### NN 91/2015 (21.8.2015.), Presuda Upravnog suda u Osijeku broj: 3 UsI-663/15-4 od 16. srpnja 2015.

91 21.08.2015 Presuda Upravnog suda u Osijeku broj: 3 UsI-663/15-4 od 16. srpnja 2015.

UPRAVNI SUD U OSIJEKU

1776

PRESUDA

Upravni sud u Osijeku, po sutkinji Jasenki Beker, uz sudjelovanje zapisničarke Zdenke Raiz, u upravnom sporu tužitelja Tapetarski obrt Niko, Zadar, Krešimirova obala 60, protiv tuženika Hrvatske regulatorne agencije za mrežne djelatnosti (ranije: Hrvatske agencije za poštu i elektroničke komunikacije), Zagreb, Roberta Frangeša Mihanovića 9, radi rješavanja spora između korisnika i operatora, 16. srpnja 2015.

presudio je

I. Odbija se kao neosnovan tužbeni zahtjev tužitelja kojim traži poništenje rješenja Hrvatske agencije za poštu i elektroničke komunikacije, klasa: UP/I-344-08/12-01/1034, urbroj: 376-05/ZM-12-05 (DB) od 31. srpnja 2012.

II. Ova presuda objavit će se u »Narodnim novinama« i na internetskim stranicama Hrvatske regulatorne agencije za mrežne djelatnosti.

Obrazloženje

Tužitelj je kod Visokog upravnog suda Republike Hrvatske podnio tužbu protiv gore označenog tuženika radi rješavanja spora između korisnika i operatora koji se rješenjem poslovni broj: UsII-29/2012-7 od 2. listopada 2013. oglasio stvarno nenadležnim i predmet ustupio nadležnom Upravnom sudu u Splitu te je isti zaprimljen pod poslovnim brojem: UsI-2928/13. Rješenjem predsjednika Vrhovnog suda Republike Hrvatske u Zagrebu broj: Su-IV-163/15-2 od 31. ožujka 2015. navedeni predmet ustupljen je ovome Sudu u rad.

Osporavanim rješenjem tuženika klasa: UP/I-344-08/12-01/1034, urbroj: 376-05/ZM-12-05 (DB) od 31. srpnja 2012., na temelju odredbe članka 41. stavka 2. Zakona o općem upravnom postupku (»Narodne novine«, broj: 47/09.) odbačen je zahtjev za rješavanje spora korisnika Tapetarski obrt Niko iz Zadra, ovdje tužitelja, podnesen 17. srpnja 2012. kao nepravovremen s obrazloženjem da nije poštivana procedura propisana odredbom članka 51. stavka 1. Zakona o elektroničkim komunikacijama (»Narodne novine«, broj: 73/08. i 90/11.).

Tužitelj u tužbi osporava zakonitost rješenja tuženika u bitnome navodeći da je nakon primljenog T-mobile računa za mjesec studeni 2011. godine uložio prigovor T-mobile centru u Zadru. U siječnju 2012. godine dobiva odgovor Službe za poslovne korisnike da je utvrđeno korištenje usluga sa dodanom vrijednosti uz odgovor tvrtke Serkotel rb. 160/2011. kako u navedenom periodu nisu zabilježeni nikakvi kvarovi te da njihov klijent SMS telekom d.o.o., koji pruža usluge na navedenom kodu, potvrđuje da su oni slali poruke putem mobilnog telefona pa ih je tvrtka Serkotel upozorila da ne smiju kontaktirati korisnika koji se prvo nisu prijavili na uslugu, a u slučaju ponavljanja otkazati istoj ugovor o poslovnoj suradnji. Tužitelj navodi da je uz odgovor u prilogu dostavljeno očitovanje tvrtke IPT d.o.o. te je iz detaljnog ispisa 202 poruke vidljivo da je u nekoliko sekundi poslano više poruka nego je to tehnički i fizički izvodivo, dok se za ostalih spornih 796 poruka niti ne očituju. Dalje ističe da je 16. veljače 2012. poslan prigovor Povjerenstvu za pritužbe T-mobile koje 6. travnja 2012. odbija prigovor tužitelja bez podrobnijeg ispisa računa protivno odredbi članka 44. stavka 1. i 2. Zakona o elektroničkim komunikacijama. Tvrdi da je u zakonskom roku dostavio dopis od 2. svibnja 2012. tuženiku vezano uz navedeni problem redovnom poštom, međutim, dolazi do zabrane odlaznih poziva od strane Hrvatskog telekoma d.d. zbog nepodmirenja spornog iznosa. Tužitelj potom obavještava operatora da je zabrana odlaznih poziva nezakonita jer nije unaprijed obaviješten o postupku zabrane poziva te operator zabranu odlaznih poziva poništava. Nakon kontaktiranja tuženika, tužitelj je obaviješten da predmet nisu niti zaprimili te ponovno dostavlja prigovor od 2. svibnja 2012. putem telefaksa i redovnom poštom, dok tuženik dopisom od 19. srpnja 2012. traži presliku dokaza o dostavljenom prigovoru, a koji tužitelj nije u mogućnosti dostaviti jer je prigovor poslan redovnom poštom. Smatra da bi sporni iznos za koji se tužitelj tereti trebalo poništiti. Iako to izričito ne navodi, iz sadržaja tužbe proizlazi da tužitelj traži poništenje osporavanog rješenja tuženika.

Tuženik u odgovoru na tužbu u bitnom navodi da je pravilno utvrđeno činjenično stanje nepostojanja formalnih pretpostavki za pokretanje postupka i meritorno odlučivanje u sporu te je pravilno primijenjen zakon i odbačen zahtjev tužitelja za rješavanje spora. Predlaže Sudu odbiti tužbeni zahtjev kao neosnovan.

Uzimajući u obzir da stranke ne zahtijevaju održavanje rasprave to je i Sud u skladu s odredbom članka 36. stavka 1. točke 4. Zakona o upravnim sporovima (»Narodne novine«, broj: 20/10., 143/12. i 152/14., u daljnjem tekstu: ZUS) donio odluku bez održavanja rasprave.

U upravnom sporu Sud je izvršio uvid u spis upravnog spora te odgovor na tužbu tuženika, kao i uz odgovor na tužbu priloženi spis upravnog postupka.

Na temelju razmatranja svih činjeničnih i pravnih pitanja, a sukladno odredbi članka 55. stavak 3. ZUS-a, Sud je utvrdio da tužbeni zahtjev nije osnovan.

Prema odredbi članka 12. stavka 1. točke 11. Zakona o elektroničkim komunikacijama u nadležnost tuženika ulazi i rješavanje sporova između krajnjih korisnika usluga i operatora javnih komunikacijskih usluga.

Odredbom članka 50. stavka 1. Zakona o elektroničkim komunikacijama propisano je da krajnji korisnik usluga ima pravo podnijeti operatoru javnih komunikacijskih usluga prigovor u vezi s pružanjem usluga, prigovor na iznos koji je zadužen za pruženu uslugu, prigovor na kakvoću pružene usluge te prigovor zbog povrede odredaba pretplatničkog ugovora.

Stavkom 12. istoga članka Zakona o elektroničkim komunikacijama propisano je da je operator javnih komunikacijskih usluga obvezan dostaviti pisani odgovor krajnjem korisniku usluga o utemeljenosti podnesenog prigovora iz stavka 1. ovoga članka u roku od najviše 15 dana od dana zaprimanja prigovora, odnosno u roku od 30 dana od dana zaprimanja prigovora u slučaju iz članka 49. stavka 6. ovoga Zakona.

Prema odredbi članka 50. stavka 13. Zakona o elektroničkim komunikacijama na pisani odgovor operatora iz stavka 12. ovoga članka krajnji korisnik usluga ima pravo podnijeti pritužbu (reklamaciju) Povjerenstvu za pritužbe potrošača pri operatoru javnih komunikacijskih usluga u roku od 30 dana od dana dostavljanja pisanog odgovora.

Povjerenstvo za pritužbe potrošača operatora javnih komunikacijskih usluga obvezno je dostaviti pisani odgovor krajnjem korisniku usluga u roku od 30 dana od dana zaprimanja njegove pritužbe.

U slučaju spora između krajnjeg korisnika usluga i operatora javnih komunikacijskih usluga u vezi s pružanjem usluga, iznosom kojim je zadužen za pruženu uslugu, kakvoćom pružane usluge ili prigovorom zbog povrede odredaba pretplatničkog ugovora krajnji korisnik usluga može podnijeti zahtjev za rješavanje spora Agenciji u roku od 30 dana od dana dostavljanja pisanog odgovora Povjerenstva za pritužbe potrošača iz članka 50. stavka 13. ovoga Zakona. Zastara osporene tražbine ne teče za vrijeme rješavanja spora pred Agencijom (članak 51. stavak 1. Zakona o elektroničkim komunikacijama).

Odredbom članka 51. stavka 4. Zakona o elektroničkim komunikacijama propisano je da Povjerenstvo iz stavka 3. ovoga članka ima svojstvo i zadaće savjetodavnog tijela koje se osniva pri Agenciji prema posebnom zakonu kojim je uređena zaštita potrošača. Način rada Povjerenstva iz stavka 3. ovoga članka pobliže se propisuje pravilnikom koji donosi Vijeće Agencije, dok je stavkom 6. istog članka propisano da nakon zaprimljenog prijedloga Povjerenstva iz stavka 3. ovoga članka Agencija odlukom rješava spor iz stavka 1. ovoga članka na temelju podataka, dokumentacije i očitovanja stranaka u postupku, u pravilu bez provođenja usmene rasprave.

Uvidom u spis upravnog postupka vidljivo je da je tužitelj podnio prigovor Hrvatskom telekomu d.d. u vezi sa zaduženjima za SMS poruke s dodanom vrijednosti prema računu broj: 12000132/000 iz studenoga 2011. godine. Nadalje, razvidno je da je operator odgovorio na prigovor dana 16. siječnja 2012. i da je taj odgovor tužitelj primio, jer ga je priložio uz tužbu. U navedenome odgovoru Hrvatskog telekoma d.d. tužitelj je upozoren da ima pravo pritužbe Povjerenstvu za pritužbe u drugostupanjskom postupku putem Sektora za usluge privatnim korisnicima u roku 30 dana nakon primitka toga odgovora.

Tužitelj je potom 16. veljače 2012. izjavio prigovor navedenome Povjerenstvu za pritužbe u drugostupanjskom postupku te je 6. travnja 2012. Povjerenstvo donijelo odluku o odbijanju prigovora uz obrazloženje da dodatnom provjerom baze podataka Hrvatskog telekoma d.d. nisu uočene nikakve nepravilnosti u obračunu i naplati te je stavka »Premium SMS« ispravno zadužena, a koju odluku je tužitelj također primio jer u tužbi navedenu činjenicu niti ne osporava. U odgovoru na pritužbu tužitelj je upozoren da protiv odluke Povjerenstva može podnijeti zahtjev za rješavanje spora Hrvatskoj agenciji za poštu i elektroničke komunikacije u roku od 30 dana sukladno odredbi članka 51. stavka 1. Zakona o elektroničkim komunikacijama.

Nadalje je iz spisa upravnog postupka razvidno da je Hrvatska agencija za poštu i elektroničke komunikacije 17. srpnja 2012. zaprimila prigovor tužitelja protiv odluke Povjerenstva, dok je tužitelj tijekom upravnog postupka tvrdio da je navedeni prigovor tuženiku uputio 2. svibnja 2012. te da je isti podnesen u zakonskom roku.

Tuženik je potom zaključkom klasa: UP/I-344-08/12-01/1034, urbroj: 376-05/ZM-12-03 (DB) od 19. srpnja 2012. zatražio od tužitelja da u roku od osam dana od primitka zaključka dostavi, među ostalim, presliku dokaza o dostavljenom prigovoru tuženiku 2. svibnja 2012. te je isti upozoren, ukoliko ne postupi po navedenom, da će tuženik rješenjem odbaciti zahtjev za rješavanje spora.

Tužitelj je 30. srpnja 2012. tuženiku dostavio traženu dokumentaciju, s tim da je u odnosu na dostavu preslika dokaza o dostavljenom prigovoru, istaknuo da je isti poslan redovnom poštom te da dokaz o istome nije u mogućnosti dostaviti.

S obzirom na to da u predmetnom spisu, kao i u prilozima uz tužbu, nije dostavljen dokaz o dostavljenom prigovoru tuženiku 2. svibnja 2012., već je iz spisa razvidno da je tuženik navedeni prigovor zaprimio 17. srpnja 2012., ocjena je Suda da u konkretnom slučaju nije bila poštivana zakonom propisana procedura koja proizlazi iz odredbe članka 51. Zakona o elektroničkim komunikacijama za meritorno rješavanje spora između tužitelja (korisnika) i operatora.

Dakle, budući da je tužitelj pokrenuo postupak rješavanja spora pred tuženikom izvan zakonom propisanog roka od 30 dana od dana dostavljanja odgovora Povjerenstva za pritužbe, Sud je stajališta da tuženik odbacivanjem toga zahtjeva pozivom na odredbu članka 41. stavka 2. Zakona o općem upravnom postupku (»Narodne novine«, broj: 47/09.) nije povrijedio zakon na štetu tužitelja.

Stoga prigovori tužitelja iznijeti u ovoj upravnoj stvari nemaju utjecaja na zakonitost osporavanog rješenja tuženika od 31. srpnja 2012. pa je Sud na temelju članka 57. stavka 1. ZUS-a odlučio kao u izreci ove presude.

Odluka o objavi presude u »Narodnim novinama« i na internetskim stranicama tuženika (točka 2. izreke) temelji se na odredbi članka 14, stavka 8. Zakona o elektroničkim komunikacijama.

UPUTA O PRAVNOM LIJEKU

Protiv ove presude dopuštena je žalba Visokom upravnom sudu Republike Hrvatske. Žalba se podnosi putem ovog suda, u dovoljnom broju primjeraka za sud i sve stranke u sporu, u roku od 15 dana od dana dostave presude. Zalba odgađa izvršenje pobijane presude (članak 66. stavak 5. ZUS-a).

Poslovni broj: 3 UsI-663/15-4

Osijek, 16. srpnja 2015.

Sutkinja
Jasenka Beker, v. r.