### NN 102/2020 (16.9.2020.), Odluka Ustavnog suda Republike Hrvatske broj: U-IIIA-334/2020 od 16. srpnja 2020.

Ustavni sud Republike Hrvatske

1931

Ustavni sud Republike Hrvatske, u Drugom vijeću za odlučivanje o ustavnim tužbama, u sastavu sutkinja Ingrid Antičević Marinović, predsjednica Vijeća, te suci Mato Arlović, Snježana Bagić, Davorin Mlakar, Rajko Mlinarić i Miroslav Šumanović, članovi Vijeća, u postupku koji je ustavnom tužbom pokrenuo Milinko Trifković iz Beograda, Republika Srbija, na sjednici održanoj 16. srpnja 2020. jednoglasno je donio

ODLUKU

I. Ustavna tužba se usvaja.

II. Općinski sud u Dubrovniku – Stalna služba u Korčuli dužan je donijeti odluku u predmetu koji se vodi pred tim sudom pod brojem O.274/15 u najkraćem mogućem roku, ali ne duljem od šest (6) mjeseci, računajući od prvog idućeg dana nakon objave ove odluke u »Narodnim novinama«.

III. Na temelju članka 63. stavka 3. Ustavnog zakona o Ustavnom sudu Republike Hrvatske (»Narodne novine« broj 99/99., 29/02. i 49/02. – pročišćeni tekst), podnositelju ustavne tužbe Milinku Trifkoviću iz Beograda, Prizrenska 5 (Republika Srbija) određuje se primjerena naknada zbog povrede ustavnog prava na razumnu duljinu postupka zajamčenog člankom 29. stavkom 1. Ustava Republike Hrvatske (»Narodne novine« broj 56/90., 135/97., 113/00., 28/01., 76/10. i 5/14.) u iznosu od 13.300,00 kuna.

IV. Naknada iz točke III. izreke ove odluke bit će isplaćena iz državnog proračuna u roku od tri (3) mjeseca od dana podnošenja zahtjeva podnositelja Ministarstvu pravosuđa Republike Hrvatske za njezinu isplatu.

V. Ova odluka objavit će se u »Narodnim novinama«.

Obrazloženje

I. POSTUPAK PRED USTAVNIM SUDOM

1. Milinko Trifković iz Beograda, Republika Srbija (u daljnjem tekstu: podnositelj) podnio je 23. siječnja 2020. ustavnu tužbu na temelju članka 63. Ustavnog zakona o Ustavnom sudu Republike Hrvatske (»Narodne novine« broj 99/99., 29/02. i 49/02. – pročišćeni tekst; u daljnjem tekstu: Ustavni zakon) smatrajući da mu je trajanjem postupka koji se vodi pred Općinskim sudom u Dubrovniku – Stalna služba u Korčuli (ranije Općinski sud u Korčuli; u daljnjem tekstu: prvostupanjski sud) pod brojem O.274/15 (ranijeg broja: O.277/94) povrijeđeno njegovo ustavno pravo na donošenje odluke u razumnom roku zajamčeno člankom 29. stavkom 1. Ustava Republike Hrvatske (»Narodne novine« broj 56/90., 135/97., 113/00., 28/01., 76/10. i 5/14.).

2. Za potrebe ustavnosudskog postupka pribavljen je spis prvostupanjskog suda broj: O.274/15, te je od Županijskog suda u Dubrovniku (u daljnjem tekstu: drugostupanjski sud) pribavljeno rješenje broj: Gzp-103/12 od 30. siječnja 2013.

II. PREGLED RADNJI U POSTUPKU

a) Postupanje prvostupanjskog suda do 5. studenoga 1997.

3. Ostavinski postupak pokrenut je pred Općinskim sudom u Korčuli 30. rujna 1994. dostavljanjem smrtovnice iza pok. M. M. pok. V.

Podneskom od 3. listopada 1994. O. M. zatražila je da sud rasporedi imovinu ostavitelja, budući da je ostavitelj umro bez oporuke.

Podneskom od 12. siječnja 1996. D. Š. požurila je postupanje suda.

Na ročištu održanom 26. travnja 1996. utvrđeno je rodoslovlje iza ostavitelja, D. Š. dostavila je ugovor o doživotnom uzdržavanju sklopljen sa ostaviteljem, kao primateljem uzdržavanja, te je rješenjem naloženo dostaviti oporuku ostavitelja.

Podneskom od 27. kolovoza 1996. dostavljena je oporuka ostavitelja.

Oporuka ostavitelja proglašena je na ročištu održanom 4. ožujka 1997. U oporuci je za nasljednicu proglašena D. Š., dok su Milinku Trifkoviću (sin pok. sestre ostavitelja) opozvane sve punomoći za raspolaganje računima i zastupanje pred sudovima.

Dopisom od 18. ožujka 1997. zatraženo je od Ministarstva pravosuđa izvršiti diplomatsku dostavu poziva za ročište zakazano za 31. srpnja 1997. godine.

Na ročištu održanom 31. srpnja 1997. D. Š. dala je nasljedničku izjavu, te je pristupio M. T. (brat podnositelja) koji je dao nasljedničku izjavu u ime podnositelja (na temelju punomoći).

b) Postupanje prvostupanjskog suda
 nakon 5. studenoga 1997.

4. Dopisom od 20. srpnja 1998. putem Ministarstva pravosuđa upućen je poziv za raspravu zakazanu za 30. prosinca 1998. za R. R.

Ročište zakazano za 30. prosinca 1998. odgođeno je budući da nije pristupila R. R.

Podneskom od 18. veljače 2000. podnositelj se očitovao.

Ročište zakazano za 21. prosinca 2001. odgođeno je budući da nije pristupila uredno pozvana odvjetnica G. M.

Na ročištu održanom 31. siječnja 2002. riješeno je da će se službenim putem zatražiti spis P-548/94 radi uvida u isti.

Podneskom od 5. rujna 2005. D. M. prijavila je sudjelovanje u ostavinskom postupku.

Podneskom od 2. rujna 2009. oporučna nasljednica O. M. dostavila je dokumentaciju.

Podneskom od 23. listopada 2009. oporučna nasljednica O. M. dostavila je adrese drugih nasljednika, dok je podnescima od 24. prosinca 2009., 19. siječnja i 5. svibnja 2011. požurila postupanje suda.

Podneskom od 14. travnja 2011. podnositelj je požurio postupanje suda.

Dopisom od 16. svibnja 2011. upućene su zamolnice Ministarstvu pravosuđa za dostavu poziva na ročište zakazano za 27. siječnja 2012. nasljednicima koji žive u Bosni i Hercegovini i Srbiji.

Na ročište održano 27. siječnja 2012. pristupio je podnositelj, te je utvrđeno rodoslovlje i proglašena oporuka ostavitelja koju je podnositelj priznao.

Podnescima od 23. travnja i 21. svibnja 2012. podnositelj je požurio postupanje suda.

Dana 16. svibnja 2012. nasljednik R. T. je dostavio nasljedničku izjavu.

Podneskom od 16. svibnja 2012. nasljednica O. M. je dostavila preslike deviznih štednih knjižica.

Dopisom od 15. svibnja 2012. zatraženo je od banke dostaviti podatak o sredstvima na računima ostavitelja, koji podatci su dostavljani sudu 27. svibnja 2013.

Podnositelj je 13. studenoga 2012. Ustavnom sudu podnio ustavnu tužbu zbog povrede prava na suđenje u razumnom roku koju je Ustavni sud 7. prosinca 2012. dostavio drugostupanjskom sudu, kao stvarno nadležnom sudu.

Rješenjem drugostupanjskog suda broj: Gzp-103/12 od 30. siječnja 2013. prihvaćen je kao osnovan zahtjev podnositelja za zaštitu prava na suđenje u razumnom roku, naloženo je prvostupanjskom sudu donijeti odluku u predmetu broj: O.277/94 u roku od 6 (šest) mjeseci, te je podnositelju dosuđena primjerena naknada u iznosu 8.000,00 kuna.

Podneskom od 8. kolovoza 2016. podnositelj je požurio postupanje suda.

Na ročištu održanom 25. svibnja 2017. naloženo je nasljednicima dostaviti adrese za ostale nasljednike.

Podneskom od 10. kolovoza 2017. podnositelj se očitovao.

Rješenjem broj: O.274/15 od 17. listopada 2018. postavljen je privremeni zastupnik nasljednicima koji su odsutni i nepoznata boravka.

Podneskom od 9. studenoga 2018. podnositelj je požurio postupanje suda.

Rješenjem predsjednice prvostupanjskog suda broj: Su-Gzp-I-50/2018-4 od 4. veljače 2019. usvojen je zahtjev podnositelja za zaštitu prava na suđenje u razumnom roku te je naloženo prvostupanjskom sudu dovršiti postupak koji se vodi pod brojem O.274/15 u roku od 12 (dvanaest) mjeseci od dostave tog rješenja.

Podnescima od 19. ožujka i 14. svibnja 2019. podnositelj je požurio postupanje suda.

Podneskom od 1. listopada 2019. podnositelj je zatražio izuzeće suca.

Rješenjem prvostupanjskog suda broj: 29 Su-1255/2019-4 od 7. listopada 2019. odbijen je zahtjev podnositelja za izuzeće suca.

Dopisom od 3. veljače 2020. Općinsko državno odvjetništvu u Dubrovniku zatražilo je spis na uvid, budući da je podnositelj podnio kaznenu prijavu protiv nepoznatog počinitelja za kazneno djelo iz članka 291. stavka 1. Kaznenog zakona, te je spis dostavljen Općinskom državnom odvjetništvu uz dopis od 10. veljače 2020., te je nakon uvida spis vraćen 7. svibnja 2020.

U trenutku podnošenja ustavne tužbe (23. siječnja 2020.) rok određen rješenjem broj: Su-Gzp-I-50/2018-4 od 4. veljače 2019. nije istekao. Međutim, u trenutku odlučivanja o ustavnoj tužbi rok određen za okončanje postupka je istekao, a ostavinski postupak se još uvijek vodi pred prvostupanjskim sudom pod brojem O.274/15 i nije okončan.

III. MJERODAVNO PRAVO

5. U rješenju broj: U-IIIVs-3669/2006 i dr. od 2. ožujka 2010. (»Narodne novine« broj 34/10.) Ustavni sud opisao je razvoj pravne zaštite ustavnog prava na suđenje u razumnom roku od trenutka njegovog uvođenja u hrvatski pravni sustav, stupanjem na snagu Promjene Ustava Republike Hrvatske 9. studenoga 2000. (»Narodne novine« broj 113/00.), do stupanja na snagu Zakona o izmjenama i dopunama Zakona o sudovima (»Narodne novine« broj 153/09.).

U rješenju broj: U-IIIA-322/2014 od 23. prosinca 2014. (»Narodne novine« broj 8/15.) Ustavni sud opisao je i daljnji razvoj tog mehanizma pravne zaštite sve do 14. ožujka 2013. kada je stupio na snagu Zakon o sudovima (»Narodne novine« broj 28/13.; u daljnjem tekstu: ZoSud/13). U glavi VI. tog zakona pod nazivom »Zaštita prava na suđenje u razumnom roku« propisan je novi, drugačiji model zaštite prava na suđenje u razumnom roku u odnosu na onaj koji je bio na snazi u ranijem zakonodavnom razdoblju.

ZoSud/13 do danas je izmijenjen nekoliko puta:

– Zakonom o izmjenama i dopunama Zakona o sudovima (»Narodne novine« broj 33/15.)

– Zakonom o izmjenama i dopunama Zakona o sudovima (»Narodne novine« broj 82/15.)

– Uredbom o dopuni Zakona o sudovima (»Narodne novine« broj 82/16.)

– Zakonom o izmjenama i dopunama Zakona o sudovima (»Narodne novine« broj 67/18.).

Odredbe koje se odnose na zaštitu prava na suđenje u razumnom roku (članci 63. – 70.) nisu mijenjane.

6. Pregled pravnih sredstava za zaštitu prava na suđenje u razumnom roku od 2002. godine do 2013. godine (stupanja na snagu ZoSud-a/13) Ustavni sud dao je u odluci broj: U-IIIA-1031/2014 od 27. travnja 2016. (»Narodne novine« broj 50/16.).

IV. DOPUŠTENOST USTAVNE TUŽBE

7. Sukladno stajalištu Ustavnog suda iz rješenja broj: UIIIA-322/2014 od 23. prosinca 2014., jedna od pretpostavki za dopuštenost ustavne tužbe podnesene na temelju članka 63. Ustavnog zakona jest ta da je podnositelj prethodno koristio dopušteno pravno sredstvo protiv nerazumne duljine postupka.

7.1. U konkretnom slučaju podnositelj je 13. studenoga 2012. Ustavnom sudu podnio ustavnu tužbu zbog povrede prava na suđenje u razumnom roku koju je Ustavni sud 7. prosinca 2012. dostavio drugostupanjskom sudu kao stvarno nadležnom sudu. Iz navedenog proizlazi da je podnositelj podnio zahtjev za zaštitu prava na suđenje u razumnom roku na temelju Zakona o sudovima (»Narodne novine« 150/05., 16/07., 113/08., 153/09., 34/10. – rješenje USRH broj:
 U-IIIVs-3669/2006 i dr., 116/10., 27/11. i 130/11.). Rješenjem drugostupanjskog suda broj: Gzp-103/12 od 30. siječnja 2013. prihvaćen je kao osnovan zahtjev podnositelja za zaštitu prava na suđenje u razumnom roku, naloženo je prvostupanjskom sudu donijeti odluku u predmetu broj: O.277/94 u roku od 6 (šest) mjeseci od dana dostave tog rješenja, te je podnositelju dosuđena primjerena naknada u iznosu 8.000,00 kuna.

7.2. Podnositelj je koristio i pravno sredstvo koje mu je bilo na raspolaganju na temelju ZoSud-a/13. Rješenjem predsjednice prvostupanjskog suda broj: Su-Gzp-I-50/2018-4 od 4. veljače 2019. utvrđen je osnovanim zahtjev podnositelja za zaštitu prava na suđenje u razumnom roku te je naloženo prvostupanjskom sudu dovršiti postupak koji se vodi pod brojem O.274/15 u roku od 12 (dvanaest) mjeseci od dana dostave tog rješenja.

8. Budući da je podnositelj koristio pravna sredstva koja su mu bila na raspolaganju, Ustavni sud utvrđuje da je ustavna tužba u konkretnom slučaju dopuštena te će razmotriti njezinu osnovanost.

V. OSNOVANOST USTAVNE TUŽBE

9. Ustavni sud ponavlja da se razumnost duljine postupka uvijek mora procjenjivati u svjetlu okolnosti konkretnog slučaja prema sljedećim kriterijima: složenost predmeta, ponašanju podnositelja i mjerodavnih tijela, te važnost predmeta postupka za podnositelja.

9.1. U konkretnom slučaju Ustavni sud posebno razmatra postupanje nadležnih sudova i podnositelja u razdoblju od donošenja rješenja broj: Gzp-103/12 od 30. siječnja 2013. do dana donošenja ove odluke (16. srpnja 2020.) koje ukupno traje sedam (7) godina, pet (5) mjeseci i šesnaest (16) dana.

1) Duljina sudskog postupka

10. Ostavinski postupak pokrenut je 1994. pod brojem O.277/94 kada je prvostupanjskom sudu dostavljena smrtovnica za pok. M. M.

10.1. Međutim, u konkretnom slučaju razmatra se razdoblje od 5. studenoga 1997. kada je Zakonom o potvrđivanju stupila na snagu, u odnosu na Republiku Hrvatsku, Konvencija za zaštitu ljudskih prava i temeljnih sloboda i Protokoli broj 1, 4, 6, 7 i 11 uz Konvenciju za zaštitu ljudskih prava i temeljnih sloboda (»Narodne novine – Međunarodni ugovori« broj 18/97., 6/99. – pročišćeni tekst i 8/99. – ispravak; u daljnjem tekstu: Konvencija) do dana donošenja ove odluke (16. srpnja 2020.) koje traje ukupno dvadesetdvije (22) godine, osam (8) mjeseci i jedanaest (11) dana.

2) Složenost sudskog predmeta

11. Ustavni sud ocjenjuje da se u konkretnom slučaju ne radi o činjenično složenom predmetu. Međutim, otegotna okolnost je ta što postoji veći broj zakonskih nasljednika iza pok. M. M. koji imaju prebivalište u inozemstvu (Republika Srbija i Bosna i Hercegovina) zbog čega se dostava obavlja diplomatskim putem, a što je utjecalo na duljinu ostavinskog postupka.

3) Postupanje nadležnih sudova

12. Ustavni sud utvrdio je da je prvostupanjski sud, nakon rješenja drugostupanjskog suda broj: Gzp-103/12 od 30. siječnja 2013., kojim mu je određen rok od šest mjeseci u kojem je bio dužan donijeti odluku (te je podnositelju određena primjerena naknada u iznosu od 8.000,00 kuna), održao ročište 25. svibnja 2017. Dakle, prvu radnju u postupku nakon rješenja drugostupanjskog suda poduzeo gotovo četiri godine nakon isteka roka koji mu je bio dan za okončanje postupka. Ustavni sud utvrđuje da je u tom razdoblju sud bio neopravdano neaktivan.

Nakon toga prvostupanjski sud je oglasom od 17. listopada 2018. postavio privremenog zastupnika nasljednicima koji su odsutni i nepoznata boravka.

Rješenjem predsjednice prvostupanjskog suda broj: Su-Gzp-I-50/2018-4 od 4. veljače 2019. usvojen je zahtjev podnositelja za zaštitu prava na suđenje u razumnom roku te je naloženo prvostupanjskom sudu dovršiti postupak koji se vodi pod brojem O.274/15 u roku od dvanaest mjeseci od dostave tog rješenja. Nakon donošenja tog rješenja prvostupanjski sud nije održao niti jedno ročište, niti je poduzimao radnje usmjerene ka okončanju postupka, pa Ustavni sud utvrđuje da je i u tom razdoblju prvostupanjski sud bio neopravdano neaktivan.

4) Ponašanje podnositelja ustavne tužbe

13. Ustavni sud ocjenjuje da podnositelj nije pridonio duljini trajanja ostavinskog postupka. Iako je podnositelj podnio zahtjev za izuzeće suca i kaznenu prijavu državnom odvjetništvu, ocjena je Ustavnog suda da tim radnjama podnositelj nije utjecao na duljinu ostavinskog postupka.

VI. OCJENA USTAVNOG SUDA

14. Imajući u vidu ukupno trajanje postupka preko dvadeset i pet godina (koje je dijelom uzrokovano i činjenicom da postoji veći broj zakonskih nasljednika iza pok. M. M. koji imaju prebivalište u inozemstvu zbog čega se dostava poziva obavlja diplomatskim putem) i činjenicu da ostavinski postupak još uvijek nije okončan, kao i činjenicu da prvostupanjski sud nije donio meritornu odluku u roku koji mu je naložen rješenjem drugostupanjskog suda broj: Gzp-103/12 od 30. siječnja 2013., niti je donio odluku u roku koji je određen rješenjem predsjednice prvostupanjskog suda broj: Su-Gzp-I-50/2018-4 od 4. veljače 2019., a da podnositelj nije doprinio duljini trajanja postupka i da nije riječ o činjenično složenijoj pravnoj stvari, Ustavni sud ocjenjuje da je podnositelju povrijeđeno pravo da sud u razumnom roku odluči o njegovim pravima i obvezama, koje je zajamčeno člankom 29. stavkom 1. Ustava.

1) Izreka odluke i nalog predsjedniku nadležnog suda

15. Utvrdivši da je ustavna tužba osnovana, u smislu članka 63. stavaka 1. i 2. Ustavnog zakona donesena je odluka kao u točkama I. i II. izreke.

Na temelju članka 31. stavaka 4. i 5. Ustavnog zakona određuje se da je predsjednik prvostupanjskog suda dužan dostaviti Ustavnom sudu pisanu obavijest o datumima donošenja i otpreme odluke u roku od osam (8) dana od dana njezine otpreme, a najkasnije osam (8) dana od isteka roka određenog u točki II. izreke ove odluke.

16. Sukladno članku 63. stavku 3. Ustavnog zakona, donesena je odluka kao u točkama III. i IV. izreke.

Ustavni sud utvrđuje visinu naknade zbog povrede ustavnog prava na suđenje u razumnom roku uzimajući u obzir okolnosti svakog pojedinog predmeta, uz istodobno uvažavanje ukupnih gospodarskih i socijalnih prilika u Republici Hrvatskoj.

17. Odluka o objavi temelji se na članku 29. Ustavnog zakona (točka V. izreke).

Broj: U-IIIA-334/2020

Zagreb, 16. srpnja 2020.

USTAVNI SUD REPUBLIKE HRVATSKE

Predsjednica Vijeća
 Ingrid Antičević Marinović, v. r.