## Odluka Ustavnog suda Republike Hrvatske broj:U-IIIA-2920/2005 od 22. prosinca 2005

### NN 12/2006 (1.2.2006.), Odluka Ustavnog suda Republike Hrvatske broj:U-IIIA-2920/2005 od 22. prosinca 2005

# USTAVNI SUD REPUBLIKE HRVATSKE

**314**

Ustavni sud Republike Hrvatske, u Prvom vijeću za
odlučivanje o ustavnim tužbama, u sastavu sudac Željko Potočnjak,
predsjednik Vijeća, te suci Ivan Matija, Agata Račan, Smiljko
Sokol, Nevenka Šernhorst i
Milan Vuković, članovi Vijeća, odlučujući o ustavnoj
tužbi koju je podnio C. P. d.o.o. iz G., kojeg zastupa I. B. A., odvjetnica iz
G., na sjednici održanoj 22. prosinca 2005. godine, jednoglasno je donio

## ODLUKU

I. Ustavna tužba se odbija.

II. Ova odluka objavit će se u »Narodnim
novinama«.

```
Obrazloženje
```

```

```

1. Podnositelj ustavne tužbe, na temelju članka
63. Ustavnog zakona o Ustavnom sudu Republike Hrvatske (»Narodne novine«, broj
99/99., 29/02. i 49/02. – pročišćeni tekst, u daljnjem tekstu: Ustavni zakon)
podnio je 5. srpnja 2005. godine ustavnu tužbu radi duljine ovršnog postupka.

ČINJENICE VAŽNE ZA
USTAVNOSUDSKI POSTUPAK

2. Dana 7. svibnja 1998. godine podnositelj je
podnio prijedlog za ovrhu na temelju vjerodostojne isprave protiv ovršenika D. K.

Uz prijedlog nije plaćena sudska pristojba, te
je ovrhovoditelj pozvan na plaćanje iste opomenom od 12. svibnja 1998. godine.

Ovrhovoditelj nije platio pristojbu po opomeni,
te je stoga pokrenut postupak naplate pristojbe prisilnim putem dopisom od 2.
srpnja 1998. godine Ministarstvu financija koje je podneskom od 22. travnja
1999. godine obavijestilo sud da je pristojba naplaćena.

Budući je prijedlog za ovrhu bio nepotpun,
rješenjem suda od 20. listopada 1999. godine pozvan je ovrhovoditelj naznačiti
točan i potpun naziv sjedišta ZAP-a, odnosno banke i broj žiro računa ovršenika.

Podneskom od 27. prosinca 1999. godine
ovrhovoditelj udovoljava traženju suda.

Dana 20. siječnja 2000. godine sud je donio
rješenje o ovrsi na temelju vjerodostojne isprave kojim je određena ovrha na
žiroračunu ovršenika.

Rješenje o ovrsi postalo je pravomoćno 22.
travnja 2000. godine, te je dostavljeno na provedbu Zagrebačkoj banci 22.
kolovoza 2000. godine. Dostavom rješenja instituciji koja provodi platni promet
ovrha se smatra provedenom.

Ovrhovoditelj nije obavijestio sud da ovrha ne
bi bila provedena, niti je stavljao daljnjih prijedloga.

PRAVO VAŽNO ZA
USTAVNOSUDSKI POSTUPAK

3. Mjerodavno pravo sadržano je u odredbi članka
29. stavka 1. Ustava Republike Hrvatske i odredbama članka 63. Ustavnog zakona.

*Ustavna
tužba nije osnovana.*

4. Svoju odluku Ustavni sud obrazlaže sljedećim
utvrđenjima:

4.1. DULJINA SUDSKOG
POSTUPKA

Ovršni postupak započeo je 7. svibnja 1998.
godine podnošenjem prijeloga za ovrhu Trgovačkom sudu
u Zagrebu.

Ustavna tužba podnijeta je 5. srpnja 2005.
godine, pa Ustavni sud utvrđuje da je do dana podnošenja ustavne tužbe proteklo
sedam (7) godina, jedan (1) mjesec i dvadeset osam (28) dana.

4.2. POSTUPANJE
NADLEŽNOG SUDA

Ustavni sud je utvrdio da se ovršni postupak
vodio pred Trgovačkim sudom u Zagrebu koji je postupao učinkovito, donio
rješenje o ovrsi na novčanim sredstvima, te ga dostavio dužnikovom dužniku.

4.3. PONAŠANJE
PODNOSITELJA USTAVNE TUŽBE(OVRHOVODITELJA U OVRŠNOM POSTUPKU)

Ocjena je Ustavnog suda da je podnositelj znatno
pridonio duljini trajanja postupka. Već u samom početku postupka podnositelj
nije uplatio sudsku pristojbu niti pri podnošenju prijedloga za ovrhu, niti po
opomeni, tako da je pristojba morala biti naplaćena prislinim
putem, čime je podnositelj onemogućio postupanje suda sve do 22. travnja 1999.
godine. Podnositelj je nadalje pridonio duljini postupka time što nije u
prijedlogu za ovrhu naveo sve potrebne podatke, radi čega ga je sud, nakon što
je sudska pristojba naplaćena prisilno, morao pozivati na dopunu ovršnog
prijedloga.

Nadalje, nakon što je sud donio rješenje o ovrsi
i ono postalo pravomoćno, te dostavljeno instituciji koja provodi platni
promet, ovrhovoditelj nije ni na koji način obavijesito
sud da ovrha nije provedena.

4.4. SLOŽENOST SUDSKOG
PREDMETA

Iz spisa predmeta razvidno je da dosadašnji
tijek sudskog postupka ne ukazuje da se radi o složenom predmetu.

OCJENA USTAVNOG SUDA

5. Ustavni sud je utvrdio da je Trgovački sud u
Zagrebu donio rješenje o ovrsi čim su se za to stekli uvjeti, to jest čim je
sudska pristojba naplaćena prisilnim putem i kada je ovrhovoditelj nadopunio
ovršni prijedlog. Rješenje o ovrsi je po svojoj pravomoćnosti dostavljeno
Zagrebačkoj banci na provedbu u kolovozu 2000. godine. Imajući u vidu okolnost
da je podnositelj tek podneskom od 27. prosinca 1999. godine dopunio ovršni
prijedlog, Ustavni sud smatra da je rješenje o ovrsi donijeto u kratkom roku,
te je isto vrlo brzo dostavljeno na provedbu.

Nakon što je rješenje o ovrsi dostavljeno na
provedbu dužnikovom dužniku, sud, koji je proveo sve potrebne radnje, nije imao
nikakvog razloga sumnjati da je ovrha provedena. Upravo je na podnositelju
ležala dužnost da o neprovođenju ovrhe izvijesti sud. Ovrhovoditelj je
propustio to učiniti, te sve od kolovoza 2000. godine, kada je rješenje o ovrsi
dostavljeno dužnikovom dužniku, ne poduzima niti jednu radnju u postupku ovrhe
niti daje ikakav prijedlog, već umjesto toga podnosi ustavnu tužbu radi duljine
postupka. Ustavni sud smatra da je Trgovački sud u Zagrebu u svemu postupao
učinkovito i savjesno. Nasuprot tome podnositelj je već od samog početka
postupka ovrhe izazvao zastoje u postupku podnošenjem nepotpunog prijeloga za ovrhu i, posebno, neplaćanjem sudske pristojbe
koja je morala biti naplaćena prislinim putem.
Ustavni sud posebno napominje da je upravo neaktivnost podnositelja i njegov
propust da obavijesti sud da ovrha nije provedena uzrok nepoduzimanja daljnjih
radnji u postupku koje bi bile usmjerene na namirenje tražbine. Sud koji provodi
ovrhu nije odgovoran za namirenje tražbine, već je dužan poduzeti sve potrebne
radnje u okviru ovršnog postupka usmjerene na provedbu rješenja o ovrsi. U ovom
postupku Trgovački sud u Zagrebu sve takve radnje je i proveo, a odgovornost za
neprovođenje pravomoćnog rješenja o ovrsi od strane dužnikova dužnika ne leži
na sudu koji vodi postupak ovrhe. Upravo je podnositelj kao ovrhovoditelj u
ovršnom postupku, propustom da izvijesti sud o neprovođenju pravomoćnog
rješenja o ovrsi onemogućio sud ne samo da poduzima daljnje radnje u postupku,
već i ostavio sud u uvjerenju da je rješenje o ovrsi provedeno. Imajući u vidu
sve navedene okolnosti, Ustavni sud ocjenjuje da nije povrijeđeno ustavno pravo
podnositelja da zakonom ustanovljeni neovisni i nepristrani sud u razumnom roku
odluči o njegovim pravima ili obvezama, koje je zajamčeno člankom 29. stavkom
1. Ustava Republike Hrvatske.

Stoga je, u smislu odredaba članaka 73. i 75.
Ustavnog zakona, donijeta odluka kao u izreci.

6. Odluka o objavi (točka II.) temelji se na
odredbama članka 29. Ustavnog zakona.

Broj: U-IIIA-2920/2005

Zagreb, 22. prosinca 2005.

USTAVNI SUD REPUBLIKE HRVATSKE

Predsjednik Vijeća

**dr****. sc. Željko Potočnjak**, v. r.

Odluka, NN 12/2006-314