## Odluka i Rješenje Ustavnog suda Republike Hrvatske broj: U-III-5096/2005 i U-III-1589/2006 od 19. svibnja 2008.

### NN 66/2008 (6.6.2008.), Odluka i Rješenje Ustavnog suda Republike Hrvatske broj: U-III-5096/2005 i U-III-1589/2006 od 19. svibnja 2008.

# USTAVNI SUD REPUBLIKE HRVATSKE

**2217**

Ustavni sud Republike Hrvatske, u Prvom vijeću za odlučivanje o ustavnim
tužbama, u sastavu sudac Aldo Radolović, predsjednik Vijeća, te suci Marko
Babić, Mario Kos, Davor Krapac, Jasna Omejec, i Nevenka Šernhorst, članovi
Vijeća, u postupku koji su ustavnom tužbom pokrenuli S..o.o. B. i H. G., po
odvjetniku F. B., te S. S. iz H. i T. T. & Y. GesmbH iz W., oboje iz R. A., koje
zastupaju odvjetnici iz Odvjetničkog društva V., J., Š., S., J. & J., na
sjednici održanoj 19. ožujka 2008. godine, jednoglasno je donio

## ODLUKU

I. Ustavne tužbe S. d.o.o., B., H. G. i T. T. & Y. se usvajaju te se ukida:
– rješenje Visokog prekršajnog suda Republike Hrvatske broj: Gž-4495/2005 od 9.
kolovoza 2005.,
– rješenje Ministarstva mora, turizma, prometa i razvitka, Uprave za sigurnost
plovidbe i zaštitu mora, Lučke kapetanije Šibenik broj: PR/I-52/05 od 15. lipnja
2005. i
– rješenje Visokog prekršajnog suda Republike Hrvatske broj: Gž-4495/2005 od 17.
ožujka 2006. godine.
II. Predmet se vraća Ministarstvu mora, turizma, prometa i razvitka, Upravi za
sigurnost plovidbe i zaštitu mora, Lučkoj kapetaniji Šibenik na ponovni
postupak.

## i

## RJEŠENJE

Ustavna tužba Stefana Seifriedsbergera se odbacuje.
III. Odluka i rješenje objavit će se u »Narodnim novinama«.

```
Obrazloženje
```

1. S. d.o.o. B. i G. H. podnijeli su ustavnu tužbu, zastupani po punomoćniku F.
B., odvjetniku iz Š., protiv rješenja Visokog prekršajnog suda Republike
Hrvatske broj: Gž-4495/2005 od 9. kolovoza 2005., kojim je odbijena njihova
žalba i potvrđeno rješenje Ministarstva mora, turizma, prometa i razvitka,
Uprave za sigurnost plovidbe i zaštitu mora, Lučke kapetanije Šibenik broj: PR/I-52/05
od 15. lipnja 2005. godine.
Prvostupanjskim rješenjem podnositelji (kao okrivljenici u provedenom
prekršajnom postupku) su oglašeni krivima i kažnjeni novčanom kaznom u iznosu od
100.000,00 kn (pravna osoba), odnosno u iznosu od 5.000,00 kn (odgovorna fizička
osoba u pravnoj osobi) zbog prekršaja iz članka 993. stavka 3. Pomorskog
zakonika (»Narodne novine«, broj 181/04.), opisanog u izreci tog rješenja.
Uz kaznu, podnositeljima je primjenom članka 1008. stavka 2. Pomorskog zakonika
izrečena i zaštitna mjera oduzimanja jahte »L. J.«, sa svim pripadcima te
pripadajućom opremom, inventarom i ispravama plovila.
S. d.o.o. B. je podnio i ustavnu tužbu po punomoćnicima, odvjetnicima iz
Odvjetničkog društva V., J., Š., S., J. & J. iz R.
2. Podnositelji u prvopodnesenoj ustavnoj tužbi smatraju da su osporenim
odlukama povrijeđena ustavna prava zajamčena odredbama članaka 48. stavka 1. i
50. stavka 1. Ustava.
Obrazlažući povredu navedenih ustavnih odredbi, podnositelji navode da su od
početka poslovanja u Republici Hrvatskoj poštivali sve propise i poslovali u
skladu sa zakonom i nikada im nije bio cilj kršiti propise, već isključivo
poslovati legalno i zakonito uz ostvarivanje dobiti.
Kako su charterom jahte ostvarili dobit od oko 2.000,00 EUR, smatraju da je
izrečena kazna previsoka, a uzevši u obzir da im je oduzeta i jahta, smatraju da
su osporene odluke na njihovo poslovanje imale »devastirajući učinak« i da će u
konačnici dovesti do poslovnog kraha. Također smatraju da se nisu stekli
zakonski uvjeti za oduzimanje jahte.
3. U drugopodnesenoj ustavnoj tužbi, S. d.o.o. B. smatra da su mu osporenim
aktima povrijeđena ustavna prava zajamčena člancima 14. stavkom 2., 18. stavkom
1., 26., 29. stavkom 1. i 32. Ustava Republike Hrvatske.
Povrede navedenih ustavnih prava obrazlaže navođenjem niza povreda procesnog i
materijalnog prava te nepravilno utvrđenog činjeničnog stanja, što je sve dovelo
do nezakonitog postupanja nadležnih tijela prekršajnog postupka.
Posebno ističe da na glavnoj raspravi, održanoj 6. lipnja 2005., nije sudjelovao
P. K., koji je naveden kao član vijeća prvostupanjskog tijela koje je donijelo
odluku o prekršajnoj odgovornosti. Također, navode da su odluku donijela dva
umjesto tri člana Vijeća. »Budući da je iz navedenog jasno da tijelo koje je
provelo prvostupanjski postupak i donijelo prvostupanjsku odluku nije bilo
propisno sastavljeno kako prilikom glavne rasprave, tako i prilikom donošenja
odluke, a da je te propuste drugostupanjsko tijelo previdjelo, podnositelj
smatra da mu je povrijeđeno ustavno pravo na pravično suđenje.«
Također, navode da je svjedok F. P., koji je švicarski državljanin, saslušan,
ali iz obrazloženja prvostupanjskog rješenja nije razvidno je li ispitan u
skladu sa zakonom i uz prisustvo tumača. Također, nije razvidno što je iskazao.
Prvostupanjsko tijelo je iz njegovog iskaza »iščupalo« samo onaj dio koji je
potreban da bi se podnositelja osudilo za prekršaj, ali je propustilo vjerno
reproducirati cjelovit sadržaj iskaza svjedoka, čime je podnositelja onemogućilo
u efikasnom korištenju prava na žalbu. Također, niz isprava, koje su korištene u
postupku, nisu prevedene na hrvatski jezik (npr. isprava S.).
Kako nije bilo prijevoza osoba, nije ostvaren temeljni element bića prekršaja iz
članka 993. stavka 2. Pomorskog zakonika, zbog kojega je kažnjen podnositelj.
Također, u postupku nije dokazano da je podnositelj spornu jahtu dao u najam,
niti da je za to primio bilo kakvu naknadu.
Stoga se u obje ustavne tužbe predlaže osporene odluke ukinuti.
4. Podnositelji (S. S. iz H. i T. T. & Y. GesmbH iz W., oboje iz R. A., predmet
broj: U-III-1589/2006) su podnijeli ustavnu tužbu protiv rješenja Visokog
prekršajnog suda Republike Hrvatske broj: Gž-4495/2005 od 17. ožujka 2006.,
kojim je odbačena njihova žalba kao nedopuštena.
Žalba je izjavljena protiv rješenja Ministarstva mora, turizma, prometa i
razvitka, Uprave za sigurnost plovidbe i zaštitu mora, Lučke kapetanije Šibenik
broj: PR/I-52/05 od 15. lipnja 2005., kojim su Putnička agencija S. d.o.o. B. i
H. G. (kao okrivljenici u provedenom prekršajnom postupku) oglašeni krivima i
kažnjeni novčanom kaznom u iznosu od 100.000,00 kn (pravna osoba), odnosno u
iznosu od 5.000,00 kn (odgovorna fizička osoba u pravnoj osobi) zbog prekršaja
iz članka 993. stavka 3. Pomorskog zakonika, opisanog u izreci tog rješenja.
Podnositelji u ustavnoj tužbi smatraju da su osporenom odlukom povrijeđena
ustavna prava zajamčena odredbama članaka 14. stavka 2., 18. stavka 1., 26. i
29. stavka 1. Ustava.
Obrazlažući povredu navedenih ustavnih odredbi, prvopodnositelj navodi da je bio
vlasnik sporne jahte u trenutku donošenja prvostupanjskog rješenja o prekršaju,
a drugopodnositelj je bio vlasnik jahte u trenutku kad je prvostupanjsko
rješenje o prekršaju potvrđeno drugostupanjskim rješenjem od 9. kolovoza 2005.
godine.
Stoga smatraju da im je, kao vlasnicima, trebalo biti omogućeno sudjelovanje u
prekršajnom postupku. Navode da su zatražili službenu dostavu prvostupanjskog
rješenja o prekršaju od 15. lipnja 2005., no to im je uskraćeno. Unatoč tome,
oni su 23. veljače 2006. izjavili žalbu Visokom prekršajnom sudu, koji je žalbu
osporenim rješenjem odbacio.
Smatraju da nije bilo mjesta odbačaju žalbe jer je odredbom članka 204. stavka
2. Zakona o prekršajima vlasnicima predmeta oduzetih rješenjem o prekršaju dato
ovlaštenje na podnošenje žalbe, i to u roku od osam dana od dostave prijepisa
odluke, pri čemu žalba ima suspenzivni učinak (članak 206. stavka 3. Zakona o
prekršajima). Ističu da je Visoki prekršajni sud pogrešno protumačio i odredbu
članka 214. stavka 1. Pomorskog zakonika (koja uređuje način stjecanja
vlasništva na plovilima). Navode da su urednim dokumentima dokazali izvanknjižni
prijenos prava vlasništva ugovorom o kupoprodaji od 25. veljače 2005. i ugovorom
o raskidu tog kupoprodajnog ugovora od 21. lipnja 2005., kad je izvanknjižni
vlasnik postao drugopodnositelj. *»Činjenica postojanja izvanknjižnog vlasništva
jahte, osobito imajući u vidu da je potkrijepljena odgovarajućim dokumentima, ne
može se i ne smije zanemariti na način kako je to učinjeno u predmetnom
prekršajnom postupku.«*
Također navode: *»Okolnost da je određeno plovilo u vanknjižnom vlasništvu ne
može biti razlogom za uskratu prava na žalbu, već samo nameće dužnost tijelu
koje vodi postupak da činjenicu vlasništva utvrđuje drugim dokazima, a ne
izvatkom iz odgovarajućeg upisnika plovila (kao u slučaju knjižnog vlasništva).«*
Stoga, zbog uskrate prava na žalbu, predlažu ukidanje osporenog rješenja.
5. Kako se sve tri ustavne tužbe odnose na isti prekršajni postupak, Ustavni sud
je odlučio o sve tri tužbe donijeti jedinstvenu odluku.

*Ustavne tužbe S. d.o.o., B., H. G. i T. T. & Y. su osnovane.

Ustavna tužba S. S. nije dopuštena.*

6. Prekršaj iz članka 993. stavka 2. Pomorskog zakonika čine vlasnik broda i
brodar jahte ili brodice kojom se obavlja prijevoz osoba jahtom ili brodicom uz
naknadu protivno odredbi članka 9. stavka 4. tog Zakonika. Tom je odredbom
propisano da se prijevoz osoba jahtom ili brodicom uz naknadu u unutarnjim
morskim vodama i teritorijalnom moru Republike Hrvatske može obavljati samo
brodicom ili jahtom hrvatske državne pripadnosti, koja je u vlasništvu domaće
fizičke ili pravne osobe i koja ispunjava uvjete utvrđene posebnim propisom koje
donosi ministar.
Predmetna jahta nije hrvatske državne pripadnosti i bila je upisana u upisnik
brodova Republike Austrije, a charter licenca joj je istekla 27. travnja 2005.,
a na dan inspekcijskog nadzora njome se obavljao prijevoz osoba (na njoj je
zatečeno sedam švicarskih državljana, među kojima i F. P., kome je jahta dana u
najam do 21. svibnja 2005.). U postupku je utvrđeno da je okrivljenik pravna
osoba, brodar sporne jahte, što proizlazi iz činjenice da mu je izdana Charter
licenca Ministarstva mora, turizma, prometa i razvitka od 27. travnja 2005. za
obavljanje djelatnosti iznajmljivanja jahti i brodica namijenjenih razonodi ili
športu pod stranom zastavom. Također je utvrđeno da je navedena pravna osoba –
brodar i u posjedu sporne jahte.
Stoga su tijela prekršajnog postupka utvrdila da su podnositelji počinili
navedeni prekršaj. Visoki prekršajni sud potvrđuje odluku o novčanim kaznama,
utvrđujući da je pri odmjeravanju iste uzeto u obzir da se radi o do sada
nekažnjavanim osobama i da su pravna osoba i njezin direktor do sada obavljali
spornu djelatnost u skladu sa zakonima Republike Hrvatske. Kao otegotna okolnost
uzet je stupanj krivnje jer je prvostupanjsko tijelo utvrdilo da su okrivljenici
bili svjesni svog djela te su pristali na njegovo počinjenje.
Također su nadležna tijela prekršajnog postupka utvrdila da postoje svi uvjeti
za provedbu zaštitne mjere oduzimanja sporne jahte na temelju članka 1008.
stavka 2. Pomorskog zakonika.
7. U odnosu na prigovor da na glavnoj raspravi, održanoj 6. svibnja 2005., nije
sudjelovao P. K., iz spisa predmeta se može utvrditi da on nije sudjelovao na
toj raspravi, ali je sudjelovao u donošenju odluke i vijećanju o kazni koje je
održano 13. svibnja 2005. godine.
Člankom 209. stavkom 1. točkom 1. Zakona o prekršajima (»Narodne novine«, broj
88/02., 11/02., 187/03., 105/04. i 127/04.) propisano je da bitna povreda
odredaba prekršajnog postupka uvijek postoji ako je sud ili upravno tijelo, koje
vodi prekršajni postupak, bilo nepropisno sastavljeno ili ako je u postupku
sudjelovao sudac ili upravni službenik koji to prema odredbama tog Zakona o
izuzeću nije smio ili je u donošenju odluke sudjelovala osoba (sudac ili upravni
službenik) koja nije sudjelovala na glavnoj raspravi.
Člankom 95. stavkom 1. Zakona o prekršajima propisano je da u upravnom tijelu
postupak vodi i donosi rješenje o prekršaju službenik koji je za to posebno
ovlašten ako zakonom nije određeno da postupak vodi vijeće za prekršajni
postupak.
Člankom 990. stavkom 2. Pomorskog zakonika propisano je da prekršajni postupak
vodi Vijeće za prekršaje, koje se osniva pri Lučkoj kapetaniji.
Sukladno navedenom, Ustavni sud utvrđuje da P. K. nije sudjelovao na glavnoj
raspravi, a sudjelovao je u donošenju prvostupanjske odluke od 15. lipnja 2005.
te su se time ostvarili zakonski razlozi za ukidanje prvostupanjskog rješenja,
kako je to propisano člankom 222. stavkom 1. Zakona o prekršajima. Također,
valja naglasiti da drugostupanjski sud uvijek mora po službenoj dužnosti paziti
na postojanje povrede postupka iz članka 209. stavka 1. točke 1. Zakona o
prekršajima (članak 216. stavak 1. točka 1.) i to bez obzira poziva li se
okrivljenik na nju.
Suprotno tome, Visoki prekršajni sud je u žalbenom postupku utvrdio da je
prvostupanjsko tijelo zakonito provelo postupak i nije utvrdilo postojanje bitne
povrede odredbi prekršajnog postupka iz članka 209. Zakona o prekršajima.
8. Članak 29. stavak 1. Ustava glasi:
*Svatko ima pravo da zakonom ustanovljeni neovisni i nepristrani sud pravično i u
razumnom roku odluči o njegovim pravima i obvezama, ili o sumnji ili optužbi
zbog kažnjivog djela.*Razmatrajući navode obje ustavne tužbe te gledajući provedeni prekršajni
postupak kao jedinstvenu cjelinu, Ustavni sud utvrđuje da isti nije proveden uz
poštivanje svih procesnih pravila, koje propisuje Zakon o prekršajnom postupku,
što je dovelo do povrede prava na pravično suđenje u ovom slučaju.
Utvrđeno je da je pri donošenju odluke u prvostupanjskom postupku sudjelovala
osoba koja nije sudjelovala na glavnoj raspravi, što je bitna povreda postupka
koja uvijek dovodi do ukidanja prvostupanjskog rješenja o prekršaju (a koju
povredu nije sanirao drugostupanjski sud, već je preko nje prešao bez valjanog
obrazloženja).
9. Kako su ustavne tužbe S. d.o.o. B. i G. H. usvojene zbog povrede prava na
pravično suđenje, Ustavni sud nije razmatrao povrede drugih istaknutih ustavnih
prava.
10. Nadalje, člankom 204. Zakona o prekršajima (»Narodne novine«, broj 88/02.)
propisano je:
*(1) Žalbu mogu podnijeti stranke, branitelj, zakonski zastupnik okrivljenikov i
oštećenik.
(2) U korist okrivljenika žalbu mogu podnijeti i njegov bračni i izvanbračni
drug, rođak u uspravnoj liniji, posvojitelj, posvojenik, brat, sestra i
hranitelj. Žalbeni rok i u tom slučaju teče od dana kad je okrivljeniku odnosno
njegovu branitelju dostavljen prijepis odluke. (...)
(5) Žalbu može podnijeti i osoba čiji je predmet oduzet ili od koje je oduzeta
imovinska korist pribavljena prekršajem te pravna osoba kojoj je izrečeno
oduzimanje imovinske koristi.(...)*
Visoki prekršajni sud u obrazloženju pobijanog rješenja od 17. ožujka 2006.
navodi da je utvrdio da podnositelji iz predmeta broj: U-III-1589/2006 nisu
osobe ovlaštene na podnošenje žalbe, sukladno odredbi članka 204. stavka 5.
Zakona o prekršajima (»Narodne novine«, broj 88/02.), niti su osobe ovlaštene na
podnošenje žalbe iz članka 204. stavka 2. istog Zakona jer ničim nisu dokazali
da su vlasnici jahte L. J., koja je oduzeta pobijanim prvostupanjskim rješenjem
o prekršaju.
Prema odredbi članka 214. stavka 1. Pomorskog zakonika, pravo vlasništva jahte
može se steći jedino upisom u Upisnik jahti.
Na dan počinjenja prekršaja iz članka 993. stavka 2. Pomorskog zakonika, 19.
svibnja 2005., u austrijski upisnik jahti luke upisa Beč, sporna jahta bila je
upisana kao vlasništvo drugopodnositelja, odakle je 23. svibnja 2005. brisana.
Prekršajni postupak pokrenut je 24. svibnja 2005., kad sporna jahta nije bila
upisana niti u austrijskom, a niti u hrvatskom upisniku jahti.
Visoki prekršajni sud utvrđuje da, kako na dan donošenja prvostupanjskog
rješenja o prekršaju 15. lipnja 2005. ni jedan od podnositelja nije bio upisan
kao vlasnik sporne jahte u bilo kojem upisniku jahti, a način stjecanja prava
vlasništva jahte izrijekom je propisan Pomorskim zakonikom (koji se propis kao
lex specialis ima primijeniti u konkretnom slučaju), stoga, podnositelji nisu
legitimirani na podnošenje žalbe protiv pobijanog rješenja.
11. Ustavni sud utvrđuje da je u konkretnom slučaju za ocjenu dopuštenosti žalbe
mjerodavan dan počinjenja prekršaja (19. svibnja 2005.) kad je u austrijskom
upisniku jahti u Beču kao vlasnik jahte bio upisan T. T. & Y. Ges.m.b.H. iz W.a,
R. A.
Dakle, toj je pravnoj osobi trebalo biti dopušteno izjavljivanje žalbe jer kao
vlasnik u trenutku počinjenja prekršaja ima opravdani pravni interes za
sudjelovanje u prekršajnom i u žalbenom postupku.
Stoga je toj pravnoj osobi povrijeđeno pravo na žalbu, koje je zajamčeno člankom
18. stavkom 1. Ustava, jer joj nije dopušteno izjavljivanje žalbe protiv
rješenja kojim je odlučivano o postupanju s jahtom, kojoj je bila vlasnik u
trenutku počinjenja prekršaja.
12. Slijedom navedenog, na temelju odredbi članaka 73. i 76. Ustavnog zakona,
odlučeno je kao u izreci.
13. Nadalje, člankom 41. stavkom 1. Zakona o prekršajima propisnao je da
zaštitna mjera oduzimanja predmeta može biti primijenjena glede predmeta, koji
je bio namijenjen ili uporabljen za počinjenje prekršaja, kad postoji opasnost
da će taj premdet biti ponovno uporabljen za počinjenje prekršaja ili kad se
oduzimanje predmeta čini prijeko potrebnim zbog zaštite opće sigurnosti ili iz
moralnih razloga. Stavkom 3. te zakonske odredbe propisano je da se predmeti iz
stavka 1. tog članka mogu oduzeti i kad nisu vlasništvo počinitelja ukoliko je
to potrebno radi zaštite opće sigurnosti ili moralnih razloga ili zabrane
obavljanja djelatnosti, što ne utječe na pravo trećih osoba na zahtjev za
naknadu štete zbog oduzetog predmeta od počinitelja prekršaja.
Stoga, iako je člankom 1008. stavkom 2. Pomorskog zakonika propisano obvezatno
oduzimanje plovila kojim je počinjen predmetni prekršaj, pri oduzimanju plovila
koje nije u vlasništvu počinitelja prekršaja trebaju se ispitati i razlozi iz
članka 41. stavka 3. Zakona o prekršajima, glede opravdanosti oduzimanja u
konkretnom slučaju.
Također, potrebno je ispitati je li podnositelj T. T. & Y. žalbu izjavio unutar
roka za žalbu, koji je propisan Zakonom o prekršajima.
14. S druge strane, S. S. nije bio upisan kao vlasnik predmetne jahte u času
počinjenja prekršaja te, stoga, nije dokazao pravni interes za sudjelovanje u
ovom postupku, kao ni za podnošenje ustavne tužbe.
Stoga je njegova tužba kao nedopuštena odbačena, primjenom članka 72. Ustavnog
zakona. Rješenje o objavi odluke i rješenja temelji se na odredbama članka 29.
Ustavnog zakona.

Broj: U-III-5096/2005
U-III-1589/2006
Zagreb, 19. ožujka 2008.

USTAVNI SUD REPUBLIKE HRVATSKE
Predsjednik Vijeća
**dr. sc. Aldo Radolović**, v. r.

Odluka, NN 66/2008-2217
Opći uvjeti korištenjaZaštita privatnosti[Pristup podatcima](/data_access_hr.aspx)[ELI](/about_eli_hr.aspx)

©2026. g. Narodne novine d.d.

, izrada [Novena d.o.o.](http://novena.hr/)