## Odluka Ustavnog suda Republike Hrvatske broj U-IIIA-3251/2003 od 16. lipnja 2004.

### NN 100/2004 (20.7.2004.), Odluka Ustavnog suda Republike Hrvatske broj U-IIIA-3251/2003 od 16. lipnja 2004.

# USTAVNI SUD REPUBLIKE HRVATSKE

if !supportEmptyParas endif

1913

Ustavni sud Republike Hrvatske, u Drugom vijeću
za odluči­va­nje o ustavnim tužbama, u sastavu sudac Jasna Omejec, predsjednik
Vijeća, te suci Marijan Hranjski, Mario Kos, Ivan Mrkonjić, Emilija Rajić i
Vice Vukojević, članovi Vijeća, odlu­čujući o ustavnoj tužbi D., N., A. i M.
A., koje zastupa J. M., odvjetnica iz Z., na sjednici održanoj 16. lipnja 2004.
godine, jednoglasno je donio

## ODLUKU

I. Ustavna tužba se usvaja.

II. Općinski sud u Zagrebu dužan je donijeti
presudu u pred­metu koji se vodi pred tim sudom, pod brojem: Pn-4110/89 u
najkraćem mogućem roku, ali ne duljem od jedne (1) godine, računajući od prvog
idućeg dana nakon objave ove odluke u »Narodnim novinama«.

III. Na temelju članka
63. stavka 3. Ustavnog zakona o Ustavnom sudu Republike Hrvatske (»Narodne
novine«, broj 49/02 – pročišćeni tekst) podnositeljima ustavne tužbe određuje
se primjerena naknada zbog povrede ustavnog prava iz članka 29. stavka 1.
Ustava Republike Hrvatske (»Narodne novine«, broj 41/01 – pročišćeni tekst):

– D. A. iz V. G. u
iznosu od 6.150,00 kuna;

– N. A. iz V. G. u
iznosu od 6.150,00 kuna;

– A. A. iz V. G. u
iznosu od 6.150,00 kuna;

– M. A. iz V. G. u
iznosu od 6.150,00 kuna.

IV. Naknada iz točke
III. izreke ove odluke bit će isplaćena iz državnog proračuna u roku od tri
mjeseca od dana podnošenja zahtjeva podnositelja Ministarstvu financija
Republike Hrvatske za njezinu isplatu.

V. Ova odluka objavit će se u »Narodnim
novinama«.

Obrazloženje

1. Podnositelji ustavne tužbe podnijeli su dana
16. listopada 2003. godine, temeljem odredbe članka 63. Ustavnog zakona o
Ustavnom sudu Republike Hrvatske (»Narodne novine«, broj 49/02 – pročišćeni
tekst, u daljnjem tekstu: Ustavni zakon), ustavnu tužbu zbog nedonošenja sudske
odluke u razumnom roku. Smatraju da je Općinski sud u Zagrebu, neodlučivši o
njihovim pravima i obvezama u razumnom roku u predmetu koji se pred tim sudom
vodi, pod brojem: Pn-4110/89 povrijedio njihovo ustavno pravo zajamčeno
odredbom članka 29. stavka 1. Ustava Repub­like Hrvatske.

ČINJENICE VAŽNE ZA USTAVNOSUDSKI POSTUPAK

2. Ustavni sud je, u postupku pokrenutom
ustavnom tužbom, primjenom članka 63. Ustavnog zakona, uvidom u presliku spisa
Općinskog suda u Zagrebu, broj: Pn-4110/89 utvrdio sljedeće činjenice koje su
pravno relevantne za odlučivanje o povredi ustavnog prava podnositelja
zajamčenog člankom 29. stavkom 1. Ustava:

– dana 19. prosinca
1989. podnositelji su Općinskom sudu u Zagrebu podnijeli tužbu radi naknade
štete protiv tuženika »V.«, Z. Nj. i KBC Z., Klinike za očne bolesti; prema
navodima tužbe drugotužena je kao prodavač na kiosku prvotuženika podnositelju
D. A., tada maloljetniku, prodala »kapisle za startni pištolj« s kojima se
podnositelj igrajući ozlijedio, dok je trećetuženik nesavjesno liječio
maloljetnog podnositelja zbog čega je izgubio vid;

– ročišta su održana
19. travnja 1990., 13. lipnja 1990., 2. listopada 1990., 4. prosinca 1990., 11.
lipnja 1991., 21. siječnja 1992., 4. ožujka 1992., 9. travnja 1992., 18.
studenoga 1992., 12. siječnja 1993., 13. travnja 1993., 2. lipnja 1993., 9.
veljače 1995., 8. lipnja 1998., 8. rujna 1999., 11. siječnja 2000., 23.
listopada 2002., 14. veljače 2003., 6. lipnja 2003., 22. listopada 2003., 6.
travnja 2004.

– provedena su sljedeća vještačenja: po vještaku
oftalmologu 12. veljače 1991., neuropsihijatru 16. srpnja 1991., oftalmologu
13. rujna 1994., MF 28. svibnja 2002.;

– podneskom od 20. travnja 2004. punomoćnica
podnositelja zamolila je odgodu rasprave 26. travnja 2004. zbog neodgodivih
obveza;

– dana 26. travnja 2004. nastupilo je mirovanje
postupka zbog nepristupanja tužitelja odnosno njihove punomoćnice na glavnu
raspravu.

OČITOVANJE OPĆINSKOG SUDA U ZAGREBU

3. Na temelju članka 69. stavka 1. alineje 2.
Ustavnog zakona, Ustavni sud je dana 23. veljače 2004. godine zatražio od
Općinskog suda u Zagrebu da se izjasni o navodima ustavne tužbe.

U očitovanju od 3. svibnja 2004. godine
uredujući sudac iznosi kronologiju rada na predmetu.

PRAVO VAŽNO ZA USTAVNOSUDSKI POSTUPAK

4. Odredbom članka 29. stavka 1. Ustava
Republike Hrvat­ske, propisano je:

»Svatko ima pravo da zakonom ustanovljeni
neovisni i nepristrani sud (...) u razumnom roku odluči o njegovim pravima i
obvezama (...)«.

Odredbama članka 63. Ustavnog zakona propisano
je:

»(1) Ustavni sud će pokrenuti postupak po
ustavnoj tužbi, i prije no što je iscrpljen pravni put, u slučaju kad o pravima
i obvezama stranke (...) nije u razumnom roku odlučio sud (...).

(2) U odluci kojom
usvaja ustavnu tužbu zbog nedonošenja akta u razumnom roku iz stavka 1. ovoga
članka, Ustavni sud će nadležnom sudu odrediti rok za donošenje akta kojim će
taj sud meritorno odlučiti o pravima i obvezama (...) podnositelja. Rok za
donošenje akta počinje teći idućeg dana od dana objave odluke Ustavnog suda u
»Narodnim novinama«.

(3) U odluci iz stavka
2. ovoga članka Ustavni sud će odrediti primjerenu naknadu koja pripada
podnositelju zbog povrede njegova ustavnog prava koju je sud učinio kada o
pravima i obvezama podnositelja (...) nije odlučio u razumnom roku.

Naknada se isplaćuje iz
državnog proračuna u roku od tri mjeseca od dana podnošenja zahtjeva stranke za
njezinu isplatu«.

Ustavna tužba je
osnovana.

5. Povredu ustavnog
prava na donošenje sudske odluke u razumnom roku, Ustavni sud razmatra u
svjetlu osobitih okolnosti svakog pojedinog slučaja.

Razmatranjem razloga
ustavne tužbe podnositelja i dostav­ljenog očitovanja Općinskog suda u Zagrebu,
te uvida u presliku spis predmeta, Ustavni sud utvrdio je da su se u ovom
slučaju ostvarile pretpostavke za njegovo postupanje u smislu odredbe članka
63. Ustavnog zakona.

Svoju odluku Ustavni sud
obrazlaže sljedećim utvrđenjima:

5.1. DULJINA SUDSKOG POSTUPKA

Prvostupanjski parnični
postupak započeo je 19. prosinca 1989. godine podnošenjem tužbe Općinskom sudu
u Zagrebu. Ustavna tužba podnesena je dana 16. listopada 2003. godine, a do tog
dana sudski postupak u prvom stupnju nije bio okončan. Ustav­ni sud utvrđuje da
je do dana podnošenja ustavne tužbe prvostupanjski postupak pred Općinskim
sudom u Zagrebu trajao ukupno trinaest (13) godina, devet (9) mjeseci i
dvadeset sedam (27) dana.

Ustavni sud je ocijenio
da se pravno relevantnim razdobljem, s aspekta povrede prava na razumnu duljinu
trajanja sudskog postupka, u konkretnom slučaju smatra razdoblje od 5.
studenoga 1997., to jest od dana stupanja na snagu Zakona o potvrđivanju
Konvencije za zaštitu ljudskih prava i temeljnih sloboda i protokola broj 1, 4,
6, 7 i 11 uz Konvenciju za zaštitu ljudskih prava i temeljnih sloboda (»Narodne
novine, Međunarodni ugovori«, broj 18/97, 6/99 – pročišćeni tekst, 8/99 –
ispravak, u daljnjem tekstu: Zakon o potvrđivanju Konvencije), do 16. listopada
2003., to jest do dana podnošenja ustavne tužbe podnositelja, što ukupno iznosi
pet (5) godina, jedanaest (11) mjeseci i jedanaest (11) dana.

5.2. POSTUPANJE NADLEŽNOG SUDA

Ustavni sud je utvrdio
da je u razmatranom, pravno relevantnom razdoblju Općinski sud u Zagrebu, od
radnji koje su relevantne za meritorno odlučivanje o pravima i obvezama
stranaka u tom sudskom postupku, održao devet ročišta za glavnu raspravu, te
odredio provođenje dokaza vještačenjem po MF u Z. Prije tog razdoblja održao je
trinaest ročišta, te proveo tri vještačenja po vještacima oftalmologu i
neuropsihijatru.

U prosudbi osnovanosti
ustavne tužbe, Ustavni sud je u vezi s postupanjem nadležnog suda, bitnim
cijenio i sljedeće:

Vještačenje po MF sud
je odredio rješenjem od 11. siječnja 2000. godine odnosno 16. ožujka 2000.
(nakon nadoplate predujma za vještačenje) te odredio MF rok od 30 dana za
izradu nalaza i mišljenja. Medicinski fakultet je predmet preuzeo 31. listopada
2001., a nakon požurnice suda od 5. ožujka 2002. spis je 28. svib­nja 2002.
godine vratio sudu.

Od donošenja rješenja kojim se određuje
provođenje vještačenja po Medicinskom fakultetu do izrade nalaza i mišljenja
proteklo je dvije (2) godine, dva (2) mjeseca i dvanaest (12) dana. Međutim, ta
se činjenica ne bi mogla smatrati opravdanim razlogom za nerazumno dugo
nepostupanje suda u ovom sudskom postupku. Naime, sukladno odredbi članka 259.
Zakona o parničnom postupku (»Narodne novine«, broj 53/91, 91/92, 112/99, 88/01
i 117/03, u daljnjem tekstu: ZPP) sud rukovodi vještačenjem.

Prema odredbi članka
251. stavka 4. ZPP umjesto određenog vještaka sud može uvijek odrediti drugog
vještaka.

Odredbom članka 260.
stavka 1. ZPP propisano je, između ostaloga, da će sud odrediti rok za pisano podnošenje
nalaza i mišljenja.

Člankom 16. Pravilnika
o stalnim sudskim vještacima (»Narodne novine«, broj 21/98), propisana je
dužnost vještaka da se pridržava rokova određenih odlukom, te postupak vještaka
u slučaju da iz objektivnih razloga ne može dovršiti vještačenje u zadanom mu
roku.

U smislu odredbi članka
18. Pravilnika o stalnim sudskim vještacima, predsjednici županijskih,
trgovačkih i općinskih sudo­va dužni su pratiti rad vještaka.

Polazeći od navedenih
odredbi ZPP i Pravilnika o stalnim sudskim vještacima, a imajući u vidu
razdoblje koje je proteklo od određivanja vještačenja do izrade nalaza i
mišljenja Ustavni sud je ocijenio da Općinski sud u Zagrebu predmetni postupak
nije vodio učinkovito i sukladno načelu ekonomičnosti postupka.

5.3.
PONAŠANJE PODNOSITELJA USTAVNE TUŽBE (TUŽITELJA U SUDSKOM POSTUPKU)

Podnositelji ustavne tužbe, kao tužitelji u
sudskom postupku, prema utvrđenju Ustavnog suda, nisu pridonijeli duljini
sudskog postupka.

5.4.
SLOŽENOST SUDSKOG PREDMETA

Iako okolnosti konkretnog slučaja (provođenje
nekoliko medicinskih vještačenja po vještacima oftalmologu, neuropsihijatru i
MF, te dopune vještačenja i očitovanja vještaka na prigovore stranaka) ukazuju
da se radi o složenijoj sudskoj stvari, ocjena je Ustavnog suda da navedene okolnosti
ne mogu opravdati ukupno trajanje parničnog postupka preko trinaest godina u
prvom stupnju suđenja.

6. Slijedom utvrđenja Suda, opisanih u točki 5.
obrazloženja ove odluke, Ustavni sud ocjenjuje da u konkretnom slučaju, unatoč
utvrđenoj složenosti sudskog predmeta, ne postoje prihvatljivi razlozi koji bi
opravdali trajanje parničnog postupka radi naknade štete dulje od trinaest
godina.

Dugotrajnost konkretnog parničnog postupka, u
cjelokupnom trajanju od preko 13 godina, ukazuje na potrebu da se istakne i
iznimno dugo trajanje postupka i prije 1997. godine. Međutim, niti nakon 1997.
godine, odnosno unutar pravno relevantnog razdoblja za ocjenu razumnog roka
glede trajanja postupka, sud nije postupao učinkovito niti je postupak dovršio.
Pritom je ocjena Suda da broj zakazanih i održanih ročišta ne ukazuje na
neaktivnost prvostupanjskog suda već na neučinkovitost suda, i ne opravdava
trajanje spora od 13 godina.

Ustavni sud utvrđuje da je nerazumno dugim
trajanjem sud­skog postupka radi naknade štete, koji se vodi pred Općinskim
sudom u Zagrebu, pod brojem: Pn-4110/89 povrijeđeno ustavno pravo podnositelja
da zakonom ustanovljeni neovisni i nepristrani sud u razumnom roku odluči o
njihovim pravima ili obvezama, koje je zajamčeno člankom 29. stavkom 1. Ustava.

7. Iz tih razloga, na
temelju odredbi članka 63. stavaka 1. i 2. Ustavnog zakona, donesena je odluka
kao pod točkama I. i II. izreke ove odluke.

8. Sukladno odredbi
članka 63. stavka 3. Ustavnog zakona, odlučeno je kao u točkama III. i IV.
izreke ove odluke.

Visinu naknade zbog
povrede ustavnog prava na donošenje sudske odluke u razumnom roku Ustavni sud,
u pravilu, određuje za razmatrano, pravno relevantno razdoblje, uz iznimnu
mogućnost uvažavanja nerazumno dugog razdoblja potpune neaktivnosti suda i
prije 5. studenoga 1997. godine, što ovisi o osobitim okolnostima svakog
pojedinog slučaja.

Pri utvrđivanju visine
naknade, temeljem članka 63. stavka 3. Ustavnog zakona, Ustavni sud uzima u
obzir sve okolnosti slučaja, uz istodobno uvažavanje ukupnih gospodarskih i
socijalnih prilika u Republici Hrvatskoj.

Budući da je Ustavni
sud ovlašten, temeljem članka 63. stav­ka 2. Ustavnog zakona, u svakom
pojedinom slučaju odrediti i rok za donošenje sudske odluke, na visinu naknade
u konkretnom slučaju utjecala je i činjenica da je Općinskom sudu u Zagrebu,
temeljem točke II. izreke ove odluke, određen kratak rok u kojem je taj sud
dužan donijeti odluku u predmetu, broj: Pn-4110/89 čime se na najdjelotvorniji
način ostvaruje i svrha samog sudskog postupka.

9. Odluka o objavi
(točka V. izreke) temelji se na odredbi članka 29. Ustavnog zakona.

Broj: U-IIIA-3251/2003
Zagreb, 16. lipnja 2004.

USTAVNI
SUD REPUBLIKE HRVATSKE

Predsjednik
Vijeća
**dr. sc.** **Jasna Omejec,** v. r.

Odluka, NN 100/2004-1913