## Presuda Visokog upravnog suda Republike Hrvatske broj: Us-11349/2011-6 od 1. ožujka 2012.

### NN 52/2012 (9.5.2012.), Presuda Visokog upravnog suda Republike Hrvatske broj: Us-11349/2011-6 od 1. ožujka 2012.

VISOKI UPRAVNI SUD REPUBLIKE HRVATSKE

1286

PRESUDA

Visoki upravni sud Republike Hrvatske u vijeću sastavljenom od sudaca toga suda Lidije Vukičević Gašparović, predsjednice vijeća, Arme Vagner Popović i Mirjane Čačić, članica vijeća, te sudskog savjetnika Ante Drezge, zapisničara, u upravnom sporu tužitelja ISTRAVENTURA d.o.o. Poreč, Ilirska 2, zastupan po opunomoćeniku Zlatku Iliću, odvjetniku iz Poreča, Trg J.Rakovca 3, protiv odluke Hrvatske agencije za poštu i elektroničke komunikacije, Zagreb, Jurišićeva 13, klasa: UP/I-344-08/11-01/304, urbroj: 376-05/BK-11-07 od 10. listopada 2011., radi rješavanja spora između pretplatnika i operatora javnih komunikacijskih usluga, u nejavnoj sjednici vijeća održanoj 1. ožujka 2012.

presudio je

Tužba se odbija.

Ova presuda objavit će se u »Narodnim novinama« i na internetskim stranicama Agencije.

Obrazloženje

Osporenom odlukom tuženog tijela odbijen je prigovor tužitelja za Mobile Internet 1GB račun za mjesec prosinac 2010. godine u vezi naplate GPRS usluge izdan od Hrvatskog Telekoma d.d. Zagreb, kao neosnovan.

Tužitelj u tužbi osporava zakonitost odluke iz svih razloga navedenih u članku 10. Zakona o upravnim sporovima. Vezano za sporni račun iz 12/10 ističe da je usluge GPRS koristio u Italiji u roku svega dva dana, i to vrlo kratko, ali mu je za ta dva dana izdan račun u iznosu od 33.365,35 kn. Nakon prigovora na taj račun Hrvatski Telekom d.d. je bez ikakvog obrazloženja umanjio račun za 75%, te sada duži tužitelja za 8.391,34 kn. Smatra da za dva dana rada na mobilnom Internetu taj iznos ne može biti niti približnoj vrijednosti pruženih usluga, a HT nije dao nijedno valjano obrazloženje zašto je umanjio prvi račun za 75%, a ne za npr. 50% ili za 90%. Smatra da tuženik proizvoljno tumači prigovore tužitelja ne ulazeći u dokaze koje mu je tužitelj dao u vidu svoje potrošnje kroz prethodne mjesece i kada niti jedan račun nije prelazio iznos od 210,79 kn, iako je i tada u Italiji koristio mobilni internet. U odnosu na navode tuženika da je HT obavijestio tužitelja o povećanoj potrošnji, smatra da isto nije bitno, jer je zastupnik tužitelja bio u Italiji dva dana te je svako upozorenje na povećanu potrošnju bespredmetno jer se zastupnik vratio u Poreč. Pretpostavlja da se netko „prilijepio“ na njegov broj, te učinio impulse za koju potrošnju HT ne može teretiti tužitelja, kao što ga nije teretio za ostalih 75% od prvog računa. Ukazuje da tuženik nije od HT-a zatražio ni izlistanje ove navodne potrošnje tužitelja da bi se tužitelj na to mogao očitovati. Predlaže da Sud uvaži njegovu tužbu i poništi osporenu odluku.

Tuženo tijelo u odgovoru na tužbu ističe da prigovore krajnjih korisnika, pa tako i tužitelja, može rješavati isključivo u pogledu eventualnih povreda Zakona o elektroničkim komunikacijama (»Narodne novine« broj 73/08.) i pripadajućih podzakonskih akata, te da je s tim u vezi izvršio odgovarajuće provjere kako bi utvrdio da li je operator ispunio svoje obveze propisane navedenim propisima, a što je detaljno opisano u obrazloženju odluke. Navodi da je uvidom u dostavljeni ispis prometa na spornom računu, kao i uvidom u zatraženu presliku dokumentacije talijanskog operatora TIM-Telecom Italia Mobile razvidan ostvareni GPRS prijenos podataka i vrijeme spajanja na temelju kojeg je ispostavljen račun za pretplatnički broj 098/463-849. Poziva se na odredbu članka 20. stavak 1. točke 1. Pravilnika o načinu i uvjetima obavljanja djelatnosti elektroničkih komunikacijskih mreža i usluga (»Narodne novine« broj 154/08.), a isto znači da je korisnika (tužitelja) upozorio o neuobičajenom i iznenadnom povećanju troška korištenja usluge. Naglašava kako se navedenim člankom ne određuje na koji način će operator obavijestiti korisnika, već samo da je obvezan obavijestiti, pa tako i usmenim putem. Činjenica da je tužitelj obaviješten upravo je razvidna iz okolnosti da je nakon 8. prosinca 2010., kada je tužitelj obaviješten, odmah nakon primitka podataka od strane talijanskog operatora, nije evidentiran niti obračunat daljnji GPRS promet. Operator je u smislu točke 2. naprijed navedenog članka, a u svrhu daljnje zaštite tužitelja, izvršio privremeno isključenje roaming usluga. Iz svega navedenog je razvidna neosnovanost navoda tužitelja, obzirom da se samo izjava o tome kako nije ostvaren sporni GPRS promet ne može uzeti kao dokaz da isti zaista nije korišten, osobito kada suprotna strana dostavi dokaz iz kojeg je nesumnjivo razvidno suprotno. Neovisno o činjenici što je operator postupio sukladno propisanim obvezama, u svrhu daljnje uspješne suradnje s tužiteljem, donesena je odluka o djelomičnom umanjenju spornog iznosa računa, što u konkretnom slučaju isključivo predstavlja poslovnu odluku operatora, a nikako obvezu. Tuženik naglašava kako je sukladno naprijed navedenom Zakonu nadležan kontrolirati transparentnost uvjeta korištenja i cijena usluga, te da li se u odnosu na navedeno operatori pridržavaju propisanih obveza, a nije nadležan utvrđivati da li je neka treća osoba koristila mobilni uređaj tužitelja i ostvarila sporni prijenos podataka, odnosno tuženik nije u mogućnosti, niti je nadležan tražiti eventualne počinitelje kaznenih djela. Ističe da je u postupku poduzimao sve radnje koje se odnose na utvrđivanje činjenica i okolnosti koje su bile važne za rješenje upravne stvari, te je postupao u interesu obiju stranaka, kako operatora, tako i tužitelja, kojem je omogućeno da se izjasni o svakoj fazi postupka kako bi tuženik mogao doći do pouzdanog saznanja o materijalnoj istini. Naglašava da je u sporu pretplatnika i operatora postupio na transparentan, objektivan i nediskriminirajući način, te je predložio da Sud tužbu tužitelja odbije kao neosnovanu.

Tužba nije osnovana.

Prema odredbi članka 10. stavka 1. Zakona o upravnim sporovima (»Narodne novine« broj 53/91., 9/92. i 77/92.), koji je u primjeni temeljem odredbe članka 90. Zakona o upravnim sporovima (»Narodne novine«, broj 20/10.), upravni akt se može pobijati što u njemu nije nikako ili nije pravilno primijenjen zakona, propis utemeljen na zakonu ili drugi zakonito doneseni propis ili opći akt, što je akt donesen od nenadležnog tijela, što se u postupku koji je aktu prethodio nije postupilo prema pravilima postupka, a osobito što činjenično stanje nije pravilno utvrđeno ili što je iz činjenica izveden nepravilan zaključak u pogledu činjeničnog stanja.

Ovaj Sud nalazi da u predmetnoj upravnoj stvari ne postoji niti jedan razlog iz citirane odredbe Zakona o upravnim sporovima, zbog kojih bi Sud mogao osporenu odluku ocijeniti nezakonitom.

Naime, odredbom članka 49. stavka 4. Zakona o elektroničkim komunikacijama (»Narodne novine« broj 73/08. – u daljnjem tekstu: Zakon) propisano je, ako pretplatnik podnese prigovor operatoru javno dostupnih telefonskih usluga na iznos kojim je zadužen za pruženu uslugu s dodatnom vrijednošću, ili prigovor na kakvoću pružene usluge u skladu s člankom 50. ovog Zakona, operator javno-dostupnih telefonskih usluga će prigovor pretplatnika nakon provjere, proslijediti operatoru usluga s dodatnom vrijednošću u roku od 15 dana od dana zaprimanja tog prigovora.

Člankom 50. stavkom 1. naprijed navedenog Zakona propisano je da pretplatnik može operatoru javnih komunikacijskih usluga podnijeti prigovor na iznos kojim je zadužen za pruženu usluge, te prigovor na kakvoću pružene usluge, dok je stavkom 4. istog Zakona propisano da u slučaju podnošenja prigovora iz stavka 1. ovog članka operator javnih komunikacijskih usluga mora provjeriti iznos zaduženja za pruženu uslugu ili kakvoću pružene usluge, te na temelju izvršene provjere potvrditi iznos zaduženja ili ga prilagoditi točnom iznosu.

Člankom 51. stavkom 1. citiranog Zakona propisano je da u slučaju spora između pretplatnika i operatora javnih komunikacijskih usluga u vezi s iznosom zaduženja iz članka 50. stavka 4. ovog Zakona, pretplatnik može, prije podnošenja tužbe nadležnom sudu ili pokretanja drugog izvansudskog postupka, podnijeti zahtjev za rješavanje spora Agenciji u roku od 30 dana od dostavljanja pismenog odgovora Povjerenstva za pritužbe potrošača iz članka 50. stavka 12. ovog Zakona, dok je stavkom 2. istog članka Zakona propisano da Agencija rješava sporove iz stavka 1. ovog članka na transparentan, objektivan i nediskriminirajući način, na temelju mišljenja unutarnje ustrojstvene jedinice za zaštitu prava korisnika usluga u skladu s odredbama ovog Zakona i posebnih propisa.

Nadalje, člankom 20. stavkom 1. točka 1. Pravilnika o načinu i uvjetima obavljanja djelatnosti elektroničkih komunikacijskih mreža i usluga (»Narodne novine« broj 154/08. – u daljnjem tekstu: Pravilnik) propisano je da u svrhu zaštite korisnika svojih usluga, operatori javnih komunikacijskih usluga su obvezni nadzirati uobičajeno ponašanje korisnika prigodom uporabe usluga, te ih upozoriti o svakom neuobičajenom i iznenadnom povećanju troška pojedine usluge, što može ukazivati na zlouporabu ili neovlašteno korištenje. Upozorenje korisniku uslijedit će ako je korištenje dvostruko veće od prosječnog korištenja usluge u prethodna tri mjeseca (osim ako nije drugačije utvrđeno odlukom nadležnog regulatornog tijela). Točkom 2. istog članka Pravilnika, kao dodatni oblik zaštite korisnika, propisano je da operator po upozorenju može obustaviti pružanje određene usluge.

Iz podataka spisa predmeta razvidno je da je odluka tuženog, donesena temeljem članka 12. stavka 1. točke 11., a u vezi članka 51. naprijed navedenog Zakona, donesena povodom prigovora tužitelja za Mobile Internet 1GB račun za mjesec prosinac 2010. godine, a u odnosu na obračun GPRS prijenos podataka. Budući da je u konkretnom slučaju Hrvatski Telekom d.d. operator s kojim pretplatnik ima sklopljen pretplatnički ugovor, tužena je Agencija pravilno postupila kada je zatražila njihovo očitovanje na navode pretplatnika.

U svom očitovanju od 10. svibnja 2011. Hrvatski Telekom d.d. navodi da je s podatkovnog broja 099/463-849 tijekom mjeseca prosinca korištena usluga prijenosa podataka u mreži talijanskog operatora TIM-Telecom Italia Mobile, te da je prema zaprimljenim datotekama od navedenog talijanskog operatora, dana 6. i 7. prosinca 2010. ostvaren promet u ukupnoj količini od 557.839 kB, koji je ispravno obračunat po cijeni od 6,00 kn/100kB, uz jedinicu za obračun od 100kB. Mjerodavna služba Hrvatskog Telekoma d.d. je dana 8. prosinca 2010. od talijanskog operatora zaprimila podatke o povećanoj potrošnji GPRS usluge, o čemu je korisnik usmeno obaviješten istog dana, na priključak broj 098/254-049, te je sukladno članku 37. Općih uvjeta poslovanja, a radi zaštite korisnika o daljnjih neželjenih troškova, uslijedilo privremeno isključenje (zabrana roaming usluga) dana 9. prosinca 2010. Također, navodi da je nakon zaprimljenog pisanog prigovora korisnika, te ponovne provjere datoteke talijanskog operatora, a nakon što je utvrđeno da je usluga prijenos podataka nesporno korištena s broja 098/463-849, te ispravno obračunata sukladno važećem cjeniku roaming usluga, u drugostupanjskom postupku na sjednici Povjerenstva za pritužbe dana 4. ožujka 2011., Povjerenstvo je donijelo odluku da Hrvatski Telekom d.d. preuzme 75% troškova za GPRS uslugu iako nisu utvrđene nepravilnosti u obračunu, uzimajući u obzir činjenicu da je riječ o vrlo visokom iznosu zaduženja te u cilju buduće suradnje. Pozivaju se i na točku 15. Općih uvjeta poslovanja, kojom je propisana obveza korisnika usluga da čuva tajni broj svoje T-Mobile SIM kartice PUK kodove, kao i sve druge identifikacijske kodove, jer se usluga prijenosa podataka ne može koristiti bez fizičke uporabe SIM kartice određenog pretplatničkog broja, a korisnik odgovara za svu štetu nastalu uslijed neprikladnog čuvanja, zlouporabe odnosno neovlaštenog korištenja PUK kodova i drugih identifikacijskih kodova.

Slijedom citiranih zakonskih propisa iz sadržaja spisa predmeta nedvojbeno proizlazi da je tuženo tijelo u provedenom postupku utvrdilo da je operator javnih komunikacijskih usluga (Hrvatski Telekom d.d.) postupio sukladno citiranom članku 20. stavak 1. točka 1. i 2. Pravilnika, tako što je tužitelja odmah po obavijesti talijanskog operatora od 8. prosinca 2010., usmenim putem upozorio na neuobičajeno i iznenadno povećanje potrošnje GPRS usluge, a što tužitelj niti ne osporava u svojoj tužbi. Nadalje, proizlazi, a što je vidljivo i iz računa iz prosinca 2010. godine sa specifikacijom, odnosno detaljnim ispisom usluga za pretplatnički broj 098/463-849, da je ostvaren promet u ukupnoj količini od 557.839 kB u iznosu od 27.240,12 kn + PDV, sukladno cjeniku (6,00 kn/100KB s PDV-om), koji obračun tužitelj ne čini spornim. Tužitelj osporava utrošak od 557.839 KB, smatrajući da je enormno visok, pogotovo u odnosu na ranije periode potrošnje, međutim u postupku povodom prigovora tužitelja, a uvidom u dokumentaciju talijanskog operatera TIM-Telecom Italia Mobile utvrđeno je da je ostvaren GPRS prijenos podataka i vrijeme spajanja na temelju kojeg je ispostavljen račun za mjesec prosinac 2010. godine za navedeni pretplatnički broj, a što je razvidno i iz detaljnog ispisa usluga za prosinac 2010. godine za taj pretplatnički broj. Nije pravno odlučan prigovor tužitelja koji se odnosi na umanjenje računa od strane Hrvatskog Telekoma d.d., budući to predstavlja poslovnu odluku operatora, na što ispravno ukazuje i tuženo tijelo u odgovoru na tužbu, a o čemu je obaviješten i tužitelj od strane Hrvatskog Telekoma d.d. podneskom od 4. ožujka 2011.

Slijedom navedenog, tuženo tijelo je prilikom donošenja odluke pravilno primijenilo zakon i propise utemeljene na zakonu, potpuno i pravilno utvrdilo činjenično stanje, te osporenom odlukom nije povrijeđen zakon na štetu tužitelja.

Trebalo je stoga temeljem članka 42. stavka 2. Zakona o upravnim sporovima (»Narodne novine« broj 53/91., 9/92. i 77/92.), a koja se primjenjuje odredbom članka 90. Zakona o upravnim sporovima (»Narodne novine« broj 20/10.), tužbu odbiti kao neosnovanu.

Objava presude u »Narodnim novinama« i na internetskim stranicama Agencije temelji se na odredbi članka 14. stavka 7. Zakona o elektroničkim komunikacijama.

Broj: Us-11349/2011-6

Zagreb, 1. ožujka 2012.

Predsjednica vijeća
Lidija Vukičević Gašparović, v. r.

Presuda, NN 52/2012-1286