## Odluka Ustavnog suda Republike Hrvatske broj: U-IX-866/2004 od 6. travnja 2004.

### NN 46/2004 (9.4.2004.), Odluka Ustavnog suda Republike Hrvatske broj: U-IX-866/2004 od 6. travnja 2004.

# Ustavni sud Republike Hrvatske

1094

Ustavni
sud Republike Hrvatske, u Drugom vijeću za odluči­vanje o žalbama protiv odluka
o razrješenju sudačke dužnosti i odluka o stegovnoj odgovornosti suca, u
sastavu sudac Emilija Rajić, predsjednik Vijeća, te suci Marijan Hranjski,
Mario Kos, Ivan Mrkonjić, Jasna Omejec i Vice Vukojević, članovi Vijeća, u
postupku odlučivanja o žalbi Vedrane Barbalić-Biasiol, koju zastupa punomoćnik
mr. Tomislav Sabljar, odvjetnik u Rijeci, protiv odluke Državnoga sudbenog vijeća
broj: Sp-3/03 od 12. prosinca 2003. godine, na sjednici održanoj dana 6.
travnja 2004. godine, donio je

## ODLUKU

I. Žalba
se odbija.

II. Ova
odluka objavit će se u »Narodnim novinama«.

```
Obrazloženje
```

1.
Podnositeljica je dana 10. ožujka 2004. godine, na temelju ovlaštenja sadržanog
u članku 98. stavku 1. Ustavnog zakona o Ustavnom sudu Republike Hrvatske
(»Narodne novine«, broj 49/02. – pročišćeni tekst, u daljnjem tekstu: Ustavni
zakon), podnijela žalbu protiv odluke Državnog sudbenog vijeća broj: Sp-3/03 od
12. prosinca 2003. godine.

Državno
sudbeno vijeće pokrenulo je postupak protiv Vedrane Barbalić-Biasiol, sutkinje
Općinskog suda u Rijeci, ovdje žaliteljice, a po zahtjevu predsjednice Općinskog
suda u Rijeci broj: 9 SU-220/03 od 12. ožujka 2003. godine. Stegovni postupak
pokrenut je odlukom Državnoga sudbenog vijeća broj: Sp-3/03 od 24. travnja
2003. godine.

Osporenom
odlukom žaliteljica je oglašena odgovornom za počinjenje stegovnog djela
propisanog odredbama članka 20. stavka 2. točke 2. Zakona o Državnom sudbenom
vijeću (»Narodne novine«, broj 58/93., 49/99., 129/00.), pa joj je na temelju članka
21. stavka 1. točke 2. istog zakona izrečena novčana kazna oduzimanja 1/3 plaće
ostvarene u prethodnom mjesecu, kroz razdoblje od šest (6) mjeseci.

2. Žaliteljica
ističe da je osporenom odlukom počinjena bitna povreda postupka, jer da je
izreka odluke proturječna razlozima odluke te da nisu navedeni razlozi o odlučnim
činjenicama. Smatra da je trebalo obrazložiti u čemu se sastoji neprimjerenost
dužine rokova, razloge za odgađanje i ostale argumente navedene za utvrđenje da
je žaliteljica neuredno obnašala sudačku dužnost. Detaljno obrazlaže
opravdanost svog postupanja koje je ocije­njeno neurednim obnašanjem njezine
sudačke dužnosti. Smatra da bi se, s obzirom na istaknute olakotne okolnosti i
s blažom stegovnom kaznom mogla postići svrha vođenja stegovnog postupka.

Žaliteljica
predlaže uvažiti žalbu, ukinuti osporenu odluku i vratiti predmet
prvostupanjskom tijelu na ponovno razmatranje odnosno, podredno, preinačiti
odluku i ublažiti izrečenu kaznu.

3. Za
potrebe ovog postupka pribavljen je spis Državnoga sudbenog vijeća broj:
Sp-3/03.

*Žalba
nije osnovana.*

4. U
stegovnom postupku Državno sudbeno vijeće utvrdilo je u 17 točaka kaznene
predmete u kojima žaliteljica neopravdano nije obnašala ili je neuredno obnašala
sudačke dužnosti. Državno sudbeno vijeće je utvrdilo da se neuredno obnašanje
sudačke dužnosti, pri postupanju u označenim predmetima, očitovalo u
neprimjereno dugim vremenskim razdobljima, u velikom broju slučajeva i u
vremenskom razdoblju dužem od dvije godine, pri zakazivanju glavnih rasprava i
pored činjenice što je prijetilo nastupanje zastare kaznenih postupaka te je
tako glavna rasprava bila određena i samo dan prije nastupa apsolutne zastare
kaznenog progona. Očitovalo se i u neopravdanom nezakazivanju glav­ne rasprave
na zamolbu odvjetnika jedne od stranaka, iako je sam kazneni postupak bio
pokrenut.

Državno
sudbeno vijeće je, uz činjenice utvrđene temeljem objektivnih izvješća, kako o
pojedinačnom radu sutkinje, tako i o ocjeni koju je dobila za 2000. godinu,
imalo u vidu i ostale navode koji proizlaze iz njezine obrane, a to je činjenica
velikog opterećenja i sutkinje i ostalih sudaca Općinskog suda u Rijeci brojem
i težinom kaznenih postupaka. Međutim, zaključak je Državnoga sudbenog vijeća
da navedene činjenice ne mogu oprav­dati neuredno obnašanje sudačke dužnosti u
kaznenim predmetima navedenima u osporenoj odluci. Navedene činjenice Državno
sudbeno vijeće cijenilo je kao olakotne okolnosti u izricanju stegovne kazne.

5. Člankom
20. stavkom 1. i stavkom 2. točkom 2. Zakona o Državnom sudbenom vijeću
propisano je:

Sudac
odgovara za počinjena stegovna djela.

Stegovna
djela jesu: (...)

*2.* neopravdano neobnašanje ili
neuredno obnašanje sudačke dužnosti*.*

Člankom
21. stavkom 1. točkom 1. i točkom 2. Zakona o Držav­nom sudbenom vijeću propisano
je da se za stegovna djela može izreći kazna ukora ili novčana kazna do jedne
trećine plaće ostvarene u prethodnom mjesecu kroz najdulje šest mjeseci.

Biće
stegovnog djela u konkretnom slučaju je neopravdano neobnašanje, kao i neuredno
obnašanje sudačke dužnosti. Uvidom u spis Državnoga sudbenog vijeća, Ustavni
sud je utvrdio da je u stegovnom postupku iscrpno proveden postupak utvrđivanja
stegovne odgovornosti žaliteljice, te da je Državno sudbeno vijeće dalo jasne i
argumentirane razloge za utvrđenu odgovornost žaliteljice.

Postupajući na način opisan u prvostupanjskoj
presudi, žaliteljica je ispunila stegovno biće djela opisanog u članku 20. stav­ku
2. točki 2. Zakona o Državnome sudbenom vijeću.

6. Glede žalbenih razloge žaliteljice glede izrečene
stegovne kazne, ovaj Sud cijeni da je Državno sudbeno vijeće pravilno ocijenilo
postojanje olakotnih okolnosti te u skladu s utvrđenim činjenicama izreklo
odgovarajuću kaznu.

7. S obzirom na činjenicu nedvojbenog utvrđenja da je
žaliteljica počinila stegovno djelo iz članka 20. stavka 2. točke 2. Zakona o
Državnom sudbenom vijeću te s obzirom na utvrđenje opravdanosti izrečene
stegovne kazne, potvrđuje se prvostupanjska odluka.

Slijedom svega iznijetoga, na temelju odredbe članka
98. stavka 2. Ustavnog zakona, odlučeno je kao u točki I. izreke.

Točka II. izreke temelji se na odredbi članka 29.
stavka 1. Ustavnog zakona.

Broj:
U-IX-866/2004
Zagreb, 6. travnja 2004.

USTAVNI SUD REPUBLIKE HRVATSKE

Predsjednik Vijeća
**Emilija Rajić,** v. r.

Odluka, NN 46/2004-1094