## Rješenje Ustavnog suda Republike Hrvatske broj U-I-849/2001 od 6. lipnja 2001.

### NN 56/2001 (20.6.2001.), Rješenje Ustavnog suda Republike Hrvatske broj U-I-849/2001 od 6. lipnja 2001.

# USTAVNI SUD REPUBLIKE HRVATSKE

901

Ustavni sud Republike Hrvatske, u sastavu Smi­ljko Sokol, predsjednik
Suda, te suci Marijan Hra­njski, Mario Kos, Petar Klarić, Jurica Malčić, Ivan
Matija, Ivan Mrko­njić, Jasna Omejec, Že­ljko Potoč­njak, Agata Račan, Emilija
Rajić, Vice Vukojević i Milan Vuković, rješavajući o prijedlogu za pokreta­nje
postupka za ocjenu suglasnosti zakona s Ustavom, na sjednici održanoj dana 6.
lip­nja 2001. godine, donio je s­ljedeće

## RJEŠENJE

I. Ne prihvaća se prijedlog za pokreta­nje postupka za ocjenu
suglasnosti s Ustavom članka 12. stavka 1. i članka 14. stavka 1. Zakona o
izboru članova predstavničkih tijela jedinica lokalne i područne (re­gionalne)
samouprave (»Narodne novine«, broj 33/01).

II. Ovo će se rješe­nje objaviti u »Narodnim novinama«.

Obrazlože­nje

1. Orjen Riđanović podnio je Ustavnom sudu prijedlog i dopunu prijedloga
za pokreta­nje postupka za ocjenu suglasnosti odredbe članka 12. stavka 1. i članka
14. stavka 1. Zakona o izboru članova predstavničkih tijela jedinica lokalne i
područne (re­gionalne) samouprave (»Narodne novine«, broj 33/01, u da­lj­njem
tekstu: Zakon) s Ustavom Republike Hrvatske.

Osporene odredbe Zakona glase:

Članak 12. stavak 1.

»Kada birači kao ovlašteni predlagate­lji predlažu nezavisnu
kandidacijsku listu, za pravova­ljanost kandidacijske liste dužni su prikupiti:

– 100 potpisa za općinsku listu,

– 150 potpisa za gradsku listu,

– 500 potpisa za županijsku listu, odnosno listu za izbor članova
Gradske skupštine Grada Zagreba.«

Članak 14. stavak 1.

»Prijedlozi lista moraju biti dostav­ljeni nadležnom izbornom
povjerenstvu jedinice za čije se predstavničko tijelo izbori provode,
najkasnije u roku od 12 dana od dana raspisiva­nja izbora.«

2. Predlagate­lj smatra da »Zakonom nije predviđeno da svaki građanin
ima pravo biti kandidiran za člana predstavničkog tijela, a ne da mora biti
kandidiran kao grupa građana, kao što je predviđeno Zakonom«. Iznosi kako također
nije predviđeno da potpisnik nezavisne kandidacijske liste može potpisivati
samo jednu nezavisnu listu, što bi izbornom povjerenstvu moglo omogućiti
arbitrarno odlučiva­nje pri ocje­njiva­nju pravova­ljanosti predloženih lista.

Predlagate­lj osporava i zakonom propisani rok od 12 dana, u kojem se
treba prikupiti 500 potpisa, potrebnih za pravova­ljanost nezavisne
kandidacijske liste za izbor članova Gradske skupštine Grada Zagreba, smatrajući
da je u roku od 12 dana nemoguće prikupiti traženi broj potpisa. Zbog toga je
miš­lje­nja da je pojedinac spriječen kandidirati se, odnosno da ne može biti
biran, pa time niti izabran za člana tog predstavničkog tijela.

3. Iz stručnog miš­lje­nja Ministarstva pravosuđa, uprave i lokalne
samouprave slijedi da se zakonodavac mogao prikloniti u potpunosti većinskom
izbornom sustavu, mogao je uvesti mje­šoviti izborni sustav ili se pak mogao
odlučiti u potpunosti za proporcionalni odnosno razmjerni izborni sustav, koji
je konačno i prihvaćen usvaja­njem novog izbornog zakona. Navedeno se odnosi i
na zakonom propisanu obvezu prikup­lja­nja određenog broja potpisa u roku od 12
dana.

*Prijedlog nije osnovan.*

4. Iako predlagate­lj nije izrijekom naveo niti jednu odredbu Ustava s
kojom bi osporene odredbe Zakona, prema ­nje­govom miš­lje­nju, bile u
nesuglasnosti. Ustavni sud je sadržaj prijedloga razmotrio sa stajališta članka
2. stavka 4. alineje 1., članka 45. stavka 1. i članka 132. stavka 2. Ustava
Republike Hrvatske (»Narodne novine« – pročišćeni tekst, broj 41/01).

5. Odredba članka 2. stavka
4. alineje 1. Ustava propisuje da Hrvatski sabor i narod neposredno, samostalno,
u skladu s Ustavom i zakonom, odlučuje o uređiva­nju gospodarskih, pravnih i
političkih odnosa u Republici Hrvatskoj.

Odredba članka 45. stavka 1.
Ustava propisuje da hrvatski držav­ljani imaju opće i jednako biračko pravo s
navršenih 18 godina u skladu sa zakonom, a odredba stavka 2. istog članka
propisuje da se biračko pravo ostvaruje na neposrednim izborima tajnim glasova­njem.

Odredba članka 132. stavka 2. Ustava propisuje da se pravo na samoupravu
ostvaruje preko lokalnih, odnosno područnih (re­gionalnih) predstavničkih
tijela koja su sastav­ljena od članova izabranih na slobodnim i tajnim izborima
na teme­lju neposrednog, jednakog i opće­g biračkog prava.

6. Sukladno navedenim
odredbama Ustava, Hrvatski sabor donio je mjerodavni zakon, kojim je uredio
izborni postupak te način ostvariva­nja i zaštite jednakog i opće­g biračkog
prava hrvat­skih držav­ljana u neposrednim izborima za članove pred­stavničkih
tijela jedinica lokalne i područne (re­gionalne) samouprave.

U skladu s ovlašte­njem iz članka
2. stavka 4. alineje 1. Ustava, hrvatski zakonodavac je za neposredni izbor članova
pred­stavničkih tijela jedinica lokalne i područne (re­gionalne) samo-uprave
odabrao razmjerni ili proporcionalni izborni sustav.

Razmjerni izborni sustav teme­lji
se na listama kandidata koje predlažu zakonom ovlašteni predlagate­lji. Prema
važećem Zakonu, ovlašteni predlagate­lji lista kandidata su političke stranke
re­gistrirane u Republici Hrvatskoj i hrvatski držav­ljani s biračkim pravom
(birači).

U razmjernom izbornom sustavu
za izbor članova pred­stavničkih tijela jedinica lokalne i područne (re­gionalne)
samouprave, prihvaćenom u Republici Hrvatskoj, birači s cijelog pod­ručja jedne
jedinice (grada ili općine odnosno županije) glasuju za jednu od predloženih
lista na kojima se nalazi onoliki broj kandidata koliko se ukupno bira članova
predstavničkog tijela u toj jedinici. Nakon provedenog glasova­nja i utvrđiva­nja
broja važećih glasova koji je dobila svaka pojedina kandidacijska lista, broj
mjesta u predstavničkom tijelu izračunava se za svaku listu (pod uvjetom da je
dobila najma­nje 5% važećih glasova birača) pomoću DžHondtove metode, tako da
broj osvojenih mjesta u predstavničkom tijelu za svaku listu bude razmjeran
broju važećih glasova koji je ta lista dobila na izborima.

Nakon utvrđiva­nja ukupnog
broja mjesta koji je osvojila pojedina lista u predstavničkom tijelu, ta se
mjesta popu­njavaju onim nominalno određenim osobama koje su na listi bile
navedene kao kandidati, počevši od prvog po redu (nosite­lja liste) do onog
broja kandidata koliko je lista ukupno osvojila mjesta.

Sukladno prethodno navedenim
pravilima izbornog postupka, nije u pravu predlagate­lj kada tvrdi da je uskraćen
u ostvariva­nju svoga pasivnog biračkog prava (prava da bude biran za člana predstavničkog
tijela). Zakon izrijekom predviđa pravnu moguć­nost da svaki puno­ljetni
hrvatski držav­ljanin s prebivalištem na području određene jedinice lokalne
samouprave i jedinice pod­ručne (re­gionalne) samouprave (birač) ima pravo
sastaviti svoju listu kandidata za pripadajuće predstavničko tijelo, pod
uvjetima propisanim Zakonom. To su s­ljedeći uvjeti: da na predloženoj listi
bude onoliki broj kandidata koliko se ukupno bira članova u dotično predstavničko
tijelo, da svi kandidati na listi budu puno­ljetni hrvatski držav­ljani s
prebivalištem na području jedinice za čije se predstavničko tijelo provode
izbori, te da se za tu (buduću) kandidacijsku listu prikupi Zakonom određeni
broj potpisa birača. Ispune li se svi navedeni uvjeti, takva pravova­ljano
sastav­ljena kandidacijska lista smatra se listom koju su predložili birači kao
Zakonom ovlašteni predlagate­lji, a naziva se nezavisnom (grad­skom ili općinskom
odnosno županijskom) listom.

Iz prethodnih je utvrđe­nja
razvidna neosnovanost predlagate­ljeve tvrd­nje da »Zakonom nije predviđeno da
svaki građanin ima pravo biti kandidiran za člana predstavničkog tijela, a ne
da mora biti kandidiran kao grupa građana, kao što je predviđeno Zakonom«.
Kandidati na nezavisnim listama ni u kojem se slučaju ne mogu smatrati »grupom
građana«, kao što se bilo kakvom »grupom« ne mogu smatrati ni kandidati na
listama koje predlažu političke stranke.

Kandidacijske liste, na
kojima se navode imena svih kandidata do broja koliko se ukupno bira članova
predstavničkog tijela, predstav­ljaju sredstvo pomoću koje­ga se provode izbori
razmjernim ili proporcionalnim izbornim sustavom. U tom se izbornom sustavu ne
bira jedna osoba (jedan nominalno određeni kandidat), ne­go veći broj kandidata
odjednom, to jest onaj broj kandidata koliko se ukupno bira članova predstavničkog
tijela. Primjerice, ako se u predstavničko tijelo grada ili općine bira ukupno
15 članova, onda svi birači na području tog grada ili općine odjednom biraju
svih 15 članova, zaokružujući na glasačkom listiću jednu kandidacijsku listu
zajedno sa svih 15 kandidata na ­njoj. (Pravila o načinima glasova­nja u
razmjernom izbornom sustavu nisu istovjetna u svim zem­ljama u kojima se taj
sustav primje­njuje. U ovoj je odluci prikazan način glasova­nja sukladan
pravilima razmjernog izbornog sustava prihvaćenog u hrvatskom izbornom
zakonodavstvu.) Stoga u tako uređenom izbornom sustavu nije moguće biti
kandidiran za člana predstavničkog tijela poje­dinačno, jer se u ­njemu niti ne
provodi pojedinačan izbor jednog člana pred­stavničkog tijela.

7. S obzirom na sadržaj
prijedloga za ocjenu ustavnosti članka 12. stavka 1. Zakona, razvidno je da
predlagate­lj poisto­vjećuje razmjerni (proporcionalni) izborni sustav s većinskim
izbornim sustavom. Za razliku od razmjernog, u većinskom izbornom sustavu
biraju se pojedinci (to jest, individualni, pojedinačni kandidati). Da bi se
takvi izbori mogli provesti, potrebno je da cjelokupno područje jedne lokalne
jedinice (grada ili općine odnosno županije) bude podije­ljeno na onoliki broj malih
izbornih okruga koliko se ukupno bira članova predstavničkog tijela.
Primjerice, ako se u predstavničko tijelo ukupno bira 15 članova, cjelokupno
područje grada ili općine moralo bi biti podije­ljeno na 15 malih izbornih
okruga, a u svakom bi izbornom okrugu građani, koji imaju adresu stanova­nja na
području tog okruga, birali po jednog člana predstavničkog tijela teme­ljem
glasačkih listića koji bi bili različiti u svakom okrugu. Kandidat koji bi
dobio najveći broj glasova u svakom pojedinom od 15 gradskih ili općinskih
izbornih okruga smatrao bi se izabranim članom predstavničkog tijela, a svi oni
zajedno tvorili bi konačan sastav predstavničkog tijela. (Pravila većinskog
izbornog sustava prikazana su samo u osnovnim i najvažnijim elementima, koji mogu
biti modificirani na različite načine, ovisno o zakonodavstvu zem­lje u kojoj
se primje­njuju.)

Budući da predlagate­lj
zasniva svoje navode o neustavnosti članka 12. stavka 1. Zakona na značajkama
većinskog izbornog sustava, koji se ne primje­njuje u hrvatskom izbornom
zakonodav­stvu za izbor članova predstavničkih tijela jedinica lokalne
samouprave i područne (re­gionalne) samouprave, to Ustavni sud utvr­đuje da je članak
12. stavak 1. Zakona, koji propisuje pravila za kandidira­nje svojstvena
razmjernom izbornom sustavu, u cijelosti usuglašen s ustavnim načelom
neposrednih izbora, te Ustavom zajamčenim općim i jednakim biračkim pravom.

8. Predlagate­lj neustavnim
smatra i či­njenicu što Zakonom nije predviđeno da »potpisnik nezavisne liste
može biti potpisnikom samo jedne nezavisne liste, što bi nadležnom izbornom
povjerenstvu moglo omogućiti arbitrarno odlučiva­nje, odnosno prihvaća­nje ili
odbija­nje danog potpisa, kod slučaja potpisiva­nja iste osobe na dvije
nezavisne liste«. Ustavni sud niti u ovom dijelu prijedloga nije razloge
podnosite­lja utvrdio osnovanim.

»Potpisnik nezavisne liste«, kako ga naziva predlagate­lj u svom
podnesku, jest birač koji teme­ljem zakonske ovlasti iz članka 12. stavka 1.
Zakona ima pravo potpisati nezavisnu kandidacijsku listu. Činom potpisa birač
postaje ovlašteni predlagate­lj dotične nezavisne liste. Za razliku od ranije­g
Zakona o izboru članova predstavničkih tijela jedinica lokalne samouprave i
jedinica lokalne uprave i samouprave (»Narodne novine«, broj 90/92, 69/95,
59/96, 63/96 i 64/00), koji je u članku 15. stavku 2. izrijekom propisivao da
svaki birač može svojim potpisom podržati samo jednu listu za izbor članova
predstavničkog tijela jedinice lokalne samouprave, odnosno jedinice lokalne
uprave i samouprave, važeći Zakon više ne sadrži takvu odredbu. On, prema tome,
više ne zabra­njuje biraču istodobno potpisiva­nje dvije ili više nezavisnih
lista. Stoga je navod predlagate­lja o moguć­nosti arbitrarnog odlučiva­nja
nadležnog izbornog povjerenstva pri ocjeni pravova­ljanosti predloženih
nezavisnih lista u tom pita­nju u cijelosti neosnovan.

9. Napos­lijetku, predlagate­lj
osporava ustavnost odredbe članka 14. stavka 1. Zakona, koja propisuje da
prijedlozi lista moraju biti dosta­vljeni nadležnom izbornom povjerenstvu
jedinice za čije se predstavničko tijelo izbori provode, najkasnije u roku od
12 dana od dana raspisiva­nja izbora. Isto tako, predlagate­lj osporava broj
potpisa koji je pojedina nezavisna lista dužna prikupiti na izborima za Gradsku
skupštinu Grada Zagreba (500), smat­rajući taj broj potpisa ograničava­njem
pasivnog biračkog prava građana.

Prema stajalištu Ustavnog
suda, zakonodavac ima pravo, polazeći od ovlasti iz članka 2. stavka 4. alineje
1. Ustava, samostalno propisati rokove u kojima je potrebno obaviti pojedine
izborne rad­nje u zakonom predviđenom izbornom postupku, kao i uvjete koje
sudionici izbornog natjeca­nja trebaju ispuniti  da bi se ­njihova kandidatura mogla smatrati pravova­ljanom.
Sukladno tome, hrvatski zakonodavac je imao pravo propisati u kojem roku
prijedlozi lista moraju biti dostav­ljeni nadležnom izbornom povjerenstvu, kao
i broj potpisa birača koji nezavisna lista za Grad­sku skupštinu Grada Zagreba
treba dobiti da bi se smatrala pravova­ljanom.

Budući da su rokovi za poduzima­nje
pojedinih izbornih rad­nji jednaki za sve sudionike izbornog natjeca­nja, kao što
je i broj potpisa birača za nezavisne kandidacijske liste na izborima za
Gradsku skupštinu Grada Zagreba jednak za sve sudionike izbornog natjeca­nja u
Gradu Zagrebu, Ustavni sud utvrđuje da osporenim odredbama Zakona nitko nije
stav­ljen u nejednak položaj pred zakonom, te ni po toj osnovi prijedlog
predlagate­lja nije utvrđen osnovanim.

10. U skladu s navedenim,
Ustavni sud je utvrdio da prijedlog za pokreta­nje postupka za ocjenu
sugasnosti članka 12. stavka 1. i članka 14. stavka 1. Zakona s Ustavom nije
osnovan, te je teme­ljem članka 41. stavka 1. Ustavnog zakona o Ustavnom sudu
Republike Hrvatske (»Narodne novine«, broj 99/99), riješio kao u izreci.

Broj: U-I-849/2001
Zagreb, 6. lip­nja 2001.

USTAVNI SUD REPUBLIKE HRVATSKE

Predsjednik
**dr. sc. Smi­ljko Sokol,** v. r.

if !supportEmptyParas endif

Rješenje, NN 56/2001-901