## Odluka Ustavnog suda Republike Hrvatske broj: U-IIIA-960/2003 od 2. veljače 2005.

### NN 31/2005 (7.3.2005.), Odluka Ustavnog suda Republike Hrvatske broj: U-IIIA-960/2003 od 2. veljače 2005.

# USTAVNI SUD REPUBLIKE HRVATSKE

600

Ustavni sud Republike Hrvatske,
u Drugom vijeću za odlučivanje o ustavnim tužbama, u sastavu sudac Jasna Omejec, predsjednik Vijeća, te suci Marijan Hranjski, Ivan Matija, Ivan Mrkonjić,
Emilija Rajić i Vice Vukojević, članovi Vijeća, odluču­jući o ustavnoj tužbi I. J. iz L., kojeg zastupa V. K.,
odvjetnica iz S., na sjednici održanoj 2. veljače 2005. godine, jednoglasno je
donio

## ODLUKU

I.Ustavna tužba se
usvaja.

II.Na temelju članka 63.
stavka 3. Ustavnog zakona o Ustav­nomsudu
Republike Hrvatske (»Narodne novine«, broj 49/02. – pročišćeni tekst),
podnositelju ustavne tužbe I. J. iz L., određuje se primjerena naknada zbog
povrede ustavnog prava iz članka 29. stavka 1. Ustava Republike Hrvatske
(»Narodne novine«, broj 41/01. – pročišćeni tekst) u iznosu od 7.500,00 kuna.

III.Naknada iz točke II. izreke ove odluke bit će isplaćena iz državnog
proračuna u roku od tri mjeseca od dana podnošenja zahtjeva podnositelja
Ministarstvu financija Republike Hrvatske za njezinu isplatu.

 IV.Ova odluka objavit će se u
»Narodnim novinama«.

Obrazloženje
if !supportLineBreakNewLine
endif

1. Podnositelj ustavne tužbe, na
temelju članka 63. Ustavnog zakona o Ustavnom sudu Republike Hrvatske (»Narodne
novine«, broj 49/02. – pročišćeni tekst, u daljnjem tekstu: Ustavni zakon),
podnio je 17. ožujka 2003. godine ustavnu tužbu radi duljine trajanja parničnog
postupka.

ČINJENICE VAŽNE ZA
USTAVNOSUDSKI POSTUPAK

2. Dana 19. svibnja 1995. godine
podnositelj je Općinskom sudu u Splitu podnio tužbu radi poništenja odluke o
prestanku radnog odnosa protiv tuženika E. d.o.o. S.

Do
5. studenoga 1997. godine održano je pet ročišta te je prvostupanjski sud 2.
listopada 1995. godine donio privremenu mjeru o vraćanju podnositelja na rad
koja je novim rješenjem istog suda, od 13. veljače 1996. godine, ukinuta.

Ročišta
su zatim održana 28. studenoga 1997. godine, 18. studenoga 1999. godine, kada
je u tom predmetu preotvorena glavna rasprava, 24.
siječnja 2000. godine, 22. ožujka 2000. i 26. svibnja 2000. godine.

Podneskom od 11. srpnja 2001.
godine podnositelj preina­čuje tužbeni zahtjev,
podneskom od 11. rujna 2002. godine požuruje donošenje odluke suda, dok
podneskom od 17. rujna 2002. godine traži izuzeće raspravnog suca.

Provjerom kod Općinskog suda u
Splitu, utvrđeno je da je u predmetu podnositelja (broj: IV P–1986/95) taj sud
13. veljače 2004. godine donio svoju odluku te da je ista postala pravomoćna 7.
travnja 2004. godine.

PRAVO VAŽNO ZA USTAVNOSUDSKI
POSTUPAK

3. Odredbom članka 29. stavka 1.
Ustava Republike Hrvat­ske propisano je:

»Članak 29.

Svatko ima pravo da zakonom
ustanovljeni neovisni i nepristrani sud (...) u razumnom roku odluči o njegovim
pravima i obvezama (...).«.

Odredbom članka 63. Ustavnog
zakona propisano je:

»Članak 63.

(1) Ustavni sud će pokrenuti
postupak po ustavnoj tužbi i prije no što je iscrpljen pravni put, u slučaju
kad o pravima i obvezama stranke (...) nije u razumnom roku odlučio sud (...).

(2)
U odluci kojom usvaja ustavnu tužbu zbog nedonošenja
akta u razumnom roku iz stavka 1. ovoga članka, Ustavni sud će nadležnom sudu
odrediti rok za donošenje akta kojim će taj sud meritorno odlučiti o pravima i
obvezama (...) podnositelja. Rok za donošenje akta počinje teći idućeg dana od
dana objave odluke Ustavnog suda u »Narodnim novinama«.

(3)
U odluci iz stavka 2. ovoga članka Ustavni sud će odrediti primjerenu naknadu
koja pripada podnositelju zbog povrede njegova ustavnog prava koju je sud
učinio kada o pravima i obvezama podnositelja (...) nije odlučio u razumnom
roku. Naknada se isplaćuje iz državnog proračuna u roku od tri mjeseca od dana
podnošenja zahtjeva stranke za njezinu isplatu.«.

*Ustavna tužba je osnovana.*

4. Svoju odluku Ustavni sud
obrazlaže sljedećim utvrđenji­ma:

4.1. DULJINA SUDSKOG POSTUPKA

Prvostupanjski parnični postupak
započeo je 19. svibnja 1995. godine tužbom podnositelja Općinskom sudu u Splitu
radi poništenja odluke o prestanku radnog odnosa protiv tuženika E. d.o.o. S.

Međutim, duljina postupka ne
uzima se u razmatranje od tog dana već od 5. studenoga 1997. godine kada je
stupio na snagu Zakon o potvrđivanju Konvencije za zaštitu ljudskih prava i
temeljnih sloboda i Protokola, broj 1, 4, 6, 7 i 11 uz Konvenciju za zaštitu
ljudskih prava i temeljnih sloboda (»Narodne novine – Međunarodni ugovori«,
broj 18/97., 6/99. – pročišćeni tekst i 8/99. – ispravak, u daljnjem tekstu:
Zakon o potvrđivanju Konvencije), koja Konvencija u članku 6. stavku 1. jamči,
između ostalog, i pravo na suđenje u razumnom roku.

Ustavna tužba podnijeta je dana
17. ožujka 2003. godine, a do toga dana postupak nije bio pravomoćno okončan,
pa Ustavni sud utvrđuje da je do dana podnošenja ustavne tužbe postupak trajao
ukupno sedam (7) godina, devet (9) mjeseci i dvadeset osam (28) dana, a nakon
stupanja na snagu Zakona o potvrđivanju Konvencije pa do dana podnošenja
ustavne tužbe postupak je trajao pet (5) godina, četiri (4) mjeseca i dvanaest
(12) dana.

4.2. POSTUPANJE NADLEŽNOG SUDA

Postupak se u razmatranom,
pravno relevantnom razdoblju do podnošenja ustavne tužbe, vodio pred Općinskim
sudom u Splitu. Razdoblje neaktivnosti suda traje od 28. studenoga 1997. godine
do 18. studenoga 1999. godine (jedna godina, jedanaest mjeseci i deset dana),
kada se ponovno preotvara glavna rasprava.

4.3. PONAŠANJE PODNOSITELJA USTAVNE TUŽBE (TUŽITELJA U
PARNIČNOM POSTUPKU)

Podnositelj ustavne tužbe kao
tužitelj u parničnom postupku pridonio je duljini postupka.

Naime, kako podnositelj nije
sudu dostavio dokaze u prilog svojoj tvrdnji da je za sve utuženo razdoblje bio
nezaposlen, to je te podatke morao pribavljati sam sud od Zavoda za
zapošljavanje HZMO-a Split, da bi iste dobio tek 9. kolovoza 1999. godine i
potom morao preotvoriti raspravu.

4.4. SLOŽENOST SUDSKOG PREDMETA

Ustavni sud utvrđuje da je riječ
o donekle složenom predmetu u kojem je bilo potrebno provesti dokaz
knjigovodstveno-financijskim vještačenjem, nakon kojeg je podnositelj uredio
svoj tužbeni zahtjev.

OCJENA USTAVNOG SUDA

5. Ustavni sud utvrđuje da se
predmet vodi u trajanju duljem od sedam godina, te da je u razdoblju nakon 5.
studenoga 1997. godine sud prvog stupnja bio neaktivan nepune dvije godine.
Međutim, imajući u vidu ukupnu duljinu postupka, te neučinkovito postupanje
suda prvog stupnja, osobito nakon studenoga 1997. godine, te posebno okolnost
da je riječ o radnom sporu koji je žurne prirode, kao i okolnost da se postupak
i nadalje vodi pred sudom prvog stupnja, Ustavni sud nalazi da je povrijeđeno
pravo podnositelja na suđenje u razumnom roku, zajamčeno člankom 29. stavkom 1.
Ustava Republike Hrvatske.

Stoga
je u smislu odredbe članka 63. Ustavnog zakona, donijeta odluka kao pod točkama
I. i II. izreke ove odluke.

POSEBNE OKOLNOSTI SLUČAJA

6. Općinski sud u Splitu
izvijestio je Ustavni sud da je u konkretnom predmetu donio svoju odluku 13.
veljače 2004. godine. Na dan donošenja prvostupanjske odluke postupak pred
Ustav­nim sudom još nije bio okončan.

Prema
stajalištu Ustavnog suda Republike Hrvatske izraženom u predmetu broj:
U-IIIA-905/2003, odluka od 5. svibnja 2004. godine (»Narodne novine«, broj 58
od 7. svibnja 2004. godine) u skladu je s načelom vladavine prava da u primjeni
članka 63. Ustavnog zakona Ustavni sud ispituje eventualnu povredu ustavnog
prava na donošenje sudske odluke u razumnom roku, nastalu u razmatranom pravno
relevantnom razdoblju koje prema čvrstoj i ustaljenoj ustavnosudskoj praksi
završava danom podnošenja ustavne tužbe, kao samostalnu povredu, neovisno o
tome je li sudska odluka ipak donesena prije no što je okončan sam
ustavnosudski postupak.

7.
U konkretnom slučaju, odluka nadležnog suda nije donesena do podnošenja ustavne
tužbe Ustavnom sudu, pa je pravno relevantno razdoblje, za koje je Ustavni sud
utvrdio povredu ustavnog prava podnositelja zajamčenog člankom 29. stavkom 1.
Ustava, trajalo od 5. studenoga 1997. godine do dana podnošenja ustavne tužbe
17. ožujka 2003. godine.

Za navedeno razdoblje, u kojem
je povreda nastupila, podnositelju pripada pravo na primjerenu naknadu u iznosu
navedenom u točki II. izreke ove odluke. Pri utvrđivanju visine naknade, na
temelju članka 63. stavka 3. Ustavnog zakona, Ustavni sud je uzeo u obzir sve
okolnosti slučaja, imajući pritom u vidu i vrstu postupka o kojem se radi.

Uvažavajući činjenicu da je
sudska odluka u konkretnom predmetu donesena nakon prestanka trajanja pravno
relevantnog razdoblja u kojem je Ustavni sud ispitivao i utvrdio povredu
ustavnog prava podnositelja zajamčenog člankom 29. stavkom 1. Ustava,
ovlaštenje Ustavnog suda da nadležnom sudu naloži donošenje sudske odluke u
određenom roku, utemeljeno na članku 63. stavku 2. Ustavnog zakona, u
konkretnom slučaju nije potrebno primijeniti.

8. Sukladno članku 63. stavku 3.
Ustavnog zakona, odlučeno je kao u točkama II. i III. izreke ove odluke.

9. Odluka o objavi (točka IV.
izreke) temelji se na odredbama članka 29. Ustavnog zakona.

Broj: U-IIIA-960/2003
Zagreb, 2. veljače 2005.

USTAVNI SUD REPUBLIKE HRVATSKE

Predsjednik Vijeća
**dr. sc.** **Jasna** **Omejec,** v. r.

Odluka, NN 31/2005-600