### NN 150/2024 (20.12.2024.), Odluka Ustavnog suda Republike Hrvatske broj: U-IIIA-3897/2023 od 30. listopada 2024.

Ustavni sud Republike Hrvatske

2478

Ustavni sud Republike Hrvatske, u Prvom vijeću za odlučivanje o ustavnim tužbama, u sastavu sudac Josip Leko, zamjenik predsjednika Vijeća, te suci Andrej Abramović, Branko Brkić, Mario Jelušić, Lovorka Kušan i Goran Selanec, članovi Vijeća, odlučujući o ustavnoj tužbi koju je podnio Josip Vujčić iz Zagreba, na sjednici održanoj 30. listopada 2024. jednoglasno je donio

ODLUKU

I. Ustavna tužba se usvaja.

II. Vrhovni sud Republike Hrvatske dužan je donijeti odluku u predmetu koji se vodi pred tim sudom pod brojem Revd-770/2024 u najkraćem mogućem roku, ali ne duljem od tri (3) mjeseca, računajući od prvog idućeg dana nakon objave ove odluke u »Narodnim novinama«.

III. Na temelju članka 63. stavka 3. Ustavnog zakona o Ustavnom sudu Republike Hrvatske (»Narodne novine« broj 99/99., 29/02. i 49/02.), podnositelju ustavne tužbe Josipu Vujčiću iz Zagreba, Teškovec 27, određuje se primjerena naknada zbog povrede ustavnog prava na razumnu duljinu postupka zajamčenog člankom 29. stavkom 1. Ustava Republike Hrvatske (»Narodne novine« broj 56/90., 135/97., 113/00., 28/01., 76/10. i 5/14.) od 4.625,00 eura.

IV. Naknada iz točke III. ove izreke bit će isplaćena iz državnog proračuna u roku od tri (3) mjeseca od dana podnošenja zahtjeva podnositelja Ministarstvu pravosuđa, uprave i digitalne transformacije Republike Hrvatske za njezinu isplatu.

V. Ova odluka objavit će se u »Narodnim novinama«.

Obrazloženje

I. POSTUPAK PRED USTAVNIM SUDOM

1. Josip Vujčić iz Zagreba (u daljnjem tekstu: podnositelj), podnio je 25. rujna 2023. ustavnu tužbu smatrajući da mu je zbog dugotrajnosti postupka koji se vodi pred Vrhovnim sudom Republike Hrvatske pod brojem Revd-770/2024 povrijeđeno ustavno pravo na suđenje u razumnom roku zajamčeno člankom 29. stavkom 1. Ustava.

2. Za potrebe ustavnosudskog postupka pribavljen je spis Općinskog građanskog suda u Zagrebu (u daljnjem tekstu: prvostupanjski sud) broj: P-1726/2013 (raniji broj: P-1508/09 i P-7686/03).

II. PREGLED RADNJI U POSTUPKU

3. Parnični postupak započeo je 1. srpnja 2003. tužbom podnositelja protiv tuženika, Odvjetničkog društva Vedriš i partneri u Zagrebu, i drugih radi naknade štete.

Nakon što je tužba dostavljena na odgovor tuženiku i nakon što je odbačen tužbeni zahtjev u točkama 1. i 2. kao nepravovremen, te je tužba povučena u odnosu na 4. – tuženika i dio tužbenog zahtjeva u odnosu na 1., 2. i 3. – tuženika, održana su ročišta za glavnu raspravu: 21. siječnja 2004. i 23. travnja 2004.

Podneskom od 24. lipnja 2004. podnositelj predlaže donošenje rješenja o privremenoj mjeri.

Podneskom od 12. srpnja 2004. i 13. kolovoza 2004. podnositelj požuruje zakazivanje novog ročišta i odlučivanje o privremenoj mjeri.

Novo ročište za glavnu raspravu održano je 26. studenoga 2004.

Podnescima od 3. prosinca 2004., 3. siječnja 2005. i 24. siječnja 2005. podnositelj požuruje odlučivanje o privremenoj mjeri.

Rješenjem prvostupanjskog suda od 3. veljače 2005. odbijen je prijedlog podnositelja za određivanje privremene mjere.

Podnositelj je 17. veljače 2005. podnio žalbu protiv rješenja od 3. veljače 2005.

Novo ročište za glavnu raspravu održano je 14. ožujka 2005.

Presuda i rješenje prvostupanjskog suda donesena je 25. ožujka 2005.

Podnositelj je 11. travnja 2005. podnio žalbu protiv navedene presude i rješenja, koja je rješenjem od 22. travnja 2005. odbačena kao preuranjena.

Podnositelj je 24. svibnja 2005. podnio novu žalbu protiv presude i rješenja (od 25. ožujka 2005.).

Županijski sud u Zagrebu je rješenjem od 26. travnja 2005. odbio žalbu podnositelja protiv rješenja o odbijanju prijedloga za određivanje privremene mjere.

Rješenjem Županijskog suda u Zagrebu od 16. prosinca 2008. ukinuta je presuda i rješenje prvostupanjskog suda od 25. ožujka 2005. i predmet je vraćen na ponovno suđenje.

Na zahtjev Državnog odvjetništva, prvostupanjski sud mu 10. ožujka 2009. dostavlja spis na uvid.

Podnositelj 27. ožujka 2009. podnosi »prijedlog za dopunu drugostupanjske odluke« te ističe da mu je odugovlačenjem donošenja i otpreme odluke drugostupanjskog suda povrijeđeno pravo na suđenje u razumnom roku, a s obzirom da je ovaj parnični spor proizašao iz radnog spora, predlaže odluku kojom se tužbeni zahtjev usvaja u cijelosti.

Treće tuženik 29. travnja 2009. podneskom ističe prigovor promašene pasivne legitimacije.

Dopisom od 4. lipnja 2009. prvostupanjski sud upućuje Županijskom sudu u Zagrebu prijedlog za dopunu odluke.

Rješenjem Županijskog suda u Zagrebu od 2. rujna 2009. odbijen je prijedlog podnositelja za dopunu presude.

Ročište za glavnu raspravu u ponovljenom postupku održano je 5. ožujka 2010. Podnositelj je na tom ročištu ukazao na odluku Europskog suda za ljudska prava (u daljnjem tekstu: ESLJP) od 25. lipnja 2009., koja je u njegovu korist donesena u radnom sporu koji je prethodio ovom parničnom postupku.

Ročište zakazano za 13. svibnja 2010. je odgođeno.

Podnositelj je 14. studenoga 2011. Vrhovnom sudu podnio zahtjev za zaštitu prava na suđenje u razumnom roku.

Rješenjem od 26. siječnja 2012. predsjednica parničnog odjela Općinskog građanskog suda u Zagrebu prerasporedila je predmet u rad drugom sucu.

Rješenjem od 21. veljače 2012. prvostupanjski sud oglasio se stvarno nenadležnim.

Podnositelj je 14. ožujka 2012. podnio žalbu na rješenje suda od 21. veljače 2012. te priložio »zahtjev za isplatu štete zbog nepoštenog suđenja u nerazumno dugom roku«.

Spis je 27. travnja 2012. dostavljen Županijskom sudu u Zagrebu radi donošenja odluke u povodu žalbe.

Županijski sud u Zagrebu je rješenjem od 4. veljače 2013. uvažio žalbu, ukinuo rješenje od 21. veljače 2012. i vratio predmet prvostupanjskom sudu na daljnji postupak.

Vrhovni sud je rješenjem od 15. ožujka 2013. naložio prvostupanjskom sudu da u roku od 6 mjeseci donese odluku u podnositeljevom predmetu te odredio isplatu primjerene naknade podnositelju zbog povrede prava na suđenje u razumnom roku (list 456 prvostupanjskog spisa).

Ročište za glavnu raspravu pred prvostupanjskim sudom održano je 19. ožujka 2014.

Rješenjima od: 7. svibnja 2014., 26. svibnja 2014., 16. lipnja 2014., 9. srpnja 2014. odbijeni su zahtjevi podnositelja za izuzećima sudaca.

Rješenjem od 20. studenoga 2014. odbijen je zahtjev podnositelja za tonskim snimanjem ročišta, a rješenjem od 3. prosinca 2014. odbijaju se novi prijedlozi podnositelja za tonskim snimanjem.

Podnositelj je 9. prosinca 2014. podnio zahtjev prvostupanjskom sudu za izuzeće sutkinja i zahtjev za ustupanje predmeta drugom stvarno nadležnom sudu.

Rješenjem od 9. prosinca 2014. na ročištu za glavnu raspravu odbačen je prijedlog za izuzeće sutkinja, te je predmet upućen Vrhovnom sudu radi odlučivanja o prijedlogu za svrsishodnu delegaciju nadležnosti.

Podneskom od 13. siječnja 2015. Vrhovni sud vraća predmet prvostupanjskom sudu da sam donese odluku o delegaciji nadležnosti.

Rješenjem prvostupanjskog suda od 18. veljače 2015. prihvaćen je prijedlog podnositelja da se odredi drugi stvarno nadležni sud u ovom predmetu, te je predmet upućen Vrhovnom sudu da odredi drugi stvarno nadležni sud.

Rješenjem od 14. travnja 2015. Vrhovni sud odbio je zahtjev za delegaciju kao neosnovan.

Podnositelj 12. kolovoza 2015. podnosi zahtjev za ponavljanje postupka u povodu konačne odluke ESLJP-a u predmetu Vujčić protiv Hrvatske.

Ročište za glavnu raspravu održano je 18. studenoga 2015. te je predmet dostavljen Vrhovnom sudu radi donošenja odluke o zahtjevu za ponavljanje postupka.

Rješenjem Vrhovnog suda od 14. veljače 2018. zahtjev podnositelja za ponavljanje postupka u povodu konačne odluke ESLJP-a od 12. kolovoza 2015. odbačen je kao nedopušten.

Rješenjem broj: U-IIIA-1172/2017 od 13. lipnja 2018. Ustavni sud odbacio je ustavnu tužbu podnositelja kao nedopuštenu (jer podnositelj nije dokazao da je prethodno koristio dopuštena pravna sredstva protiv nerazumne duljine postupka).

Podnositelj 27. kolovoza 2018. podnosi prijedlog za provođenje novog prethodnog postupka i za tonsko snimanje ročišta.

Na ročištu za glavnu raspravu 16. listopada 2018. podnositelj predlaže prekid postupka jer je USKOK-u podnio kaznenu prijavu protiv više osoba (vezanih uz konkretan slučaj).

Podnositeljev prijedlog za tonsko snimanje ročišta odbijen je 16. listopada 2018.

Rješenjem prvostupanjskog suda od 7. ožujka 2019. odbijen je prijedlog podnositelja za prekid postupka.

Podnositelj je 28. ožujka 2019. podnio žalbu na rješenje od 7. ožujka 2019.

Rješenjem Županijskog suda u Zagrebu od 24. svibnja 2019. odbijena je žalba podnositelja i potvrđeno rješenje od 7. ožujka 2019.

Podnositelj ponovno podnosi prijedlog za tonsko snimanje ročišta 26. studenoga 2019.

Na ročištu za glavnu raspravu 11. prosinca 2019. odbijen je prijedlog za prekid postupka i odbačen je prijedlog za izuzeće sutkinje.

Novi prijedlog za prekid postupka podnesen je 23. lipnja 2020.

Na ročištu za glavnu raspravu 1. srpnja 2020. utvrđeno je da je o svih 6 prijedloga za tonskim snimanjem kao i o zahtjevima za prekid postupka već odlučeno.

Na ročištu 2. srpnja 2020. podnositelj podnosi zahtjev za izuzeće sutkinje.

Rješenjem prvostupanjskog suda od 3. srpnja 2020. odbačen je zahtjev za izuzeće uredujuće prvostupanjske sutkinje. Rješenjem Vrhovnog suda od 22. rujna 2020. odbijen je zahtjev za izuzećem predsjednika Vrhovnog suda, dok je rješenjem Vrhovnog suda od 9. listopada 2020. odbijen zahtjev za izuzeće i predsjednika Županijskog suda u Zagrebu. Rješenjem Županijskog suda u Zagrebu od 19. listopada 2020. odbijen je zahtjev za izuzećem predsjednice prvostupanjskog suda.

Novi prijedlog za tonsko snimanje ročišta podnesen je 28. siječnja 2021.

Ročište za glavnu raspravu održano je 11. veljače 2021.

Na ročištu održanom 30. ožujka 2021. doneseni su presuda i rješenje kojim se odbija tužbeni zahtjev.

Podnositelj je 16. travnja 2021. podnio žalbu. Spis je dostavljen drugostupanjskom sudu 21. svibnja 2021.

Presudom Županijskog suda u Zagrebu od 28. ožujka 2023. odbijena je žalba podnositelja.

Podnositelj je 3. siječnja 2024. podnio prijedlog za dopuštenje revizije Vrhovnom sudu. U trenutku donošenja ove odluke, Vrhovni sud nije donio odluku o prijedlogu podnositelja. Postupak se pred Vrhovnim sudom vodi pod brojem Revd-770/2024.

III. MJERODAVNO PRAVO

4. U glavi VI. (članci 63. – 70.) Zakona o sudovima (»Narodne novine« broj 28/13., 33/15., 82/15., 82/16., 67/18., 126/19., 130/20., 21/22., 60/22., 16/23., 155/23. i 36/24.; u daljnjem tekstu: ZoSud/13) pod nazivom »Zaštita prava na suđenje u razumnom roku«, propisan je model zaštite prava na suđenje u razumnom roku.

IV. DOPUŠTENOST USTAVNE TUŽBE

5. U skladu sa stajalištem Ustavnog suda iz rješenja broj: U-IIIA-322/2014 od 23. prosinca 2014. (»Narodne novine« broj 8/15.) jedna od pretpostavki za dopuštenost ustavne tužbe podnesene na temelju članka 63. Ustavnog zakona o Ustavnom sudu Republike Hrvatske (»Narodne novine« broj 99/99., 29/02. i 49/02. – pročišćeni tekst; u daljnjem tekstu: Ustavni zakon) zbog povrede prava na suđenje u razumnom roku jest ta da je podnositelj prethodno koristio dopušteno pravno sredstvo protiv nerazumne duljine postupka.

5.1. U odluci broj: U-IIIA-7473/2022 od 27. lipnja 2023. (www.usud.hr) Ustavni sud je, imajući u vidu utvrđenje ESLJP-a da zakonodavni model propisan ZoSudom/13 nije u skladu s člankom 13. Konvencije za zaštitu ljudskih prava i temeljnih sloboda (»Narodne novine« broj 18/97., 6/99. – pročišćeni tekst, 8/99. – ispravak, 14/02., 1/06. i 13/17. /vidi točku 5. obrazloženja odluke/), zauzeo stajalište da se korištenje dopuštenog pravnog sredstva protiv nerazumne duljine postupka prije podnošenja ustavne tužbe neće zahtijevati od podnositelja u slučaju kada Ustavni sud ocijeni da postupak u trenutku podnošenja ustavne tužbe a priori nerazumno dugo traje.

6. Ustavni sud utvrđuje da u trenutku podnošenja ustavne tužbe postupak a priori nerazumno dugo traje. Naime, od dana kada je podnositelj podnio tužbu (1. srpnja 2003.) do donošenja ove odluke (30. listopada 2024.) postupak traje dvadeset jednu (21) godinu i četiri (4) mjeseca.

6.1. Imajući u vidu okolnosti konkretnog slučaja, ocjena je Ustavnog suda da podnositelj nije bio dužan prethodno koristiti dopušteno pravno sredstvo protiv nerazumne duljine postupka.

7. Budući da u trenutku podnošenja ustavne tužbe postupak a priori nerazumno dugo traje, Ustavni sud utvrđuje da je ustavna tužba u konkretnom slučaju dopuštena te će razmotriti njezinu osnovanost.

V. OSNOVANOST USTAVNE TUŽBE

8. Ustavni sud ponavlja da se razumnost duljine postupka uvijek mora procjenjivati u svjetlu okolnosti konkretnog slučaja prema sljedećim kriterijima: složenosti predmeta, ponašanje podnositelja i nadležnih tijela, te važnosti predmeta postupka za podnositelja.

U konkretnom slučaju Ustavni sud razmatra postupanje nadležnih sudova i podnositelja od podnošenja tužbe (1. srpnja 2003.) do dana donošenja ove odluke (razmatrano razdoblje).

1) Duljina sudskog postupka

9. Parnični postupak pred prvostupanjskim sudom pokrenut je 1. srpnja 2003. tužbom podnositelja protiv tuženika, Odvjetničkog društva Vedriš i partneri u Zagrebu, i drugih radi naknade štete.

U trenutku odlučivanja o ustavnoj tužbi postupak nije okončan i vodi se pred Vrhovnim sudom pod brojem Revd-770/2024.

Ustavni sud utvrđuje da postupak u konkretnom slučaju od dana kada je podnositelj podnio tužbu (1. srpnja 2003.) do donošenja ove odluke (30. listopada 2024.) traje ukupno dvadeset jednu (21) godinu i četiri (4) mjeseca.

2) Složenost sudskog predmeta

10. Ustavni sud utvrđuje da se u konkretnom slučaju ne radi o složenom predmetu.

3) Postupanje nadležnih sudova

11. Ustavni sud utvrđuje da se konkretan postupak vodio pred Općinskim građanskim sudom u Zagrebu, Županijskim sudom u Zagrebu i Vrhovnim sudom.

4) Ponašanje podnositelja ustavne tužbe

12. Ustavni sud utvrđuje da podnositelj u razmatranom razdoblju nije pridonio duljini trajanja postupka.

VI. OCJENA USTAVNOG SUDA

13. U konkretnom slučaju riječ je o postupku koji traje preko dvadeset jednu (21) godinu. Imajući u vidu ukupno trajanje postupka, da podnositelj nije pridonio trajanju postupka te posebice činjenicu da postupak nije okončan, Ustavni sud ocjenjuje da je povrijeđeno pravo podnositelja da sud u razumnom roku odluči o njegovim pravima i obvezama, koje je pravo zajamčeno člankom 29. stavkom 1. Ustava.

Izreka odluke i nalog predsjedniku nadležnog suda

14. Utvrdivši da je ustavna tužba osnovana, u smislu članka 63. stavaka 1. i 2. Ustavnog zakona donesena je odluka kao u točkama I. i II. izreke.

Na temelju članka 31. stavaka 4. i 5. Ustavnog zakona određuje se da je predsjednik Vrhovnog suda dužan dostaviti Ustavnom sudu pisanu obavijest o datumima donošenja i otpreme odluke u roku od osam (8) dana od dana njezine otpreme, a najkasnije osam (8) dana od isteka roka određenog u točki II. izreke ove odluke.

15. U skladu s člankom 63. stavkom 3. Ustavnog zakona donesena je odluka kao u točkama III. i IV. izreke.

Ustavni sud utvrđuje visinu naknade zbog povrede ustavnog prava na suđenje u razumnom roku uzimajući u obzir okolnosti svakog pojedinog predmeta, uz istodobno uvažavanje ukupnih gospodarskih i socijalnih prilika u Republici Hrvatskoj. U konkretnom slučaju uzeo je u obzir da postupak još nije okončan. Naknada koja je određena podnositelju umanjena je za iznos naknade koja je podnositelju već dodijeljena rješenjem Vrhovnog suda broj: Gzp 1990/12-5 od 15. ožujka 2013.

16. Odluka o objavi temelji se na članku 29. Ustavnog zakona (točka V. izreke).

Broj: U-IIIA-3897/2023

Zagreb, 30. listopada 2024.

USTAVNI SUD REPUBLIKE HRVATSKE

Zamjenik
 predsjednika Vijeća
 Josip Leko, v. r.