## Odluka Ustavnog suda Republike Hrvatske broj: U-IIIA-2864/2005 od 26. listopada 2005.

### NN 137/2005 (21.11.2005.), Odluka Ustavnog suda Republike Hrvatske broj: U-IIIA-2864/2005 od 26. listopada 2005.

# USTAVNI SUD REPUBLIKE HRVATSKE

**2586**

Ustavni sud Republike Hrvatske, u Drugom vijeću
za odlučivanje o ustavnim tužbama, u sastavu sudac Jasna Omejec,
predsjednik Vijeća, te suci Marijan Hranjski, Mario
Kos, Ivan Mrkonjić, Emilija Rajić
i Vice Vukojević, članovi
Vijeća, odlučujući o ustavnoj tužbi I. Š. iz Z., zastupane po punomoćnicima J.
R. i M. D., odvjetnicima u Z., na sjednici održanoj dana 26. listopada 2005.
godine, jednoglasno je donio

## ODLUKU

I. Ustavna tužba se odbija.

II. Ova odluka objavit će se u »Narodnim
novinama«.

```
Obrazloženje
```

```

```

1. Podnositeljica ustavne tužbe, na temelju
članka 63. Ustavnog zakona o Ustavnom sudu Republike Hrvatske (»Narodne
novine«, broj 99/99., 29/02. i 49/02. – pročišćeni tekst, u daljnjem tekstu:
Ustavni zakon) podnijela je 30. lipnja 2005. godine ustavnu tužbu radi duljine
parničnog postupka.

ČINJENICE VAŽNE ZA
USTAVNOSUDSKI POSTUPAK

2. Dana 22. listopada 1997. godine
podnositeljica je podnijela tužbu Općinskom sudu u Zagrebu protiv tuženika C.
A., a radi naknade štete.

Ročišta su održana 3. srpnja 1998. godine i 14.
siječnja 1999. godine. Nakon toga određeno je provesti dokaz liječničkim
vještačenjem, te je vještački nalaz dostavljen u spis dana 7. lipnja 1999.
godine.

Ročišta su zatim održana 1. ožujka i 13. rujna
2000. godine, te 5. travnja 2001. godine kada je određeno provesti dokaz
financijskim vještačenjem.

Podnositeljica je dokaz o uplaćenom predujmu za
vještačenje sudu dostavila 14. ožujka 2003. godine, te izvijestila sud da je
promijenila prezime.

Očevid radi vještačenja proveden je 22. travnja
2003. godine. Tada je punomoćnik podnositeljice pozvan očitovati se da li
podnositeljica ostvaruje naknadu za tjelesno oštećenje od HZMO-a i HZZO-a. Kako
je isti izjavio da o tome nema saznanja, pozvan je sudu dostaviti potrebne
podatke u najkraćem roku.

Podnositeljica nije postupila po traženju suda,
te je novo ročište određeno za 8. veljače 2006. godine.

3. PRAVO VAŽNO ZA
USTAVNOSUDSKI POSTUPAK

Odredbom članka 29. stavka 1. Ustava Republike
Hrvatske propisano je:

*Članak 29.*

*Svatko ima
pravo da zakonom ustanovljeni neovisni i nepristrani sud (...) u razumnom roku
odluči o njegovim pravima i obvezama (...).*

Odredbom članka 63. Ustavnog zakona propisano
je:

*Članak 63.*

*(1)
Ustavni sud će pokrenuti postupak po ustavnoj tužbi i prije no što je iscrpljen
pravni put, u slučaju kad o pravima i obvezama stranke (...) nije u razumnom
roku odlučio sud (...).*

*(2) U
odluci kojom usvaja ustavnu tužbu zbog nedonošenja
akta u razumnom roku iz stavka 1. ovoga članka, Ustavni sud će nadležnom sudu
odrediti rok za donošenje akta kojim će taj sud meritorno odlučiti o pravima i
obvezama (...) podnositelja. Rok za donošenje akta počinje teći idućeg dana od
dana objave odluke Ustavnog suda u »Narodnim novinama«.*

*(3) U
odluci iz stavka 2. ovoga članka Ustavni sud će odrediti primjerenu naknadu
koja pripada podnositelju zbog povrede njegova ustavnog prava koju je sud
učinio kada o pravima i obvezama podnositelja (...) nije odlučio u razumnom
roku. Naknada se isplaćuje iz državnog proračuna u roku od tri mjeseca od dana
podnošenja zahtjeva stranke za njezinu isplatu.*

*Ustavna
tužba nije osnovana.*

4. Svoju odluku Ustavni sud obrazlaže sljedećim
utvrđenjima:

4.1. DULJINA SUDSKOG
POSTUPKA

Prvostupanjski parnični postupak započeo je 22.
listopada 1997. godine tužbom podnositeljice Općinskom sudu u Zagrebu, radi
naknade štete.

Međutim, duljina postupka ne uzima se u obzir od
tog dana već od 5. studenoga 1997. godine kada je stupio na snagu Zakon o
potvrđivanju Konvencije za zaštitu ljudskih prava i temeljnih sloboda i
Protokola, broj 1., 4., 6., 7. i 11. uz Konvenciju za zaštitu ljudskih prava i
temeljnih sloboda (»Narodne novine« – Međunarodni ugovori, broj 18/97., 6/99. –
pročišćeni tekst i 8/99. – ispravak, u daljnjem tekstu: Zakon o potvrđivanju
Konvencije), koja Konvencija u članku 6. stavku 1. jamči i pravo na suđenje u
razumnom roku.

Ustavna tužba podnesena je 30. lipnja 2005.
godine, a do tog dana sudski postupak nije pravomoćno okončan, pa Ustavni sud
utvrđuje da je do dana podnošenja ustavne tužbe postupak u ovom predmetu trajao
ukupno sedam (7) godina, osam (8) mjeseci i osam (8) dana, nakon stupanja na
snagu Zakona o potvrđivanju Konvencije pa do dana podnošenja ustavne tužbe
postupak je trajao sedam (7) godina, sedam (7) mjeseci i dvadeset pet (25)
dana.

4.2. POSTUPANJE
NADLEŽNOG SUDA

Ustavni sud je utvrdio da je u razmatranom,
pravno relevantnom razdoblju, od radnji koje su relevantne za meritorno
odlučivanje o pravima i obvezama stranaka u tom sudskom postupku, Općinski sud
u Zagrebu održao pet ročišta, te je provedeno liječničko vještačenje, a
određeno je provesti i financijsko vještačenje.

4.3. PONAŠANJE
PODNOSITELJICE USTAVNE TUŽBE(TUŽITELJICE U PARNIČNOM POSTUPKU)

Ocjena je Ustavnog suda da je podnositeljica u
cijelosti sama odgovorna za zastoje u postupku. Naime, sve do 5. travnja 2001.
godine sud je učinkovito i bez zastoja vodio postupak. Tada je na ročištu
određeno provesti dokaz financijskim vještačenjem, te je podnositeljica pozvana
uplatiti predujam za vještačenje. Dokaz o uplati predujma podnositeljica je
dostavila sudu tek 14. ožujka 2003. godine, dakle, nakon proteka od skoro dvije
godine. Time je izazvala prvi zastoj u postupku. Nakon što je podnositeljica
dostavila dokaz o uplati predujma za vještačenje, sud je vrlo brzo odredio i
proveo očevid radi tog vještačenja. Radi odluke o tužbenom zahtjevu i radi
provedbe vještačenja nužno je odgovoriti na pitanje da li podnositeljica prima
određenu naknadu od HZZO-a ili HZMO-a. Podnositeljica ni do podnošenja ustavne
tužbe nije dostavila potreban podatak, niti se o traženome na bilo koji način
očitovala, čime je onemogućila daljnje postupanje suda u postupku.

4.4. SLOŽENOST SUDSKOG
PREDMETA

Iz spisa predmeta razvidno je da dosadašnji
tijek sudskog postupka ukazuje da se u konkretnom slučaju radi o složenoj
sudskoj stvari jer je potrebno uzeti u razmatranje posebna pravila koja se
odnose na sigurnost putnika u zrakoplovima.

5. OCJENA USTAVNOG SUDA

Ustavni sud utvrđuje da se predmet vodio pred
sudom prvog stupnja u trajanju duljem od sedam godina. Međutim, do svih zastoja
u postupku došlo je uslijed ponašanja same podnositeljice. U tom smislu
napominje se da je Europski sud za ljudska prava u više svojih presuda izrijekom
utvrdio da povreda prava na suđenje u razumnom roku postoji samo ako je država ugovornica odgovorna za ta odugovlačenja, to jest ako su
odugovlačenja uzrokovala državna tijela (v., primjerice, presude Europskog suda
u predmetima Monnet protiv Francuske od 27. listopada
1993., te Šoć protiv Hrvatske od 9. svibnja 2003.
godine).

Kako je Ustavni sud utvrdio da je za duljinu
postupka u ovom predmetu odgovorna isključivo podnositeljica ustavne tužbe, u
smislu odredaba članaka 73. i 75. Ustavnog zakona, donijeta je odluka kao u
izreci.

6. Odluka o objavi (točka II. izreke) temelji se
na odredbama članka 29. Ustavnog zakona.

Broj: U-IIIA-2864/2005

Zagreb, 26. listopada 2005.

USTAVNI SUD REPUBLIKE HRVATSKE

Predsjednik Vijeća

**dr****. sc. Jasna Omejec**, v. r.

Odluka, NN 137/2005-2586