### NN 79/2017 (11.8.2017.), Presuda Upravnog suda u Rijeci broj: 10 UsI-896/15-13 od 19. lipnja 2017.

Upravni sud u Rijeci

1972

PRESUDA

Upravni sud u Rijeci, po sutkinji Danici Vučinić, dipl. iur., uz sudjelovanje zapisničarki Sanje Misirača i Danijele Romanik Bacanović, u upravnom sporu tužitelja Paula Gregorović iz Vodnjana, 1. maja 16 i Antonele Gregorović, vlasnice obrta Modni Studio Showroom Antonela iz Vodnjana, 1. maja 16, zastupane po bratu Paulu Gregorović, protiv tuženika Hrvatske regulatorne agencije za mrežne djelatnosti, Zagreb, Ulica Roberta Frangeša Mihanovića 9, zastupan po službenim osobama Jagodi Peleponjko i Lidiji Antonić, uz sudjelovanje zainteresirane osobe Hrvatskog Telekoma d. d., Zagreb, Ulica Roberta Frangeša Mihanovića 9, radi rješavanja spora između korisnika i operatora, 19. lipnja 2017.,

presudio je

Odbija se tužbeni zahtjev tužitelja radi poništenja rješenja Hrvatske regulatorne agencije za mrežne djelatnosti, klasa: UP/I-344-07/14-01/17, urbroj: 376-04/MB3-15-10 (DM) od 13. travnja 2015.

Obrazloženje

Rješenjem tuženika, klasa: UP/I-344-07/14-01/17, urbroj: 376-04/MB3-15-10 (DM) od 13. travnja 2015., obustavljen je postupak inspekcijskog nadzora nad Paolom Gregorovićem, radi sumnje na zlouporabu usluga operatora pokretne elektroničke komunikacijske mreže.

Tužitelji su ovom Sudu pravodobno podnijeli tužbu kojom osporavaju zakonitost odluke tuženika, te u binome navode da tuženik svoje rješenje bazira na krivom zaključku kada navodi da im HT nije ponudio mogućnost korištenja mobilnih usluga HT-a trećim osobama koje nisu podnositelji zahtjeva, te se pozivaju na odredbu članka 11. stavak 11. Općih uvjeta poslovanja za mobilne usluge HT-a i navode da ime je HT omogućio da mobilne usluge koriste treće osobe koje nisu podnositelji zahtjeva i kao dokaz toga da su bile brojne Obiteljske i Tim tarife u kojima su smjestili pretplatničke broje članova njihove uže i šire obitelji, njihove dobre prijatelje i poslovne suradnike, na što da su upozorili i HT i HAKOM, kada im je HT isključio SIM kartice i kao razlog isključenja naveo »korištenje mobilnih usluga HT-a trećim osobama koje nisu podnositelji zahtjeva. Nadalje navodi kako HAKOM u svom rješenju navodi kako tužitelji ne spore da su usluge koristili na način koji je HT Općim uvjetima odredio kao zloupotrebu korištenja usluga i da nisu odustali od navedenog postupanja obzirom da pogrešno smatraju kako se na njih ne primjenjuju Opći uvjeti jer nisu potpisali pretplatnički ugovor s HT-om i da ne znaju od kud zaključak HAKOM-a da nisu potpisali pretplatnički ugovor s HT-om jer da je točno da su u jednom trenutku imali potpisano više od sto pretplatničkih ugovora s HT-om te da su u trenutku isključenja SIM kartica imali više od sto SIM kartica kojima su se koristili članovi njihove uže i šire obitelji, prijatelji, poslovni partneri, te da je istina da su 8. ožujka 2014. do 11. svibnja 2015. nebrojeno puta tražili usmeno i pismeno odgovor od HT-a kakvu su to zloupotrebu učinili i da im iz HT taj konkretan odgovor nikad nisu dali i da se HT oglušio na sve njihove pisane zahtjeve da im pojasni o čemu je zapravo riječ i da im je jedino naplaćivao račune i penale, a konkretan odgovor da su dobili pismeno od HAKOM-a ali tek sredinom travnja 2015. od kako im je HT trajno ugasio SIM kartice i da su tada informirani od HAKOM-a da je zloupotreba bila što je Paulo oglasio prodaju SIM kartica i da ih je HT na to upozorio 7. ožujka 2014., kada im je privremeno isključio sve SIM kartice da bi Paulo odmah uklonio oglas u kojem je oglasio prodaju nekolicine iskorištenih SIM kartica i čime bi ispunili uvjet iz članka 96. i članka 101. točka 1. Općih uvjeta u kojima stoji da će HT uključiti SIM kartice nakon pružanja dokaza o prestanku razloga za privremeno isključenje. Nadalje navodi da nigdje u Općim uvjetima se decidirano ne navodi da je kupnja SIM kartica zabranjena putem oglasnika i da je korisniku zabranjeno raspolaganje tim karticama, njihovom prodajom putem oglasnika i da je HT upozorio Paula na to da bi on uklonio oglas u kojem je nudio SIM kartice i zbog toga što ih HT nikada nije na to upozorio, a HT da je neopravdano obustavio pružanje usluga, da imaju pravo na raskid pretplatničkih ugovora bez naknade i povrat svih neopravdano naplaćenih novčanih iznosa, a Paulo Gregorović da je sredinom svibnja 2015., nakon što je upozoren od HAKOM-a na razloge isključenja kartica HT-a da je uklonio prodaju SIM kartica iz oglasnika koje je kupio i iskoristio nakon što im je HT ugasio sto kartica na proljeće 2014. i stoga predlažu da se poništi rješenje tuženika i zahtijevaju naknadu štete od 4.875,23 kune.

Tuženik u odgovoru na tužbu navodi kako je osporavano rješenje doneseno temeljem članka 111. i 112. Zakona o elektroničkim komunikacijama i članka 46. i 96. Zakona o općem upravnom postupku, u postupku inspekcijskog nadzora u smislu zloupotrebe i nedopušteno korištenje mobilnih usluga od strane tužitelja, da je riječ o rješenju koje je inspektor elektroničke komunikacije Hrvatske regulatorne agencije za mrežne djelatnosti obustavio postupak inspekcijskog nadzora zaključivši kako sukladno odredbama ZEK-a nije ovlašten poduzimati odgovarajuće mjere prema tužiteljima.

Tuženik prvenstveno ukazuje kako je tužba nerazumljiva i ne sadrži tužbeni zahtjev u smislu Odredbe članka 23. Zakona o upravnim sporovima, te navodi da je tuženik suprotno navodima tužitelja utvrdio pravo stanje stvari i sve činjenice koje su od važnosti za donošenje rješenja i da je postupak proveden i konačno obustavljen sukladno Odredbi članka 46. stavak 5. ZUP-a, koji propisuje da kad se tijekom postupka utvrdi da više ne postoje pravne pretpostavke za vođenje postupka da će rješenjem obustaviti postupak i da navodi tužitelja nemaju apsolutno nikakve veze s osporavanim rješenjem kojim je inspektor obustavio postupak inspekcijskog nadzora nad korisnicima jer da inspektor nije ovlašten poduzimati odgovarajuće mjere prema korisnicima, već samo prema operatorima koji ne primjenjuju odredbe Općih uvjeta sukladno ZEK-u i pripadajućim podzakonskim aktima i stoga predlaže da se tužba odbije kao neosnovana.

U ovom sporu provedena je rasprava na ročištu održanom 12. lipnja 2017. u prisutnosti tužitelja i službenih osoba tuženika, a u odsutnosti uredno pozvane zainteresirane osobe, čime je strankama, u smislu odredbe članka 6. stavak 1. Zakona o upravnim sporovima (»Narodne novine«, broj 20/10, 143/12, 152/14, 94/16 i 29/17, u nastavku teksta: ZUS), omogućeno da se izjasne o zahtjevima i navodima druge strane, te o svim činjenicama i pravnim pitanjima odlučnim za rješavanje predmetnog spora.

Tužitelji su ustrajali pri navodima iz tužbe i tužbenog zahtjeva, a koja tužba se odnosi na odluku tuženika od 13. travnja 2015., kojom je obustavljen postupak inspekcijskog nadzora nad tužiteljem i nisu imali daljnjih navoda niti dokaznih prijedloga.

Službena osoba tuženika ostala je pri navodima iz odgovora na tužbu.

U cilju ocjene zakonitosti osporavanog rješenja tuženika Sud je izveo dokaze uvidom u dokumentaciju koja se nalazi u spisu predmeta upravnog postupka u kojem je doneseno osporavano rješenje tuženika i prvostupanjsko rješenje, te uvidom u dokumentaciju koja se nalazi u spisu predmeta ovog upravnog spora.

Na temelju razmatranja svih činjeničnih i pravnih pitanja, Sud je utvrdio da tužbeni zahtjev nije osnovan.

Iz predmeta upravnog postupka proizlazi da je tuženik 28. veljače 2014 zaprimio podnesak trgovačkog društva Hrvatski telekom d. d., kojim obavještava tuženika kako je po provedenim internim postupcima utvrdio moguću zlouporabu svojih usluga te kršenje Općih uvjeta poslovanja Hrvatskog Telekoma d.d. za pružanje usluga u javnoj pokretnoj komunikacijskoj mreži odnosno da je temeljem dostupnih podataka objavljenih na web stranici oglasnika Njuškalo, pronađeno više brojeva različitih operatora koji su ponuđeni na prodaju, na koji način su došli i do tužitelja Paula Gregorovića i Antonele Gregorović, vlasnice Modnog Studia Showroom Antonela, koji nude prodaju brojeva.

Obavljanje poslova inspekcijskog nadzora te ovlasti inspektora, propisano je odredbama članka 111. i 112. Zakona o elektroničkim komunikacijama (»Narodne novine« broj: 73/08, 90/11, 133/12, 80/13 i 71/14, dalje ZEK), iz kojih odredbi proizlazi da postupanje, ovdje tužitelja ne može biti predmetom inspekcijskog postupka pred tuženikom odnosno da inspektor nije ovlašten poduzimati odgovarajuće mjere prema korisnicima, već samo prema operatorima u slučaju da isti ne primjenjuju odredbe općih uvjeta sukladno ZEK-u i podzakonskim aktima.

Stoga je u pravu tuženik kada je sukladno članku 46. stavak 5. Zakona o općem upravnom postupku (»Narodne novine« broj: 47/09), obustavio postupak inspekcijskog nadzora nad tužiteljem, pa se stoga osporena odluka tuženika ocjenjuje zakonitom i trebalo je na temelju članka 57. stavka 1. ZUS-a tužbeni zahtjev odbiti kao neosnovan.

UPUTA O PRAVNOM LIJEKU

Protiv ove presude dopuštena je žalba Visokome upravnom sudu Republike Hrvatske. Žalba se podnosi putem ovog Suda u dovoljnom broju primjeraka za sud i sve stranke u sporu (četiri primjerka), u roku od 15 dana od dana dostave presude.

Žalba odgađa izvršenje pobijane presude (članak 66. stavak 5. ZUS-a).

Broj: 10 UsI-896/15-13
 Rijeka, 19. lipnja 2017.

Sutkinja
 Danica Vučinić, dipl. iur., v. r.