## Presuda Visokog upravnog suda Republike Hrvatske broj: Us-10698/2011-4 od 5. listopada 2012.

### NN 134/2012 (5.12.2012.), Presuda Visokog upravnog suda Republike Hrvatske broj: Us-10698/2011-4 od 5. listopada 2012.

VISOKI UPRAVNI SUD REPUBLIKE HRVATSKE

2873

PRESUDA

Visoki upravni sud Republike Hrvatske u vijeću sastavljenom od sudaca toga suda Mire Kovačić, predsjednice vijeća, Senke Orlić-Zaninović i Eveline Čolović Tomić, članica vijeća, te sudskog savjetnika Ivana Erdeleza, zapisničara u upravnom sporu tužitelja Zdravka Ribića iz Rijeke, Liburnijska 6, protiv odluke tuženog Hrvatske agencije za poštu i elektroničke komunikacije, Zagreb, Jurišićeva 13, klasa: 344-03/10-01/758, urbroj: 376-05/GK-11-17 (DB) od 22. rujna 2011, radi rješavanja spora između pretplatnika i operatora, u nejavnoj sjednici vijeća održanoj 5. listopada 2012.

presudio je

Tužba se odbija.

Ova presuda će se objaviti u »Narodnim novinama«.

Obrazloženje

Osporenom odlukom je odbijen prigovor pretplatnika Ribić Zdravka, ovdje tužitelja, na račun za Internet usluge broj: 7180710507-027-9 za prosinac 2009. i račun za Halo usluge broj 5005610140 -130-4 za lipanj 2010. izdanih od trgovačkog društva Hrvatski Telekom d.d. (dalje u tekstu: HT), Zagreb, kao neosnovan.

Tužitelj podnosi tužbu radi poništenja tuženikove odluke te ju pobija zbog nepravilno utvrđenog činjeničnog stanja i povrede odredaba postupka.

U tužbi navodi da je tuženi prihvatio očitovanje HT-a, a njegove je navode i dokaze zanemario pa je izreka pobijane odluke proturječna sadržaju isprava koje je dostavio. Osporava da je uopće ikada prigovorio računu za internet-usluge za prosinac 2009. g., već je podnio prigovor na kvalitetu usluge, na koji prigovor nije dobio odgovor. Tvrdi da nije primio niti odluku o otpisu pretplate za MAXtv za siječanj i veljaču 2010. Osporava tvrdnju tuženog da su smetnje koje su nastale 31. prosinca 2009. odmah otklonjene, već je istina da sljedećih desetak dana uopće nije mogao koristiti uslugu MAXtv pa smatra da je račun za tu uslugu za prosinac 2009. godinu trebalo umanjiti za dane kada uslugu nije mogao koristiti, kao i za dane prije početka korištenja usluge. U sljedeća četiri mjeseca četiri puta je pisao prigovore, a tek je u travnju dobio pismeno u kojem ga operator obavještava da je izdan nalog za otklanjanje smetnji. Dana 25. svibnja isključena mu je usluga i onemogućen pristup internetu i MAXtv-u, čemu je prigovorio 26. svibnja 2010., na koji prigovor nije dobio odgovora. Drži da mu pripada i naknada štete.

Što se tiče dugovanja, nakon uplata, koje su vidljive u listi knjiženja, dug od 136,11 kn odgovara otpisu naknade za siječanj i veljaču, a novo terećenje od 165,33 kn i kasnija terećenja se odnose na prigovorene usluge, o kojim prigovorima nije dobio odgovora, a usluge mu nisu pružene niti mu je operator dostavio opomene za dug. Takvo je postupanje, smatra tužitelj, u suprotnosti s odredbama Zakona o elektroničkim komunikacijama (»Narodne novine« 73/08.- dalje u tekstu: ZEK) i Pravilnika o načinu i uvjetima obavljanja djelatnosti elektroničkih komunikacijskih mreža i usluga (»Narodne novine« 154/08., 51/2011.- dalje u tekstu: Pravilnik). Nadalje, nakon raskida ugovora, tereti ga se za plaćanje usluge koju nije primio i koju je prigovorio, iako nije kriv za prijevremeni raskid ugovora. Smatra, također da je tuženi počinio proceduralnu grešku, jer nije odvojeno razmatrao tužiteljev zahtjev za rješavanje spora za prigovorenu internet-uslugu i prigovorenu Halo uslugu, jer je zahtjev za Halo uslugu trebalo odbaciti kao preuranjen, budući da je odgovor na pritužbu primio nakon podnošenja zahtjeva (9. listopada 2010.) i nakon toga ponovno predao zahtjev za rješavanje spora za tu uslugu.

Zbog svega navedenog predlaže uvažiti tužbu.

Tuženo tijelo u odgovoru na tužbu navodi u bitnom da je tužitelj u konkretnoj upravnoj stvari podnio prigovor na kakvoću javne komunikacijske usluge operatora Hrvatski Telekom d.d. i pritom u svom zahtjevu za rješavanje spora posebno istakao račune za mjesec prosinac 2009. godine i mjesec lipanj 2010. godine, slijedom čega su isti predmet postupka rješavanja spora.

Nadalje, u odnosu na navod tužitelja kako nije zaprimio odgovor operatora na svoj prigovor te je slijedom toga operator prekršio odredbu članka 50. stavka 11. ZEK-a tuženik napominje da sukladno članku 51. ZEK-a rješava sporove pretplatnika i operatora temeljem dokumentacije i očitovanja prikupljenih u postupku pa nepostojanje odgovora operatora ne ide na štetu krajnjih korisnika ukoliko postoje formalne pretpostavke za vođenje postupka pa se tako i postupilo i utvrđene su sve okolnosti nastalog spora te donijela zakonita i pravilna odluka.

U odnosu na navode tužitelja da je kakvoća pružene usluge bila manja od razine kakvoće usluge utvrđene pretplatničkim ugovorom, općim uvjetima poslovanja operatora ili Pravilnikom, tuženi ističe da tužitelj nije dostavio ni jedan dokaz kojim bi potkrijepio svoje navode, odnosno kojima bi osporio navode operatora kako su smetnje prilikom korištenja usluge otklonjene, a operator je u cilju mirnog rješenja spora u predmetnom slučaju postupio sukladno članku 22. stavku 12. Pravilnika, odnosno otpisao mjesečne naknade za spornu uslugu za mjesec siječanj i veljaču 2010.

Osporenim rješenjem je okončan postupak u okviru nadležnosti tuženog, a tužitelj postupak može nastaviti pred sudom i ondje potraživati naknadu štete zbog kakvoće pružene usluge.

Napominje, nadalje, da je mogućnost privremenog isključenja pretplatničke terminalne opreme zbog nepodmirivanja računa detaljno propisana člankom 48. ZEK-a i člankom 16. stavcima 3. 4. i 5. Pravilnika, slijedom čega je operator izvršio isključenje pretplatničke terminalne opreme, a obzirom da tužitelj nije dokazao da je ulagao prigovore i podmirio nesporan iznos za sve račune koje smatra spornim, što je pojašnjeno u obrazloženju odluke. Isto tako odredbe o privremenom i trajnom isključenju pretplatničke terminalne opreme, naknadama za prijevremeni raskid pretplatničkog ugovora, postupku i rokovima podnošenja prigovora detaljno su propisane Općim uvjetima poslovanja T-Coma sa kojima se tužitelj bio dužan upoznati, budući da isti predstavljaju dio njegovog pretplatničkog ugovora na koji je svojom voljom pristao.

Vezano uz navode tužitelja o neosnovanoj naplati naknade zbog prijevremenog raskida pretplatničkog ugovora, tuženi ističe kako prema članku 41. stavak 4. ZEK-a, pretplatnik ima pravo na raskid pretplatničkog odnosa u bilo kojem trenutku. Ugovorom se može utvrditi da pretplatnik, koji raskine ugovor prije isteka razdoblja obveznog trajanja ugovora, mora platiti mjesečnu naknadu za ostatak razdoblja obveznog trajanja ugovora, ili drugu odgovarajuću naknadu u skladu s općim uvjetima poslovanja. U odnosu na navedeno, u konkretnom slučaju je nesporno da je tužitelj potpisao pretplatnički ugovor uz ugovornu obvezu, slijedom čega je zbog raskida istog izvršena naplata naknade.

Tuženik naglašava kako je u postupku poduzimao sve radnje koje se odnose na utvrđivanje činjenica i okolnosti koje se bile važne za rješavanje upravne stvari. U tu svrhu tuženik je strankama omogućavao aktivno sudjelovanje u postupku. Tužitelj je bio pozvan na pisano očitovanje te na usmenu raspravu na kojoj je mogao istaknuti sve svoje navode te predložiti dokaze na kojima iste temelji.

Tužitelj je u svom zahtjevu za rješavanje spora podnesenom dana 11. listopada 2010. naveo razloge podnošenja istog i račune koje smatra spornim te je tuženi o tom zahtjevu rješavao vodeći računa o načelu učinkovitosti i ekonomičnosti te načelu pomoći stranke sukladno čl. 7. i 10. ZUP-a, stoga predlaže da sud odbije tužbu kao neosnovanu.

Tužba nije osnovana.

Iz podataka spisa proizlazi da je tuženi 11. listopada 2010. zaprimio zahtjev tužitelja kojim prigovara računu za internet-usluge broj: 7180710507-027-9 za prosinac 2009. i računu za Halo usluge broj 5005610140-130-4 za lipanj 2010. godine izdanih od društva Hrvatski Telekom d.d. (dalje u tekstu: HT), Zagreb. Iz sadržaja zahtjeva proizlazi da se zahtjev za rješavanje spora odnosi na kakvoću pružene javne komunikacijske usluge operatora Hrvatski Telekom d.d. i na terećenja nakon raskida ugovora te su posebno istaknuti račun za mjesec prosinac 2009.godine koji se odnosi na mjesečnu naknadu za MAXtv uslugu i račun za mjesec lipanj 2010. godine koji se odnosi na mjesečnu naknadu za ADSL uslugu.

Računi su prema tvrdnjama tužitelja prigovoreni radi učestalih smetnji te nemogućnosti korištenja MAXtv usluge. Pošto je tužitelj 10. ožujka 2010. platio račun 12/09, traži povrat plaćenog za prosinac 2009. godine. Nadalje, navodi da nije dobio odgovor na prigovor od dana 7. siječnja 2010. te da su mu u T-Comu rekli da isti nisu zaprimili, kao i da mu je naplaćivana mjesečna naknada za ADSL uslugu, iako su mu za istu onemogućili pristup. Zatražio je promjenu operatora što mu T-Com nije dopustio, s obrazloženjem da je u ugovornoj obvezi za MAXtv i ADSL uslugu.

U svom očitovanju na takve navode tužitelja HT d.d. je odgovorio da je dana 24. studenog 2009. korisnik zatražio aktivaciju MAXtv usluge (samoinstalacija) uz ugovornu obvezu od 24 mjeseca. Prvo korištenje usluge je zabilježeno dana 5. prosinca 2009., a dana 31. prosinca 2009. korisnik je prvi puta prijavio poteškoće u korištenju MAXtv usluge koje su odmah otklonjene. Tijekom mjeseca siječnja i veljače 2010. godine korisnik je prijavio još 4 smetnje koje su otklonjene u predviđenom roku. U cilju buduće uspješne suradnje, iako su prijavljene smetnje na MAXtv uređaju otklonjene u predviđenom roku, izvršen je otpis MAXtv mjesečne naknade za mjesec siječanj i veljaču 2010. godine. Operator drži da, obzirom da je u prosincu 2009. godine tužitelj imao uslugu, nema osnove za otpis MAXtv mjesečne naknade za taj mjesec. U privitku dopisa je dostavljena preslika knjiženja potraživanja i uplata iz koje je razvidno da nepodmireno dugovanje iznosi 322,67 kn.

Sukladno članku 51. ZEK-a prigovor pretplatnika razmatran je na sjednici Povjerenstva tuženog za zaštitu korisnika održanoj dana 30. lipnja 2011. i na usmenoj raspravi te je utvrđeno da je tužitelj konzumirao pravo na svakodobni raskid ugovora. Sastavni dio ugovora su Opći uvjeti poslovanja T-Coma (dalje Opći uvjeti), a prema članku 9.stavku 4. Općih uvjeta, ukoliko pretplatnik ne podmiri dospjelo dugovanje po Opomeni, a nije podnio prigovor u skladu s člankom 15., T-Com ima pravo privremeno isključiti pretplatničku terminalnu opremu iz mreže T-Coma i ograničiti korištenje usluga sukladno članku 18. Općih uvjeta. Privremeno isključenje/ograničenje korištenja usluga će se, ovisno o tehničkim mogućnostima T-Coma, ograničiti samo na one usluge za koje dospjeli iznos nije podmiren. U slučaju djelomičnog plaćanja, kad pretplatnik prima mjesečni jedinstveni račun za sve ugovorene telekomunikacijske priključne linije, privremena obustava, odnosno isključenje će se primijeniti na sve ugovorene telekomunikacijske priključne linije, osim ako pretplatnik izričito pisanim putem izjavi na koje se ugovorene telekomunikacijske priključne linije odnosi podmirenje djelomičnog iznosa računa.

Nadalje, sukladno članku 9. stavak 5. Općih uvjeta poslovanja, ako pretplatnik ne podmiri dug u narednih 30 dana od dana privremenog isključenja, odnosno ograničenja korištenja usluga iz stavka 4. članka 9. Općih uvjeta, T-Com ima pravo trajno isključiti pretplatničku terminalnu opremu iz mreže T-Coma, odnosno obustaviti pružanje usluge.

Temeljem članka 50. stavka 5. ZEK-a, pretplatnik koji je podnio prigovor na iznos kojim je zadužen za pruženu uslugu, do rješenja prigovora plaća nesporni dio računa za pružene usluge ili prosječni iznos kojim je bio zadužen u razdoblju od najviše tri mjeseca prije razdoblja na koje se odnosi prigovor.

U konkretnom slučaju, tužitelj je platio račun za 12/09. u ožujku 2010., a nije platio pune iznose, ne prigovorenih računa za siječanj i veljaču 2010. godine ni nakon opomena pa je prvo privremeno isključen, u skladu s odredbama Općih uvjeta. Ovo stoga što je propisano da će se, u slučaju djelomičnog plaćanja, kad pretplatnik prima mjesečni jedinstveni račun za sve ugovorene telekomunikacijske priključne linije, privremena obustava, odnosno isključenje, primijeniti na sve ugovorene telekomunikacijske priključne linije, osim ako pretplatnik izričito pisanim putem izjavi na koje se ugovorene telekomunikacijske priključne linije odnosi podmirenje djelomičnog iznosa računa.

Ako pretplatnik ne podmiri dug u narednih 30 dana od dana privremenog isključenja, odnosno ograničenja korištenja usluga,

T-Com ima pravo trajno isključiti pretplatničku terminalnu opremu iz mreže T-Coma, odnosno obustaviti pružanje usluge, a što je sukladno članku 48. ZEK-a, slijedom čega je operator tužitelju trajno isključio uslugu.

Iz podataka spisa proizlazi da je tužitelj prvi put prijavio smetnje u korištenju MAXtv usluge 31. prosinca 2009., a koja smetnja je uklonjena.

Sukladno članku 22. stavak 13. naprijed naznačenog Pravilnika o načinu i uvjetima obavljanja djelatnosti elektroničkih komunikacijskih mreža i usluga, ako zbog tehničke smetnje u djelokrugu odgovornosti operatora, a koju operator nije uklonio u roku od 24 sata od trenutka njezina utvrđivanja, pretplatniku nije bio omogućen pristup ili korištenje usluga umanjuje se njegova naknada za mjesečni ili tromjesečni pristup komunikacijskom sustavu ili se korisnik na drugi način obeštećuje.

U konkretnom slučaju, ni tužitelj ne spori da je smetnja, prijavljena 31. prosinca 2009.g., bila otklonjena pa tuženik pravilno navodi da nema pravne osnove za otpis, odnosno povrat, mjesečne naknade za taj mjesec.

Kasnije je, povodom ponovljenih prigovora na kvalitetu, tužitelju otpisana mjesečna naknada za MAXtv uslugu za mjesec siječanj i veljaču 2010. godine., kada je imao poteškoća s tom uslugom, u ukupnom iznosu od 131,04 kn (dopis HT-a od 8. lipnja 2010. g.), a dopisom od 23. lipnja 2010. tužitelj je obaviješten da iznos dugovanja nakon izvršenog otpisa iznosi 322,67 kn.

Shodno odredbama naprijed naznačenog Zakona o elektroničkim komunikacijama, prava i obveze iz pretplatničkog odnosa između operatora i pretplatnika javnih komunikacijskih usluga uređuju se njihovim međusobnim ugovorom, a ti se ugovori temelje na Općim uvjetima poslovanja operatora javnih komunikacijskih usluga i cjenovnim sustavima, što je u skladu sa člankom 41. istog zakona.

Budući da tužitelj nije dokazao da je prigovorio računima, koje nije platio ni nakon opomena, prema ugovoru stranaka (Opći uvjeti) operator je bio ovlašten onemogućiti mu ugovorene usluge.

Tužitelj je prvi puta prigovorio kvaliteti usluge tek 31. prosinca 2009., a uslugu je koristio od 5. prosinca, račun za taj mjesec je platio, a smetnja je otklonjena pa nema pravo na povrat plaćenog za taj mjesec. Stoga odluka tuženog u pogledu prigovora tužitelja na račun za broj: 7180710507-027-9 za prosinac 2009.godine nije nezakonita, niti je došlo do povrede postupka, jer je proveden sukladno odredbi članaka 51. ZEK-a i tužitelju je u postupku aktivno sudjelovao.

U odnosu na račun za Halo usluge broj 5005610140-130-4 za mjesec lipanj 2010. tužitelj, prije podnošenja zahtjeva tuženom, nije proveo postupak propisan člankom 50. ZEK-a., slijedom čega nisu ispunjene formalne pretpostavke za rješavanje spora pred tuženim pa je taj dio zahtjeva valjalo odbaciti.

Time što je u izreci osporene odluke pogrešno navedeno da se i taj prigovor odbija, nije povrijeđen zakon na štetu tužitelja, jer u upravnom postupku nema procesne zabrane »ne bis in idem«, a iz obrazloženja osporenog akta proizlazi da se o tom prigovoru nije provodio postupak, koji će se, kako to sam tužitelj, u tužbi, navodi provesti povodom njegovog novog zahtjeva od 17. siječnja 2011.

Tužbeni navodi tužitelja o neopravdanoj naplati ugovorene naknade nakon raskida ugovora, pitanje su nekog drugog postupka i ne utječu na ocjenu da konkretnom odlukom s obrazloženjem koja je u njoj dana, nije povrijeđen zakon na štetu tužitelja.

Valjalo je stoga, temeljem odredbe članka 42. stavka 2. Zakona o upravnim sporovima (»Narodne novine« broj 53/91., 9/92. i 77/92.), koji se primjenjuje temeljem odredbe članka 90. Zakona o upravnim sporovima (»Narodne novine« broj 20/10.), tužbu odbiti kao neosnovanu.

Odluka o objavi presude temelji se na odredbi članka 14. stavka 7. Zakona o elektroničkim komunikacijama.

Poslovni broj: Us-10698/2011-4

Zagreb, 5. listopada 2012.

Predsjednica Vijeća

Mira Kovačić, v. r.

Presuda, NN 134/2012-2873