## Odluka Ustavnog suda Republike Hrvatske broj: U-III-3803/2006 od 29. travnja 2009.

### NN 57/2009 (15.5.2009.), Odluka Ustavnog suda Republike Hrvatske broj: U-III-3803/2006 od 29. travnja 2009.

57 15.05.2009 Odluka Ustavnog suda Republike Hrvatske broj: U-III-3803/2006 od 29. travnja 2009.

USTAVNI SUD REPUBLIKE HRVATSKE

1358

Ustavni sud Republike Hrvatske, u Prvom vijeću za odlučivanje o ustavnim tužbama, u sastavu sudac Aldo Radolović, predsjednik Vijeća, te suci Marko Babić, Mario Jelušić, Ivan Matija, Duška Šarin i Nevenka Šernhorst, članovi Vijeća, u postupku koji je ustavnom tužbom pokrenula R. T. iz V., koju zastupa D. Š., odvjetnik iz V., na sjednici održanoj 29. travnja 2009. godine, jednoglasno je donio

ODLUKU

I. Ustavna tužba se usvaja.

II. Ukidaju se:

– presuda Županijskog suda u Vukovaru broj: Gž-3221/06-2 od 16. listopada 2006. godine i

– presuda Općinskog suda u Vukovaru broj: P-460/06-13 od 17. srpnja 2006. godine.

III. Predmet se vraća Općinskom sudu u Vukovaru na ponovni postupak.

IV. Ova odluka objavit će se u »Narodnim novinama«.

Obrazloženje

1. Ustavna tužba podnesena je protiv presude Županijskog suda u Vukovaru broj: Gž-3221/06-2 od 16. listopada 2006. godine, kojom je odbijena žalba podnositeljice ustavne tužbe, kao tužene, i potvrđena presuda Općinskog suda u Vukovaru broj: P-460/06-13 od 17. srpnja 2006. godine.

Navedenom prvostupanjskom presudom usvojen je tužbeni zahtjev tužitelja, T. d.o.o. V., i naloženo je podnositeljici da tužitelju isplati iznos od 3.656,96 kuna, s pripadajućom zakonskom zateznom kamatom, s osnove naknade za održavanje zajedničkih dijelova i uređaja zgrade. Podnositeljici je ujedno naloženo tužitelju nadoknaditi i parnične troškove provedenog postupka.

2. Podnositeljica ustavne tužbe smatra da su joj osporenim presudama povrijeđena ustavna prava zajamčena člankom 14. stavkom 2., 18., 29. stavkom 1. i 54. stavcima 1. i 2. Ustava Republike Hrvatske. Obrazlažući navode ustavne tužbe, podnositeljica navodi da »sudovi nisu nadležni niti ovlašteni stvarati obveznopravne i stvarnopravne odnose koji nemaju osnova u Zakonu«. Povrede navedenih ustavnih prava podnositeljica obrazlaže navodima o povredama postupovnog prava, pogrešno i nepotpuno utvrđenom činjeničnom stanju i pogrešnoj primjeni materijalnog prava.

3. Za potrebe ustavnosudskog postupka pribavljen je spis Općinskog suda u Vukovaru broj: P-460/06.

Ustavna tužba je osnovana.

4. Prema odredbi članka 62. stavka 1. Ustavnog zakona o Ustavnom sudu Republike Hrvatske (»Narodne novine« broj 99/99, 29/02 i 49/02 – pročišćeni tekst, u daljnjem tekstu: Ustavni zakon), svatko može podnijeti Ustavnom sudu ustavnu tužbu ako smatra da mu je pojedinačnim aktom tijela državne vlasti, tijela jedinice lokalne i područne (regionalne) samouprave ili pravne osobe s javnim ovlastima, kojim je odlučeno o njegovim pravima i obvezama ili o sumnji ili optužbi zbog kažnjivog djela, povrijeđeno ljudsko pravo ili temeljna sloboda zajamčena Ustavom.

5. Ustavni sud je ustavnu tužbu podnositeljice ocjenjivao s aspekta članka 14. stavka 2. Ustava, kao mjerodavne odredbe.

Iz spisa predmeta razvidno je da je u povodu ovršnog prijedloga, na temelju vjerodostojne isprave ovrhovoditelja, T. d.o.o. V., radi naplate naknade za održavanje zajedničkih dijelova zgrade, Općinski sud u Vukovaru donio rješenje o ovrsi broj: Ovr-3378/04 od 6. listopada 2005. godine, kojim se podnositeljici ustavne tužbe nalaže da namiri potraživanje ovrhovoditelja. U povodu prigovora podnositeljice, rješenje o ovrsi stavljeno je izvan snage, ukinute su sve provedene radnje te je postupak nastavljen kao u povodu prigovora protiv platnog naloga.

Prvostupanjski sud usvojio je u cijelosti tužbeni zahtjev tužitelja, ističući kako nije u pravu podnositeljica ustavne tužbe kada tvrdi da nije obvezna plaćati pričuvu, jer nije niti vlasnik stana niti je u najmu stana po ugovoru o najmu već je samo njegov korisnik. Prema stajalištu prvostupanjskog suda, podnositeljica ustavne tužbe, upravo kao korisnica stana, dužna je plaćati naknadu (pričuvu) za stan u kojemu stanuje.

Županijski sud u Vukovaru ispitujući prvostupanjsku presudu u žalbenom postupku, u cijelosti je prihvatio činjenična utvrđenja i pravno stajalište suda u prvom stupnju. Odbivši žalbu podnositeljice, drugostupanjski sud ocijenio je da je Općinski sud u Vukovaru potpuno i pravilno utvrdio činjenično stanje i pravilno primijenio materijalno pravo. Neosnovanim je utvrđen i prigovor podnositeljice o nedostatku aktivne legitimacije na strani tužitelja i prigovor promašene pasivne legitimacije na strani podnositeljice.

6. S ustavnopravnog gledišta, temeljna odrednica plaćanja i formiranja zajedničke pričuve jest postojanje prava vlasništva na posebnim dijelovima zgrade (stanovima i poslovnim prostorima) i suvlasništva na zgradi.

U slučajevima kad posebni dijelovi zgrade nisu u vlasništvu fizičkih osoba, jer još nije izvršena prodaja prema Zakonu o prodaji stanova na kojima postoji stanarsko pravo (»Narodne novine« broj 43/92 – pročišćeni tekst, 78/02), odnosno kad je dio stanova i nadalje na korištenju ranijih nositelja stanarskog prava (sada zaštićenih najmoprimaca), ne postoji zakonsko utemeljenje za naplatu troškova koji inače ulaze u sastav zajedničke pričuve (sredstva za pokrivanje troškova održavanja i poboljšavanja zajedničkih dijelova zgrade - stubišta, fasade, krova, podruma, dizala i sl.).

U konkretnom slučaju radi se o slučaju u kojem stan nije prodan prema odredbama Zakona o prodaji stanova na kojima postoji stanarsko pravo. U takvoj situaciji, zajedničku pričuvu treba plaćati vlasnik stana, odnosno pravna osoba koja je sljednik davatelja stana na korištenje (to može biti Grad Vukovar, Republika Hrvatska ili neka druga pravna osoba – trgovačko društvo).

Ovakvo stajalište Ustavni sud izrazio je u odluci broj: U-III-2691/2007 od 20. veljače 2008. (»Narodne novine« broj 31/08).

7. Zbog navedenog, prema ocjeni Ustavnog suda, podnositeljici je osporenim presudama povrijeđeno ustavno pravo zajamčeno odredbom članka 14. stavka 2. Ustava, jer je u konkretnom slučaju pravni propis pogrešno protumačen i primijenjen. Time je došlo do ustavnopravno neprihvatljivog tumačenja mjerodavnih zakonskih odredaba te je podnositeljici povrijeđeno pravo na jednakost pred zakonom.

8. Utvrdivši povredu ustavnog prava zajamčenog člankom 14. stavkom 2. Ustava, Ustavni sud nije razmatrao postojanje povrede ostalih ustavnih prava istaknutih u ustavnoj tužbi.

9. Na temelju odredaba članaka 73. i 76. Ustavnog zakona, odlučeno je kao u izreci (točke I., II. i III.). Objava ove odluke (točka IV. izreke) temelji se na odredbi članka 29. stavka 1. Ustavnog zakona.

Broj: U-III-3803/2006

Zagreb, 29. travnja 2009.

USTAVNI SUD REPUBLIKE HRVATSKE

Predsjednik Vijeća
dr. sc. Aldo Radolović, v. r.

Odluka, NN 57/2009-1358