## Odluka Ustavnog suda Republike Hrvatske broj: U-III-5375/2011 od 28. lipnja 2012.

### NN 83/2012 (23.7.2012.), Odluka Ustavnog suda Republike Hrvatske broj: U-III-5375/2011 od 28. lipnja 2012.

USTAVNI SUD REPUBLIKE HRVATSKE

1938

Ustavni sud Republike Hrvatske, u Drugom vijeću za odlučivanje o ustavnim tužbama, u sastavu sutkinja Snježana Bagić, predsjednica Vijeća, te suci Marko Babić, Mario Jelušić, Ivan Matija, Duška Šarin i Miroslav Šeparović, članovi Vijeća, u postupku koji je ustavnom tužbom pokrenuo Z. V. iz Š., na sjednici održanoj 28. lipnja 2012., jednoglasno je donio

ODLUKU

I. Ustavna tužba se odbija.

II. Ova odluka objavit će se u »Narodnim novinama«.

Obrazloženje

1. Ustavna tužba podnesena je protiv presude Upravnog suda Republike Hrvatske (u daljnjem tekstu: Upravni sud) broj: Us-1630/2011-4 od 29. lipnja 2011.

Tom presudom odbačena je tužba podnositelja protiv rješenja Vrhovnog suda Republike Hrvatske, Posebnog vijeća za odlučivanje o žalbama protiv odluka o ocjeni suca, Zagreb, broj: Osž-21/10-2 od 30. prosinca 2010., kojom je odbijena žalba podnositelja protiv odluke o ocjeni obnašanja sudačke dužnosti Sudačkog vijeća Županijskog suda u Zadru broj: SV-9/10 od 27. rujna 2010.

Tom odlukom je u postupku ocjenjivanja sudaca, povodom prijave na oglas za slobodno sudačko mjesto Općinskog suda u Šibeniku, podnositelj na osnovi elemenata iz Metodologije izrade ocjena sudaca od 18. ožujka 2010. ostvario ukupno 107 bodova te je utvrđeno da »uspješno obnaša sudačku dužnost«.

2. U ustavnoj tužbi navodi se da su osporenim pojedinačnim aktom podnositelju povrijeđena ustavna prava zajamčena člancima 19. stavkom 2. i 29. stavkom 1. Ustava Republike Hrvatske (»Narodne novine« broj 56/90., 135/97., 113/00., 28/01. i 76/10., u daljnjem tekstu: Ustav), kao i članak 19. stavak 1. Ustava.

U ustavnoj tužbi podnositelj, u bitnome, navodi sljedeće:

»Dakle, netočna je tvrdnja i pravno neodrživo pravno stajalište iz predmetnog rješenja Upravnog suda RH da je pravni put zaštite iscrpljen u žalbenom postupku pred Posebnim vijećem VSRH i da je upravni spor protiv odluke Posebnog vijeća VSRH nedopušten.

Suprotno od izraženog pravnog stajališta navedenog u predmetnom rješenju Upravnog suda RH smatram da su nadležna tijela i to Sudačko vijeće Županijskog suda u Zadru i Posebno vijeće VSRH djelovali analogno kao nadležna tijela državne vlasti ili organizacije u upravnom postupku, a napose stoga što su ta tijela i vodila upravni postupak i donijeli upravne akte, imali, u konkretnom slučaju, ulogu upravnih tijela. To znači da sam imao pravo na sudsku zaštitu u upravnom sporu podnošenjem tužbe nadležnom Upravnom sudu RH (članak 120. st. 4. Zakona o općem upravnom postupku).

(...)

Stoga predlažem Ustavnom sudu RH da moju ustavnu tužbu usvoji a osporeno rješenje Upravnog suda ukine i predmet vrati Upravnom sudu radi provođenja postupka o meritumu stvari.«

Predlaže usvajanje ustavne tužbe i ukidanje osporene presude.

3. Za potrebe ustavnosudskog postupka pribavljen je spis Upravnog suda Republike Hrvatske broj: Us-1630/11.

Ustavna tužba nije osnovana.

4. Prema članku 62. stavku 1. Ustavnog zakona o Ustavnom sudu Republike Hrvatske (»Narodne novine« broj 99/99., 29/02. i 49/02. – pročišćeni tekst, u daljnjem tekstu: Ustavni zakon), svatko može podnijeti Ustavnom sudu Republike Hrvatske ustavnu tužbu ako smatra da mu je pojedinačnim aktom tijela državne vlasti, tijela jedinice lokalne i područne (regionalne) samouprave ili pravne osobe s javnim ovlastima, kojim je odlučeno o njegovim pravima i obvezama ili o sumnji ili optužbi zbog kažnjivog djela, povrijeđeno ljudsko pravo ili temeljna sloboda zajamčena Ustavom.

5. Upravni sud odbio je podnositeljevu tužbu protiv rješenja Vrhovnog suda Republike Hrvatske uz sljedeće obrazloženje:

»Odredbom članka 79. Zakona o sudovima (»Narodne novine«, broj 150/05., 16/07., 113/08., 154/09. i 116/10.) propisano je da Sudačko vijeće ocjenjuje suca prema mjerilima utvrđenim u navedenom članku, Metodologijom izrade ocjene sudaca koje donosi Državno sudbeno vijeće, uz prethodno mišljenje Vijeća kojeg čine predsjednici svih sudačkih vijeća u Republici Hrvatskoj i Opće sjednice Vrhovnog suda Republike Hrvatske (članak 81. Zakona).

Prema članku 85. Zakona, sudac ima pravo u roku od 8 dana od dostave odluke o ocjeni podnijeti žalbu posebnom vijeću sastavljenom od pet sudaca Vrhovnog suda Republike Hrvatske, putem Sudačkog vijeća koje je donijelo pobijanu odluku. Način odlučivanja navedenog Vijeća propisan je odredbom članka 87. istog Zakona.

Dakle, iz citiranih odredbi Zakona o sudovima proizlazi da je pravni put zaštite u postupku ocjenjivanja i obnašanja sudačke dužnosti propisan odredbom članka 85. tog Zakona i iscrpljuje se podnošenjem žalbe posebnom vijeću Vrhovnog suda od pet sudaca, te odlučivanjem Vrhovnog suda, čime ovaj Sud cijeni da je sudska zaštita osigurana.

Pored toga upravni spor može se voditi samo protiv upravnog akta to je akt koji donosi tijelo iz članka 5. Zakona o upravnim sporovima (»Narodne novine«, broj: 53/91, 9/92, 77/92), a Vrhovni sud Republike Hrvatske nije državni organ niti organizacija koji ima u vidu navedena odredba Zakona, pa tužba u predmetnoj stvari nije dopuštena temeljem primjene člana 30. stavka 1. točke 2. Zakona o upravnim sporovima.«

6. Člankom 29. stavkom 1. Ustava propisano je:

»Članak 29.

Svatko ima pravo da zakonom ustanovljeni neovisni i nepristrani sud pravično i u razumnom roku odluči o njegovim pravima i obvezama, ili o sumnji ili optužbi zbog kažnjivog djela.

(...)«

U konkretnom slučaju, Ustavni sud nije utvrdio povredu jamstva pravičnog suđenja propisanog člankom 29. stavkom 1. Ustava.

7. Članak 19. stavak 2. Ustava glasi:

»Članak 19.

(...)

Zajamčuje se sudska kontrola zakonitosti pojedinačnih akata upravnih vlasti i tijela koja imaju javne ovlasti.«

U konkretnom slučaju, podnositelj je protiv rješenja Vrhovnog suda Republike Hrvatske pokrenuo upravni spor, a Upravni je sud utvrdio da tužba nije dopuštena, slijedom čega je temeljem članka 30. stavka 1. točke 2. Zakona o upravnim sporovima (»Narodne novine« broj 53/91., 9/92. i 77/92.) odbacio tužbu. Upravni sud je za svoja utvrđenja dao jasne razloge, koje u cijelosti prihvaća i Ustavni sud.

Zbog navedenog, Ustavni sud je utvrdio da podnositelju nije povrijeđeno ustavno pravo iz članka 19. stavka 2. Ustava.

8. Članak 19. stavak 1. Ustava, na čiju povredu podnositelj također ukazuje, ne sadrži ljudska prava i temeljne slobode koje se štite u ustavnosudskom postupku pokrenutom ustavnom tužbom u smislu članka 62. stavka 1. Ustavnog zakona.

9. Slijedom navedenog, na temelju članaka 73. i 75. Ustavnog zakona, odlučeno je kao u točki I. izreke. Točka II. izreke temelji se na članku 29. Ustavnog zakona.

Broj: U-III-5375/2011

Zagreb, 28. lipnja 2012.

USTAVNI SUD REPUBLIKE HRVATSKE

Predsjednica Vijeća

Snježana Bagić, v. r.

Odluka, NN 83/2012-1938