### NN 101/2018 (16.11.2018.), Odluka Ustavnog suda Republike Hrvatske broj: U-III-4793/2017 od 11. listopada 2018.

USTAVNI SUD REPUBLIKE HRVATSKE

1986

Ustavni sud Republike Hrvatske, u Drugom vijeću za odlučivanje o ustavnim tužbama, u sastavu sutkinja Ingrid Antičević Marinović, predsjednica Vijeća, te suci Mato Arlović, Snježana Bagić, Davorin Mlakar, Rajko Mlinarić i Miroslav Šumanović, članovi Vijeća, u postupku koji je ustavnom tužbom pokrenulo društvo Addiko Bank d.d. Zagreb, koje zastupa Hrvoje Matić, odvjetnik u Zagrebu, na sjednici održanoj 11. listopada 2018. jednoglasno je donio

ODLUKU

I. Ustavna tužba se odbija.

II. Ova odluka objavit će se u »Narodnim novinama«.

Obrazloženje

I. POSTUPAK PRED USTAVNIM SUDOM

1. Ustavnu tužbu podnijelo je društvo Addiko Bank d.d. Zagreb (u daljnjem tekstu: podnositelj), koje u postupku pred Ustavnim sudom zastupa Hrvoje Matić, odvjetnik u Zagrebu.

Ustavna tužba podnesena je povodom presude Visokog prekršajnog suda Republike Hrvatske broj: FPž-491/17 od 30. lipnja 2017. (u daljnjem tekstu: osporena presuda) kojom su, kao neosnovane, odbijene žalbe podnositelja, kao prvookrivljenika u prekršajnom postupku, i odgovorne osobe podnositelja, te je potvrđena presuda Prekršajnog suda u Zagrebu broj: 7. PpG-1673/15 od 27. travnja 2017. (u daljnjem tekstu: prvostupanjska presuda).

Točkom II. izreke osporene presude okrivljenicima je naloženo plaćanje troškova prekršajnog postupka.

1.1. Prvostupanjskom presudom okrivljenici su proglašeni krivima i kažnjeni novčanom kaznom zbog prekršaja iz članka 26. stavka 1. alineje 28. i stavka 2. Zakona o potrošačkom kreditiranju (»Narodne novine« broj 75/09., 112/12. i 143/13.; u daljnjem tekstu: ZoPKred:75/09-143/13).

2. Podnositelj u ustavnoj tužbi tvrdi da su mu osporenom presudom povrijeđena ustavna prava zajamčena člancima 14. stavkom 2., 26., 29. stavkom 1. i 31. stavkom 1. Ustava Republike Hrvatske (»Narodne novine« broj 56/90., 135/97., 113/00., 28/01., 76/10. i 5/14.) te članak 3. Ustava.

II. ČINJENICE I OKOLNOSTI PREDMETA

3. Prekršajni postupak pokrenut je 23. travnja 2015. optužnim prijedlogom oštećenika, kasnije izmijenjenim, protiv prvo i drugookrivljenika zato što nisu, sukladno članku 11.a stavku 5. ZoPKred-a:75/09-143/13 za postojeći ugovor o kreditu u kojem nisu definirani parametri i njihove uzročno-posljedične veze, od 1. siječnja do 1. travnja 2014. ugovorili s ovlaštenim tužiteljem parametre (jednu od varijabli: EURIBOR, LIBOR, NRS, prinos na Trezorske zapise Ministarstva financija ili prosječnu kamatnu stopu na depozite građana u odnosnoj valuti) te fiksni dio kamatne stope i razdoblja promjene kamatnih stopa.

3.1. Nakon provedenog dokaznog postupka prvostupanjski sud je okrivljenike proglasio krivima te ih kaznio novčanom kaznom.

Mjerodavni dio obrazloženja prvostupanjske presude glasi:

»Za konkretan prekršaj, ovaj sud je imao u vidu da je dana 1. siječnja 2014. godine stupio na snagu Zakon o izmjenama i dopunama Zakona o potrošačkom kreditiranju (NN 143/13) koji je odredbom članka 10. izmijenio raniju odredbu članka 26. Zakona o potrošačkom kreditiranju (NN 75/09 i 112/12) dodavši podstavak 28. kojim je propisano da će se kazniti vjerovnik ako protivno odredbama članka 11.a. stavka 5. Zakona za postojeće ugovore o kreditu u kojima nisu definirani parametri i njihove uzročno-posljedične veze ne ugovori s dužnikom parametar (...) te fiksni dio kamatne stope i razdoblja promjene kamatnih stopa. (...)

Međutim, da bi sud mogao primijeniti citiranu prekršajnu odredbu, bilo je nužno prethodno utvrditi činjenicu propisanu prijelaznim i završnim odredbama Zakona o izmjenama i dopunama Zakona o potrošačkom kreditiranju (NN 143/13) i to odredbom članka 13. stavka 2. (...)

Dakle, ovaj sud je za pravilnu primjenu materijalnog prava u konkretnom slučaju u predmetnom postupku utvrđivao da li su do dana stupanja na snagu Zakona o izmjenama i dopunama Zakona o potrošačkom kreditiranju (NN 143/13), dakle do dana 1. siječnja 2014. godine, za postojeći Ugovor o kreditu (...) definirani parametri i njihove uzročno-posljedične veze.

Naime, Zakonom o izmjenama i dopunama Zakona o potrošačkom kreditiranju (..Narodne novine' broj: 112/12) zakonodavac je već uveo dodatne obveze za vjerovnike koji su sa potrošačima sklopili ugovore o kreditima u kojima su ugovorene promjenjive kamatne stope, na način da su vjerovnici u tom slučaju bili dužni definirati parametre i njihove uzročno-posljedične veze (...) a za propuštanje takove obveze je odredbom čl. 26. st. 1. podst. 26. i st. 2. bilo propisano kažnjavanje vjerovnika pravne osobe i odgovorne osobe u pravnoj osobi, sve do dana 01. siječnja 2017. (2014. – op. Ustavnog suda) godine, kada je stupio na snagu Zakon o izmjenama i dopunama Zakona o potrošačkom kreditiranju (NN 143/13.).

(...)

Relevantne za ovaj predmet su priložene obavijesti od 07. kolovoza 2013. godine i od 11. veljače 2014. godine.

(...)

Ovdje valja obrazložiti, vezano za vrijeme počinjenja predmetnog prekršaja, da je odredbom članka 15. Zakona o izmjenama i dopunama Zakona o potrošačkom kreditiranju (..Narodne novine' broj: 143/13) propisano da Zakon stupa na snagu 1. siječnja 2014. godine, pa kako se dan stupanja na snagu Zakona o izmjenama i dopunama Zakona o potrošačkom kreditiranju (..Narodne novine' broj: 143/13). konkretno 1. siječnja 2014. godine, podudara s danom kada su vjerovnici dužni uskladiti s dužnicima kamatnu stopu, određivanjem parametara i fiksne marže, čak što više taj dan propisan je i retroaktivno (..do 1. siječnja 2014. godine').

(...)

(...) VPS RH je Ustavnom sudu ... podnio zahtjev za ocjenu suglasnosti spornih odredbi Zakona o izmjenama i dopunama Zakona o potrošačkom kreditiranju (..Narodne novine' broj: 143/13) (...)

(...)

Slijedom cit. Odluke Ustavnog suda, u ovom predmetu je podnositelj izmijenio optužni prijedlog glede vremena počinjenja prekršaja, a kako djelo činjenično opisano u izreci presude ne može biti počinjeno do 1. siječnja 2014. godine, pa je tako u izmijenjenom optužnom prijedlogu naveo da je vrijeme počinjenja prekršaja d dana 01. travnja 2014. godine, pa niti do dana podnošenja optužnog prijedloga. Optužni prijedlog je podnesen dana 23. travnja 2015., a izmjena dana 14. rujna 2016. godine.

(...)

Dakle, ovaj sud je prihvaćajući stav Visokog prekršajnog suda RH iz presude broj FPž-18/16 donesenoj na sjednici vijeća održanoj dana 15. srpnja 2016. (...) u konkretnom slučaju utvrđivao činjenicu da li su okrivljenici i kada dostavili obavijesti oštećeniku ... u kojoj je sadržajno bilo obuhvaćeno sve što je bilo propisano, na način na koji je bilo propisano odredbom članka 11 a Zakona o izmjenama i dopunama Zakona o potrošačkom kreditiranju (..Narodne novine' broj:112/12).

(...)

Uvidom u naprijed navedene obavijesti, ovaj sud je utvrdio da iste nisu sastavljene u skladu s odredbom čl.11.a Zakona o potrošačkom kreditiranju (NN 112/12), a oštećenik je potvrdio da je upravo takve obavijesti zaprimio, kao i to da ga Banka nije pozivala na sklapanje Aneksa ugovora o kreditu u smislu primjena novih kamatnih stopa, sve do sklapanja Aneksa ugovora o kreditu-konverzije sklopljene 18.1.2016. godine.

(...)

Obzirom da okrivljenici nisu dostavili takvu obavijest sa svim propisanim podacima oštećeniku prema Zakonu o izmjenama i dopunama Zakona o potrošačkom kreditiranju ('Narodne novine' broj: 112/12) ... u konkretnom slučaju radi se o kreditu koji je sklopljen prije stupanja na snagu Zakona o izmjenama i dopunama Zakona o potrošačkom kreditiranju ('Narodne novine' broj: 143/13) u kojem nisu definirani parametri i njihove uzročno-posljedične veze.

(...)

Sužen je činjenični opis prekršajnog djela na način da prvookrivljena pravna osoba u svojstvu vjerovnika i drugookrivljena odgovorna osoba nisu ispunili opisanu i propisanu obvezu do 01. travnja 2014. godine, izostavljajući dio iz izmjene optužnog prijedloga 'pa niti do dana podnošenja optužnog prijedloga'. (...)

Ovdje valja ponovno napomenuti, da je tek izmjenama cit. Zakona (NN 143/13), koji je stupio na snagu 01. siječnja 2014. godine, u čl. 26. st. 1. podst. 28. propisana nova obveza i izraz 'ako ne ugovori s dužnikom', a do tada je bila propisana drugačija obveza i izraz 'ako vjerovnik s dužnikom ne definira parametre..' (...)

(...) nedvojbeno je utvrđeno da su okrivljenici s ... korisnikom kredita sklopili ugovor o kreditu dana 7.7.2005. godine u kojem je ugovorena promjenjiva kamatna stopa koja se mijenja odlukom okrivljenika, a da pritom nisu ugovoreni egzaktni podaci na temelju kojih se kamata mijenja (...) nedvojbeno je utvrđeno da prvookrivljena pravna osoba kao vjerovnik i drugookrivljena odgovorna osoba u pravnoj osobi do 01. travnja 2014. godine nisu sklopili aneks ugovora o kreditu sa svjedokom kao korisnikom kredita za postojeći ugovor o kreditu u kojem nisu definirani parametri i njihove uzročno-posljedične veze, nisu ugovorili parametar i to jednu od sljedećih varijabli (...) te fiksni dio kamatne stope i razdoblja promjene kamatnih stopa.«

3.2. Protiv prvostupanjske presude okrivljenici su izjavili žalbe, koje su osporenom presudom odbijene kao neosnovane.

Mjerodavni dio obrazloženja osporene presude glasi:

»... prvostupanjski je sud u postupku nesporno utvrdio da je za konkretan slučaj relevantna Obavijest od 07. kolovoza 2013.g., te da ista nije bila sastavljena u skladu s odredbom članka 11.a Zakona o potrošačkom kreditiranju, jer Banka nije definirala sve propisane parametre i njihove uzročno-posljedične veze, te je prvostupanjski sud pravilno zaključio da time što okrivljenici u razdoblju od 01.01. do 01.04.2014.g. nisu pozvali oštećenika na sklapanje aneksa ugovora vezano uz parametre i njihove uzročno-posljedične veze, da su počinili prekršaj iz članka 26. stavka 1. podstavka 28. i stavka 2. Zakona o potrošačkom kreditiranju.

Slijedom navedenog, a kako je nesporno utvrđeno da okrivljenici nisu postupili u smislu navedene odredbe, to su osnovano proglašeni krivima za predmetni prekršaj.

Stoga je prvostupanjski sud osnovano zaključio da su okrivljenici počinili prekršaj koji im se stavlja na teret, pa žalitelje navodi koje ističu u žalbi ne ekskulpiraju od odgovornosti za počinjeni prekršaj, budući u žalbi nisu iznijeli nikakve nove činjenice i dostavili nove dokaze kojima bi doveli u sumnju pravilnost prvostupanjske odluke (...)«

III. PRIGOVORI PODNOSITELJA

4. Povrede navedenih ustavnih prava podnositelj obrazlaže tvrdnjom da je Visoki prekršajni sud odstupio od svoje ustaljene prakse »u potpuno istoj činjeničnoj i pravnoj problematici« pri čemu takvo odstupanje od prakse nije obrazložio. Kao dokaz svojim tvrdnjama, podnositelj u prilogu ustavne tužbe dostavlja više presuda Visokog prekršajnog suda donesene u predmetima gdje je, prema tvrdnjama podnositelja, Visoki prekršajni sud okrivljenike za isti prekršaj u istim pravnim i činjeničnim situacijama, oslobodio od optužbe. Takvim postupanjem, tvrdi podnositelj, povrijeđeno je »načelo legitimnih očekivanja stranaka vezano uz pojam pravne sigurnosti, čime se krši i načelo vladavine prava«.

U odnosu na povredu ustavnog prava iz članka 31. stavka 1. Ustava podnositelj navodi da ni prvostupanjski sud ni Visoki prekršajni sud kada su odlučivali o krivnji podnositelja nisu vodili računa o tome da je odlukom Ustavnog suda broj: U-I-3541/2015, U-I-2780/2015 od 4. svibnja 2016. »utvrđeno da u razdoblju od 1. siječnja 2014. do 1. travnja 2014. nitko ne smije podlijegati prekršajnoj odgovornosti za prekršaj iz članka 26. st. 1. alineja 28. i st. 2. ZPK«. U tom smislu, dalje navodi da je Visoki prekršajni sud propustio utvrditi da djelo činjenično opisano u izreci osporene presude u vrijeme kada su prema inkriminaciji okrivljenici počinili prekršaj, nije bilo propisano ni sankcionirano kao prekršaj, čime je došlo do povrede članka 31. stavka 1. Ustava.

Ustavnom sudu predlaže usvajanje ustavne tužbe.

IV. PRAKSA USTAVNOG SUDA

5. Odlukom broj: U-I-3541/2015, U-I-2780/2015 od 4. svibnja 2016. (»Narodne novine« broj 52/16.; u daljnjem tekstu: Odluka od 4. svibnja 2016.) Ustavni sud odlučio je o (ne)suglasnosti više članaka Zakona o izmjenama i dopunama Zakona o potrošačkom kreditiranju (»Narodne novine« broj 143/13. i 147/13.; u daljnjem tekstu: ZIDZoPKred:143/13) s Ustavom, pa je tako točkom I. izreke Odluke od 4. svibnja 2016. ukinuo članak 13. stavak 2. ZIDZoPKred-a:143/13 u dijelu koji glasi: »najkasnije do 1. siječnja 2014.«, dok je točkom II. izreke navedene odluke utvrdio da u razdoblju od 1. siječnja 2014. do 1. travnja 2014. nitko nije smio podlijegati prekršajnoj odgovornosti za prekršaj iz članka 26. stavka 1. alineje 28. Zakona o potrošačkom kreditiranju (»Narodne novine« broj 75/09., 112/12., 143/13., 147/13., 9/15., 78/15. i 102/15.; u daljnjem tekstu: ZoPKred:75/09-102/15).

U preostalom dijelu zahtjev za ocjenu suglasnosti zakona s Ustavom, Ustavni sud je odbio odnosno u preostalom dijelu nije prihvatio prijedlog za pokretanje postupka za ocjenu suglasnosti zakona s Ustavom (točka III. izreke Odluke od 4. svibnja 2016.).

5.1. Mjerodavni dio obrazloženja Odluke od 4. svibnja 2016. glasi:

»12. ZIDZoPKred:143/13 je stupio na snagu 1. siječnja 2014. Objavljen je u 'Narodnim novinama' broj 143 od 2. prosinca 2013.

Iz očitovanja Ministarstva financija proizlazi kako su predlagateljica zakona, a zatim i zakonodavac, smatrali da je u razdoblju od 2. prosinca 2013. do 1. siječnja 2014. (to jest u razdoblju između dana publikacije zakona i dana njegova stupanja na snagu) tekao rok u kome su vjerovnici trebali izvršiti obvezu iz (izmijenjenog) članka 11. stavka 5. ZoPKred-a:75/09-102/15 'za postojeće ugovore o kreditu'.

13. Ustavni sud je još u Izvješću Hrvatskom saboru broj: U-X-80/2005 od 1. lipnja 2006. ('Narodne novine' broj 64/06.) u odnosu na stupanje na snagu i početak primjene zakona i drugih propisa naveo:

'... ustavno je pravilo da zakoni stupaju na snagu najranije osmog dana od dana objave u 'Narodnim novinama'. Vremensko razdoblje od dana objave zakona do dana njegova stupanja na snagu (vakacija) potrebno je da bi se s odredbama novog zakona upoznali i za njegovu primjenu pripremili adresati na koje se odnosi.'

U razdoblju vakacije, prema tome, ne postoji obveza primjene zakona jer on još nije stupio na snagu.

14. U konkretnom slučaju vakacijsko razdoblje trajalo je 28 dana. Sama obveza nastala je 1. siječnja 2014. Međutim, 1. siječnja 2014. nastupila je i prekršajna odgovornost za neizvršenje te obveze. Dakle, ovdje nije riječ o duljini vakacije kao takve, nego o nepostojanju roka za provedbu obveze koja je stupila na snagu 1. siječnja 2014. i na taj je isti dan podlijegala sankciji zbog neizvršenja.

Ustavni sud u tom smislu ponovo podsjeća da vacatio legis služi da se pravni subjekti (adresati zakona) upoznaju i pripreme za preuzimanje obveza koje im propisuje novi zakon. Međutim, ne postoji mogućnost da se pravnim subjektima (adresatima zakona) nameće izvršenje obveze, propisane tim novim zakonom, već na dan publikacije zakona u službenom glasilu, a koje bi se trebale izvršiti do dana njegova stupanja na snagu, s posljedicom da se neizvršenje obveze na dan njegova stupanja na snagu smatra prekršajem.

(...)

14.1. Valja zaključiti da je zakonodavac bio dužan odrediti primjereni rok za izvršenje obveze vjerovnika po izmijenjenom članku 11.a ZoPKred-a:75/09-102/15 nakon njegova stupanja na snagu, to jest nakon 1. siječnja 2014., a prekršajnu odgovornost predvidjeti tek nakon isteka tog primjerenog roka. Zakonodavac to nije učinio.

(...)

16. Zaključno, osporenim člankom 13. stavkom 2. ZIDZoPKred-a:143/13 propisano je da vjerovnici moraju parametre i uzročno-posljedične veze kao i kamatne stope s dužnicima uskladiti najkasnije do 1. siječnja 2014., odnosno do dana kada je ZIDZoPKred:143/13 stupio na snagu. Budući da u takvoj situaciji prekršajna odgovornost za izvršenje tih obveza nije smjela nastupiti taj isti dan (1. siječnja 2014.), Ustavni sud utvrđuje nesuglasnost s člankom 3. Ustava dijela članka 13. stavka 2. ZIDZoPKred-a:143/13 koji glasi: 'najkasnije do 1. siječnja 2014.'.

Zbog navedenih razloga, na temelju članka 55. stavka 1. Ustavnog zakona odlučeno je kao pod točkom I. izreke ove odluke.

17. Točka II. izreke ove odluke temelji se na članku 31. stavku 5. Ustavnog zakona (...)

Polazeći od stajališta da su vjerovnici i kreditni posrednici imali pravo na primjeren zakonski rok za izvršenje obveze iz članka 11. stavka 5. ZoPKred-a:75/09-102/15, računajući od dana stupanja na snagu ZIDZoPKred-a:143/13 (to jest od 1. siječnja 2014.), Ustavni sud utvrđuje da nijedan vjerovnik ili kreditni posrednik nije smio biti prekršajno kažnjen na temelju članka 26. stavka 1. alineje 28. ZoPKred-a:75/09-102/15 ako na dan stupanja na snagu ZIDZoPKred-a:143/13 nije izvršio obvezu iz članka 11.a stavka 5. ZoPKred-a:75/09-102/15.

17.1. Međutim, ukidanjem dijela članka 13. stavka 2. ZIDZoPKred-a:143/13 ostalo je otvoreno pitanje primjerenog roka za izvršenje obveza vjerovnika iz članka 11.a stavka 5. ZoPKred-a:75/09-102/15.

Ustavni sud u tom je smislu u točki II. izreke ove odluke odredio da nitko nije smio podlijegati prekršajnoj odgovornosti za prekršaj iz članka 26. stavka 1. alineje 28. ZoPKred-a:75/09-102/15 u razdoblju od 1. siječnja 2014. do 1. travnja 2014.

Za određivanje duljine primjerenog roka za izvršenje obveze vjerovnicima iz članka 11.a stavka 5. ZoPKred-a:75/09-102/15 (odnosno prilagodbe na novi zakonski režim), nakon isteka kojeg može nastupiti prekršajna odgovornost zbog neizvršenja zakonske obveze poslužilo je mjerilo koje je u zakonodavnoj proceduri predložio Odbor za zakonodavstvo Hrvatskog sabora (90 dana od dana stupanja na snagu ZIDZoPKred-a:143/13).«

V. OCJENA USTAVNOG SUDA

6. Prigovori podnositelja, u bitnom, mogu se svesti na tvrdnje o tome da je Visoki prekršajni sud u slučaju podnositelja odstupio od svoje ustaljene prakse i da je proglašen krivim za prekršaj iako u vrijeme inkriminacije djelo činjenično opisano u izreci prvostupanjske presude nije bilo propisano ni sankcionirano kao prekršaj.

7. Članak 29. stavak 1. Ustava, u mjerodavnom dijelu, glasi:

»Članak 29.

»Svatko ima pravo da ... sud pravično ... odluči o njegovim pravima i obvezama (...)«

7.1. Sadržaj ustavnog prava na pravično suđenje (članak 29. stavak 1. Ustava) ograničen je na postupovna jamstva pravičnog suđenja.

Ustavni sud podsjeća da je pravu na pravično suđenje iz članka 29. stavka 1. Ustava inherentno načelo pravne sigurnosti, pa za procjenu je li tumačenje sudova bilo ustavnopravno neprihvatljivo zbog arbitrarnosti, Ustavni sud u prvom redu ispituje sudsku praksu nadležnih sudova radi ocjene je li ona u pitanju o kojem je riječ stabilna, ustaljena i dosljedna. Utvrdi li da je riječ o takvoj praksi, Ustavni sud takvu stabilnu, ustaljenu i dosljednu praksu također smatra – s aspekta pravne sigurnosti i vladavine prava te jednakosti svih pred zakonom – »pravom« koje mora uvažiti kad procjenjuje jesu li povrijeđena ustavna prava podnositelja u konkretnom slučaju (v. odluku broj: U-III-1272/2014 od 18. ožujka 2015., objavljenu na www.usud.hr).

7.2. Uvidom u obrazloženje osporene presude i dostavljenu sudsku praksu Visokog prekršajnog suda, Ustavni sud navode podnositelja o odstupanju Visokog prekršajnog suda od svoje prakse u istovjetnim činjeničnim i pravnim situacijama i povredi ustavnog prava na pravično suđenje ne prihvaća.

Naime, iz dostavljenih sudskih odluka jasno proizlazi da iste nisu mjerodavne u slučaju podnositelja, jer je razdoblje inkriminacije okrivljenika u tim predmetima i razdoblje inkriminacije podnositelja u konkretnom slučaju različito. U tim predmetima okrivljenici su oslobođeni od optužbe da bi do 1. siječnja 2014. počinili prekršaj iz članka 26. stavka 1. alineje 28. i stavka 2. ZoPKred-a:75/09-143/13 dok je, u ovom slučaju, podnositelj proglašen krivim da je počinio prekršaj jer nije ispunio obvezu iz članka 11.a stavka 5. ZoPKred-a:75/09-143/13 u razdoblju »od 01. siječnja do 01. travnja 2014. godine«.

Slijedom navedenog, Ustavni sud utvrđuje kako nije riječ o »potpuno istoj činjeničnoj i pravnoj problematici« kako to tvrdi podnositelj, pa je ocjena Ustavnog suda da Visoki prekršajni sud u slučaju podnositelja nije odstupio od svoje prakse.

8. U odnosu na povredu članka 31. stavka 1. Ustava, Ustavni sud primjećuje da podnositelj pogrešno tumači stajališta Ustavnog suda zauzeta u Odluci od 4. svibnja 2016. tvrdeći, između ostalog, da je »Odlukom Ustavnog suda ... utvrđeno ... da u razdoblju od 1. siječnja 2014. do 1. travnja 2014. nitko ne smije podlijegati prekršajnoj odgovornosti za prekršaj iz članka 26. st. 1. alineja 28. i st. 2. ZPK«.

8.1. Kako to proizlazi iz citirane točke 14. obrazloženja Odluke od 4. svibnja 2016. (v. točku 5.1. obrazloženja ove odluke), Ustavni sud je utvrdio da je vakacijsko razdoblje ZIDZoPKred-a:143/13 trajalo 28 dana te da je obveza iz izmijenjenog članka 11.a stavka 5. Zakona o potrošačkom kreditiranju (»Narodne novine« broj 75/09. i 112/12.; u daljnjem tekstu: ZoPKred:75/09-112/12) nastala 1. siječnja 2014. kada je ujedno i nastala prekršajna odgovornost za neizvršenje te obveze. Dalje proizlazi, da je Ustavni sud utvrdio kako ne postoji mogućnost da se pravnim subjektima (adresatima zakona) nameće izvršenje obveze, propisane tim novim zakonom, već na dan publikacije zakona u službenom glasilu, a koje bi se trebale izvršiti do dana njegova stupanja na snagu, s posljedicom da se neizvršenje obveze, na dan njegova stupanja na snagu smatra prekršajem.

Zbog toga, Ustavni sud je Odlukom od 4. svibnja 2016. zauzeo stajalište da je zakonodavac bio dužan odrediti primjereni rok za izvršenje obveze vjerovnika po izmijenjenom članku 11.a ZoPKred-a:75/09-143/13, a prekršajnu odgovornost predvidjeti tek nakon isteka tog primjerenog roka, što međutim nije učinio. Stoga, Ustavni sud je, koristeći se ovlastima iz članka 31. stavka 5. Ustavnog zakona o Ustavnom sudu Republike Hrvatske (»Narodne novine« broj 99/99., 29/02. i 49/02. – pročišćeni tekst; u daljnjem tekstu: Ustavni zakon) točkom II. izreke Odluke od 4. svibnja 2016. utvrdio da je taj primjereni rok bio do 1. travnja 2014.

Jednako tako, a suprotno tumačenju podnositelja, Ustavni sud je u točki 17. obrazloženja Odluke od 4. svibnja 2016. izričito utvrdio kako nijedan vjerovnik ili kreditni posrednik nije smio biti prekršajno kažnjen na temelju članka 26. stavka 1. alineje 28. i stavka 2. ZoPKred-a:75/09-102/15 ako na dan stupanja na snagu ZIDZoPKred-a:143/13 nije izvršio obvezu iz članka 11.a stavka 5. ZoPKred-a:75/09-143/13.

8.2. Drugim riječima, a primjenjujući navedena stajališta Ustavnog suda na konkretan slučaj, to znači da su podnositelj i odgovorna osoba podnositelja kao okrivljenici u prekršajnom postupku bili u obvezi od dana stupanja na snagu ZIDZoPKred-a:143/13 (1. siječnja 2014.) do 1. travnja 2014. postupati po izmijenjenom članku 11.a ZoPKred-a:75/09-143/13 i s dužnikom kao korisnikom kredita u kojem ugovoru o kreditu nisu definirani parametri i njihove uzročno-posljedične veze ugovoriti jednu od varijabli (EURIBOR, LIBOR, NRS, prinos na Trezorske zapise Ministarstva financija ili prosječnu kamatnu stopu na depozite građana u odnosnoj valuti) te fiksni dio kamatne stope i razdoblje promjene kamatnih stopa. U protivnom, a po isteku ovog primjerenog roka, nastupila je prekršajna odgovornost podnositelja i odgovorne osobe podnositelja iz članka 26. stavka 1. alineje 28. i stavka 2. ZoPKred-a:75/09-143/13.

8.3. U postupku koji je prethodio ustavnosudskom postupku, redovni sudovi su utvrdili da podnositelj i odgovorna osoba podnositelja na dan stupanja na snagu ZIDZoPKred-a:143/13 nisu ispunili svoju obvezu iz članka 11.a ZoPKred-a:75/09-112/12, zbog čega se u konkretnom slučaju, na dan stupanja na snagu ZIDZoPKred-a:143/13 radilo o ugovoru o kreditu u kojem nisu definirani parametri i njihove uzročno-posljedične veze.

Nadalje, utvrđeno je da je ovlašteni tužitelj, pozivajući se na Odluku od 4. svibnja 2016., podneskom od 14. rujna 2016., izmijenio optužni prijedlog na način da je kao razdoblje inkriminacije označio razdoblje »do dana 01. travnja 2014. godine pa niti do dana podnošenja optužnog prijedloga«, kasnije sužen na razdoblje do »01. travnja 2014.«.

Konačno, utvrđeno je da su podnositelj i odgovorna osoba podnositelja u razdoblju od 1. siječnja 2014. do 1. travnja 2014. sastavili samo jednu obavijest koju su dostavili korisniku kredita s kojom su, umjesto da su, sukladno članku 11.a stavku 5. ZoPKred-a:75/09-143/13 s korisnikom kredita ugovorili promjenu kamatne stope, jednostrano izvršili promjenu kamatne stope.

8.4. Slijedom navedenih utvrđenja, Ustavni sud ne prihvaća navode podnositelja o tome da je Visoki prekršajni sud postupio suprotno stajalištima Ustavnog suda zauzetim u Odluci od 4. svibnja 2016. i propustio utvrditi da djelo činjenično opisano u izreci prvostupanjske presude u vrijeme inkriminacije podnositelja kao prvookrivljenika u prekršajnom postupku nije bilo propisano ni sankcionirano kao prekršaj.

9. Stoga, ocjena je Ustavnog suda da podnositelju nisu povrijeđena ustavna prava zajamčena člancima 29. stavkom 1. i 31. stavkom 1. Ustava.

10. Na temelju članaka 73. i 75. Ustavnog zakona odlučeno je kao u točki I. izreke.

10.1. Odluka o objavi (točka II. izreke) temelji se na članku 29. Ustavnog zakona.

Broj: U-III-4793/2017

Zagreb, 11. listopada 2018.

USTAVNI SUD REPUBLIKE HRVATSKE

Predsjednica Vijeća
 Ingrid Antičević Marinović, v. r.