## Presuda Upravnog suda Republike Hrvatske broj: Us-531572008-6 od 6. srpnja 2011.

### NN 134/2011 (23.11.2011.), Presuda Upravnog suda Republike Hrvatske broj: Us-531572008-6 od 6. srpnja 2011.

UPRAVNI SUD REPUBLIKE HRVATSKE

2699

PRESUDA

Upravni sud Republike Hrvatske u vijeću sastavljenom od sudaca toga suda Dubravke Markt, predsjednice vijeća, Smiljana Mikuša i Blanše Turić, članova vijeća, te sudske savjetnice Dore Bračun Leko, zapisničarke, u upravnom sporu tužitelja BAT HRVATSKA d.o.o., zastupana po prokuristu Tomislavu Fućkaru, kojeg zastupa punomoćnik Ratko Žurić, odvjetnik iz Zagreba, Gundulićeva 63, protiv zaključka tužene Agencije za zaštitu tržišnog natjecanja, klasa: UP/I-030-02/2006-01/82, urbroj: 580-02-08-41-49 od 17. travnja 2008., radi priznavanja položaja stranke u postupku, u nejavnoj sjednici vijeća održanoj 6. srpnja 2011.

presudio je

I. Tužba se odbija.

II. Ova će se presuda objaviti u »Narodnim novinama«.

Obrazloženje

Osporenim zaključkom tuženog tijela odbačen je zahtjev tužitelja za priznavanje položaja stranke u postupku utvrđivanja, sprječavanja, ograničavanja i narušavanja tržišnog natjecanja zlouporabom vladajućeg položaja sklapanjem zabranjenih sporazuma protiv poduzetnika ADRIS GRUPA d.d. i s njime povezanog poduzetnika TDR d.o.o. u razdoblju nakon 1. listopada 2003.

U pravodobno podnesenoj tužbi tužitelj osporava zakonitost zaključka radi pogrešno i nepotpuno utvrđenog činjeničnog stanja i povrede odredaba upravnog postupka. Tužitelj u bitnome navodi da je pogrešno utvrđeno da tužitelj nema položaj stranke u postupku zato jer je Agencija to svojstvo već priznala tužitelju svojim zaključkom 1. rujna 2005. u okviru postupka broj: UP/I-030-02/2000-01/04 iz kojeg proizlazi postupak u kojem je donesen pobijani zaključak. Postupak broj: UP/I-030-02/2000-01/04 je pokrenut zahtjevom tužiteljevog povezanog društva TVORNICA DUHANA ZADAR d.d. od 10. siječnja 2000. s ciljem da Agencija utvrdi počinjenje povrede pravila tržišnog natjecanja od strane ADRIS GRUPE d.d. i TDR-a d.o.o. Tužitelj ističe da zahtjev nije bio ograničen nikakvim vremenskim rokom niti se odnosio na određeno vremensko razdoblje. Međutim, Agencija je navedeni postupak okončala svojim djelomičnim rješenjem od 28. prosinca 2006., koje se odnosilo na period od 23. lipnja 1999. do 1. listopada 2003., a u odnosu na naknadno počinjene povrede tržišnog natjecanja Agencija je odlučila nastaviti postupak temeljem novog Zakona o zaštiti tržišnog natjecanja. Tužitelj smatra da Agencija nije dovršila postupak UP/I-030-02/2000-01/04, u kojem je tužitelju priznala svojstvo stranke, već je samostalno i neovisno od tužitelja nastavila voditi postupak broj: UP/I-030-02/2006-01/82 u kojem tužitelj više nema položaj stranke. Tužitelj smatra da nije potrebno posebno isticati da se ovdje radi o sadržajno i formalno jedinstvenom postupku koji je pokrenut zahtjevom TDZ d.d. od 10. siječnja 2000. i koji je nakon 28. prosinca 2006. nastavljen odvojeno zbog promjena Zakona o zaštiti tržišnog natjecanja koje su stupile na snagu 1. listopada 2003. Stoga tužitelj smatra da je postupak u kojem je donesen osporeni zaključak tek nastavak istog postupka koji je prije stupanja na snagu Zakona o zaštiti tržišnog natjecanja se vodio pred tuženim, a u kojem su predmetu stranke bile iste. Tužitelj smatra da je navedeni zaključak proturječan rješenju kojim je tužitelju već priznat položaj stranke u postupku. Smatra da je takovo shvaćanje u pobijanom rješenju protivno načelu zakonitosti iz članka 4. Zakona o općem upravnom postupku prema kojem je i Agencija dužna poštivati vlastite odluke, ali i načela zaštite prava sudionika u upravnom postupku iz članka 5. Zakona o općem upravnom postupku kako bi tužitelj što lakše ostvario svoj interes u okviru predmetnog postupka protiv ADRIS GRUPE d.d. i TDR-a d.o.o. Tužitelj ističe da je Agencija u osporenom zaključku nepotpuno utvrdila činjenično stanje kada je propustila ispitati i utvrditi da li će odluka Agencija koja će biti donesena na kraju postupka broj: UP/I-030-02/2006-01/82 utjecati na interese tužitelja što je prema odredbi članka 40. Zakona o zaštiti tržišnog natjecanja pretpostavka za donošenje zakonite odluke o položaju tužitelja kao stranke u sporu. Ističe da je jedan od rijetkih preostalih konkurenata monopolističke ADRIS GRUPE d.d. i s njom povezanih društava na domaćem tržištu cigareta, iz čega proizlazi da tužitelj ima opravdan i sasvim opipljiv interes da sudjeluje u postupku pred agencijom do njegovog okončanja. Tužitelj ističe da je i dalje član međunarodne BAT GRUPE kojoj je pripadao i TDZ, a ADRIS GRUPA d.d. i TDR d.o.o. su i dalje povezana društva koja se prema pravilima tržišnog natjecanja smatraju jedinim poduzetnikom koji sada svojim protutržišnim ponašanjem šteti tužitelju jednako kao i u vrijeme kada je tužitelj imao položaj stranke u postupku pred Agencijom. Tužitelj smatra da su navedene činjenice morale biti provjerene, utvrđene i obrazložene u pobijanom zaključku Agencije. Tužitelj smatra da je pobijanim zaključkom tuženo tijelo počinilo povredu pravila upravnog postupka iz članka 40. Zakona o zaštiti tržišnog natjecanja i članka 139. Zakona o općem upravnom postupku kada je umjesto da prizna tužitelju položaj stranke pogrešno odbacilo zahtjev tužitelja za priznavanje položaja stranke u postupku uz obrazloženje da tužitelj ne ispunjava propisane uvjete. Tužitelj navodi da se obratio tuženom tijelu podneskom od 28. veljače 2008. s ciljem da otkloni neizvjesnost i da se informira u kojem stadiju je postupak koji je djelomično bio okončan zaključkom od 28. prosinca 2006. Tužitelj smatra da je sukladno odredbi članka 40. Zakona o zaštiti tržišnog natjecanja tuženo tijelo moglo njegov zahtjev prihvatiti ili odbiti uz obrazloženje da tužitelj ispunjava ili ne ispunjava uvjete iz tog propisa. Tužitelj smatra da njegov zahtjev nije mogao biti odbačen.

Predlaže da Sud tužbu uvaži, te poništi osporeni zaključak.

Tuženo tijelo u odgovoru na tužbu ostaje kod svih razloga navedenih u obrazloženju osporenog zaključka, te u bitnome navodi da je tužba nevaljana uslijed nedostataka aktivne legitimacije tužitelja, a podredno navodi da tužba nije osnovana. Tuženo tijelo navodi da osporeni zaključak donesen na temelju pravilno i potpuno utvrđenog činjeničnog stanja, izvođenjem pravilnog zaključka iz pravilno utvrđenih činjenica i pravilne primjene odredaba Zakona o tržišnom natjecanju (Narodne novine, broj 122/03.) i odredba Zakona o općem upravnom postupku (Narodne novine, broj 53/91. i 103/96.-Odluka Ustavnog suda Republike Hrvatske). Tuženi predlaže da se predmetna tužba odbaci radi prigovora nedostatka aktivne legitimacije iz razloga što je u predmetu pod brojem klasa: UP/I-030-02/2000-01/04 poduzetniku BAT HRVATSKA d.o.o. sa sjedištem u Zagrebu, Nova ves 17, zastupanog po punomoćniku Ratku Žuriću zaključkom od 1. rujna 2005. priznat status stranke u postupku, te je navedeni predmet okončan 28. prosinca 2006. donošenjem rješenja klasa: UP/I-030-02/2000-01/04, urbroj: 580-02-06-10-187 koje je konačno izvršno i objavljeno u Narodnim novinama broj 18/07. U predmetu pod poslovnim brojem klasa: UP/I-030-02/2006-01/82, urbroj: 580-02-08-41-49, koji je tuženi pokrenuo i koji se vodi po službenoj dužnosti radi zaštite javnog interesa, je zaključkom od 17. travnja 2008. urbroj: 580-02-08-41-49 odbacio zahtjev za priznavanjem položaja stranke u postupku poduzetniku BAT HRVATSKA d.o.o. sa sjedištem u Zagrebu, Nova ves 17 zastupanoga po punomoćniku Ratku Žuriću, odvjetniku iz Odvjetničkog društva Žurić i Partneri iz Zagreba. Tuženi navodi da iz rješenja Suda kojim je istome dostavljena predmetna tužba na odgovor, ali iz sadržaja same dostavljene tužbe proizlazi da je tužitelj u ovom upravnom sporu pokrenutom protiv upravnog akta tuženika BAT HRVATSKA d.o.o. iz Zadra, Gaženica bb, zastupanog po prokuristu Tomislavu Fućkaru, svi zastupani po Odvjetničkom društvu Žurić i Partneri iz Zagreba. Tuženi navodi da budući da je tuženik predmetnim upravnim aktom odlučivao povodom zahtjeva poduzetnika BAT HRVATSKA d.o.o., sa sjedištem u Zagrebu, Nova ves 17, zastupanoga po punomoćniku Ratku Žuriću, odvjetniku iz Odvjetničkog društva Žurić i Partner iz Zagreba, te da mu do zaprimanja predmetnog rješenja naslovnog suda i tužbe nije bilo poznato postojanje poduzetnika pod ranije navedenom tvrtkom, na ranije navedenom sjedištu, tuženi je dana 2. rujna 2008. izvršio uvid na internetske stranice Sudskog registra trgovačkog društva u Republici Hrvatskoj. Po obavljenom uvidu na navedene internetske stranice tuženi je utvrdio da u Republici Hrvatskoj pod tvrtkom BAT HRVATSKA d.o.o. registriran samo jedan poduzetnik s matičnim brojem subjekta 110004221, sa sjedištem u Zagrebu, Nova ves 17. Tuženi ističe da u članku 12. Zakona o upravnim sporovima je propisano da tužitelj u upravnom sporu može biti između ostalih, pravna osoba koja smatra da joj je upravnim aktom povrijeđeno kakvo pravo ili neposredni interes utemeljen na zakonu. U predmetnoj tužbi i njezinom obrazloženju BAT HRVATSKA d.o.o. iz Zadra, Gaženica bb, predstavlja se kao tužitelj koje je upravnim aktom tuženika povrijeđeno pravo ili neposredni interes utemeljen na zakonu, iako je samim zakonom, odnosno Zakonom o trgovačkim društvima propisano da isti nema pravnu osobnost. Pri tome, tužitelj nigdje ne navodi sjedište osnivača niti bilo kojim drugim podatkom daje naslutiti da je isti podružnica osnivača. Tuženi ističe da je u članku 2. stavku 2. Zakona o upravnim sporovima propisano da se upravni spor može pokrenuti i poslovna jedinica privredne organizacije, ako ista može biti nosilac prava i obveza u kojima se rješavalo u upravnom postupku. Priznavanje statusa stranke u postupku strogo je osobno i neprenosivo pravo, koje je zatražio poduzetnik BAT HRVATSKA d.o.o. sa sjedištem u Zagrebu, Nova ves 17. Pobijanim zaključkom tuženi je rješavao u povodu zahtjeva poduzetnika BAT HRVATSKA d.o.o. sa sjedištem u Zagrebu, Nova ves 17 u predmetu, kako je ranije tuženi naveo, koji je pokrenut i koji se vodi po službenoj dužnosti, radi zaštite javnog interesa. Pri tome navedeni poduzetnik nije tuženika niti upoznao s činjenicom da je isti eventualno imao osnovanu podružnicu putem koje obavlja svoje poslovanje. Slijedom toga tuženi predlaže da Sud tužbu odbaci.

Podredno tuženi navodi da je predmet pod poslovnim brojem klasa: UP/I-030-02/2006-01/82, urbroj: 580-02-08-41-49, koji je tuženik pokrenuo i koji vodi po službenoj dužnosti radi zaštite javnog interesa, zaključkom od 17. travnja 2008. urbroja: 580-02-08-41-49, odbacio zahtjev za priznavanje položaja stranke u postupku poduzetniku BAT HRVATSKA d.o.o. sa sjedištem u Zagrebu, Nova ves 17, zastupanoga po punomoćniku Ratku Žuriću, odvjetniku iz Odvjetničkog društva Žurić i Partneri iz Zagreba. Naime, tuženi je po okončanju postupka u predmetu klasa: UP/I-030-02/2000-01/04 utvrdio da je od javnog interesa pokrenuti postupak po odredbama važećeg Zakona o zaštiti tržišnog natjecanja, jer je ocijenio da je riječ o postupanju koji ima značajan učinak na tržino natjecanje i važno je za razvoj i održavanje učinkovitog tržišnog natjecanja u Republici Hrvatskoj. Stoga je tuženi sukladno svojoj zakonskoj ovlasti donio zaključak o pokretanju postupka za razdoblje nakon 1. listopada 2003. u predmetu pod poslovnim broje klasa: UP/I-030-02/2006-01/82, po službenoj dužnosti, radi zaštite javnog interesa. U tom će postupku tuženik utvrditi sprječavaju, ograničavaju ili narušavaju li poduzetnici u sastavu ADRIS GRUPE d.d. tržišno natjecanje zlouporabom vladajućeg položaja, odnosno sklapanjem zabranjenih sporazuma na mjerodavnom tržištu trgovine cigaretama na teritoriju Republike Hrvatske. U navedenom postupku Agencija će ocjenjivati sve ugovore koji su poduzetnici u sastavu ADRIS GRUPE d.d. sklopili s trgovcima na veliko i trgovcima na malo cigaretama u Republici Hrvatskoj u razdoblju od 1. listopada 2003. do danas i jesu li sklapanjem navedenih ugovora narušili tržišno natjecanje u smislu odredaba Zakona o zaštiti tržišnog natjecanja. To će rješenje Agencija, sukladno novoj zakonskoj obvezi članka 59. stavak 1. Zakona o zaštiti tržišnog natjecanja objaviti u »Narodnim novinama« i na svojim Internet stranicama. Tuženi navodi da razloge za odbacivanje zahtjeva poduzetnika BAT HRVATSKA d.o.o. sa sjedištem u Zagrebu, Nova ves 17, je detaljno obrazložio u pobijanom zaključku stoga tuženi u cijelosti ostaje pri svim navodima iz pobijanog zaključka. Tuženi još jedanput ističe kako navedeni zahtjev poduzetnik BAT HRVATSKA d.o.o. sa sjedištem u Zagrebu, Nova ves 17 odbačen stoga što je nespojivo s temeljnim načelom zaštite javnog interesa, sadržanom u članku 5. Zakona o općem upravnom postupku, na aktivnoj strani u konkretnom postupku priznati svojstvo stranke poduzetniku koji isključivo ima vlastiti, privatni interes, kada se na aktivnoj strani nalazi tuženik koji zastupa javni interes Republike Hrvatske, a čiji je svakako, između ostalog, interes zaštite tržišnog natjecanja. Naime, tuženi je sukladno članku 30. Zakona o zaštiti tržišnog natjecanja osnovan kao pravna osoba s javnim ovlastima koja samostalno i neovisno obavlja poslove u okviru svog djelokruga i nadležnosti koje proizlaze iz Zakona o zaštiti tržišnog natjecanja i kojoj je temeljna zadaća provedba Zakona o zaštiti tržišnog natjecanja, odnosno zaštita tržišnog natjecanja u Republici Hrvatskoj, a za što odgovara Hrvatskom saboru. Stoga tuženi smatra da će se donošenjem konačne odluke u predmetnom postupku odlučiti o javnom interesu Republike Hrvatske, a time i svih poduzetnika na mjerodavnom tržištu, neovisno o tome je li riječ o poduzetnicima koji sudjeluju na istoj razini (tzv. horizontalnoj razini), odnosno koji su konkretni na mjerodavnom tržištu ili pak djeluju na različitim razinama proizvodnje, odnosno distribucije (tzv. vertikalnoj razini), odnosno koji su kupci poduzetnika protiv kojeg tuženik provodi predmetni postupak po službenoj dužnosti. Stoga tuženi smatra kako je bespredmetno pozivanje tužitelja na načelo zakonitosti sadržano u članku 4. Zakona o općem upravnom postupku, kada je tuženi odlučivao upravo držeći se temeljnih načela upravnog postupka, među kojima je svakako načelo zakonitosti. Tuženi navodi da su potpuno proizvoljni i netočni navodi da je osnivač tužitelja jedini preostali tržišni takmac poduzetnika u vladajućem položaju na mjerodavnom tržištu, kade je uvidom u strukturu mjerodavnog tržišta moguće na jednostavan način utvrditi da, pored osnivača tužitelja, na tom mjerodavnom tržištu posluju i drugi poduzetnici, njihovi tržišni takmaci. Tuženi navodi da kada je u predmetu pod poslovnim brojem klasa: UP/I-030-02/2000-01/04, poduzetniku BAT HRVATSKA d.o.o. sa sjedištem u Zagrebu, Nova ves 17, zastupanog po punomoćniku Ratku Žuriću, odvjetniku iz Odvjetničkog društva Žurić i Partneri iz Zagreba zaključkom od 1. rujna 2005. godine priznalo status stranke u postupku, to napravio isključivo zbog činjenice da je poduzetnik BAT HRVATSKA d.o.o. sa sjedištem u Zagrebu, Nova ves 17 povezano društvo s poduzetnikom TDZ d.d. – podnositeljem zahtjeva, u smislu odredaba Zakona o trgovačkim društvima, te da je stoga imao pravni interes sudjelovati u tom okončanom postupku, na strani podnositelja zahtjeva, poduzetnika TDZ d.d. Tuženi navodi da je navedeni predmet okončan 28. prosinca 2006., kojim je tuženi riješio u povodu zahtjeva podnositelja. Navedeno rješenje je konačno i izvršeno. Stoga osporava navod tužitelja da je u konkretnom slučaju doneseno djelomično rješenje od strane tuženog budući u članku 215. Zakona o općem upravnom postupku je propisano da nadležno tijelo donosi djelomično rješenje kada se o jednoj stvari rješava u više točaka, a samo su neke od tih dozrele za rješavanje i kada se pokaže svrsishodnim da se o tim točkama riješi posebnim rješenjem. Tuženi je jasno u rješenju naznačio da je donesenim rješenjem riješio u povodu zahtjeva podnositelja, drugim riječima u cijelosti. Osim toga, u stavku 2. članku 215. Zakona o općem upravnom postupku propisano je da se djelomično rješenje u pogledu pravnih sredstava izvršenja smatra kao samostalno rješenje. Niti poduzetnik TDZ d.d., niti poduzetnik BAT HRVATSKA d.o.o. sa sjedištem u Zagrebu, Nova ves 17 nisu podnijeli tužbu sudu protiv navedenog rješenja.

Predlaže da Sud tužbu odbije kao neosnovanu.

Tužba je neosnovana.

Ovaj Sud nije prihvatio prigovor tuženog da u konkretnom slučaju tužbu treba odbaciti iz razloga što je u tužbi navedeno da je tužitelj BAT HRVATSKA d.o.o., Gaženica bb Zadar zastupana po odvjetniku Ratku Žuriću, Zagreb, Gundulićeva 63, odvjetniku Odvjetničkog društva Žurić i Partneri, Ivana Lučića 2a, navodeći da navedeni tužitelj nema aktivnu legitimaciju, a sve iz razloga što je zahtjev za priznavanje svojstva stranke u postupku podnio poduzetnik BAT HRVATSKA d.o.o., Nova ves 17, zastupana po odvjetniku Ratku Žuriću iz Zagreba, Gundulićeva 63 iz Odvjetničkog društva Žurić i Partneri, Zagreb – Ivana Lučića 2a. Ovaj Sud je prilikom rješavanja spornog pitanja izvršio uvid u punomoć priloženu uz tužbu, te je utvrdio da je ista izdana od strane prokurista Tomislava Fućkara, te se na istoj nalazi pečat tvrtke BAT HRVATSKE d.o.o. Zagreb, Nova ves 17, a punomoć je izdana odvjetniku Ratku Žuriću iz Zagreba, Gunudlićeva 63 iz Odvjetničkog društva Žurić i Partneri, Zagreb – Ivana Lučića 2a radi podnošenja tužbe BAT HRVATSKE d.o.o. protiv Agencije za zaštitu tržišnog natjecanja, radi poništenja zaključka, klasa: UP/I-030-02/2006-01/82, urbroj: 580-2-08-41-49 od 17. travnja 2008. Nadalje, iz spisa predmeta tuženoga vidljivo je da je zahtjev za priznavanje položaja stranke u postupku podnio poduzetnik BAT HRVATSKA d.o.o. sa sjedištem u Zagrebu, Nova ves 17, zastupana po odvjetniku Ratku Žuriću iz Zagreba, odvjetniku iz Odvjetničkog društva Žurić i Partneri iz Zagreba, a što ne osporava ni tuženo tijelo u odgovoru na tužbu, a ni tijekom postupka. Iz navedenih činjenica vidljivo je da je u konkretnom slučaju i zahtjev i tužbu podnio isti poduzetnik s nazivom BAT HRVATSKA d.o.o. Provjerom u Sudskom registru od strane ovoga Suda utvrđeno je da je pod navedenim nazivom registrirana pravna osoba BAT HRVATSKA društvo s ograničenom odgovornošću za trgovinu i usluge. Valja napomenuti da se pod navedenim nazivom sukladno Zakonu o trgovačkim društvima nije moguće registrirati još jednu pravnu osobu sa nazivom BAT HRVATSKA d.o.o. Isto tako punomoć je izdao prokurist Tomislav Fućkar i za zahtjev podnesen u upravnom postupku, a i za podnošenje tužbe ovome Sudu.

Sve navedene činjenice ukazuju na samo jedan zaključak, a to je da se u konkretnom slučaju radi o istoj pravnoj osobi koja je dala punomoć istom odvjetniku iz istog Zajedničkog odvjetničkog društva za poduzimanje radnji, te činjenica da je u tužbi pored naziva pravne osobe, tužitelja navedena druga adresa, a ne sjedište navedenog društva ne može utjecati na aktivnu legitimaciju u ovom predmetnom sporu. Valja nadodati da člankom 37. Zakona o trgovačkim društvima, vezano za sjedište trgovačkog društva je propisano da navedeno trgovačko društvo može imati samo jedno sjedište, a iz pečata na punomoći datoj na zahtjev i punomoći datoj na tužbu je vidljivo da je sjedište tužitelja Zagreb, Nova ves 17, te je kao takvo i upisano u trgovački registar. Činjenica da određeno trgovačko društvo ima upisano sjedište na određenoj adresi isto ne sprječava da ono svoju djelatnost obavlja izvan svoga sjedišta.

Slijedom navedenoga prigovor tuženog tijela vezan za aktivnu legitimaciju tužitelja je neosnovan.

U predmetnom upravnom sporu sporno je pitanje da li je zaključak tuženog tijela kojim je odbačen zahtjev tužitelja za priznavanje položaja stranke u postupku zakonit.

Iz sadržaja spisa predmeta vidljivo je da je tuženi 28. prosinca 2006. zbog zaštite javnog interesa po službenoj dužnosti, u predmetu pod poslovnim brojem, klasa: UP/I-030-02/2006-01/82, sukladno odluci Vijeća za zaštitu tržišnog natjecanja, a temeljem odredbi Zakona o zaštiti tržišnog natjecanja donio zaključak, klasa: UP/I-030-02/2006-01/82, urbroj: 580-02-07-41-01 o pokretanju postupka utvrđivanja, sprječavanja, ograničavanja ili narušavanja tržišnog natjecanja zlouporabom vladajućeg položaja sklapanjem zabranjenih sporazuma protiv poduzetnika ADRIS GRUPE d.d. i s njime povezanog poduzetnika TDR d.o. za razdoblje nakon 1. listopada 2003., u kojem će donijeti konačno rješenje kojim će se meritorno odlučiti o zakonitosti postupanja navedenih poduzetnika, na mjerodavnom tržištu trgovine cigaretama na teritoriju Republike Hrvatske.

Iz obrazloženja osporenog zaključka vidljivo je da tuženo tijelo nije priznalo svojstvo stranke u postupku tužitelju iz razloga što je nespojivo s temeljnim načelom zaštite javnog interesa, sadržanim u članku 5. Zakona o općem upravnom postupku, na aktivnoj strani u konkretnom slučaju priznati svojstvo stranke poduzetniku koji isključivo ima vlastiti, privatni interes, kada se na aktivnoj strani nalazi Agencija koja zastupa javni interes Republike Hrvatske, čiji je svakako, između ostalog, interes zaštita tržišnog natjecanja. Tuženo tijelo je obrazložilo da će u provedbi postupka pred Agencijom, pa tako i predmetnog postupka Agencija provesti sve do okončanja dokaznog postupka u navedenoj upravnoj stvari sve procesne radnje za koje je ovlaštena odredbama Zakona o zaštiti tržišnog natjecanja i podredno odredbama Zakona o općem upravnom postupku. Tuženi navodi da u obrazloženju zaključka da uključujući navedeni zaključak Agencija je do sada provela ukupno 49 radnji u postupku, te je prikupila i prikuplja očitovanja, podatke i dokumentaciju od poduzetnika protiv kojeg je pokrenut postupak, njihovih tržišnih takmaca na mjerodavnom tržištu, od njihovih kupaca na svim razinama distributivnog lanca, podatke o odnosu na uvoz i druge podatke temeljem kojih će, po okončanju dokaznog postupka biti donesena konačna odluka Agencije. U obrazloženju je navedeno da će Agencija u provedenom postupku, jer to smatra potrebnim za ocjenu konkretnog predmeta održati i usmenu raspravu, u smislu članka 54. stavka 2. Zakona o zaštiti tržišnog natjecanja. Sve treće osobe mogu Agenciji na njezin poziv ili na vlastitu inicijativu, dostaviti svoja pisana očitovanja. Ako takav interes izraze, mogu biti dodatno saslušane na usmenoj raspravi, pa tako i poduzetnik BAT HRVATSKA d.o.o., tužitelj, ali ne kao stranke već u svojstvu svjedoka, odnosno takozvanih trećih strana u postupku. Agencija se u obrazloženju zaključka poziva na odredbu članka 51. stavak 1. Zakona o zaštiti tržišnog natjecanja koji obvezuje Agenciju na čuvanje službene tajne iz navedenog razloga, a kako je predmet postupka utvrditi jesu li poduzetnici u sastavu ADRIS GRUPE zlouporabili vladajući položaj na mjerodavnom tržištu trgovine cigaretama u Republici Hrvatskoj i ocjeni sporazuma koji su poduzetnici u sastavu ADRIS GRUPE sklopili s poduzetnicima – kupcima na svim razinama distributivnog lanca u razdoblju od 1. listopada 2003. nadalje, ukazuje na čuvanje poslovne tajne poduzetnika, odnosno iz sadržaja navedenih sporazuma. Stoga Agencija smatra da u slučaju kada bi se poduzetniku, tužitelju, priznao status stranke u postupku, to bi između ostalog, znatno otežalo postupanje Agencije, budući da ne bi bila u mogućnosti u punoj mjeri ispunjavati svoju dužnost čuvanja službene tajne, te istovremeno poštivati jednu od temeljnih načela upravnog postupka, načelo saslušanja stranke. Agencija ističe da je navedeno postupanje u skladu s praksom tijela za zaštitu tržišnog natjecanja zemalja članica Europske zajednice, te Europske komisije.

Ovaj Sud prihvaća navedeno stajalište tuženog tijela i smatra da je tuženo tijelo pravilno utvrdilo da bi sudjelovanje tužitelja u samom postupku otežalo rad tuženom tijelu na način kako je to obrazloženo u zaključku.

Stoga ovaj Sud smatra da je tuženo tijelo pravilno postupilo kada tužitelju nije priznalo položaj stranke u postupku.

Prigovor tužitelja da je u konkretnom slučaju trebalo donijeti rješenje kojim se njegov zahtjev uvažava ili odbija, a ne odbacuje, u konkretnom slučaju nema utjecaja na drugačije rješavanje ove predmetne stvari, te donošenjem rješenja kojim se odbija zahtjev tužitelja za priznavanje svojstva stranke u postupku isto tako ne bi tužitelju omogućio njegovo sudjelovanje.

Prigovor tužitelja da mu je trebalo priznati svojstvo stranke u ovom predmetnom postupku iz razloga što mu je to pravo bilo priznato u postupku okončanom 1. rujna 2005. je neosnovan zato što je u konkretnom postupku tužitelju bilo priznato svojstvo stranke u postupku isključivo zbog činjenice da je tužitelj povezano društvo s poduzetnikom TDZ d.d., podnositeljem zahtjeva u tom postupku, radi čega mu je i priznat pravni interes sudjelovanja u istom. Međutim, ovaj predmetni postupak nije pokrenut po zahtjevu poduzetnika TDZ d.d., već je pokrenut po službenoj dužnosti od strane tuženog tijela.

Slijedom svega navedenog ovaj Sud smatra da je tuženo tijelo pravilno postupilo kada je donijelo zaključak kojim tužitelju nije priznalo položaj stranke u postupku, te je pri donošenju osporenog zaključka postupilo na način da je pravilno i potpuno utvrdilo činjenično stanje i pravilno primijenilo materijalno pravo, te osporenim zaključkom nije povrijeđen zakon na štetu tužitelja.

Stoga je temeljem odredbe članka 42. stavka 2. Zakona o upravnim sporovima (»Narodne novine« broj 53/91., 9/92. i 77/92.) tužba odbijena kao neosnovana.

Poslovni broj: Us-5315/2008-6
Zagreb, 6. srpnja 2011.

Predsjednica vijeća
Dubravka Markt, v. r.

Presuda, NN 134/2011-2699