## Odluka Ustavnog suda Republike Hrvatske broj U-IIIA-2923/2002 od 7. travnja 2003.

### NN 76/2003 (9.5.2003.), Odluka Ustavnog suda Republike Hrvatske broj U-IIIA-2923/2002 od 7. travnja 2003.

# USTAVNI SUD REPUBLIKE HRVATSKE

929

Ustavni
sud Republike Hrvatske, u Vijeću šestorice za odlu­čivanje o ustavnim tužbama,
u sastavu sudac Jasna Omejec, pred­sjednik Vijeća, te suci Marijan Hranjski,
Mario Kos, Ivan Matija, Emilija Rajić i Vice Vukojević, članovi Vijeća, u
povodu ustavne tužbe P. i F. K. iz H. L., koje zastupa punomoćnik B. S.,
odvjetnik iz Z., na sjednici Vijeća održanoj dana 7. travnja 2003. godine,
jednoglasno je donio

## ODLUKU

I.
Ustavna tužba se usvaja.

II. Općinski
sud u Zagrebu dužan je donijeti presudu u pred­metu koji se vodi pred tim
sudom, pod brojem: Pn-4341/95, u najkraćem mogućem roku, ali ne duljem od šest
(6) mjeseci, računajući od prvog idućeg dana nakon dana objave ove odluke u
»Narodnim novinama«.

III. Na
temelju članka 63. stavka 3. Ustavnog zakona o Us­tav­nom sudu Republike
Hrvatske (»Narodne novine«, broj 49/02 - pročišćeni tekst) podnositeljima
ustavne tužbe, P. K. iz H. L. i F. K. iz H. L., određuje se primjerena naknada
zbog povrede ustavnog prava iz članka 29. stavka 1. Ustava Republike Hrvatske
(»Narodne novine«, broj 41/01 - pročišćeni tekst) u iznosu od po 3.000,00 kuna
svakome.

IV.
Naknada iz točke III. izreke ove odluke bit će isplaćena iz državnog proračuna,
u roku od tri mjeseca od dana podnošenja zahtjeva podnositelja za njezinu
isplatu.

V. Ova
odluka objavit će se u »Narodnim novinama«.

```
Obrazloženje
```

1.
Podnositelji ustavne tužbe, temeljem odredbe članka 63. Ustavnog zakona o
Ustavnom sudu Republike Hrvatske (»Narod­ne novine«, broj 49/02 – pročišćeni
tekst, u daljnjem tekstu: Ustav­ni zakon), podnijeli su dana 4. prosinca 2002.
godine ustav­nu tužbu zbog nedonošenja sudske odluke u razumnom roku.

Predlažu
da Ustavni sud odredi rok za donošenje presude u predmetu koji se vodi pred Općinskim
sudom u Zagrebu pod poslovnim brojem: Pn-4341/95, te da odredi primjerenu
naknadu podnositeljima zbog povrede ustavnog prava iz članka 29. stavka 1.
Ustava, koju je počinio Općinski sud u Zagrebu, ne odlučivši o pravima i
obvezama podnositelja u razumnom roku.

ČINJENICE
VAŽNE ZA USTAVNOSUDSKI POSTUPAK

2.
Ustavni sud je u postupku pokrenutom ustavnom tužbom, primjenom članka 63.
Ustavnog zakona, uvidom u spis Općin­skog suda u Zagrebu, broj: Pn-4341/95,
utvrdio sljedeće činjenice koje su pravno relevantne za odlučivanje o povredi
ustavnog prava podnositelja, zajamčenog člankom 29. stavkom 1. Ustava Republike
Hrvatske:

– dana 25. svibnja 1995. godine, podnositelji su
podnijeli tužbu Općinskom sudu u Zagrebu, protiv tuženika »C. o.« d.d. Z., radi
naknade štete koju su pretrpjeli u prometnoj nezgodi,

– dana 8. prosinca 1995. godine, Općinski sud u
Zagrebu održao je pripremno ročište na kojemu je određeno provođenje
medicinskog vještačenja,

– dana 24. travnja 1996. godine, Općinski sud u
Zagrebu zaprimio je nalaz i mišljenje vještaka,

– podneskom od 27. svibnja 1996. godine, podnositelji
su specificirali tužbeni zahtjev,

– podneskom od 21. siječnja 1997. godine,
podnositelji mole sud da zakaže ročište,

– podneskom od 22. siječnja 1997. godine,
podnositelji su ponovno specificirali tužbeni zahtjev,

– podneskom od 7. listopada 1997. godine,
podnositelji mole zakazivanje ročišta,

– podneskom od 22. siječnja 1998. godine,
podnositelji su pre­inačili tužbu,

– dana 11. veljače 1998. godine, održano je raspravno
ročište na kojemu je određeno da će se od Ministarstva unutarnjih poslova zatražiti
određeni podaci te da će se provesti dokaz sasluša­njem jednog svjedoka,

– dana
9. travnja 1998. godine, Općinski sud u Zagrebu zaprimio je tražene podatke od
Ministarstva unutarnjih poslova,

– sljedeće ročište održano je 7. svibnja 1998. godine
na koje nisu pristupili uredno pozvani svjedoci,

– na ročištu održanom dana 12. listopada 1998. godine
saslušani su podnositelji i jedan svjedok,

– ročište određeno za 17. prosinca 1998. godine nije
održano zbog odlaska raspravnog suca s Općinskog suda u Zagrebu,

– sljedeće ročište održano je dana 16. lipnja 1999.
godine na kojemu su saslušani vještaci, te je naloženo podnositeljima da u roku
od 15 dana dostave sudu određene podatke i dokumentaciju,

– podnescima od 8. i 16. srpnja 1999. godine,
podnositelji su udovoljili raspravnom rješenju suda od 16. lipnja 1999. godine,

– dana 24. kolovoza 1999. godine, Općinski sud u
Zagrebu zatražio je od Doma zdravlja »Trnje« preslike zdravstvenih kartona
podnositelja,

– dana 7. rujna 1999. godine, podnositelj je dostavio
sudu presliku svog zdravstvenog kartona,

– dopisom od 14. rujna 1999. godine, Općinski sud u
Zagrebu pozvao je podnositelje da dostave sudu ovjerenu presliku zdrav­stvenog
kartona podnositeljice te broj prekršajnog predmeta koji se vodio povodom štetnog
događaja,

– podneskom od 28. rujna 1999. godine, podnositelji
obav­ještavaju sud da su tražene podatke i dokumentaciju već dostavili sudu
(16. srpnja odnosno 7. rujna 1999. godine),

– podneskom od 3. studenoga 2000. godine,
podnositelji mo­le zakazivanje ročišta,

– podneskom od 17. rujna 2001. godine podnositelji
mole zakazivanje ročišta te specificiraju tužbeni zahtjev,

– dana 13. rujna 2002. godine, održano je ročište na
koje nije pristupio uredno pozvani punomoćnik podnositelja, pa je sud na
prijedlog tuženika utvrdio da je nastupilo mirovanje postupka,

– dana 25. rujna 2002. godine, podnositelji su
podnijeli pri­jed­log za povrat u prijašnje stanje,

–
podneskom od 16. prosinca 2002. godine, podnositelji mole sud za nastavak
postupka zakazivanjem ročišta.

OČITOVANJE
OPĆINSKOG SUDA U ZAGREBU

3. Na
temelju članka 69. stavka 1. alineje 2. Ustavnog zakona, Ustavni sud je zatražio
od Općinskog suda u Zagrebu da se izjasni o navodima ustavne tužbe.

Općinski sud u Zagrebu je 3. ožujka 2003. godine
dostavio ovom Sudu svoje očitovanje o navodima ustavne tužbe u kojemu je
navedena kronologija postupanja u predmetu, te izraženo mišljenje da se
postupak vodi u skladu s odredbama Zakona o parničnom postupku (»Narodne
novine«, broj 53/91, 91/92 i 112/99). Uz očitovanje Sudu je dostavljena i
preslika spisa, broj: Pn-4341/95.

PRAVO
VAŽNO ZA USTAVNOSUDSKI POSTUPAK

4.
Odredbom članka 29. stavka 1. Ustava Republike Hrvat­ske, propisano je sljedeće:

»Svatko ima pravo da zakonom ustanovljeni neovisni i
nepristrani sud (...) u razumnom roku odluči o njegovim pravima i obvezama
(...)«.

Odredbom članka 63. Ustavnog zakona propisano je slje­deće:

»(1)
Ustavni sud će pokrenuti postupak po ustavnoj tužbi i prije no što je iscrpljen
pravni put, u slučaju kad o pravima i obvezama stranke (...) nije u razumnom
roku odlučio sud (...).

(2) U
odluci kojom usvaja ustavnu tužbu zbog nedonošenja akta u razumnom roku iz
stavka 1. ovoga članka, Ustavni sud će nadležnom sudu odrediti rok za donošenje
akta kojim će taj sud meritorno odlučiti o pravima i obvezama (...)
podnositelja. Rok za donošenje akta počinje teći idućeg dana od dana objave
odluke Ustavnog suda u »Narodnim novinama«.

(3) U
odluci iz stavka 2. ovoga članka Ustavni sud će odrediti primjerenu naknadu
koja pripada podnositelju zbog povrede njegova ustavnog prava koju je sud učinio
kada o pravima i obvezama podnositelja (...) nije odlučio u razumnom roku.
Naknada se isplaćuje iz državnog proračuna u roku od tri mjeseca od dana podnošenja
zahtjeva stranke za njezinu isplatu«.

*Ustavna
tužba je osnovana.*

5.
Povredu ustavnog prava na donošenje sudske odluke u razumnom roku Ustavni sud
razmatra u svjetlu osobitih okolnosti svakog pojedinog slučaja.

Razmatranjem
razloga ustavne tužbe podnositelja i uvida u spis Općinskog suda u Zagrebu,
broj: Pn-4341/95, Ustavni sud je utvrdio da su se u ovom slučaju ostvarile
pretpostavke za njegovo postupanje u smislu odredbe članka 63. Ustavnog zakona.

Svoju
odluku Ustavni sud obrazlaže sljedećim utvrđenjima:

5.1. DULJINA
SUDSKOG POSTUPKA

Prvostupanjski
parnični postupak započeo je 25. svibnja 1995. godine, podnošenjem tužbe
podnositelja Općinskom sudu u Zagrebu, protiv tuženika »C. o.« d.d. Z., radi
naknade štete koju su podnositelji pretrpjeli u prometnoj nezgodi. Ustavna tužba
podnijeta je dana 4. prosinca 2002. godine, a do tog dana sudski postupak nije
okončan, pa Ustavni sud utvrđuje da postupak u ovom predmetu traje ukupno sedam
(7) godina, šest (6) mjeseci i osam (8) dana.

Zakon o
potvrđivanju Konvencije za zaštitu ljudskih prava i temeljnih sloboda i
protokola br. 1, 4, 6, 7 i 11 uz Konvenciju za zaštitu ljudskih prava i
temeljnih sloboda (»Narodne novine – Međunarodni ugovori«, broj 18/97, 6/99 -
pročišćeni tekst i 8/99 – ispravak, u daljnjem tekstu: Zakon o potvrđivanju
Konvencije) stupio je na snagu dana 5. studenoga 1997. godine.

Od dana
stupanja na snagu Zakona o potvrđivanju Konvencije, odredbe Konvencije za zaštitu
ljudskih prava i temeljnih sloboda Vijeća Europe (u daljnjem tekstu: Europska
konvencija) čine, temeljem članka 140. Ustava Republike Hrvatske, dio
unutarnjeg pravnog poretka Republike Hrvatske. Dio unutarnjeg pravnog poretka
Republike Hrvatske od tog dana čini i odredba članka 6. stavka 1. Europske
konvencije pod nazivom »Pravo na pošteno suđenje« koja, između ostaloga,
propisuje sljedeće:

»Radi
utvrđivanja svojih prava i obveza građanske naravi (...) svatko ima pravo da
zakonom ustanovljeni neovisni i nepristrani sud (...) u razumnom roku ispita
njegov slučaj«.

Pravo
na donošenje sudske odluke u razumnom roku čini dio unutarnjeg pravnog poretka
Republike Hrvatske od dana stupanja na snagu Zakona o potvrđivanju Konvencije
(5. studenoga 1997. godine). Pravo na donošenje sudske odluke u razumnom roku
je ustavno pravo u Republici Hrvatskoj od 9. studenoga 2000. godine (dana
proglašenja Promjena Ustava). Ispitivanje razumnosti trajanja sudskih postupaka
prije 5. studenoga 1997. godine, u pravilu, ne bi moglo biti predmetom
ustavnosudskih postupaka temeljenih na članku 63. Ustavnog zakona, jer u dotadašnjem
pravnom poretku Republike Hrvatske takvo pravo nije postojalo.

Ustavni sud je u konkretnom slučaju ocijenio da se
pravno relevantnim razdobljem s aspekta povrede prava na razumnu duljinu
trajanja sudskog postupka smatra razdoblje od 5. studenoga 1997. godine (to
jest, od dana stupanja na snagu Zakona o potvrđivanju Konvencije) do 4.
prosinca 2002. godine (to jest, do dana podnošenja ustavne tužbe), što ukupno
iznosi pet (5) godina i dvadesetosam (28) dana.

5.2. POSTUPANJE NADLEŽNOG SUDA

Ustavni sud je utvrdio da je u razmatranom, pravno
relevantnom razdoblju, Općinski sud u Zagrebu, od radnji koje su relevantne za
meritorno odlučivanje o pravima i obvezama stranaka u tom sudskom postupku, održao
pet ročišta za glavnu raspravu (11. veljače 1998., 7. svibnja 1998., 12.
listopada 1998., 16. lipnja 1999. i 13. rujna 2002. godine).

Iz spisa predmeta razvidno je da se razdoblje potpune
neaktivnosti Općinskog suda u Zagrebu u razmatranom razdoblju, proteže od 12.
listopada 1998. godine do 16. lipnja 1999. godine, tj. osam (8) mjeseci i tri
(3) dana, te od 14. rujna 1999. do 13. rujna 2002. godine, tj. dvije (2)
godine, jedanaest (11) mjeseci i dvadesetdevet (29) dana.

Dakle, radi se o potpunoj neaktivnosti nadležnog suda
u razdoblju od tri (3) godine, osam (8) mjeseci i dva (2) dana.

5.3.                        PONAŠANJE PODNOSITELJA USTAVNE TUŽBE (TUŽITELJA
U SUDSKOM POSTUPKU)

Podnositelji ustavne tužbe, kao tužitelji u sudskom
postupku, prema utvrđenju Ustavnog suda, nisu pridonijeli duljini sudskog
postupka. Dapače, podnositelji su se u više navrata pisanim podnescima obraćali
nadležnom sudu požurujući postupak.

5.4. SLOŽENOST SUDSKOG PREDMETA

Dosadašnji tijek sudskog postupka ne ukazuje da se u
konkretnom slučaju radi o složenoj sudskoj stvari.

Polazeći od činjenice da se predmet neprekidno nalazi
u postupku pred sudom prvog stupnja, a imajući u vidu postupanje nadležnog suda
u razmatranom, pravno relevantnom razdoblju, Ustavni sud nije našao okolnosti
koje bi u dosadašnjem tijeku postupka ukazivale na složenost sudskog predmeta,
a koje bi opravdale dugotrajnost postupanja u tom predmetu.

6. Slijedom iznijetog, Ustavni sud ocjenjuje da je
trajanjem predmetnog sudskog postupka pred sudom prvog stupnja preko sedam (7)
godina povrijeđeno ustavno pravo podnositelja da zakonom ustanovljeni neovisni
i nepristrani sud u razumnom roku odluči o njihovim pravima ili obvezama, koje
je zajamčeno člankom 29. stavkom 1. Ustava Republike Hrvatske.

7. Imajući u vidu sve navedene činjenice i okolnosti,
u smislu odredbe članka 63. stavka 2. Ustavnog zakona, odlučeno je kao pod točkama
I. i II. izreke odluke.

8. Sukladno odredbi članka 63. stavka 3. Ustavnog
zakona, odlučeno je kao u točkama III. i IV. izreke odluke.

Visinu naknade zbog povrede ustavnog prava na donošenje
sudske odluke u razumnom roku, Ustavni sud u pravilu određuje za razmatrano,
pravno relevantno razdoblje, uz iznimnu moguć­nost uvažavanja nerazumno dugog
razdoblja potpune neaktivnosti suda i prije 5. studenoga 1997. godine, što
ovisi o osobitim okolnostima svakog pojedinog slučaja.

Pri utvrđivanju visine naknade, temeljem članka 63.
stavka 2. Ustavnog zakona, Ustavni sud uzima u obzir sve okolnosti slučaja, uz
istodobno uvažavanje ukupnih gospodarskih i socijalnih prilika u Republici
Hrvatskoj.

9.
Odluka o objavi odluke (točka V. izreke) temelji se na odredbi članka 29.
Ustavnog zakona.

Broj:
U-IIIA-2923/2002

Zagreb,
7. travnja 2003.

USTAVNI SUD REPUBLIKE HRVATSKE

Predsjednik Vijeća
**dr. sc.** **Jasna Omejec,** v. r.

Odluka, NN 76/2003-929