## Odluka Ustavnog suda Republike Hrvatske broj U-IIIA-4015/2003 od 8. travnja 2004.

### NN 52/2004 (23.4.2004.), Odluka Ustavnog suda Republike Hrvatske broj U-IIIA-4015/2003 od 8. travnja 2004.

# Ustavni sud Republike Hrvatske

1194

Ustavni
sud Republike Hrvatske, u Prvom vijeću za odlu­čivanje o ustavnim tužbama, u
sastavu sudac Željko Potočnjak, predsjednik Vijeća, te suci Ivan Matija, Agata
Račan, Smiljko Sokol, Nevenka Šernhorst i Milan Vuković, članovi Vijeća, odlu­čujući
o ustavnoj tužbi M. T. iz P., kojeg zastupa M. M. M., odvjetnica iz Z., na
sjednici održanoj 8. travnja 2004. godine, jednoglasno je donio

## ODLUKU

I.
Ustavna tužba se usvaja.

II.
Općinski sud u Zadru dužan je donijeti presudu u predmetu koji se vodi kod tog
suda, pod brojem: P-256/91, u najkraćem mogućem roku, ali ne duljem od šest (6)
mjeseci, računajući od prvog idućeg dana nakon dana objave ove odluke u
»Narodnim novinama«.

III. Na
temelju članka 63. stavka 3. Ustavnog zakona o Ustav­nom sudu Republike
Hrvatske (»Narodne novine«, broj 49/02 – pročišćeni tekst) podnositelju ustavne
tužbe, M. T. iz P., određuje se primjerena naknada zbog povrede ustavnog prava
iz članka 29. stavka 1. Ustava Republike Hrvatske (»Narodne novine«, broj 41/01
– pročišćeni tekst) u iznosu od 7.000,00 kuna.

IV.
Naknada iz točke III. izreke ove odluke bit će isplaćena iz državnog proračuna,
u roku od tri mjeseca od dana podnošenja zahtjeva podnositelja Ministarstvu
financija Republike Hrvatske za njezinu isplatu.

V. Ova
odluka objavit će se u »Narodnim novinama«.

```
Obrazloženje
```

1.
Podnositelj ustavne tužbe, temeljem odredbe članka 63. Ustavnog zakona o
Ustavnom sudu Republike Hrvatske (»Narod­ne novine«, broj 49/02 – pročišćeni
tekst, u daljnjem tekstu: Ustav­ni zakon), podnio je 10. prosinca 2003. godine
ustavnu tužbu zbog nedonošenja sudske odluke u razumnom roku.

Predlaže
da Ustavni sud odredi rok za donošenje presude u predmetu koji se vodi kod
Općinskog suda u Zadru, pod brojem: P-256/91 te da odredi primjerenu naknadu
podnositelju zbog povrede ustavnog prava propisanog odredbom članka 29. stavka
1. Ustava Republike Hrvatske, a koju je počinio Općinski sud u Zadru ne
odlučivši o pravima i obvezama podnositelja u razumnom roku.

ČINJENICE
VAŽNE ZA USTAVNOSUDSKI POSTUPAK

2.
Ustavni sud je u postupku pokrenutom ustavnom tužbom, primjenom članka 63.
Ustavnog zakona, uvidom u spis Općin­skog suda u Zadru, broj: P-256/91, utvrdio
sljedeće činjenice koje su pravno relevantne za odlučivanje o povredi ustavnog
prava podnositelja, zajamčenog člankom 29. stavkom 1. Ustava Republike
Hrvatske:

– dana
14. veljače 1991. godine podnositelj je podnio tužbu Općinskom sudu u Zadru,
protiv D. G., radi isplate s osnove ulaganja podnositelja u prodavaonicu tuženog,
koja tužba je zaprimljena pod brojem: P-256/91,

– 3.
travnja 1992. godine održano je prvo ročište na kojem se tuženi očitovao o
navodima iz tužbe i tužitelju (podnositelju) određen je rok od 15 dana da u
sudski spis dostavi dokumentaciju na koju se poziva u tužbi,

–
podneskom od 27. travnja 1992. godine, podnositelj udovoljava nalogu suda,

–
podneskom od 18. studenoga 1992. godine podnositelj požuruje zakazivanje novog
ročišta,

–
dopisom od 23. studenoga 2000. godine sud poziva podnositelja da specificira
svoj tužbeni zahtjev,

–
podneskom od 10. travnja 2001. godine podnositelj specificira tužbeni zahtjev i
požuruje zakazivanje novog ročišta,

– 12.
listopada 2001. godine – drugo ročište u predmetu, među­tim isto je odgođeno
radi dostave uredne punomoći puno­moćnika za zastupanje tužitelja,

– 26. listopada 2001. godine – treće ročište u
predmetu, od­go­đeno radi nepristupa podnositelja kao tužitelja i njegovog puno­moćnika,

– dopisom od 12. studenoga 2001. godine, sud je od
MUP-a, PU Zadar zatražio dostavu točne adrese tuženog,

– 16. studenoga 2001. MUP, PU Zadar dostavlja u
sudski spis zatraženi podatak,

– 19. prosinca 2001. godine – četvrto ročište,
odgođeno radi nepristupa podnositelja kao tužitelja i njegovog punomoćnika,

– 1. ožujka 2002. godine – peto ročište, odlučeno da
će se zamolbenim putem od Općinskog suda u Poreču zatražiti saslu­šanje
podnositelja kao tužitelja,

– 6. ožujka 2002. godine, zamolnica Općinskom sudu u
Poreču,

– 15. travnja 2002. godine, dopis Općinskog suda u
Poreču s preslikom zapisnika o provedenom zamoblenom saslušanju podnositelja,

– 4. srpnja 2002. godine – šesto ročište, odgođeno
zbog odustnosti suca,

– 7. listopada 2002. godine – sedmo ročište, odgođeno
zbog saslušanja stranaka,

– 7. listopada 2002. godine, dopis suda Uredu državne
uprave u Zadarskoj županiji radi dostave dodatnih podataka,

– 13. studenoga 2002. godine, dopis Ureda državne
uprave u Zadarskoj županiji kojim udovoljava traženju suda,

– 25. studenoga 2002. godine – osmo ročište, odgođeno
zbog odsutnosti suca,

– 16. siječnja 2003. godine – deveto ročište,
provedeno sa­slušanje stranaka,

– 10. listopada 2003. godine – deseto ročište,
određeno da će se izvesti dokaz financijskim vještačenjem, o čemu sud treba
donijeti pismeno rješenje izvan ročišta. Do dana podnošenja ustavne tužbe ovom
Sudu, nije doneseno navedeno rješenje.

OČITOVANJE
OPĆINSKOG SUDA U ZADRU

3. Na
temelju članka 69. stavka 1. alineje 2. Ustavnog zakona, Ustavni sud je zatražio
od Općinskog suda u Zadru da se izjasni o navodima ustavne tužbe.

13. veljače 2004. godine, Općinski sud u Zadru dostavio
je ovom Sudu svoje očitovanje o navodima ustavne tužbe u kojemu je navedena
kronologija postupanja u predmetu. Uz očitovanje Sudu je dostavljena i preslika
spisa, broj: P-256/91.

PRAVO
VAŽNO ZA USTAVNOSUDSKI POSTUPAK

4. Za
ovaj ustavnosudski postupak mjerodavna je odredba članka 29. stavka 1. Ustava i
odredba članka 63. Ustavnog zakona.

*Ustavna tužba je osnovana.*

5. Povredu ustavnog prava na donošenje sudske odluke
u razumnom roku Ustavni sud razmatra u svjetlu osobitih okolnosti svakog
pojedinog slučaja.

Razmatranjem razloga ustavne tužbe podnositelja i
uvida u spis Općinskog suda u Zadru, broj: P-256/91, Ustavni sud je utvrdio da
su se u ovom slučaju ostvarile pretpostavke za njegovo postupanje u smislu
odredbe članka 63. Ustavnog zakona.

Svoju
odluku Ustavni sud obrazlaže sljedećim utvrđenjima:

5.1. DULJINA SUDSKOG POSTUPKA

Prvostupanjski
parnični postupak započeo je 14. veljače 1991. godine, podnošenjem tužbe
podnositelja Općinskom sudu u Zadru, protiv tuženika D. G. radi isplate.

Ustavna
tužba podnijeta je 10. prosinca 2003. godine, a do tog dana sudski postupak
nije okončan, pa Ustavni sud utvrđuje da postupak u ovom predmetu traje ukupno
dvanaest (12) godina, deset (10) mjeseci i četiri (4) dana.

Tijekom
tog razdoblja prvostupanjski sud zakazao je deset ročišta za glavnu raspravu,
od kojih su održana četiri ročišta (3. travnja 1992., 1. ožujka 2002., 16.
siječnja 2003. i 10. listopada 2003. godine) dok je šest ročišta odgođeno.

Zakon o
potvrđivanju Konvencije za zaštitu ljudskih prava i temeljnih sloboda i
protokola broj 1, 4, 6, 7 i 11 uz Konvenciju za zaštitu ljudskih prava i
temeljnih sloboda (»Narodne novine –
Međunarodni ugovori«, broj 18/97, 6/99 – pročišćeni tekst i 8/99 –
ispravak, u daljnjem tekstu: Zakon o potvrđivanju Konvencije) stupio je na
snagu 5. studenoga 1997. godine.

Od dana
stupanja na snagu Zakona o potvrđivanju Konvencije, odredbe Konvencije za
zaštitu ljudskih prava i temeljnih sloboda Vijeća Europe (u daljnjem tekstu:
Europska konvencija) čine, temeljem članka 140. Ustava, dio unutarnjeg pravnog
poretka Republike Hrvatske. Dio unutarnjeg pravnog poretka Repub­like Hrvatske
od tog dana čini i odredba članka 6. stavka 1. Europske konvencije.

Pravo na donošenje sudske odluke u razumnom roku čini
dio unutarnjeg pravnog poretka Republike Hrvatske od dana stupanja na snagu
Zakona o potvrđivanju Konvencije (5. studenoga 1997. godine). Pravo na
donošenje sudske odluke u razumnom roku je ustavno pravo u Republici Hrvatskoj
od 9. studenoga 2000. godine (dana proglašenja Promjena Ustava). Ispitivanje
razumnosti trajanja sudskih postupaka prije 5. studenoga 1997. godine, u prav­ilu,
ne bi moglo biti predmetom ustavnosudskih postupaka temeljenih na članku 63.
Ustavnog zakona, jer u dotadašnjem pravnom poretku Republike Hrvatske takvo
pravo nije postojalo.

Ustavni
sud je u konkretnom slučaju ocijenio da se pravno relevantnim razdobljem s
aspekta povrede prava na razumnu duljinu trajanja sudskog postupka smatra
razdoblje od 5. studenoga 1997. godine (to jest, od dana stupanja na snagu
Zakona o potvrđivanju Konvencije) do 10. prosinca 2003. godine (to jest, do
dana podnošenja ustavne tužbe), što ukupno iznosi šest (6) godina, jedan (1)
mjesec i pet (5) dana.

5.2. POSTUPANJE NADLEŽNOG SUDA

Ustavni
sud je utvrdio da je u razmatranom, pravno relevantnom razdoblju, Općinski sud
u Zadru, od radnji koje su relevantne za meritorno odlučivanje o tužbenom
zahtjevu podnositelja, održao četiri ročišta (3. travnja 1992., 1. ožujka
2002., 16. si­ječnja 2003. i 10. listopada 2003. godine). Ostala ročišta zakazana
u predmetu u tom razdoblju (12. listopada 2001., 26. listopada 2001., 19.
prosinca 2001., 4. srpnja 2002., 7. listopada 2002. i 25. studenoga 2002.
godine) odgađana su bez raspravljanja. U nazna­čenom razdoblju sud se dopisom
od 12. studenoga 2001. godine obratio MUP-u, PU Zadar radi dostave zatraženog
podatka i zamolnicom od 6. ožujka 2002. godine Općinskom sudu u Poreču radi
saslušanja podnositelja kao tužitelja.

Razmatrajući
razdoblja potpune neaktivnosti prvostupanj­skog suda tijekom vođenja postupka,
Sud je utvrdio da je vrijeme od 14. veljače 1991. godine (kada je podnositelj
predao tužbu Općinskom sudu u Zadru) do 3. travnja 1992. godine (kada je održano
prvo ročište u predmetu), bilo vrijeme od jedne (1) godine, jednog (1) mjeseca
i dvadeset (20) dana, kao i vrijeme od 18. studenoga 1992. godine (kada je
podnositelj požurnicom zatražio zakazivanje ročišta) do 23. studenoga 2000.
godine (kada je sud pozvao podnositelja da specificira svoj tužbeni zahtjev),
dakle osam (8) godina i pet (5) dana, vrijeme u kojem sud nije poduzeo baš niti
jednu radnju u postupku.

Unutar
tog razdoblja potpune neaktivnosti prvostupanjskog suda jednim je dijelom i
razdoblje koje ovaj Sud razmatra kao pravno relevantno za povredu razumnog roka
odlučivanja sudova (točka 5.1. obrazloženja), a trajalo je od 5. studenoga
1997. (dan stupanja na snagu Zakona o potvrđivanju Konvencije) do 23. studenoga
2000. godine, tj. dvije (2) godine i osamnaest (18) dana.

5.3.            PONAŠANJE PODNOSITELJA USTAVNE TUŽBE (TUŽITELJA U SUDSKOM
POSTUPKU)

Podnositelj
ustavne tužbe, kao tužitelj u sudskom postupku, prema utvrđenju Ustavnog suda,
svojim ponašanjem pridonio je duljini sudskog postupka samo utoliko što su tri
ročišta odgođena zbog njegova nepristupa. Međutim, podnositelj se u više
navrata pisanim podnescima obraćao nadležnom sudu (20. ožujka 1992., 18.
studenoga 1992., 10. travnja 2001.) požurujući postupak i zahtijevajući od
nadležnog suda postupanje u predmetu.

5.4. SLOŽENOST
SUDSKOG PREDMETA

Dosadašnji
tijek sudskog postupka ne ukazuje da se u konkretnom slučaju radi o složenoj
sudskoj stvari, međutim unatoč tome prvostupanjski sud nije donio presudu.

Polazeći od činjenice da tijekom više od dvanaest
godina (koliko traje postupak u prvom stupnju) sud nije niti jednom meritorno
presudio u slučaju podnositelja, te imajući u vidu postupanje nadležnog suda u
razmatranom, pravno relevantnom razdob­lju, Ustavni sud je utvrdio da ne
postoje pravno relevantni razlozi koji bi opravdali duljinu predmetnog
prvostupanjskog postupka.

6. Slijedom iznijetog, Ustavni sud ocjenjuje da je
trajanjem predmetnog sudskog postupka (u prvom stupnju), punih dvanaest (12)
godina i deset (10) mjeseci, povrijeđeno ustavno pravo podnositelja da zakonom
ustanovljeni neovisni i nepristrani sud u razumnom roku odluči o njegovim
pravima ili obvezama, koje je zajamčeno člankom 29. stavkom 1. Ustava.

7. Imajući u vidu sve navedene činjenice i okolnosti,
u smislu odredbe članka 63. stavka 2. Ustavnog zakona, odlučeno je kao pod
točkama I. i II. izreke odluke.

8. Sukladno odredbi članka 63. stavka 3. Ustavnog
zakona, odlučeno je kao u točkama III. i IV. izreke odluke.

Visinu naknade zbog povrede ustavnog prava na
donošenje sudske odluke u razumnom roku, Ustavni sud u pravilu određuje za
razmatrano, pravno relevantno razdoblje, uz iznimnu moguć­nost uvažavanja
nerazumno dugog razdoblja potpune neaktivnosti suda i prije 5. studenoga 1997.
godine, što ovisi o osobitim okolnostima svakog pojedinog slučaja.

Pri utvrđivanju visine naknade, temeljem članka 63.
stavka 2. Ustavnog zakona, Ustavni sud uzima u obzir sve okolnosti slučaja, uz
istodobno uvažavanje ukupnih gospodarskih i socijalnih prilika u Republici
Hrvatskoj.

9.
Odluka o objavi odluke (točka V. izreke) temelji se na odredbi članka 29.
Ustavnog zakona.

Broj:
U-IIIA-4015/2003
Zagreb, 8. travnja 2004.

USTAVNI SUD REPUBLIKE HRVATSKE

Predsjednik Vijeća
**dr. sc.** **Željko Potočnjak,** v. r.

Odluka, NN 52/2004-1194