## Odluka Ustavnog suda Republike Hrvatske broj U-II-568/2000. Od 17. svibnja 2000

### NN 54/2000 (31.5.2000.), Odluka Ustavnog suda Republike Hrvatske broj U-II-568/2000. Od 17. svibnja 2000

# **USTAVNI SUD REPUBLIKE HRVATSKE**

**1210**

Ustavni sud Republike Hrvatske, u sastavu Smiljko Sokol, predsjednik
Suda te suci Velimir Belajec, Marijan Hranjski, Petar Klarić, Jurica Malčić,
Ivan Matija, Ivan Mrkonjić, Jasna Omejac, Emilija Rajić, Vice Vukojević
i Milan Vuković, odlučujući u povodu prijedloga Komunalnog društva Pag
d.o.o. za komunalne djelatnosti iz Paga, zastupanog po direktoru Anti Fabijaniću,
za pokretanje postupka za ocjenu ustavnosti i zakonitosti drugog propisa,
na sjednici održanoj dana 17. svibnja 2000. godine, donio je

## **ODLUKU**

Pokreće se postupak za ocjenu ustavnosti i zakonitosti te se ukida Odluka
Općinskog vijeća Općine Povljana o konstituiranju komunalnog društva (»Službeni
glasnik Zadarske županije«, broj 5/98).

Obrazloženje

1. Općina Povljana osporavanom je Odlukom osnovala Komunalno društvo
»Povljana« d.o.o., radi, između ostalog, skupljanja, pročišćavanja i distribucije
vode, cestovnog prijevoza robe i putnika, uklanjanja otpadnih voda i odvoza
smeća (članak 5. Odluke).

2. Komunalno društvo Pag d.o.o. (dalje: predlagatelj) smatra da je ta
Odluka nesuglasna s člankom 52. stavkom 2. Ustava, člankom 4. stavkom 4.
i člankom 31. stavkom 1. i 4. Zakona o komunalnom gospodarstvu (»Narodne
novine«, broj 36/95, 70/97 i 128/99, dalje: ZKG), člankom 420. Zakona o
trgovačkim društvima (»Narodne novine«, broj 111/93 i 34/99), člankom 87.
stavkom 1. i 2. Zakona o lokalnoj samoupravi i upravi (»Narodne novine«,
broj 90/92, 94/93, 117/93 i 128/99, dalje: ZLSU), člankom 35. Zakona o
područjima županija, gradova i općina u Republici Hrvatskoj (»Narodne novine«,
broj 10/97, 124/97, 68/98 i 22/99, dalje: Zakon o područjima), člankom
35. stavkom 1. Zakona o otocima (»Narodne novine«, broj 34/99) te člancima
59., 60. i 61. Zakona o vlasništvu i drugim stvarnim pravima (»Narodne
novine«, broj 91/96, 68/98 i 137/99, dalje: Zakon u vlasništvu).

Predlagatelj navodi da su Zakonom o područjima, na području bivše jedinice
lokalne samouprave, Općine Pag, ustrojene dvije nove jedinice lokalne samouprave:
Grad Pag i Općina Povljana.

Komunalne djelatnosti na području bivše Općine Pag obavljao je predlagatelj,
putem društva koje je osnovala Općina Pag. Međutim, nakon što je ustrojena
Općina Povljana, predstavničko tijelo te Općine donijelo je osporavanu
Odluku, kojom je konstituirano zasebno Komunalno društvo, čija je uloga
preuzimanje obavljanja komunalnih djelatnosti izrijekom navedenih u članku
5. Odluke.

Predlagatelj ističe da je vodovodna mreža Općine Povljana povezana u
jedinstven i nedjeljiv funkcionalni komunalni sustav Velo Blato, pa su
stoga, prema članku 4. stavku 4 ZKG-a, obje nove jedinice lokalne samouprave
- Grad Pag i Općina Povljana - dužne obavljanje komunalnih djelatnosti
organizirati putem zajedničkog trgovačkog društva, a ne svaka zasebno.
Također, Općina Povljana sada sama skuplja smeće i smješta ga na zaseban
deponij.

Ukazuje da je Izvorište Velo Blato (za koje Općina Povljana tvrdi da
je njeno vlasništvo, jer se nalazi na njenom području) javno dobro u vlasništvu
Republike Hrvatske te je slijedom toga Državna uprava za vode predlagatelju
dodijelila koncesiju za zahvaćanje voda za potrebe javne vodoopskrbe iz
sabirnog bazena uz jezero Velo Blato, radi njene distribucije prema širem
području Grada Paga, na rok od 20 godina.

Predlagatelj posjeduje i vodopravnu dozvolu za korištenje vode iz jezera
Velo Blato u svrhu javne vodoopskrbe te suglasnost Državne uprave za vode
o ispunjavanju posebnih uvjeta za obavljanje vodoopskrbne djelatnosti.
Naglašava da on opskrbljuje vodom Općinu Povljana, Grad Pag te ostala naselja
u Gradu Pagu, a pri tome sam snosi sve troškove.

Prijedlog je osnovan.

3. Člankom 52. stavkom 1. Ustava određeno je, među ostalim, da more,
morska obala, otoci i vode imaju osobitu zaštitu Republike Hrvatske, time
da je stavkom 2. istoga članka propisano da se zakonom određuje način na
koji se navedena dobra mogu upotrebljavati i iskorištavati.

Slijedom rečenog, Zakon o vodama (»Narodne novine«, broj 107/97, dalje:
ZV) odredio je pravni status voda, tako što je člankom 3. izrijekom propisao
da su vode opće dobro, koje zbog svojih prirodnih svojstava ne mogu biti
ni u čijem vlasništvu, već Republika Hrvatska, temeljem ustavnih ovlasti,
uređuje način i uvjete raspolaganja vodom i stjecanje prava na njoj.

Pravo na vodi stječe se osobito koncesijom, te vodopravnom dozvolom,
osim u slučajevima prava na opću uporabu vode (članak 26. ZV-a) i prava
vlasnika nekog zemljišta na (ograničeno) korištenje vode na njegovu zemljištu
(članak 28. ZV-a). Sud je utvrdio da na ovim iznimkama od navedenog pravila
Komunalno društvo »Povljana« nije moglo temeljiti osporavanu Odluku, usprkos
toga što se Izvorište Velo Blato zaista nalazi na području Općine Povljana.

4. Osporavana Odluka nije suglasna sa ZKG-om, jer je članak 4. stavak
4. tog Zakona izričito propisao obvezu jedinica lokalne samouprave da organiziraju
zajedničko obavljanje komunalnih djelatnosti putem trgovačkih društava,
ukoliko se sustav komunalne infrastrukture proteže na područje više jedinica
lokalne samouprave te čini jedinstvenu i nedjeljivu funkcionalnu cjelinu.
Ovo tim više što se u slučaju otoka Paga radi o specifičnom vodopravnom
području.

Predlagatelj osnovano ističe da se prilikom osnivanja Komunalnog društva
»Povljana« nije postupilo u skladu s člankom 31. stavkom 1. i 4. ZKG-a.
Naime, temeljem ovih zakonskih odredaba, nakon ustrojavanja novih jedinica
lokalne samouprave, bilo je potrebno sporazumno ili arbitražno podijeliti
društveni kapital predlagatelja (koji je na taj način postao zajedničko
vlasništvo Grada Paga i Općine Povljana).

5. Na potrebu i obvezu dogovora novonastalih jedinica lokalne samouprave
u svezi preuzimanja nekretnina i pokretnina te prava i obveza kao sljednika
dosadašnjih općina, upućuju i odredbe članka 87. stavka 1. i 2. ZLSU-a.
Prema tim odredbama, konačnu odluku u slučaju spora ovlaštena je donijeti
arbitraža koju imenuje Vlada Republike Hrvatske. U tom smislu važnost međusobnog
dogovora izrijekom je istaknuta i odredbom članka 35. stavka 1. Zakona
o područjima.

6. Sud je utvrdio da je Odluka suprotna članku 420. ZTD-a, kojim su
utvrđeni uvjeti za istupanje člana iz društva te da je u nesuglasju s člancima
59., 60. i 61. Zakona o vlasništvu, kojima je uređen način izvršavanja
zajedničkog vlasništva, upravljanja i raspolaganja zajedničkom stvari.

7. Nadalje, člankom 1. stavkom 1. Zakona o otocima razrađen je članak
52. Ustava te je propisano da su od interesa za Republiku Hrvatsku otoci
i nekretnine na otocima, koje su osobitog gospodarskog i ekološkog značenja.

U odnosu na obavljanje komunalnih djelatnosti, osobita zaštita otočnog
dobra slijedi posebno iz odredbe članka 35. stavka 1. Zakona o otocima.
Tom odredbom propisano je da na otoku koji ima dva ili više gradova, odnosno
općina, i na čijem području postoji sustav komunalne infrastrukture koji
čini jedinstvenu i nedjeljivu cjelinu, jedinice lokalne uprave i samouprave
(dakle, u obvezi su i županije, osim općina i gradova) osiguravaju zajedničko
obavljanje tih djelatnosti u svezi komunalnog otpada, odvodnje i pročišćavanja
otpadnih voda te javnog prijevoza putnika.

8. Naposlijetku treba reći da, prema odredbi članka 90. stavka 2. Ustava,
samo pojedine odredbe zakona mogu imati povratno djelovanje. Međutim, ta
ustavna mogućnost ne odnosi se na akte nižeg ranga od zakona. Stoga se
utvrđuje suprotnim Ustavu objavljivanje osporavane Odluke u srpnju 1998.
godine, dok je ona, međutim, stupila na snagu već dana 31. ožujka 1998.
godine.

Utvrdivši da su osporavanom Odlukom ugrožena dva objekta osobite zaštite
Republike Hrvatske, Ustavni sud je pokrenuo postupak ocjene ustavnosti
i zakonitosti, te temeljem članka 54. stavka 1. Ustavnog zakona o Ustavnom
sudu Republike Hrvatske (»Narodne novine«, broj 99/99) osporavanu Odluku
ukinuo.

Broj: U-II-568/2000
Zagreb, 17. svibnja 2000.

USTAVNI SUD REPUBLIKE HRVATSKE

Predsjednik
**dr. sc. Smiljko Sokol,** v. r.

Odluka, NN 54/2000-1210