## Odluka Ustavnog suda Republike Hrvatske broj:U-IIIA-1862/2004 od 9. ožujka 2006.

### NN 43/2006 (19.4.2006.), Odluka Ustavnog suda Republike Hrvatske broj:U-IIIA-1862/2004 od 9. ožujka 2006.

# USTAVNI SUD REPUBLIKE HRVATSKE

1032

Ustavni sud Republike Hrvatske, u Prvom vijeću
za odlučivanje o ustavnim tužbama, u sastavu sudac Željko Potočnjak,
predsjednik Vijeća, te suci Ivan Matija, Agata Račan, Smiljko
Sokol, Nevenka Šernhorst i
Milan Vuković, članovi Vijeća, odlučujući o ustavnoj
tužbi koju je podnio L. V. iz Z., kojeg zastupa F. G., odvjetnik iz Z., na
sjednici održanoj 9. ožujka 2006., jednoglasno je donio

## ODLUKU

I. Ustavna tužba se usvaja.

II. Općinski sud u Pagu dužan je provesti
izvršne radnje i dovršiti postupak izvršenja u predmetu koji se vodi pred tim
sudom, pod poslovnim brojem: I-8/95 u najkraćem mogućem roku, ali ne duljem od
šest (6) mjeseci, računajući od prvog idućeg dana nakon objave ove odluke u »Narodnim
novinama«.

III. Na temelju članka 63. stavka 3. Ustavnog
zakona o Ustav­nom sudu Republike Hrvatske (»Narodne
novine«, broj 99/99., 29/02. i 49/02. – pročišćeni tekst), podnositelju ustavne
tužbe L. V. iz Z., S. 74, određuje se primjerena naknada zbog povrede ustavnog
prava iz članka 29. stavka 1. Ustava Republike Hrvatske (»Narodne novine«, broj
41/01. – pročišćeni tekst) u iznosu od 7.800,00 kuna.

IV. Naknada iz točke III. izreke ove odluke bit
će isplaćena iz državnog proračuna u roku od tri (3) mjeseca od dana podnošenja
zahtjeva podnositelja Ministarstvu financija Republike Hrvatske za njezinu
isplatu.

V. Ova odluka objavit će se u »Narodnim
novinama«.

### Obrazloženje

1. Podnositelj ustavne tužbe, sukladno članka
63. Ustavnog zakona o Ustav­nom sudu Republike
Hrvatske (»Narodne novine«, broj 99/99., 29//02. i 49/02. – pročišćeni tekst, u
daljnjem tekstu: Ustavni zakon), podnio je 19. svibnja 2004. ustavnu tužbu radi
duljine izvršnog postupka.

ČINJENICE VAŽNE ZA
USTAVNOSUDSKI POSTUPAK

2. Ustavni sud je u postupku pokrenutom ustavnom
tužbom podnositelja, primjenom članka 63. Ustavnog zakona, a uvidom u spis
Općinskog suda u Pagu broj: I-8/95 utvrdio sljedeće činjenice koje su pravno
relevantne za odlučivanje o povredi ustavnog prava podnositelja zajamčenog
odredbom članka 29. stavka 1. Ustava Republike Hrvatske:

– radi namirenja izvršne tražbine, izvršni
postupak pokrenut je 26. siječnja 1995. izvršnim prijedlogom podnositelja
protiv dužnika Fonda za stambeno komunalno gospodarstvo Općine Pag, radi
uspostave prijašnjeg posjedovnog stanja;

– dana 27. ožujka 1995. sud je donio rješenje o
izvršenju broj: I-8/95;

– protiv rješenja o izvršenju dužnik je 11.
travnja 1995. izjavio prigovor, pobijajući navedeno rješenje kao neosnovano;

– rješenjem Općinskog suda u Pagu broj: I-8/95
od 11. rujna 1995. odbijen je prigovor dužnika kao neosnovan;

– rješenjem suda broj: I-8/95-9 od 2. studenoga
1995. usvojen je prijedlog vjerovnika te je naloženo dužniku da položi određeni
iznos na prolazni račun suda na ime predujma troškova izvršenja, jer da će se,
u protivnom, izvršiti pljenidba dužnikova potraživanja s računa dužnika i
zaplijenjena sredstava doznačiti na prolazni račun suda;

– ročište (na licu mjesta) zakazano za 27.
ožujka 1995. radi provođenja izvršenja, odgođeno je na prijedlog vjerovnika;

– podneskom od 19. travnja 1996. vjerovnik je
označio Općinu Pag kao pravnog slijednika dužnika te predložio sudu donošenje
rješenja kojim se Općini Pag, nalaže prijenos iznosa na ime troškova predujma
na prolazni račun suda, što je sud i učinio 20. svibnja 1996. rješenjem broj:
I-8/95-17.

– protiv navedenog rješenja, Općina Pag izjavila
je prigovor promašene pasivne legitimacije;

– podneskom od 8. srpnja 1996. vjerovnik je
predložio zakazivanje ročišta radi sklapanja sudske nagodbe koje je, međutim,
zbog nedolaska vjerovnika i dužnika odgođeno;

– ročište zakazano za 24. srpnja 1997. odgođeno
je zbog bolesti uredujućeg suca;

– rješenjem od 18. svibnja 1998. usvojen je
prigovor Općine Pag te je rješenje suda broj: I-8/95 od 20. svibnja 1996.
ukinuto;

– podneskom od 9. rujna 1999. vjerovnik je sudu
predložio da se kao dužnik u ovom predmetu označi Općina Pag i da sud postupak
nastavi;

– sukladno zaključku suda od 7. travnja 2000.
vjerovnik je podneskom od 28. travnja 2000. dopunio i ispravio izvršni
prijedlog te je sud rješenjem od 15. svibnja 2000. utvrdio da su pravni sljednici dužnika Grad Pag (kao prvodužnik),
Grad Novalja (kao drugoduž­nik),
i Općina Povljana (kao trećedužnika);

– protiv navedenog rješenja žalbu i prigovor su
19. svibnja 2000. izjavili prvo i trećedužnik, dok je
drugodužnik žalbu izjavio 8. lipnja 2000.;

– odlukom broj: Gž-569/00
od 7. rujna 2000. Županijski sud u Zadru vratio je predmet prvostupanjskom sudu
s uputom da sa žalbama dužnika postupi kao s prigovorima dužnika protiv
rješenja o izvršenju;

– odluku višeg suda Općinski sud u Pagu zaprimio
je 20. rujna 2000.;

– podnescima od 11. siječnja 2001. i od 21.
siječnja 2002. vjerovnik je sudu predložio nastavak postupka;

– na ročištu održanom 20. svibnja 2002. sud je
vjerovniku dodijelio rok radi specifikacije izvršnog prijedloga;

– rješenjem od 18. rujna 2002. prvostupanjski
sud odbio je prigovore dužnika kao neosnovane;

– protiv navedenog rješenja, prvo i trećedužnik su 4. listopada 2002. izjavili žalbu koja je
odlukom Županijskog suda u Zadru broj: Gž-1496/02 od
4. prosinca 2003. odbijena kao neosnovana;

– podneskom od 2. ožujka 2004. vjerovnik je
predložio nastavak postupka;

– rješenjem od 13. rujna 2004. sud je odredio
provođenje ovrhe u odnosu na novooznačene dužnike;

– protiv navedenog rješenja vjerovnik i prvodužnik su 1. listopada 2004. izjavili žalbu;

– odlukom broj: Gž-1831/05
od 8. prosinca 2005. Županijski sud u Zadru odbio je žalbu vjerovnika i prvodužnika te je predmet 14. prosinca 2005. vraćen
Općinskom sudu u Pagu na daljnje postupanje;

– do trenutka pisanja odluke Suda, Općinski sud
u Pagu nije poduzeo niti jednu radnju u postupku.

PRAVO VAŽNO ZA
USTAVNOSUDSKI POSTUPAK

3. Za ovaj ustavnosudski postupak mjerodavne su odredbe
članka 29. stavka 1. Ustava Republike Hrvatske i članka 63. Ustav­nog zakona.

Također, ukazuje se i na odredbu članka 13.
stavka 1. Ovršnog zakona (»Narodne novine«, broj 57/96., 29/99., 42/00.,
173/03., 194/03., 151/04. i 88/05.) kojom je propisano:

»(1) U ovršnom postupku i postupku osiguranja
sud je dužan postupati hitno.«

(...)

Ustavna tužba je osnovana.

4. Svoju odluku sud obrazlaže sljedećim
utvrđenjima:

4.1. DULJINA OVRŠNOG
POSTUPKA

Izvršni postupak pokrenut je pred Općinskim
sudom u Pagu prijedlogom za izvršenje podnositelja od 26. siječnja 1995.

Međutim, duljina postupka uzima se u razmatranje
od 5. studenoga 1997. godine kada je stupio na snagu Zakon o potvrđivanju
Konvencije za zaštitu ljudskih prava i temeljnih sloboda i Protokola, broj 1,
4, 6, 7 i 11 uz Konvenciju za zaštitu ljudskih prava i temeljnih sloboda
(»Narodne novine – Međunarodni ugovori«, broj 18/97., 6/99. – pročišćeni tekst
i 8/99. – ispravak, 14/02. – Protokoli 12 i 13; u daljnjem tekstu: Zakon o
potvrđivanju Konvencije), koja Konvencija u članku 6. stavku 1. jamči, između
ostalog, i pravo na suđenje u razumnom roku.

Ustavna tužba podnijeta je 19. svibnja 2004., a
do tog dana postupak ovrhe nije dovršen, pa Ustavni sud utvrđuje da je do dana
podnošenja ustavne tužbe ovršni postupak trajao ukupno devet (9) godina, tri
(3) mjeseca i dvadeset i dva (22) dana, a nakon stupanja na snagu Zakona o
potvrđivanju Konvencije do dana podnošenja ustavne tužbe postupak je trajao
šest (6) godina, šest (6) mjeseci i trinaest (13) dana.

4.2. POSTUPANJE
NADLEŽNOG SUDA

U pravno relevantnom razdoblju, postupak se
najprije vodio pred Općinskim sudom u Pagu, koji je od radnji relevantnih za
odlučivanje o pravima ili obvezama podnositelja, donio rješenje kojim je
usvojio prigovor Općine Pag te ukinuo rješenje o izvršenju od 20. svibnja
1996., kao i donio rješenje (15. svibnja 2000.) kojim je kao pravne sljednike prvooznačenog dužnika
utvrdio Grad Pag, Grad Novalju i Općinu Povljana.

U povodu žalbi dužnika, izjavljenih protiv
rješenja suda od 15. svibnja 2000., predmet je dostavljen Županijskom sudu u
Zadru koji je predmet vratio sudu prvog stupnja na odlučivanje.

U ponovnom postupku prvostupanjski sud održao je
jedno ročište za glavnu raspravu te je rješenjem od 18. rujna 2002. odbio prigovore
dužnika kao neosnovane.

U povodu žalbe prvo i trećedužnika
predmet je dostavljen Županijskom sudu u Zadru koji je žalbu odbio kao
neosnovanu te potvrdio prvostupanjsko rješenje.

U nastavku postupka sud prvog stupnja odredio je
ovrhu protiv novooznačenih dužnika ali je predmet u
povodu žalbe vjerovnika i prvodužnika ponovno
dostavljen Županijskom sudu u Zadru, koji je žalbe odbio kao neosnovane i
potvrdio prvostupanjsko rješenje od 13. rujna 2004. godine.

4.3. PONAŠANJE
PODNOSITELJA USTAVNE TUŽBE(OVRHOVODITELJA U OVRŠNOM POSTUPKU)

Podnositelj ustavne tužbe, kao ovrhovoditelj u
ovršnom postup­ku, prema ocjeni Ustavnog suda nije
doprinio duljini konkretnog sudskog postupka.

4.4. SLOŽENOST OVRŠNOG
PREDMETA

Prosuđujući složenost konkretnog ovršnog predmeta
u svjetlu općih pravnih obilježja ovršnog postupka u Republici Hrvatskoj,
Ustavni sud utvrđuje da se u konkretnom slučaju radi o donekle složenoj pravnoj
stvari budući da je tijekom postupka prvooznačeni
dužnik prestao postojati pa je valjalo odlučiti i o osnovanosti izvršenja u
odnosu na označene pravne sljednike dužnika.

Međutim, unatoč tomu, Ustavni sud ocjenjuje da
ovršni (izvršni) postupak traje nerazumno dugo pogotovo imajući u vidu
činjenicu potpune neaktivnosti suda prvog stupnja u razdoblju od više od četiri
godine (od 9. rujna 1996. do 18. svibnja 1998., od 18. svibnja 1998. do 7.
travnja 2000. te u razdoblju od 20. rujna 2000. do 20. svibnja 2002.)

OCJENA USTAVNOG SUDA

5. Ustavni sud utvrđuje da je ovršni postupak
pokrenut počet­kom 1995. te da postupak još uvijek nije dovršen. Ustavni sud
posebno napominje da sudovi nisu odgovorni za namirenje vjerovnika, već za
učinkovitu i ekonomičnu provedbu ovrhe. Sagledavajući u cjelini konkretni
ovršni (izvršni) postupak, Ustavni sud ocjenjuje kako ovrha nije provođena
ekonomično i učinkovito, jer postupak ovrhe novčane tražbine traje skoro
jedanaest (11) godina, što se ne može smatrati razumnim rokom.

Stoga Ustavni sud smatra da je podnositelju
povrijeđeno pravo na suđenje u razumnom roku zajamčeno člankom 29. stavkom 1.
Ustava Republike Hrvatske.

Sukladno navedenom, u smislu odredbe članka 63.
Ustavnog zakona donijeta je odluka kao pod točkama I. i II. izreke ove odluke.

6. Temeljem odredbe članka 63. stavka 3.
Ustavnog zakona, odlučeno je kao u točkama III. i IV. izreke ove odluke.

Visinu naknade zbog povrede ustavnog prava iz
članka 29. stavka 1. Ustava Ustavni sud utvrđuje uzimajući u obzir okolnosti
svakog pojedinog slučaja, uz istodobno uvažavanje ukupnih gospodarskih i
socijalnih prilika u Republici Hrvatskoj.

7. Predsjednik Općinskog suda u Pagu dužan je
dostaviti Ustav­nom sudu pisanu obavijest o datumima
donošenja i otpreme rješenja o dovršetku ovrhe provedbom posljednje ovršne
radnje, odnosno druge odluke kojom se postupak ovrhe dovršava u skladu s
člankom 68. Ovršnog zakona, u roku od (8) osam dana od dana njene otpreme, a
najkasnije osam (8) dana od isteka roka određenog u točki II. izreke ove
odluke. Ovaj nalog temelji se na članku 31. stavcima 4. i 5. Ustavnog zakona.

8. Odluka o objavi (točka V. izreke) temelji se
na odredbama članka 29. Ustavnog zakona.

Broj: U-IIIA-1862/2004

Zagreb, 9. ožujka 2006.

USTAVNI SUD REPUBLIKE HRVATSKE

Predsjednik Vijeća

**dr****. sc. Željko Potočnjak, v. r.**

Odluka, NN 43/2006-1032