## Odluka Ustavnog suda Republike Hrvatske broj U-IIIA-450/2003 od 7. travnja 2004.

### NN 52/2004 (23.4.2004.), Odluka Ustavnog suda Republike Hrvatske broj U-IIIA-450/2003 od 7. travnja 2004.

# Ustavni sud Republike Hrvatske

1195

Ustavni
sud Republike Hrvatske, u Drugom vijeću za odlučiva­nje o ustavnim tužbama, u
sastavu sudac Jasna Omejec, predsjednik Vijeća, te suci Marijan Hra­njski,
Mario Kos, Ivan Mrko­njić, Emilija Rajić i Vice Vukojević, članovi Vijeća,
odlučujući o ustavnoj tužbi M.P. iz Z., koje­g zastupa B.H.-P., odvjetnica iz
Z., na sjednici održanoj 7. trav­nja 2004. godine, jednoglasno je donio

## ODLUKU

I.
Ustavna tužba se usvaja.

II.
Općinski sud u Zagrebu dužan je donijeti presudu u pred­metu koji se vodi pred
tim sudom pod brojem: P-3722/94, u najkraćem mogućem roku, ali ne du­ljem od
godinu dana, raču­na­jući od prvog iduće­g dana nakon dana objave ove odluke u
»Narodnim novinama«.

III. Na
teme­lju članka 63. stavka 3. Ustavnog zakona o Ustav­nom sudu Republike
Hrvatske (»Narodne novine«, broj 49/02 – pročišćeni tekst), podnosite­lju
ustavne tužbe, M.P. iz Z., određuje se primjerena naknada zbog povrede ustavnog
prava iz članka 29. stavka 1. Ustava Republike Hrvatske (»Narodne novine«, broj
41/01 – pročišćeni tekst) u iznosu od 5.500,00 kuna.

IV.
Naknada iz točke III. izreke ove odluke bit će isplaćena iz Državnog proračuna
u roku tri mjeseca od dana podnoše­nja zahtjeva podnosite­lja Ministarstvu
financija Republike Hrvatske za ­njezinu isplatu.

V. Ova
odluka objavit će se u »Narodnim novinama«.

```
Obrazloženje
```

1.
Ustavna tužba, podnijeta 11. ve­ljače 2003. godine, teme­lji se na odredbama
članka 63. stavka 1. Ustavnog zakona o Ustavnom sudu Republike Hrvatske
(»Narodne novine«, broj 49/02 – pročišćeni tekst, u da­lj­njem tekstu: Ustavni
zakon).

Podnosite­lj
navodi da se kod Općinskog suda u Zagrebu vodi postupak pod brojem: P-3722/94
koji traje preko devet godina, a da još nije donijeta presuda prvog stup­nja.
Navodi kako nije ni­čim pridonio du­ljini sudskog postupka i smatra da mu je
uskraće­no ustavno pravo na brzo i pošteno suđe­nje.

Predlaže
da Ustavni sud poduzme rad­nje u okviru svojih nad­ležnosti.

ČINJENICE
VAŽNE ZA USTAVNOSUDSKI POSTUPAK

2.
Ustavni sud je u postupku pokrenutom ustavnom tužbom, primjenom članka 63.
Ustavnog zakona, uvidom u spis Općin­skog suda u Zagrebu broj: P-3722/94,
utvrdio s­ljedeće či­njenice, koje su pravno relevantne za odlučiva­nje o
povredi ustavnog prava podnosite­ljice, zajamčenog člankom 29. stavkom 1.
Ustava Republike Hrvatske:

–
podnosite­lj je 23. svib­nja 1994. godine podnio tužbu radi predaje stvari i
naknade štete Općinskom sudu u Zagrebu protiv I. tuženika A. »B.«, d.o.o. Z. i
II. tužene Republike Hrvatske, obzirom da mu je II. tužena 6. listopada 1993.
godine oduzela osobni automobil opel vectru, godina proizvod­nje 1992., o čemu
je izdana potvrda;

– podneskom zaprim­ljenim u Općinskom sudu 2. rujna
1994. godine I. tuženik je dao odgovor na tužbu;

– 12. rujna 1994. godine održano je pripremno ročište
na kojem je II. tužena dala odgovor na tužbu;

– 2. ve­ljače 1995. godine održano je ročište na
kojem je II. tužena istakla prigovor nenadležnosti suda iz razloga što se kod
Općinskog državnog odvjetništva u Zagrebu pod brojem: Kt-9764/93 protiv tužite­lja
vodi postupak u kojem može podnijeti zahtjev za povrat vozila; radi odluke o
prigovoru sud je donio rješe­nje da se spis Općinskog državnog odvjetništva u
Zagrebu broj: Kt-9764/93 dostavi na uvid;

– podneskom zaprim­ljenim u Općinskom sudu 20.
listopada 1997. godine tužite­lj predlaže provođe­nje sudskog vještače­nja i
moli zakaziva­nje ročišta;

– 18. trav­nja 1996. godine ročište je odgođeno iz
razloga što spis broj: Kt-9764/93 nije dostav­ljen;

– 2. lip­nja 1998. godine održano je ročište na
kojemu je iz­mi­je­njen tužbeni zahtjev;

– podnescima zaprim­ljenim u Općinskom sudu 11. siječ­nja
1999. i 29. trav­nja 1999. godine tužite­lj moli zakaziva­nje ročišta;

– 15. ve­ljače 2000. godine održano je ročište na
kojem je tužite­lj specificirao tužbeni zahtjev, te je sud tuženicima dodijelio
rok od 15 dana radi dostave pisanog očitova­nja;

– 7. svib­nja 2001. godine održano je ročište na
kojem je punomoćnik tužite­lja dostavio rješe­nje Ministarstva financija,
Carinske uprave, Komisije za carinske prekršaje broj: 03-P-1133/94.BBG/VB od
22. prosinca 1999. godine, kojim je obustav­ljen prekršajni postupak protiv tužite­lja;

– 2. listopada 2001. godine održano je ročište na
kojem je proveden dokaz sasluša­njem tužite­lja;

– podneskom od 15. ve­ljače 2002. godine tužite­lj
moli zaka­ziva­nje ročišta;

– 14. studenoga 2002. godine održano je ročište na
kojem je tužite­lju dodije­ljen rok od 15 dana radi specifikacije tužbenog
zahtjeva;

– podneskom zaprim­ljenim u Općinskom sudu 26.
studenoga 2002. godine tužite­lj je specificirao tužbeni zahtjev;

– 27. studenoga 2002. godine tužite­lj je na spis
dostavio rješe­nje Općinskog državnog odvjetništva broj: Kt-9764/93 od 2. srp­nja
1999. godine, kojim se odbacuje kaznena prijava protiv tužite­lja.

OČITOVANJE
OPĆINSKOG SUDA U ZAGREBU

3. Na
teme­lju članka 69. stavka 1. alineje 2. Ustavnog zakona, Ustavni sud je zatražio,
28. ožujka 2003. godine, a zatim i 14. trav­nja 2003. godine, od Općinskog suda
u Zagrebu da se izjasni o navodima ustavne tužbe.

U očitova­nju Općinskog suda u Zagrebu, broj: 23
Su-609/03 od 7. trav­nja 2003. i 22. trav­nja 2003. godine, ukratko je izložen
tijek postupka, naveden u prethodnoj točki obrazlože­nja.

PRAVO
VAŽNO ZA USTAVNOSUDSKI POSTUPAK

4.
Odredbom članka 29. stavka 1. Ustava Republike Hrvat­ske, propisano je:

»Svatko
ima pravo da zakonom ustanov­ljeni neovisni i nepristrani sud (…) u razumnom
roku odluči o ­nje­govim pravima i obvezama (…)«.

Odredbom članka 63. ustavnog zakona, propisano je:

»(1) Ustavni sud će pokrenuti postupak po ustavnoj tužbi
i prije no što je iscrp­ljen pravni put, u slučaju kad o pravima i obvezama
stranke (…) nije u razumnom roku odlučio sud (…).

(2) U odluci kojom usvaja ustavnu tužbu zbog nedonoše­nja
akta u razumnom roku iz stavka 1. ovoga članka, Ustavni sud će nadležnom sudu
odrediti rok za donoše­nje akta kojim će taj sud meritorno odlučiti o pravima i
obvezama (…) podnosite­lja. Rok za donoše­nje akta poči­nje teći iduće­g dana
od dana objave odluke Ustavnog suda u »Narodnim novinama«.

(3) U odluci iz stavka 2. ovoga članka Ustavni sud će
odrediti primjerenu naknadu koja pripada podnosite­lju zbog povrede ­nje­gova
ustavnog prava koju je sud učinio kada o pravima i obvezama podnosite­lja (…) nije
odlučio u razumnom roku. Naknada se isplaćuje iz državnog proračuna u roku od
tri mjeseca od dana podnoše­nja zahtjeva stranke za ­njezinu isplatu«.

*Ustavna tužba je osnovana.*

5. Povredu ustavnog prava na donoše­nje sudske odluke
u razumnom roku, Ustavni sud razmatra u svjetlu osobitih okolnosti svakog
pojedinog slučaja.

Razmatra­njem razloga ustavne tužbe i uvida u spis
Općinskog suda u Zagrebu broj: P-3722/94, Ustavni sud je utvrdio da su se u
ovom slučaju ostvarile pretpostavke za postupa­nje teme­ljem odredbe članka 63.
Ustavnog zakona.

Svoju odluku Ustavni sud obrazlaže s­ljedećim utvrđe­njima:

5.1. DULJINA SUDSKOG POSTUPKA

Prvostupa­njski parnični postupak započeo je tužbom
podno­site­lja koja je podnesena 23. svib­nja 1994. godine Općinskom sudu u
Zagrebu. Postupak je još u tijeku pred sudom prvog stup­nja. Od dana podnoše­nja
tužbe nadležnom sudu do podnoše­nja ustavne tužbe postupak traje osam (8)
godina, osam (8) mjeseci i devetnaest (19) dana.

Zakon o potvrđiva­nju Konvencije za zaštitu ­ljudskih
prava i teme­ljnih sloboda i Protokola broj 1, 4, 6, 7 i 11 uz Konvenciju za
zaštitu ­ljudskih prava i teme­ljnih sloboda (»Narodne novine – Međunarodni
ugovori«, broj 18/97, 6/99 – pročišćeni tekst, 8/99 – ispravak, u da­lj­njem
tekstu: Zakon o potvrđiva­nju Konvencije) stupio je na snagu 5. studenoga 1997.
godine.

Od dana stupa­nja na snagu Zakona o potvrđiva­nju
Konvencije, odredbe Konvencije za zaštitu ­ljudskih prava i teme­ljnih sloboda
Vijeća Europe (u da­lj­njem tekstu: Europska konvencija) čine, teme­ljem članka
140. Ustava Republike Hrvatske, dio unutar­nje­g pravnog poretka Republike
Hrvatske. Dio unutar­nje­g pravnog poretka Republike Hrvatske od tog dana čini
i odredba članka 6. stavka 1. Europske konvencije pod nazivom »Pravo na pošteno
suđe­nje«, koja, između ostaloga, propisuje:

»Radi utvrđiva­nja svojih prava i obveza građanske
naravi (...) svatko ima pravo da zakonom ustanov­ljeni neovisni i nepristrani
sud (...) u razumnom roku ispita ­nje­gov slučaj«.

Pravo na donoše­nje sudske odluke u razumnom roku
čini dio unutar­nje­g pravnog poretka Republike Hrvatske od dana stupa­nja na
snagu Zakona o potvrđiva­nju Konvencije (5. studenoga 1997. godine). Pravo na
donoše­nje sudske odluke u razumnom roku je ustavno pravo u Republici Hrvatskoj
od 9. studenoga 2000. godine (dana proglaše­nja Promjena Ustava).

Ustavni
sud je u konkretnom slučaju ocijenio da se pravno relevantnim razdob­ljem, s
aspekta povrede prava na razumnu du­ljinu traja­nja sudskog postupka, smatra
razdob­lje od 5. studenoga 1997. godine (to jest od dana stupa­nja na snagu
Zakona o potvrđiva­nju Konvencije) do 11. ve­ljače 2003. godine (to jest do
dana podnoše­nja ustavne tužbe), što ukupno iznosi pet (5) godina, tri (3)
mjeseca i šest (6) dana.

5.2. POSTUPANJE NADLEŽNIH SUDOVA

U
postupku je, od dana podnoše­nja tužbe do dana podnoše­nja ustavne tužbe, održano
osam (8) ročišta.

Analizirajući
postupa­nje nadležnog suda, u razmatranom razdob­lju, Ustavni sud je utvrdio da
se razdob­lje potpune neaktiv­nosti Općinskog suda u Zagrebu proteže od ročišta
koje je održano 2. lip­nja 1998. godine do s­ljedeće­g ročišta koje je održano
15. ve­ljače 2000. godine što iznosi jednu (1) godinu, osam (8) mjeseci i
trinaest (13) dana, zatim od tog ročišta do ročišta 7. svib­nja 2001. godine
što iznosi jednu (1) godinu, dva (2) mjeseca i dvadeset dva (22) dana, te od
ročišta održanog 2. listopada 2001. godine do ročišta od 14. studenoga 2002.
godine što iznosi jednu (1) godinu, jedan (1) mjesec i dvanaest (12) dana.

Iako je
sud u više navrata tražio radi uvida spis Općinskog državnog odvjetništva u
Zagrebu broj: Kt-9764/93, nedostav­lja­nje tog spisa ne može se uzeti kao
olakotna okolnost pri ocjeni dugotrajnosti postupka. Nadležni sud je, kako u
razmatranom razdob­lju, tako i u razdob­lju prije 5. studenoga 1997. godine,
postupao neučinkovito i svojom neaktivnošću je u pretežitom dijelu pridonio
nerazumnom traja­nju postupka.

5.3.            PONAŠANJE PODNOSITELJA USTAVNE TUŽBE (TUŽITELJA U SUDSKOM
POSTUPKU)

Podnostite­lj
ustavne tužbe, kao tužite­lj u sudskom postupku, prema utvrđe­nju Ustavnog
suda, nije pridonio dugotrajnosti postupka. Štoviše, podnosite­lj je podnescima
od 20. listopada 1997., 11. siječ­nja 1999., 29. trav­nja 1999. i 15. ve­ljače
2002. godine požurivao zakaziva­nje ročišta.

5.4.
SLOŽENOST SUDSKOG PREDMETA

Iz
dosadaš­nje­g tijeka postupka Sud ocje­njuje da se  slučaju podnosite­lja ne radi o složenom sudskom postupku.

6. Imajući u vidu sve navedene či­njenice i
okolnosti, Ustavni sud je utvrdio da je dugim traja­njem parničnog postupka, u
kojem još uvijek nije donesena niti prvostupa­njska presuda, podnosite­lju
povrijeđeno ustavno pravo da zakonom ustanov­ljeni neovisni i nepristrani sud u
razumnom roku odluči o ­nje­govim pravima ili obvezama, koje je zajamčeno
člankom 29. stavkom 1. Ustava Republike Hrvatske.

Stoga je, u smislu odredbe članka 63. stavka 2.
Ustavnog zakona, odlučeno kao pod točkama I. i II. izreke ove odluke.

7. Sukladno odredbi članka 63. stavka 3. Ustavnog
zakona, odlučeno je kao u točkama III. i IV. izreke ove odluke.

Pri
utvrđiva­nju visine naknade, teme­ljem članka 63. stavka 3. Ustavnog zakona,
Ustavni sud uzima u obzir sve okolnosti slučaja, imajući pritom u vidu i vrstu
postupka o kojem se radi.

8.
Odluka o objavi (točka V. izreke) teme­lji se na odredbi članka 29. Ustavnog
zakona.

Broj:
U-IIIA-450/2003
Zagreb, 7. trav­nja 2004.

USTAVNI SUD REPUBLIKE HRVATSKE

Predsjednik Vijeća
**dr. sc.** **Jasna Omejec,** v. r.

Odluka, NN 52/2004-1195