## Presuda Visokog upravnog suda Republike Hrvatske broj: Us-3865/2011-4 od 28. veljače 2012.

### NN 38/2012 (30.3.2012.), Presuda Visokog upravnog suda Republike Hrvatske broj: Us-3865/2011-4 od 28. veljače 2012.

VISOKI UPRAVNI SUD REPUBLIKE HRVATSKE

986

PRESUDA

Visoki upravni sud Republike Hrvatske u vijeću sastavljenom od sudaca toga suda Ljiljane Karlovčan-Đurović, predsjednice vijeća, Ane Berlengi Fellner i mr. sc. Ivice Kujundžića, članova vijeća te sudske savjetnice Marine Katanec, zapisničarke, u upravnom sporu tužitelja »Megafon« d.o.o. Zagreb, Sisačka cesta 2, zastupano po direktoru Srđanu Roje, protiv rješenja tužene Hrvatske agencije za poštu i elektroničke komunikacije, Zagreb, Jurišićeva 13, klasa:

UP/I-344-08/10-01/34, urbroj: 376-09-11-3, od 18. ožujka 2011., radi provjere izvršenja rješenja nadzornika elektroničkih komunikacija, u nejavnoj sjednici vijeća održanoj 28. veljače 2012.

presudio je

I. Tužba se odbija.

II. Ova presuda objavit će se u »Narodnim novinama«.

Obrazloženje

Osporenim rješenjem utvrđeno je da tužitelj nije postupio po rješenju nadzornika elektroničkih komunikacija klasa: UP/I-344-08/10-01/34, urbroj: 376-09-10-3DM/MB/MB od 17. lipnja 2010. Točkom 2. izreke osporenog rješenja odgovornoj osobi tužitelja, direktoru Srđanu Roje izrečena je upravna mjera od 15.000,00 kn dok je točkom 3. naloženo tužitelju u roku od pet dana od dana primitka ovog rješenja, da uskladi sa Zakonom o elektroničkim komunikacijama i Dodatkom 5. Pravilnika o načinu i uvjetima obavljanja djelatnosti elektroničkih komunikacijskih mreža i usluga, pružanje usluga s dodanom vrijednosti koje daje uporabom telefonskih brojeva s dodanom vrijednosti te putem adresa (SMS kratkog koda) kao i sve promotivne aktivnosti/oglašavanje usluga s dodanom vrijednosti koje objavljuju u oglasima javnih glasila, putem televizije ili nekog drugog audio-vizualnog medija, vizualnim promotivnim materijalima, internetom i na drugi način. Točkom 4. izreke rješenja navedeno je da ukoliko tužitelj ne postupi u skladu s točkom 3. izreke ovog rješenja svaka sljedeća upravna mjera izreći će se u dvostrukom iznosu u odnosu na upravnu mjeru izrečenu ovim rješenjem.

Tužitelj u tužbi prigovara zakonitosti osporenog rješenja, citira članak 17. stavak 5. Zakona o elektroničkim komunikacijama kojim je propisano kako se u stranci u postupku pred Agencijom mora omogućiti prije donošenja odluke da se izjasni o činjenicama bitnim za donošenje odluke te da dostavi svu potrebnu dokumentaciju i predloži dokaze za koje smatra da su značajni za donošenje odluke, i to u roku koji ne može biti kraći od 8 dana, što je nadzornik elektroničkih komunikacijska propustio napraviti. Tužitelj dalje navodi da premda doista isti stavak Zakona o elektroničkim komunikacijama predviđa kako iznimno u obavljanju stručnog nadzora nadzornik elektroničkih komunikacija može, ako utvrdi povredu odredaba ovoga Zakona ili propisa donesenih na temelju ovoga Zakona, donijeti rješenje i bez saslušanja stranke, tužitelj smatra da je u konkretnom slučaju to bilo krajnje neprimjereno. Tužitelj u tužbi dalje navodi da je pogrešna tvrdnja iznesena u rješenju kako su utvrđene promotivne aktivnosti utvrđene provjerom broja 064, obzirom je nesporno kako je bilo kakva provjera tužitelja pozivanjem broja iz navedene numeracije bila i još uvijek je nemoguća na temelju činjenice kako tužitelj ne posjeduje niti upravlja ni s jednim brojem iz navedene numeracije. Tužitelj posebno ističe da je za uslugu na skraćenom broju 60040 za koju je izrečeno sporno rješenje, odgovoran tužiteljev podugovaratelj tvrtka Lomaro d.o.o. iz Splita, koji je također registriran pri Hrvatskoj agenciji za poštu i elektroničke komunikacijske kao davatelj usluga s dodanom vrijednosti, što prema odredbama Zakona o elektroničkim komunikacijama i Dodatka 5. Pravilnika čini tvrtku Lomaro, a ne tužitelja odgovornim za reklamiranje i oglašavanje usluge na dotičnom kratkom SMS broju, a kao dokaz navedenom tužitelj je i priložio pravila SMS nagradne igre »Croatia brine«. Sukladno svemu navedenom tužitelj predlaže da Sud tužbu uvaži i osporeno rješenje poništi.

Tuženo tijelo u odgovoru na tužbu ostaje u svemu kod razloga osporenog rješenja. Navodi da je 17. lipnja 2010. doneseno rješenje klasa: UP/I-344-08/10-01/34, urbroj: 376-09-10-3DM/MB/MB kojim rješenjem je naloženo tužitelju da u roku od 3 dana od dana zaprimanja predmetnog rješenja uskladi svoje postupanje sa Zakonom o elektroničkim komunikacijama i Dodatkom 5 Pravilnika. Istim rješenjem tužitelj je upozoren da će u slučaju nepostupanja po rješenju, nadzornik elektroničkih komunikacijska HAKOM-a izreći upravnu mjeru izraženu u novčanom iznosu. Obzirom da tužitelj nije postupio po predmetnom rješenju HAKOM je 18. ožujka 2011. donio osporeno rješenje. Navodi tužitelja kojima ističe da nije omogućio tužitelju da se izjasni o činjenicama bitnim za donošenje odluke tuženo tijelo smatra bespredmetnim i neosnovanim u ovoj upravnoj tužbi. Naime, osporeno rješenje doneseno je zbog nepostupanja tužitelja po rješenju HAKOM-a od 17. lipnja 2010. i kao takvo predstavlja isključivo izricanje upravne mjere odgovornoj osobi tužitelja. Svi prigovori navedeni u upravnoj tužbi imali bi eventualno smisla u upravnoj tužbi kojom se pobija rješenje tužitelja od 17. lipnja 2010. jer je tim rješenjem pozvan tužitelj da uskladi pružanje usluga s dodanom vrijednosti sa Zakonom o elektroničkim komunikacijama i Dodatkom 5. Pravilnika. Tuženo tijelo predlaže Sudu da tužbu kao neosnovanu odbije.

Tužba nije osnovana.

Iz obrazloženja osporenog rješenja razvidno je da je isto doneseno na temelju odredbe članka 116. Zakona o elektroničkim komunikacijama (»Narodne novine«, broj 73/08.), kojom je propisano da izvršenje rješenja inspektora i nadzornika započinje dostavom rješenja stranci (stavak 1.). Stavkom 4. citiranog članka Zakona, propisano je da će u slučaju nepostupanja po rješenju iz stavka 1. ovog članka, inspektor ili nadzornik izreći fizičkoj osobi ili odgovornoj osobi u pravnoj osobi, na koju se odnosi rješenje, upravnu mjeru izraženu u novčanom iznosu u visini do dvadeseterostruke prosječne plaće u Republici Hrvatskoj u proteklom tromjesečju. Svaka sljedeća upravna mjera izriče se u dvostrukom iznosu.

Na temelju odredbe članka 139. stavka 1. Zakona o općem upravnom postupku (»Narodne novine«, broj 47/09.), koji se u ovoj upravnoj stvari primjenjuje na temelju odredbe članka 18. stavka 8. Zakona o elektroničkim komunikacijama (»Narodne novine«, broj 73/08.) ako izvršenik ne postupi po izvršnom rješenju, donosi se rješenje o izvršenju u pisanom obliku.

Žalba protiv rješenja u izvršenju može se uložiti samo na vrijeme, mjesto i način izvršenja i nema odgodni učinak (članak 139. stavak 4. Zakona o općem upravnom postupku).

Iz podataka spisa predmeta proizlazi da je rješenjem tuženika klasa: UP/I-344-08/10-01/34, urbroj: 376-09-10-3DM/MB/MB od 17. lipnja 2010. tužitelju naređeno da u roku od tri dana od zaprimanja ovog rješenja uskladi sa Zakonom o elektroničkim komunikacijama i Dodatkom 5. Pravilnika, pružanje usluga s dodanom vrijednosti koje daje uporabom telefonskih brojeva s dodanom vrijednosti te putem adresa (SMS kratkog koda), sve promotivne aktivnosti/oglašavanje usluga s dodanom vrijednosti koje objavljuje u oglasima javnih glasila, putem televizije ili nekog drugog audio-vizualnog medija, vizualnim promotivnim materijalima, internetom i na drugi način. Nadalje je riješeno kako će se u slučaju nepostupanja po rješenju nadzornika elektroničkih komunikacija izreći odgovornoj osobi trgovačkom društvu iz točke 1. rješenja upravna mjera izražena u novčanom iznosu u visini do dvadesetostruke prosječne plaće u Republici Hrvatskoj u proteklom tromjesečju. Svaka sljedeća upravna mjera izriče se u dvostrukom iznosu.

U postupku koji je prethodio donošenju osporenog rješenja utvrđeno je da rješenje kojim se tužitelju naređuje obveza postalo izvršno, te da ga tužitelj u roku koji mu je određen za izvršenje nije izvršio. Imajući u vidu navedeno, Sud osporeno rješenje nije mogao ocijeniti nezakonitim.

Prigovori iz tužbe usmjereni su na zakonitost rješenja od 17. lipnja 2010. kojim se tužitelju naređuje obveza, a takvi prigovori se, imajući u vidu naprijed citiranu odredbu članka 139. stavka 4. Zakona o općem upravnom postupku, ne mogu s uspjehom isticati u postupku izvršenja rješenja, stoga ni u upravnom sporu koji se vodi o zakonitosti izvršenja rješenja.

Tužitelju je osporenim rješenjem određen i dodatni rok za ispunjenje obveze, što je u skladu s odredbom članka 139. stavka 2. Zakona o općem upravnom postupku.

U odnosu na prigovor tužitelja da je za uslugu na skraćenom broju 60040 odgovoran tužiteljev podugovaratelj tvrtka Lamaro d.o.o. iz Splita, što prema odredbama Zakona o elektroničkim komunikacijama i Dodatka 5. Pravilnika čini trgovačko društvo Lamaro d.o.o., a ne tužitelja odgovornim za reklamiranje i oglašavanje usluga na predmetnom kratkom SMS broju, isti prigovor, kako je to već navedeno ne može se s uspjehom isticati u predmetnom postupku, pri čemu se također napominje da je odredbom članka 1. stavka 4. Dodatka 5. Pravilnika o načinu i uvjetima obavljanja djelatnosti elektroničkih komunikacijskih mreža i usluga (»Narodne novine«, broj 154/08.) propisano da ako operater usluga s dodanom vrijednosti sklopi ugovor s drugom stranom (podugovarateljem) za bilo koju obvezu pružanju ili promociju usluge mora osigurati da druga strana (podugovaratelj) pruži ugovorene usluge u skladu s pravilima postupanja, neovisno o razgraničenju odgovornosti koje ugovorne strane definiraju svojim ugovorom.

Imajući u vidu sve navedeno, ovaj Sud istaknute prigovore tužitelja nalazi neosnovanima, dok za osporavani akt ocjenjuje da istim nije povrijeđen zakon na štetu tužitelja.

Trebalo je stoga na temelju članka 42. stavka 2. Zakona o upravnim sporovima (»Narodne novine«, broj 53/91., 9/92. i 77/92.) tužbu kao neosnovanu odbiti.

Objava presude u »Narodnim novinama« temelji se na odredbi članka 14. stavka 7. Zakona o elektroničkim komunikacijama.

Broj: Us-3865/2011-4

Zagreb, 28. veljače 2012.

Predsjednica vijeća

Ljiljana Karlovčan-Đurović, v. r.

Presuda, NN 38/2012-986