## Rezolucija o suradnji s Međunarodnim kaznenim sudom u Haagu

### NN 24/1999 (12.3.1999.), Rezolucija o suradnji s Međunarodnim kaznenim sudom u Haagu

# **ZASTUPNIČKI DOM HRVATSKOGA DRŽAVNOG SABORA**

Polazeći od činjenice da je Vlada Republike Hrvatske još u tijeku srpske
agresije na državni teritorij i teških zločina nad civilnim stanovništvom,
22. studenoga 1991. godine zatražila od međunarodne zajednice uspostavu
Stalnoga međunarodnog suda za ratne zločine,

Polazeći od činjenice uspostave Međunarodnoga kaznenog suda za područje
bivše Jugoslavije, koji je Vijeće sigurnosti UN osnovalo rezolucijom broj
827/93., kao i zaključke Rimske konferencije od 17. srpnja 1998. godine,
kojom je uspostavljen stalni Međunarodni kazneni sud,

Donijevši Ustavni zakon o suradnji Republike Hrvatske s Međunarodnim
kaznenim sudom u Haagu,

Poštujući tijek rasprave pred ovim Domom, te uzimajući u obzir stavove
većine njegovih zastupnika, kao i izuzetni interes i osjećaj s kojim je
hrvatska javnost popratila ovu raspravu,

Zastupnički dom Hrvatskoga državnog Sabora donosi

## **REZOLUCIJU**

### **O SURADNJI S MEĐUNARODNIM KAZNENIM SUDOM U HAAGU**

1. Hrvatski državni sabor utvrđuje da su iznevjerena očekivanja Republike
Hrvatske da će Tužiteljstvo i Međunarodni kazneni sud u Haagu vodeći se
jedino načelima pravde brzo i bez odugovlačenja provesti istrage, optužiti,
suditi i kazniti djela ratnih i drugih teških zločina počinjenih nad hrvatskim
narodom i drugim nesrpskim pučanstvom za vrijeme agresije Srbije i Crne
Gore na Hrvatsku i tijekom oružane pobune u Hrvatskoj.

2. Hrvatski državni sabor prihvaća izvješće Vlade Republike Hrvatske
o suradnji Republike Hrvatske s Međunarodnim kaznenim sudom za teška kršenja
međunarodnoga humanitarnog prava na području Jugoslavije od 1991. godine.

3. Poziva se Međunarodni kazneni sud da odlučnije i učinkovitije nego
do sada odgovori svojim zadaćama u cilju kažnjavanja zločina počinjenih
tijekom rata i agresije na Republiku Hrvatsku 1991. i za višegodišnje okupacije
hrvatskoga državnog područja.

4. Hrvatski državni sabor zahtijeva da Međunarodni kazneni sud najhitnije
privede pravdi i sudi Šljivančaninu, Mrkšiću, Radiću, Martiću i drugim
i da radi privođenja pravdi izvrši djelotvoran pritisak preko Vijeća sigurnosti
UN na SR Jugoslaviju za izručenje optuženih za ratne zločine sudu.

5. Hrvatski državni sabor posebno upozorava na postupke Međunarodnoga
kaznenog suda u Bosni i Hercegovini, osobito nakon potpisivanja Daytonskih
mirovnih sporazuma. Sud je postao mjesto za provedbu točno određenih političkih
ciljeva, upravo suprotno od stvarnih razloga koji su doveli do osnutka
Međunarodnoga kaznenog suda. Neodmjerenost Međunarodnoga kaznenog suda
unosi ozbiljnu neravnotežu i nestabilnost u ukupnost mirovnih Washingtonskih
i Daytonskih sporazuma. U optužnicama protiv Hrvata iz Bosne i Hercegovine
zaboravlja se da je samoorganiziranje hrvatskog naroda u Bosni i Hercegovini,
njihov otpor velikosrpskoj agresiji JNA bio upravo onaj oružani otpor koji
je spriječio potpunu okupaciju Bosne i Hercegovine. Pri tome podsjećamo
na međudržavne sporazume između Republike Hrvatske i Bosne i Hercegovine,
koji su dali puni legitimitet potpori koju je Republika Hrvatska dala Bosni
i Hercegovini (Sporazum o prijateljstvu i suradnji od 21. srpnja 1992.
g. i Splitski sporazum od 22. srpnja 1995. g.).

6. Hrvatski državni sabor zahtijeva od Tužiteljstva Međunarodnoga kaznenog
suda hitnu provedbu istraga, podizanje optužnica i suđenje za brojne ratne
zločine počinjene nad hrvatskim narodom i drugim hrvatskim državljanima
u Ćelijama, Voćinu, Humu, Petrinji, Bačinu, Saborskom, Vukovaru, Lovasu,
Tovarniku, Škabrnji, razaranjima Dubrovnika i drugim brojnim mjestima diljem
Republike Hrvatske za vrijeme srpske agresije na Republiku Hrvatsku.

7. Hrvatski državni sabor osuđuje politizaciju djelovanja Međunarodnoga
kaznenog suda odbacujući neodmjerene javne izjave predstavnika Tužiteljstva
suda u svezi s vojno-redarstvenim akcijama "Bljesak" i "Oluja". S obzirom
na nedvojben legitimitet tih protuterorističkih akcija na vlastitom državnom
području, Hrvatski državni sabor smatra da eventualna pojedinačna kaznena
djela počinjena s tim u svezi, stvar su isključivo hrvatskog pravosuđa.

8. Hrvatski državni sabor poziva Vladu Republike Hrvatske da nastavi
suradnju s Međunarodnim kaznenim sudom u Haagu u okvirima Ustavnog zakona
o suradnji kojeg je ovaj Dom Sabora donio 19. travnja 1996. godine, u skladu
s međunarodno preuzetim obvezama i zaključcima ove Rezolucije, vodeći pri
tome uvijek računa o zaštiti nacionalnih interesa i dostojanstva hrvatskih
ljudi i hrvatske države.

9. Zadužuje se Vladu Republike Hrvatske da u svojim kontaktima s predstavnicima
Međunarodnoga kaznenog suda, argumentirano i dosljedno upozorava na njegove
propuste, politizaciju, sporost u započetim suđenjima, nedovoljnu učinkovitost
i inertnost.

10. Hrvatski državni sabor odredit će izaslanstvo koje će posjetiti
Međunarodni kazneni sud u Haagu, te se na licu mjesta upoznati s uvjetima
u kojima borave u pritvoru Suda optuženi hrvatski državljani, o čemu će
izvijestiti Hrvatski državni sabor.

11. Zadužuje se Savjet za suradnju s Međunarodnim kaznenim sudom Vlade
Republike Hrvatske da temeljito prouči sve primjedbe iznijete u raspravi
u Zastupničkom domu o propustima Tužiteljstva Međunarodnoga kaznenog suda,
te da pripremi pravnu argumentaciju u svezi s propustima Tužiteljstva kao
i svim drugim spornim pitanjima u odnosu s Tužiteljstvom.

Sukladno tome zadužuje se Vlada Republike Hrvatske da na odgovarajući
način upozna relevantne međunarodne čimbenike poput Vijeća sigurnosti,
Opće skupštine UN, Međunarodnog suda pravde u Haagu, s ovom Rezolucijom
Hrvatskoga državnog Sabora i pravno argumentiranim propustima Tužiteljstva.

12. Poziva se Vlada Republike Hrvatske da izvijesti ovaj visoki Dom
o svemu poduzetom, a najkasnije u roku od šest mjeseci.

Klasa: 004-01/99-01/03
Zagreb, 5. ožujka 1999.

ZASTUPNIČKI DOM
HRVATSKOGA DRŽAVNOG SABORA

Potpredsjednik
Zastupničkog doma
Hrvatskoga državnog sabora
**Vladimir Šeks, dipl. iur.,** v. r.

Ostalo, NN 24/1999-500