## Rješenje Ustavnog suda Republike Hrvatske broj: U-II-929/2003 i dr. od 26. svibnja 2004.

### NN 77/2004 (9.6.2004.), Rješenje Ustavnog suda Republike Hrvatske broj: U-II-929/2003 i dr. od 26. svibnja 2004.

# USTAVNI SUD REPUBLIKE HRVATSKE

1567

Ustavni sud Republike Hrvatske,
u sastavu Petar Klarić, pred­sjednik Suda, te suci Marijan Hra­njski, Mario
Kos, Ivan Matija, Ivan Mrko­njić, Jasna Omejec, Že­ljko Potoč­njak, Agata
Račan, Emilija Rajić, Smi­ljko Sokol, Nevenka Šernhorst, Vice Vukojević i Milan
Vuković, odlučujući u povodu prijedloga za pokreta­nje postupka ocjene
suglasnosti drugog propisa s Ustavom i zakonom, na sjednici održanoj 26. svib­nja
2004. godine, donio je

## RJEŠENJE

I. Ne prihvaćaju se prijedlozi
za pokreta­nje postupka za ocjenu suglasnosti s Ustavom i zakonom Pravilnika o
izmjenama i dopunama Pravilnika o obav­ljanju podvodnih aktivnosti (»Na­rod­ne
novine«, broj 23/2003).

II. Ovo rješe­nje objavit će se
u »Narodnim novinama«.

```
Obrazloženje
```

1.
Ronilački klub »Modri val« iz Zagreba, koje­g zastupa odvjetnik Nino Balać iz
Zagreba, podnio je prijedlog za pokreta­nje postupka za ocjenu ustavnosti i
zakonitosti članaka 1b., 2a. i 5a. Pravilnika o izmjenama i dopunama Pravilnika
o obav­lja­nju podvodnih aktivnosti (»Narodne novine«, broj 23/03, u da­lj­njem
tekstu: Pravilnik).

Prijedloge
za pokreta­nje postupka za ocjenu ustavnosti i zakonitosti osporenog Pravilnika
u cijelosti su podnijeli: Goran Zbašnik iz Dobri­nja, Nenad Dolinar, Marko
Rebić, Gojko Vukov-Colić, Petar Kružić, Tatjana Bakran Petricioli, svi iz
Zagreba, Maja Novosel iz Kašine, Donat Petricioli iz Zadra, Ivan Radić iz
Zagreba, Marino Mjede­njak iz Rijeke, Berislav Erce­gović iz Splita, Dado Pan­dža
iz Matu­lja, Đordano Bucci iz Rijeke, Anđelko Novosel iz Kašine, Klub podvodnih
aktivnosti »Delfin« iz Splita, Leonard Kvarantan iz Zadra, Marino Kvarantan iz
Zagreba, Hrvoje Hrelić iz Zadra, Kallay Kornel iz Zagreba i Velibor Vukotić iz
Zagreba.

2.
Predlagate­lj ronilački klub »Modri val« osporava odredbe članka 1b., kojima je
organizatoru ro­nje­nja propisana obveza izdava­nja dnevnika ro­nje­nja za
svakog vodite­lja ro­nje­nja te su taksativno navedeni podaci koje dnevnik ro­nje­nja
mora sadržavati. Između ostalih, mora sadržavati i podatak o obav­ljenom zdrav­stvenom
pre­gledu, te je propisano da dnevnik ro­nje­nja mora ovjeravati mjesno
nadležna lučka kapetanija odnosno ispostava lučke kapetanije. On smatra da ta
odredba nije u skladu s odredbama Ustava koje se odnose na ograničava­nje
sloboda i prava pojedinaca, niti s odredbama Pravilnika o obav­lja­nju
podvodnih aktivnosti (»Narodne novine«, broj 91/95, prestao važiti danom
primjene osporenog Pravilnika) kojima nije bilo propisano unoše­nje podataka o
zdravstvenom pre­gledu vodite­lja ro­nje­nja. Nada­lje, da je to trebalo
propisati i za individualno ro­nje­nje, za koje nisu predviđene nikakve
sigurnosne mjere.

Člankom
2a. Pravilnika propisano je:

»Organizirano
ro­nje­nje u Republici Hrvatskoj obav­lja se putem pravnih i fizičkih osoba
koje posjeduju koncesijsko odob­re­­nje za obav­lja­nje podvodnih djelatnosti
(obuka ronilaca, organizira­nje ronilačkih izleta i sl.).

Individualno
ro­nje­nje se obav­lja teme­ljem Odobre­nja za individualno ro­nje­nje«.

Odredbom
članka 5a. stavka 1. Pravilnika propisano je:

»Odobre­nje
iz članka 2a. stavka 2. Pravilnika izdaje lučka kapetanija, odnosno ispostava
lučke kapetanije.

Odobre­nje
se izdaje osobi koja posjeduje va­ljanu ronilačku iskaznicu iz članka 5.
Pravilnika, na razdob­lje od godinu dana od dana izdava­nja.

Naknada
za izdava­nje Odobre­nja iznosi 2.400,00 kuna«.

Predlagate­lj
Ronilački klub »Modri val« kao jedinu svrhu donoše­nja osporenog Pravilnika
vidi stjeca­nje novca od strane države.

Predlagate­lji
Goran Zbašnik iz Dobri­nja, Nenad Dolinar, Marko Rebić, Gojko Vukov-Colić,
Petar Kružić, Tatjana Bakran Petricioli, svi iz Zagreba, Maja Novosel iz
Kašine, Donat Petricioli iz Zadra, Ivan Radić iz Zagreba, Marino Mjede­njak iz
Rijeke, Berislav Erce­gović iz Splita, Dado Pan­dža iz Matu­lja, Đordano Bucci
iz Rijeke, Anđelko Novosel iz Kašine, Klub pod­vodnih aktivnosti »Delfin« iz
Splita, Leonard Kvarantan iz Zadra, Marino Kvarantan iz Zagreba, Hrvoje Hrelić
iz Zadra i Kallay Kornel iz Zagreba, u identično napisanim prijedlozima
smatraju da je osporeni Pravilnik suprotan odredbama članaka 14., 16. i 32.
Ustava Republike Hrvatske. Navode da se ro­nje­nje u svrhu razonode i sporta ne
može okarakterizirati kao opasna djelatnost s obzirom da ono, po svojoj
prirodi, ne uzrokuje štetu trećim osobama. Navode i podatke o postocima strada­nja
ronioca. Navode da se navedenim odredbama pokušava osigurati povo­ljniji
položaj pravnim i fizičkim osobama koje posjeduju koncesijsko odobre­nje za
obav­lja­nje podvodnih djelatnosti u odnosu na osobe koje se bave individualnim
ro­nje­njem. Krše­njem prava pojedinaca smatraju nameta­nje obveze učla­njiva­nja
u udrugu građana i obveze plaća­nja godiš­nje članske iskaznice u iznosu od
100,00 kn, te obveze trp­lje­nja da udruga građana procje­njuje je li netko
kvalificiran roniti u ci­lju rekreacije i športa te obveze plaća­nja Odobre­nja
za individualno ro­nje­nje. Navode da su u neravnopravnom položaju u odnosu na
sve druge građane koji se bave drugim rekreacijskim sportovima (npr. vož­nja
bicikla, kotura­nje, jedre­nje na dasci, skija­nje na vodi i dr.). Ističu da je
Hrvatski ronilački savez neosnovano stav­ljen u povlašteni položaj jer je
ovlašten za izdava­nje ronilačke iskaznice i to samo osobi koja posjeduje
odgovarajuću ronilačku kvalifikaciju.

Predlagate­lj
Velibor Vukotić navodi da su osporenim Pravil­nikom povrijeđeni »sloboda kreta­nja,
jednakost građana i pravo na odluku i izbor po slobodnoj vo­lji građanina hoće
li i kada koristiti neke komercijalno ponuđene usluge«. Navodi da se 35 godina
rekreativno bavi ro­nje­njem i podvodnom fotografijom te ističe nepogodnosti
koje je za ­nje­govo bav­lje­nje tim sportom uveo osporeni Pravilnik. Smatra da
se Pravilnikom ne postiže ništa više u zaštiti podmorja i sigurnosti ro­nje­nja
ne­go što bi se postiglo ažurnom primjenom dosadaš­njih zakona i propisa.

3.
Teme­ljem odredbe članka 25. i članka 42. Ustavnog zakona o Ustavnom sudu
Republike Hrvatske (»Narodne novine«, broj 49/02 – pročišćeni tekst, u da­lj­njem
tekstu: Ustavni zakon), zatražen je odgovor tijela koje je donijelo osporeni
propis – ministra pomorstva, prometa i veza Republike Hrvatske. U odgovoru od
6. listopada 2003. godine ministar je deta­ljno obrazložio razloge zbog kojih
smatra da je Pravilnik donijet sukladno Ustavu i Pomorskom zakoniku.

*Prijedlozi nisu osnovani.*

4. O suglasnosti zakona s
Ustavom, odnosno drugih propisa s Ustavom i zakonom, odlučuje Ustavni sud na
teme­lju članka 128. podstavaka 1. i 2. Ustava, na način i prema postupku koji
su propisani Ustavom i Ustavnim zakonom.

Predmet ustavnosudske ocjene, u
konkretnom slučaju, propis je koji se donosi radi provedbe zakona, slijedom
koje či­njenice je isti, prema svojoj pravnoj prirodi, tzv. podzakonski općenor­mativni
akt. Provedbeni propis mora biti prije sve­ga u skladu sa zakonom na teme­lju
koje­ga je donijet, a potom i s Ustavom. U postupku ocjene zakonitosti i
ustavnosti takvog propisa ispituje se, stoga, je li on donesen od strane
ovlaštene osobe, zatim je li donosite­lj imao zakonsko ovlašte­nje za ­nje­govo
donoše­nje, te odgovara li propis, po svom sadržaju, onim okvirima koje mu je
odredio zakon.

5. Osporeni Pravilnik donio je
ministar pomorstva, prometa i veza na teme­lju članka 1043. stavka 38.
Pomorskog zakonika (»Narodne novine«, broj 17/94, 74/94 i 43/96), koji glasi:
»Ministar u ministarstvu nadležnom za pomorstvo pored ovlašte­nja za donoše­nje
propisa predviđenih u ovom Zakonu, u roku od tri godine od dana stupa­nja na
snagu ovoga Zakona, donosi propise: ...o obav­lja­nju podvodnih aktivnosti u
unutraš­njim morskim vodama i teritorijalnom moru Republike Hrvatske«.

Pravilnikom
o obav­lja­nju podvodnih aktivnosti (»Narodne novine«, broj 47/99) utvrđeni su
uvjeti bav­lje­nja podvodnim aktivnostima (ro­nje­nje) u svrhu razonode i
sporta u unutraš­njim morskim vodama i teritorijalnom moru Republike Hrvatske.

6.
Osporenim Pravilnikom razgraničeno je obav­lja­nje ro­nje­nja na organizirano i
individualno ro­nje­nje. U članku 1a. Pravilnika organizirano ro­nje­nje je
definirano kao ro­nje­nje koje se obav­lja pod stalnim nadzorom ovlaštene
stručne osobe (vodite­lja ro­nje­nja) ronilačkog centra ili ronilačke udruge
(organizator ro­nje­nja) i koje je upisano u Dnevnik ro­nje­nja. Individualnim
ro­nje­njem određeno je svako ro­nje­nje koje nije organizirano.

Iz
odredaba Pravilnika proizlazi da individualno ro­nje­nje može obav­ljati svaki
pojedinac, pod uvjetima određenim Pravilnikom. Dakle, prvenstveno da posjeduje
iskaznicu Hrvatskoga ronilačkog saveza i da ishodi odobre­nje za individualno
ro­nje­nje.

U
članku 5. stavku 4. Pravilnika o obav­lja­nju podvodnih aktivnosti propisano je
da se ronilačka iskaznica izdaje samo osobi koja posjeduje odgovarajuću
ronilačku kvalifikaciju, koja je priznata od strane Ministarstva prosvjete i
športa.

7.
Slijedom iznijetog Ustavni sud je utvrdio da je osporeni Pravilnik donijet na
teme­lju i u skladu s mjerodavnim zakonima od strane zakonom ovlaštenog tijela.

Neosnovani
su navodi predlagate­lja da su Pravilnikom ogra­ničena prava i slobode građana
na način da je pojedincima onemogućeno bav­lje­nje ro­nje­njem u ci­lju
razonode i sporta. Pravilnik propisuje uvjete po kojima je svakom, pod jednakim
uvjetima, dostupno bav­lje­nje navedenom djelatnošću.

Pravilnik
se odnosi samo na ro­nje­nje s ronilačkom opremom sa sredstvom za disa­nje pod
površinom, a ne odnosi se na ro­nje­nje na dah, koje se i da­lje može obav­ljati
bez naknade i bez ikakvih uvjeta.

Aktivnost
koja je određena Pravilnikom ne može se uspore­đivati sa sportovima koje
predlagate­lji navode u prijedlogu, jer se ro­nje­nje s opremom može obav­ljati
samo nakon stjeca­nja odgovarajuće kvalifikacije priznate od strane nadležnih
upravnih tijela, koja se stječe nakon odgovarajuće obuke. Dakle, ne usporediv
je rizik za zdrav­lje osobe koja se bavi ovom aktivnošću u odnosu na druge
sportove.

Pravilnikom
se povećava sigurnost i organiziranog ro­nje­nja i individualnog ro­nje­nja,
jer se iskaznica Hrvatskoga ronilačkog saveza može steći samo uz odgovarajuću
ronilačku kvalifikaciju sukladno pravilima struke Hrvatskoga ronilačkog saveza,
koja su usklađena s pravilima međunarodnih ronilačkih organizacija.

Ograniče­nja
koja su propisana osporenim aktom (npr. obveza dava­nja podataka o obav­ljenom
zdravstvenom pre­gledu vodi­te­lja ro­nje­nja, obveze vođe­nja dnevnika ro­nje­nja,
itd.) su le­gitimna, usmjerena na zaštitu zdrav­lja ljudi te nisu u suprotnosti
s odredbom članka 16. Ustava, kojim je, stavkom 1., određeno da se slobode i
prava mogu ograničiti samo zakonom da bi se zaštitila sloboda i prava drugih ­ljudi
te pravni poredak, javni moral i zdrav­lje. Stavkom 2. je određeno da svako
ograniče­nje slobode ili prava mora biti razmjerno naravi potrebe za ograniče­njem
u svakom pojedinom slučaju. Navedena ograniče­nja usmje­rena su i na očuva­nje
prirodnih bogatstava Republike Hrvatske te je Ustavni sud utvrdio da su, u
konkretnom slučaju, navedena ograniče­nja razmjerna naravi potrebe ­njihova
propisiva­nja.

Osnovni
prigovor predlagate­lja, a to je propisiva­nje visine naknade za bav­lje­nje ro­nje­njem,
nije razlog za ukida­nje Pravilnika. Naknada se plaća lučkoj kapetaniji, što
znači na račun državnog proračuna. Dobivena sredstva se, prema navodima
nadležnog ministra, namjenski koriste, između ostalog, za održava­nje
specijaliziranih »baro-komora« za spašava­nje ronilaca u slučaju nastanka
specifičnih bolesti povezanih s bav­lje­njem podvodnim aktivnostima te za
unaprjeđe­nje spasilačke službe na obali.

U
prijedlozima nisu navedeni razlozi koji bi ukazivali na povredu odredbi članka
14., niti članka 32. Ustava.

8.
Sukladno navedenom, Ustavni sud je utvrdio da nema osnove za pokreta­nje
postupka za ocjenu ustavnosti i zakonitosti osporene Odluke te je, na teme­lju
odredbi članka 43. Ustavnog zakona, riješeno kao u izreci.

9.
Odluka o objavi ovog rješe­nja teme­lji se na odredbi članka 29. stavka 1.
Ustavnog zakona.

Broj:
U-II-929/2003, U-II-961/2003, U-II-965/2003, U-II-966/2003, U-II-970/2003,
U-II-982/2003, U-II-985/2003, U-II-986/2003, U-II-987/2003, U-II-988/2003,
U-II-989/2003, U-II-1005/2003, U-II-1013/2003, U-II-1087/2003, U-II-1092/2003,
U-II-1099/2003, U-II-1154/2003, U-II-1155/2003, U-II-1235/2003, U-II-1238/2003,
U-II-2098/2003
Zagreb, 26. svib­nja 2004.

USTAVNI SUD REPUBLIKE HRVATSKE

Predsjednik
**dr. sc. Petar Klarić,** v. r.

Rješenje, NN 77/2004-1567