## Rješenje Ustavnog suda Republike Hrvatske broj U-I-860/1998 od 27. listopada 1999.

### NN 120/1999 (17.11.1999.), Rješenje Ustavnog suda Republike Hrvatske broj U-I-860/1998 od 27. listopada 1999.

# USTAVNI SUD REPUBLIKE HRVATSKE

Ustavni sud Republike Hrvatske, u sastavu dr. Jadranko Crnić
predsjednik Suda te suci Zdravko Bartovčak, dr. Velimir
Belajec, dr. Nikola Filipović, Ante Jelavić Mitrović,
mr. Vojislav Kučeković, Jurica Malčić,
mr. Hrvoje Momčinović, Ivan Marijan Severinac, Milan
Vuković i Mladen Žuvela, odlučujući o
prijedlogu Krune Sladoljeva za pokretanje postupka ocjene ustavnosti
Zakona o priznavanju istovrijednosti školskih svjedodžbi
i diploma, na sjednici održanoj 27. listopada 1999., donio
je sljedeće

## RJEŠENJE

I. Pokreće se postupak za ocjenu suglasnosti odredbe članka
17. stavka 1. Zakona o priznavanju istovrijednosti stranih školskih
svjedodžbi i diploma (»Narodne novine«, broj 57/96)
s Ustavom Republike Hrvatske.

II. Ovo rješenje objavit će se u »Narodnim novinama«.

Obrazloženje

Kruno Sladoljev iz Vodica podnio je prijedlog za ocjenu ustavnosti
odredaba članka 17. Zakona o priznavanju istovrijednosti
stranih školskih svjedodžbi i diploma, za koje smatra
da su u suprotnosti s člankom 30. Ustava Republike Hrvatske.
Iz sadržaja prijedloga proizlazi da osporava samo stavak
1. članka 17. citiranog Zakona.

Osporena odredba glasi:

Članak 17.

»(1) Školske svjedodžbe, diplome i druge javne
isprave o stečenoj naobrazbi izdane do 25. lipnja 1991.
u obrazovnim ustanovama na području bivše SFRJ izjednačene
su po pravnoj snazi s domaćim svjedodžbama te ne podliježu
postupku priznavanja potpune istovrijednosti«.

Podnositelj navodi da ta odredba derogira članak 173. Zakona
o visokim učilištima (»Narodne novine«,
broj 59/96 - pročišćeni tekst). Naime, prema
odredbi članka 173. stavak 1. citiranog Zakona osobama
koje su do 8. listopada 1991. stekle diplome ili druge isprave
višeg ili visokog obrazovanja u visokim učilištima
»na području republika bivše SFR Jugoslavije,
priznaje se stečeni stručni naziv ili akademski
stupanj«. To pravo su stekli, danom stupanja na snagu Zakona
o visokim učilištima (»Narodne novine«,
broj 96/93), dakle 2. studenoga 1993.

Predlagatelj smatra da su takvim derogiranjem, budući da
je Zakon o priznavanju istovrijednosti stranih školskih svjedodžbi
i diploma u odnosu na sporno pitanje lex specialis, oduzeta stečena
prava osobama koje su u vremenu od 26. lipnja 1991. do 8. listopada
1991. stekle odgovarajuću diplomu ili drugu ispravu višeg
ili visokog obrazovanja u drugim republikama bivše SFRJ.
Ističe da je to u neskladu s Ustavom, jer se prema odredbi
članka 30. Ustava stečena prava mogu izgubiti samo
kao posljedica osude za teška i osobito nečasna kaznena
djela.

Predlaže da Sud pokrene postupak, prihvati prijedlog i osporenu
odredbu ukine.

Sukladno članku 39. stavku 1. Poslovnika Ustavnog suda
Republike Hrvatske (»Narodne novine«, broj 29/94), a
u svezi s člankom 40. stavkom 1. Ustavnog zakona o Ustavnom
sudu Republike Hrvatske (»Narodne novine«, broj 99/99),
prijedlog je dostavljen na odgovor Hrvatskom državnom saboru
te je zatraženo stručno mišljenje Ministarstva
prosvjete i športa i Ministarstva znanosti i tehnologije.

Zastupnički dom Hrvatskog državnog sabora izvijestio
je Sud da je prijedlog uputio Odboru za Ustav, Poslovnik i politički
sustav Zastupničkog doma Hrvatskoga državnog sabora,
koji na prijedlog nije odgovorio.

Ministarstvo prosvjete i športa u odgovoru na prijedlog navodi
da osporena odredba nije u koliziji s člankom 173. Zakona
o visokim učilištima, pa prema tome njenom primjenom
nije niti dovedeno u dvojbu ostvarivanje prava osoba koje su u
vremenu od 26. lipnja do 8. listopada 1991. godine stekle odgovarajuću
javnu školsku ispravu. Smatra da navedene zakonske odredbe
reguliraju različite odnose: člankom 173. Zakona
o visokim učilištima određuju se uvjeti pod kojima
se priznaje pravo na stručni naziv ili akademski stupanj,
a člankom 17. stavak 1. Zakona o priznavanju istovrijednosti
stranih školskih svjedodžbi i diploma uvjeti pod kojima
pojedine školske isprave ne podliježu postupku priznavanja
potpune istovrijednosti.

Ministarstvo znanosti i tehnologije u svom odgovoru na prijedlog
samo navodi da je za postupak priznavanja istovrijednosti stranih
školskih svjedodžbi i diploma bitan datum iz osporene
odredbe članka 17. stavka 1. citiranog Zakona, dakle 25.
lipnja 1991. godine.

Prijedlog je osnovan.

Razmatranjem prijedloga i osporenih odredaba članka 17.
stavka 1. Zakona ovaj Sud je utvrdio da postoji osnovana sumnja
da je navedena odredba u nesuglasju s člankom 30. Ustava
Republike Hrvatske. Naime, prema odredbi članka 30. Ustava
(samo) kaznena osuda za teška i osobito nečasna kaznena
djela može, u skladu sa zakonom, imati za posljedicu gubitak
stečenih ili zabranu stjecanja na određeno vrijeme
nekih prava na obavljanje određenih poslova, ako to zahtijeva
zaštita pravnog poretka.

Ovaj Sud je utvrdio da postoji sumnja da je citirana odredba članka
17. stavka 1. Zakona u nesuglasju s člankom 30. Ustava
iz razloga što je Republika Hrvatska dana 8. listopada 1991.
godine raskinula sve državno-pravne sveze na temelju kojih
je zajedno s ostalim republikama i pokrajinama tvorila dotadašnju
SFRJ, (Odluka objavljena u »Narodnim novinama«, broj
53/91, a stupila je na snagu 8. listopada 1991.), pa stoga ne
bi trebalo biti razloga da se školske svjedodžbe, diplome
i druge javne isprave o stečenoj naobrazbi izdane do tog
dana, dakle 8. listopada 1991., u obrazovnim ustanovama na području
bivše SFRJ ne izjednače po pravnoj snazi s domaćim
svjedodžbama te da ne podliježu postupku priznavanja
potpune istovrijednosti. Ovo tim više što je Zakonom
o visokim učilištima (»Narodne novine«,
broj 59/96 - pročišćeni tekst) i to odredbom
članka 173. stavak 1. propisano da osobama koje su do 8.
listopada 1991. stekle diplome ili druge isprave višeg ili
visokog obrazovanja u visokim učilištima na području
republika bivše SFRJ, priznaje se stečeni stručni
naziv ili akademski stupanj..., a stavkom 2. istog članka
određeno je da će se samo za osobe koje su do roka iz
stavka 1., dakle do 8. listopada 1991., stekle diplome ili druge
isprave na visokim vojnim ili vjerskim učilištima
na području bivše SFRJ, za koje se ne može utvrditi
odgovarajući stručni naziv ili akademski stupanj,
provesti postupak nostrifikacije ili priznavanja ekvivalencije,
u skladu sa posebnim propisima.

I nekim drugim sličnim propisima utvrđen je 8. listopad
1991. godine kao odlučan datum. Tako je Zakonom o javnim
bilježnicima (»Narodne novine«, broj 78/93) propisano
(članak 174.) da se priznaje diploma o završenom pravnom
fakultetu i pravosudni ispit stečen prije 8. listopada
1991. na području koje druge republike bivše SFRJ
kao da su stečeni u Republici Hrvatskoj.

Zbog svega navedenog Sud utvrđuje da postoji osnovana sumnja
da je citiranom odredbom članka 17. stavka 1. Zakona o
priznavanju istovrijednosti školskih svjedodžbi i diploma
povrijeđena i odredba članka 14. stavka 2. Ustava kojom
se jamči jednakost svih pred zakonom budući da bi
osobe koje su stekle svjedodžbe, diplome i druge javne isprave
o stečnoj naobrazbi nakon 25. lipnja 1991., a do 8. listopada
1991. u obrazovnim ustanovama na području bivše SFRJ
mogle biti dovedene do nejednakog položaja pred zakonom u
odnosu na one koje su takve isprave stekle do 25. lipnja 1991.
godine.

Stoga je temeljem odredbe članka 41. stavka 1. Ustavnog
zakona o Ustavnom sudu Republike Hrvatske odlučeno kao
u točki I. izreke ovog rješenja.

Odluka o objavi ovog rješenja temelji se na odredbi članka
41. stavka 3. Ustavnog zakona o Ustavnom sudu Republike Hrvatske.

Broj: U-I-860/1998
Zagreb, 27. listopada 1999.

USTAVNI SUD REPUBLIKE HRVATSKE

Predsjednik
**dr. Jadranko Crnić,** v. r.

Rješenje, NN 120/1999-1944