## Odluka Ustavnog suda Republike Hrvatske broj: U-III-1968/2002 od 2. listopada 2003.

### NN 173/2003 (31.10.2003.), Odluka Ustavnog suda Republike Hrvatske broj: U-III-1968/2002 od 2. listopada 2003.

# USTAVNI SUD REPUBLIKE HRVATSKE

2527

Ustavni
sud Republike Hrvatske, u Vijeću šestorice za odluči­va­nje o ustavnim tužbama,
u sastavu sudac Jasna Omejec, predsjednik Vijeća, te suci Marijan Hra­njski,
Ivan Mrko­njić, Emilija Rajić, Nevenka Šernhorst i Vice Vukojević, članovi
Vijeća, u postupku pokrenutom ustavnom tužbom B. J. iz S., koje­g zastupa J.
F., odvjetnik iz S., na sjednici održanoj dana 2. listopada 2003. godine,
jednoglasno je donio

## ODLUKU

I.
Ustavna tužba se odbija.

II. Ova
odluka objavit će se u »Narodnim novinama«.

```
Obrazlože­nje
```

1. Podnosite­lj je podnio ustavnu tužbu protiv rješe­nja
Upravnog suda Republike Hrvatske, broj: Us-5461/2000-8 od 4. trav­nja 2002.
godine, kojim je odbačena kao nepravodobna tužba podnosite­lja, podnijeta
protiv rješe­nja Ministarstva rada i socijalne skrbi, Zavoda za zapoš­ljava­nje,
Središ­nje službe Zagreb, klasa: UP/II-102-05/93-04/08, urbroj: 344-06-1-93-6
od 3. studenoga 1993. godine. Tim rješe­njem utvrđeno je da podnosite­lj nema
pravo na novčanu naknadu za vrijeme nezaposlenosti jer se nakon prestanka
radnog odnosa nije nadležnom tijelu prijavio u zakonom propisanom roku.

Upravni sud je, uvidom u dostavnicu, utvrdio da je
tužbom osporeno rješe­nje Ministarstva rada i socijalne skrbi od 3. studenoga
1993. godine punomoćnik podnosite­lja, odvjetnik M. F., primio 20. svib­nja
1996. godine, a tužba Upravnom sudu podnijeta je 10. lip­nja 2000. godine.

2. Podnosite­lj smatra da su mu osporenim rješe­njima
povrijeđena ustavna prava zajamčena člancima 46., 54. i 57. Ustava Republike
Hrvatske.

U bitnome, ističe i dokazuje da se nakon prestanka
radnog odnosa pravodobno prijavio nadležnom tijelu, imajući u vidu okolnosti iz
1991. godine.

U svezi s pravodobnošću upravne tužbe, ističe da na
dostavnici nije potpis punomoćnika podnosite­lja niti drugog djelatnika ­nje­govog
ureda te da mu je rješe­nje Ministarstva dostav­ljeno tek na ­nje­gov zahtjev.

*Ustavna tužba nije osnovana.*

3. Ustavni sud Republike Hrvatske, u postupku u
povodu ustavne tužbe, podnijete teme­ljem odredbi članka 62. Ustavnog zakona o
Ustavnom sudu Republike Hrvatske (»Narodne novine«, broj 49/02 – pročišćeni
tekst), u granicama zahtjeva istaknutog u ustavnoj tužbi, utvrđuje je li u
postupku odlučiva­nja o pravima i obvezama podnosite­lja povrijeđeno podnosite­lju
ustavno pravo, pri čemu se, u pravilu, ne upušta u pita­nje jesu li sudovi i
upravna tijela pravilno i potpuno utvrdili či­njenično sta­nje i ocijenili
dokaze. Za Ustavni sud relevantne su samo one či­njenice od čije­g postoja­nja
ovisi ocjena o povredi ustavnog prava, a eventualno postoja­nje povrede
ustavnih prava Ustavni sud, u pravilu, cijeni na podlozi či­njenica koje su
utvrđene u postupku donoše­nja osporenog akta.

Rješe­njem Upravnog suda, koje se osporava ustavnom
tužbom, Upravni sud nije meritorno odlučio o pravu ili obvezi podnosite­lja,
već je tužbu podnosite­lja odbacio iz razloga što nisu bile ostvarene zakonom
propisane pretpostavke za ­njezinu dopustivost (pravodobnost).

Stoga, unatoč iscrpnim navodima ustavne tužbe, koji
se odnose na meritum stvari (pravodobnost prijave podnosite­lja nadležnom
tijelu), u konkretnom slučaju, o povredama istaknutih ustavnih prava Ustavni
sud može odlučivati samo u svezi s osporenim rješe­njem Upravnog suda.

4. Razmatrajući navode ustavne tužbe, obrazlože­nje
osporenog rješe­nja te primije­njene odredbe postupovnog prava, Ustavni sud je
utvrdio da je osporeno rješe­nje Upravnog suda uteme­ljeno na zakonu i va­ljano
obrazloženo te da podnosite­lju ustavne tužbe nisu povrijeđena ustavna prava na
koja ukazuje u svojoj ustavnoj tužbi.

Prema odredbi članka 30. stavka 1. točke 1. Zakona o
upravnim sporovima (»Narodne novine«, broj 53/91, 91/92 i 77/92), sud će rješe­njem
odbaciti tužbu ako utvrdi da je tužba podnesena nepravovremeno. Prema odredbi
članka 24. Zakona o upravnim sporovima, tužba se podnosi u roku od 30 dana od
dana dostave upravnog akta stranci koja je podnosi.

U konkretnom slučaju, ispitujući postoja­nje
postupovnih pretpostavki za dopustivost tužbe, Upravni sud je utvrdio da nisu
ostvarene zakonom propisane pretpostavke za ­njezinu dopustivost
(pravodobnost).

Naime, Upravni sud je uvidom u dostavnicu, utvrdio da
je osporeno drugostupa­njsko rješe­nje punomoćnik podnosite­lja primio 20. svib­nja
1996. godine, a tužba Upravnom sudu podnijeta je 10. lip­nja 2000. godine.

Pritom je potrebno istaći, osvrćući se na navode
ustavne tužbe, da utvrđiva­nje čiji je potpis na dostavnici, nije predmet
ustavnosudskog postupka. Naime, izvođe­nje dokaza i utvrđiva­nje či­njenica u
nadležnosti je tijela i suda koji su proveli konkretne postupke.

5. Slijedom iznijetog, na teme­lju odredbi članaka
73. i 75. Ustavnog zakona o Ustavnom sudu Republike Hrvatske, odlučeno je kao u
izreci.

Odluka o objavi iz točke II. izreke teme­lji se na
odredbi članka 29. Ustavnog zakona o Ustavnom sudu Republike Hrvatske.

Broj: U-III-1968/2002
Zagreb, 2. listopada 2003.

USTAVNI SUD REPUBLIKE HRVATSKE

Predsjednik Vijeća
**dr. sc.** **Jasna Omejec,** v. r.

Odluka, NN 173/2003-2527