## Rješenje Ustavnog suda Republike Hrvatske broj U-III-169/2003 od 14. travnja 2004.

### NN 60/2004 (12.5.2004.), Rješenje Ustavnog suda Republike Hrvatske broj U-III-169/2003 od 14. travnja 2004.

# USTAVNI SUD REPUBLIKE HRVATSKE

1349

Ustavni
sud Republike Hrvatske, u Vijeću za rješava­nje postupovnih pretpostavki za
odlučiva­nje o ustavnim tužbama, u sastavu sudac Milan Vuković, predsjednik
Vijeća, te suci Ivan Matija i Nevenka Šernhorst, članovi Vijeća, u postupku
pokrenutom ustavnom tužbom Ž. T. iz S., koje­g zastupa M. J., odvjetnica iz S.,
na sjednici održanoj 14. trav­nja 2004., jednoglasno je donio

## RJEŠENJE

I.
Ustavna tužba podnijeta 14. siječ­nja 2003. protiv presude Vrhovnog suda
Republike Hrvatske, broj: Rev-1807/01-2 od 15. listopada 2002. i presude Županijskog
suda u Splitu, broj: Gž-3413/00 od 19. trav­nja 2001., ne uzima se u razmatra­nje.

II.
Dopuna ustavne tužbe iz točke I. ove izreke, podnijeta 10. lip­nja 2003.,
odbacuje se.

III.
Ovo rješe­nje objavit će se u »Narodnim novinama«.

```
Obrazloženje
```

1.
Ustavna tužba podnijeta je protiv presude Vrhovnog suda Republike Hrvatske,
broj: Rev-1807/01-2 od 15. listopada 2002. i presude Županijskog suda u Splitu,
broj: Gž-3413/00 od 19. trav­nja 2001.

Presudom
Vrhovnog suda od 15. listopada 2002. odbijena je podnosite­ljeva revizija
protiv presude Županijskog suda u Splitu od 19. trav­nja 2001., kojom je
preinačena presuda Općinskog suda u Splitu, broj: P-1389/98 od 8. ve­ljače
2000., na način da je prihvaćen tužbeni zahtjev tužite­ljice R. K. i ona je
utvrđena nosite­ljem stanarskog prava na stanu u S., uz obvezu podnosite­lja
ustavne tužbe na ise­lje­nje i predaju tog stana slobodnog od osoba i stvari, a
odbijen je ­nje­gov protutužbeni zahtjev radi utvrđe­nja da su stranke na istom
stanu stekle status zaštićenih najmoprimaca i pravo na otkup toga stana teme­ljem
odredaba Zakona o prodaji stanova na kojima postoji stanarsko pravo.

2.
Podnosite­lj smatra da su osporenim presudama povrije­đene odredbe članka 3. i
članka 19. stavka 1. Ustava.

Predlaže
usvojiti ustavnu tužbu i ukinuti osporene presude.

*U
ustavnoj tužbi nije istaknuta povreda ustavnog prava.*

3. U
odredbi članka 62. stavka 1. Ustavnog zakona o Ustavnom sudu Republike Hrvatske
(»Narodne novine«, broj 49/02 – pročišćeni tekst, u da­lj­njem tekstu: Ustavni
zakon) propisano je s­ljedeće:

»Svatko
može podnijeti Ustavnom sudu ustavnu tužbu ako smatra da mu je pojedinačnim
aktom tijela državne vlasti, tijela jedinice lokalne i područne (re­gionalne)
samouprave ili pravne osobe s javnim ovlastima, kojima je odlučeno o ­nje­govim
pravima i obvezama ili o sum­nji ili optužbi zbog kaž­njivog djela, povrijeđeno
­ljudsko pravo ili teme­ljna sloboda zajamčena Ustav­om, odnosno Ustavom
zajamčeno pravo na lokalnu i područnu (re­gionalnu) samoupravu (u da­lj­njem
tekstu: ustavno pravo)«.

Sukladno
tome, samo ona ­ljudska prava i teme­ljne slobode koje su zajamčene u pojedinim
odredbama Ustava Republike Hrvatske, smatraju se ustavnim pravima.

4. Prema odredbi članka 71. stavka 1. Ustavnog
zakona, Ustavni sud ispituje samo one povrede ustavnog prava koje su istaknute
u ustavnoj tužbi.

Podnosite­lj je u ustavnoj tužbi istaknuo povrede
odredaba članka 3. i članka 19. stavka 1. Ustava.

Odredba članka 3. Ustava propisuje da su sloboda,
jedna­kost, nacionalna ravnopravnost i ravnopravnost spolova, mirotvorstvo,
socijalna pravda, poštiva­nje prava čovjeka, nepovredivost vlasništva, očuva­nje
prirode i čovjekova okoliša, vladavina prava i demokratski višestranački sustav
najviše vrednote ustavnog poretka Republike Hrvatske i teme­lj za tumače­nje
Ustava.

Odredba članka 3. Ustava ne sa­drži ustavno pravo u
smislu članka 62. stavka 1. Ustavnog zakona, ne­go najviše vrednote ustavnog
poretka Republike Hrvatske koje služe kao teme­lj za tumače­nje Ustava.

Odredba članka 19. stavka 1. Ustava propisuje da
pojedinačni akti državne uprave i tijela koja imaju javne ovlasti moraju biti
uteme­ljeni na zakonu. Ta odredba ne sadrži ustavno pravo u smislu članka 62.
Ustavnog zakona, ne­go se ­njome utvrđuje načelo zakonitosti u djelova­nju
uprave.

Budući da članak 71. stavak 2. Ustavnog zakona
propisuje da se ustavna tužba neće uzeti u razmatra­nje u slučaju kad se ne
radi o povredi ustavnog prava, Ustavni sud nije prihvatio razmatra­nje ustavne
tužbe podnosite­lja, jer u ­njoj nije istaknuta povreda nijednoga ustavnog
prava.

5. Podnosite­lj je 10. lip­nja 2003. dostavio
Ustavnom sudu podnesak kojim dopu­njuje ustavnu tužbu. Dopuna je podnesena
nakon isteka roka od 30 dana propisanog člankom 64. Ustavnog zakona. Rok za
podnoše­nje ustavne tužbe istekao je 15. siječ­nja 2003., pa je dopunu ustavne
tužbe trebalo odbaciti zbog nepravodobnosti.

6. Stoga je, teme­ljem odredaba članka 71. stavka 2.
i članka 72. Ustavnog zakona, riješeno kao u izreci. Objava rješe­nja teme­lji
se na članku 29. stavku 1. Ustavnog zakona.

Broj: U-III-169/2003
Zagreb, 14. trav­nja 2004.

USTAVNI SUD REPUBLIKE HRVATSKE

Predsjednik Vijeća
**Milan Vuković,** v. r.

Rješenje, NN 60/2004-1349