## Odluka Ustavnog suda Republike Hrvatske broj U-III-3136/2002 od 1. srpnja 2003.

### NN 111/2003 (15.7.2003.), Odluka Ustavnog suda Republike Hrvatske broj U-III-3136/2002 od 1. srpnja 2003.

# USTAVNI SUD REPUBLIKE HRVATSKE

1522

Ustavni sud Republike Hrvatske, u Vijeću šestorice
za odlučivanje o ustavnim tužbama, u sastavu sudac Jasna Omejec, predsjednik
Vijeća, te suci Marijan Hranjski, Mario Kos, Ivan Mrkonjić, Emilija Rajić i
Vice Vukojević, članovi Vijeća, odlučujući u postupku povodom ustavne tužbe M.
P. iz S., na sjednici Vijeća održanoj dana 1. srpnja 2003. godine, jednoglasno
je donio

## ODLUKU

I. Ustavna tužba se odbija.

II. Ova odluka objavit će se u »Narodnim
novinama«.

Obrazloženje

1. Ustavna tužba podnijeta je protiv presude Županijskog
suda u Sisku, broj: Gž-38/02-3 od 31. siječnja 2002. godine.

Tom presudom odbijena je žalba podnositelja, kao
tužitelja u parničnom postupku i žalba tužene te je potvrđena presuda Općinskog
suda u Sisku, broj: P-753/2001-4 od 20. studenoga 2001. godine.

Prvostupanjskom presudom usvojen je tužbeni
zahtjev podnositelja ustavne tužbe kojim je tražio da tužena iseli i preda mu u
posjed kuću u B. K. 97, slobodnu od ljudi, dok je u preostalom dijelu tužbenog
zahtjeva kojim je tražio da mu tužena na ime korištenja kuće – najma, plati
iznos od 50,00 DEM mjesečno, u kunskoj protuvrijednosti, počevši od 26.
listopada 2000. godine pa do iseljenja, sa zakonskim zateznim kamatama, podnositelj
odbijen.

2. Podnositelj smatra da su mu osporenim
presudama parničnih sudova povrijeđena ustavna prava zajamčena odredbama
članaka 14. stavka 2., 26. i 48. Ustava.

Povrede navedenih ustavnih odredaba podnositelj
obrazlaže žalbenim razlozima koji se u bitnome svode na tvrdnje o bitnim
povredama postupovnog prava, te pogrešnoj primjeni materijalnog prava.

U bitnome ističe kako je donošenjem rješenja
Stambene komisije Grada Siska od 26. listopada 2000. godine tuženiku prestalo
pravo na korištenje njegove imovine te da je tim rješenjem tuženik postao
nezakonitim posjednikom iste.

Suprotno odredbi članka 18. stavka 4. Zakona o
vlasništvu i drugim stvarnim pravima (»Narodne novine«, broj 91/96, 137/99,
73/00 i 114/01), navodi dalje podnositelj, sudovi osporenim presudama odbijaju
njegov tužbeni zahtjev kojim je od tuženika tražio i naknadu za korištenje
imovine.

Predlaže da ovaj Sud usvoji njegov tužbeni
zahtjev, ukine osporene presude parničnih sudova i predmet vrati
prvostupanjskom sudu na ponovni postupak i odlučivanje.

*Ustavna tužba
nije osnovana.*

3. Prema odredbi članka
62. stavka 1. Ustavnog zakona o Ustavnom sudu Republike Hrvatske (»Narodne
novine«, broj 49/02 – pročišćeni tekst, u daljnjem tekstu: Ustavni zakon),
svatko može podnijeti Ustavnom sudu ustavnu tužbu ako smatra da mu je
pojedinačnim aktom tijela državne vlasti, tijela jedinice lokalne i područne
(regionalne) samouprave ili pravne osobe s javnim ovlastima, kojim je odlučeno
o njegovim pravima i obvezama ili o sumnji ili optužbi zbog kažnjivog djela,
povrijeđeno ljudsko pravo ili temeljna sloboda zajamčena Ustavom, odnosno
Ustavom zajamčeno pravo na lokalnu i područnu (regionalnu) samoupravu (u
daljnjem tekstu: ustavno pravo).

Ustavna tužba nije
pravno sredstvo u sustavu redovnih ili izvanrednih pravnih lijekova, nego
poseban institut za ocjenu pojedinačnih akata tijela državne vlasti i pravnih
osoba s javnim ovlastima radi zaštite lljudskih prava i temeljnih sloboda
zajamčenih Ustavom.

Ustavni sud, u postupku
povodom ustavne tužbe, ne obnaša nadležnost žalbenog suda već utvrđuje je li u
postupku odlučivanja o pravima i obvezama podnositelja došlo do ustavno nedopuštenog
zadiranja u temeljne slobode i ljudska prava, tj. je li povrijeđeno ustavno
pravo podnositelja.

4. Za potrebe ustavnosudskog postupka pribavljen
je spis predmeta Općinskog suda u Sisku, broj: P-753/01.

Iz stanja spisa predmeta, osporenih odluka
parničnih sudova i ostale dokumentacije koja mu prileži razvidno je da je
podnositelj protiv tuženika A. B., prognanika iz BiH, podigao tužbu radi
iseljenja i predaje u posjed njegove kuće u B. K. 97, sagrađene na kč.br. 36/1,
upisane u zk.ul. 2 k.o. B. K.

Kako je tuženik umro to je podnositelj kao novog
tuženika označio njegovu suprugu M. B.

Osporenom presudom prvostupanjski sud usvojio je
dio tužbenog zahtjeva podnositelja kojim se tuženoj nalaže iseljenje i povrat
posjeda kuće, a odbio dio njegova zahtjeva koji se je odnosio na plaćanje
naknade za korištenje kuće od 26. listopada 2000. godine pa do iseljenja.

Odbijajući podnositelja sa zahtjevom za naknadu
zbog korištenja njegove imovine iz obrazloženja osporene prvostupanjske presude
proizlazi utvrđenim da je tužena bila korisnik podnositeljeve kuće na temelju
valjane pravne osnove (rješenja Komisije za privremeno preuzimanje i korištenje
određene imovine Grada Siska), a temeljem članka 164. Zakona o vlasništvu i
drugim stvarnim pravima, te da u tadašnjim ratnim okolnostima nije bila nikakav
štetnik iste imovine već naprotiv pošteni posjednik koji je pridonio očuvanju
podnositeljeve imovine.

Utvrđenja i pravna stajališta izražena u
prvostupanjskoj presudi, u postupku povodom podnijetih žalbi podnositelja i tuženice,
potvrdio je osporenom presudom drugostupanjski sud.

5. Analizom navoda ustavne tužbe, spisa predmeta
i osporenih odluka, kao i na temelju odredaba postupovnog i materijalnog prava,
primijenjenog u tom postupku, tijekom ustavnosudskog postupka utvrđeno je kako
podnositelju, u konkretnom slučaju, nisu povrijeđena ustavna prava na koja u
ustavnoj tužbi upućuje.

6. Ocjenjujući razloge ustavne tužbe sa stajališta
članka 14. stavka 2. Ustava, Sud je utvrdio da u konkretnom slučaju ustavno
pravo jednakosti svih pred zakonom nije povrijeđeno. Podnositelj nije naveo
relevantne razloge koji bi ukazivali da je u provedenom sudskom postupku bilo
postupovnih povreda koje bi mogle dovesti do povreda njegovih ustavnih prava.
Sudovi su obrazložili stajališta iznijeta u osporenim presudama, za koje je
nedvojbeno da nisu posljedica proizvoljnog tumačenja i primjene materijalnog
prava te da nisu protivne ustaljenoj praksi. U tom postupku i u osporenim
presudama o pravima podnositelja nije odlučivano samovoljno.

7. Odredbom članka 26.
Ustava propisano je da su svi državljani Republike Hrvatske i stranci jednaki
pred sudovima i drugim državnim i inim tijelima koja imaju javne ovlasti.
Osporenim odlukama podnositelju nije povrijeđeno navedeno ustavno pravo.

8. Ustavni sud,
temeljem članka 48. Ustava, štiti pravo vlasništva na ustavnopravnoj razini na
način da priječi tijelima državne vlasti ograničavanje ili oduzimanje tog
prava, osim ako je ograničavanje ili oduzimanje zasnovano na zakonu.

U slučaju zadiranja u
vlasništvo od strane drugih pravnih subjekata (fizičkih ili pravnih osoba) radi
se, u pravilu, o imovinskopravnim sporovima privatnog prava. Ustavni sud
ispituje i takvu odluku kada ocijeni da je odluka, prosuđujući je kroz zaštitu
ljudskih prava i temeljnih sloboda zajamčenih Ustavom, utemeljena na
neprihvatljivom pravnom stajalištu ili je tako pogrešna i bez razboritog
pravnog obrazloženja da ju je moguće ocijeniti samovoljnom.

U konkretnom slučaju Ustavni sud nije utvrdio
postojanje takvih povreda.

9. Slijedom navedenog, a temeljem odredbi
članaka 73. i 75. Ustavnog zakona, odlučeno je kao u izreci.

10. Odluka o objavi temelji se na odredbi članka
29. stavka 1. Ustavnog zakona.

Broj: U-III-3136/2002
Zagreb, 1. srpnja 2003.

USTAVNI
SUD REPUBLIKE HRVATSKE

Predsjednik
Vijeća **dr. sc.** **Jasna Omejec,** v. r.

Odluka, NN 111/2003-1522