## Presuda Upravnog suda Republike Hrvatske broj: US-2433/2005-6 od 29. listopada 2008.

### NN 141/2008 (5.12.2008.), Presuda Upravnog suda Republike Hrvatske broj: US-2433/2005-6 od 29. listopada 2008.

UPRAVNI SUD REPUBLIKE HRVATSKE

3964

Upravni sud Republike Hrvatske u Vijeću sastavljenom od sudaca Ante Galića kao predsjednika Vijeća, Dubravke Markt i Smiljana Mikuša kao članova Vijeća, te više sudske savjetnice Biserke Špoljar kao zapisničarke, u upravnom sporu tužiteljice Općine Marina, zastupane po općinskom načelniku Milivoju Vranješu, protiv rješenja tužene Agencije za zaštitu tržišnog natjecanja Republike Hrvatske, klasa: UP/I-030-02/98-01/181, urbroj: 580-02-05-07-45 od 10. veljače 2005., radi narušavanja slobodnog tržišnog natjecanja, u nejavnoj sjednici vijeća održanoj dana 29. listopada 2008.

presudio je

Tužba se odbija.

Ova presuda objavit će se u »Narodnim novinama«.

Obrazloženje

Osporenim zaključkom odbijen je zahtjev tužiteljice za zaštitu narušavanja slobodnog tržišnog natjecanja kao neosnovan.

U tužbi tužiteljica u bitnome navodi da odluka Agencije za zaštitu tržišnog natjecanja je suprotna njezinom ranijem stajalištu izloženom u zaključku od 3. listopada 2000. godine, u kojem je navela da postoji dvojak kriterij za utvrđivanje cijene autobusne karte i uputila prijedlog Prometu d.o.o. za formiranje jedinstvene polazne cijene autobusnih karata u zonskom i linijskom tarifnom sustavu. Naime, Grad Split ima većinski udio u Prometu – d.o.o. Split te je preko skupštine prijevoznika utjecao na povećanje cijene za korisnike usluga javnog prijevoza u relacijskom tarifnom sustavu radi pokrića gubitaka koji su većinom nastali u zonskom tarifnom sustavu odnosno većim dijelom na području Grada Splita zbog velikog broja povlaštenih vožnji građana Splita. Naime, Grad Split kroz poslovanje trgovačkog društva Promet d.o.o. provodi svoj socijalni program na štetu drugih suvlasnika tog istog trgovačkog društva koristeći svoj vladajući položaj u skupštini društva. Točno je da Grad Split dijelom subvencionira Promet d.o.o. Split, ali je iznos te subvencije višestruko manji od vrijednosti povlaštenih vožnji koje koriste građani Splita što je i na usmenoj raspravi 2. ožujka 1999. godine priznao direktor Prometa d.o.o. Split. Kako je javni prijevoz putnika na području Općine Marina, kao komunalna djelatnost proteže na više jedinica lokalne samouprave iste su sklopile sporazum u skladu s člankom 4. stavak 4. Zakona o komunalnom gospodarstvu, te osnovale zajedničko trgovačko društvo za obavljanje prijevoza putnika. Ističe, da je način izračunavanja povlaštene učeničke karte u zonskom sustavu 20% veći od učenika u relacijskom sustavu koji im odobrava Promet d.o.o. Split. Smatra, da je Grad Split samovoljnim uvođenjem relacijskog tarifnog sustava i samovoljnim utvrđivanjem cijena prijevoza prekršio odredbe Sporazuma o organiziranju trgovačkog društva za obavljanje komunalne djelatnosti prijevoza putnika u javnom prometu od 7. prosinca 1995. godine, jer je za to trebao dobiti suglasnost onih potpisnika Sporazuma na čijem području se održava pojedina linija, od početne do završne postaje. Nadalje navodi, da nitko ne osporava da cijena prijevoza putnika treba biti ekonomska, ali utvrđena po jedinstvenom kriteriju za cijelo područje na kojem se obavlja djelatnost, a isto tako ne može se osporiti pojedinim jedinicama lokalne samouprave da vlastitim građanima subvencioniraju javni prijevoz, bilo svima ili određenim skupinama. Međutim to mora biti transparentno javnosti, a pogotovo svim članovima trgovačkog društva koje obavlja predmetnu djelatnost. Naime, visina popusta na cijenu prijevoza koji građani te jedinice lokalne samouprave koriste na cijenu prijevoza mora odgovarati visini subvencije koje jedinice lokalne samouprave uplaćuju trgovačkom društvu, a ne na štetu građana korisnika usluga s područja drugih jedinica lokalne samouprave. Ukoliko nakon utvrđene jedinstvene cijene prijevoza za cijelo područje trgovačko društvo posluje s gubitkom, suvlasnici su dužni prihvatiti povećanje cijene prijevoza ili pak nadoknaditi gubitak sukladno vlasničkim udjelima. Politika koju godinama provodi Grad Split u pogledu pogodovanja vlastitim građanima u cijeni javnog prijevoza na štetu građana ostalog područja društveno je štetna i za kvalitetu življenja u samom Gradu Splitu, jer podizanjem cijene prijevoza građani iz okolice prisiljeni su tražiti druge načine prijevoza ili pak preseljenje u Split, čime se samo povećavaju problemi u tom gradu zbog nedostatka stambenog prostora, visokih cijena podstanarstva, nezaposlenosti, lošijeg standarda življenja, a javni prijevoznik, čija se djelatnosti nažalost politizira, zapada u sve veće gubitke, tehnološki zaostaje i propada jer je posljedica ovakve politike cijena javnog prijevoza pad broja putnika, posebno onih koji plaćaju punu cijenu putne karte. S obzirom na iznijeto, predlaže da Sud poništi osporeno rješenje, te da naloži Prometu d.o.o. Split formiranje jedinstvene polazne cijene autobusnih karata na području obavljanja djelatnosti, tj. u zonskom i relacijskom tarifnom sustavu u roku od 30 dana od primitka ove presude, te da se zabrani Prometu d.o.o. Split pravljenje razlika u cijeni usluge prijevoza među korisnicima usluga s obzirom na područje na kojem se obavlja djelatnost.

Tuženo tijelo u odgovoru na tužbu ostaje kod razloga navedenih u obrazloženju osporenog rješenja te posebno ističe da podjela sustava prijevoza putnika na zonski i linijski nije u suprotnosti s odredbama Zakona o zaštiti tržišnog natjecanja, jer je uvjetovana rentabilnošću pojedinih linija, a s tim u svezi i različito određivanja cijena, ovisno o tome je li riječ o zonskom ili linijskom prijevozu putnika. U suprotnosti s odredbama toga Zakona bilo bi različito određivanje cijena u istom sustavu prijevoza putnika. Općina Marina, međutim, radi povoljnije cijene prijevoza putnika ima mogućnost subvencionirati dio troška, na što se i obvezala ugovorom. Slijedom iznijetog, predlaže da Sud tužbu kao neosnovanu odbije.

Zainteresirana osoba »Promet« d.o.o. Split, iako uredno pozvan, nije dostavio odgovor na tužbu.

Tužba nije osnovana.

Iz spisa predmeta je razvidno da je ovo rješenje donijeto u izvršenju presude ovoga Suda, broj: Us-11908/2000 od 22. rujna 2004., kojim je poništen zaključak Agencije za zaštitu tržišnog natjecanja koja je obustavila postupak u smislu članka 131. stavka 4. Zakona o općem upravnom postupku, te joj je naloženo da donese novo rješenje, pridržavajući se u smislu članka 62. Zakona o upravnim sporovima (»Narodne novine«, broj: 53/91, 9/92 i 77/92) pravnog shvaćanja Suda i njegovih primjedaba u svezi postupka.

Tužitelj je 1. listopada 1998. godine uputio Agenciji za zaštitu tržišnog natjecanja zahtjev za pokretanje postupka radi utvrđivanja narušavanja slobodnog tržišnog natjecanja u smislu odredbe članka 20. stavak 1. točka 1. Zakona o zaštiti tržišnog natjecanja, protiv poduzetnika Promet d.o.o. Split za obavljanje komunalne djelatnosti prijevoza putnika u javnom prometu. U zahtjevu je naveo da je Promet d.o.o. od 1. rujna 1995. godine promijenio sustav naplate autobusne karte za prijevoz putnika u javnom prometu, na način da je uz dotadašnji zonski uveo i linijski tarifni sustav za rubna područja Splitsko-dalmatinske županije, tako da putnici u zonskom tarifnom sustavu, koji se primjenjuje samo na područje Grada Splita, plaćaju znatno nižu cijenu prijevoza od putnika u linijskom tarifnom sustavu koji se primjenjuje izvan Grada Splita. Na taj način smatra da Promet d.o.o. zlorabi svoj vladajući položaj na tom tržištu. U posebnom ispitnom postupku tuženo je tijelo održalo javnu raspravu dana 2. ožujka 1999. godine. Sukladno članku 34. i 35. stavku 1. točki 2. i članku 66. Zakona o zaštiti tržišnog natjecanja (»Narodne novine«, broj: 122/03) u izvršenju naprijed citirane presude tuženo tijelo donijelo osporeno rješenje od 10. veljače 2005. godine. U tom postupku je trebalo utvrditi ima li Promet d.o.o. monopolistički položaj na tržištu, odnosno je li taj položaj zlouporabio.

Člankom 13. Zakona o zaštiti tržišnog natjecanja (»Narodne novine«, broj: 48/95, 52/97 i 88/98) propisano je da se pod monopolističkim djelovanjem podrazumijeva zlouporaba monopolističkog ili vladajućeg položaja na tržištu, dok je prema stavku 1. članka 14. istog Zakona propisano da je zabranjena zlouporaba monopolističkog položaja na tržištu. To znači da sam monopolistički položaj nije zabranjen ako nema zlouporabe.

Iz obrazloženja pobijanog rješenja proizlazi da se u konkretnom slučaju ne radi o povredama Zakona o zaštiti tržišnog nadmetanja. Naime, sukladno članku 4. stavak 4. i članku 31. Zakona o komunalnom gospodarstvu (»Narodne novine«, broj: 36/95) sklopljen je Sporazum o organiziranju trgovačkog društva u suvlasništvu za obavljanje komunalne djelatnosti prijevoza putnika u javnom prometu i to 7. prosinca 1995. godine, među kojima je potpisnik tužitelj, te je preoblikovan JP Promet – Split s.p.o. u trgovačko društvo Promet d.o.o., kojem se povjerilo obavljanje komunalne djelatnosti prijevoza putnika u javnom prometu na utvrđenim linijama unutar zona, te s dotadašnjim brojem polazaka, broja mjesta i postaja. Navedena djelatnost, sukladno istom Sporazumu, može se povjeriti drugim pravnim osobama temeljem ugovora o koncesiji.

Nadalje, Općina Marina i Promet d.o.o. sklopili su 1998. godine ugovor sukladno kojemu se ovaj poduzetnik obvezao organizirati uslugu prijevoza građana na cjelokupnom području navedene Općine, time da je razliku između stvarne cijene i cijene povlaštenih karata, počevši od 1. ožujka 1998. godine dužna subvencionirati Općina Marina iz svog proračuna. U suprotnom, Promet d.o.o. autobusne karte naplaćivat će u punom iznosu.

U konkretnom slučaju radi se o prijevozu putnika koji je reguliran člankom 4. Zakona o prijevozu u cestovnom prometu (»Narodne novine«, broj: 36/98), a koji propisuje da je javni prijevoz uz jednake uvjete pristupačan svim korisnicima prijevoznih usluga, a obavlja se kao linijski ili slobodni. Prema članku 27. citiranog Zakona, prijevoznik utvrđuje tarifu, osim ako međunarodnim ugovorom nije drugačije određeno. Sukladno članku 178. istoga Zakona, upravni nadzor nad provedbom ovoga Zakona i propisa donesenih temeljem njega, obavlja nadležno ministarstvo, a poslove inspekcije obavlja Inspekcija cestovnog prometa (sukladno posebnom Zakonu o inspekciji cestovnog prometa i cesta). Naime, u postupku je utvrđeno da Promet d.o.o. nema jedinstveni sustav naplate cijene prijevoza putnika u javnom prometu, nego se radi o dva sustava: zonskom podijeljenom na IV zone za područje Grada Splita i relacijskom (linijskom) za prigradska naselja izvan Grada Splita, a skupština je društva ovlaštena odrediti cijenu autobusne karte u oba sustava.

Odredbom članka 20. točke 3. Zakona o tržišnom natjecanju propisano je, da zlouporaba monopolističkog i vladajućeg položaja poduzetnika na tržištu ili dijelu tržišta nastaju primjenom različitih uvjeta za istu ili odgovarajuću vrstu poslova s različitim poduzetnicima čime ih se dovodi u nepovoljan natjecateljski položaj na tržištu ili dijelu tržišta.

Ocjenjujući zakonitost osporenog rješenja, ovaj Sud smatra da istim nije povrijeđen zakon na štetu tužitelja, te da je pravilno postupilo tuženo tijelo kada je odbilo zahtjev tužitelja kojim je tražio da se utvrdi narušavanje slobodnog tržišnog natjecanja poduzetnika Promet d.o.o. za obavljanje komunalne djelatnosti prijevoza putnika u javnom prometu.

Naime, u postupku je pravilno utvrđeno da se u konkretnom slučaju radi o prijevozu putnika u javnom prometu reguliranim Zakonom o prijevozu u cestovnom prometu nad čijom provedbom upravni nadzor ima nadležno ministarstvo koje je nadležno za eventualne povrede na koje upućuje tužiteljica, te se ne radi o povredama Zakona o zaštiti tržišnog natjecanja.

Temeljem članka 59. stavak 2. Zakona o zaštiti tržišnog natjecanja ova presuda se objavljuje u »Narodnim novinama«.

Trebalo je stoga temeljem članka 42. stavka 2. Zakona o upravnim sporovima (»Narodne novine«, broj: 53/91, 9/92 i 77/92) tužbu kao neosnovanu odbiti.

Broj: Us-2433/2005-6
Zagreb, 29. listopada 2008.

Predsjednik Vijeća
Ante Galić, v. r.

Ostalo, NN 141/2008-3964