### NN 5/2017 (18.1.2017.), Presuda Upravnog suda u Osijeku broj: UsI-499/16-18 od 9. prosinca 2016.

UPRAVNI SUD U OSIJEKU

190

PRESUDA

Upravni sud u Osijeku, po sucu Božidaru Horvatu, uz sudjelovanje zapisničarke Mirte Tomić, u upravnom sporu tužitelja KRON d.o.o., P. Pejačevića 34, Osijek, kojega zastupa opunomoćenik Damir Pokupec, odvjetnik u Zagrebu, Frankopanska 2A, protiv tuženika Hrvatske regulatorne agencije za mrežne djelatnosti, Ulica Roberta Frangeša Mihanovića 9, Zagreb, radi poništenja rješenja tuženika, 9. prosinca 2016. godine

presudio je

Odbija se kao neosnovan tužbeni zahtjev tužitelja kojim tužitelj traži poništenje rješenja tuženika klasa: UP/I-344-07/15-01/69, urbroj: 376-04/16-4 od 11. veljače 2016. godine.

Obrazloženje

Tužitelj KRON d.o.o. podnio je kod ovoga suda tužbu protiv tuženika Hrvatske regulatorne agencije za mrežne djelatnosti, radi poništenja rješenja tuženika.

U tužbi tužitelj, među ostalim, navodi kako tuženik u upravnom postupku nije pravilno utvrdio činjenicu da je tužitelj postupio protivno odredbi članka 49. stavka 3. Zakona o elektroničkim komunikacijama te da je propustio osigurati najavne poruke na početku poziva kojima bi se korisnik upoznao s cijenom usluge i mehanizmom prekida usluge s posebnom tarifom, a koje su navodno bile pružene na temelju ugovora o najmu geografskih brojeva broj: UGO-2015-0101 i dodacima ugovoru broj: 01, 02, 03 i 04. Nadalje, tužitelj ističe kako nije pružao usluge s posebnom tarifom na temelju predmetnoga ugovora sklopljenoga s tvrtkom IT JEDAN d.o.o., već da je zakupljene brojeve koristio radi pružanja informacija o turističkim odredištima na temelju ugovora s inozemnim poslovnim partnerom, te kako je tijekom nadzora pogrešno utvrđeno da je poslovni odnos tužitelja i tvrtke IT JEDAN d.o.o. obilježen djelatnošću pružanja usluga s posebnom tarifom, samo zbog podudarnosti između podataka s internetske stranice tvrtke IT JEDAN d.o.o. i podataka da tužitelj obavlja djelatnost pružanja usluga s posebnom tarifom. Također, tužitelj navodi kako činjenica što je u predmetnom ugovoru označen kao »pružatelj sadržaja« ne znači da je pružao usluge s posebnom tarifom, dok činjenica da su se unajmljeni geografski brojevi koristili za pružanje vlastitih sadržaja također ne dovodi do toga zaključka, odnosno navodi kako su podnaslovi u predmetnom ugovoru postavljeni radi lakšega snalaženja i da ne utječu na tumačenje ugovora, a da je naslov iznad članka 7. Ugovora »Izvještavanje i evidencija brojeva s posebnom tarifom« loše i nesretno postavljen. Isto tako, tužitelj navodi da je potrebno uzeti u obzir sadržaj predmetnoga ugovora, a ne formu ugovora, te da davanje informacija o smještajnim kapacitetima nije sadržaj gdje bi se imali primjenjivati brojevi s posebnom tarifom i nije bilo potrebe da se korisnici upoznavaju s cijenom usluge i mehanizmom njezina prekida. Uz navedeno, tužitelj ističe kako nije bilo prigovora korisnika koji su koristili usluge s posebnom tarifom, već je upravni postupak pokrenut na temelju saznanja iz drugoga postupka, uslijed čega tužitelj predlaže da sud usvoji tužbeni zahtjev.

U odgovoru na tužbu tuženik osporava navode tužbe iz razloga navedenih u obrazloženju pobijanog rješenja od 11. veljače 2016., te nastavno ističe kako tužitelj nije poštovao navedene odredbe Zakona o elektroničkim komunikacijama, te da su tijekom upravnog postupka u cijelosti i potpuno dokazane sve činjenice iz kojih proizlazi da je tužitelj nesporno pružao usluge s posebnom tarifom. Isto tako, tuženik navodi da u konkretnom slučaju nije odlučna vrsta usluge koju je tužitelj pružao, budući nije propisano što može biti sadržaj usluge s posebnom tarifom, kao i da je tijekom upravnog postupka nesporno utvrđeno da tužitelj nije poštovao niti odredbe Pravilnika o načinu i uvjetima obavljanja djelatnosti elektroničkih komunikacijskih mreža i usluga.

Prema tome, tuženik predlaže da sud odbije tuženi zahtjev (list 28-30).

Tijekom dokaznoga postupka izvršen je uvid u dokumentaciju koja prileži spisu kao i u spis upravnoga postupka.

Temeljem provedenih dokaza tijekom upravnoga postupka kao i tijekom ovoga spora, te nakon razmatranja svih pravnih i činjeničnih pitanja sukladno odredbi članka 55. stavka 3. Zakona o upravnim sporovima (»Narodne novine«, broj: 20/10., 143/12., 152/14. i 94/16. – Odluka Ustavnoga suda Republike Hrvatske – u daljnjem tekstu: Zakon o upravnim sporovima), sud smatra da tužbeni zahtjev tužitelja nije osnovan.

Člankom 3. stavkom 1. točkom 1. Zakona o upravnim sporovima propisano je da su predmet upravnoga spora ocjena zakonitosti pojedinačne odluke kojom je javnopravno tijelo odlučilo o pravu, obvezi ili pravnom interesu stranke u upravnoj stvari (upravni akt) protiv koje nije dopušteno izjaviti redoviti pravni lijek.

Tijekom upravnoga postupka odnosno upravnoga spora nije sporno da je rješenjem Hrvatske regulatorne agencije za mrežne djelatnosti klasa: UP/I-344-07/15-01/69, urbroj: 376-04/16-4 od 11. veljače 2016. utvrđeno da tužitelj, suprotno odredbi članka 49. stavka 3. Zakona o elektroničkim komunikacijama, nije osigurao najavne poruke na početku poziva kojima se korisnik upoznaje s cijenom usluge i mehanizmom prekida usluge s posebnom tarifom, a koje je pružao putem brojeva na temelju ugovora o najmu geografskih brojeva broj: UGO-2015-0101, te dodataka ugovoru broj: 01, 02, 03 i 04, kao i da je tužitelj u odnosu na predmetno rješenje od 11. veljače 2016. godine pokrenuo upravni spor.

Člankom 2. stavkom 1. točkom 73. Zakona o elektroničkim komunikacijama (»Narodne novine«, broj: 73/08, 90/11, 133/12, 80/13 i 71/14 – u daljnjem tekstu: Zakon o elektroničkim komunikacijama) definirana je usluga s posebnom tarifom kao usluga koja se pruža putem javnih komunikacijskih mreža i usluga uz uporabu posebnih brojeva ili posebnih kodova iz Plana numeriranja ili Plana adresiranja, u svrhu ostvarivanja unaprijed određenih dodatnih sadržaja i/ili usluga u okviru tog sadržaja izvan opsega javnih komunikacija.

Prema odredbi članka 49. Zakona o elektroničkim komunikacijama međusobna prava i obveze, koja proizlaze iz pružanja usluga s posebnom tarifom, pobliže se uređuju ugovorima koje sklapaju svi operatori uključeni u pružanje određene usluge s posebnom tarifom. Temeljne sastavnice tih ugovora, koje se odnose na krajnje korisnike usluga s posebnom tarifom, propisuju se pravilnikom iz članka 34. ovoga Zakona (stavak 1.). Operatori usluga s posebnom tarifom moraju osigurati da se na početku svakog poziva prema usluzi s posebnom tarifom najavi cijena poziva i početak naplate te da se omogući prekid poziva nakon ove najave, u razumnom roku, a prije početka naplate poziva (stavak 3.).

Sukladno odredbi članka 48. Pravilnika o načinu i uvjetima obavljanja djelatnosti elektroničnih komunikacijskih mreža i usluga (»Narodne novine«, broj: 154/11, 149/13, 82/14 i 24/15 – u daljnjem tekstu: Pravilnik) operatori usluga s posebnom tarifom moraju osigurati da se na početku svakog poziva, a prije početka pružanja usluge najavi cijena poziva i početak naplate (stavak 1.). Nakon najave iz prethodnog stavka potrebno je omogućiti prekid poziva u roku od najmanje dvije sekunde prije početka naplate poziva. Istek roka prije početka naplate poziva mora biti označen tonskim signalom kako bi krajnji korisnik mogao pravovremeno odustati od uporabe usluge (stavak 2.).

Uvidom u spis upravnog postupka nesporno je utvrđeno kako je dana 6. srpnja 2015. tvrtka OT – Optima Telekom d.d. podnijela tuženiku zahtjev za hitnim pokretanjem inspekcijskoga nazora nad tvrtkom TERRAKOM d.o.o., a povodom kojega je tuženik sastavio zapisnik o obavljenom inspekcijskom nadzoru klasa: UP/I-344-07/15-01/51, urbroj: 376-04/ŽK-15-02 (DM) od 8. srpnja 2015., time da je nesporno da je prilikom provedbe navedenog upravnog postupka, pokrenut i inspekcijski nadzor nad tužiteljem i to iz razloga što je tijekom naprijed navedenog inspekcijskog nadzora utvrđeno da je tvrtka IT JEDAN d.o.o. ugovorom iznajmila tužitelju zemljopisne brojeve za pružanje usluge s posebnom tarifom.

Nadalje, iz spisa upravnog postupka također nesporno proizlazi da je nakon toga tužitelj dopisom klasa: UP/I-344/15-01/69, urbroj: 376-04/ŽK-15-01 (DM) od 28. rujna 2015., a radi utvrđivanja činjenica u navedenom upravnom postupku, pozvan u roku od 8 dana dostaviti podatke o opisu usluge s posebnom tarifom, odnosno o sadržaju koji se pruža na pojedinom broju, kao i podatke o lokaciji i tipu opreme na kojoj se pružaju usluge te ukoliko se putem usluge s posebnom tarifom pruža sadržaj drugog pružatelja i ugovor ili ugovore kojima su uređeni međusobni odnosi s pružateljem ili pružateljima sadržaja. Isto tako, tužitelj je pozvan dostaviti i dokaze da su ispunjeni uvjeti iz Pravilnika vezano za pružanje usluga s posebnom tarifom, a što obuhvaća i najavne poruke s kojima se korisnik upoznaje s cijenom usluge i mehanizmom prekida usluge, kao i dokaze iz kojih je vidljivo kada je A broj pristupio usluzi (datum i vrijeme), te kada se B broj javio (datum i vrijeme), nadalje A broj, B broj i trajanje veze, u .PDF ili .XLS formatu za vremensko razdoblje od 1. do 5. srpnja 2015. i od 1. do 5. rujna 2015., te očitovanje na podnesak tvrtke OT – Optima Telekom d.d. koji je zaprimljen dana 25. rujna 2015.

Uvidom u spis upravnog postupka isto tako je utvrđeno da spisu upravnog postupka prileži i ugovor o najmu geografskih brojeva broj: UGO-2015-0101 sklopljen dana 4. svibnja 2015. između tvrtke IT JEDAN d.o.o. te tužitelja kao pružatelja sadržaja, te je člankom 2. Ugovora određen predmet ugovora, koji je definiran kao davanje u najam geografskih brojeva, koje će pružatelj sadržaja koristiti za pružanje vlastitih sadržaja korisnicima, dok iz članka 4. i 5. Ugovora proizlazi da je pružanje sadržaja bitan sastojak predmetnoga ugovora.

Nadalje, člankom 7. predmetnoga ugovora od 4. svibnja 2015., iznad kojega je naveden naslov »Izvještavanje i evidencija brojeva s posebnom tarifom«, definirane su i razrađene obveze ugovornih strana vezano za izvještavanje i evidentiranje brojeva s posebnom tarifom, dok iz odredbe članka 6. Ugovora proizlazi da će tvrtka IT JEDAN d.o.o. plaćati tužitelju naknadu u iznosu od 0,30 kn/min za dolazne pozive koji nisu u Europskoj uniji, dok je člankom 8. Ugovora reguliran obračun i isplata prihoda tužitelja.

Uzimajući u obzir sve prethodno navedeno, sud smatra da je pobijano rješenje tuženika klasa: UP/I-344-07/15-01/69, urbroj: 376-04/16-4 od 11. veljače 2016. doneseno u zakonito provedenom upravnom postupku odnosno da je isto zakonito sukladno odredbi članka 8. i članka 9. Zakona o općem upravnom postupku (»Narodne novine«, broj 47/09.). Naime, cijeneći sve naprijed navedeno, u konkretnom slučaju sporno je da li je tužitelj pružao usluge s posebnom tarifom na temelju navedenog ugovora od 4. svibnja 2015. sklopljenog s tvrtkom IT JEDAN d.o.o., pa da je iz navedenih razloga, u smislu odredbe članka 49. stavak 3. Zakona o elektroničkim komunikacijama, tužitelj morao osigurati da se na početku svakog poziva prema usluzi s posebnom tarifom najavi cijena poziva i početak naplate te da se omogući prekid poziva nakon ove najave, u razumnom roku, a prije početka naplate poziva.

U odnosu na navedeno, sud smatra da je tuženik pobijanim rješenjem od 11. veljače 2016. zakonito utvrdio da je tužitelj postupio protivno odredbi članka 49. stavak 3. Zakona o elektroničkim komunikacijama budući je prema odredbi članka 2. stavka 1. točke 73. Zakona o elektroničkim komunikacijama, usluga s posebnom tarifom usluga čija je bitna svrha ostvarivanje unaprijed određenih dodatnih sadržaja i/ili usluga u okviru toga sadržaja izvan opsega javnih komunikacija, a nesporno je da je tužitelj u predmetnom ugovoru od 4. svibnja 2015. naveden i utvrđen kao ugovorna strana »pružatelj sadržaja«, uslijed čega sud smatra da je nesporno postojala namjera stranaka za sklapanje ugovora upravo o pružanju usluga s posebnom tarifom, a dodatni sadržaj ugovora je nesporno i bitni sastojak predmetnog ugovora, a što nesporno proizlazi iz sadržaja naprijed navedene odredbe članka 2. Ugovora kojim je definiran predmet ugovora. Isto tako, pružanje usluge dodatnog sadržaja kao bitan sastojak predmetnog ugovora proizlazi i iz članka 2. stavka 4. te članka 5. Ugovora, time da i naslov iznad članka 7. Ugovora kao i njegov sadržaj, prema ocjeni ovog suda, nesporno upućuju na zaključak da se unajmljeni brojevi koriste za pružanje usluge s posebnom tarifom.

Uz navedeno, sud smatra da i način obračuna naknade iz članka 6. i članka 8. Ugovora upućuje na činjenicu da se u konkretnom slučaju ne radi o standardnoj telefonskoj usluzi, gdje bi tvrtka IT JEDAN d.o.o. naplaćivala tužitelju korištenje telefonske usluge, već se u konkretnom slučaju, prema ocjeni ovog suda, radi o činjenici da tvrtka IT JEDAN d.o.o. plaća tužitelju naknadu u iznosu od 0,30 kn/min za dolazne pozive iz država izvan Europske unije, a koji način obračuna je tipičan za usluge s posebnom tarifom u kojima pružatelj usluga ostvaruje prihod koji se očituje u određenom iznosu od ukupne cijene naplaćenog poziva, pri čemu operater koji tehnički omogućava pružanje ove usluge zadržava ostatak prihoda, uslijed čega sud zaključno smatra da u konkretnom slučaju iz predmetnog ugovora od 4. svibnja 2015. godine nesporno proizlazi da se radi o najmu brojeva koji se koriste za pružanje usluga s posebnom tarifom.

Prema tome, budući sud smatra da donošenjem pobijanog rješenja tuženika klasa: UP/I-344-07/15-01/69, urbroj: 376-04/16-4 od 11. veljače 2016. godine nije došlo do povrede prava tužitelja, kao niti do povrede zakona na štetu tužitelja, to je primjenom odredbe članka 57. stavak 1. Zakona o upravnim sporovima tužbeni zahtjev tužitelja odbijen kao neosnovan.

Slijedom navedenog, odlučeno je kao u izreci ove presude.

UPUTA O PRAVNOM LIJEKU

Protiv ove presude dopuštena je žalba Visokom upravnom sudu Republike Hrvatske. Žalba se podnosi putem ovoga suda, u dovoljnom broju primjeraka za sud i sve stranke u sporu, u roku od 15 dana od dana dostave presude. Žalba odgađa izvršenje pobijane presude (članak 66. stavak 5. Zakona o upravnim sporovima).

Poslovni broj: UsI-499/16-18
Osijek, 9. prosinca 2016.

Sudac
Božidar Horvat, v. r.