## Odluka Ustavnog suda Republike Hrvatske broj U-IIIA-3139/2002 od 26. ožujka 2003.

### NN 71/2003 (29.4.2003.), Odluka Ustavnog suda Republike Hrvatske broj U-IIIA-3139/2002 od 26. ožujka 2003.

# USTAVNI SUD REPUBLIKE HRVATSKE

842

Ustavni
sud Republike Hrvatske, u Vijeću šestorice za odlu­čivanje o ustavnim tužbama,
u sastavu sudac Jasna Omejec, pred­sjednik Vijeća, te suci Marijan Hranjski,
Mario Kos, Ivan Mrkonjić, Emilija Rajić i Vice Vukojević, članovi Vijeća, u
povodu ustavne tužbe N. K. iz Zagreba, na sjednici Vijeća održanoj dana 26. ožujka
2003. godine, jednoglasno je donio

## ODLUKU

I. Ustavna tužba se odbija.

II. Pretpostavke iz članka 63. stavka 1. Ustavnog
zakona o Ustavnom sudu Republike Hrvatske (»Narodne novine«, broj 49/02 – pročišćeni
tekst) nisu ispunjene.

III. Ova odluka objavit će se u »Narodnim novinama«.

```
Obrazloženje
```

1.
Podnositelj ustavne tužbe, temeljem odredbe članka 63. Ustavnog zakona o
Ustavnom sudu Republike Hrvatske (»Narod­ne novine«, broj 49/02 – pročišćeni
tekst, u daljnjem tekstu: Us­tav­ni zakon), podnio je dana 19. prosinca 2002.
godine ustavnu tužbu zbog nedonošenja sudske odluke u razumnom roku.

Predlaže da Ustavni sud odredi rok za donošenje
presude u predmetu koji se vodi pred Općinskim sudom u Zagrebu pod poslovnim
brojem: PR-1400/97, te da odredi primjerenu naknadu podnositelju zbog povrede
ustavnog prava iz članka 29. stavka 1. Ustava, koju je počinio Općinski sud u
Zagrebu, ne odlučivši o pravima i obvezama podnositelja u razumnom roku.

ČINJENICE
VAŽNE ZA USTAVNOSUDSKI POSTUPAK

2.
Ustavni sud je u postupku pokrenutom ustavnom tužbom, primjenom članka 63.
Ustavnog zakona, uvidom u spis Općin­skog suda u Zagrebu, broj: PR-1400/97,
utvrdio sljedeće činjenice koje su pravno relevantne za odlučivanje o povredi
ustav­nog prava podnositelja, zajamčenog člankom 29. stavkom 1. Ustava
Republike Hrvatske:

– dana 12. svibnja 1997. godine, podnositelj je
podnio tužbu Općinskom sudu u Zagrebu, protiv tuženika I.-I. N. d.d. I.
TRGOVINA, radi utvrđenja da je s tuženikom sklopio ugovor o radu na neodređeno
vrijeme, te radi isplate plaće za razdoblje od trav­nja 1997. godine do
povratka na posao;

– rješenjem Općinskog suda u Zagrebu, broj:
PR-1400/97 od 23. lipnja 1997. godine tuženik je pozvan da u roku od 15 dana
dostavi odgovor na tužbu;

– dana 19. veljače 1998. godine, Općinski sud u Zagrebu
održao je pripremno ročište na kojemu je podnositelj izmijenio tužbeni zahtjev.
Raspravnim rješenjem sud je naložio podnositelju da tuženiku dostavi određenu
dokumentaciju koju je dostavio sudu, te da specificira tužbeni zahtjev za
isplatu otpremnine, dok je tuženiku naloženo da se u roku od 15 dana očituje na
dokumentaciju na koju se podnositelj poziva te da dostavi sudu rješenje o korištenju
godišnjeg odmora podnositelja i podatke o plaći;

– podneskom od 24. veljače 1998. godine, podnositelj
je postupio po raspravnom rješenju suda od 19. veljače 1998. godine, ali ne
dostavlja dovoljan broj primjeraka;

– dana 12. ožujka 1998. godine podnositelj dostavlja
sudu jedan primjerak dokumentacije na koju ga sud nije obvezao;

– podneskom od 20. travnja 1998. godine podnositelj
se očitovao o navodima tužene iz odgovora na tužbu, obavještava sud da ga više
neće zastupati dotadašnji punomoćnik, te dostavlja sudu (u jednom primjerku)
određenu dokumentaciju;

– sud je zakazao ročište za dan 15. listopada 1998.
godine, koje nije održano zbog službene spriječenosti suca;

– podneskom od 13. studenoga 1998. godine,
podnositelj je preinačio tužbu te dostavio sudu određenu dokumentaciju;

– podneskom od 17. studenoga 1998. godine podnositelj
je tražio od suda da obveže tuženika na dostavu podataka radi uređenja tužbenog
zahtjeva, te dostavio sudu novu dokumentaciju;

– postupak je nastavljen ročištem održanim 3. ožujka
1999. godine na kojemu je podnositelj dostavio novu specifikaciju tužbenog
zahtjeva i novu dokumentaciju. Raspravnim rješenjem sud je odredio provođenje
dokaza saslušanjem jednog svjedoka te obvezao tuženika da se u roku od 15 dana
očituje na specificirani tužbeni zahtjev;

– na ročištu održanom 20. rujna 1999. godine sud je
saslušao predloženog svjedoka te je raspravnim rješenjem obvezao podnositelja
da uredi tužbeni zahtjev u pogledu osnove i visine;

– podneskom od 28. rujna 1999. godine podnositelj je
ponovno specificirao tužbeni zahtjev;

– sljedeće ročište održano je 20. travnja 2000.
godine na kojemu je sud raspravnim rješenjem obvezao tuženika da u roku od 15
dana dostavi sudu podatke o plaći podnositelja te sporazum o prestanku radnog
odnosa uz dokup staža;

– na ročištu
održanom 6. prosinca 2000. godine sud je raspravnim rješenjem obvezao stranke
da u roku 15 dana dostave sudu određenu dokumentaciju te odredio provođenje
dokaza saslušanjem podnositelja;

–
podneskom od 12. prosinca 2000. godine podnositelj je dostavio presliku radne
knjižice (u nedovoljnom broju primjeraka);

–
podneskom od 18. prosinca 2000. godine podnositelj je dostavio sudu određenu
dokumentaciju;

– na ročištu
održanom 22. veljače 2001. godine proveden je dokaz saslušanjem podnositelja,
na kojemu je tuženik stavio zahtjev za izuzeće predsjednika vijeća;

– rješenjem
Općinskog suda u Zagrebu, broj: 10 Su-311/01 od 7. ožujka 2001. godine odbijen
je zahtjev za izuzeće suca, kao neosnovan;

–
podneskom od 14. studenoga 2001. godine, podnositelj moli Općinski sud u
Zagrebu da se poduzmu potrebne radnje za okončanje postupka;

– rješenjem od 16. studenoga 2001. godine Općinski
sud u Zagrebu poziva podnositelja da u roku od 15 dana dostavi još jedan
primjerak podneska od 18. prosinca 2000. godine;

– na ročištu održanom dana 5. prosinca 2001. godine
proveden je dokaz saslušanjem jednog svjedoka te je određeno provođenje grafološkog
vještačenja;

– dana 4. veljače 2002. godine Općinskom sudu u
Zagrebu dostavljen je nalaz i mišljenje vještaka grafologa;

– podneskom od 14. ožujka 2002. godine, podnositelj
je pred­ložio provođenje financijskog vještačenja, te dostavio novu
dokumentaciju;

– podneskom od 2. travnja 2002. godine podnositelj je
zamolio sud za ubrzanje postupka;

– postupak je nastavljen ročištem održanim dana 5.
srpnja 2002. godine na kojemu je određeno provođenje financijskog vještačenja;

– podneskom od 28. listopada 2002. godine podnositelj
je od suda tražio da ubrza postupak vještačenja i zakaže ročište;

– dana 13. siječnja 2003. godine Općinskom sudu u
Zagrebu dostavljen je nalaz i mišljenje financijskog vještaka;

– podneskom od 28. siječnja 2003. godine, podnositelj
se očitovao o nalazu i mišljenju vještaka te predložio da sud naloži vještaku
dopunu nalaza određenim podacima. Pored toga, podnositelj je specificirao tužbeni
zahtjev;

– podneskom od 5. veljače 2003. godine, podnositelj
je obavijestio sud da ga ubuduće neće zastupati dotadašnji punomoćnik;

– rješenjem Općinskog suda u Zagrebu, broj:
PR-1400/97 od 14. veljače 2003. godine podnositelj je pozvan da sve podneske
zajedno s dokumentacijom dostavlja sudu u dovoljnom broju primjeraka.

OČITOVANJE OPĆINSKOG SUDA U ZAGREBU

3. Na temelju članka 69. stavka 1. alineje 2.
Ustavnog zakona, Ustavni sud je zatražio od Općinskog suda u Zagrebu da se
izjasni o navodima ustavne tužbe.

Općinski sud u Zagrebu je 14. veljače 2003. godine
dostavio ovom Sudu svoje očitovanje u kojemu je navedena kronologija postupanja
u predmetu te izraženo mišljenje da je podnositelj u znatnoj mjeri pridonio
duljini postupka. Uz očitovanje Sudu je dostavljen i preslik spisa, broj:
PR-1400/97.

PRAVO VAŽNO ZA USTAVNOSUDSKI POSTUPAK

4. Odredbom članka 29. stavka 1. Ustava Republike
Hrvat­ske, propisano je sljedeće:

*»Svatko ima pravo da zakonom ustanovljeni
neovisni i nepristrani sud (...) u razumnom roku odluči o njegovim pravima i
obvezama (...)«.*

Odredbom članka 63. Ustavnog zakona propisano je
sljedeće:

»*(1) Ustavni sud će pokrenuti postupak po ustavnoj
tužbi i prije no što je iscrpljen pravni put, u slučaju kad o pravima i
obvezama stranke (...) nije u razumnom roku odlučio sud (...).*

*(2) U odluci kojom usvaja ustavnu tužbu zbog
nedonošenja akta u razumnom roku iz stavka 1. ovoga članka, Ustavni sud će
nadležnom sudu odrediti rok za donošenje akta kojim će taj sud meritorno odlučiti
o pravima i obvezama (...) podnositelja. Rok za donošenje akta počinje teći idućeg
dana od dana objave odluke Ustavnog suda u »Narodnim novinama«.*

*(3) U odluci iz stavka 2. ovoga članka Ustavni
sud će odrediti primjerenu naknadu koja pripada podnositelju zbog povrede
njegova ustavnog prava koju je sud učinio kada o pravima i obvezama
podnositelja (...) nije odlučio u razumnom roku. Naknada se isplaćuje iz državnog
proračuna u roku od tri mjeseca od dana podnošenja zahtjeva stranke za njezinu
isplatu«.*

*Ustavna tužba nije osnovana.*

5. Povredu ustavnog prava na donošenje sudske odluke
u razumnom roku Ustavni sud razmatra u svjetlu osobitih okolnosti svakog
pojedinog slučaja.

Razmatranjem razloga ustavne tužbe podnositelja i
uvida u spis Općinskog suda u Zagrebu, broj: PR-1400/97, Ustavni sud je utvrdio
da se u ovom slučaju nisu ostvarile pretpostavke za njegovo postupanje u smislu
odredbe članka 63. Ustavnog zakona.

Svoju odluku Ustavni sud obrazlaže sljedećim utvrđenjima:

5.1. DULJINA SUDSKOG POSTUPKA

Prvostupanjski parnični postupak započeo je 12.
svibnja 1997. godine, podnošenjem tužbe podnositelja Općinskom sudu u Zagrebu,
protiv tuženika I.-I. N. d.d. I. TRGOVINA radi utvr­đe­nja da je podnositelj s
tuženikom sklopio ugovor o radu na neod­ređeno vrijeme, te radi isplate plaće
za određeno razdoblje. Ustavna tužba podnijeta je dana 19. prosinca 2002.
godine, a do tog dana sudski postupak nije okončan, pa Ustavni sud utvrđuje da
postupak u ovom predmetu traje ukupno pet (5) godina, sedam (7) mjeseci i šest
(6) dana.

Zakon o potvrđivanju Konvencije za zaštitu ljudskih
prava i temeljnih sloboda i protokola br. 1, 4, 6, 7 i 11 uz Konvenciju za zaštitu
ljudskih prava i temeljnih sloboda (»Narodne novine« – Međunarodni ugovori,
broj 18/97, 6/99 – pročišćeni tekst i 8/99 – ispravak, u daljnjem tekstu: Zakon
o potvrđivanju Konvencije) stupio je na snagu dana 5. studenoga 1997. godine.

Od dana stupanja na snagu Zakona o potvrđivanju
Konvencije, odredbe Konvencije za zaštitu ljudskih prava i temeljnih sloboda
Vijeća Europe (u daljnjem tekstu: Europska konvencija) čine, temeljem članka 140.
Ustava Republike Hrvatske, dio unutarnjeg pravnog poretka Republike Hrvatske.
Dio unutarnjeg prav­nog poretka Republike Hrvatske od tog dana čini i odredba članka
6. stavka 1. Europske konvencije pod nazivom »Pravo na pošteno suđenje« koja,
između ostaloga, propisuje sljedeće:

*»Radi
utvrđivanja svojih prava i obveza građanske naravi (...) svatko ima pravo da
zakonom ustanovljeni neovisni i nepristrani sud (...) u razumnom roku ispita
njegov slučaj.«*

Pravo na donošenje sudske odluke u razumnom roku čini
dio unutarnjeg pravnog poretka Republike Hrvatske od dana stupanja na snagu
Zakona o potvrđivanju Konvencije (5. studenoga 1997. godine). Pravo na donošenje
sudske odluke u razumnom roku je ustavno pravo u Republici Hrvatskoj od 9.
studenoga 2000. godine (dana proglašenja Promjena Ustava). Ispitivanje
razumnosti trajanja sudskih postupaka prije 5. studenoga 1997. godine, u
pravilu, ne bi moglo biti predmetom ustavnosudskih postupaka temeljenih na članku
63. Ustavnog zakona, jer u dotadašnjem prav­nom poretku Republike Hrvatske
takvo pravo nije postojalo.

Ustavni sud je u konkretnom slučaju ocijenio da se
pravno relevantnim razdobljem s aspekta povrede prava na razumnu duljinu
trajanja sudskog postupka smatra razdoblje od 5. studenoga 1997. godine (to
jest, od dana stupanja na snagu Zakona o potvrđivanju Konvencije) do 19.
prosinca 2002. godine (to jest, do dana podnošenja ustavne tužbe), što ukupno
iznosi pet (5) godina, jedan (1) mjesec i trinaest (13) dana.

5.2. POSTUPANJE NADLEŽNOG SUDA

Ustavni sud je utvrdio da je u razmatranom, pravno
relevantnom razdoblju, Općinski sud u Zagrebu, od radnji koje su relevantne za
meritorno odlučivanje o pravima i obvezama stranaka u tom sudskom postupku, održao
osam ročišta za glavnu raspravu te odredio provođenje grafološkog i
financijskog vještačenja. Ostala aktivnost suda bilo je pozivanje stranaka na
dostavljanje određenih podataka potrebnih za okončanje postupka.

5.3.                        PONAŠANJE PODNOSITELJA USTAVNE TUŽBE (TUŽITELJA
U SUDSKOM POSTUPKU)

Podnositelj ustavne tužbe, kao tužitelj u sudskom
postupku, prema utvrđenju Ustavnog suda, svojim je ponašanjem, u znatnoj mjeri
pridonio duljini sudskog postupka. Uvidom u spis predmeta utvrđeno je da je
podnositelj više puta mijenjao tužbeni zahtjev, te dostavljao sudu
dokumentaciju u nedovoljnom broju primjeraka, što je nedvojbeno, u određenoj
mjeri utjecalo na duljinu sudskog postupka.

5.4. SLOŽENOST SUDSKOG PREDMETA

Dosadašnji tijek sudskog postupka ukazuje da se u
konkretnom slučaju radi o složenoj sudskoj stvari.

Polazeći od sadržaja (više puta mijenjanog) tužbenog
zahtje­va, a imajući u vidu postupanje nadležnog suda u razmatranom, pravno
relevantnom razdoblju (održano osam ročišta uz provo­đenje grafološkog i
financijskog vještačenja), Ustavni sud ocje­njuje da se radi o složenom sudskom
predmetu, što čini opravdanim dugotrajnije postupanje u tom sudskom postupku.

6. Slijedom iznijetog, Ustavni sud ocjenjuje da se
trajanje sudskog postupka preko pet godina ne može pripisati neaktivnosti ili
neučinkovitosti nadležnog suda, već je trajanje postupka, u najvećoj mjeri,
posljedica podnositeljevog postupanja i složenosti predmeta. Stoga Ustavni sud
utvrđuje da podnositelju nije povrijeđeno ustavno pravo da zakonom ustanovljeni
neovisni i nepristrani sud u razumnom roku odluči o njihovim pravima ili
obvezama, koje je zajamčeno člankom 29. stavkom 1. Ustava Republike Hrvatske.

7. Stoga je, temeljem odredaba članaka 73. i 75.
Ustavnog zakona, odlučeno kao u izreci.

8.
Odluka o objavi, temelji se na odredbi članka 29. Ustavnog zakona.

Broj:
U-IIIA-3139/2002

Zagreb,
26. ožujka 2003.

USTAVNI SUD REPUBLIKE HRVATSKE

Predsjednik Vijeća
**dr. sc.** **Jasna Omejec,** v. r.

if !supportEmptyParas endif

Odluka, NN 71/2003-842