## Odluka Ustavnog suda Republike Hrvatske broj U-IIIA-1676/2003 od 7. srpnja 2004.

### NN 100/2004 (20.7.2004.), Odluka Ustavnog suda Republike Hrvatske broj U-IIIA-1676/2003 od 7. srpnja 2004.

# USTAVNI SUD REPUBLIKE HRVATSKE

if !supportEmptyParas endif

1935

Ustavni sud Republike Hrvatske, u Drugom vijeću
za odlučivanje o ustavnim tužbama, u sastavu sudac Jasna Omejec, predsjednik
Vijeća, te suci Marijan Hranjski, Mario Kos, Ivan Mrkonjić, Emilija Rajić i
Vice Vukojević, članovi Vijeća, odlučujući o ustavnoj tužbi S. K. iz C.,
zastupanog po S. P., odvjetniku u S., na sjednici održanoj 7. srpnja 2004.
godine, jednoglasno je donio

## ODLUKU

I. Ustavna tužba se usvaja.

II. Na temelju članka 63. stavka 3. Ustavnog
zakona o Ustavnom sudu Republike Hrvatske (»Narodne novine«, broj 49/02. –
pročišćeni tekst), podnositelju ustavne tužbe, S. K. iz C., Z. P. V., određuje
se primjerena naknada zbog povrede ustavnog prava iz članka 29. stavka 1.
Ustava Republike Hrvatske (»Narodne novine«, broj 41/01. – pročišćeni tekst) u
iznosu od 8.000,00 kuna.

III. Naknada iz točke II. izreke ove odluke bit
će isplaćena iz državnog proračuna u roku od tri mjeseca od dana podnošenja
zahtjeva podnositelja Ministarstvu financija Republike Hrvatske za njezinu
isplatu.

IV. Ova odluka objavit će se u »Narodnim
novinama«.

Obrazloženje

1. Podnositelj ustavne tužbe, temeljem članka
63. Ustavnog zakona o Ustavnom sudu Republike Hrvatske (»Narodne novine«, broj
49/02. - pročišćeni tekst, u daljnjem tekstu: Ustavni zakon), podnio je dana 8.
svibnja 2003. godine ustavnu tužbu radi duljine parničnog postupka koji se
vodio pred Općinskim sudom u Kninu, smatrajući da je time povrijeđeno njegovo
pravo na suđenje u razumnom roku.

ČINJENICE VAŽNE ZA USTAVNOSUDSKI POSTUPAK

2. Ustavni sud je u postupku pokrenutom ustavnom
tužbom, primjenom članka 63. Ustavnog zakona, uvidom u spis Općinskog suda u
Kninu, broj: II P-21/99, utvrdio činjenice koje su pravno relevantne za
odlučivanje o povredi ustavnog prava podnositelja, zajamčenog člankom 29.
stavkom 1. Ustava.

Dana 31. siječnja 1978.
godine, podnositelj je Općinskom sudu u Kninu podnio tužbu protiv tužene
tadašnje Vojne pošte 2870/20 – Knin, radi naknade štete koju je pretrpio
uslijed prometne nezgode izazvane vozilom u vlasništvu bivše JNA.

U razdoblju do 5.
studenoga 1997. godine prvostupanjski sud je u dva navrata donio presudu kojom
je djelomično prihvatio tužbeni zahtjev. Obje presude ukinute su od strane
Županijskog suda u Šibeniku, te je predmet vraćen Općinskom sudu u Kninu na
ponovno suđenje.

Rješenjem od 13.
listopada 1999. godine pozvan je tužitelj na uređenje tužbe u pogledu tuženika.
Podneskom od 22. listopada 1999. godine tužitelj kao tuženika označava
Republiku Hrvat­sku.

Rješenjem od 11.
veljače 2000. godine postupak je prekinut temeljem odredbe članka 184.b Zakona
o obveznim odnosima. Protiv tog rješenja tužitelj je izjavio žalbu koja je
odbijena rješenjem Županijskog suda u Šibeniku od 20. ožujka 2000. godine.

Na ročištu održanom 30.
rujna 2003. godine određeno je izvođenje dokaza vještačenjem po vještaku
prometne struke. Ras­pravno rješenje je stavljeno izvan snage rješenjem od 17.
listopada 2003. godine, kao suvišno, jer je utvrđeno da je još 18. listopada
1987. godine dan vještački nalaz i mišljenje.

Sljedeće ročište
održano je 11. studenoga 2003. godine.

Dana 11. prosinca 2003. godine zaključena je
glavna rasprava.

Rješenjem od 22. prosinca 2003. glavna rasprava
je preotvorena zbog neodređenosti tužbenog zahtjeva.

Na ročištu od 26. veljače 2004. godine glavna rasprava
je zaključena, a odluka je objavljena 29. ožujka 2004. godine, te otpremljena
strankama 30. ožujka 2004. godine.

OČITOVANJE OPĆINSKOG SUDA U KNINU

3. Na temelju članka 69. alineje 2. Ustavnog
zakona, Ustavni sud je zatražio od Općinskog suda u Kninu da se izjasni o
navodima ustavne tužbe.

U očitovanju od 31. ožujka 2004. godine,
Općinski sud u Kninu navodi kronologiju postupanja u predmetu, te obrazlaže
trajanje postupka pred tim sudom privremenom okupacijom Knina za koje vrijeme
je Općinski sud u Kninu radio sa privremenim sjedištem u Šibeniku s jednim
sucem i predsjednikom suda, a nakon oslobađanja sud je radio s nedostatnim
brojem sudaca. Nadalje, u postupku se nije moglo postupati zbog izmjene Zakona
o obveznim odnosima, koja je nalagala prekid takvih postupaka sve do donošenja
novog zakona.

4.
PRAVO VAŽNO ZA USTAVNOSUDSKI POSTUPAK

4.1. Podnositelj je pokrenuo postupak pred
Općinskim sudom u Kninu 30. siječnja 1978. godine tužbom podnesenom radi
naknade štete protiv Socijalističke Federativne Republike Jugoslavije.

Mjerodavnim djelovima Zakona o dopunama Zakona o
obveznim odnosima (»Narodne novine«, broj 112/99.), koji je stupio na snagu 4.
studenoga 1999. godine, propisano je:

Članak 1.

U Zakonu o obveznim odnosima (»Narodne novine«,
broj 53/91., 73/91., 3/94. i 7/96.) iza članka 184. dodaju se članci 184a. i
184b. koji glase:

Odgovornost Republike Hrvatske za štetu nastalu
u bivšoj SFRJ za koju je odgovarala bivša SFRJ.

Članak 184b.

(1) Postupci za naknadu štete nastale u bivšoj
SFRJ, koji se vode protiv Republike Hrvatske kao pravne sljednice bivše SFRJ,
prekidaju se.

(2) Postupci iz stavka
1. ovoga članka nastavit će se nakon donošenja posebnog propisa kojim će se
urediti odgovornost za štetu nastalu u bivšoj SFRJ za koju je odgovarala bivša
SFRJ.

Članak 2.

Obvezuje se Vlada
Republike Hrvatske da posebne zakone iz članka 1. (članka 184a. stavka 2. i
184b. stavka 2.) ovoga Zakona, te članka 2. stavka 2. Zakona o izmjeni Zakona o
obveznim odnosima (»Narodne novine«, broj 7/96.) podnese radi donošenja
najkasnije u roku od šest mjeseci od dana stupanja na snagu ovoga Zakona.

4.2. Hrvatski sabor, na
sjednici održanoj dana 14. srpnja 2003. godine, donio je Zakon o odgovornosti
Republike Hrvatske za štetu nastalu u bivšoj SFRJ za koju je odgovarala bivša
SFRJ (»Narodne novine«, broj 117/03.), koji je stupio na snagu 31. srpnja 2003.
godine, a kojim je propisano:

Članak 1.

(1) Republika Hrvatska
kao jedna od pravnih sljednica bivše SFRJ, odgovara za one štete nastale u
bivšoj SFRJ, za koje je po tada važećim propisima, odgovarala bivša SFRJ, ako
se razboritim i pravičnim prosuđivanjem svih okolnosti konkretnog slučaja,
posebice državljanstva, prebivališta, trajnog boravišta, odnosno sjedišta
oštećenika i štetnika, mjesta štetne radnje i nastalih štetnih posljedica,
načina uzrokovanja štete i drugih okolnosti odmjerenih u njihovoj ukupnosti,
može zaključiti da je Republika Hrvatska, od svih drugih država – pravnih
sljednica bivše SFRJ, u najbližoj vezi s konkretnom štetom.

Članak 5.

Sudski postupci za naknadu štete nastale u
bivšoj SFRJ, koji se vode protiv Republike Hrvatske, prekinuti stupanjem na
snagu Zakona o dopunama Zakona o obveznim odnosima (»Narodne novine«, broj
112/99.) nastavit će se stupanjem na snagu ovoga Zakona.

4.3.
Podnositelj je podnio ustavnu tužbu temeljem članka 63. Ustavnog zakona
zbog povrede ustavnog prava na donošenje sudske odluke u razumnom roku,
zajamčenog člankom 29. stav­kom 1. Ustava Republike Hrvatske.

Odredbom članka 29. stavka 1. Ustava Republike
Hrvatske, propisano je:

Svatko ima pravo da zakonom ustanovljeni
neovisni i nepristrani sud (...) u razumnom roku odluči o njegovim pravima i
obvezama (...).

Odredbama članka 63. Ustavnog zakona propisano
je:

(1) Ustavni sud će pokrenuti postupak po
ustavnoj tužbi i prije no što je iscrpljen pravni put, u slučaju kad o pravima
i obvezama stranke (...) nije u razumnom roku odlučio sud (...).

(2) U odluci kojom usvaja ustavnu tužbu zbog
nedonošenja akta u razumnom roku iz stavka 1. ovoga članka, Ustavni sud će
nadležnom sudu odrediti rok za donošenje akta kojim će taj sud meritorno
odlučiti o pravima i obvezama (...) podnositelja. Rok za donošenje akta počinje
teći idućeg dana od dana objave odluke Ustavnog suda u »Narodnim novinama«.

(3) U odluci iz stavka 2. ovoga članka Ustavni
sud će odrediti primjerenu naknadu koja pripada podnositelju zbog povrede
njegova ustavnog prava koju je sud učinio kada o pravima i obvezama
podnositelja (...) nije odlučio u razumnom roku. Naknada se isplaćuje iz
državnog proračuna u roku od tri mjeseca od dana podnošenja zahtjeva stranke za
njezinu isplatu.

*Ustavna tužba je osnovana.*

5. Uvidom u spis Općinskog suda u Kninu, broj:
II P-21/99 Ustavni sud je utvrdio da su se u ovom slučaju ostvarile
pretpostavke za postupanje temeljem odredbe članka 63. Ustavnog zakona.

Svoju odluku Ustavni sud obrazlaže sljedećim
utvrđenjima:

5.1.
DULJINA SUDSKOG POSTUPKA

Prvostupanjski parnični postupak započeo je 30.
siječnja 1978. godine, tužbom podnositelja protiv tužene tadašnje Vojne pošte
2870/20 – Knin, radi naknade štete koju je pretrpio uslijed prometne nezgode
izazvane vozilom u vlasništvu bivše JNA.

Ustavna tužba je podnesena dana 8. svibnja 2003.
godine, a do tog dana sudski postupak nije pravomoćno okončan pa Ustavni sud
utvrđuje da do dana podnošenja ustavne tužbe postupak u ovom predmetu traje
ukupno dvadeset pet (25) godina, tri (3) mjeseca i osam (8) dana.

Zakon o potvrđivanju Konvencije za zaštitu
ljudskih prava i temeljnih sloboda i Protokola, broj 1, 4, 6, 7 i 11 uz
Konvenciju za zaštitu ljudskih prava i temeljnih sloboda (»Narodne novine« –
Međunarodni ugovori, broj 18/97., 6/99. – pročišćeni tekst i 8/99. – ispravak,
u daljnjem tekstu: Zakon o potvrđivanju Konvencije) stupio je na snagu dana 5.
studenoga 1997. godine.

Od dana stupanja na snagu Zakona o potvrđivanju
Konvencije, odredbe Konvencije za zaštitu ljudskih prava i temeljnih sloboda
Vijeća Europe (u daljnjem tekstu: Europska konvencija) čine, temeljem članka
140. Ustava Republike Hrvatske, dio unutarnjeg pravnog poretka Republike
Hrvatske. Dio unutarnjeg prav­nog poretka Republike Hrvatske od tog dana čini i
odredba članka 6. stavka 1. Europske konvencije pod nazivom »Pravo na pošteno
suđenje«, koja, između ostalog, propisuje:

Radi utvrđivanja svojih prava i obveza građanske
naravi (...) svatko ima pravo da zakonom ustanovljeni neovisni i nepristrani
sud (...) u razumnom roku ispita njegov slučaj.

Pravo na donošenje sudske odluke u razumnom roku
čini dio unutarnjeg pravnog poretka Republike Hrvatske od dana stupanja na
snagu Zakona o potvrđivanju Konvencije (5. studenoga 1997. godine). Pravo na
donošenje sudske odluke u razumnom roku je ustavno pravo u Republici Hrvatskoj
od 9. studenoga 2000. godine (dana proglašenja Promjena Ustava). Ispitivanje
razumnosti trajanja sudskih postupaka prije 5. studenoga 1997. godine, u
pravilu, ne bi moglo biti predmetom ustavnosudskih postupaka temeljenih na
članku 63. Ustavnog zakona, jer u dotadašnjem pravnom poretku Republike
Hrvatske takvo pravo nije postojalo.

Ustavni sud je ocijenio da se u ovom slučaju
pravno relevantnim razdobljem, s aspekta povrede prava na donošenje sud­ske
odluke u razumnom roku, smatra razdoblje od 5. studenoga 1997. godine (to jest
od dana stupanja na snagu Zakona o potvrđivanju Konvencije) do 8. svibnja 2003.
godine (to jest do dana podnošenja ustavne tužbe), što ukupno iznosi pet (5)
godina, šest (6) mjeseci i tri (3) dana.

5.2.
POSTUPANJE NADLEŽNOG SUDA

Prema članku 117. stavku 3. Ustava Republike
Hrvatske, sudovi sude na temelju Ustava i zakona.

Ustavni sud utvrđuje da je razdoblje potpune neaktivnosti
suda u razmatranom, pravno relevantom razdoblju, do prekida postupka, trajalo
ukupno jednu (1) godinu, jedanaest (11) mjeseci i dvadest devet (29) dana.

Prekid parničnog postupka u predmetu koji se
vodio pred Općinskim sudom u Kninu po tužbi podnositelja nastupio je po sili
zakona (ex lege) dana 4. studenoga 1999. godine, stupanjem na snagu Zakona o
izmjeni Zakona o obveznim odnosima.

Donoseći rješenje o prekidu postupka dana 11.
veljače 2000. godine, nadležni Općinski sud u Kninu postupio je u skladu sa
zakonom, a njegovo rješenje o prekidu postupka imalo je deklaratorno značenje.

Tim Zakonom određeni prekid postupka, do
donošenja novog propisa, onemogućio je nadležni sud da tijekom prekida poduzima
radnje usmjerene na rješavanje podnesenog tužbenog zahtjeva te da odluči o tom
zahtjevu.

6. POSEBNE OKOLNOSTI SLUČAJA

6.1.
DULJINA POSTUPKA KOJI JE OKONČAN NAKON PODNOŠENJA USTAVNE TUŽBE

Općinski sud u Kninu izvijestio je Ustavni sud
da je u konkretnom predmetu donio presudu 29. ožujka 2004. godine. Na dan
donošenja presude Općinskog suda u Kninu postupak pred Ustavnim sudom još nije
bio okončan.

Prema stajalištu Ustavnog suda, izraženom u
predmetu, broj: U-IIIA-905/2003 od 5. svibnja 2004. godine i objavljenog u
»Narodnim novinama«, broj 58 od 7. svibnja 2004. godine, u skladu s načelom
vladavine prava, u primjeni članka 63. Ustavnog zakona, Ustavni sud ispituje
eventualnu povredu ustavnog prava na donošenje sudske odluke u razumnom roku,
nastalu u razmatranom pravno relevantnom razdoblju koje prema čvrstoj i
ustaljenoj ustavnosudskoj praksi završava danom podnošenja ustavne tužbe, kao
samostalnu povredu, neovisno o tome je li sudska odluka ipak donesena prije no
što je okončan sam ustavnosudski postupak.

6.2.
UTJECAJ ZAKONOM ODREĐENOG PREKIDA POSTUPKA NA POVREDU USTAVNOG PRAVA

U ovoj pravnoj stvari Ustavni sud ocjenjuje
postoje li zbog zakonom određenog prekida postupka pretpostavke za postupanje
Suda u skladu s člankom 63. stavkom 1. Ustavnog zakona, te je li zbog takvog
prekida postupka povrijeđeno člankom 29. stavkom 1. Ustava zajamčeno pravo
podnositelja da o njegovim pravima i obvezama u razumnom roku odluči neovisni i
nepristrani sud.

U svezi s pitanjem postojanja pretpostavke za
postupanje u skladu s člankom 63. stavkom 1. Ustavnog zakona u slučaju zakonom
određenog prekida postupka, Sud smatra da se tako određenim prekidom postupka
može povrijediti člankom 29. stavkom 1. Ustava zajamčeno pravo na suđenje u
razumnom roku. Naime, tijekom zakonom određenog prekida nadležni sud ne može
postupati, pa ako je takav prekid neopravdano dugotrajan može doći do povrede
prava na suđenje u razumnom roku. Iako se u ovom slučaju neodlučivanje u
razumnom roku ne može pripisati sudu, već je posljedica intervencije
zakonodavca u započeti sudski postupak, takvom se intervencijom može
povrijediti pravo na suđenje u razumnom roku. Stoga postoje odredbama članka
63. stavka 1. Ustavnog zakona utvrđene pretpostavke za postupanje po podnesenoj
ustavnoj tužbi i prije nego što je iscrpljen pravni put.

U svezi s pitanjem je
li u ovom slučaju došlo do povrede prava na suđenje u razumnom roku, Sud
utvrđuje da je u uvjetima raspada bivše SFRJ, došlo do pravne praznine u
pogledu odgovornosti novonastalih država u odnosu na obveze bivše države. Stoga
je postojalo opravdanje za dodatno zakonsko uređenje te odgovornosti, pa i za
određivanje prekida započetih postupaka do donošenja novog propisa. Međutim,
tako određeni prekid postupka svojim trajanjem nije smio onemogućiti
ostvarivanje Ustavom zajamčenog prava na suđenje u razumnom roku.

Vodeći računa o svim
ovim okolnostima te o činjenici da je zakonom određen prekid sudskog postupka
radi naknade štete za koje je ranije odgovarala bivša SFRJ trajalo tri (3)
godine, šest (6) mjeseci i četiri (4) dana, Ustavni sud utvrđuje da je takvim
zakonom određenim prekidom postupka povrijeđeno pravo na pristup sudu, koji je
dio prava na sud, zajamčenog odredbom članka 29. stavka 1. Ustava o temeljnom
ljudskom pravu na pravično suđenje. Takvim zakonom određenim prekidom postupka,
te ukupnom duljinom trajanja parničnog postupka pred Općinskim sudom u Kninu
pokrenutim po tužbi podnositelja, u ovom je slučaju podnositelju povrijeđeno i
pravo da zakonom ustanovljeni neovisni i nepristrani sud u razumnom roku odluči
o njegovim pravima i obvezama, također zajamčeno člankom 29. stavkom 1. Ustava.

5. Imajući u vidu sve
navedene činjenice i okolnosti, u smislu odredbe članka 63. stavka 2. Ustavnog
zakona, donesena je odluka kao pod točkom I. izreke ove odluke.

6. Sukladno odredbi
članka 63. stavka 3. Ustavnog zakona, odlučeno je kao u točkama II. i III.
izreke ove odluke.

7. Odluka o objavi
(točka IV. izreke) temelji se na odredbama članka 29. Ustavnog zakona.

Broj: U-IIIA-1676/2003
Zagreb, 7. srpnja 2004.

USTAVNI SUD REPUBLIKE HRVATSKE

Predsjednik
Vijeća
**dr. sc.** **Jasna Omejec,** v. r.

Odluka, NN 100/2004-1935