## Odluka Ustavnog suda Republike Hrvatske broj:U-IIIA-2030/2005 od 18. prosinca 2006.

### NN 14/2007 (7.2.2007.), Odluka Ustavnog suda Republike Hrvatske broj:U-IIIA-2030/2005 od 18. prosinca 2006.

# USTAVNI SUD REPUBLIKE HRVATSKE

**639**

Ustavni sud Republike Hrvatske, u Drugom vijeću za odlučivanje o ustavnim
tužbama, u sastavu sutkinja Jasna Omejec, predsjed­nica Vijeća, te suci Marijan
Hranjski, Mario Kos, Ivan Mrkonjić, Emilija Rajić i Vice Vukojević, članovi
Vijeća, odlučujući o ustavnoj tužbi koju je podnijela Lj. B. iz S., koju zastupa
M. M. M., odvjetnica iz Z., na sjednici održanoj 18. prosinca 2006. godine,
jednoglasno je donio

## ODLUKU

I. Ustavna tužba se usvaja.
II. Općinski sud u Zadru dužan je donijeti presudu u predmetu koji se vodi pred
tim sudom pod brojem: P-2035/05 (ranije predmet Općinskog suda u Zagrebu broj:
Pn-3602/95) u najkraćem mogućem roku, ali ne duljem od šest (6) mjeseci,
računajući od prvog idućeg dana nakon dana objave ove odluke u »Narodnim
novinama«.
III. Na temelju članka 63. stavka 3. Ustavnog zakona o Ustav­nom sudu Republike
Hrvatske (»Narodne novine«, broj 99/99., 29/02. i 49/02. – pročišćeni tekst),
podnositeljici ustavne tužbe Lj. B. iz S., T. br. 8, određuje se primjerena
naknada zbog povrede ustavnog prava iz članka 29. stavka 1. Ustava Republike
Hrvatske (»Narodne novine«, broj 41/01. – pročišćeni tekst), u iznosu od
16.100,00 kuna.
IV. Naknada iz točke III. izreke ove odluke bit će isplaćena iz državnog
proračuna, u roku od tri (3) mjeseca od dana podnošenja zahtjeva podnositeljice
Ministarstvu financija Republike Hrvatske za njezinu isplatu.
V. Ova odluka objavit će se u »Narodnim novinama«.
Obrazloženje
1. Podnositeljica ustavne tužbe, na temelju odredbe članka 63. Ustavnog zakona o
Ustavnom sudu Republike Hrvatske (»Narodne novine«, broj 99/99., 29/02. i 49/02.
– pročišćeni tekst, u daljnjem tekstu: Ustavni zakon), podnijela je 9. svibnja
2005. ustavnu tužbu smatrajući da joj je nerazumno dugim trajanjem postupka pred
nadležnim redovnim sudom povrijeđeno ustavno pravo zajamčeno člankom 29. stavkom
1. Ustava Republike Hrvatske.
ČINJENICE VAŽNE ZA USTAVNOSUDSKI POSTUPAK
2. Parnični postupak pokrenut je 2. svibnja 1995. pred Općinskim sudom u Zagrebu
tužbom podnositeljice protiv Republike Hrvatske, Ministarstva obrane, radi
naknade štete nastale uslijed aktiviranja nepoznate eksplozivne naprave koju je
podmetnula nepoznata osoba.
U razdoblju do 5. studenoga 1997., podnositeljica je podneskom od 21. studenoga
1996. podnijela prijedlog za oslobađanje od obveze plaćanja sudskih pristojbi u
ovom predmetu, zatim tužena je podnijela odgovor na tužbu, te je sud održao
jedno ročište za glavnu raspravu na kojem je sud, zbog nepristupa stranaka,
utvrdio mirovanje postupka.
U razdoblju nakon 5. studenoga 1997. u postupku su poduzete sljedeće radnje:
– ročište zakazano za 7. studenoga 1997. odgođeno je zbog služ­bene
spriječenosti uredujućeg suca;
– ročište zakazano za 6. svibnja 1998. odgođeno je zbog neured­ne dostave poziva
strankama;
– na ročištu održanom 13. lipnja 2005. sud se oglasio mjesno nenadležnim za
postupanjem u ovoj pravnoj stvari, te je odredio da će se po pravomoćnosti
rješenja predmet dostaviti Općinskom sudu u Zadru kao mjesno nadležnom sudu;
– dana 29. lipnja 2005. Općinski sud u Zadru zaprimio je konkretni parnični
spis, te ga je zaveo pod poslovni broj: P-2035/05;
– u trenutku donošenja odluke Suda, u predmetu nije bilo zakazano ročište.
PRAVO VAŽNO ZA USTAVNOSUDSKI POSTUPAK
3. Mjerodavno pravo sadržano je u odredbi članka 29. stavka 1. Ustava Republike
Hrvatske i odredbama članka 63. Ustavnog zakona.
3.1. Podnositeljica je pokrenula postupak pred Općinskim sudom u Zagrebu na
temelju odredbe članka 180. Zakona o obveznim odnosima (»Narodne novine«, broj
53/91., 73/91. i 3/94.), koji je glasio:
Članak 180.
Za štetu nastalu smrću, tjelesnom povredom ili oštećenjem odnosno uništenjem
imovine fizičke osobe uslijed akata nasilja ili terora te prilikom javnih
demonstracija i manifestacija odgovara društveno-politička zajednica čiji su
organi po važećim propisima bili dužni spriječiti takvu štetu.
Zakonom o izmjeni Zakona o obveznim odnosima (»Narodne novine«, broj 7/96.),
koji je stupio na snagu 3. veljače 1996. godine, bilo je propisano:
Članak 1.
U Zakonu o obveznim odnosima (»Narodne novine«, br. 53/91, 73/91. i 3/94.)
članak 180. briše se.
Članak 2.
Postupci za naknadu štete pokrenuti po odredbama članka 180. Zakona o obveznim
odnosima, prekidaju se.
Postupci iz stavka 1. ovoga članka nastavit će se nakon što se donese poseban
propis kojim će se urediti odgovornost za štetu nastalu uslijed terorističkih
akata.
Zakonom o dopunama Zakona o obveznim odnosima (»Narod­ne novine«, broj 112/99.)
koji je stupio na snagu 6. studenoga 1999. godine, bilo je propisano:
Članak 2.
Obvezuje se Vlada Republike Hrvatske da posebne zakone iz članka 1. (članka
184.a. stavka 2. i 184.b. stavka 2.) ovoga Zakona, te članka 2. stavka 2. Zakona
o izmjeni Zakona o obveznim odnosima (»Narodne novine«, br. 7/96.) podnese radi
donošenja najkasnije u roku od šest mjeseci od dana stupanja na snagu ovoga
Zakona.
3.2. Hrvatski sabor, na sjednici održanoj 14. srpnja 2003. godine, donio je
Zakon o odgovornosti za štetu nastalu uslijed terorističkih akata i javnih
demonstracija (»Narodne novine«, broj 117/03.), koji je stupio na snagu 31.
srpnja 2003. godine, a kojim je propisano:
Članak 10.
Sudski postupci radi naknade štete prekinuti stupanjem na snagu Zakona o izmjeni
Zakona o obveznim odnosima (»Narodne novine«, br. 7/96.) nastavit će se po
odredbama ovoga Zakona.
Ustavna tužba je osnovana.
4. Svoju odluku Ustavni sud obrazlaže sljedećim utvrđenjima:
Parnični postupak pokrenut je 2. svibnja 1995. pred Općinskim sudom u Zagrebu
tužbom podnositeljice.
Međutim, duljina postupka uzima se u razmatranje od 5. stude­noga 1997. godine,
kad je stupio na snagu Zakon o potvrđivanju Konvencije za zaštitu ljudskih prava
i temeljnih sloboda i Protokol broj: 1, 4, 6, 7, 11, 12 i 13 uz Konvenciju za
zaštitu ljudskih prava i temeljnih sloboda (»Narodne novine – Međunarodni
ugovori«, broj 18/97., 6/99. – pročišćeni tekst, 8/99. – ispravak i 14/02., u
daljnjem tekstu: Zakon o potvrđivanju Konvencije), koja Konvencija u članku 6.
stavku 1. jamči, između ostalog, i pravo na suđenje u razumnom roku.
Ustavna tužba podnijeta je 9. svibnja 2005., a do tog dana postupak nije
pravomoćno okončan pa Ustavni sud utvrđuje da je do dana podnošenja ustavne
tužbe postupak trajao ukupno deset (10) godina i šest (6) dana, a nakon stupanja
na snagu Zakona o potvrđivanju Konvencije pa do dana podnošenja ustavne tužbe
postupak je trajao sedam (7) godina, šest (6) mjeseci i tri (3) dana.
4.2. POSTUPANJE NADLEŽNOG SUDA
Prema članku 117. stavku 3. Ustava Republike Hrvatske, sudovi sude na temelju
Ustava i zakona.
Prekid parničnog postupka radi naknade štete pokrenutog tužbom podnositeljice
nastupio je po sili zakona (ex lege) dana 3. veljače 1996. godine, stupanjem na
snagu Zakona o izmjeni Zakona o obveznim odnosima.
Tim Zakonom određeni prekid postupka, do donošenja novog propisa, onemogućio je
nadležni sud da tijekom prekida poduzima radnje usmjerene na rješavanje
podnesenog tužbenog zahtjeva te da odluči o tom zahtjevu.
4.3. PONAŠANJE PODNOSITELJICE USTAVNE TUŽBE(TUŽITELJICE U PARNIČNOM POSTUPKU)
Ocjena je Ustavnog suda da podnositeljica, kao tužiteljica u parničnom postupku,
u pravno relevantnom razdoblju nije pridonijela duljini trajanja postupka.
4.4. SLOŽENOST SUDSKOG PREDMETA
Dosadašnji tijek postupka ne ukazuje da se u konkretnom slučaju radi o osobito
složenoj sudskoj stvari.
4.5. UTJECAJ ZAKONOM ODREĐENOG PREKIDAPOSTUPKA NA POVREDU USTAVNOG PRAVA
U odluci broj: U-IIIA-829/2002 od 24. ožujka 2004. godine Ustavni sud je, u
okolnostima identičnim ovom predmetu, utvrdio da je zakonom određenim prekidom
postupka povrijeđeno člankom 29. stavkom. 1. Ustava zajamčeno pravo podnositelja
da zakonom ustanovljeni neovisni i nepristrani sud u razumnom roku odluči o
njegovim pravima i obvezama te da je tim zakonom određenim prekidom postupka
podnositelju povrijeđeno i pravo na pristup sudu, koji je dio prava na sud,
također zajamčenog odredbom članka 29. stavka 1. Ustava o temeljnom ljudskom
pravu na pravično suđenje.
Ustavni sud ne nalazi razlog za odstupanje od tako izraženog stajališta u ovom
predmetu.
Stoga je, u smislu odredbe članka 63. stavka 2. Ustavnog zakona, odlučeno kao
pod točkama I. i II. izreke odluke.
5. Sukladno odredbi članka 63. stavka 3. Ustavnog zakona, odlučeno je kao u
točkama III. i IV. izreke ove odluke.
Visinu naknade zbog povrede ustavnog prava na donošenje odluke u razumnom roku,
Ustavni sud utvrđuje uzimajući u obzir okolnosti svakog pojedinog predmeta uz
istodobno uvažavanje ukup­nih gospodarskih i socijalnih prilika u Republici
Hrvatskoj.
6. Odluka o objavi (točka V. izreke) temelji se na odredbama članka 29. Ustavnog
zakona.
7. Predsjednik Općinskog suda u Zadru dužan je dostaviti Ustavnom sudu pisanu
obavijest o datumima donošenja i otpreme odluke najkasnije osam (8) dana od dana
njene otpreme, a najkasnije osam (8) dana od isteka roka određenog u točki II.
izreke ove odluke. Ovaj nalog temelji se na članku 31. stavcima 4. i 5. Ustavnog
zakona.

Broj: U-IIIA-2030/2005
Zagreb, 18. prosinca 2006.

USTAVNI SUD REPUBLIKE HRVATSKE
Predsjednica Vijeća
**dr. sc. Jasna Omejec**, v. r.

Odluka, NN 14/2007-639
Opći uvjeti korištenjaZaštita privatnosti[Pristup podatcima](/data_access_hr.aspx)[ELI](/about_eli_hr.aspx)

©2026. g. Narodne novine d.d.

, izrada [Novena d.o.o.](http://novena.hr/)