### NN 9/2021 (3.2.2021.), Odluka Ustavnog suda Republike Hrvatske broj: U-III-2151/2019 od 22. prosinca 2020.

Ustavni sud Republike Hrvatske

187

Ustavni sud Republike Hrvatske, u Drugom vijeću za odlučivanje o ustavnim tužbama, u sastavu sutkinja Ingrid Antičević Marinović, predsjednica Vijeća, te suci Mato Arlović, Snježana Bagić, Davorin Mlakar, Rajko Mlinarić i Miroslav Šumanović, članovi Vijeća, u postupku koji su ustavnom tužbom pokrenuli Branko Pastuović iz Siska kojeg zastupa Neven Bahun, odvjetnik u Zagrebu i INA Industrija nafte d.d. Zagreb – Rafinerija nafte Sisak, koju zastupa Goran Mikuličić, odvjetnik u Zagrebu, na sjednici održanoj 22. prosinca 2020. jednoglasno je donio

ODLUKU

I. Ustavna tužba se odbija.

II. Ova odluka objavit će se u »Narodnim novinama«.

Obrazloženje

I. POSTUPAK PRED USTAVNIM SUDOM

1. Pravodobnu i dopuštenu ustavnu tužbu podnijeli su Branko Pastuović (u daljnjem tekstu: prvi podnositelj) i INA Industrija nafte d.d. Zagreb – Rafinerija nafte Sisak (u daljnjem tekstu: druga podnositeljica).

1.1. Ustavna tužba podnesena je u povodu presude Županijskog suda u Sisku broj: Kž-114/16-8 od 28. ožujka 2019. i presude Općinskog suda u Sisku broj: K-481/15 od 15. ožujka 2016.

1.2. Podnositelji su proglašeni krivima za kazneno djelo onečišćenja okoliša iz članka 250. stavka 1. Kaznenog zakona (»Narodne novine« broj 110/97., 27/98., 50/00., 111/03., 190/03., 105/04., 84/05., 71/06., 110/07., 152/08., 57/11. i 143/12.; u daljnjem tekstu: KZ/97), te je prvi podnositelj osuđen na kaznu zatvora od sedam mjeseci i izrečena mu je uvjetna osuda s rokom kušnje od dvije godine, a drugoj podnositeljici je izrečena novčana kazna u iznosu od 20.000,00 kuna.

1.3. Za potrebe ustavnosudskog postupka pribavljen je spis prvostupanjskog suda.

II. ČINJENICE I OKOLNOSTI SLUČAJA

2. Podnositeljima je optužnim prijedlogom koji je Općinsko državno odvjetništvo u Sisku podnijelo Općinskom sudu u Sisku 11. listopada 2007. stavljeno na teret da su pretjerano zagadili zrak vodikovim sulfidom, te time protivno propisima onečistili zrak u mjeri koja može pogoršati uvjete života ljudi, te time počinili kazneno djelo protiv zaštite okoliša – onečišćenjem okoliša iz članka 250. stavka 1. KZ/97.

2.1. Na raspravi održanoj 8. veljače 2008. branitelj druge podnositeljice predložio je da predsjednik vijeća zatraži od Vrhovnog suda svrhovitu delegaciju, odnosno da se odredi drugi stvarno nadležni sud izvan područja Sisačko-moslavačke županije jer su svi suci sudova u Sisku izravno izloženi zagađivanju za koje se tereti pravna osoba druga podnositeljica.

2.2. Predsjednik raspravnog vijeća je 19. veljače 2008. uputio prijedlog za svrhovitu delegaciju Vrhovnom sudu u kojem je navedeno:

»Naime, može se prihvatiti naprijed navedeni razlog za svrhovitu delegaciju nadležnosti na drugi stvarno i mjesno nadležni sud, budući stoji činjenica da su svi suci, naročito Općinskog suda u Sisku koji žive i rade u gradu Sisku i okolici, direktno izloženi zagađivanju od strane II. okrivljene pravne osobe, Rafinerije nafte Sisak. U konkretnom predmetu radi se o zagađivanju zraka, te s obzirom da suci kao i ostali građani koji stanuju i rade na području Siska, doista nisu u mogućnosti izbjeći isto zagađivanje, htjeli, ne htjeli su u situaciji da razmišljaju kao i svi ostali građani koji su direktno izloženi istom tom zagađivanju.

Također, vezano za provođenje ovog postupka, javnost u Sisku i Županiji je posebno senzibilizirana, odnosno postoji negativni stav javnosti prema okrivljenima, prema kojem stavu su okrivljeni, još i prije započinjanja ovog postupka, osuđeni. Stoga postoji mogućnost da se u slučaju donošenja osuđujuće odluke, eventualno u žalbi obrane, kao jedan od razloga istakne i neobjektivnost suca (sudaca) Općinskog suda u Sisku da je podlegao utjecaju javnosti ili da je donio pristranu odluku jer direktno snosi štetne posljedice radnji II. okrivljene pravne osobe.

Ističem da se navedenim prijedlogom ne dovodi u sumnju objektivnost i nepristranost ovog suda koji će u slučaju postupanja, isti postupak provesti prema Zakonu te odluku donijeti na temelju dokaza.

Na temelju svega iznijetog, ovaj sudac smatra da su naprijed navedene okolnosti važni razlozi zbog kojih bi bilo opravdano da se predmet delegira drugom sudu.«

Predloženo je da se za suđenje u tom predmetu odredi drugi stvarno i mjesno nadležni sud.

2.3. Vrhovni sud je 5. ožujka 2008. godine odbio taj prijedlog. Mjerodavni dio rješenja Vrhovnog suda glasi:

»Vrhovni sud razumije senzibiliziranost javnosti zbog onečišćenja okoliša, razumije i razloge na upućivanje na to da ‘suci kao i ostali građani nisu u mogućnosti izbjeći isto zagađivanje’, ali još više razumije navode predlagatelja u kojemu se posebno ističe ‘da se navedenim prijedlogom ne dovodi u sumnju objektivnost i nepristranost ovoga suda, koji će u slučaju postupanja, isti postupak provesti prema zakonu, te odluku donijeti na temelju dokaza’.

Takvo stajalište predlagatelja biti će najbolja brana da se otklone svi mogući prigovori koji su istaknuti u prijedlogu.

Osim toga, situaciju u kojima bi se suci smatrali ‘oštećenicima’ ili navođenje i dokazivanje okolnosti koje bi izazivale sumnju u njihovu nepristranost, rješavaju se pravnim ustanovama izuzeća i otklona sudaca (čl. 36. st. 1. toč. 1. ZKP i čl. 36. st. 2. ZKP), a ne tzv. ‘svrhovitom delegacijom’, to tim više, što Vrhovni sud smatra da ‘onečišćenje okoliša’, u konkretnom slučaju, ne predstavlja onaj ‘drugi važni razlog’ iz čl. 32. st. 1. ZKP, na koje se poziva predlagatelj, u prijedlogu za prenošenjem mjesne nadležnosti.«

2.4. Prvostupanjski postupak je nastavljen pred Općinskim sudom u Sisku, a vodila ga je sutkinja pojedinka.

2.5. Nalogom od 13. srpnja 2009. određeno je medicinsko vještačenje radi utvrđivanja jesu li prekoračene vrijednosti sumporovodika (H2S) i sumpornog dioksida (SO2) navedene u optužnom prijedlogu i u navedenom razdoblju mogle negativno utjecati na zdravlje ljudi, vegetaciju i materijalna dobra, odnosno pogoršati uvjete života, u kojem obimu i stupnju vjerojatnosti i s kojim posljedicama.

Vještački nalaz i mišljenje dostavljen je 13. travnja 2010. i temeljio se na Izvješćima o stanju kakvoće zraka u gradu Sisku Službe za gospodarenje prostorom, razvoja, zaštite okoliša i geodetskih poslova grada Siska; Izvještaju o praćenju onečišćenja atmosfere na području Republike Hrvatske Instituta za medicinska istraživanja i medicinu rada u Zagrebu; Izvješću o stanju kakvoće zraka u gradu Sisku Upravnog odjela za prostorno uređenje, graditeljstvo i zaštitu okoliša grada Siska. U vještačkom nalazu i mišljenju zaključeno je da izmjerena prekoračenja graničnih vrijednosti izloženosti sumpornom dioksidu imaju negativan utjecaj na zdravlje ljudi s kroničnim bolestima respiratornog i kardiovaskularnog sustava, a mogu imati negativan utjecaj i na zdravlje zdravog stanovništva. Također izmjerena prekoračenja graničnih vrijednosti sumporovodika izazivaju prekomjernu izloženost neugodnim mirisima, te moguć negativni utjecaj na zdravstveno stanje bolesnika s kroničnim bolestima.

2.6. Općinski sud u Sisku također je pribavio Izvještaj o kakvoći zraka u okolini Rafinerije nafte – Sisak i vještački nalaz od Laboratorija za analitiku i toksikologiju iz kolovoza 2010. kojem je zaključeno da nema dovoljno podataka da se kao glavni zagađivač slobodne atmosfere proglasi Ina – Rafinerija nafte Sisak.

2.7. Također je naloženo kemijsko vještačenja. U nalazu i mišljenju od 8. veljače 2012. zaključeno je da Rafinerija nafte Sisak nije prekoračila upotrebu sirove nafte iznad 1 % sumpora u mjesečnom prosjeku »šaržnog« pražnjenja rezervoara, ali da je Rafinerija nafte Sisak jedini zagađivač sumpornim dioksidom i sumporovodikom u naselju Caprag.

2.8. Također je pribavljeno vještačenje iz prekršajnog postupka protiv podnositelja u kojem je na temelju rezultata mjerenja benzena i sumporovodika utvrđeno da je došlo do prekoračenja graničnih vrijednosti emisije sumporovodika i benzena koja bi mogla ugroziti zdravlje ljudi.

Provedeno je i kemijsko vještačenje, te je u nalazu i mišljenju od 29. listopada 2012. zaključeno da je u pojedinim periodima INA Rafinerija nafte Sisak prerađivala naftu sa sadržajem sumpora većim od 1 %, ali da ona nije jedini onečišćivač sumporovodikom i sumpornim dioksidom.

2.9. Presudom od 15. ožujka 2016. podnositelji su oglašeni krivima za kazneno djelo onečišćenja okoliša na način da su:

»1. okrivljeni Branko Pastuović:

1/ u razdoblju od 01. siječnja 2004. do 31. prosinca 2006. u Sisku, kao direktor 2. okrivljenog trgovačkog društva INA – INDUSTRIJA NAFTE d.d. Zagreb, Rafinerija nafte Sisak, odgovoran za organiziranje, rukovođenje i kontrolu proizvodnih procesa rafinerije, suprotno odredbama članka 6. alineje 1. i 3., članka 7. i članka 22. Zakona o zaštiti zraka (‘Narodne novine’ broj 48/95), članka 8. stavak 1., 2. i 4. i članka 38. Zakona o zaštiti zraka (‘Narodne novine’ broj 178/04), članka 4. stavak 2., članka 51. stavak 1. i članka 53. stavak 3. Zakona o zaštiti okoliša (‘Narodne novine’ broj 82/94, 128/99), te Uredbe o preporučenim i graničnim vrijednostima kakvoće zraka (‘Narodne novine’ broj 101/96) i Uredbe o graničnim vrijednostima onečišćujućih tvari u zraku (‘Narodne novine’ broj 133/05), znajući da su proizvodna postrojenja zastarjela i da nisu prilagođena za preradu sirove nafte one kvalitete koju su uvozili i prerađivali bez opasnosti za onečišćenje okoliša te da im je rješenjem Ministarstva zaštite okoliša, prostornog uređenja i graditeljstva od 19. ožujka 2004. do provođenja sanacijskih mjera zabranjena prerada nafte s više od 1,00% sumpora, iako svjestan da će time doći do zagađenja zraka, dozvolio da se proizvodni proces prerade nafte i nadalje odvija i prerađuje nafta sa sadržajem sumpora većim od 1,00% prije provedenih sanacijskih mjera pri čemu je, kao rezultat proizvodnog procesa prerade nafte, u naselju Caprag došlo do zagađenja zraka tako da je:

a) u tijeku 2004. godine:

– u odnosu na vodikov sulfid (H2S) u 39 dana izmjerenih rezultata prekoračena je dnevna granična vrijednost od 5 μg/m3 te je prekoračena srednja godišnja vrijednost koja je izmjerena u visini 4,1 μg/m3, što prelazi propisanu godišnju graničnu vrijednost od 2 μg/m3, uslijed čega je zrak bio prekomjerno onečišćen vodikovim sulfidom odnosno III kategorije,

b) u tijeku 2005. godine:

– u odnosu na sumporni dioksid (SO2) u 126 sati ili 1,6% izmjerenih rezultata prekoračena je preporučena vrijednost od 350 μg/m3 za 1-satni uzorak te je u 16 dana ili 5,1% izmjerenih rezultata prekoračena preporučena vrijednost od 125 μg/m3, a u 4 dana 1,3% izmjerenih rezultata prekoračena je granična vrijednost od 250 μg/m3 za 24-satni uzorak, uslijed čega je zrak bio umjereno onečišćen sumpornim dioksidom odnosno II kategorije,

– u odnosu na vodikov sulfid (H2S) u 582 sata ili 7,2% izmjerenih rezultata prekoračena je granična vrijednost od 10 μg/m3 za 1-satni uzorak, u 65 dana ili 19,5% izmjerenih rezultata prekoračena je granična vrijednost od 5 μg/m3 za 24-satni uzorak te je prekoračena srednja godišnja vrijednost koja je izmjerena u visini 3,5 μg/m3, što prelazi propisanu godišnju graničnu vrijednost od 2 μg/m3, uslijed čega je zrak bio prekomjerno onečišćen vodikovim sulfidom odnosno III kategorije,

c) u tijeku 2006. godine:

– u odnosu na sumporni dioksid (SO2) u 265 sati ili 3% izmjerenih rezultata prekoračena je propisana granična vrijednost od 350 μg/m3 odnosno 124 sata ili 1,4% izmjerenih rezultata prekoračena je propisana tolerantna vrijednost od 500 μg/m3 za 1-satni uzorak te je u 28 dana ili 7,7% izmjerenih rezultata prekoračena propisana granična vrijednost od 125 μg/m3 za 24-satni uzorak, uslijed čega je zrak bio prekomjerno onečišćen sumpornim dioksidom odnosno III kategorije,

– u odnosu na vodikov sulfid (H2S) u 806 sati ili 10,8% izmjerenih rezultata prekoračena je propisana granična vrijednost od 7 μg/m3 odnosno u 561 sat ili 7,5% izmjerenih rezultata prekoračena je propisana tolerantna vrijednost od 10 μg/m3 za 24-satni uzorak, 45 dana ili 14,4% izmjerenih uzoraka prekoračena je propisana granična vrijednost od 5 μg/m3 za 24-satni uzorak te je prekoračena srednja godišnja vrijednost koja je izmjerena u visini 3,77 μg/m3, što prelazi propisanu godišnju graničnu vrijednost od 2 μg/m3, uslijed čega je zrak bio prekomjerno onečišćen vodikovim sulfidom odnosno III kategorije,

što je moglo negativno utjecati na zdravlje ljudi i kvalitetu života,

dakle, protivno propisima onečistio zrak u mjeri koja može pogoršati uvjete života ljudi,

2. okrivljeno trgovačko društvo INA – Industrija nafte d.d. Zagreb, Rafinerija nafte Sisak:

2/ kaznenim djelom činjenično i zakonski opisanim pod točkom 1/ koje je počinio 1. okrivljenik Branko Pastuović kao direktor, postupajući protivno propisima onečistio zrak u mjeri koja može pogoršati uvjete života ljudi,

čime su, 1. okrivljeni Branko Pastuović počinio kazneno djelo protiv zaštite okoliša – onečišćenje okoliša – opisano i kažnjivo po članku 250. stavak 1. KZ/97, a 2. okrivljeno trgovačko društvo INA – Industrija nafte d.d. Zagreb, Rafinerija nafte Sisak povredom dužnosti na način opisan pod točkom 2/ odgovorno za kazneno djelo protiv okoliša – onečišćenje okoliša – opisano u članku 250. stavak 1. KZ/97 u svezi članka 3. stavak 1. Zakona o odgovornosti pravnih osoba za kaznena djela, a kažnjivo po članku 250. stavak 1. KZ/97 u svezi članka 3. stavak 1. i 2. Zakona o odgovornosti pravnih osoba za kaznena djela.«

U pogledu utvrđenja odlučnih činjenica i ocjeni krivnje podnositelja prvostupanjski se sud u odlučnoj mjeri oslonio na nalaze i mišljenja vještaka.

2.10. Ova presuda potvrđena je presudom Županijskog suda u Sisku od 28. ožujka 2019. koju je donijelo vijeće od tri profesionalna suca.

III. PRIGOVORI PODNOSITELJA

3. Podnositelji u ustavnoj tužbi, pozivajući se na članak 29. stavak 1. Ustava Republike Hrvatske (»Narodne novine« broj 56/90., 135/97., 113/00., 28/01., 76/10. i 5/14.) i članak 6. stavak 1. Konvencije za zaštitu ljudskih prava i temeljnih sloboda (»Narodne novine – Međunarodni ugovori« broj 18/97., 6/99. – pročišćeni tekst, 8/99. – ispravak, 14/02. i 1/06.; u daljnjem tekstu: Konvencija), ističu da im je povrijeđeno pravo na nepristrani sud jer su suci u Sisku bili izloženi štetnom utjecaju zagađenja zraka, te je stoga trebalo izuzeti sve suce Općinskog suda u Sisku i Županijskog suda u Sisku.

IV. OCJENA USTAVNOG SUDA

4. U ustavnoj tužbi istaknuti prigovori podnositelja otvaraju po ocjeni Ustavnog suda pitanje povrede prava na pravično suđenje zajamčenog člankom 29. stavkom 1. Ustava i člankom 6. stavkom 1. Konvencije.

4.1. Mjerodavni dio članka 29. stavka 1. Ustava glasi:

»Članak 29.

Svatko ima pravo da zakonom ustanovljeni neovisni i nepristrani sud pravično ... odluči o ... optužbi zbog kažnjivog djela.

(...)«

4.2. Mjerodavni dio članka 6. stavak 1. Konvencije glasi:

»Članak 6.

PRAVO NA POŠTENO SUĐENJE

1. (...) u slučaju podizanja optužnice za kazneno djelo protiv njega svatko ima pravo da zakonom ustanovljeni neovisni i nepristrani sud pravično ... ispita njegov slučaj.

(...)«

PRAVO NA NEPRISTRANI SUD

(a) Načelna stajališta

5. U odnosu na pitanje nepristranosti suca ili suda primjenjuje se subjektivan i objektivan test: kod subjektivnog testa se mora uzeti u obzir osobno uvjerenje i ponašanje konkretnog suca, to jest, je li sudac imao neke osobne predrasude ili pristranosti u tom predmetu; a kod objektivnog testa utvrđuje se je li sâm sud, uzimajući u obzir, između ostalih aspekata, i njegov sastav, nudio dovoljna jamstava kako bi se isključila svaka opravdana sumnja u pogledu nepristranosti suda (usporedi s Kyprianou protiv Cipra [Vv], br. 73797/01, § 118., presuda od 15. prosinca 2005, ECHR 2005 XIII; Morice protiv Francuske [Vv], br. 29369/10, § 73, presuda od 23. travnja 2015., ECHR 2015; Wettstein protiv Švicarske, br. 33958/96, § 42., presuda od 21. prosinca 2000., ECHR 2000-XII; i Parlov-Tkalčić protiv Hrvatske, br. 24810/06, § 78., presuda od 22. prosinca 2009.; i odlukom Ustavnog suda broj: U-III-2624/2019 od 18. srpnja 2019. i U-III-3622/2020 od 21. kolovoza 2020. www.usud.hr). Što se tiče subjektivnoga testa, osobna nepristranost suca mora se pretpostaviti dok se ne dokaže suprotno (vidi Wettstein, navedeno, § 43, i Parlov-Tkalčić, navedeno, § 79.).

5.1. Što se tiče objektivnoga testa, potrebno je utvrditi postoje li dokazive činjenice koje mogu pobuditi sumnju u nepristranost suca koji odlučuje u predmetu. U tom smislu bitan je i dojam koji ponašanje suca ostavlja (vidi Kyprianou, navedeno, § 118.). Kad se odlučuje o tome je li sud pristran, bojazan samog podnositelja u pristranost suca je važna, ali ne i odlučna. Odlučno je može li se ta bojazan smatrati objektivno opravdanom (usporedi s Micallef protiv Malte [Vv], br. 17056/06, § 96., presuda od 15. listopada 2009., ECHR 2009; Wettstein, navedeno, § 44., i Parlov-Tkalčić, navedeno, § 80.; i odlukom Ustavnog suda broj: U-III-3622/2020, navedeno).

(b) Primjena tih načelnih stajališta na ovaj predmet

6. Ustavni sud najprije nalazi da nema naznaka subjektivne pristranosti jer suci koji su sudjelovali u postupku nisu niti svojim izjavama, niti načinom na koji su vodili postupak, niti bilo kojim drugim svojim ponašanjem izazvali ikakvu sumnju u svoju nepristranosti.

6.1. Što se tiče objektivne nepristranosti, podnositelji ističu jedan jedini argument, a to je da su suci sudova u Sisku bili i sami izloženi štetnom utjecaju zagađenja zraka u Sisku.

6.2. Međutim Ustavni sud nalazi da se radi o pitanju od općeg interesa jer problem pretjeranog onečišćenja zraka nije vezan uz jednu usku zemljopisnu sredinu, već je pitanje koje ima utjecaja na šire zemljopisno područje. Iako bi se moglo reći da su stanovnici Siska mogli biti izloženi znatnijem onečišćenju od strane drugotužene jer se inkriminirana djelatnost vršila na području Siska, utjecaj te djelatnosti znatno je širi i mogao je imati negativnih posljedica na onečišćenje okoliša, posebno zraka, u daleko širem području.

6.3. Stoga sama okolnost da su stanovnici Siska, pa tako i suci koji rade na sudovima u Sisku, a koji su sudili u ovom postupku, bili u većoj mjeri izloženi štetnim posljedicama onečišćenja okoliša od strane drugookrivljene nije sama po sebi dovoljna da bi opravdala izuzimanje od suđenja svih sudaca Općinskog suda u Sisku i Županijskog suda u Sisku jer su i suci zaposleni na sudovima u drugim gradovima također mogli biti obuhvaćeni štetnim posljedicama onečišćenja zraka, iako u manjoj mjeri. Osim ovog općenitog argumenta podnositelji nisu dokazali da bi bilo koji sudac koji je sudjelovao u kaznenom postupku protiv njih bio na neki poseban način oštećen djelatnošću za koju su optuženi, a zatim i osuđeni (vidi, mutatis mutandis, Kiiskinen i Kovalainen protiv Finske, br. 26323/95, odluka od 1. lipnja 1999.).

6.4. K tome, za utvrđivanje odlučnih činjenica u predmetnom kaznenom postupku presudan je značaj vještačkih nalaza, jer su se u kaznenom postupku protiv podnositelja utvrđivale objektivne mjerljive okolnosti tehničke i znanstvene prirode – je li stupanj onečišćenja zraka bio pretjeran, te je li za to onečišćenje odgovorna djelatnost druge podnositeljice – a ocjena o tome ovisi o objektivnim parametrima.

6.5. Također, u prvostupanjskom postupku je odlučivala sutkinja pojedinka, a u žalbenom postupku tri suca, svi suci po profesiji, koji su zahvaljujući svojem obrazovanju i iskustvu manje podložni vanjskim utjecajima nego što bi to bili suci porotnici (usporedi s Mircea protiv Rumunjske, br. 41250/02, § 75., presuda od 29. ožujka 2007.; i Dmitrov i drugi protiv Bugarske, br. 77938/11, § 159., presuda od 1. srpnja 2014.). U tom pravcu ide i očitovanje Općinskog suda u Sisku u kojem je navedeno da se ne dovodi u pitanje objektivnost i nepristranost tog suda koji će postupak provesti prema zakonu i donijeti odluku na temelju dokaza.

6.6. Imajući u vidu sve naprijed navedene okolnosti, Ustavni sud zaključuje da podnositeljima nije povrijeđeno pravo zajamčeno člankom 29. stavkom 1. Ustava i člankom 6. stavkom 1. Konvencije da o kaznenoj optužbi protiv njih odlučuje neovisan i nepristrani sud.

V. ZAKLJUČAK

7. Slijedom toga, na temelju članaka 73. i 75. Ustavnog zakona o Ustavnom sudu Republike Hrvatske (»Narodne novine« broj 99/99., 29/02. i 49/02. – pročišćeni tekst), odlučeno je kao u izreci ove odluke.

8. Odluka o objavi (točka II. izreke) temelji se na članku 29. Ustavnog zakona.

Broj: U-III-2151/2019

Zagreb, 22. prosinca 2020.

USTAVNI SUD REPUBLIKE HRVATSKE

Predsjednica Vijeća
 Ingrid Antičević Marinović, v. r.