## Odluka Ustavnog suda Republike Hrvatske broj: U-III-1056/2000 od 14. veljače 2001.

### NN 16/2001 (27.2.2001.), Odluka Ustavnog suda Republike Hrvatske broj: U-III-1056/2000 od 14. veljače 2001.

# USTAVNI SUD REPUBLIKE HRVATSKE

if !supportEmptyParas endif

306

Ustavni sud Republike Hrvatske, u Vijeću petorice za odluči­va­nje o
ustavnim tužbama, sastav­ljenom od suca Jasne Omejec, kao predsjednika Vijeća
te sudaca Marijana Hra­njskog, Ivana Mrko­njića, Vice Vukojevića i Milana
Vukovića, kao članova Vijeća u postupku vođenom u povodu ustavne tužbe M. L. iz
Z., koje­g zastupa Zajednički odvjetnički ured J. M. & V. A. iz Z., na
sjednici Vijeća održanoj dana 14. ve­ljače 2001. godine, jednoglas­no je donio

## ODLUKU

I. Ustavna tužba
se usvaja i ukida se:

–
rješe­nje Upravnog suda Republike Hrvatske, broj Us-10794/1998-4 od 13. trav­nja
2000. godine i

–
zapovijed Ministarstva obrane Republike Hrvatske, Sektor za uprav­lja­nje osob­ljem,
Personalna uprava, klasa: Pov. 805-01/98-03/35, urbroj: 512-20-07/1-98-110 od
1. listopada 1998. godine.

II.
Predmet se vraća Ministarstvu obrane Republike Hrvatske, Sektoru za uprav­lja­nje
osob­ljem, Personalnoj upravi na ponovni postupak.

```
Obrazlože­nje
```

1. Ustavnom tužbom osporene su pojedinačne
odluke državnih tijela, pobliže označene u izreci.

Osporenom zapovijedi podnosite­lj je iz
ustrojbene cjeline: Središ­njica obavještajna Zagreb, s dužnosti načelnika,
premješten po potrebi službe i raspoređen u ustrojbenu cjelinu: III. Zborno
područje OSRH K., Zapovjedništvo III. Zbornog područja OSRH K., Odsjek za
domobranstvo, na dužnost pomoćnika zapovjednika za domobranstvo.

Navedena zapovijed
donesena je teme­ljem odredbe članka 47. Zakona o obrani (»Narodne novine«, br.
74/93 i 57/96), u svezi s odredbom članka 159. Zakona o službi u oružanim
snagama Republike Hrvatske (»Narodne novine«, br. 23/95 i 33/95).

Osporenim rješe­njem
Upravnog suda Republike Hrvatske, odbačena je tužba kojom je podnosite­lj
pokrenuo upravni spor protiv navedene zapovijedi, pri čemu je Upravni sud
izrazio stajalište da zapovijed o premještaju nije upravni akt u smislu odredbe
članka 6. Zakona o upravnim sporovima (»Narodne novine«, br. 53/91, 9/92 i
77/92).

Podnosite­lj u
ustavnoj tužbi ističe da su tim aktima povrije­-đ­ene odredbe članaka 3., 5.
stavak 2., 19., 29. stavak 1. i 54. Ustava.

U obrazlože­nju
ustavne tužbe podnosite­lj navodi da su osporene odluke donesene protivno
mjerodavnom propisu (Zakonu o službi u oružanim snagama) te da mu nije
omogućeno izjaš­nje­nje o predstojećem premještaju.

Predlaže Ustavnom sudu usvaja­nje
ustavne tužbe uz ukida­nje osporenog rješe­nja i zapovijedi te odgodu ovrhe
zapovijedi o premještaju.

*Ustavna tužba je osnovana.*

2. Članak 10. Zakona o službi
u oružanim snagama Repub­like Hrvatske u stavku 1. određuje da su akti, kojima
se re­gulira status djelatnih vojnih osoba, službenika i namještenika u službi,
upravni akti. Stavak 3. istog članka propisuje da se u postupku donoše­nja tih
upravnih akata primje­njuje Zakon o općem upravnom postupku, ako tim Zakonom
nije drugačije određeno, a stavak 4. određuje da će se na djelatničke odnose,
prava i obveze u službi te odgovornosti vojnih osoba, službenika i namještenika
primje­njivati, ako tim zakonom nije drugačije određeno, propisi o državnim
službenicima i namještenicima, a u pita­njima koja tim propisima nisu uređena
primijenit će se opći propisi o radu.

Zakon o oružanim
snagama, u okviru Glave VIII. – Raspore­điva­nje na dužnost, premještaj, stav­lja­nje
na raspolaga­nje i druga pita­nja o obnaša­nju dužnosti, sadrži odje­ljak
Premještaji, koji odredbama članaka 71. do 82. uređuje premještaj djelatnih
vojnih osoba. Odredbom članka 75. tog Zakona propisano je da će se djelatnoj
vojnoj osobi, prije donoše­nja akta, omogućiti da se izjas­ni o predstojećem
premještaju, rasporedu ili imenova­nju.

Prema odredbi
članka 7. Zakona o općem upravnom postu­p­ku, načelo materijalne istine
utvrđeno je kao jedno od teme­ljnih načela upravnog postupka. Radi ostvariva­nja
ovog načela, tijela koja vode upravni postupak, obavezna su da u postupku
moraju utvrditi pravo sta­nje stvari i u tom ci­lju moraju utvrditi sve či­njenice
koje su od važnosti za donoše­nje zakonitog i pravilnog rješe­nja.

Odredbom članka 8.
stavka 1. istog Zakona propisano je da se prije donoše­nja rješe­nja stranci
mora pružiti mogućnost da se izjasni o či­njenicama i okolnostima koje su od
važnosti za donoše­nje rješe­nja, čime je u upravnom postupku utvrđeno načelo
saslu­ša­nja stranaka. Stavak 2. istog članka određuje da se rješe­nje bez
prethodnog izjaš­nje­nja stanke može donijeti samo iznimno i to u slučajevima
kada je to zakonom određeno.

3. Polazeći od
teme­ljnih načela upravnog postupka i navedenih odredaba Zakona o službi u
oružanim snagama Republike Hrvatske, Ustavni sud je utvrdio da osporena
zapovijed Ministarstva obrane Republike Hrvatske nije donesena u postupku
propisanom Zakonom o općem upravnom postupku i u skladu s temelj­nim načelima
tog Zakona.

Osporenim rješe­njem
Upravni sud je utvrdio da predmetna zapovijed nije upravni akt, čime je
otklonio meritorno odlučiva­nje po tužbi u upravnom sporu te propustio
osigurati sudsku zaštitu podnosite­lju.

4. Iz tih su
razloga osporenim odlukama povrijeđene odredbe članaka 26., 29. i 54. Ustava.

Odredbom članka
26. Ustava zajamčena je jednakost svih pred sudovima, drugim državnim i inim
tijelima koja imaju javne ovlasti. Navedeno ustavno jamstvo razrada je i
primjena opće­g načela jednakosti (članak 14. stavak 1. Ustava) na područje
sudske i druge pravne zaštite, kako bi svima bila zajamčena jednaka zaštita
prava u postupku pred sudovima i drugim državnim tijelima i tijelima koja imaju
javne ovlasti. Navedeno načelo povrije­đeno je ako stranci u postupku nije bila
dana mogućnost da bude saslušana i da u okviru zakona sudjeluje u postupku na
način da iznosi či­njenice i predlaže dokaze, ako se nadležno tijelo nije izjas­nilo
o navodima stranke važnim za odlučiva­nje, ako pojedi­nač­ni akt, protivno
zakonu, nije obrazložen ili ako je na drugi način onemogućeno pravično suđe­nje
pred nadležnim tijelom ustanov­ljenim zakonom.

Odredbom članka
29. stavka 1. Ustava jamči se svakom pravo da zakonom ustanov­ljeni neovisni i
nepristrani sud pravično i u razumnom roku odluči o ­nje­govim pravima i
obvezama (ili o sum­nji ili optužbi zbog kaž­njivog djela).

Povrijedivši
ustavno pravo na pravično suđe­nje u postupku u kojem se odlučivalo o pita­njima
u svezi s djelatnom vojnom službom u oružanim snagama, podnosite­lju je
povrijeđeno i pravo na rad i slobodu rada zajamčeno odredbom članka 54. Ustava.

5. Podnosite­lj u
tužbi ukazuje i na povredu odredaba članaka 3., 5. stavak 2. i 19. Ustava.
Odredbom članka 3. Ustava Repub­like Hrvatske, vladavina prava istaknuta je kao
teme­ljno načelo pravnog poretka Republike Hrvatske. Vladavina prava
podrazumijeva obvezu svih da se u svom radu pridržavaju Ustava i zakona. Ta
obveza proizlazi i iz članka 5. stavka 2. Ustava. Odredba članka 19. Ustava,
posebno utvrđuje načelo zakonitosti u postupa­nju tijela državne uprave i
tijela koja imaju javne ovlasti. Navedene ustavne odredbe, sadrže, dakle, teme­ljna
načela državnog ustroja i kao takve nisu usmjerene neposrednoj zaštiti ustavnih
prava i sloboda čovjeka i građanina.

6. Budući da je
Ustavni sud ukinuo osporene odluke, o prijedlogu podnosite­lja za odgodu ovrhe
osporene zapovijedi nije posebno odlučivano.

7. Teme­ljem
odredbe članaka 69. i 72. Ustavnog zakona o Ustavnom sudu Republike Hrvatske
(»Narodne novine«, br. 99/99). odlučeno je kao u izreci.

Broj: U-III-1056/2000
Zagreb, 14. ve­ljače 2001.

USTAVNI SUD REPUBLIKE HRVATSKE

Predsjednik Vijeća
**dr. sc. Jasna Omejec,** v. r.

if !supportEmptyParas endif

Odluka, NN 16/2001-306