## Odluka Ustavnog suda Republike Hrvatske broj: U-III-2340/2008 od 17. veljače 2011.

### NN 28/2011 (8.3.2011.), Odluka Ustavnog suda Republike Hrvatske broj: U-III-2340/2008 od 17. veljače 2011.

USTAVNI SUD REPUBLIKE HRVATSKE

603

Ustavni sud Republike Hrvatske, u Drugom vijeću za odlučivanje o ustavnim tužbama, u sastavu sutkinja Snježana Bagić, predsjednica Vijeća, te suci Mato Arlović, Davor Krapac, Ivan Matija, Duška Šarin i Miroslav Šeparović, članovi Vijeća, u postupku kojeg je ustavnom tužbom pokrenulo N. Ltd. L., U. K. V. B. i S. I., koje zastupaju odvjetnici Zajedničkog odvjetničkog ureda iz V. M. P. i S. M., na sjednici održanoj 17. veljače 2011. jednoglasno je donio

ODLUKU

I. Ustavna tužba se odbija.

II. Ova odluka objavit će se u »Narodnim novinama«.

Obrazloženje

1. Ustavna tužba podnesena je protiv rješenja Visokog trgovačkog suda Republike Hrvatske broj: Pž-168/08 od 12. veljače 2008., kojim je odbijena žalba podnositelja i potvrđeno rješenje Trgovačkog suda u Varaždinu broj: I-Tt-07/1322-5 od 17. prosinca 2007.

Navedenim prvostupanjskim rješenjem odbačena je prijava upisa u sudski registar osnivanja podružnice podnositelja u Republici Hrvatskoj zbog toga što podnositelj, i nakon poziva na dopunu prijave, uz upozorenje na posljedice propuštanja, nije registarskom sudu dostavio javno ovjereno skraćeno posljednje godišnje financijsko izvješće osnivača u izvorniku i ovjerenom prijevodu na hrvatski jezik, u smislu članka 613. stavka 3. točke 4. Zakona o trgovačkim društvima (»Narodne novine« broj 111/93., 34/99., 52/00., 118/03., 107/07., 146/08. i 137/09., u daljnjem tekstu: ZTD).

2. U ustavnoj tužbi ističu se povrede ustavnih prava zajamčenih člankom 14. stavkom 2., člankom 49. stavkom 2. i člankom 140. (u pročišćenom tekstu Ustava, »Narodne novine« broj 85/10., označen kao članak 141.) Ustava.

Podnositelj navodi da je izmjenama iz 2007. godine ZTD u cijelosti usklađen s pravnom stečevinom Europske unije. Tim izmjenama nije mijenjan članak 613. ZTD-a, mjerodavan u konkretnom slučaju, što, međutim, ne isključuje primjenu ZTD-a na način sukladan europskoj pravnoj stečevini odnosno na način kako se ona primjenjuje u zemljama Europske unije. Navedeno, među ostalim, podrazumijeva poznavanje i primjenu pravnih presedana sadržanih u odlukama Europskog suda pravde. S tim u svezi, podnositelj se poziva na presudu Europskog suda pravde od 9. ožujka 1999. u predmetu Centros Ltd. v. Erhvervs-og Selskabsstyrelsen, u kojoj je izraženo pravno stajalište vezano uz »pravo na slobodno osnivanje drugog poslovnog nastana«, zajamčeno člancima 52. i 58. Ugovora o osnivanju Europske zajednice. I Republika Hrvatska obvezala se Sporazumom o stabilizaciji i pridruživanju (»Narodne novine – Međunarodni ugovori« broj 14/01. i 1/05.), koji je stupio na snagu 1. veljače 2005., u pogledu poslovnog nastana trgovačkih društava iz zemalja Europske unije, omogućiti tretman jednak tretmanu koji se daje domaćim trgovačkim društvima.

U navedenoj presudi Europskog suda pravde izraženo je, kako ističe podnositelj, pravno stajalište prema kojem činjenica da trgovačko društvo nema nikakve poslovne aktivnosti u zemlji članici u kojoj je osnovano, već djelatnost obavlja isključivo u zemlji članici u kojoj je osnovalo podružnicu, nije dostatan dokaz postojanja zlouporabe ili prijevarnog postupanja, zbog čega bi zemlja članica u kojoj je osnovana podružnica bila ovlaštena takvom društvu uskratiti korištenje prava poslovnog nastana. Odbijanje registracije podružnice s obrazloženjem da se podružnica osniva zbog obavljanja cjelokupne djelatnosti u zemlji-domaćinu s ciljem izbjegavanja nacionalnih propisa o uplati minimalnog temeljnog kapitala sprečava korištenje prava na slobodno osnivanje poslovnog nastana i nije u skladu s člancima 52. i 58. Ugovora o osnivanju Europske zajednice.

U slučaju podnositelja ustavne tužbe nadležni sudovi su, kako se navodi, uskratili registraciju podnositeljeve podružnice u Republici Hrvatskoj samo iz razloga što podnositelj uz prijavu upisa nije dostavio godišnje financijsko izvješće (članak 613. stavak 3. točka 4. ZTD-a), koje – kako je to u postupku i isticao – nije ni bio u mogućnosti dostaviti, s obzirom na činjenicu da ni u zemlji sjedišta nije poslovao dovoljno dugo da bi prema propisima zemlje sjedišta bio dužan takvo izvješće sastaviti. Štoviše, u zemlji njegovog sjedišta nije bilo poslovanja, jer podnositelj nije ni namjeravao poslovati prije osnivanja podružnice u Republici Hrvatskoj.

Podnositelj predlaže ukidanje osporenih rješenja.

Ustavna tužba nije osnovana.

3. Prema članku 62. stavku 1. Ustavnog zakona o Ustavnom sudu Republike Hrvatske (»Narodne novine« broj 99/99., 29/02. i 49/02. – pročišćeni tekst, u daljnjem tekstu: Ustavni zakon), svatko može podnijeti Ustavnom sudu ustavnu tužbu ako smatra da mu je pojedinačnim aktom tijela državne vlasti, kojim je odlučeno o njegovim pravima i obvezama, povrijeđeno ljudsko pravo ili temeljna sloboda zajamčena Ustavom (ustavno pravo).

Ustavni sud u postupku pokrenutom ustavnom tužbom, u granicama zahtjeva istaknutog u ustavnoj tužbi, utvrđuje je li u postupku odlučivanja o pravima i obvezama podnositelja povrijeđeno njegovo ustavno pravo, pri čemu se, u pravilu, ne upušta u pitanje jesu li nadležna tijela odnosno sudovi pravilno i potpuno utvrdili činjenično stanje i ocijenili dokaze. Za Ustavni sud relevantne su samo one činjenice od čijeg postojanja ovisi ocjena o povredi ustavnog prava.

4. Uvidom u osporena rješenja Ustavni sud je utvrdio sljedeće:

Trgovački sud u Varaždinu odbacio je prijavu podnositelja za upis podružnice u Varaždinu, nakon što se podnositelj nije odazvao pozivu na dopunu prijave, to jest nije dostavio javno ovjereno skraćeno posljednje godišnje financijsko izvješće osnivača u izvorniku i ovjerenom prijevodu na hrvatski jezik, u smislu članka 613. stavka 3. točke 4. ZTD-a, kojim je, pored ostalog, propisano:

»Članak 613.

(1) Na osnivanje i upis podružnica osoba iz članka 612. ovoga Zakona (osnivača) u trgovački registar primjenjuju se propisi po kojima podružnice osnivaju domaća društva.

(2) Osnivač podnosi registarskome sudu na čijem području treba da bude sjedište podružnice prijavu za njezin upis u trgovački registar.

(3) Prijavi za upis podružnice u trgovački registar prilažu se u izvorniku i u ovjerenome prijevodu na hrvatski jezik:

1. izvod iz registra u kojemu je upisan osnivač iz kojega se vidi njegov pravni oblik i vrijeme kada je upisan u taj registar ili, ako je osnovan u zemlji gdje se ne upisuje u takav registar, valjane isprave o osnivanju javno ovjerene po propisima zemlje u kojoj osnivač ima registrirano sjedište iz kojih su vidljivi njegov pravni oblik i vrijeme osnivanja,

2. odluka osnivača o osnivanju podružnice,

3. prijepis izjave o osnivanju, društvenog ugovora ili statuta osnivača, javno ovjereni po propisima zemlje u kojoj osnivač ima registrirano sjedište,

4. javno ovjereno skraćeno posljednje godišnje financijsko izvješće osnivača.

(4) Registarski sud će, osim iz razloga zbog kojih može odbiti upis svake podružnice u trgovački registar, odbiti taj upis ako osnivač ne dokaže:

1. da je valjano osnovan i da postoji u zemlji u kojoj ima registrirano sjedište i da tamo redovno posluje,

2. da je za obavljanje poslova u Republici Hrvatskoj odredio osobe ovlaštene za zastupanje koje tamo imaju prebivalište,

3. da je osobama iz Republike Hrvatske u zemlji u kojoj osnivač ima sjedište omogućeno da osnivaju podružnice pod uvjetima pod kojima je to u Republici Hrvatskoj omogućeno i osnivaču.

(...)«

U povodu poziva Trgovačkog suda u Varaždinu na dopunu prijave, upućenog podnositelju, podnositelj je sastavio i ovjerio izjavu kojom izjavljuje da ne može dostaviti godišnje financijsko izvješće, jer je osnovan 6. rujna 2007. Stoga do podnošenja prijave, 19. listopada 2007., nije poslovao, niti će poslovati prije osnivanja odnosno upisa podružnice u Republici Hrvatskoj.

Zakonom o sudskom registru (»Narodne novine« broj 1/95., 57/96., 45/99., 54/05., 40/07. i 91/10.) registarski je sud ovlašten odbaciti prijavu koja (i nakon pozivanja predlagatelja na dopunu odnosno ispravak) ne udovoljava pretpostavkama, među ostalim, takvima koje se odnose na propisanu vrstu i kvalitetu priloženih isprava. Temeljem navedenog, prvostupanjski je sud prijavu odbacio, a Visoki trgovački sud se s time suglasio, odlučujući povodom žalbe podnositelja.

Taj drugostupanjski sud u obrazloženju svojeg rješenja naveo je i to da članak 613. stavak 3. točka 4. ZTD-a pretpostavlja kako je riječ o osnivaču podružnice koji je prethodno poslovao barem toliko da može podnijeti godišnje financijsko izvješće, a u protivnom ne ispunjava pretpostavke za upis podružnice, odnosno može podnijeti novu prijavu kada za to budu ispunjene sve pretpostavke. Ovakvo stajalište Visoki trgovački sud potkrepljuje (i) pozivom na stavak 4. članka 613. ZTD-a, prema kojem će registarski sud odbiti upis podružnice, među inim, i ako osnivač ne dokaže da redovno posluje u zemlji u kojoj je osnovan.

Dakle, u konkretnom slučaju podnositeljeva prijava za upis podružnice u Republici Hrvatskoj odbačena je zbog nedostatka jedne od isprava čije je prilaganje propisano kao pretpostavka osnovanosti prijave. Podnositelj je prigovorio kako takva isprava (godišnje financijsko izvješće) još ne postoji zbog kratkoće vremenskog razdoblja od njegovog osnivanja do podnošenja prijave (43 dana) pa mu se nameće ispunjenje nemogućeg uvjeta, a drugostupanjski sud je zaključio da je zapravo riječ o preuranjenoj prijavi, bez utjecaja na pravo podnošenja nove prijave.

5. Člankom 43. Zakona o sudskom registru propisane su pretpostavke osnovanosti prijave i pretpostavke osnovanosti zahtjeva za upis u sudski registar, kako slijedi:

»Članak 43.

Ispitivanje pretpostavki za upis

(1) Prije nego što donese rješenje o upisu, registarski sud ispituje je li udovoljeno pretpostavkama za osnovanost prijave i zahtjeva za upis.

(...)

(3) Prijava za upis osnovana je:

1. ako je podnesena od ovlaštene osobe,

2. ako je podnesena u obliku javno ovjerene isprave, osim ako zakonom nije drukčije propisano,

3. ako je prijava s prilozima podnesena u potrebnom broju primjeraka,

4. ako su isprave priložene kao dokaz donesene u propisanom postupku,

5. ako ima propisani sadržaj,

6. ako su uz prijavu priložene propisane isprave u izvorniku, ovjerenome prijepisu ili u ovjerenoj preslici i nisu starije od godinu dana.

7. ako je u suglasnosti s odredbama akta kojima se određeni podaci ili promjene upisuju u registar i

8. ako sadrži zahtjev s podacima za koje je propisano da se upisuju u registar.

(4) Zahtjev za upis je osnovan, ako registarski sud utvrdi da su ispunjene zakonom utvrđene pretpostavke za upis u registar.«

6. Ustavna tužba podnositelja temelji se na stajalištu da je u konkretnom slučaju osporenim rješenjima odbijen upis podružnice, a time i uskraćeno korištenje prava poslovnog nastana, i to zbog činjenice da podnositelj nema nikakve poslovne aktivnosti, niti je namjerava imati u zemlji u kojoj je osnovan, već djelatnost namjerava obavljati u Republici Hrvatskoj, zbog čega i osniva podružnicu. Podnositelj zastupa stajalište da nepostojanje poslovne aktivnosti u zemlji sjedišta nije dostatan dokaz postojanja zlouporabe ili prijevarnog postupanja zbog čega bi mu trebalo biti onemogućeno osnivanje podružnice u Republici Hrvatskoj.

Osporenim rješenjima, međutim, nije odbijen zahtjev za upis podružnice, već je odbačena prijava upisa zbog nepostojanja jedne od pretpostavki osnovanosti prijave.

Osporeno prvostupanjsko rješenje ne sadrži ni jedan razlog koji bi upućivao na to da u Republici Hrvatskoj ne bi bilo dopušteno registrirati podružnicu stranog trgovačkog društva samo zato što ono nema nikakvih poslovnih aktivnosti u zemlji u kojoj je osnovano, a napose ne sadrži razloge koji bi ukazivali na postojanje sumnje na zlouporabu ili prijevarno postupanje zbog činjenice da u domicilnoj zemlji nema poslovnih aktivnosti. Osporeno prvostupanjsko rješenje zasniva se na činjenici da podnositelj nije priložio ispravu koju je prema mjerodavnom zakonu Republike Hrvatske bio dužan priložiti – godišnje financijsko izvješće, pri čemu mjerodavna zakonska odredba (članak 613. stavak 3. točka 4. ZTD-a) ni na koji način ne prejudicira sadržaj tog izvješća.

Okolnost da prema mjerodavnom pravu zemlje osnivanja podnositelj nije mogao ili nije morao u vrijeme podnošenja prijave registarskom sudu u Republici Hrvatskoj raspolagati godišnjim financijskim izvješćem pa ga nije niti mogao priložiti prijavi, ne dovodi do prekluzije njegovog prava na podnošenje prijave upisa podružnice, ali ga ni ne oslobađa obveze da tu ispravu u propisanom obliku podnese registarskom sudu kada njome bude raspolagao. Navedeno znači da pri osnivanju podružnice u Republici Hrvatskoj podnositelj treba uvažavati mjerodavno pravo Republike Hrvatske i prijavu podnijeti po ispunjenju pretpostavki propisanih tim pravom, jednako kao što su to pravo dužne uvažavati domaće pravne osobe i također ispuniti zakonom propisane pretpostavke.

7. Zahtjevi iz članaka 52. i 58. Ugovora o osnivanju Europske zajednice, kojima je i Republika Hrvatska dužna udovoljiti na temelju Sporazuma o stabilizaciji i pridruživanju, u pogledu poslovnog nastana trgovačkih društava iz zemalja Europske unije, obvezuju Republiku Hrvatsku da tim trgovačkim društvima osigura tretman jednak tretmanu koji se daje domaćim trgovačkim društvima, što je izrijekom implementirano u sadržaju članka 613. stavka 1. ZTD-a. Istodobno, spomenuti međunarodni pravni akti, a ni pravna praksa Europskog suda pravde, uključujući i primjer na kojeg se podnositelj poziva, ne odriču pravo državi u kojoj se osniva podružnica stranog trgovačkog društva da predvidi i poduzme odgovarajuće mjere za sprečavanje odnosno sankcioniranje zlouporaba odnosno prijevarnog postupanja, kada se utvrdi da je postupanje stranog trgovačkog društva (osnivanjem podružnice i prebacivanjem poslovanja na tu podružnicu) usmjereno na izbjegavanje obveza prema vjerovnicima u zemlji u kojoj je osnovana podružnica.

No, pitanja kao što je jednakost pravnog položaja poduzetnika (stranih i domaćih) u Republici Hrvatskoj odnosno kao što je razmjernost eventualnih legislativnih ograničenja u odnosu prema određenim kategorijama poduzetnika u kontekstu legitimnosti ciljeva koji se time nastoje postići, načelno ne mogu biti predmetom razmatranja u ustavnosudskom postupku koji se protiv pojedinačnih pravnih akata tijela državne odnosno javne vlasti pokreće ustavnom tužbom, u smislu članka 62. Ustavnog zakona. Ona mogu, sa stajališta članaka 14., 49. odnosno 141. Ustava, biti razmatrana u kontekstu suglasnosti legislativnih rješenja važećih u Republici Hrvatskoj s međunarodnim pravnim aktima odnosno s Ustavom Republike Hrvatske.

8. Slijedom svega navedenog, u konkretnom je slučaju ocjenu o povredi ustavnih prava podnositelja moguće donijeti samo sa stajališta ustavnog jamstva pravičnog suđenja iz članka 29. stavka 1. Ustava.

Članak 29. stavak 1. Ustava glasi:

»Članak 29.

Svatko ima pravo da zakonom ustanovljeni neovisni i nepristrani sud pravično i u razumnom roku odluči o njegovim pravima i obvezama, ili o sumnji ili optužbi zbog kažnjivog djela.

(...)«

Sadržaj tog ustavnog prava ograničen je na postupovna i materijalnopravna jamstva pravičnog suđenja, pa Ustavni sud ispituje eventualno postojanje povreda u postupcima pred sudovima i na temelju toga ocjenjuje je li postupak bio vođen na način koji je podnositelju osiguravao pravično suđenje.

U spornoj pravnoj situaciji odlučivala su tijela sudbene vlasti unutar svoje nadležnosti utvrđene zakonom, postupak je proveden sukladno mjerodavnim postupovnim zakonskim odredbama, a pravna stajališta sudova, glede bitnog pravnog pitanja, obrazložena su na ustavnopravno prihvatljiv način.

Stoga je Ustavni sud utvrdio da osporenim rješenjima nisu počinjene povrede koje bi imale značenje povrede podnositeljevih ustavnih prava zajamčenih člankom 29. stavkom 1. Ustava.

9. Zbog navedenog, na temelju članaka 73. i 75. Ustavnog zakona, donesena je odluka kao u izreci.

10. Odluka o objavi (točka II. izreke) temelji se na članku 29. Ustavnog zakona.

Broj: U-III-2340/2008

Zagreb, 17. veljače 2011.

USTAVNI SUD REPUBLIKE HRVATSKE

Predsjednica Vijeća
Snježana Bagić, v. r.

Odluka, NN 28/2011-603