## Odluka Ustavnog suda Republike Hrvatske broj U-III-866/2005 od 9. lipnja 2005.

### NN 77/2005 (27.6.2005.), Odluka Ustavnog suda Republike Hrvatske broj U-III-866/2005 od 9. lipnja 2005.

# USTAVNI SUD REPUBLIKE HRVATSKE

**1525**

Ustavni sud Republike Hrvatske, u Drugom vijeću
za odlučivanje o ustavnim tužbama, u sastavu sudac Jasna Omejec,
predsjednik Vijeća, te suci Marijan Hranjski, Ivan
Matija, Ivan Mrkonjić, Smiljko
Sokol i Vice Vukojević,
članovi Vijeća, u postupku pokrenutom ustavnom tužbom S. – A. d.o.o. i B. C. iz
Z., koje zastupa N. A., odvjetnik iz Z., na sjednici održanoj 9. lipnja 2005.
godine, jednoglasno je donio

## ODLUKU

I. Ustavna tužba se odbija.

II. Ova odluka objavit će se u »Narodnim
novinama«.

```
Obrazloženje
```

```

```

1. Ustavna tužba
podnesena je protiv rješenja Visokog prekršajnog suda Republike Hrvatske, broj:
Gž-5377/04 od 28. siječnja 2005. godine.

Tim rješenjem odbijena
je kao neosnovana žalba podnositelja i potvrđeno rješenje Prekršajnog suda u
Svetom Ivanu Zelini, broj: ll-G-189/20-03 od 28. rujna 2004. godine.

Prvostupanjskim rješenjem
podnositelji su oglašeni krivima jer su u vremenu od 26. kolovoza 2003. do 16.
rujna 2003. godine u ugostiteljskom objektu, caffe-baru
»B.«, u Sv. I. Z., obavljali prodaju duhanskih proizvoda putem automata za
prodaju cigareta, iako je prodaja duhanskih proizvoda iz automatskih naprava
zabranjena od 1. siječnja 2001. godine, zbog čega im je izrečena novčana kazna
u iznosu od 50.000,00 kuna (podnositelju S. – A. d.o.o.) i 6.000,00 kuna
(podnositelju B. C.).

2. Podnositelji u
ustavnoj tužbi u bitnome ponavljaju osporavajuće razloge isticane u žalbenom
postupku. Smatraju da im je osporenim rješenjem povrijeđeno ustavno pravo
zajamčeno člankom 26. Ustava Republike Hrvatske. Ističu i povredu odredbe
članka 3. Ustava. Također predlažu odgodu ovrhe do odluke Ustavnog suda povodom
ustavne tužbe, uz obrazloženje da bi naplatom kazne bilo ugroženo daljnje
poslovanje podnositelja S. – A. d.o.o.

Podnositelji navode da
su prvostupanjskim rješenjem, koje je potvrđeno osporenim drugostupanjskim
rješenjem, »oglašeni krivim za postupanje koje zakonom uopće nije označeno kao
djelo prekršaja. Zakonom o ograničavanju uporabe duhanskih proizvoda –
pročišćeni tekst, objavljen u »Narodnim novinama«, broj 137/04., prodaja
duhanskih proizvoda putem automatskih naprava nije zabranjena«. Nadležni
prekršajni sudovi, smatraju podnositelji, u postupku nisu primijenili »važeći
zakonski tekst Zakona o ograničavanju uporabe duhanskih proizvoda objavljen u
»Narodnim novinama«, broj 137/04.«, pa su time postupili suprotno načelu vladavine
prava. Podnositelji u tom smislu ističu da »iako sudbena vlast ima pravo
izražavati svoja pravna stajališta, ista je dužna odluke donositi na temelju
važećih zakonskih propisa, što u ovom slučaju sudbena vlast nije učinila.
Nesuglasje između izvornog teksta, kasnijih izmjena i dopuna i pročišćenog
teksta svakako postoji, no odluku o tome koji se kao važeći zakonski tekst ima
primijeniti može donijeti isključivo zakonodavac«.

Podnositelji zaključno
predlažu da Ustavni sud usvoji ustavnu tužbu, ukine osporeno rješenje i predmet
vrati na ponovno odlučivanje nadležnom sudu.

3. Za potrebe
ustavnosudskog postupka pribavljen je spis Prekršajnog suda u Sv. Ivanu Zelini,
broj: II-G-189/20-03.

*Ustavna tužba nije osnovana.*

4. U postupku pokrenutom
ustavnom tužbom na temelju članka 62. stavka 1. Ustavnog zakona o Ustavnom sudu
Republike Hrvatske (»Narodne novine«, broj 99/99., 29/02. i 49/02. – pročišćeni
tekst, u daljnjem tekstu: Ustavni zakon), Ustavni sud, u granicama zahtjeva
istaknutog u ustavnoj tužbi, ispituje je li u postupku odlučivanja o pravima i
obvezama ili o sumnji ili optužbi zbog kažnjivog djela povrijeđeno podnositelju
ustavno pravo, pri čemu se, u pravilu, ne upušta u pitanje jesu li sudovi
pravilno i potpuno utvrdili činjenično stanje i ocijenili dokaze. Za Ustavni
sud relevantne su samo one činjenice od čijeg postojanja ovisi ocjena o povredi
ustavnog prava.

Sukladno tome, dio
ustavne tužbe u kojem podnositelji iznose svoje mišljenje o tome koje je dokaze
sud trebao izvesti i kako je sud trebao postupiti u vezi s utvrđivanjem
činjeničnog stanja, u ustavnosudskom postupku ocijenjen je očito neosnovanim.
Radi se o žalbenim navodima koje je u okviru svoje nadležnosti prethodno već
razmotrio i ocijenio Visoki prekršajni sud Republike Hrvatske, pri čemu tvrdnje
podnositelja, sadržane u ustavnoj tužbi s tim u vezi, nemaju ustavnopravno
značenje.

5. Visoki prekršajni sud
Republike Hrvatske, odlučujući povodom žalbe podnositelja, utvrdio je da ona nije
osnovana. Ističe da je prvostupanjski sud na točno utvrđeno činjenično stanje
pravilno primijenio odredbe mjerodavnog materijalnog prava.

Visoki prekršajni sud
Republike Hrvatske u osporenom rješenju navodi pravno stajalište Odjela za
prekršaje iz područja gospodarstva, prema kojem u situaciji kad pročišćeni
tekst zakona nije suglasan s izvornim tekstom zakona i njegovim kasnijim
izmjenama i dopunama obvezuje sadržaj izvornog teksta zakona, odnosno njegove
izmjene i dopune, a ne pročišćeni tekst. Sukladno tome, u konkretnom slučaju
podnositelja primijenjen je obvezujući izvorni tekst Zakona o ograničavanju
uporabe duhanskih proizvoda s kasnijim izmjenama i dopunama, a ne njihov
pročišćeni tekst.

Zaključno, Visoki
prekršajni sud Republike Hrvatske utvrđuje da je izrečena novčana kazna u
granicama zakona i da nije prestroga, s obzirom da je znatno ublažena ispod
zakonskog minimuma zapriječenog za takvu vrstu prekršaja.

6. Ocjenjujući navode
ustavne tužbe sa stajališta istaknutih ustavnih prava, a nakon uvida u osporeno
rješenje i spis predmeta, Ustavni sud je utvrdio da podnositeljima nisu
povrijeđena ustavna prava na koja se u ustavnoj tužbi pozivaju.

Podnositelji su
proglašeni krivim zbog počinjenja prekršaja iz članka 8a. Zakona o izmjenama i
dopunama Zakona o ograničavanju uporabe duhanskih proizvoda (»Narodne novine«,
broj 55/00.), koji glasi:

»Članak 8a.

Zabranjuje se prodaja
duhanskih proizvoda iz automatskih naprava počevši od 1. siječnja 2001.«

Člankom 3. istog Zakona
(»Narodne novine«, broj 55/00.) istodobno je izmijenjen i članak 25. stavak 1.
točka 5. Zakona o ograničavanju uporabe duhanskih proizvoda (»Narodne novine«,
broj 128/99., 14/00. – odluka Ustavnog suda Republike Hrvatske broj:
U-I-1156/1999 od 26. siječnja 2000.) na način da članak 25. stavak 1. točka 5.
glasi:

»Članak 25. stavak 1.
točka 5.

Novčanom kaznom od
200.000,00 do 500.000,00 kuna kaznit će se za prekršaj pravna osoba koja:

(...)

5. prodaje duhanske
proizvode osobama mlađim od 18 godina ili prodaje cigarete putem automata (članak
7. i 8a.)«

Podnositeljima je
izrečena kazna na temelju izmijenjenog članka 25. stavka 1. točke 5. (»Narodne
novine«, broj 55/00.) i (neizmijenjenog) članka 25. stavka 2. Zakona o
ograničavanju uporabe duhanskih proizvoda (»Narodne novine«, broj 128/99. i
14/00.).

U pročišćenom tekstu
Zakona o ograničavanju uporabe duhanskih proizvoda (»Narodne novine«, broj
137/04.), međutim, članak 3. Zakona o izmjenama i dopunama Zakona o
ograničavanju uporabe duhanskih proizvoda (»Narodne novine«, broj 55/00.) -
kojim je izmijenjen članak 25. stavak 1. točka 5. Zakona o ograničavanju
uporabe duhanskih proizvoda (»Narodne novine«, broj 128/99. i 14/00.) –
pogrešno je naveden, odnosno naveden je samo djelomično, tako da glasi:

»Novčanom kaznom od
200.000,00 do 500.000,00 kuna kaznit će se za prekršaj pravna osoba koja:

(...)

5. prodaje duhanske
proizvode osobama mlađim od 18 godine (članak 7.).«

U odnosu na navode
podnositelja o nesuglasnosti odredbi pročišćenog teksta Zakona o ograničavanju
uporabe duhanskih proizvoda s njegovim izvornim tekstom, uključujući izmjene i
dopune, Ustavni sud podsjeća da je u svojoj odluci, broj: U-l-2597/2003 od 12.
siječnja 2005. godine, objavljenoj u »Narodnim novinama«, broj 11 od 21.
siječnja 2005. godine zauzeo sljedeće pravno stajalište:

»Pod pročišćenim tekstom
zakona smatra se ukupnost važećih pravnih normi sabranih i sistematiziranih u
jedan tekst iz više važećih i istovrsnih zakona. Svi sistematizirani zakoni su
i dalje na snazi, a izrada pročišćenoga teksta ne utječe na njihov sadržaj ili
važenje. Pročišćeni tekst zakona je tehničko pomagalo, koje omogućava
adresatima sagledavanje određene zakonske materije na jednom mjestu.«

Sukladno tome, dužnost
je svih primjenjivati odredbe izvornih tekstova zakona, odnosno njihovih
izmjena i dopuna, a u slučaju nesuglasnosti između sadržaja pročišćenog teksta
zakona i izvornog teksta zakona, uključujući njegove izmjene i dopune,
mjerodavan je isključivo izvorni tekst zakona, odnosno njegove izmjene i
dopune.

7. Člankom 26. Ustava
propisano je da su svi državljani Republike Hrvatske i stranci jednaki pred
sudovima i drugim državnim i inim tijelima koja imaju javne ovlasti. To ustavno
jamstvo jednakosti stranaca i domaćih državljana u postupcima pred sudovima i
drugim nadležnim tijelima Republike Hrvatske nije mjerodavno u ovom slučaju,
jer je podnositelj domaća pravna osoba, a u sam prekršajni postupak koji se
protiv nje vodio nije bio uključen nijedan stranac ili strana pravna osoba.
Navedeno stajalište Ustavni sud je obrazložio u odluci, broj: U-lll-884/2004 od 16. prosinca 2004. godine, objavljenoj u
»Narodnim novinama«, broj 2 od 4. siječnja 2005. godine.

8. U svezi s istaknutom
povredom članka 3. Ustava, potrebno je istaći da ona ne sadrži ustavna prava
čiju zaštitu sukladno članku 128. alineji 4. Ustava Ustavni sud pruža u
ustavnosudskom postupku pokrenutom ustavnom tužbom u smislu članka 62. stavka
1. Ustavnog zakona.

9. O prijedlogu
podnositelja za odgodu ovrhe do donošenja meritorne odluke Ustavnog suda iz
članka 67. stavka 2. Ustavnog zakona nije odlučivano
s obzirom da je ustavna tužba odbijena.

10. Slijedom navedenoga,
na temelju članaka 73. i 75. Ustavnog zakona, odlučeno je kao u izreci.

11. Odluka o objavi
(točka II. izreke) temelji se na odredbi članka 29. stavka 1. Ustavnog zakona.

Broj: U-III-866/2005

Zagreb, 9. lipnja 2005.

USTAVNI SUD REPUBLIKE HRVATSKE

Predsjednik Vijeća

**dr****. sc. Jasna Omejec**,
v. r.

Odluka, NN 77/2005-1525