## Nacionalni program suzbijanja korupcije 2006. - 2008.

### NN 39/2006 (10.4.2006.), Nacionalni program suzbijanja korupcije 2006. - 2008.

# HRVATSKI SABOR

**945**

Na temelju članka 80. Ustava Republike Hrvatske, Hrvatski sabor na sjednici 31.
ožujka 2006., donio je

## NACIONALNI PROGRAM

### SUZBIJANJA KORUPCIJE 2006. – 2008.

I. UVOD

U programu Vlade Republike Hrvatske za razdoblje 2003. – 2007. prihvaćenom u
Hrvatskom saboru, istaknuto je da je Vlada svjesna razmjera korupcije u
hrvatskom društvu i odlučna je pristupiti borbi protiv korupcije, kao
sudbonosnom pitanju uređenja Hrvatske kao slobodne europske države.
Korupcija narušava temeljne vrijednosti društvenih odnosa svakoga demokratskog i
građanskog društva. Ona ugrožava vladavinu prava, povjerenje u javne institucije
i pravnu državu, poštenje, pravednost, ravnopravnost, jednakost i sigurnost
građana. Korupcija povećava i zaoštrava društvene razlike, potiče nastojanja da
se nepoštenim načinom živi iznad mogućnosti i bogati omalovažavanjem vrijednosti
strpljivog rada, štednje i poštenja. Korupcija sputava raz­voj poduzetničke
klime i političke kulture, rastače moral, kulturu i tradiciju, kao temeljne
društvene vrijednosti. Zato se korupciju mora ozbiljno etički vrednovati, stalno
politički prosuđivati, ali i protiv nje društveno odgovorno djelovati.
Korupcija smanjuje prihode države, potiče nepotrebno trošenje proračunskog
novca, smanjuje otpor organiziranom kriminalu, smanjuje učinke javnih službi,
osobito zdravstva i obrazovanja. Korupcija spušta razinu morala u političkom
odlučivanju, ugrožava stabilnost i povjerenje u institucije te podiže razinu
nezadovoljstva građana. Već i sama sumnja u korumpiranost izrazito je opasna,
jer bez obzira na stvarne razmjere, dovodi u pitanje vjerodostojnost svake
vlasti.
Politički, gospodarski i opći društveni razvitak zemlje, između ostalog, ovise i
o sposobnosti odupiranja rizicima korupcije.
Svatko tko obnaša javnu funkciju ima osim zakonske odgovornosti i odgovornost
vlastite savjesti i etičnosti u obavljanju javnih poslova.
Stvaranje i poticanje političke volje i odlučnosti vlasti presud­ni su za
suzbijanje korupcije. Donošenjem ovoga Programa, Vlada Republike Hrvatske,
Hrvatski sabor i sve političke stranke pokazuju političku volju i odlučnost za
suzbijanje korupcije. Ta volja i odluč­nost razumijevaju odmak od stranačkih i
uskih političkih interesa radi ukupnog društvenog napretka. Odgovornoj je vlasti
suzbijanje korupcije prirodni interes i potreba.
Hrvatska je među prvima potpisala (10. prosinca 2003. godine u Meridi) i
ratificirala (4. veljače 2005. godine) Konvenciju UN-a o sprečavanju korupcije
te sudjelovala na Prvoj konferenciji stranaka konvencije UN-a o sprječavanju
korupcije.
Hrvatska je do sada na normativnom planu donošenjem paketa antikoruptivnih
zakona, kao što su Zakon o USKOK-u, Zakon o sprječavanju sukoba interesa, Zakon
o odgovornosti pravnih osoba za kaznena djela, Zakon o sprječavanju pranja
novca, Zakon o zaštiti svjedoka, Zakon o zaštiti osobnih podataka, Zakon o pravu
na pristup informacijama, te uvođenjem HITRO.HR servisa i primjenom projekta
e-Hrvatska, učinila znatan korak u usklađivanju naših zakonskih rješenja s
rješenjima međunarodne zajednice.
Percepcija naše javnosti o raširenosti korupcije u nerazmjeru je s otkrivanjem i
procesuiranjem korupcijskih kaznenih djela, te u tom smislu treba učiniti
dodatne napore na normativnom i proved­benom planu.
Zbog toga su Vlada Republike Hrvatske i Hrvatski sabor od 2004. godine do sada
poduzeli niz mjera i brojne izmjene zakona kojima su, usklađujući hrvatski
pravni sustav s pravnom stečevinom EU, a i zbog ostvarivanja ustavnog načela
vladavine prava, djelovali na suzbijanju korupcije.

**Projekt e-Hrvatska**

Razvoj elektroničke uprave ili Projekt e-Hrvatska, uključuje jedan od koraka
koji je Vlada Republike Hrvatske poduzela na tome putu. Usvajanjem Strategije i
Plana provedbe programa HITRO.HR (One Stop Shop), u prosincu 2004. godine, Vlada
Republike Hrvatske pokrenula je provedbu programa HITRO.HR, s ciljem da
korisnicima usluga državne uprave omogući obavljanje javnih usluga na jednome
mjestu, bez nužnog poznavanja nadležnosti i organizacijske strukture pojedinih
tijela državne uprave. Taj projekt, koji je u međuvremenu realiziran u svim
županijama i gradu Zagrebu, korisnicima bitno skraćuje vrijeme dobivanja
različitih suglasnost, dozvola i drugih dokumenata te eliminira izravni kontakt
korisnika s nizom institucija. Provedba programa usmjerena je prema
transformaciji procesa u javnoj upravi temeljenoj na upotrebi
informacijsko-komunikacijske tehnologije. Time se povećava transparent­nost
procesa, pojednostavljuju procedure i omogućuje povezivanje podataka iz
različitih izvora te i na taj način olakšava otkrivanje korupcije. Upotreba
tehnologije pritom pridonosi povećanoj suradnji tijela državne vlasti, ukidajući
ustaljene granice i prepreke unutar i između njih, ali i između tijela državne
vlasti i građana, odnosno poslovnih subjekata.
Značajan doprinos smanjenju korupcije informacijsko-komunikacijska tehnologija
daje i u područjima upravljanja financijama i javnih nabava (e-Porezna uprava,
e-Javna nabava). Važno je naglasiti da sama primjena informacijskih sustava nije
dovoljna, te ona daje učinak samo kao dio sustavno provođenog antikorupcijskog
programa unutar svakog sektora javne uprave. Cijeli niz projekata koje je Vlada
Republike Hrvatske implementirala u okviru Programa e-Hrvatska 2007. već sada
značajno doprinose antikorupcijskim mjerama (Program HITRO.HR, e-Javna nabava,
e-Riznica, e-Carinarnica, e-Porezna uprava, »Sudska praksa« Vrhovnog suda Repub­like
Hrvatske – »SuPra«, e-Zemljišne knjige, e-Katastar, e-Oglasne ploče sudova,
Integrirani informacijski sustav upravljanja sudskim predmetima, e-Obrazovanje,
e-Zdravstvo).

**Zemljišnoknjižna reforma**

U tom kontekstu valja spomenuti i zemljišnoknjižnu reformu koja obuhvaća
usklađenje katastarskih i zemljišnoknjižnih podataka, te stvaranje jedinstvene
baze podataka na državnoj razini, dostupnih putem mreže. U međuvremenu je
završen projekt e-Katastar, u sklopu kojeg je na internetu 16,5 milijuna
parcela. Završetak digitalizacije zemljišnih knjiga, koja se očekuje uskoro,
smanjit će mogućnost manipulacija informacijama koje su inače dostupne javnosti,
te se ovakvim omogućavanjem uvida u svaku promjenu zemljišnoknjižnog stanja
smanjuje mogućnost zlouporaba ovlasti službenih osoba kod rješavanja pojedinih
predmeta. Ovime se također ubrzava rad na rješavanju sudskih predmeta, što će
bitno smanjiti zaostatke u relativno kratkom vremenu te će prijedlozi biti
rješavani promptno, u skladu sa zakonskim odredbama. To će također smanjiti
mogućnost zlouporaba u vidu prekorednog, a nezakonitog rješavanja pojedinih
predmeta.

**Kazneni zakon**

Izmjenom Kaznenog zakona u prvoj fazi, iz srpnja 2004. godine, propisana su nova
kaznena djela »primanja mita u gospodarskom poslovanju« i »davanja mita u
gospodarskom poslovanju«.

**Zakon o izmjenama i dopunama Zakona o Uredu za suzbijanje korupcije i
organiziranog kriminaliteta**

Zakonom o izmjenama i dopunama Zakona o Uredu za suzbijanje korupcije i
organiziranog kriminaliteta, iz ožujka 2005, osigurana je potpuna i nedvojbena
nadležnost Ureda za kaznena djela organiziranog kriminala i za korupcijska
kaznena djela. Proširena je nadležnost Ureda na kaznena djela organiziranog
kriminaliteta i korupcije koja su taksativno navedena. Izmijenjene su i
dopunjene one odredbe o ovlastima USKOK-a koje se odnose na efikasniju suradnju
s policijom i drugim državnim tijelima te one odredbe koje moraju osigurati
vodeću ulogu Ureda pri vođenju izvida u prethodnom kaznenom postupku, te jamčiti
efikasniju koordinaciju svih državnih tijela u detekciji i procesuiranju
korupcije i organiziranoga kriminala. Proširene su i ovlasti suca da na
prijedlog USKOK-a provede i druge posebne izvidne mjere (istražne tehnike) za
sva korupcijska kaznena djela i kaznena djela organiziranoga kriminaliteta. Do
tada su posebne izvidne mjere postojale za kaznena djela organiziranoga
kriminaliteta te za davanje i primanje mita, ali ne i za korupcijska kaznena
djela.
Također, značajno je spomenuti i izmjene i dopune Zakona o sprječavanju sukoba
interesa, iz srpnja 2004., kao i dopunu toga Zakona, iz travnja 2005., kada je
propisana obveza obavještavanja o izvorima i načinu stjecanja imovine.

II. PROCJENA PROBLEMA

Korupcija se vrlo teško otkriva, a još teže dokazuje. Pogrešno je procjenu
njezinih razmjera temeljiti samo na statistici, jer je broj prijavljenih i
procesuiranih slučajeva zanemariv. Relevantna međunarodna istraživanja pokazuju
različite razmjere korupcije u Republici Hrvatskoj.
Prema indeksu Transparency Internationala (CPI indeks), Republika Hrvatska se
1999. godine nalazila na 74. mjestu ljestvice zemalja s raširenom korupcijom. Po
međunarodnim istraživanjima za 2005. godinu, Republika Hrvatska stavljena je na
70. mjesto ljestvice.
U pozitivnom mišljenju Europske komisije o kandidaturi za Europsku uniju,
istaknut je problem korupcije u Republici Hrvatskoj te je dana preporuka da se
nastavi s naporima u suzbijanju korupcije.
Istraživanja javnog mnijenja, i domaća i strana, reakcije javnosti, pokazuju da
građani smatraju da korupcija postoji, da je raširena, da je osuđuju te da su za
njezino suzbijanje potrebne odlučne mjere. Međunarodne usporedbe i ekonomske
procjene rizika ulaganja nedvojbeno ukazuju da je korupcija ozbiljna prijetnja
hrvatskom gospodarskom razvoju, ali i nastavku demokratizacije društva. S
obzirom na to da je prisutna u različitim područjima društvenog života,
korupcija pogađa veliki broj različitih društvenih skupina i nije incidentnog,
nego sustavnog značenja.
Istraživanja javnog mišljenja uglavnom izdvajaju četiri područja u kojima je u
Republici Hrvatskoj visoki rizik korupcije: sudstvo, zdravstvo, lokalna
samouprava i političke stranke. Iako se mišljenja temelje na osobnim dojmovima
građana, nije potrebno dokazivati da takvi dojmovi imaju snagu društvene
činjenice, pa aktualna vlast razumije da javnost očekuje najviše mjera za
suzbijanje korupcije u tim područjima društvenog života. Suzbijanje korupcije ne
može se smatrati kampanjom, već trajnim zadatkom.
U ožujku 2002. godine usvojen je Nacionalni program za borbu protiv korupcije s
Akcijskim planom. Programom je, između ostalog, bio predviđen osnutak saborskog
Povjerenstva za provedbu Nacionalnog programa kojeg su trebali činiti saborski
zastupnici, predstavnici civilnog društva i predstavnici javnosti. Akcijski plan
je predviđao niz mjera za suzbijanje korupcije u skoro svim područjima javne
uprave i gospodarstva. Nacionalni program ni Akcijski plan nisu provedeni, a
saborsko Povjerenstvo nije osnovano.
Ovaj Nacionalni program razlikuje se od Programa iz 2002. godine. Dok je u prije
spomenutom dokumentu naglasak bio na progla­šenju političke volje, priznavanju
činjenice da je korupcija ozbiljan društveni problem, ovaj Program posebno
ističe odlučnost vlasti da osposobljavanjem institucija suzbija korupciju.
Ranije je naglasak bio na donošenju zakona, a u ovom programu je provedba zakona
od prvorazredne važnosti. Ova je vlast odlučna da se ne zaustavi na dobrim
pokušajima, već da se korupcija suzbija sustavno te postane dio redovite
djelatnosti.
Efikasnije i brže djelovanje tijela otkrivanja, progona i kažnjavanja nužno je,
ali ne kampanjski nego stalno. Istovremeno su nužne mjere stalne prevencije i
sustavnih reformi. Težište djelovanja je na prevenciji i sistemskim reformama, a
represija je nužan i važan korektiv. U takvim okolnostima, efikasnije i brže
djelovanje USKOK-a i drugih tijela otkrivanja, progona i kažnjavanja nužno je,
ali nije dovoljno.

III. CILJEVI

Korupcija je ozbiljna opasnost za društveni, gospodarski i politički razvoj i
stabilnost. Između raširenosti korupcije i sveukupnog razvitka društva postoji
uzročno-posljedična povezanost. Korup­cija se mora sustavnim reformama, osobito
prevencijom, a zatim i represivnim djelovanjem stalno suzbijati kako bi se
pridonosilo daljnjem razvitku društva. U skladu s tim, definirani su i ciljevi
ovoga Nacionalnog programa i on se mora odgovorno provoditi.
Cjelovita i odgovorna provedba Nacionalnog programa ima pojedinačne ciljeve:

1. korumpirane izdvojiti i sankcionirati kako bi se izbjegle vrlo štetne
generalizacije,

2. ojačati profesionalnu etiku; državnoj i lokalnoj upravi, malom i srednjem
poduzetništvu i gospodarstvu jamčiti nesmetan razvoj,

3. osigurati odgovornu javnu upravu u službi građana,

4. vraćati povjerenje građana u lokalnu i državnu vlast.
Skupni je cilj korupciju smanjiti na razinu na kojoj neće biti zapreka za
društveni, gospodarski i politički razvoj, a građani je neće doživljavati kao
presudnu smetnju.

IV. PREVENCIJA

Već i sama sumnja u korumpiranost političkog sustava dovodi u pitanje sve tri
Ustavom utvrđene vlasti te lokalnu vlast, a rezultira raširenim mišljenjem da
politika nije djelatnost za javno dobro, već za osobno dobro političara.
Odgovorna vlast mora planirati i provoditi mjere preventivnog suzbijanja
korupcije, ali, kao što je rečeno, ne kampanjski, već kao stalnu djelatnost u
korist društvene zajednice. Samo stalnim djelovanjem moguće je postupno i
sustavno suzbijati korupciju i istovremeno reafirmirati politiku kao djelatnost
za javno dobro.

1. PRAVOSUĐE

Već obavljene reforme, a i njihov nastavak u gruntovnicama i katastrima,
pokazuju dobar rezultat. Njima se rješavaju dugogodiš­nji problemi koje su
građani imali s upisima i ostvarivanjem prava vlasništva i drugih stvarnih prava
i potiče se stvaranje poduzetničke klime. Stvaranjem mogućnosti brzog upisa
prava i javne kontrole stanja nestali su razlozi za potkupljivanje posrednika
i/ili državnih službenika u tom poslu. Taj dobar primjer treba slijediti i
primijeniti kod prevencije korupcije u pravosuđu.
Nezavisnost sudbene vlasti ustavna je kategorija. Nezavisnost pretpostavlja i
odgovornost. Nitko nema argumenata ni razloga ge­neralno sumnjati u moral,
poštenje i visoke kvalitete sudačke pro­fesije. Međutim, sudbena, izvršna i
zakonodavna vlast moraju se suočiti s nedostatkom povjerenja građana,
nedostatkom vjerodostojnosti sudstva i sumnjama građana u korumpiranost. Ne radi
sumnji, već radi povjerenja nužno je stalno djelovati na vraćanju povjerenja
javnosti.
Sudstvo je opterećeno velikim brojem neriješenih predmeta i velikim brojem
dugotrajnih postupaka. Sudski postupci koji traju ne godinama, nego
desetljećima, snažno te s pravom i razlogom, potiču sumnje i nepovjerenje.
Ozbiljne pomake u organizaciji, koji bi dali pozitivan rezultat u kratkom
vremenu nije realno očekivati. Istodobno, za povratak povjerenja javnosti u
sudstvo nužni su pozitivni pomaci i u kratkom vremenu. Radi prevencije i
suzbijanja korupcije, neophodno je:

1. analizirati opterećenost sudova s brojem neriješenih pred­meta; neriješene
predmete rasporediti s više opterećenih na manje opterećene sudove,

2. na svakom sudu utvrditi broj predmeta u kojima postupak dugo traje; odrediti
prioritet rješavanja po načelu od najdugotrajnijeg prema predmetima kraćeg
trajanja, uvažavajući zakonom određen prioritet pojedinih vrsta predmeta; u
svakom sudu donijeti plan rješavanja takvih predmeta i obavljati kontrolu
izvršavanja tog plana,

3. analizirati dosadašnji način raspoređivanja predmeta i opterećenost sudaca u
svakom sudu; utvrditi način objektivnog raspoređivanja i ravnomjernog
opterećenja sudaca,

4. analizirati kadrovsko stanje u svakom sudu, poduzeti mjere prema objektivnim
potrebama brzog rješavanja zaostataka i nastavka ažurnog rada,

5. propisati sucima i državnim odvjetnicima obvezu prijavljivanja imovine i
načina njezinog stjecanja, propisati sigurnosnu provjeru državnih odvjetnika kao
jedan od uvjeta za izbor, ali i za razvoj profesionalne karijere,

6. način rasporeda predmeta sucima te pravomoćne presude, putem Interneta i
drugim pogodnim načinima, učiniti dostupnima javnosti,

7. osigurati mehanizme i pratiti primjenu kriterija propisanih Zakonom o
sudovima kod imenovanja i napredovanja sudaca te po potrebi predložiti njihove
izmjene ili dopune.
Nositelji: Ministarstvo pravosuđa, Vrhovni sud Republike Hrvat­ske, Državno
odvjetništvo Republike Hrvatske
Rok: kontinuirano

1. analizirati mrežu sudova i državnih odvjetništava, utvrditi koji sudovi
odnosno državna odvjetništva će se ukinuti ili spojiti, te koju vrste novih
sudova treba osnovati,

2. organizirati javnosti dostupan pregled sudske prakse i kaz­nene politike radi
njihovog ujednačavanja, ali i predočavanja istih ili sličnih kriterija sudaca i
sudova,

3. u sustavu pravnog obrazovanja ugraditi elemente odgoja u profesionalnoj etici
i društvenoj odgovornosti,

4. organizirati stalno etičko obrazovanje.
Nositelj: Ministarstvo pravosuđa, Vrhovni sud Republike Hrvatske, Državno
odvjetništvo Republike Hrvatske
Rok: 30. lipnja 2006.

2. ZDRAVSTVO

U provedbi projekta reforme zdravstva, do sada je učinjeno:
– kompjutorizirana primarna zdravstvena zaštita i započeta bol­nička,
– redovito provođenje anketa o korupciji među liječenim pacijentima,
– popis uzroka liste čekanja s programom uklanjanja uzroka,
– ubrzana zamjena stare medicinske tehnologije.
Kapaciteti zdravstvenog sustava manji od potrebnih, pogoduju razvoju korupcije u
zdravstvu i čine je važnim pitanjem javnog morala. Sumnju javnosti u
korumpiranost, zaposlenici u zdravstvu doživljavaju kao prejudiciranje svoje
krivnje, a ne kao rizik kojem su izloženi.
Korupciju u zdravstvu najbolje je suzbijati sustavnim uklanja­njem uzroka, ali
to objektivno nije moguće u kratkom roku. Međutim, za suzbijanje korupcije i
povratak povjerenja javnosti u zdravstvu, nužno je:

1. pripremiti projekt temeljite reforme zdravstva, s prijed­lo­gom razvoja
javnoga zdravstvenog sustava i privatnog po­duzetništva u zdravstvu; u
prijedlogu planirati povećanje broja specijalističkih ambulanata do optimalne
mreže bolnica koja uključuje i rezervu kapaciteta za predviđeno povećanje
potreba,

2. pripremiti prijedlog reforme sustava zdravstvenog osiguranja, s prijedlogom
razvoja javnoga zdravstvenog osiguranja i privatnog poduzetništva u zdravstvenom
osiguranju građa­na, oblika financiranja te načina dostupnosti kroz
financiranje,

3. reorganizirati hitni zdravstveni sustav i primarnu zdravstvenu zaštitu,

4. analizirati zdravstveni sustav uz redovite preventivne i represivne akcije
suzbijanja činjenične (ne perceptivne) korupcije uz kvalitetnu medijsku potporu;
prikazati stvarno stanje i odrediti krivce, bez uopćavanja te sve popratiti
odgovarajućim zakonskim propisima i aktima,

5. analizirati bolničke kapacitete i prosječan broj potencijalnih bolesnika po
krevetu u svakoj bolnici; broj bolesničkih kreveta s prosječnim brojem
potencijalnih bolesnika po krevetu učiniti dostupnim javnosti na području svake
bolnice,

6. analizirati broj dijagnostičkih uređaja za skupe i komplicirane preglede i
pretrage – po vrstama uređaja – i broj pa­cijenata po svakom uređaju, u svakoj
zdravstvenoj ustanovi; broj uređaja s brojem pacijenata po uređaju učiniti
dostupnim javnosti na području svake zdravstvene ustanove, vodeći računa o
zaštiti podataka o pacijentima,

7. postaviti jasne kriterije za analizu dijagnostike liječenja te zdravstvene
njege prema europskim standardima, uz postav­ljanje jasnih kriterija i
utvrđivanja stručnih pogrešaka, uz uvođenje sustavnog praćenja i određivanja
vrijednosti,

8. kombinacijom kronološkog dolaska i zdravstvenih mjerila, utvrditi popise
čekanja na preglede i pretrage; popise čekanja, uključujući svaku promjenu,
učiniti dostupnima javnosti na području svake zdravstvene ustanove,

9. kombinacijom kronološkog dolaska i zdravstvenih prioriteta, utvrditi popise
čekanja kirurških zahvata; popise učiniti dostupnim javnosti na području svake
bolnice,

10. akreditacijom i kategorizacijom sustava zdravstvene zaštite, uz postavljanje
jasnih kriterija kvalitete, omogućiti dostupnosti i pristupačnosti usluga te
racionalizaciju sustava,

11. poboljšati sustav informiranosti pacijenata o mogućnostima, putem
dostupnosti podataka (popisi čekanja na WEB stranicama i informativnim
elektroničkim pultovima); surađivati s civilnim društvom u području
informiranosti građana o mogućnostima,

12. informatizacija zdravstvenog sustava, kao preduvjet brzine prijenosa
informacija sustavu i građanima, u svrhu dostupnosti informacija.
Nositelj: Ministarstvo zdravstva i socijalne skrbi, uz sudjelovanje Hrvatskog
zavoda za javno zdravstvo te strukovnih komora
Rok: 31. ožujka 2007.

3. LOKALNA SAMOUPRAVA

Istraživanja javnog mnijenja pokazuju da, kada je riječ o korupciji, javnost ne
pravi razliku između državne i lokalne vlasti. Kao vlast na državnoj razini,
zbog njezina objektivnog položaja, javnost i lokalnu vlast doživljava mogućim
velikim izvorom korupcije.
Nakon lokalnih izbora, pred očima javnosti vodila se grčevita borba za lokalnu
vlast, sredstvima i načinima koji nisu politički. Takvi slučajevi vrijeđaju sve
koji u politici rade za opće dobro i nekritički prenose odgovornost na sve
razine vlasti i na sve stranke iako njihova odgovornost nije jednaka.
Nepovjerenje i sumnja u ispravnost lokalne vlasti imaju slične uzroke kao i na
drugim razinama, no mjere, kratkoročne i dugoročne, moraju biti različite. Radi
toga je potrebno:

1. osigurati nadzor nad zakonitošću rada lokalnih službi,

2. pojačati mjere za stvaranje posebnih, lokalnim sredinama primjerenih, načina
za sprječavanje i otkrivanje korupcije,

3. promijeniti, usavršiti i unaprijediti model i izvršenje zakona o izborima za
tijela lokalne samouprave,

4. ojačati samostalnost i odgovornost lokalnih jedinica u procesu
decentralizacije.
Nositelj: Središnji državni ured za upravu
Rok: kontinuirano

5. pojačati nadzor korištenja lokalnih sredstava,

6. predložiti potrebne promjene za povećanje transparentnosti donošenja, a
naročito trošenja proračuna jedinica lokalne samouprave.
Nositelj: Središnji državni ured za upravu, Ministarstvo financija i Državni
ured za reviziju
Rok: 30. rujna 2006.
Sprječavanju korupcije na lokalnoj razini pridonijet će i izmjene izbornog
zakonodavstva, od kojih treba istaknuti Zakon o neposrednom izboru župana,
gradonačelnika, gradonačelnika Grada Zagreba i općinskih načelnika.

4. POLITIKA I JAVNA UPRAVA

Javnost izjednačava »politiku« s djelovanjem političkih stranaka. Međutim,
politika je svako obavljanje javne vlasti.
Političku volju i odlučnost za suzbijanje korupcije vlast najbolje pokazuje
namjerom da korupciju odlučno suzbija u politici i vlasti.

*4.1. Političke stranke*

Nejasno i neprecizno utvrđene obveze u kontroli financiranja političkih stranaka
mogu biti jedan od načina moguće korupcije u politici. Pitanje anonimnih
donacija i donatora treba regulirati sukladno s europskom praksom.
To treba regulirati donošenjem posebnog Zakona o financiranju političkih
stranaka kojim će se propisati mogući izvori financiranja političkih stranaka i
pobliže odrediti dopuštena sredstva. Zakon će se koncipirati na taj način da će
se u njega ugraditi najbolja praksa zemalja EU.
Kad je financiranje političkih stranaka precizno uređeno te financijski
izvještaji dostupni javnosti, smanjuje se mogućnost korupcije.
Nositelj: Središnji državni ured za upravu
Rok: 30. rujna 2006.

*4.2. Sprječavanje sukoba interesa*

Dosadašnje iskustvo s donošenjem i primjenom, posebno s izmjenama i dopunama
Zakona o sprječavanju sukoba interesa u obnašanju javnih dužnosti, nije dovoljno
pridonijeti jačanju povjerenja u tijela javne vlasti.
Izmjenama tog Zakona treba izbjeći politizaciju rada Povjerenstva za
sprječavanja sukoba interesa i otkloniti bilo kakvu sumnju jav­nosti u poštenje
politike i vlasti, mogućnost prebacivanja krivnje s jednih na druge i
izjednačavanje svih u korumpiranom djelovanju.
Zbog toga:

1. Treba analizirati postojeći zakon koji propisuje postupak prijavljivanja
imovine državnih dužnosnika te uključiti dužnosnike lokalne uprave i samouprave,
uključujući i obvezu prijavljivanja načina na koji je imovina stečena.

2. Potrebno je osigurati striktno provođenje Zakona, uz pooštrenje sankcija
dosadašnjeg Zakona, te propisati detaljne postupovne odredbe za postupak
utvrđivanja odgovornosti i izricanja sankcija.

3. Povjerenstvo ne smije zamijeniti pravosudna tijela, pa mu treba propisati
obvezu predlaganja političke odgovornosti, uključujući predlaganje opoziva
državnih ili lokalnih dužnos­nika, onih za koje utvrdi da su u sukobu interesa,
a ako postoje opravdani razlozi za sumnju u počinjenje kaznenog djela korupcije
valja postupiti prema postojećoj zakonskoj obvezi.
Osiguranjem dosljedne provedbe Zakona neće biti moguće prebacivanje krivnje i
znat će se tko je odgovoran i kažnjen te će se tako izmijeniti uvjerenje
javnosti o jednakoj krivnji svih obnašatelja vlasti.
Nositelj: Povjerenstvo za sprječavanje sukoba interesa
Rok: 30. lipnja 2006.

*4.3. Državna uprava i javne službe*

Sustav državne i javne uprave je, u nekim svojim dijelovima, još uvijek slabo
prilagodljiv, birokratiziran, često opstruktivan i zatvoren unutar svojih
interesa. Javna uprava i građani su često međusobno suprotstavljeni, umjesto da
uprava bude pristupačan i otvoren javni servis na usluzi građanima. Ovakvo
stanje stalno stvara nove rizike za korupciju. Da bi ostvarili svoja prava,
građani nerijetko smatraju da moraju potkupljivati službenike i plaćati im za
obavljanje poslova, za koje ih već plaća država kao njihov poslodavac.
Izbor kadrova u upravi još uvijek se dovoljno ne temelji na objektivnim
mjerilima sposobnosti. Dio službenika ne doživljava javnu upravu kao poziv i
karijeru pa ne brine o profesionalnoj etici.
Centralizacija javne uprave koncentrira vlast, umanjuje odgovornost, zatvara
upravu, distancira je od građana i stvara dojam monopola vlasti.
Decentralizacijom, bolje rečeno punom primjenom načela supsidijarnosti, povećava
se politička odgovornost, preglednost odlučivanja i djelovanja uprave, s jedne
strane. S druge strane, decentralizacija smanjuje mogućnost središnjeg nadzora
radi zaštite zakonitosti, nadzora financijskog poslovanja i zaštite prava
građana. Omjer centraliziranih i decentraliziranih poslova utvrđenih zakonom
treba biti optimalan u odnosu na dostignuti razvitak i razinu organiziranosti
Uprave javnih službi. Taj se omjer treba postupno mijenjati u korist
decentralizacije.
Za povećanje preglednosti djelovanja i otvaranje javne uprave prema javnosti
nije potrebno mijenjati samo zakone. Zapravo, treba mijenjati svijest i
odgovornost onih koji djeluju u javnoj upravi, a čije je ponašanje u suprotnosti
s ustavnim i zakonskim obvezama.
Zbog toga je nužno provesti sljedeće mjere:

1. uz poštivanje preporuka struke, potrebno je podzakonskim aktima propisati
objektivna mjerila sposobnosti, stručne spreme, znanja i iskustva na kojima se
mora temeljiti selekcija kadra; tako će zaposlenici javnu upravu doživljavati
kao poziv i mogućnost razvoja karijere,

2. sustavno usklađivati politiku izbora, napredovanja, permanentnog obrazovanja,
ocjenjivanja i nagrađivanja službenika; sve to mora biti znatno bolje kako bi
uprava mogla doći do kvalitetnog kadra,

3. obvezno izreći mjeru udaljenja iz službe državnog službenika protiv kojeg je
pokrenut kazneni postupak radi korupcije,

4. pripremiti etički kodeks kojim treba propisati etičke standarde obnašanja
javnih dužnosti i sustavno raditi na razvoju profesionalne etike u javnoj
upravi,

5. u Središnjem državnom uredu za upravu treba osnovati ustrojstvenu jedinicu za
primjenu etičkih principa u javnoj uprave te potaknuti programe etičke
edukacije,

6. obavljati stalni upravni i inspekcijski nadzor u državnoj i lokalnoj javnoj
upravi; organizirati i provoditi stručne seminare upravljačkog kadra s ciljem
podučavanja o preglednosti rada i o otvaranju uprave prema javnosti,

7. sustavno pratiti rješavanje u upravnim stvarima, i po upravnim područjima i
upravi u cjelini,

8. sustavno osiguravati veće plaće i bolje radne uvjete u javnoj upravi.
Predviđene mjere treba provoditi u svim tijelima javne uprave. Navedenom će
pridonijeti i Zakon o državnim službenicima koji je stupio na snagu 1. siječnja
2006. godine, a koji propisuje donošenje brojnih podzakonskih akata, te Etički
kodeks, kojima će se urediti veći broj naprijed istaknutih pitanja.
Nositelj: Središnji državni ured za upravu
Rok: kontinuirano

4.3.1. Pravo na pristup informacijama

Neki državni i lokalni dužnosnici, državna i lokalna javna uprava još uvijek su
inertni i zatvoreni za javnost. Javnosti i dalje smatra da su dužnosnici i
uprava sami sebi svrhom te sumnja da joj se uskraćuju informacije kako se ne bi
razotkrila djela korupcije.
Iz Izvješća o provedbi Zakona o pravu na pristup informacija za 2005. godinu,
tijela javne vlasti primila su 4499 zahtjeva za ostvarivanje prava na pristup
informacijama, za razliku od protekle godine kada je primljeno oko 19 500
zahtjeva, a razlog ovako velikog pada zahtjeva je dostupnost informacija na
internetu.
Radi ovako velikog broja zahtjeva, neophodno je omogućiti dosljednu primjenu i
provođenje Zakona o pravu na pristup informacijama, kako bi se u potpunosti
onemogućila zlouporaba zakonski predviđene mogućnosti uskraćivanja prava na
pristup informacijama od tijela javne vlasti.
Nositelj: Središnji državni ured za upravu
Rok: 30. rujna 2006.

4.3.2. Primopredaja vlasti

Prijeizborna atmosfera, prijeizborne najave i dosadašnja praksa postizbornih
kadrovskih promjena snažno utječu na rad državnih i lokalnih javnih službi.
Činom koji zaslužuje najveću osudu, javnost smatra političko svrstavanje
rukovoditelja i zaposlenika u javnim službama, a naročito prelaženje iz jedne u
drugu političku opciju. Takvo »čuvanje« radnih mjesta javnost opravdano
ocjenjuje političkom korupcijom. Javna uprava time gubi ugled, a unutar sebe
zatire profesionalnost i etičnost.
Po uzoru na zemlje razvijene demokracije;

1. potrebno je izmijeniti Zakon o postupku primopredaje vlasti kojim je propisan
postupak samo za nacionalnu razinu, i dopuniti ga za lokalnu razinu,

2. nužno je zabraniti i sankcionirati svaki postizborni pokušaj kadrovskih
promjena motiviran političkim revanšizmom; također je nužno precizno odrediti na
kojim se dužnostima u državnoj i lokalnoj javnoj upravi obavljaju kadrovske
promjene radi prijenosa vlasti.
Nositelj: Središnji državni ured za upravu
Rok: 30. lipnja 2006.

*4.4. Informacijsko-komunikacijska tehnologija
u javnoj upravi*

Informacijsko-komunikacijska tehnologija (ICT) uvodi transparentnost u procese u
javnoj upravi, omogućuje automatizaciju i reinženjering poslovnih procesa
(program HITRO.HR), omogućuje učinkovit nadzor i kontrolu postupaka putem
upravljačkih informacijskih sustava, olakšava pristup do informacija cjelokupnoj
javnosti te pojednostavljuje praćenje žalbenih postupaka. To onemogućava
odgađanje provedbe postupaka, uklanja voluntarizam i arbitrarnost u njihovoj
provedbi te smanjuje broj pogrešaka. Također se smanjuje potreba za osobnim
kontaktom sa službenicima koji provode postupak, a s druge strane izgrađuje se
povjerenje u javnu upravu (e-Pravosuđe, e-Zdravstvo, e-Obrazovanje).
Informacijski sustavi nadalje olakšavaju otkrivanje i istraživanje korupcije te
povećavaju odgovornost službenika i podižu kvalitetu upravnih postupaka. Javna
dostupnost informacija pomaže izgradnju povjerenja u institucije i olakšava
praćenje postupaka.

5. GOSPODARSTVO

*5.1. Sloboda tržišnog natjecanja*

Sloboda tržišnog natjecanja uvjet je gospodarskog rasta i razvoja. Potrebno je
smanjivati mogućnosti države da diskrecijskim odlukama ograničava slobodu
tržišnog natjecanja. Osobe koje donose diskrecijske odluke izložene su rizicima
korupcije. Zbog toga je Vlada Republike Hrvatske donijela novi Zakon o potporama
kojim su bitno ojačale ovlasti nezavisnog regulatora, Agencije za zaštitu
tržišnog natjecanja, te Vlada RH više ne može bez odobrenja Agencije donijeti
odluku o otpisu duga te odobravati državne potpore. Kako bi Agencija u
potpunosti ostvarivala ovlasti koje je dobila ovim Zakonom, potrebno ju je
institucionalno ojačati.
Sloboda tržišnog natjecanja – poduzetnička i tržišna sloboda kao uvjet
gospodarskog rasta i razvoja zaštićene su Ustavom Republike Hrvatske.
Prihvaćajući europske standarde na području slobode tržišnog natjecanja i
zabrane zlouporabe monopolskog položaja, za pojedina područja gospodarskog
djelovanja osnovana su regulatorna tijela kojima je svrha da na objektivan,
razvidan i nepristran način utječu na uspostavljanje učinkovitog tržišta i
tržišnog natjecanja.
Zakonom o regulaciji energetskih djelatnosti osnovana je Hrvatska energetska
regulatorna agencija, Zakonom o Hrvatskoj agenciji za nadzor financijskih
usluga, osnovana je istoimena agencija, a izmjenama i dopunama Zakona o
telekomunikacijama (»Narodne novine«, br. 70/05.) jasnije su definirane ovlasti
Hrvatske agencije za telekomunikacije, upravo propisivanjem sustavne suradnje s
Agencijom za zaštitu tržišnog natjecanja, u slučajevima sprječavanja,
ograničavanja ili narušavanja tržišnog natjecanja.

Predlaganje mjere

S obzirom na to da se radi o relativno novim institucijama u pravnom sustavu
Republike Hrvatske, ustanovljenim u svrhu zaštite slobode tržišnog natjecanja,
potrebno je sustavno pratiti njihov rad, radi što učinkovitije primjene
relevantnih zakona i njihovih mogućih izmjena u slučaju nedorečenosti ili
neprovedivosti, ne utječući na samostalnost i neovisnost tih tijela.
Problem koji se javlja u radu regulatornih tijela je definiranje njihove pravne
osobnosti u pravnom sustavu Republike Hrvatske. Sva postojeća i novoosnovana
regulatorna tijela su ili pravne osobe sui generis ili pravne osobe s javnim
ovlastima koje u svom radu primjenjuju Zakon o općem upravnom postupku. Primjena
Zakona o općem upravnom postupku predviđa mogućnost podnošenja izvanrednih
pravnih lijekova.
U nedostatku nadležnog tijela za preispitavanje odluka pravnih osoba s javnim
ovlastima, Zakon propisuje postupanje Vlade Republike Hrvatske kao nadležnog
tijela za odlučivanje o izvanrednim pravnim lijekovima. Time se postavlja
pitanje neovisnosti rada regulatornih tijela i mogućnosti utjecaja Vlade
Republike Hrvatske na odluke regulatornih tijela.
Stoga je potrebno analizirati položaj i način odlučivanja regulatornih tijela i
pristupiti donošenju propisa kojima bi se na jedinstven način osigurala pravna
zaštita strankama u postupku regulatornih tijela, s jedne strane osiguravajući
neovisnost i nepristranost u odlučivanju regulatornih tijela s druge strane.
Prepoznat je kao problem i izuzetno veliki broj propisa za koje se ne zna imaju
li razloga biti na snazi, a mnogi od njih su u među­sobnoj koliziji, zatim
veliki broj tih propisa sadrži diskrecijske ovlasti tijela koja donose odluke
što otvara mogućnost korupcije kako zbog teškog snalaženja u mnogobrojnim
propisima, tako i zbog postojećih diskrecijskih ovlasti. Zbog toga, nakon
temeljite analize treba provesti deregulaciju.

*5.2. Privatizacija*

1. Analizirati stanje privatizacije državnog portfelja i predložiti program i
plan nastavka privatizacije. Jasno odrediti što se ne smije, što se može i do
koje razine udjela, a što se mora i u kojim rokovima privatizirati, te osigurati
učinkovitu i ubrzanu provedbu plana i programa privatizacije.
Nositelji: Ministarstvo gospodarstva, rada i poduzetništva, Hrvatski fond za
privatizaciju
Rok: 30. lipnja 2006.

2. Analizirati ulogu države u operativnom vođenju trgovačkih društava u
vlasništvu države; predložiti mjere i način postupnog povlačenja države i
prepuštanja operativnog vođenja upravama i menadžmentu trgovačkih društava.
Nositelji: Ministarstvo gospodarstva, rada i poduzetništva
Rok: 30. rujna 2006.

3. Osigurati da država kao vlasnik, u nadzornim odborima bude predstavljena
primjereno, u svrhu zaštite općeg interesa, a usporedno s procesom privatizacije
smanjivat će se broj predstavnika države.
Nositelji: Ministarstvo gospodarstva, rada i poduzetništva
Rok: 30. rujna 2006.

*5.3. Javne nabave*

1. Poslovi u kojima je država partner – javne nabave, dodjele koncesija i dr. –
moraju biti podvrgnuti strogim pravilima, ali i nadzoru provedbe pravila.
Usvojen je Registar o koncesijama i donijet će se Zakon o koncesijama do 30.
lipnja 2006. godine.
Nositelji: Državna komisija za kontrolu postupaka javne nabave i Ured za javnu
nabavu
Rok: 30. rujna 2006.

2. Analizirati sustav javnih nabava i njegove slabosti u odnosu na rizike
korupcije; naročito analizirati postupke odabira po­nuđača na javnim natječajima
i sklapanja poslova nakon natječaja; prilikom izrade novog Zakona o javnoj
nabavi voditi računa da se ograniče mogućnosti obveznika, primjenom Zakona o
javnoj nabavi, da izbjegava javne, poštene i transparentne natječaje te suziti
mogućnost direktnih pogod­bi.
Nositelji: Državna komisija za kontrolu postupaka javne nabave i Ured za javnu
nabavu
Rok: 30. rujna 2006.

3. Predložiti mjere institucionalnog jačanja unutarnje kontrole na državnoj i
lokalnim razinama; razmotriti mogućnost da u radu tih ureda, kao vanjski
članovi, sudjeluju predstavnici civilnog društva (kontrola javnosti).
Nositelji: Državna komisija za kontrolu postupaka javne nabave i Ured za javnu
nabavu
Rok: 30. rujna 2006.

4. Izraditi Strategiju upravljanja Državnom riznicom te u skladu s tim
izmijeniti i dopuniti Zakon o državnom proračunu i Zakon o izvršenju državnog
proračuna, kako bi se unaprijedili procesi planiranja, izvršavanja te kontrole i
praćenja izvršavanja državnog proračuna.
Nositelj: Ministarstvo financija
Rok: 30. lipnja 2007.

5. Izvršiti sve pripreme i započeti s uvođenjem sustava elektroničke javne
nabave u svrhu značajnog povećanja učinkovitosti i transparentnosti sustava
javne nabave.
Nositelj: Ured za javne nabave, Komisija za kontrolu javnih nabava, Središnji
državni ured za e– Hrvatsku
Rok: ožujak, 2007.

6. ZNANOST, OBRAZOVANJE I ŠPORT

Glavno i zajedničko obilježje problema sprječavanja korupcije na području
obrazovanja i znanosti je dugogodišnja materijalna stagnacija tih područja
društva i u svezi s time izostanak materijalne motivacije zaposlenih, negativna
društvena valorizacija posla koji se u ovom području obavljaju i osoba koje to
obavljaju. Osim mjera koje su određene Planom razvoja sustava odgoja i
obrazovanja 2005. g. – 2010. g. i buduće strategije razvoja znanosti i
tehnologije, koji za cilj ima podizanje ukupne učinkovitosti sustava, potrebno
je navesti i druge mjere, specifične za svako od navedenih područja. Stoga,
moguću korupciju u ovom resoru najbolje je suzbijati sustavnim pristupom
financiranja javnih potreba u znanosti, obrazovanju i športu te edukacijom koja
treba utjecati i na područje korupcije.

*6.1. Znanost i tehnologija*

Sprječavanje korupcije u znanosti razumijeva nadzor nad provođenjem natječaja i
praćenjem realizacije znanstvenih programa i projekata koje financira
Ministarstvo znanosti obrazovanja i športa. Navedeno se osigurava na sljedeći
način:

1. imenovanje članova prosudbenih skupina (koja broje 3-6 članova po skupini) je
tajno i imenovani članovi ne smiju javnosti otkriti svoja imena,

2. pri imenovanju recenzenata moraju biti nazočni svi članovi prosudbene skupine
i odabir recenzenata mora biti potvrđen jednoglasno,

3. imena recenzenata projekata su tajna, a imenuju se najmanje dva recenzenta za
svaki projekt i to u pravilu jedan domaći (RH) i jedan inozemni,

4. ako se dvije recenzije projekta bitno razlikuju u ocjeni vrsnoće sadržaja,
prosudbena skupina može i ima mogućnost imenovati dodatne recenzente,

5. prijava projekata, raspodjela projekata prosudbenim skupinama, odabir
recenzenata u prosudbenim skupinama, recenzija projekata i programa, slaganje
lista projekata i programa po bodovima uspješnosti, obavljaju se isključivo
elektroničkim sustavom, čime je mogućnost neovlaštenog pristupa informacijama
gotovo u potpunosti isključena.
Država treba poticati primjenjiva istraživanja, tehnološke inovacije i
potencijalno komercijalno atraktivne tehnologijske projekte. Uvjet racionalnog
korištenja sredstava osiguranih za te namjene jest potpuna transparentnost
dodjeljivanja sredstava, otvorena i kritička rasprava o prioritetima te puna
odgovornost za poštivanje pravila postupka, zaštitu interesa društva, kao i
zaštitu intelektualnog vlasništva. Objektivnost u financiranju takvih projekata
koji promiču inovacije i nova znanja, nužna je ne samo radi trošenja sredstava
državnog proračuna predviđenog za znanost i tehnologiju, već i zbog zaštite
slobode tržišnog natjecanja.
Nositelj: Ministarstvo znanosti, obrazovanja i športa
Rok: 30. lipnja 2006.

*6.2. Predškolski odgoj, osnovno i srednje obrazovanje*

Materijalni položaj predškolskog odgoja te osnovnog i srednjeg školstva
pretpostavljaju objektivnu okolnost koja u prvi plan stavlja nužnost vraćanja
dostojanstva i vrijednosti odgojiteljima, učiteljima i nastavnicima za
provođenje mjera profesionalne etike. Odgojni zadaci škole znače i to da se
posljedice propusta u odgojnim sadržajima osjećaju tek kasnije i posredno, kada
su nepopravljive. Dječji vrtić i škola koji kod djece razvijaju moralne i
društvene vrijednosti imaju izuzetnu ulogu u sprječavanju korupcije i odgoju
društva protiv korupcije, pa tim sadržajima treba dati odgovarajući prioritet.
Unutar novog nastavnog plana i programa obrazovanja treba u pred­met »Etika«
implementirati podučavanje učenika o korupciji kao društvenom zlu.
Poslovanje škola i donošenje odluka, odgovornost prema lokalnoj zajednici i
društvu u cjelini, odgovornost u trošenju sredsta­va, upućuju na to da je u
vođenju ustanova potrebna suradnja sa zajed­nicom i roditeljima, puna
odgovornost i transparentnost u korištenju sredstava. Uvođenjem centraliziranog
sustava u upravljanju standardiziranim skupovima podataka, omogućuje se
ažuriranje osnovnih podataka u vezi s djelatnicima i korištenjem financijskih
sredstava školskih ustanova. Ministarstvo znanosti, obrazovanja i športa treba
intenzivirati napore u primjeni prosvjetno – inspekcijskog nadzora u školama i
revizijama materijalnog poslovanja škola, te zbog implementacije
decentralizacije u školstvu, tražiti odgovornost u upravljanju predškolskim
ustanovama i školama od osnivača. Zadaća je Ministarstva obrazovanja, znanosti i
športa podići kvalitetu uvjeta rada prosvjetne inspekcije u svrhu poboljšanja
njegove učinkovitosti.
Donošenjem mreže škola te implementacijom vanjskog vrednovanja učenika i škola,
pridonjet će se daljnjem razvoju transparentnosti financiranja sustava i
stručnog rada u njemu.
Obrazovanje je i područje tržišnog nadmetanja. U novom Nacrtu prijedloga Zakona
o udžbenicima bit će regulirano sprječavanje sukoba interesa unutar relevantnog
tijela koje odobrava uporabu udžbenika.
Nositelj: Ministarstvo znanosti, obrazovanja i športa
Rok: 30. lipnja 2006.

*6.3. Visoko obrazovanje*

Visoko obrazovanje, područje je s visokim rizikom za korupciju. To se primarno
odnosi na pokušaje da se potvrde o obrazovanju, diplome i ispiti kupuju novcem
ili stječu na druge nedopuštene načine.
Upisi na visokoškolske institucije trebaju biti objektivni i transparentni,
temeljeni na nepristranoj ocjeni sposobnosti kandidata i transparentni, otvoreni
prema nadzoru javnosti. Da bi se to postiglo, potrebna je kontrola nad
postupcima upisa i to, kako učinkovitim upravnim nadzorom, tako i tehničkim
pripremama upisa koje moraju jamčiti objektivnost. Uvođenje državne mature bitan
je korak ka rješavanju ovoga problema.
Mehanizmi zaštite prava studenata, kako oni koje predviđa zakon, tako i akti
sveučilišta, mjera su prevencije. Djelovanje studentskog pravobranitelja,
aktivnosti udruga i predstavnika studenata, jamče zaštitu prava objektivno
slabije strane u procesu studiranja.
Pogubna je praksa snižavanja kriterija ispitivanja radi osobnih utjecaja, veza
ili podmićivanja. Bez obzira na razmjere tog problema, čak i ako se radi o
izoliranim incidentima, a ne raširenoj praksi, treba inzistirati na mogućnosti
žalbe, na otvorenosti i javnosti ispita te tehničkim mjerama zaštite
objektivnosti (dokumentiranje rezultata, anonimnost).
Autonomija sveučilišta razumijeva odgovornost i visoke etičke kriterije
ponašanja nastavnika. Stoga je Hrvatski sabor, na prijedlog Vlade Republike
Hrvatske, osnovao Odbor za etiku u znanosti i visokom obrazovanju.
Zadaća je ovog neovisnoga parlamentarnog tijela promicanje etičkih načela i
vrijednosti u znanosti i visokom obrazovanju, u poslovnim odnosima i u odnosima
s javnošću te u primjeni suvremenih tehnologija i u zaštiti okoliša. Odbor
donosi etički kodeks kojim utvrđuje etička načela u visokom obrazovanju,
znanstvenom radu, objavljivanju rezultata, odnosima među znanstvenicima,
nastavnicima i drugim sudionicima u znanstvenom i obrazovnom procesu, postupcima
i radnjama vezanim za tržišno natjecanje, te odnosu prema javnosti i sredstvima
javnog priopćavanja. Sveučilišta i njihove sastavnice mogu osnovati svoja etička
povjerenstva te donijeti svoje etičke kodekse.
Sve ove aktivnosti treba poticati u okvirima nadležnosti Ministarstva znanosti,
obrazovanja i športa.
Nositelj: Ministarstvo znanosti, obrazovanja i športa
Rok: 30. lipnja 2006.

*6.4. Šport*

Profesionalni šport u očima javnosti opterećen je brojnim slučajevima korupcije.
U novom Nacrtu prijedloga Zakona o športu predviđeno je uvođenje športskih
dioničkih društava za profesionalne športske klubove, što će omogućiti
transparentnije poslovanje profesionalnih športskih klubova. Isto tako ugrađene
su norme o sprječavanju sukoba interesa svih sudionika u sustavu športskog
natjecanja. Ministarstvo će u okviru svojih nadležnosti razviti politiku čistih
računa i strogog poštivanja zakona, istodobno potičući sve športske saveze i
cjelokupnu športsku zajednicu na jedinstven pristup oko svih pitanja. Također,
kroz nacionalnu strategiju športa žele se uvesti jasni kriteriji za dodjelu
javnih sredstava sustavu športa. Osobito treba razviti inspekcijski nadzor i
kontrolu nad poslovanjem klubova u sustavu natjecanja.
Nositelj: Ministarstvo znanosti, obrazovanja i športa
Rok: 30. lipnja 2006.

V. OTKRIVANJE I KAŽNJAVANJE

Sustavnim reformama područja najvećih rizika korupcije te stalnim mjerama
prevencije potrebna je potpora dobro organiziranih i efikasnih tijela
otkrivanja, procesuiranja i kažnjavanja korupcije. Zbog toga je potrebno
sljedeće:

1. temeljito analizirati organizaciju, djelokrug rada, opremu, kadrovske i
materijalne potrebe USKOK-a te predložiti mjere poboljšanja za njegovo
djelovanje,

2. potrebno je s većom pozornošću ustrajati na otkrivanju i progonu korupcije na
svim razinama, osobito one kojima se utječe na ključne gospodarske odluke i
zakonodavstvo te zlorabi položaj i utjecaj,
Nositelj: Ministarstvo pravosuđa, Državno odvjetništvo Republike Hrvatske
Rok: kontinuirano

3. poboljšati organizaciju MUP-a – unutar postojećih ustrojstvenih jedinica ili
osnivanjem novih u Ravnateljstvu policije, Upravi kriminalističke policije kao i
u policijskim upravama po županijama, radi jačanja kadrovskih i institucionalnih
okvira za borbu protiv korupcije, ali i interne korupcije unutar MUP-a, ovisno o
procjenama veličine problema,
Nositelj: Ministarstvo unutarnjih poslova
Rok: 30. lipnja 2006.

4. organizirati i provesti stručno osposobljavanje policijskih istražitelja,
državnih odvjetnika i sudaca za poslove otkrivanja, dokazivanja i suđenja
počinitelja korupcijskih kaznenih djela,
Nositelj: Ministarstvo pravosuđa, Ministarstvo unutarnjih poslova, Državno
odvjetništvo Republike Hrvatske, Vrhovni sud Republike Hrvatske
Rok: kontinuirano

5. analizirati visine propisanih kazni za korupcijska kaznena djela, predložiti
promjene uključujući i propisivanje zaštitne mjere oduzimanja imovine stečene
kaznenim djelima korupcije i organiziranog kriminala, uz prošireno oduzimanje
imovinske koristi.
Nositelj: Ministarstvo pravosuđa, Državno odvjetništvo Republike Hrvatske,
Vrhovni sud Republike Hrvatske
Rok: 30. rujna 2006.

VI. MEĐUNARODNA SURADNJA

Korupcija nije samo hrvatski nego i međunarodni i globalni problem. Radi
povećanja vjerodostojnosti vlasti i konkurentnosti našega gospodarstva, važno je
i korisno sudjelovati u međunarodnim i regionalnim institucijama za suzbijanje
korupcije, aktivno djelovati u suradnji institucija i drugih organizacija. Radi
toga je potrebno:

1. koordinirati primjenu konvencija Vijeća Europe protiv korupcije, UN-ove
konvencije protiv korupcije, te aktivno djelovati u europskim i regionalnim
institucijama – Pakt o stabilnosti, GRECO, SPAI, SPOC, PACO i analizirati
problem korupcije u procesu europskih integriranja,
Nositelj: Ministarstvo pravosuđa, Ministarstvo unutarnjih poslova
Rok: kontinuirano

2. surađivati s Interpolom i Europolom, te susjednim i drugim državama u regiji
i Europi, u suzbijanju korupcije, tražiti međunarodnu stručnu i tehničku pomoć u
osposobljavanju kadra,
Nositelj: Ministarstvo unutarnjih poslova
Rok: kontinuirano

3. analizirati organizaciju i dosadašnji rad USKOK-ovog Odjela za međunarodnu
suradnju, predložiti mjere poboljšanja međunarodne suradnje na poslovima
suzbijanja korupcije, tražiti međunarodnu stručnu i tehničku pomoć u
osposob­ljavanju osoblja,
Nositelj: Ministarstvo pravosuđa, Državno odvjetništvo Republike Hrvatske
Rok: 30. lipnja 2006.

4. analizirati međunarodnu pravnu pomoć, postupke izručenja i suradnje u
suzbijanju međunarodnoga organiziranoga kriminala s elementima korupcije.
Nositelj: Ministarstvo pravosuđa, Državno odvjetništvo Republike Hrvatske,
Vrhovni sud Republike Hrvatske
Rok: 30. lipnja 2006.

VII. JAVNO DJELOVANJE

Ovaj Nacionalni program uvažava mišljenje javnosti o razmjerima korupcije u
Republici Hrvatskoj. Sprječavanje korupcije i borba protiv nje pretpostavlja
potporu građana i niz mjera edukacije i podizanja svijesti o njenim štetnim
posljedicama. Samo tako se može postići uvjerenje javnosti da je politika
djelatnost za javno dobro i potaknuti javnost na zajedničko djelovanje s vlašću.
Radi toga se predlaže:

1. organizirati i provoditi promotivne medijske kampanje za predstavljanje
Nacionalnog programa suzbijanja korupcije,
Nositelj: Ministarstvo pravosuđa
Rok: 30. lipnja 2006.

2. uspostaviti zbirku članaka, audiozapisa i videozapisa koji obrađuju problem
korupcije i učiniti ih dostupnim svim medijima,
Nositelj: Ministarstvo pravosuđa, Državno odvjetništvo Republike Hrvatske
Rok: 30. lipnja 2006.

3. organizirati okrugle stolove, druge forme i načine educiranja novinara i
civilnog društva o problemu korupcije i načinima njenog otkrivanja,
Nositelj: Ministarstvo pravosuđa, Državno odvjetništvo Republike Hrvatske, Ured
za udruge Vlade Republike Hrvatske.
Rok: 30. lipnja 2006.

4. potrebno je poticati rad nevladinih udruga i organizacija civilnog društva
koje se bave problemom korupcije i poticati njihovu suradnju s državnim
tijelima,
Nositelj: Ured za udruge Vlade Republike Hrvatske, Ministarstvo pravosuđa,
Državno odvjetništvo Republike Hrvatske, USKOK
Rok: kontinuirano

5. pokrenuti informativnu kampanju o štetnosti korupcije putem dnevnih novina i
dijeljenjem letaka u tijelima državne uprave, sudovima i državnim poduzećima,
Nositelj: Ured za udruge Vlade Republike Hrvatske, Ministarstvo pravosuđa,
Državno odvjetništvo Republike Hrvatske
Rok: 31. listopada 2006.

6. ustrajno i stalno upozoravati javnost na štetnost korupcije,
Nositelj: Ministarstvo pravosuđa
Rok: 30. lipnja 2006.

7. organizirati i sustavno provoditi istraživanja javnog mišljenja o korupciji,
Nositelj: Ministarstvo pravosuđa
Rok: kontinuirano

8. organizirati i sustavno provoditi edukaciju učenika i studenata o štetnosti
korupcije,
Nositelj: Ministarstvo znanosti, obrazovanja i športa
Rok: kontinuirano

9. u suradnji s udrugama gospodarstvenika, promovirati etičke norme u
poslovanju.
Nositelj: Ministarstvo gospodarstva, rada i poduzetništva
Rok: kontinuirano

VIII. PROVEDBA PROGRAMA

Politička volja i odlučnost vlasti presudne su za suzbijanje korupcije. Izradom
nacionalnog programa, Vlada Republike Hrvatske pokazuje nedvojbenu političku
volju.
Po svojoj prirodi, korupcija je problem kojim se mogu i moraju baviti izvršna i
sudbena vlast pa je obveza provedbe Nacionalnog programa na Vladi Republike
Hrvatske.
Ozbiljno, odgovorno i temeljito analiziran je problem korupcije. Kada se koristi
izraz analiza kod određenja zadataka i rokova, ne odgađa se nužna i odlučna
akcija, već se ona ostvaruje uključivanjem struke, znanosti i javnosti. Slijedom
toga Vlada Republike Hrvatske je odlučna u namjeri da do kraja ovog mandata
problem korupcije svede na razinu na kojoj ona neće biti zapreka društvenom,
gospodarskom i političkom razvoju, a građani je neće doživljavati kao presudnu
smetnju svojih sloboda, prava i interesa.
To je razlog više da Vlada Republike Hrvatske predloži:

1. osnivanje Nacionalnog vijeća za praćenje provedbe Nacionalnog programa
suzbijanja korupcije, kojeg trebaju činiti zastupnici, predstavnici poslodavaca,
predstavnici sindikata, predstavnici nevladinih udruga koje se bave problemom
korupcije, predstavnici akademske zajednice, stručnjaci i predstavnici medija;

2. predsjednik Nacionalnog vijeća treba biti iz redova oporbe;

3. vijeće nadzire provedbu ovoga Programa, predlaže mjere za njegovo izvršenje.
Ono neće obavljati poslove iz nadležnosti Vladinih tijela i institucija, neće
operativno djelovati, nego će ocjenjivati načine i rezultate provedbe ovoga
Nacionalnog programa.

Klasa: 215-01/06-01/03
Zagreb, 31. ožujka 2006.

HRVATSKI SABOR
Predsjednik
Hrvtskoga sabora
**Vladimir Šeks**, v. r.

Ostalo, NN 39/2006-945
Opći uvjeti korištenjaZaštita privatnosti[Pristup podatcima](/data_access_hr.aspx)[ELI](/about_eli_hr.aspx)

©2026. g. Narodne novine d.d.

, izrada [Novena d.o.o.](http://novena.hr/)