti teksta više leksičkih jedinica
od navedenog broja. Dovoljno je da ih učenici razumiju u kontekstu.
3. Isto se tako u udžbenicima i izvornim tekstovima zbog autentičnosti iskaza
mogu naći neke gramatičke strukture koje nisu navedene u istoimenom popisu
struktura za određenu godinu učenja jezika. Te oblike nije potrebno obrađivati u
nastavi. Učenici će ih prepoznavati u situaciji, ali ih ne moraju aktivno
upotrebljavati.
4. Prijedlozi za izborne teme obrađuju se samo ako je tema učenicima zanimljiva
i za njih relevantna. U protivnome učitelji mogu u dogovoru s učenicima odabrati
neku drugu temu. Za obradbu tih tema predviđeno je otprilike 10 % ukupnoga broja
nastavnih sati.
5. Metodičke upute za učitelje i način provjere i vrjednovanja znanja, vještina
i sposobnosti navedeni su u HNOS-u. Broj i optimalno vrijeme provođenja
obvezatnih pisanih radova tijekom školske godine treba uskladiti s važećim
Pravilnikom o načinu praćenja i ocjenjivanja učenika.
6. Upute za rad s djecom s posebnim potrebama također se nalaze u HNOS-u.
\_\_\_\_
6 Usp. Zajednički europski referentni okvir za jezike:
učenje, poučavanje, vrednovanje, Vijeće Europe, Školska knjiga, Zagreb, 2005.

7 Usp. isti izvor str. 24.

[ENGLESKI JEZIK](dodatni/129150.htm)

[NJEMAČKI JEZIK](dodatni/129151.htm)

[FRANCUSKI JEZIK](dodatni/129152.htm)

[TALIJANSKI JEZIK](dodatni/129153.htm)

[LATINSKI JEZIK](dodatni/129154.htm)

[GRČKI JEZIK](dodatni/129155.htm)

[MATEMATIKA](dodatni/129156.htm)

[PRIRODA I DRUŠTVO](dodatni/129157.htm)

[BIOLOGIJA](dodatni/129158.htm)

[KEMIJA](dodatni/129159.htm)

[FIZIKA](dodatni/129160.htm)

[POVIJEST](dodatni/129161.htm)

[GEOGRAFIJA](dodatni/129162.htm)

[TEHNIČKA KULTURA](dodatni/129163.htm)

[INFORMATIKA](dodatni/129164.htm)

[TJELESNA I ZDRAVSTVENA KULTURA](dodatni/129165.htm)

[KATOLIČKI VJERONAUK](dodatni/129166.htm)

## [ODLUKA](http://narodne-novine.nn.hr/clanci/sluzbeni/128062.htm) [O NASTAVNOM PLANU I PROGRAMU ZA OSNOVNU ŠKOLU](dodatni/129167.pdf)

(pdf. format)

Ostalo, NN 102/2006-2319
Opći uvjeti korištenjaZaštita privatnosti[Pristup podatcima](/data_access_hr.aspx)[ELI](/about_eli_hr.aspx)

©2026. g. Narodne novine d.d.

, izrada [Novena d.o.o.](http://novena.hr/)