## Odluka i Rješenje Ustavnog suda Republike Hrvatske broj U-IIIA-896/2002 od 26. ožujka 2003.

### NN 92/2003 (4.6.2003.), Odluka i Rješenje Ustavnog suda Republike Hrvatske broj U-IIIA-896/2002 od 26. ožujka 2003.

# USTAVNI SUD REPUBLIKE HRVATSKE

1193

Ustavni
sud Republike Hrvatske, u Vijeću šestorice za odlu­čiva­nje o ustavnim tužbama,
u sastavu sudac Jasna Omejec, predsjednik Vijeća, te suci Marijan Hra­njski,
Mario Kos, Ivan Mrko­njić, Emilija Rajić i Vice Vukojević, članovi Vijeća, u
povodu ustavne tužbe S. V. iz S. i V. V. iz S., koje zastupa S. P., odvjetnik
iz S., na sjednici Vijeća održanoj dana 21. svib­nja 2003. godine, jednoglasno
je donio

## ODLUKU

I.
Ustavna tužba se usvaja u dijelu koji se odnosi na postupak koji se vodi pred
Općinskim sudom u Splitu, pod brojem: I P-104/91.

II. Općinski sud u Splitu dužan je donijeti presudu u
predmetu koji se vodi pred tim Sudom, pod brojem: I P-104/91, u naj­kraćem
mogućem roku, ali ne du­ljem od šest mjeseci, računajući od prvog iduće­g dana
nakon dana objave ove odluke u »Narodnim novinama«.

III. Na teme­lju članka 63. stavka 3. Ustavnog zakona
o Us­tav­nom sudu Republike Hrvatske (»Narodne novine«, broj 49/02 – pročišćeni
tekst) podnosite­lju ustavne tužbe, S. V. iz S., određuje se primjerena naknada
zbog povrede ustavnog prava iz članka 29. stavka 1. Ustava Republike Hrvatske
(»Narodne novine«, broj 41/01 – pročišćeni tekst) u iznosu od 5.500,00 kuna, a
podnosite­lju ustavne tužbe V. V. iz S., određuje se primjerena naknada zbog
povrede ustavnog prava iz članka 29. stavka 1. Ustava Republike Hrvatske u
iznosu od 5.500,00 kuna.

IV. Naknada iz točke III. izreke ove odluke bit će
isplaćena iz državnog proračuna, u roku od tri mjeseca od dana podnoše­nja
zahtjeva podnosite­lja za ­njezinu isplatu.

## i

## RJEŠENJE

V.
Ustavna tužba se odbacuje u dijelu koji se odnosi na postupak koji se vodi pred
Vrhovnim sudom Republike Hrvatske, pod brojem: Gzz-115/00.

VI. Ova odluka i rješe­nje objavit će se u »Narodnim
novinama«.

```
Obrazloženje odluke
```

1.
Podnosite­lji ustavne tužbe, teme­ljem odredbe članka 63. Ustavnog zakona o
Ustavnom sudu Republike Hrvatske (»Na­rodne novine«, broj 49/02 – pročišćeni
tekst, u da­lj­njem tekstu: Ustavni zakon), podnijeli su dana 24. trav­nja
2002. godine ustav­nu tužbu zbog nedonoše­nja sudskih odluka u razumnom roku.

Predlažu da Ustavni sud odredi rok za donoše­nje
presude u predmetu koji se vodi pred Općinskim sudom u Splitu pod pos­lov­nim
brojem: I P-104/91, te da odredi primjerenu naknadu podnosite­ljima zbog
povrede ustavnog prava iz članka 29. stavka 1. Ustava, koju je počinio Općinski
sud u Splitu, ne odlučivši o pravima i obvezama podnosite­lja u razumnom roku.

ČINJENICE VAŽNE ZA USTAVNOSUDSKI POSTUPAK

2. Ustavni sud je u postupku pokrenutom ustavnom
tužbom, primjenom članka 63. Ustavnog zakona, uvidom u spis Općin­skog suda u
Splitu, broj: I P-104/91, utvrdio s­ljedeće či­njenice koje su pravno
relevantne za odlučiva­nje o povredi ustav­nog prava podnosite­lja, zajamčenog
člankom 29. stavkom 1. Ustava:

– dana 29. siječ­nja 1991. godine, podnosite­lji su
podnijeli tužbu Općinskom sudu u Splitu, protiv tuženika KBC »F.« S., radi
naknade štete zbog smrti ­njihovog oca koja je nastupila za vrijeme liječe­nja
kod tuženika,

– dana 21. studenoga 1991. godine, održano je prvo
rasprav­no ročište u predmetu, na kojemu je sud raspravnim rješe­njem odredio
da će se pribaviti spis Okružnog suda u Splitu, broj: II KIO-113/88 i spis
Okružnog javnog tužilaštva Split, broj: KT-130/88,

– dana 11. prosinca 1991. godine, Općinski sud u
Splitu je zatražio spise Okružnog suda u Splitu i Okružnog javnog tuži­laštva
Split,

– dana 14. rujna 1992. godine, Općinski sud u Splitu
je poslao požurnicu za dostavu spisa Okružnog sudu u Splitu i Okružnom javnom
tužilaštvu Split,

– dopisom od 2. listopada 1992. godine, Okružno javno
tuži­laštvo Split obavijestilo je Općinski sud u Splitu, da se traženi spis,
broj: KT-130/88, nalazi u spisu Okružnog suda u Splitu, broj K-54/91,

– dana 20. trav­nja 1993. godine, Općinski sud u
Splitu je po­novno poslao požurnicu za dostavu spisa Okružnom sudu u Splitu i
Okružnom javnom tužilaštvu Split,

– raspravnim rješe­njem Općinskog suda u Splitu od
25. listopada 1993. godine, odlučeno je da se na neodređeno vrijeme (do pribav­lja­nja
spisa Okružnog suda u Splitu, broj: K-54/91) zastaje s rasprav­lja­njem u
predmetu,

– podneskom od 25. listopada 1993. godine, podnosite­lji
su uskladili visinu tužbenog zahtjeva s tadaš­njim cijenama i sud­skom praksom,

– podneskom od 6. lip­nja 1995. i 19. prosinca 1995.
godine, podnosite­lji su tražili zakaziva­nje glavne rasprave,

– podneskom od 4. trav­nja 1996. godine, podnosite­lji
su uskladili visinu tužbenog zahtjeva s tadaš­njim cijenama i sudskom praksom,

– podnescima od 30. ožujka 1998. i 23. studenoga
1999. godine, podnosite­lji su od Općinskog suda u Splitu zatražili da im
navede razloge nedonoše­nja presude u predmetu,

– dopisom od 30. studenoga 1999. godine, Općinski sud
u Splitu je zatražio od Županijskog suda u Splitu spis, broj: K-54/91,

– dopisom od 1. prosinca 1999. godine, Županijski sud
u Splitu je obavijestio Općinski sud u Splitu da je traženi spis ustup­ljen
Općinskom sudu u Splitu dana 29. svib­nja 1998. godine,

– dana 10. ve­ljače 2000. godine, održano je ročište
na kojemu je raspravnim rješe­njem odlučeno da će se pribaviti spis Općinskog
suda u Splitu, broj: I K-550/98 (ranije broj: K-54/91), spis disciplinskog
postupka koji je vođen protiv odgovornih osoba tuženika, te zdravstveni karton
pok. P. V.,

– dana 2. ožujka 2000. godine, održano je ročište na
kojemu je donijeto rješe­nje, broj: I P-104/91, kojim je određen prekid
postupka do pravomoćnog okonča­nja postupka koji se vodi pred Općinskim sudom u
Splitu pod brojem: I K-550/98,

– rješe­njem
Županijskog suda u Splitu, broj: Gž-1440/00 od 9. lip­nja 2000. godine,
odbijena je žalba podnosite­lja kao neosnovana i potvrđeno rješe­nje Općinskog
suda u Splitu kojim je određen prekid postupka,

– dana
20. rujna 2000. godine, Državno odvjetništvo Repub­like Hrvatske podiglo je
zahtjev za zaštitu zakonitosti protiv rješe­nja Županijskog suda u Splitu,
broj: Gž-1440/00 od 9. lip­nja 2000. godine,

– rješe­njem
Vrhovnog suda Republike Hrvatske, broj: Gzz-115/00-2 od 28. ožujka 2002.
godine, prihvaćen je zahtjev za zaštitu zakonitosti, te je ukinuto rješe­nje
Županijskog suda u Splitu,  broj:
Gž-1440/00 od 9. lip­nja 2000. godine i rješe­nje Općinskog suda u Splitu,
broj: I P-104/91 od 2. ožujka 2000. godine, kojim je određen prekid postupka,

–
podneskom od 3. kolovoza 2002. godine, podnosite­lji su zatražili od Općinskog
suda u Splitu donoše­nje odluke u predmetu,

– Općinski sud u Splitu je zakazao ročište za dan 15.
studenoga 2002. godine.

OČITOVANJE OPĆINSKOG SUDA U SPLITU

3. Na teme­lju članka 69. stavka 1. alineje 2.
Ustavnog zakona, Ustavni sud je zatražio, 15. svib­nja 2002. godine, od
Općinskog suda u Splitu da se u roku od 15 dana izjasni o navodima ustavne
tužbe.

Dopisom od 5. lip­nja 2002. godine, Općinski sud u
Splitu obavijestio je Ustavni sud da se predmet tog Suda, broj: I P-104/91 od
6. studenoga 2000. godine, nalazi u žalbenom postupku kod Županijskog suda u
Splitu.

PRAVO VAŽNO ZA USTAVNOSUDSKI
POSTUPAK

4. Odredbom članka 29. stavka 1. Ustava Republike
Hrvat­ske, propisano je s­ljedeće:

»Svatko ima pravo da zakonom ustanov­ljeni neovisni i
nepristrani sud (…) u razumnom roku odluči o ­nje­govim pravima i obvezama
(…).«

Odredbama članka 63. Ustavnog zakona propisano je s­lje­deće:

»(1) Ustavni sud će pokrenuti postupak po ustavnoj
tužbi i prije no što je iscrp­ljen pravni put, u slučaju kad o pravima i
obvezama stranke (…) nije u razumnom roku odlučio sud (…).

(2) U odluci kojom usvaja ustavnu tužbu zbog nedonoše­nja
akta u razumnom roku iz stavka 1. ovoga članka, Ustavni sud će nadležnom sudu
odrediti rok za donoše­nje akta kojim će taj sud meritorno odlučiti o pravima i
obvezama (…) podnosite­lja. Rok za donoše­nje akta poči­nje teći iduće­g dana
od dana objave odluke Ustavnog suda u »Narodnim novinama«.

(3) U odluci iz stavka 2. ovoga članka Ustavni sud će
odrediti primjerenu naknadu koja pripada podnosite­lju zbog povrede ­nje­gova
ustavnog prava koju je sud učinio kada o pravima i obvezama podnosite­lja (…)
nije odlučio u razumnom roku. Naknada se isplaćuje iz državnog proračuna u roku
od tri mjeseca od dana podnoše­nja zahtjeva stranke za ­njezinu isplatu«.

Ustavna tužba je osnovana u dijelu koji se odnosi na
postupak koji se vodi pred Općinskim sudom u Splitu, pod brojem: I P-104/91.

5. Povredu ustavnog prava na donoše­nje sudske odluke
u razumnom roku Ustavni sud razmatra u svjetlu osobitih okolnosti svakog
pojedinog slučaja.

Razmatra­njem
razloga ustavne tužbe podnosite­lja i uvida u spis Općinskog suda u Splitu,
broj: I P-104/91, Ustavni sud je utvrdio da su se u ovom slučaju ostvarile
pretpostavke za ­nje­govo postupa­nje u smislu odredbe članka 63. Ustavnog
zakona.

Svoju
odluku Ustavni sud obrazlaže s­ljedećim utvrđe­njima:

5.1. DULJINA SUDSKOG POSTUPKA

Prvostupa­njski
parnični postupak započeo je 29. siječ­nja 1991. godine, podnoše­njem tužbe
podnosite­lja Općinskog suda u Splitu, protiv tuženika KBC »F.« S., radi
naknade štete. Ustavna tužba podnijeta je 24. trav­nja 2002. godine, a do tog
dana sudski postupak nije okončan, pa Ustavni sud utvrđuje da do dana podnoše­nja
ustavne tužbe postupak u ovom predmetu traje ukupno jedanaest (11) godina, dva
(2) mjeseca i dvadeset i šest (26) dana.

Tijekom tog razdob­lja prvostupa­njski sud je održao
četiri ročišta za glavnu raspravu i donio rješe­nje, kojim je odredio prekid
postupka do pravomoćnog okonča­nja kaznenog postupka, koji se pred istim sudom
vodi pod brojem: I K-550/98.

Zakon o potvrđiva­nju Konvencije za zaštitu ­ljudskih
prava i teme­ljnih sloboda i protokola br. 1, 4, 6, 7 i 11 uz Konvenciju za
zaštitu ­ljudskih prava i teme­ljnih sloboda (»Narodne novine« – Međunarodni
ugovori, broj 18/97, 6/99 – pročišćeni tekst, u da­lje­njem tekstu: Zakon o
potvrđiva­nju Konvencije) stupio je na snagu dana 5. studenoga 1997. godine.

Od dana stupa­nja na snagu Zakona o potvrđiva­nju
Konvencije, odredbe Konvencije za zaštitu ­ljudskih prava i teme­ljnih sloboda
Vijeća Europe (u da­lj­njem tekstu: Europska konvencija) čine, na temelju
članka 140. Ustava Republike Hrvatske, dio unutar­nje­g pravnog poretka
Republike Hrvatske. Dio unutar­nje­g pravnog poretka Republike Hrvatske do tog
dana čini i odredba članka 6. stavka 1. Europske konvencije pod nazivom »Pravo
na pošteno suđe­nje« koja, između ostaloga, propisuje s­ljedeće:

»Radi potvrđiva­nja svojih prava i obveza građanske
naravi (…) svatko ima pravo da zakonom ustanov­ljeni neovisni i nepristrani sud
(…) u razumnom roku ispita ­nje­gov slučaj.«

Pravo na donoše­nje sudske odluke u razumnom roku
čini dio unutar­nje­g pravnog poretka Republike Hrvatske od dana stupa­nja na
snagu Zakona o potvrđiva­nju Konvencije (5. studenoga 1997. godine). Pravo na
donoše­nje sudske odluke o razumnom roku je ustavno pravo u Republici Hrvatskoj
od 9. studenoga 2000. godine (dana proglaše­nja Promjena Ustava). Ispitiva­nje
razumnosti traja­nja sudskih postupaka prije 5. studenoga 1997. godine, u
pravilu, ne bi moglo biti predmetom ustavnosudskih postupaka teme­ljenih na
članku 63. Ustavnog zakona, jer u dotadaš­njem pravnom poretku Republike
Hrvatske takvo pravo nije postojalo.

Ustavni sud je u konkretnom slučaju ocijenio da se
pravno relevantnim razdobljem s aspekta povrede prava na razumnu du­ljinu traja­nja
sudskog postupka smatra razdob­lje od 5. studenoga 1997. godine (to jest, od
dana stupa­nja na snagu Zakona o potvrđiva­nju Konvencije) do 24. trav­nja
2002. godine (to jest, do dana podnoše­nja ustavne tužbe podnosite­lja), što
ukupno iznosi četiri (4) godine, pet (5) mjeseci i devetnaest (19) dana.

5.2. POSTUPANJE NADLEŽNOG SUDA

Ustavni sud je utvrdio da je u razmatranom razdob­lju
Općinski sud u Splitu, od radnji koje su relevantne za meritorno odlučiva­nje o
pravima i obvezama stranaka u tom sudskom postupku, održao dva ročišta za
glavnu raspravu (10. ve­ljače 2000. i 2. ožujka 2000. godine). Pored toga,
donio je rješe­nje, broj: I P-104/91 od 2. ožujka 2000. godine, kojim je odredio
prekid postupka, a koje je ukinuto rješe­njem Vrhovnog suda Republike Hrvatske,
broj: Gzz-115/00-2 od 28. ožujka 2002. godine.

Analizirajući postupa­nje nadležnog suda u konkretnoj
pravnoj stvari u razmatranom, pravno relevantnom razdob­lju, Ustavni sud je
utvrdio da je razdob­lje neaktivnosti Općinskog suda u Splitu trajalo od 5.
studenoga 1997. godine do 30. studenoga 1999. godine (kada je Općinski sud u
Splitu zatražio od Županijskog suda u Splitu spis, broj: K-54/91), tj. dvije
(2) godine i dvadeset pet (25) dana.

U prosudbi osnovanosti ustavne tužbe, Ustavni sud je
bitnom ocijenio i či­njenicu da je Vrhovni sud Republike Hrvatske, rješe­njem
broj: Gzz-115/00-2 od 28. ožujka 2002. godine, zbog bitne povrede odredaba
parničnog postupka iz članka 354. stavka 1. u svezi s člankom 12. Zakona o
parničnom postupku (»Narodne novine«, broj 53/91, 91/92 i 112/99), ukinuo rješe­nje
Županijskog suda u Splitu, broj: Gž-1440/00 od 9. lip­nja 2000. godine i rješe­nje
Općinskog suda u Splitu, broj: I P-104/91 od 2. ožujka 2000. godine, kojim je
određen prekid postupka do pravomoćnog okonča­nja kaznenog postupka koji se
vodi pred Općinskim sudom u Splitu, pod brojem: I K-550/98. Iz obrazlože­nja
rješe­nja Vrhovnog suda proizlazi da pita­nje postoja­nja kaznenog djela i
kaznene odgovornosti tuženikovog djelatnika (a radi če­ga je određen prekid
postupka), nema značaj prethodnog pita­nja u postupku radi naknade štete.

Slijedom iznijetog, va­lja zak­ljučiti da je prekid
postupka (koji je određen suprotno mjerodavnim propisima) trajao od 2. ožujka
2000. do 28. ožujka 2002. godine, tj. dvije (2) godine i dvadeset šet (26)
dana, te se i to razdob­lje može smatrati razdob­ljem neaktivnosti nadležnog
suda.

5.3. PONAŠANJE PODNOSITELJA USTAVNE
TUŽBE (TUŽITELJA U SUDSKOM POSTUPKU)

Podnosite­lji ustavne tužbe, kao tužite­lji u sudskom
postupku, prema utvrđe­nju Ustavnog suda, svojim ponaša­njem ni u čemu nisu
pridonijeli du­ljini sudskog postupka. Dapače, podnosite­lji su se u više
navrata pisanim podnescima obraćali nadležnom sudu požurujući postupak i
zahtijevajući od nadležnog suda postupa­nje u predmetu (v. točku 2. alineje 9.,
11. i 19. obrazlože­nja ove odluke).

5.4. SLOŽENOST SUDSKOG PREDMETA

Dosadaš­nji tijek sudskog postupka ne ukazuje da se u
konkretnom slučaju radi o složenoj sudskoj stvari.

Polazeći od či­njenice da se predmet neprekidno
nalazi u postupku pred sudom prvog stup­nja, a imajući u vidu postupa­nje
nadležnog suda u razmatranom, pravno relevantnom razdob­lju, (održana dva
raspravna ročišta), Ustavni sud nije našao okolnosti koje bi ukazivale na
složenost sudskog predmeta, a koje bi oprav­dale traja­nje postupka pred sudom
prvog suda preko jedanaest godina.

7. Ustavni sud ocje­njuje da je zbog sve­ga navedenog
u vezi s postupa­njem Općinskog suda u Splitu u konkretnom slučaju povrijeđeno
ustavno pravo podnosite­lja da zakonom ustanov­ljeni neovisni i nepristrani
sud  u razumnom roku odluči o ­njihovim
pravima ili obvezama, koje je zajamčeno člankom 29. stavkom 1. Ustava Republike
Hrvatske.

8. Imajući u vidu sve navedene či­njenice i
okolnosti, u smislu odredbe članka 63. stavka 2. Ustavnog zakona, odlučeno je
kao pod točkama I. i II. izreke odluke.

9.
Sukladno odredbi članka 63. stavka 3. Ustavnog zakona, odlučeno je kao u
točkama III. i IV. izreke odluke.

Visinu
naknade zbog povrede ustavnog prava na donoše­nje sudske odluke u razumnom
roku, Ustavni sud u pravilu određuje za razmatrano, pravno relevantno razdob­lje,
uz iznimnu mogućnost uvažava­nja nerazumno dugog razdob­lja potpune
neaktivnosti suda i prije 5. studenoga 1997. godine, što ovisi o osobitim
okolnostima svakog pojedinog slučaja.

Utvrđujući
visinu naknade podnosite­ljima, Ustavni sud je (pored svih okolnosti slučaja
navedenih u točki 5. ovog obrazlože­nja), uzeo u obzir i razdob­lje potpune
neaktivnosti Općinskog suda u Splitu od 25. listopada 1993. do 30. studenoga
1999. godine, što iznosi šest (6) godna, jedan (1) mjesec i pet (5) dana.

10.
Odluka o objavi (točka V. izreke) teme­lji se na odredbi članka 29. Ustavnog
zakona.

Obrazlože­nje
rješe­nja

11. Ustavna
tužba odnosi se i na postupak pred Vrhovnim sudom Republike Hrvatske povodom
zahtjeva za zaštitu zakonitosti protiv rješe­nja Županijskog suda u Splitu,
broj: Gž-1440/00 od 9. lip­nja 2000. godine i rješe­nja Općinskog suda u
Splitu, broj: I P-104/91 od 2. ožujka 2000. godine.

Podnosite­lji
predlažu da Ustavni sud odredi rok Vrhovnom sudu Republike Hrvatske za donoše­nje
odluke o zahtjevu za zaštitu zakonitosti u predmetu koji se vodi pred tim
Sudom.

Dopisom od 12. lip­nja 2002. godine Ustavni sud je zatražio
od Vrhovnog suda Republike Hrvatske da se izjasni o navodima ustavne tužbe koji
se odnose na postupak pred tim sudom.

Dopisom od 8. srp­nja 2002. godine Vrhovni sud je
obavijestio Ustavni sud da je u predmetu u povodu koje­g je podnijeta ustavna tužba,
a koji se pred tim sudom vodi pod brojem Gzz-115/00, 28. ožujka 2002. godine
donio odluku, koja je otprem­ljena Županijskom sudu u Splitu 7. lip­nja 2002.
godine.

Pretpostavke za postupa­nje Ustavnog suda u smislu
odredbe članka 63. Ustavnog zakona prestale su postojati.

12. Prema odredbi članka 32. Ustavnog zakona, Ustavni
sud će rješe­njem odbaciti zahtjev, prijedlog i ustavnu tužbu ako nije nadležan
za odlučiva­nje, ako su nepravodobni, i u drugim slučajevima kad ne postoje
pretpostavke za odlučiva­nje o biti stvari.

S obzirom da je prije odlučiva­nja o ustavnoj tužbi
donijet akt zbog čije­g nedonoše­nja u razumnom roku je tužba i podnijeta, to
su prestale postojati pretpostavke za odlučiva­nje o biti stvari.

13. Slijedom navedenog, teme­ljem odredbe članka 32.
Us­tav­nog zakona, riješeno je kao u izreci rješe­nja.

Broj: U-IIIA-896/2002
Zagreb, 26. ožujka 2003.

USTAVNI SUD REPUBLIKE HRVATSKE

Predsjednik Vijeća
**dr. sc.** **Jasna Omejec,** v. r.

Odluka, NN 92/2003-1193