## Odluka Ustavnog suda Republike Hrvatske broj U-III-884/2004 od 16. prosinca 2004.

### NN 2/2005 (4.1.2005.), Odluka Ustavnog suda Republike Hrvatske broj U-III-884/2004 od 16. prosinca 2004.

# USTAVNI SUD REPUBLIKE HRVATSKE

36

Ustavni sud Republike Hrvatske,
u Prvom vijeću za odlu­čivanje o ustavnim tužbama, u sastavu sudac Željko Potoč­njak,
predsjednik Vijeća, te suci Ivan Matija, Agata Račan, Smiljko Sokol, Nevenka
Šernhorst i Milan Vuković, članovi Vijeća, u postupku pokrenutom ustavnom
tužbom B. Ž. iz Z., na sjednici održanoj 16. prosinca 2004. godine, jednoglasno
je donio

## ODLUKU

I.Ustavna tužba se
odbija.

II.Ova odluka objavit će
se u »Narodnim novinama«.

```
Obrazloženje
```

1.Pravodobna i dopuštena
ustavna tužba podnijeta je, 12. ožujka 2004. godine, protiv presude Visokoga
trgovačkog suda Republike Hrvatske, broj: Pž-1949/02 od 2. prosinca 2003.
godine, kojom je odbijena podnositeljeva žalba (kao tužitelja u postupku radi
utvrđenja, protiv prvotužene K. L. iz Z., drugotužene »Z. š.« d.d. iz Z. i
trećetuženika Hrvatskog fonda za privatizaciju) te je potvrđena presuda
Trgovačkog suda u Zagrebu, broj: P-58/96 od 22. siječnja 2002. godine.

Prvostupanjskom
presudom odbijen je podnositeljev tužbeni zahtjev za poništenje u presudi
navedenih ugovora o prodaji dionica. Prema stajalištu suda podnositelj nije
ugovorna strana u smislu odredbe članka 112. Zakona o obveznim odnosima
(»Narodne novine«, broj 53/91 (...) i 88/01) u ugovorima o prodaji dionica koje
je prvotužena zaključila s B. U., M. C., N. P., D. S., N. L. i D. P., radi čega
nije mogao niti tražiti poništenje tih ugovora, osim ugovora kojeg je
podnositelj sklopio s prvotuženom, dana 21. svibnja 1995. godine. Podnositelj
nije dokazao da je pri sklapanju navedenog ugovora o prijenosu dionica između
njega i prvotužene bilo mana volje u smislu odredbi članaka 60. do 66. Zakona o
obveznim odnosima.

2.Podnositelj smatra da
je osporenim presudama povrije­đe­no ustavno pravo zajamčeno člankom 26. Ustava
Republike Hrvatske, te odredba iz članka 3. Ustava.

Podnositelj smatra da su u
osporenim odlukama sudovi pogre­šno protumačili odredbe Zakona o trgovačkim
društvima (»Narodne novine«, broj 111/93, 34/99 i 52/00), koje se odnose na
prava dioničara da sami uređuju svoje odnose. Pogrešnim smatra i primjenu
drugih zakonskih odredbi, a navodi da je zbog sklapanja nezakonitih ugovora
smijenjen s mjesta člana uprave nadzornog odbora, mjesta direktora i na kraju
da je dobio otkaz.

Od Ustavnog suda traži ukidanje
osporenih odluka.

*Ustavna tužba nije osnovana.*

3.Prema odredbi članka
62. stavka 1. Ustavnog zakona o Ustav­nom sudu Republike Hrvatske (»Narodne
novine«, broj 49/02 – pročišćeni tekst, u daljnjem tekstu: Ustavni zakon),
svatko može podnijeti Ustavnom sudu ustavnu tužbu ako smatra da mu je
pojedinačnim aktom tijela državne vlasti, tijela jedinice lokalne i područne
(regionalne) samouprave ili pravne osobe s javnim ovlastima, kojim je odlučeno
o njegovim pravima i obvezama ili o sumnji ili optužbi zbog kažnjivog djela,
povrijeđeno ljudsko pravo ili temeljna sloboda zajamčena Ustavom, odnosno
Ustavom zajamčeno pravo na lokalnu i područnu (regionalnu) samoupravu (u
daljnjem tekstu: ustavno pravo).

Ustavni sud, u postupku u povodu
ustavne tužbe, u granicama zahtjeva istaknutog u ustavnoj tužbi, utvrđuje je li
u postupku odlučivanja o pravima i obvezama pojedinca došlo do nedopu­štenog
posizanja u Ustavom zaštićena ljudska prava i temeljne slobode. Pritom se
Ustavni sud, u pravilu, ne upušta u pitanje jesu li upravna tijela i sudovi
pravilno i potpuno utvrdili činjenično stanje i ocijenili dokaze. Za Ustavni
sud relevantne su samo one činjenice od čijeg postojanja ovisi ocjena o povredi
ustavnog prava.

4. U žalbenom postupku Visoki
trgovački sud Republike Hrvatske je ocijenio da je prvostupanjski sud na
utvrđeno činje­nično stanje pravilno primijenio odgovarajuće zakonske odred­be
te da je pravilno odbio podnositeljev tužbeni zahtjev.

5. Podnositelj povrijeđenim
smatra ustavno pravo zajamčeno člankom 26. Ustava koji propisuje:

 Svi državljani Republike Hrvatske i stranci jednaki su pred
sudovima i drugim državnim i inim tijelima koja imaju javne ovlasti.

Ta Ustavom zajamčena procesna
garancija, koju Ustav usta­nov­ljava u korist stranaka, obvezuje nadležna
tijela da u sudskim, upravnim ili u postupcima pred drugim tijelima koja imaju
javne ovlasti prema strankama postupaju jednako, neovisno o njihovoj držav­ljanskoj
pripadnosti.

Slijedom iznesenog, polazeći od
sadržaja članka 26. Ustava i imajući u vidu činjenicu da je podnositelj ustavne
tužbe hrvatski državljanin te da su sve stranke u sudskim postupcima koji su
prethodili ovom ustavnosudskom postupku hrvatski državljani, odnosno domaće pravne
osobe, Ustavni sud utvrđuje da u konkretnom slučaju članak 26. Ustava nije
mjerodavan, jer ne sadrži ustavno pravo koje bi s obzirom na okolnosti
konkretnog slučaja moglo biti povrijeđeno.

6.Podnositelj ukazuje i
na povredu ustavne odredbe članka 3. Ustava. Međutim, ta odredba ne sadrži
ustavno pravo u smislu odredbe članka 62. stavka 1. Ustavnog zakona.

7.Slijedom navedenog,
temeljem odredbi članaka 73. i 75. Ustavnog zakona, odlučeno je kao u izreci.
Odluka o objavi temelji se na članku 29. Ustavnog zakona.

Broj: U-III-884/2004
Zagreb, 16. prosinca 2004.

USTAVNI SUD REPUBLIKE HRVATSKE

Predsjednik Vijeća
**dr. sc.** **Željko Potočnjak,** v. r.

Odluka, NN 2/2005-36