## Odluka Ustavnog suda Republike Hrvatske broj: U-IIIA-2033/2002 od 24. ožujka 2004.

### NN 44/2004 (6.4.2004.), Odluka Ustavnog suda Republike Hrvatske broj: U-IIIA-2033/2002 od 24. ožujka 2004.

# Ustavni sud Republike Hrvatske

1070

Ustavni
sud Republike Hrvatske, u Drugom vijeću za odlučivanje o ustavnim tužbama, u
sastavu sudac Jasna Omejec, predsjednik Vijeća, te suci Marijan Hranjski, Mario
Kos, Ivan Mrkonjić, Emilija Rajić i Vice Vukojević, članovi Vijeća, odlučujući
o ustavnoj tužbi A. K. iz Z., kojeg zastupa P. K., odvjetnik iz S. B., na
sjednici održanoj dana 24. ožujka 2004. godine, jednoglasno je donio

## ODLUKU

I. Ustavna tužba se usvaja.

II. Općinski sud u Zagrebu dužan je donijeti presudu
u pred­metu koji se vodi pred tim sudom, pod brojem: P-3175/95, u najkraćem
mogućem roku, ali ne duljem od godinu dana, računajući od prvoga idućeg dana
nakon dana objave ove odluke u »Narodnim novinama«.

III. Na temelju članka 63. stavka 3. Ustavnog zakona
o Ustav­nom sudu Republike Hrvatske (»Narodne novine«, broj 49/02 – pročišćeni
tekst), podnositelju ustavne tužbe, A. K. iz Z., određuje se primjerena naknada
zbog povrede ustavnog prava iz članka 29. stavka 1. Ustava Republike Hrvatske
(»Narodne novine«, broj 41/01 – pročišćeni tekst) u iznosu od 4.400,00 kuna.

IV. Naknada iz točke III. izreke ove odluke bit će
isplaćena iz Državnog proračuna u roku od tri mjeseca od dana podnošenja
zahtjeva podnositelja Ministarstvu financija Republike Hrvatske za njezinu
isplatu.

V. Ova odluka objavit će se u »Narodnim novinama«.

```
Obrazloženje
```

1.
Ustavna tužba, podnijeta 12. rujna 2002. godine, temelji se na odredbama članka
63. stavka 1. Ustavnog zakona o Ustavnom sudu Republike Hrvatske (»Narodne
novine«, broj 49/02 – pročišćeni tekst, u daljnjem tekstu: Ustavni zakon).

Podnositelj navodi da se kod Općinskog suda u Zagrebu
vodi postupak pod brojem: P-3175/95 koji traje preko osam godina, a da mu se
još ne nazire dovršetak. Navodi kako zbog toga trpi materijalnu štetu te da mu
je uskraćeno ustavno pravo na brzo i pošteno suđenje.

Predlaže da Ustavni sud poduzme radnje u okviru
svojih nadležnosti.

ČINJENICE
VAŽNE ZA USTAVNOSUDSKI POSTUPAK

2.
Ustavni sud je u postupku pokrenutom ustavnom tužbom, primjenom članka 63.
Ustavnog zakona, uvidom u spis Općin­skog suda u Zagrebu, broj: P-3175/95,
utvrdio sljedeće činjenice, koje su pravno relevantne za odlučivanje o povredi
ustavnog prava podnositeljice, zajamčenog člankom 29. stavkom 1. Ustava:

– podnositelj je podnio tužbu protiv tuženika A. R.
iz Z., radi povrata duga kod Općinskog suda u Zagrebu 28. travnja 1995. godine;

– 16.
svibnja 1995. godine održano je pripremno ročište na kojem je dat odgovor na
tužbu;

– 16.
lipnja 1995. godine donesena je privremena mjera zabrane otuđenja ili
opterećenja 1/2 dijela prava suvlasništva tužene na nekretnini upisanoj u
zk.ul. 12796 k.o. Grad Zagreb i nekretnini upisanoj u zk.ul. 2166 k.o. Strmec;

– 12.
lipnja 1995. godine održano je ročište na kojem je saslušana svjedokinja M. K.
(supruga tužitelja i kći tužene);

–
podneskom od 14. lipnja tužitelj je proširio tužbeni zahtjev;

–
ročište zakazano za 10. srpnja 1995. godine odgođeno je na prijedlog
opunomoćenika tužene i sljedeće je zakazano za 3. listopada 1995. godine;

– na ročištu održanom 3. listopada 1995. godine opuno­moćenik
tužitelja predložio je spajanje spisa, broj: P-4630/95 na spis, broj:
P-3175/95;

– na
ročištu od 20. studenoga 1995. godine saslušani su svjedoci A. V. i S. N.;

–
ročište zakazano za dan 7. veljače 1996. godine nije održano zbog neuredne
dostave za tuženu;

– na
ročištu od 3. travnja 1996. godine opunomoćenik tužitelja ostao je kod
prijedloga za spajanje spisa, broj: P-4630/95 na spis, broj: P-3175/95;

–
rješenjem od 10. svibnja 1996. godine djelomično je ukinuta privremena mjera;

– ročište zakazano za dan 4. lipnja 1996. godine nije
održano zbog spriječenosti suca;

– rješenjem suda od 14. studenoga 1996. godine
određeno je provođenje dokaza saslušanjem stranaka;

– 16. prosinca 1996. godine održano je ročište na kojem
je provoden dokaz saslušanjem stranaka;

– rješenjem predsjednika odjela od 21. siječnja 1997.
godine spis je presigniran na drugu referadu;

– na ročištu koje je održano 24. travnja 1997. godine
utvrđeno je da je dokumentacija koja prileži spisu na stranom jeziku;

– podneskom od 15. svibnja 1997. godine opunomoćenik
tužitelja dostavio je dokumentaciju uz ovjereni prijevod;

– na ročištu od 24. listopada 1997. godine proveden
je dokaz saslušanjem svjedoka D. S.;

– ročište zakazano za dan 6. ožujka 1998. godine nije
održano zbog neuredne dostave za tuženu;

– na ročištu koje je održano 19. lipnja 1998. godine
dopunski je saslušan tužitelj;

– ročište zakazano za dan 11. veljače 1999. godine
odgođeno je na prijedlog tužitelja, jer njegov opunomoćenik nije mogao doći
zbog vremenskih neprilika;

– ročište zakazano za dan 13. listopada 1999. godine
nije održano jer je spis predmeta zagubljen u sudskoj pisarnici;

– na ročištu od 22. listopada 1999. godine dopunski
je saslušana svjedokinja M. K.;

– na ročištu od 18. siječnja 2000. godine određeno je
priklapanje spisa, broj: P-4630/95 radi donošenja odluke o spajanju spisa, te
je izvanraspravnim rješenjem od 10. veljače 2000. godine određeno priklapanje
spisa, broj: P-4630/95 (P-10467/99);

– rješenjem od 3. ožujka 2000. godine određeno je
priklapanje spisa, broj: P-372/96, a rješenjem od 16. ožujka 2000. godine spis,
broj: P-372/96 spojen je na spis, broj: P- 3175/95;

– u predmetu, broj: P-372/96 tužiteljica A. R.
podnijela je tužbu 17. siječnja 1996. godine protiv M. K. i A. K. radi
utvrđenja vlasništva na nekretninama i izdavanja privremene mje­re, a na taj
spis je 17. travnja 1996. godine spojen spis, broj: P-2098/96 u kojem je dana
5. travnja 1996. godine tužbu podnio A. K. protiv tužene A. R., radi izdavanja
tabularne isprave;

– rješenjem predsjednika Općinskog suda u Zagrebu od
22. svibnja 2000. godine odbijen je zahtjev tužitelja za izuzeće suca u
predmetu, broj: P-3175/95;

– podneskom od 4. rujna 2000. godine tužitelj
obavještava sud da je tužena A. R. umrla;

– na ročištu od 18. listopada 2000. godine tužitelju
je određen rok od 8 dana radi uređenja tužbe, te je izvanraspravnim rješenjem
određno priklapanje spisa, broj: P-3146/98 radi donošenja odluke o spajanju na
spis, broj: P-3175/95;

– rješenjem predsjednika Općinskog suda u Zagrebu od
11. travnja 2002. godine odbijen je ponovni zahtjev tužitelja za izuzeće suca u
predmetu, broj: P-3175/95;

– podneskom od 18. travnja 2002. godine opunomoćenik
tužitelja stavio je zahtjev za izuzeće predsjednika suda i svih sudaca
Općinskog suda u Zagrebu i prijedlog da se za postupanje odredi drugi stvarno
nadležan sud, koji je odbijen rješenjem Vrhovnog suda Republike Hrvatske, broj:
Grl-536/02-2 od 20. lipnja 2002. godine;

– rješenjem predsjednika Općinskog suda u Zagrebu od
15. listopada 2002. godine određeno je izuzeće suca u predmetu, broj:
P-3175/95, te je spis 18. listopada 2002. godine dodijeljen u rad u drugu
referadu gdje nije zakazno niti jedno ročište, da bi u listopadu 2003. godine
bio dodijeljen u rad drugom sucu koji je ročište u ovom predmetu zakazao za dan
28. travnja 2004. godine.

OČITOVANJE
OPĆINSKOG SUDA U ZAGREBU

3. Na
temelju članka 69. stavka 1. alineje 2. Ustavnog zakona, Ustavni sud je
zatražio, dana 26. rujna 2002. godine, a zatim i 22. siječnja 2004. godine, od
Općinskog suda u Zagrebu da se izjasni o navodima ustavne tužbe.

U
očitovanju Općinskog suda u Zagrebu, broj: 23 Su-1667/02 od 16. prosinca 2002.
godine i 9. veljače 2004. godine, ukratko je izložen tijek postupka, naveden u
prethodnoj točki obrazlo­ženja.

PRAVO
VAŽNO ZA USTAVNOSUDSKI POSTUPAK

4.
Odredbom članka 29. stavka 1. Ustava Republike Hrvat­ske, propisano je:

»Svatko
ima pravo da zakonom ustanovljeni neovisni i nepristrani sud (...) u razumnom
roku odluči o njegovim pravima i obvezama (...).«.

Odredbom članka 63. Ustavnog zakona, propisano je:

»(1) Ustavni sud će pokrenuti postupak po ustavnoj
tužbi i prije no što je iscrpljen pravni put, u slučaju kad o pravima i
obvezama stranke (...) nije u razumnom roku odlučio sud (...).

(2) U odluci kojom usvaja ustavnu tužbu zbog
nedonošenja akta u razumnom roku iz stavka 1. ovoga članka, Ustavni sud će
nadležnom sudu odrediti rok za donošenje akta kojim će taj sud meritorno
odlučiti o pravima i obvezama (...) podnositelja. Rok za donošenje akta počinje
teći idućeg dana od dana objave odluke Ustavnog suda u »Narodnim novinama«.

(3) U
odluci iz stavka 2. ovoga članka Ustavni sud će odrediti primjerenu naknadu
koja pripada podnositelju zbog povrede njegova ustavnog prava koju je sud
učinio kada o pravima i obvezama podnositelja (...) nije odlučio u razumnom
roku. Naknada se isplaćuje iz državnog proračuna u roku od tri mjeseca od dana
podnošenja zahtjeva stranke za njezinu isplatu.«.

*Ustavna
tužba je osnovana.*

5.
Povredu ustavnog prava na donošenje sudske odluke u razumnom roku, Ustavni sud
razmatra u svjetlu osobitih okolnosti svakoga pojedinog slučaja.

Razmatranjem
razloga ustavne tužbe i uvida u spis Općin­skog suda u Zagrebu, broj: P-3175/95
Ustavni sud je utvrdio da su se u ovom slučaju ostvarile pretpostavke za
postupanje temeljem odredbe članka 63. Ustavnog zakona.

Svoju
odluku Ustavni sud obrazlaže sljedećim utvrđenjima:

5.1.
DULJINA SUDSKOG POSTUPKA

Prvostupanjski
parnični postupak započeo je tužbom podnositelja koja je podnesena 28. travnja
1995. godine Općinskom sudu u Zagrebu. Postupak je još u tijeku pred sudom
prvog stupnja. Od dana podnošenja tužbe nadležnom sudu do podnošenja ustavne
tužbe, postupak traje sedam (7) godina, četiri (4) mjeseca i petnaest (15)
dana.

Zakon o potvrđivanju Konvencije za zaštitu ljudskih
prava i temeljnih sloboda i Protokola br. 1, 4, 6, 7 i 11 uz Konvenciju za
zaštitu ljudskih prava i temeljnih sloboda (»Narodne novine – Međunarodni
ugovori«, broj 18/97, 6/99 – pročišćeni tekst, u daljnjem tekstu: Zakon o
potvrđivanju Konvencije) stupio je na snagu dana 5. studenoga 1997. godine.

Od dana stupanja na snagu Zakona o potvrđivanju
Konvencije, odredbe Konvencije za zaštitu ljudskih prava i temeljnih sloboda
Vijeća Europe (u daljnjem tekstu: Europska konvencija) čine, temeljem članka
140. Ustava Republike Hrvatske, dio unutarnjeg pravnog poretka Republike
Hrvatske. Dio unutarnjeg prav­nog poretka Republike Hrvatske od tog dana čini i
odredba članka 6. stavka 1. Europske konvencije pod nazivom »Pravo na pošteno
suđenje«, koja, između ostaloga, propisuje:

»Radi utvrđivanja svojih prava i obveza građanske
naravi (...) svatko ima pravo da zakonom ustanovljeni neovisni i nepristrani
sud (...) u razumnom roku ispita njegov slučaj.«.

Pravo na donošenje sudske odluke u razumnom roku čini
dio unutarnjega pravnog poretka Republike Hrvatske od dana stupanja na snagu
Zakona o potvrđivanju Konvencije (5. studenoga 1997.). Pravo na donošenje
sudske odluke u razumnom roku je ustavno pravo u Republici Hrvatskoj od 9.
studenoga 2000. godine (dana proglašenja Promjene Ustava).

Ustavni sud je, u konkretnom slučaju, ocijenio da se
pravno relevantnim razdobljem, s aspekta povrede prava na razumnu duljinu
trajanja sudskog postupka, smatra razdoblje od 5. studenoga 1997. godine (to
jest od dana stupanja na snagu Zakona o potvrđivanju Konvencije) do 12. rujna
2002. godine (to jest do dana podnošenja ustavne tužbe), što ukupno iznosi
četiri (4) godina, deset (10) mjeseci i sedam (7) dana.

5.2.
POSTUPANJE NADLEŽNIH SUDOVA

U
postupku je, od dana podnošenja tužbe do dana podno­šenja ustavne tužbe,
održano dvanaest ročišta, donijeto je rješenje o određivanju privremene mjere i
rješenje o djelomičnom ukidanju privremene mjere, te rješenje o spajanju spisa
predmeta, broj: P-372/96 na predmet, broj: P-3175/95, jer se ti predmeti vode
među istim strankama i međusobno su činjenično povezani.

Analizirajući postupanje nadležnog suda, u
razmatranom razdoblju, Ustavni sud je utvrdio da se razdoblje neaktivnosti
Općinskog suda u Zagrebu proteže od 18. listopada 2000. godine, kada je održano
posljednje ročište, do podnošenja ustavne tužbe dana 12. rujna 2002. godine,
što ukupno iznosi jednu (1) godinu, deset (10) mjeseci i dvadeset šest (26)
dana. Nakon 18. listopada 2000. godine predsjednik Općinskog suda u Zagrebu i
Vrhovni sud Republike Hrvatske odlučivali su o prijedlozima opunomoće­nika
tužitelja – podnositelja ustavne tužbe za izuzeće suca odnosno za izuzeće svih
sudaca Općinskog suda u Zagrebu, koje je temeljio na povredi odredbe članka 6.
stavka 1. Europske konvencije, dakle zbog nednošenja odluke nadležnog suda u
pred­metu, broj: P-3175/95 u razumnom roku.

Iako je sud u više navrata tražio priklapanje drugih
spisa predmeta koji se među istim strankama i na temelju međusobno povezanih
činjenica vode pred istim sudom, brojnost sudskih postupaka koje stranke
međusobno vode ne može se uzeti kao olakotna okolnost pri ocjeni dugotrajnosti
postupka. Nadležni sud je, kako u razmatranom razdoblju, tako i u razdoblju
prije 5. studenoga 1997. godine, do 18. listopada 2000. godine postupao
neučinkovito, a nakon 18. listopada 2000. godine, svojom neaktivnošću je u
pretežitom dijelu pridonio nerazumnom trajanju postupka.

Zahtjevi podnositelja za izuzeće suca, a potom i
nadležnog suda, nisu od bitnog utjecaja na ocjenu dugotrajnosti samog postupka
u razmatranom razdoblju.

5.3. PONAŠANJE PODNOSITELJA USTAVNE TUŽBE (TUŽITELJA
U SUDSKOM POSTUPKU)

Podnositelj
ustavne tužbe, kao tužitelj u sudskom postupku, prema utvrđenju Ustavnog suda,
u bitnome nije pridonio dugotrajnosti postupka.

5.4.
SLOŽENOST SUDSKOG PREDMETA

Iz dosadašnjeg tijeka postupka Sud ocjenjuje da se u
slučaju podnositelja radi o složenome sudskom postupku.

Međutim, polazeći od činjenice da se predmet
neprekidno nalazi u postupku pred sudom prvog stupnja, Ustavni sud ocje­njuje
da složenost sudskog postupka ne opravdava dugotrajnost postupanja u ovom
predmetu.

6. Imajući u vidu sve navedene činjenice i okolnosti,
Ustavni sud je utvrdio da je dugim trajanjem parničnog postupka, u kojem još
uvijek nije donesena niti prvostupanjska presuda, podnositelju povrijeđeno
ustavno pravo da zakonom ustanovljeni neovisni i nepristrani sud u razumnom
roku odluči o njegovim pravima ili obvezama, koje je zajamčeno člankom 29.
stavkom 1. Ustava Republike Hrvatske.

Stoga je, u smislu odredbe članka 63. stavka 2.
Ustavnog zakona, odlučeno kao pod točkama I. i II. izreke ove odluke.

7. Sukladno odredbi članka 63. stavka 3. Ustavnog
zakona, odlučeno je kao u točkama III. i IV. izreke ove odluke.

Pri utvrđivanju visine naknade, temeljem članka 63. stavka
3. Ustavnog zakona, Ustavni sud uzima u obzir sve okolnosti slučaja, imajući
pri tom u vidu i vrstu postupka o kojem se radi.

8. Odluka o objavi (točka V. izreke) temelji se na
odredbi članka 29. Ustavnog zakona.

Broj: U-IIIA-2033/2002

Zagreb, 24. ožujka 2004.

USTAVNI SUD REPUBLIKE HRVATSKE

Predsjednik Vijeća
**dr. sc.** **Jasna Omejec,** v. r.

Odluka, NN 44/2004-1070