## Rješenje Ustavnog suda Republike Hrvatske broj: U-III-1629/2003 od 24. rujna 2004.

### NN 141/2004 (13.10.2004.), Rješenje Ustavnog suda Republike Hrvatske broj: U-III-1629/2003 od 24. rujna 2004.

# USTAVNI SUD REPUBLIKE HRVATSKE

2515

Ustavni
sud Republike Hrvatske, u Vijeću za rješavanje postupovnih pretpostavki za
odlučivanje o ustavnim tužbama, u sastavu sudac Milan Vuković, predsjednik
Vijeća, te suci Ivan Matija i Nevenka Šernhorst, članovi Vijeća, u postupku
pokrenutom ustavnom tužbom J. K. iz M. V., koju zastupaju E. F. i S. F.-K.,
odvjetnici u S., na sjednici održanoj 24. rujna 2004. godine, jednoglasno je
donio

## RJEŠENJE

I.
Ustavna tužba se odbacuje.

II. Ovo
rješenje objavit će se u »Narodnim novinama«

```
Obrazloženje
```

1.
Podnositeljica je podnijela ustavnu tužbu protiv rješenja Županijskog suda u
Sisku, broj: Kž-197/01 od 19. travnja 2002. godine. Tim je rješenjem odbijena
kao neosnovana žalba podnositeljice, kao okrivljene, protiv rješenja Općinskog
suda u Sisku, broj: K-232/99 od 24. svibnja 2001. godine.

Prvostupanjskim rješenjem odbacuje se privatna tužba
privatne tužiteljice D. P., primjenom odredbe članka 437. stavka 1. u svezi s
člankom 201. stavkom 1. točkom 3. Zakona o kaznenom postupku (»Narodne novine«,
broj 110/97, 27/98, 58/99, 112/99, 58/02, 143/02 i 62/03 \_ pročišćeni tekst).
Istim rješenjem odlučeno je da svaka stranka u postupku snosi svoje troškove.

*Ustavni
sud nije nadležan za odlučivanje.*

2.
Odredba članka 62. stavka 1. Ustavnog zakona o Ustavnom sudu Republike Hrvatske
(»Narodne novine«, broj 49/02 \_ pročišćeni tekst, u nastavku: Ustavni zakon)
propisuje:

»Svatko može podnijeti Ustavnom sudu ustavnu tužbu
ako smatra da mu je pojedinačnim aktom tijela državne vlasti ... kojim je
odlučeno o njegovim pravima i obvezama ili o sumnji ili optužbi zbog kažnjivog
djela, povrijeđeno ljudsko pravo ili temeljna sloboda zajamčena Ustavom .... (u
daljnjem tekstu: ustavno pravo)«.

Sukladno tome, samo ona
odluka kojom je nadležni sud meritorno odlučio o biti stvari, odnosno o pravu i
obvezi ili o sumnji ili optužbi zbog kažnjivog djela podnositelja, jest pojedi­načni
akt u smislu članka 62. stavka 1. Ustavnog zakona u povodu kojega je Ustavni
sud Republike Hrvatske, u postupku pokrenutom ustavnom tužbom, nadležan štititi
ljudska prava i temeljne slobode podnositelja, zajamčene Ustavom Republike
Hrvatske.

3. Tijekom ustavnosudskog
postupka utvrđeno je da osporena rješenja Županijskog suda u Sisku, broj: Kž-197/01
od 19. trav­nja 2002. godine i Općinskog suda Sisku, broj: K-232/99 od 24. svib­nja
2001. godine, donijeta primjenom odredbe članka 437. stavka 1. u svezi s
člankom 201. stavkom 1. točkom 3. Zakona o kaznenom postupku, ne predstavljaju
pojedinačni akt u smislu članka 62. stavka 1. Ustavnog zakona protiv kojeg bi
Ustavni sud bio nadležan pružiti ustavnosudsku zaštitu podnositeljici.

4. Slijedom iznijetoga, a na
temelju članka 72. u svezi s člankom 62. Ustavnog zakona, riješeno je kao u
izreci. Objava ovog rješenja temelji se na odredbi članka 29. Ustavnog zakona.

Broj: U-III-1629/2003
Zagreb, 24. rujna 2004.

USTAVNI SUD REPUBLIKE HRVATSKE

Predsjednik Vijeća
**Milan Vuković,** v. r.

Rješenje, NN 141/2004-2515