## Odluka Ustavnog suda Republike Hrvatske broj U-III-219/1992. od 12.listopada 1994.

### NN 76/1994 (21.10.1994.), Odluka Ustavnog suda Republike Hrvatske broj U-III-219/1992. od 12.listopada 1994.

# USTAVNI SUD REPUBLIKE HRVATSKE

Ustavni sud Republike Hrvatske u sastavu, Jadranko Crnić,
predsjednik Suda; te suci Zdravko Bartovčak, dr. Velimir Belajec, dr. Nikola Filipović. Ante Jelavić
Mitrović. mr. Vojislav Kučeković, Jurica Malčić. mr. Hrvoje Momčinović. Ivan
Marijan Severinac i Mladen Žuvela,
odlučujući o ustavnoj tužbi V. K. iz L. ., zastupanoga po punomoćniku F. R.,
odvjetniku iz D. na sjednici održanoj dana 12. listopada 1994. godine donio je
slijedeću

## ODLUKU

1. Ustavna tužba se odbija.

2. Ova će se odluka objaviti u "Narodnim novinama"

Obrazloženje:

V. K. je podnio pravodobnu ustavnu tužbu u povodu pravomoćne presude
Općinskog suda u D. broj : P-768/88 od 21. rujna 1990. godine. potvrđene presudom
Okružnog suda u D. Broj: Gž-40/91 od 13. lipnja 1991.
godine.

Vrhovni sud Republike Hrvatske, presudom broj Rev2222/91 od 14. siječnja
1992. godine, odbio je reviziju izjavljenu protiv pravomoćne presude.

U toj je parnici bilo sporno vlasništvo nekretnine upisane u zk. ul. br. 103. K. O. L. . čest.
zgr. 387/2. Sudovi su utvrdili da je nekretnina
vlasništvo tuženih V. K. I D. . stečeno dosjelošću, te se usvaja njihova
protutužba i obvezuje podnositelja ustavne tužbe na izdavanje tabularne isprave, a odbija njegov tužbeni zahtjev za
predaju u posjed sporne nekretnine.

Podnositelj ustavne tužbe smatra da je označenim presudama na njegovu štetu
povrijeđeno ustavno načelo o vladavini prava iz članka 3. i pravo vlasništva u
smislu odreribe članka 48. Ustava Republike Hrvatske.

Ustavna tužba nije osnovana. Obrazlažući navode o povredi ustavnih prava
podnositelj ustavne tužbe ustraje u istim prigovorima koje je isticao u
parničnom postupku. Posebno naglašava da je uknjiženi vlasnik sporne
nekretnine, a pogodba od 15. kolovoza 1970. godine. koju je doduše potpisao,
ništava je jer je rezultat prijevarnog postupanja tuženih. Tako se nisu stekle
pretpostavke stjecanja prava vlasništva ni pravnim poslom ni dosjelošću, ističe
se ustavnom tužbom.

Navodi podnositelja ustavne tužbe o povredi ustavom zajamčenog prava
vlasništva svode se, dakle, na pobijanje činjeničnih utvrđenja sudova u
pravomoćno okončanoj parnici i tvrdnji o progrešnoj
primjeni materijalnog prava.

Na temelju odredbe članka 125. točka 3. Ustava Republike Hrvatske u svezi
članka 28. stavka 1. Ustavnog zakona o Ustavnom sudu Republike Hrvatske
("Narodne novine", broj 13/91) ustavnom tužbom štite se ustavne
slobode i prava čovjeka i građanina, te ustavnu tužbu može podnijeti svatko ako
smatra da mu je odlukom sudbene, upravne vlasti ili drugih tijela koja imaju
javne ovlasti, povrijeđeno koje od ustavnih prava.

U konkretnom slučaju, međutim nema povrede ustavnog prava podnositelja tužbe
te je na osnovi članka 61. Poslovnika Ustavnog suda Republike Hrvatske
("Narodne nbvine" broj 29/94) tužbu valjalo
odbiti kao neosnovanu.

Rješenje o objavljivanju ove odluke zasniva se na odredbi članka 20.
Ustavnog zakona o Ustavnom sudu Republike Hrvatske ("Narodne novine",
broj 13/91).

Broj: U-III-219/1992.

Zagreb, 12. listopada 1994.

USTAVNI SUD REPUBLIKE HRVATSKE

Predsjednik

**Jadranko Crnić,
v .r.**

Odluka, NN 76/1994-1309