### NN 66/2021 (16.6.2021.), Odluka i Rješenje Ustavnog suda Republike Hrvatske broj: U-III-4795/2020 od 5. svibnja 2021.

Ustavni sud Republike Hrvatske

1285

Ustavni sud Republike Hrvatske, u Prvom vijeću za odlučivanje o ustavnim tužbama, u sastavu sudac Branko Brkić, predsjednik Vijeća, te suci Andrej Abramović, Mario Jelušić, Lovorka Kušan, Josip Leko i Goran Selanec, članovi Vijeća, u postupku koji je ustavnom tužbom pokrenuo Josip Šernhorst iz Zagreba, kojeg zastupa Marko Anić, odvjetnik u Zagrebu, na sjednici održanoj 5. svibnja 2021. jednoglasno je donio

ODLUKU

I. Ustavna tužba se djelomično usvaja u odnosu na prigovor zbog povrede prava na suđenje u razumnom roku zajamčenog člankom 29. stavkom 1. Ustava Republike Hrvatske (»Narodne novine« broj 56/90., 135/97., 113/00., 28/01., 76/10. i 5/14.).

II. Hrvatski zavod za mirovinsko osiguranje, Središnja služba, dužan je donijeti rješenje u predmetu koji se vodi pred tim tijelom pod oznakom klasa: UP/II 140-02/18-01/03172608429, ur. broj: 341-99-05/3-18-003490 u najkraćem mogućem roku, ali ne duljem od 60 (šezdeset) dana računajući od prvog idućeg dana nakon objave ove odluke u »Narodnim novinama«.

III. Na temelju članka 63. stavka 3. Ustavnog zakona o Ustavnom sudu Republike Hrvatske (»Narodne novine« broj 99/99., 29/02. i 49/02. – pročišćeni tekst), podnositelju ustavne tužbe Josipu Šernhorstu, Froudeova 3, 10020 Zagreb, OIB: 37088409374, određuje se primjerena naknada zbog povrede prava na suđenje u razumnom roku, zajamčenog člankom 29. stavkom 1. Ustava u iznosu od 15.200,00 kuna.

IV. Naknada iz točke III. izreke ove odluke bit će isplaćena iz državnog proračuna u roku od 3 (tri) mjeseca od dana podnošenja zahtjeva podnositelja Ministarstvu pravosuđa i uprave Republike Hrvatske za njezinu isplatu.

V. Ova odluka objavit će se u »Narodnim novinama«.

i

RJEŠENJE

I. U preostalom dijelu ustavna tužba se odbacuje.

II. Ovo rješenje objavit će se u »Narodnim novinama«.

Obrazloženje

I. POSTUPAK PRED USTAVNIM SUDOM

1. Ustavnu tužbu podnio je 20. listopada 2020. Josip Šernhorst iz Zagreba (u daljnjem tekstu: podnositelj), kojeg u ustavnosudskom postupku zastupa Marko Anić, odvjetnik u Zagrebu.

Ustavna tužba podnesena je u povodu presude Visokog upravnog suda Republike Hrvatske broj: Usž-735/20-2 od 19. svibnja 2020. (u daljnjem tekstu: drugostupanjska presuda) i presude Upravnog suda u Zagrebu broj: Usl-621/19-22 od 22. studenoga 2019. (u daljnjem tekstu: prvostupanjska presuda).

1.1. Drugostupanjskom presudom odbijena je žalba podnositelja (tužitelja u upravnom sporu) i potvrđena je prvostupanjska presuda, kojom je poništeno rješenje Hrvatskog zavoda za mirovinsko osiguranje (u daljnjem tekstu: HZMO), Središnje službe klasa: UP/II 140-02/18-01/03172608429, ur. broj: 341-99-05/3-18-003490 od 4. veljače 2019. (u daljnjem tekstu: drugostupanjsko rješenje) i naloženo je HZMO-u da u roku od 60 (šezdeset) dana donese novo rješenje u povodu žalbe kojom je podnositelj pobijao rješenje HZMO-a, Područne službe u Zagrebu klasa: UP/I 40-02/16-01/OB, ur. broj: 341-25-05/3-16-88448, broj: 158074 od 11. studenoga 2016.

Navedenim prvostupanjskim rješenjem podnositelju kao hrvatskom branitelju – dragovoljcu iz Domovinskog rata priznato je pravo na starosnu mirovinu počevši od 26. listopada 2011. u iznosu od 3.967,50 kuna (iznos koji je usklađivan sukladno mjerodavnim propisima).

2. Podnositelj u ustavnoj tužbi prigovara da su mu osporenim presudama povrijeđena prava zajamčena člankom 19. stavkom 2. i člankom 29. stavkom 1. Ustava.

U ustavnoj tužbi ističe i da mu je zbog dugotrajnosti postupka vođenog pred upravnim tijelima i nadležnim upravnim sudovima povrijeđeno ustavno pravo na suđenje u razumnom roku zajamčeno člankom 29. stavkom 1. Ustava.

2.1. Za potrebe ustavnosudskog postupka pribavljen je spis Upravnog suda u Zagrebu broj: Usl-621/19 (ranije brojevi: Usl-3749/12 i Usl-382/17).

II. ČINJENICE I OKOLNOSTI SLUČAJA

3. Predmet spora u postupku koji je neposredno prethodio ustavnosudskom postupku je visina priznate starosne mirovine podnositelju. Rješenjem HZMO-a, Područne službe u Zagrebu klasa: 140-02/11-01/OB, ur. broj: 341-25-05/3-11-104325, broj: 158074 od 15. lipnja 2012. (u daljnjem tekstu: prvostupanjsko rješenje HZMO-a/lipanj 2012.) podnositelju je kao hrvatskom branitelju – dragovoljcu iz Domovinskog rata počevši od 26. listopada 2011. priznato pravo na starosnu mirovinu u iznosu od 3.967,50 kuna mjesečno.

Protiv navedenog rješenja podnositelj je 19. srpnja 2012. podnio žalbu koja je odbijena rješenjem HZMO-a, Središnje službe klasa: 140-02712-02/03172608429, ur. broj: 341-99-05/3-12/9280 od 19. listopada 2012.

3.1. U povodu drugostupanjskog rješenja HZMO-a podnositelj je tužbom podnesenom 20. studenoga 2012. pokrenuo (prvi) upravni spor kod Upravnog suda u Zagrebu pod brojem Usl-3749/12.

Prvo ročište održano je 28. kolovoza 2013. na kojem je odbijen dokazni prijedlog podnositelja da se sasluša kao stranka i riješeno je da će daljnja odluka suda uslijediti pisanim putem. Sljedeće ročište (drugo u postupku) održano je 9. ožujka 2016., uz ponovnu odgodu radi prikupljanja dokumentacije koja je ocijenjena potrebnom.

Rješenjem broj: UsI-3749/12-22 od 9. ožujka 2016. Upravni sud u Zagrebu od Porezne uprave Zagreb, Ispostave Novi Zagreb, zatražio je na uvid (već od ranije u postupku) traženu dokumentaciju. Dopisom od 16. ožujka 2016. u spis predmeta priložena je tražena dokumentacija, u vezi koje se podnositelj očitovao podneskom od 3. svibnja 2016.

Novo ročište (treće u postupku) održano je 1. lipnja 2016., zaključeno je raspravljanje i na ročištu održanom 8. lipnja 2016. Upravni sud u Zagrebu presudom broj: Usl-3749/12-32 poništio je osporavano rješenje HZMO-a i predmet vratio tom tijelu da u roku od 60 (šezdeset) dana donese novu odluku o žalbi podnositelja.

4. Postupajući po uputi iz navedene presude Upravnog suda u Zagrebu broj: Usl-3749/12-32 od 8. lipnja 2016., Središnja služba HZMO-a donijela je 13. siječnja 2017. rješenje klasa: UP/II 140-02/16-02, ur. broj: 341-99-05/3-16/10121 kojim je ponovno odbijena žalba podnositelja podnesena u povodu prvostupanjskog rješenja HZMO-a/lipanj 2012.

Podnositelj je Upravnom sudu u Zagrebu (ponovno) 6. veljače 2017. podnio tužbu kojom je osporio zakonitost drugostupanjskog rješenja HZMO-a od 13. siječnja 2017. Postupak se vodio pod novim brojem UsI-382/17.

Podneskom uloženim u spis od 24. ožujka 2017. podnositelj je ukazao da se upravni spor kod istog nadležnog upravnog suda vodi »po drugi puta o istoj upravnoj stvari« zbog čega moli »postupati žurno te donijeti odluku u razumnom roku i bez odugovlačenja, što bi bilo u skladu s načelom učinkovitosti (čl. 8. ZUS-a) i načelom pravičnog suđenja (čl. 29. st. 1. Ustava)«. Podneskom od 14. studenoga 2017. podnositelj kao tužitelj još jednom je požurio zakazivanje rasprave te navodi da »upravni spor u istoj pravnoj stvari – ostvarivanje mirovine – traje već punih 5 godina, što se protivi obvezi suđenja u razumnom roku«.

4.1. Podnositelj se 31. siječnja 2018. obratio predsjednici Upravnog suda u Zagrebu sa zahtjevom za zaštitu prava na suđenje u razumnom roku, a u kojem je prigovorio da postupku »predmetnog upravnog spora još nije zakazano niti jedno ročište iako je isticao potrebu za žurno postupanje i donošenje odluke u razumnom roku, pozivajući se i na načelo učinkovitosti upravnog spora (članak 8. ZUS-a) i načelo pravičnog suđenja (članak 29. st. 1. Ustava)«.

Rješenjem Ureda predsjednice Upravnog suda u Zagrebu broj: Su-Uzp I-2/18-3 od 12. veljače 2018. zahtjev podnositelja za zaštitu prava na suđenje u razumnom roku je usvojen te je određen rok od 6 (šest) mjeseci za donošenje odluke u postupku vođenom kod tog suda pod brojem Usl-382/17.

Ročište (prvo u postupku) je održano 14. ožujka 2018., podnositelj je saslušan kao tužitelj te je određen rok od dvadeset dana tuženiku da se očituje na podnesak podnositelja uložen u spis 2. ožujka 2018. Novo ročište (drugo u postupku) određeno je za 18. travnja 2018., zaključeno je raspravljanje i na ročištu održanom 25. travnja 2018. Upravni sud u Zagrebu presudom broj: Usl-382/17-14 iznova je poništio drugostupanjsko rješenje HZMO-a doneseno 13. siječnja 2017. te predmet vratio tom tijelu da u roku od 60 (šezdeset) dana donese novu odluku o žalbi podnositelja izjavljenoj u povodu prvostupanjskog rješenja HZMO-a/lipanj 2012.

4.2. Protiv presude Upravnog suda u Zagrebu broj: Usl-382/17-14 od 25. travnja 2018. tuženi HZMO 30. svibnja 2018. podnio je žalbu o kojoj se podnositelj očitovao 14. lipnja 2018.

Visoki upravni sud presudom broj: Usž-2980/18-2 od 9. kolovoza 2018. odbio je žalbu HZMO-a i potvrdio presudu Upravnog suda u Zagrebu.

5. Postupajući po uputi iz navedene presude Upravnog suda u Zagrebu broj: Usl-382/17-14 od 25. travnja 2018., Središnja služba HZMO-a donijela je 4. veljače 2019. rješenje klasa: UP/II 140-02/18-01/03172608429, ur. broj: 341-99-05/3-18-003490 kojim je ponovno odbijena žalba podnositelja podnesena u povodu prvostupanjskog rješenja HZMO-a/lipanj 2012.

Podnositelj je Upravnom sudu u Zagrebu (još jednom) 26. veljače 2019. podnio tužbu kojom je osporio zakonitost drugostupanjskog rješenja HZMO-a od 4. veljače 2019. Postupak se vodio pod novim brojem UsI-621/19.

5.1. Podnositelj se 14. svibnja 2019. ponovno obratio predsjednici Upravnog suda u Zagrebu (drugim) zahtjevom za zaštitu prava na suđenje u razumnom roku, a u kojem zahtjevu je u bitnom ponovio prigovore iz prvog podnesenog zahtjeva (v. t. 4.1. obrazloženja ove odluke). Ujedno je naznačio i da se sada radi o »trećoj tužbi povodom iste upravne stvari, time i trećem upravnom sporu kod istog nadležnog upravnog suda«.

Rješenjem Ureda predsjednice Upravnog suda u Zagrebu broj: Su-Uzp I-13/19-3 od 24. svibnja 2019. usvojen je zahtjev podnositelja za zaštitu prava na suđenje u razumnom roku i određen je rok od 6 (šest) mjeseci za donošenje odluke u postupku vođenom kod tog suda pod brojem Usl-621/19.

5.2. Određeno je (prvo) ročište 17. srpnja 2019. na kojem je odlučeno provesti vještačenje po vještaku aktuarske, odnosno financijske struke. Rješenje kojim je utvrđen zadatak vještačenja i naložena podnositelju uplata predujma troškova vještačenja doneseno je 26. srpnja 2019., a izvješće vještaka u spis predmeta uloženo je 6. studenoga 2019.

Drugo ročište održano je 21. studenoga 2019., odbijen je prijedlog podnositelja za dopunu provedenog vještačenja, zaključeno je raspravljanje i na ročištu 22. studenoga 2019. Upravni sud u Zagrebu donio je presudu broj: Usl-621/19-22 kojom je poništeno rješenje HZMO-a od 4. veljače 2019. i naloženo HZMO-a da u roku od 60 (šezdeset) dana donese novo rješenje o žalbi tužitelja izjavljenoj u povodu prvostupanjskog rješenja HZMO-a/lipanj 2012.

U obrazloženju je navedeno:

»... osporavano rješenje doneseno je u ponovljenom postupku nakon presude ovog suda poslovni broj: Usl-382/17-15 od 25. travnja 2018., koja je potvrđena presudom Visokog upravnog suda Republike Hrvatske, poslovni broj Usž-2980/18-2 od 9. kolovoza 2018., u kojoj je Sud zaključio da osporavano rješenje nije valjano obrazloženo odnosno da nije postupljeno sukladno ranijoj presudi ovog suda poslovni broj Usl-3749/12, budući da tuženik u rješenju nije naveo razdoblja uplate doprinosa na koje se odnose i razdoblja za koja nisu plaćeni doprinosi, kao niti precizirao odredbe materijalnog i provedbenog propisa na temelju kojih je donio svoju odluku.

Naime, u ponovljenom postupku tuženik je ponovno zaključio da je pravilno brisano razdoblje od 05. svibnja 2000. do 31. srpnja 2001., a koji je dug doprinosa za mirovinsko osiguranje otpisan prema rješenju Porezne uprave od 16. svibnja 2012.

Stoga je Sud prihvatio provođenje predloženog dokaznog prijedloga financijskim vještačenjem, na okolnost utvrđenja pokrivenosti staža doprinosima za mirovinsko osiguranje, odnosno utvrđivanja iznosa koje je tužitelj i u kojem razdoblju na ime doprinosa za mirovinsko osiguranje uplaćivao te u skladu s navedenim izvršiti izračun starosne mirovine,...

... vještak je sudu dostavio izvješće kako se u spisu predmeta ne nalazi sva potrebna dokumentacija, te je istu potrebno pribaviti od Porezne uprave, da razne institucije (HZMO, ODO, MORH) ne odgovaraju na dopise i traženja vještaka, kao i da se u dokumentaciji ne nalaze podaci o plaćenim doprinosima za mirovinsko osiguranje za tužitelja za razdoblje od 01. siječnja 2003. pa do 31. prosinca 2010., a što je potrebno s obzirom na navode tužitelja, da Porezna uprava nije proknjižila preplatu Ljekarne Šernhorst d.o.o. prema zahtjevu od 12. lipnja 2003. u korist doprinosa za mirovinsko osiguranje u ukupnom iznosu od 6.518,07 kuna, kao i s obzirom na rješenje o ovrsi Porezne uprave.

Člankom 10. stavkom 1. Pravilnika o utvrđivanju staža osiguranja na temelju plaćenih doprinosa za mirovinsko osiguranje (»Narodne novine«, broj 57/11, i 154/12.) propisano je da izračun pokrivenosti staža osiguranja obavlja se na temelju dokumentacije i podataka iz evidencije Zavoda, te dokumentacije i podataka iz evidencije Ministarstva financija – Porezne uprave.

Naime, imajući u vidu činjenicu da bi iz izvješća vještaka proizlazilo, da spisu nedostaju podaci za provođenje vještačenja, konkretno podaci Ministarstva financija – Porezne uprave, te činjenicu da se tuženik prilikom donošenja rješenja isključivo poziva na podatke evidencije tuženika o uplatama doprinosa, a tužitelj je još tijekom ranijih upravnih sporova dostavio dokaze – uplatnice doprinosa za mirovinsko osiguranje od 06. srpnja 2000. za 7. i 8. mjesec 2000., te od 06. rujan 2000. za 9. i 10. mjesec 2000., i 11. i 12. mjesec 2000., dakle upravo za razdoblje za koje tuženik zaključuje da je pravilno brisano prema rješenju Porezne uprave od 16. svibnja 2012., kraj činjenice da isto dovodi u sumnju podatke evidencije tuženika o izvršenim uplatama doprinosa, sud zaključuje kako se ne može prihvatiti da su podaci spisa predmeta, koji su predstavljali osnov za donošenje rješenja, bili dostatni da bi se pravilnim mogao smatrati zaključak tuženika da je razdoblje od 05. svibnja 2000. do 31. srpnja 2001. pravilno brisano.

Naime, kraj takvog stanja stvari, budući da već iz navedenih činjenica proizlazi nezakonitost osporavanog rješenja, te imajući u vidu tužbeni zahtjev tužitelja kojim zahtijeva vraćanje predmeta na ponovni postupak tuženiku, sud je odlučio da se financijsko vještačenje neće provoditi, ocijenivši daljnje provođenje istog nesvrsishodnim. Također iz istih razloga odbio je prijedlog tuženika za pribavu podataka Odjela ekonomsko-financijskih poslova HZMO-a.

Stoga će u postupku nakon ove presude tuženik donijeti novo rješenje pridržavajući se pri tome pravnog shvaćanja suda i njegovih primjedbi u vezi s postupkom, pri čemu se napominje da, u slučaju kada su dovedeni u sumnju podaci evidencije, pokrivenost staža doprinosima može se utvrđivati svim dokaznim sredstvima, te se ti podaci, bez drugih dokaza, ne mogu koristiti na štetu tužitelja. Napominje se kako se stranci mora omogućiti sudjelovanje u postupku, te dati mogućnost očitovanja na pribavljene podatke i dokaze. Također je potrebno da se tuženik očituje o svim prigovorima tužitelja vezanim uz podatke o uplatama kao i potvrdi Porezne uprave od 03. lipnja 2004., koje je tužitelj dostavio još u ranijim upravnim sporovima.«

6. U povodu navedene presude Upravnog suda u Zagrebu podnositelj je podnio žalbu u kojoj je u bitnom prigovorio:

»... Sud pogriješio i postupovno i supstancijalno kada je u istoj pravnoj stvari, koja se temelji na istom činjeničnom supstratu, po treći puta prepustio tuženiku da odlučuje o tome je li tužitelj i kada uplaćivao doprinose za mirovinsko osiguranje... tužitelj već dokazao... da tuženik nema urednu i ažurnu evidenciju u vez spornog staža tužitelja...

... tužitelj nema nikakvih jamstava niti realno može očekivati da će tuženik odstupiti od svog načina izračuna mirovine tužitelja i tumačenja svojih obveza po tom pitanju...«

6.1. Presudom broj: Usž-735/20-2 od 19. svibnja 2020. Visoki upravni sud odbio je žalbu podnositelja te u obrazloženju naveo:

»Ovaj Sud ocjenjuje da je prvostupanjski sud imao razloga za poništenje osporenog rješenja i vraćanje predmeta na ponovni postupak, s obzirom na navode sudskog vještaka, kao i navode tužbe, te ponovljeni tužbeni zahtjev. Budući da vještak ukazuje na nedostatak relevantne dokumentacije o uplatama doprinosa, kao i njegovu nemogućnost pribavljanja podataka od raznih institucijama za zaključiti je da činjenično stanje u upravnom postupku nije u potpunosti utvrđeno, što je utjecalo na zakonitost osporenog rješenja. Pritom je sud imao u vidu da je tuženik donio osporeno rješenje na temelju dostupnih podataka iz njegove matične evidencije, pa time što je predmet vraćen tuženiku na ponovni postupak i nije provedeno financijsko vještačenje nisu povrijeđena pravila postupka.

Sud slobodno ocjenjuje dokaze i utvrđuje činjenice, te pri tome nije vezan prijedlozima stranaka, pa imajući u vidu naprijed navedeno, ovaj Sud nalazi da time što je osporena odluka poništena i predmet vraćen na ponovni postupak nije povrijeđen zakon žalitelju na štetu.

Žalitelj ima pravo na povrat predujma koji je platio na ime vještačenja koje nije provedeno, za što se može obratiti prvostupanjskom sudu.«

III. PRIGOVORI PODNOSITELJA

7. Podnositelj se u ustavnoj tužbi bavi činjeničnim pitanjima osporenih presuda, analizira izvedene dokaze i procjenjuje ih, te iznosi vlastito viđenje više puta provedenog upravnog postupka i upravnog spora.

Nezadovoljan ishodom na koji je Visoki upravni sud odlučio u povodu njegove žalbe koju je podnio protiv presude Upravnog suda u Zagrebu broj: Usl-621/19-22 od 22. studenoga 2019., što je rezultiralo da je prijepor po treći puta vraćen nadležnom tijelu HZMO-a u drugom stupnju da odluči o žalbi koju je podnositelj izjavio 19. srpnja 2012. protiv prvostupanjskog rješenja HZMO-a/lipanj 12, u ustavnoj tužbi podnositelj prigovara pogrešnoj primjeni materijalnog i postupovnog prava, a što je smatra »dovelo do povrede prava na pravično suđenje«.

U tom smislu navodi da mu je:

»... presudama upravnih sudova povrijeđeno ustavno jamstvo sudske kontrole zakonitosti upravnih akata jer pred upravnim sudovima nije ostvario sudsku zaštitu svojih prava i pravnih interesa u odnosu na starosnu mirovinu u visini koja mu po zakonu pripada niti su upravni sudovi pravilno i sukladno svojim ovlastima i obavezama ocijenili zakonitost pobijanih upravnih akata, a zbog arbitrarnog postupanja i suđenja te povrede prava na suđenje u razumnom roku i načela pravne sigurnosti, došlo je i do povrede ustavnog prava na pravično suđenje.

(...)

... nesporno je da podnositelj ničim nije doprinio duljini postupka, naprotiv požurivao je zakazivanje ročišta, tražio je nadzor u provedbi presuda Upravnog suda u Zagrebu, te je u dva navrata osnovano tražio i dobio zaštitu prava na suđenje u razumnom roku, što, međutim u konačnici nije imalo utjecaja i na konačni završetak postupka u kojem se odlučuje o mirovini podnositelja, dakle prihodu o kojem ovisi njegova egzistencija, što je za njega osobno od posebne važnosti.

Zbog povrede prava na pravično suđenje zbog nerazumne duljine trajanja postupka, zajamčenog člankom 29. stavkom 1. Ustava, podnositelj ustavne tužbe predlaže određivanje primjerene naknade...«.

IV. OCJENA USTAVNOG SUDA

– u dijelu odluke –

8. Prigovore podnositelja o dugotrajnosti provođenja, više puta, ponovljenog upravnog postupka u drugom stupnju kao i, više puta, iniciranog tužbama podnositelja postupka upravnog spora kod nadležnog upravnog suda, Ustavni sud je razmotrio s aspekta članka 29. stavka 1. Ustava koji u dijelu mjerodavnom za ovaj ustavnosudski postupak glasi:

»Članak 29.

Svatko ima pravo da zakonom ustanovljeni neovisni i nepristrani sud... u razumnom roku odluči o njegovim pravima i obvezama...

(...)«

A. Pravo na suđenje u razumnom roku

(a) dopuštenost ustavne tužbe

9. Sukladno stajalištu Ustavnog suda iz rješenja broj: U-IIIA-322/2014 od 23. prosinca 2014. (»Narodne novine« broj 8/15.), jedna od pretpostavki za dopuštenost ustavne tužbe podnesene na temelju članka 63. Ustavnog zakona o Ustavnom sudu Republike Hrvatske (»Narodne novine« broj 99/99., 29/02. i 49/02. – pročišćeni tekst; u daljnjem tekstu: Ustavni zakon) zbog povrede prava na suđenje u razumnom roku jest ta da je podnositelj prethodno koristio dopušteno pravno sredstvo protiv nerazumne duljine trajanja postupka.

9.1. U konkretnom slučaju podnositelj je dva puta koristio pravno sredstvo koje mu je bilo na raspolaganju na temelju članka 64. Zakona o sudovima (»Narodne novine« broj 28/13.).

Prvi zahtjev za zaštitu prava na suđenje u razumnom roku podnositelj je predsjednici Upravnog suda u Zagrebu podnio 31. siječnja 2018. Rješenjem Ureda predsjednice Upravnog suda u Zagrebu broj: Su-Uzp I-2/18-3 od 12. veljače 2018. zahtjev je usvojen i određen je rok od 6 (šest) mjeseci za donošenje odluke u predmetu tog suda broj: UsI-382/17.

Upravni sud u Zagrebu presudu broj: UsI-382/17-15 donio je 25. travnja 2018.

Drugim zahtjevom za zaštitu prava na suđenje u razumnom roku podnositelj se predsjednici Upravnog suda u Zagrebu obratio 14. svibnja 2019. Rješenjem Ureda predsjednice Upravnog suda u Zagrebu broj: broj: Su-Uzp I-13/19-3 od 24. svibnja 2019. zahtjev je usvojen i određen je rok od 6 (šest) mjeseci za donošenje odluke u postupku vođenom kod tog suda pod brojem Usl-621/19.

Upravni sud u Zagrebu presudu broj: UsI-621/19-22 donio je 22. studenoga 2019.

9.2. Slijedom navedenog, Ustavni sud utvrđuje da je ustavna tužba zbog povrede ustavnog prava na razumnu duljinu postupka u konkretnom slučaju dopuštena, zbog čega će se razmotriti njezina osnovanost.

(b) osnovanost ustavne tužbe

10. Ustavni sud ponavlja da se razumnost duljine postupka uvijek mora procjenjivati u svjetlu okolnosti konkretnog slučaja prema sljedećim kriterijima:

– složenost predmeta;

– ponašanje podnositelja i nadležnih tijela, te

– važnost predmeta postupka za podnositelja.

(c) složenost predmeta

11. Uvažavajući činjenicu da je prijepor izračuna visine starosne mirovine podnositelju, a u smislu presude Upravnog suda u Zagrebu broj: UsI-621/19-22 donio je 22. studenoga 2019. (potvrđene presudom Visokog upravnog suda broj: Usž-735/20-2 od 19. svibnja 2020.) vraćen na ponovno odlučivanje u žalbeni dio drugostupanjskog postupka, Ustavni sud utvrđuje da u konkretnom slučaju upravni postupak još uvijek nije pravomoćno okončan.

Stoga kao početak relevantnog razdoblja, a u kojem će razmotriti postupanje nadležnih drugostupanjskih upravnih tijela i nadležnih upravnih sudova, kao i podnositelja, Ustavni sud utvrđuje 19. srpnja 2012. kada je za podnositelja podnošenjem žalbe u povodu rješenja HZMO-a, Područne službe u Zagrebu klasa: 140-02/11-01/OB, ur. broj: 341-25-05/3-11-104325, broj: 158074 od 15. lipnja 2012. započeo predmetni prijepor.

Okončanje razdoblja u kojem će razmotriti povredu prava podnositelja na suđenje u razumnom roku Ustavni sud povezati će uz dan donošenja odluke o ustavnoj tužbi u ovom postupku.

11.1. O žalbi koju je podnositelj 19. srpnja 2012. podnio u povodu prvostupanjskog rješenja HZMO-a/lipanj 2012 drugostupanjsko tijelo HZMO-a riješilo je 19. listopada 2012., dakle po proteku 3 (tri) mjeseca.

Podnositelj je protiv tog rješenja HZMO-a od 19. listopada 2012. podnio tužbu Upravnom sudu u Zagrebu 20. studenoga 2012. o kojoj je upravni sud odlučio 8. lipnja 2016. presudom broj: Usl-3749/12-32, u postupku (prvog) upravnog spora koji je trajao je 3 (tri) godine, 6 (šest) mjeseci i 15 (petnaest) dana.

Postupajući po uputi iz presude Upravnog suda u Zagrebu broj: Usl-3749/12-32 od 8. lipnja 2016. drugostupanjsko tijelo HZMO-a 13. siječnja 2017. donijelo je rješenje, u povodu kojeg je podnositelj (drugi put) tužbom kod Upravnog suda u Zagrebu 6. veljače 2017. pokrenuo upravni spor. Žalbeni postupak kod HZMO-a trajao je 7 (sedam) mjeseci i 5 (pet) dana.

O tužbi podnositelja Upravni sud u Zagrebu odlučio je presudom broj: Usl-382/17-14 od 25. travnja 2018., a Visoki upravni sud presudom broj: Usž-2980/18-2 od 9. kolovoza 2018. odbio je žalbu HZMO-a i potvrdio navedenu presudu Upravnog suda u Zagrebu. Postupak (drugi) upravnog spora trajao je 1 (jednu) godinu, 6 (šest) mjeseci i 7 (sedam) dana.

Postupajući po uputi iz presude Upravnog suda u Zagrebu broj: Usl-382/17-14 od 25. travnja 2018. drugostupanjsko tijelo HZMO-a 4. veljače 2019. donijelo je rješenje, u povodu kojeg je podnositelj (treći put) tužbom kod Upravnog suda u Zagrebu 26. veljače 2019. pokrenuo upravni spor. Žalbeni postupak kod HZMO-a trajao je 5 (pet) mjeseci i 25 (dvadeset pet) dana.

O tužbi podnositelja Upravni sud u Zagrebu odlučio je presudom broj: UsI-612/19-22 od 22. studenoga 2019., a Visoki upravni sud presudom broj: Usž-735/20-2 od 19. svibnja 2020. odbio je žalbu podnositelja i potvrdio navedenu presudu Upravnog suda u Zagrebu. Presuda Visokog upravnog suda dostavljena je punomoćniku podnositelja 30. rujna 2020. Postupak (treći) upravnog spora trajao je 1 (jednu) godinu, 7 (sedam) mjeseci i 4 (četiri) dana.

U povodu presude Visokog upravnog suda broj: Usž-735/20-2 od 19. svibnja 2020. podnositelj je Ustavnom sudu podnio ustavnu tužbu 20. listopada 2020.

11.2. Ustavni sud utvrđuje da se u razmatranom razdoblju postupak o prijeporu podnositelja pred nadležnim upravnim tijelom HZMO-a u drugom stupnju i nadležnim upravnim sudovima vodio više od 8 (osam) godina, a što ne udovoljava zahtjevu suđenja u razumnom roku.

Nadležnom tijelu HZMO-a za provođenje žalbenog postupka, tri puta u smislu navedenih presuda Upravnog suda u Zagrebu vraćen je predmet na ponovno odlučivanje o žalbi koju je podnositelj podnio u povodu prvostupanjskog rješenja HZMO-a/lipanj 2012, a spisu predmeta ne prileži niti (novo) rješenje koje je HZMO u drugom stupnju bio dužan donijeti u smislu presude Upravnog suda u Zagrebu broj: UsI-612/19-22 od 22. studenoga 2019.

Predmet prijepora odnosio se na pravno pitanje (ostvarenje prava na starosnu mirovinu i utvrđivanje visine mjesečnog mirovinskog iznosa), stoga Ustavni sud smatra da se u konkretnom slučaju ne radi o predmetu čija bi složenost sama po sebi utjecala na njegovo trajanje.

(d) ponašanje podnositelja

12. Ustavni sud nije utvrdio da je podnositelj svojim postupcima doprinio duljini trajanja postupka koji je prethodio ustavnosudskom postupku. Dapače, podnositelj je više puta požurivao zakazivanje ročišta u upravnom sporu, ukazivao je na već tada dugotrajno vođenje predmetnog upravnog postupka i upravnog spora (više od pet godina), pozivao se na načelo ekonomičnosti vođenja postupka i moguću povredu prava na suđenje u razumnom roku.

Dva puta podnositelj se i predsjednici Upravnog suda u Zagrebu obratio zahtjevom za zaštitu prava na suđenje u razumnom roku, koji zahtjevi podnositelja su ocijenjeni osnovanima (v. t. 4.1. i 5.1. obrazloženja ove odluke).

12.1. Međutim iz spisa predmeta i odluka priloženih ustavnoj tužbi razvidno je da je i posljednjom presudom Visokog upravnog suda broj: Usž-735/20-2 od 19. svibnja 2020. potvrđena presuda Upravnog suda u Zagrebu broj: Usl-621/19-22 od 22. studenoga 2019., a kojom je još jednom (po treći puta) poništeno drugostupanjsko rješenje HZMO-a i predmet vraćen HZMO-u na ponovno odlučivanje o žalbi koju je podnositelj (još) 19. srpnja 2012. podnio u povodu prvostupanjskog rješenja HZMO-a od 15. lipnja 2012. u dijelu određene visine mjesečnog iznosa njegove starosne mirovine.

Takvo postupanje nadležnih upravnih tijela i nadležnih upravnih sudova, po ocjeni Ustavnog suda svakako ne udovoljava zahtjevu suđenja u razumnom roku.

(e) važnost predmeta postupka za podnositelja

13. U razmatranom slučaju radi se o pravu podnositelja kao hrvatskog branitelja – dragovoljca iz Domovinskog rata na korištenje starosne mirovine, počevši još od 26. listopada 2011. i na utvrđivanju visine mjesečnih mirovinskih primanja podnositelja s te osnove, zbog čega Ustavni sud ne dvoji da je rješenje predmetnog prijepora između stranaka od osobite važnosti za podnositelja.

B. Zaključak

14. Imajući stoga u vidu ukupno trajanje postupka u razmatranom razdoblju, postupanje nadležnih upravnih tijela i upravnih sudova u razmatranom razdoblju, postupanje podnositelja i važnost koju rješenje prijepora ima za podnositelja, Ustavni sud ocjenjuje da je u konkretnom slučaju podnositelju povrijeđeno ustavno pravo da u upravnom postupku i upravnom sporu nadležna tijela i nadležni upravni sud odluče u razumnom roku. Duljinom trajanja predmetnog upravnog postupka podnositelju je povrijeđeno pravo zajamčeno člankom 29. stavkom 1. Ustava.

14.1. Utvrdivši da je ustavna tužba u navedenom dijelu osnovana, na temelju članka 73. i u smislu članka 63. stavaka 1. i 3. Ustavnog zakona, donesena je odluka kao u točkama I. i II. izreke.

15. U skladu s člankom 63. stavkom 3. Ustavnog zakona, donesena je odluka kao u točkama III. i IV. izreke. Odluka o objavi ove odluke (točka V. njezine izreke) temelji se na članku 29. stavku 1. Ustavnog zakona.

Ustavni sud utvrđuje visinu naknade zbog povrede ustavnog prava na suđenje u razumnom roku uzimajući u obzir okolnosti svakog pojedinog predmeta, uz istodobno uvažavanje ukupnih gospodarskih i socijalnih prilika u Republici Hrvatskoj.

15.1. Na temelju članka 31. stavaka 4. i 5. Ustavnog zakona određuje se da je ravnatelj HZMO-a dužan dostaviti Ustavnom sudu pisanu obavijest o datumu donošenja i otpreme rješenja u roku od osam (8) dana od dana njezine otpreme, a najkasnije osam (8) dana od isteka roka određenog u točki III. izreke ove odluke.

– u dijelu rješenja –

16. Podnositelj je podnio ustavnu tužbu u povodu presude Visokog upravnog suda kojom je odbijena njegova žalba i potvrđena presuda Upravnog suda u Zagrebu, a kojom je pak poništeno rješenje HZMO-a od 4. veljače 2019. i predmet vraćen drugostupanjskom upravnom tijelu na ponovni postupak.

Ustavna tužba nije dopuštena.

17. Članak 62. stavci 1. i 2. Ustavnog zakona propisuju:

»Članak 62.

(1) Svatko može podnijeti Ustavnom sudu ustavnu tužbu ako smatra da mu je pojedinačnim aktom tijela državne vlasti... kojim je odlučeno o njegovim pravima i obvezama ili o sumnji ili optužbi zbog kažnjivog djela, povrijeđeno ljudsko pravo ili temeljna sloboda zajamčena Ustavom... (u daljnjem tekstu: ustavno pravo).

(2) Ako je zbog povrede ustavnih prava dopušten drugi pravni put, ustavna tužba može se podnijeti tek nakon što je taj pravni put iscrpljen.

(...)«

18. S obzirom na to da je presudom Visokog upravnog suda (a u povodu koje se podnositelj meritorno pritužuje u ustavnoj tužbi), potvrđena presuda Upravnog suda u Zagrebu kojom je poništeno drugostupanjsko rješenje HZMO-a i tom upravnom tijelu predmet vraćen na ponovni žalbeni postupak, to u konkretnom slučaju nije iscrpljen dopušteni pravni put te zahtjev za pružanje ustavnosudske zaštite u tom dijelu ustavne tužbe podnositelja nije dopušten uslijed preuranjenosti.

19. Slijedom navedenog, na temelju članka 72. Ustavnog zakona, doneseno je rješenje kao u točki I. njegove izreke. Odluka o objavi ovog rješenja (točka II. njegove izreke) temelji se na članku 29. stavku 1. Ustavnog zakona.

Broj: U-III-4795/2020
 Zagreb, 5. svibnja 2021.

USTAVNI SUD REPUBLIKE HRVATSKE

Predsjednik Vijeća
 dr. sc. Branko Brkić, v. r.