## Rješenje Ustavnog suda Republike Hrvatske broj: U-II-429/1996. od 7. listopada 1998.

### NN 144/1998 (4.11.1998.), Rješenje Ustavnog suda Republike Hrvatske broj: U-II-429/1996. od 7. listopada 1998.

# USTAVNI SUD REPUBLIKE HRVATSKE

Ustavni sud Republike Hrvatske u sastavu predsjednik Suda Jadranko Crnić,
te suci Zdravko Bartovčak, dr. Nikola Filipović, Ante Jelavić Mitrović,
mr. Vojislav Kučeković, Jurica Malčić, mr. Hrvoje Momčinović, Ivan Marijan
Severinac i Mladen Žuvela, u postupku ocjene suglasnosti drugog propisa
sa zakonom, na sjednici održanoj 7. listopada 1998. godine, donio je

## **RJEŠENJE**

1. Pokreće se postupak za ocjenu suglasnosti sa zakonom odredbi članka
6. stavak 2., članka 10. stavak 1. alineja 8., članka 15. stavak 7. i članka
16. stavak 2. Poslovnika Državnog sudbenog vijeća ("Narodne novine", broj
85/94).

2. Ne prihvaća se prijedlog za pokretanje postupka za ocjenu suglasnosti
sa zakonom odredbi članka 13. stavak 3. i 18. stavak 2. Poslovnika Državnog
sudbenog vijeća.

3. Ovo rješenje objavit će se u "Narodnim novinama".

Obrazloženje

Dr. Krunislav Olujić predložio je ovome Sudu da pokrene postupak za
ocjenu suglasnosti odredbi Poslovnika Državnog sudbenog vijeća (dalje:
Poslovnik), koje su navedene u izreci ovog rješenja.

Osporene odredbe glase:

Članak 6. stavak 2.

"Odluke se donose većinom glasova nazočnih članova Vijeća, ako zakonom
ili Poslovnikom nije drukčije propisano."

Članak 10. stavak 1. alineja 8.

"Predsjednik Vijeća:

……

- određuje člana Vijeća koji će ga zamijeniti za njegove odsutnosti
ili spriječenosti."

Članak 13. stavak 3.

"Sjednica se može održati i Vijeće može odlučivati ako je sjednici nazočna
većina članova Vijeća."

Članak 15. stavak 7.

"Izvornike zapisnika sjednica Vijeća čuva predsjednik Vijeća ili ina
od njega ovlaštena osoba."

Članak 16. stavak 2.

"Tonska snimka javne sjednice obvezatno se prepisuje, prijepis čuva
predsjednik Vijeća ili ina od njega ovlaštena osoba."

Članak 18. stavak 2.

"U sjednici Vijeća razmatraju se prijave i odlučuje za svako mjesto
posebice."

Prijedlog u odnosu na osporene odredbe članka 6. stavak 2. i 13. stavak
3. Poslovnika, predlagatelj obrazlaže nejasnoćom, jer da se ne razabire
na koju se većinu odredbe odnose, obzirom na broj članova Državnog sudbenog
vijeća (dalje: Vijeća), te na mogućnost da se taj broj smanjuje što se
i događalo.

Glede osporenih odredbi članka 10. stavak 1. alineja 8. Poslovnika,
predlagatelj smatra da ta odredba prelazi okvire nadležnosti predsjednika
Vijeća, koje su propisane zakonom. Odredbe članka 15. stavak 7. i 16. stavak
2. Poslovnika, da su u nesuglasju s odredbama članka 15. Zakona o Državnom
sudbenom vijeću, prema kojima administrativne, tehničke - a to su poslovi
prepisivanja tonskog snimka sjednice i čuvanje zapisnika, za Vijeće obavlja
Ministarstvo pravosuđa.

Nesuglasje odredbi članka 18. stavak 2. Poslovnika sa zakonom podnositelj
prijedloga nalazi u odredbama članka 17. Zakona o Državnom sudbenom vijeću,
prema kojima pravo razmatranja prijava kandidata je stavljeno u nadležnost
Ministru pravosuđa, koji utvrđuje koji od kandidata ispunjavaju zakonom
propisane uvjete za imenovanje sudaca i predsjednika sudova te sastavlja
listu kandidata.

U provedenom postupku zatražen je odgovor Vijeća u odnosu na sve navode
prijedloga. Unatoč požurenja Vijeće odgovor nije dalo.

Prijedlog je djelomice osnovan.

Prema odredbama članka 3. stavak 2. Zakona o Državnom sudbenom vijeću
u postupku utvrđivanja kandidata za predsjednika i članove Vijeća Županijski
dom zatražit će mišljenje u tim odredbama navedenih tijela. Prema odredbama
članka 4. istog zakona predsjednika i članove Vijeća bira Zastupnički dom
Hrvatskoga državnog sabora. Daljnjim odredbama Zakona o Državnom sudbenom
vijeću, kojim se uređuju pitanja sastava Vijeća, stupanja na dužnost, tijek
mandata, polaganja prisege, imuniteta i prestanka dužnosti u Vijeću (članak
4.-11. Zakona o Državnom sudbenom vijeću), uređuju se sva navedena pitanja
u odnosu na predsjednika Vijeća te u odnosu na članove Vijeća.

Sva bitna pitanja rečenim odredbama, a u odnosu na Vijeće, stavljena
su u nadležnost višečlanih tijela - Zastupničkog doma Hrvatskoga državnog
sabora, odnosno samog Vijeća.

Zakonom nije predviđen zamjenik predsjednika Vijeća, osim što je odredbama
članka 13. stavak 2. Zakona o Državnom sudbenom vijeću propisano da u odsutnosti
predsjednika Vijeća sjednice tog tijela saziva član koji ga zamjenjuje.

Propisivanje Poslovnikom osporenom odredbom članka 10. stavak 1. alineja
8. istoga, obzirom na okolnost da Zakonom o Državnom sudbenom vijeću nije
propisan izbor zamjenika predsjednika vijeća, izaziva sumnju u nesuglasje
te odredbe Poslovnika sa svim naprijed navedenim odredbama Zakona o Državnom
sudbenom vijeću jer tom odredbom Poslovnika propisano je da si predsjednik
Vijeća - dakle pojedinac - sam određuje zamjenika, doduše iz redova članova
Vijeća, ali koji ga ne zamjenjuje samo u odnosu na sazivanje sjednica Vijeća,
već glede svih poslova koje je predsjednik Vijeća u okviru rada Vijeća
nadležan i ovlašten obavljati i postupati. Postavlja se, naime, pitanje
ne preuzima li time predsjednik Vijeća nadležnost Zastupničkog doma Hrvatskoga
državnog sabora koji je zakonom jedini ovlašten da bira predsjednika Vijeća.

Odredbama članka 15. Zakona o Državnom sudbenom vijeću propisano je
da administrativne, tehničke i računovodstvene poslove za Vijeće obavlja
Ministarstvo pravosuđa. Stoga i odredbe članka 15. stavak 2. i članka 16.
stavak 2. također izazivaju sumnju u njihovo nesuglasje sa zakonom.

U odredbama glave V. i VII. Zakona o Državnom sudbenom vijeću, sadržane
su odredbe o disciplinskom postupku i postupku razrješenja sudaca i predsjednika
sudova. Glede odlučivanja propisano je odredbama članka 22. stavak 2. i
34. stavak 4. rečenog zakona, da se odluke u tim postupcima donose većinom
glasova svih članova Vijeća. Nasuprot tome u odredbama glave IV. Zakona
o Državnom sudbenom vijeću, kojima se propisuje postupak imenovanja sudaca
nije utvrđen način odlučivanja.

Osporena odredba članka 6. stavak 2. Poslovnika ovu zakonsku prazninu
popunjava, ali na način za koji se sumnja da je u nesuglasju s načelima
rada Vijeća. Ova načela proizlaze ne samo iz Zakona o Državnom sudbenom
vijeću, već i iz odredbi članka 121. Ustava Republike Hrvatske. Vijeće
je višečlano tijelo s 15 članova - dakle s neparnim brojem članova, upravo
stoga da bi odluke mogle donositi većinom glasova, kao i gotovo sva druga
višečlana tijela koja odluke donose.

Postavlja se u odnosu na ove odredbe Poslovnika pitanje da li se odlukama
o imenovanju sudaca i predsjednika sudova koje se po tim odredbama Poslovnika
donose većinom nazočnih članova Vijeća umanjuje značaj imenovanja sudaca
i predsjednika sudova u odnosu na njihovo razrješenje ili u donošenju odluke
o njihovoj disciplinskoj odgovornosti.

Zbog izloženog odlučeno je kao u točci 1. izreke ovog rješenja s time
da će se u nastavku postupka tijekom kojeg bi donositelj osporenog propisa
mogao dati odgovor i razloge osporenim odredbama svog Poslovnika, odlučiti
jesu li izražene sumnje osnovane ili ne.

Nasuprot svemu naprijed rečenom, odredbe članka 13. stavak 3. i 18.
stavak 2. Poslovnika, čiju suglasnost sa zakonom podnositelj prijedloga
također osporava, ne izazivaju sumnju u nesuglasje sa zakonom.

Vijeće je višečlano tijelo, bez nazočnosti većine članova tog tijela
sjednici, dakle bez kvoruma, koji se propisuje za rad svih višečlanih tijela,
takovo tijelo ne može djelovati niti odlučivati.

Zbog ovoga se ne nalazi da bi osporena odredba članka 13. stavak 3.
bila u nesuglasju sa Zakonom o Državnom sudbenom vijeću.

Vijeće, uz ostalo, odlučuje o imenovanju sudaca i predsjednika sudova,
pri tome ono je dužno utvrditi za svakog kandidata ispunjava li uz formalne
uvjete za imenovanje koje utvrđuje Ministarstvo pravosuđa i uvjete u pogledu
stručnosti, neovisnosti i dostojnosti za obavljanje sudačke dužnosti (članka
8. Zakona o sudovima - "Narodne novine", broj 3/94), pri čemu Vijeće mora
imati u vidu i prijavu pojedinog kandidata. Uporabljeni pojam "razmatraju
se" u kojem prijedlog i nalazi nesuglasje s odredbama članka 17. Zakona
o Državnom sudbenom vijeću, je možda jezično nezgrapan, ali u svojoj suštini
ne izaziva sumnju u nesuglasje sa zakonom te nije u pravu predlagatelj
iz čijih navoda bi proizlazilo da samo Ministar pravosuđa može razmatrati
prijave, a Vijeće odlučivati samo o njegovom prijedlogu danom u listi kandidata
koji ispunjavaju uvjete za imenovanje.

Zbog svega izloženog riješeno je kao u izreci.

Dio rješenja o objavi temelji se na odredbama članka 20. Ustavnog zakona
o Ustavnom sudu Republike Hrvatske ("Narodne novine", broj 13/91).

Broj: U-II-429/1996
Zagreb, 7. listopada 1998.

USTAVNI SUD REPUBLIKE HRVATSKE

Predsjednik
**Jadranko Crnić,** v. r.

Rješenje, NN 144/1998-1796