## Odluka Ustavnog suda Republike Hrvatske broj: U-IIIA-4115/2003 od 15. lipnja 2004. godine

### NN 93/2004 (9.7.2004.), Odluka Ustavnog suda Republike Hrvatske broj: U-IIIA-4115/2003 od 15. lipnja 2004. godine

# USTAVNI SUD REPUBLIKE HRVATSKE

1768

Ustavni
sud Republike Hrvatske, u sastavu Petar Klarić, pred­sjednik Suda, te suci
Marijan Hranjski, Mario Kos, Ivan Matija, Ivan Mrkonjić, Jasna Omejec, Željko
Potočnjak, Agata Račan, Emilija Rajić, Smiljko Sokol, Nevenka Šernhorst, Vice
Vukojević i Milan Vuković, odlučujući o ustavnoj tužbi M. P. iz V. D., kojeg
zastupa B. S., odvjetnik iz Z., na sjednici održanoj 15. lipnja 2004. godine,
donio je

## ODLUKU

I.
Ustavna tužba se usvaja.

II. Na
temelju članka 63. stavka 3. Ustavnog zakona o Ustav­nom sudu Republike
Hrvatske (»Narodne novine«, broj 49/02. – pročišćeni tekst), podnositelju
ustavne tužbe, M. iz V. D., P. 51, određuje se primjerena naknada zbog povrede
ustavnog prava iz članka 29. stavka 1. Ustava Republike Hrvatske (»Narodne
novine«, broj 41/01. – pročišćeni tekst) u iznosu od 6.500,00 kuna.

III.
Naknada iz točke II. izreke ove odluke bit će isplaćena iz       državnog proračuna u roku od tri
mjeseca od dana podnošenja zahtjeva podnositelja Ministarstvu financija
Republike Hrvatske za njezinu isplatu.

IV. Ova
odluka objavit će se u »Narodnim novinama«.

Obrazloženje

1.
Podnositelj ustavne tužbe, na temelju članka 63. Ustavnog zakona o Ustavnom
sudu Republike Hrvatske (»Narodne novine«, broj 49/02. – pročišćeni tekst, u
daljnjem tekstu: Ustavni zakon), podnio je 16. prosinca 2003. godine ustavnu tužbu.
Smatra da je Općinski sud u Zagrebu propustio odlučiti o njegovim pravima i obvezama
u razumnom roku u predmetu koji se pred tim sudom vodi pod brojem: Pn-5681/93,
te povrijedio njegovo ustavno pravo zajamčeno odredbom članka 29. stavka 1.
Ustava Republike Hrvatske.

ČINJENICE
VAŽNE ZA USTAVNOSUDSKI POSTUPAK

2.
Ustavni sud je u postupku pokrenutom ustavnom tužbom, primjenom članka 63.
Ustavnog zakona, uvidom u spis Općin­skog suda u Zagrebu, broj: Pn-5681/93,
utvrdio sljedeće činjenice koje su pravno relevantne za odlučivanje o povredi
ustavnog prava podnositelja, zajamčenog člankom 29. stavkom 1. Ustava:

– dana 3. studenoga 1993. godine, (tada malodobni)
podnositelj je Općinskom sudu u Zagrebu podnio tužbu protiv tuženika »C. o.«
d.d. Z., radi naknade štete koju je podnositelj pretrpio u prometnoj nezgodi,

– dana 18. travnja 1994. godine, održano je ročište
na kojemu je određeno provođenje medicinskog vještačenja,

– 21. lipnja 1994. godine, Općinski sud u Zagrebu
zaprimio je nalaz i mišljenje vještaka,

– na ročištu održanom 16. studenoga 1994. godine
određeno je provođenje dopunskog vještačenja,

– podneskom od 9. veljače 1995. godine, podnositelj
je molio zakazivanje ročišta u predmetu,

– podneskom od 14. siječnja 1999. godine, podnositelj
je molio zakazivanje ročišta ukazujući na činjenicu da je posljednje ročište
održano prije četiri godine,

– podneskom od 29. lipnja 1999. godine, podnositelj
je specificirao tužbeni zahtjev,

– postupak je nastavljen ročištem održanim 22. rujna
1999. godine,

– dana 22. veljače 2000. godine, Općinski sud u
Zagrebu donio je rješenje, broj: Pn-5681/93, kojim je utvrdio da je nastupilo
mirovanje postupka,

– dana 7. ožujka 2000. godine, podnositelj je zatražio
od Općinskog suda u Zagrebu povrat u prijašnje stanje,

– podneskom od 16. listopada 2000. godine,
podnositelj je molio zakazivanje ročišta, a podneskom od 31. prosinca 2000.
godine, specificirao tužbeni zahtjev,

– sljedeće ročište održano je 18. siječnja 2001.
godine na kojemu je određeno provođenje prometnog vještačenja,

– dana 5. studenoga 2001. godine, Općinski sud u
Zagrebu uputio je Općinskom sudu u Vrbovcu zamolnicu za provođenje
rekonstrukcije štetnog događaja na licu mjesta,

– dana 13. ožujka 2002. godine, Općinski sud u
Zagrebu zaprimio je zapisnik o provedenoj rekonstrukciji štetnog događaja,

– podneskom od 14. lipnja 2002. godine, podnositelj
je molio dostavu nalaza i mišljenja vještaka i zakazivanje ročišta,

– dopisom od 15. siječnja 2003. godine, Općinski sud
u Zagrebu pozvao je prometnog vještaka da preuzme spis radi izrade nalaza i
mišljenja,

– dana 27. siječnja 2003. godine, Općinski sud u Zagrebu
zaprimio je nalaz i mišljenje vještaka,

– podneskom od 17. veljače 2003. godine, podnositelj
je specificirao tužbeni zahtjev te molio zakazivanje ročišta,

– podneskom od 13. ožujka 2003. godine, podnositelj
je ponovno molio zakazivanje ročišta,

– ročište
zakazano za 3. prosinca 2003. godine odgođeno je zbog nedolaska prometnog
vještaka, a sljedeće ročište zakazano je za 29. rujna 2004. godine,

–
rješenjem Općinskog suda u Zagrebu, broj: Pn-5681/93 od 22. ožujka 2004.
godine, ročište zakazano za 29. rujna 2004. godine, preloženo je za dan 15.
travnja 2004. godine,

– 21.
svibnja 2004. godine, Općinski sud u Zagrebu donio je presudu u predmetu,

– dana
26. svibnja 2004. godine, presuda je otpremljena strankama.

OČITOVANJE
OPĆINSKOG SUDA U ZAGREBU

3. Na
temelju članka 69. alineje 2. Ustavnog zakona, Ustavni sud je zatražio od
Općinskog suda u Zagrebu da se izjasni o navodima ustavne tužbe.

U
očitovanju od 22. ožujka 2004. godine, Općinski sud u Zagrebu navodi
kronologiju postupanja u predmetu.

PRAVO
VAŽNO ZA USTAVNOSUDSKI POSTUPAK

4.
Odredbom članka 29. stavka 1. Ustava Republike Hrvat­ske, propisano je:

Svatko
ima pravo da zakonom ustanovljeni neovisni i nepristrani sud (...) u razumnom
roku odluči o njegovim pravima i obvezama (...).

Odredbama
članka 63. Ustavnog zakona propisano je:

(1)
Ustavni sud će pokrenuti postupak po ustavnoj tužbi i prije no što je iscrpljen
pravni put, u slučaju kad o pravima i obvezama stranke (...) nije u razumnom
roku odlučio sud (...).

(2) U
odluci kojom usvaja ustavnu tužbu zbog nedonošenja akta u razumnom roku iz
stavka 1. ovoga članka, Ustavni sud će nadležnom sudu odrediti rok za donošenje
akta kojim će taj sud meritorno odlučiti o pravima i obvezama (...)
podnositelja. Rok za donošenje akta počinje teći idućeg dana od dana objave
odluke Ustavnog suda u »Narodnim novinama«.

(3) U odluci iz stavka 2. ovoga članka Ustavni sud će
odrediti primjerenu naknadu koja pripada podnositelju zbog povrede njegova
ustavnog prava koju je sud učinio kada o pravima i obvezama podnositelja (...)
nije odlučio u razumnom roku. Naknada se isplaćuje iz državnog proračuna u roku
od tri mjeseca od dana podnošenja zahtjeva stranke za njezinu isplatu.

*Ustavna tužba je osnovana.*

5. Uvidom u spis Općinskog suda u Zagrebu, broj:
Pn-5681/93, Ustavni sud je utvrdio da su se u ovom slučaju ostvarile
pretpostavke za postupanje temeljem odredbe članka 63. Ustavnog zakona.

Svoju odluku Ustavni sud obrazlaže sljedećim
utvrđenjima:

5.1. DULJINA
SUDSKOG POSTUPKA

Prvostupanjski parnični postupak započeo je 3. studenoga
1993. godine podnositeljevom tužbom protiv tuženika »C. o.« d.d. Z., radi
naknade štete koju je podnositelj pretrpio u prometnoj nezgodi.

Ustavna tužba je podnesena dana 16. prosinca 2003.
godine, a do tog dana sudski postupak nije pravomoćno okončan pa Ustav­ni sud
utvrđuje da je do dana podnošenja ustavne tužbe postupak u ovom predmetu trajao
deset (10) godina, jedan (1) mjesec i dvanaest (12) dana.

Zakon o
potvrđivanju Konvencije za zaštitu ljudskih prava i temeljnih sloboda i
Protokola, broj 1, 4, 6, 7 i 11 uz Konvenciju za zaštitu ljudskih prava i
temeljnih sloboda (»Narodne novine« –Međunarodni ugovori, broj 18/97, 6/99 –
pročišćeni tekst i 8/99 – ispravak, u daljnjem tekstu: Zakon o potvrđivanju
Konvencije) stupio je na snagu 5. studenoga 1997. godine.

Od dana stupanja na snagu Zakona o potvrđivanju
Konvencije, odredbe Konvencije za zaštitu ljudskih prava i temeljnih sloboda
Vijeća Europe (u daljnjem tekstu: Europska konvencija) čine, na temelju članka
140. Ustava Republike Hrvatske, dio unutarnjeg pravnog poretka Republike
Hrvatske. Dio unutarnjeg pravnog poretka Republike Hrvatske od tog dana čini i
odredba članka 6. stavka 1. Europske konvencije pod nazivom »Pravo na pošteno
suđenje«, koja, između ostalog, propisuje:

Radi utvrđivanja svojih prava i obveza građanske
naravi (...) svatko ima pravo da zakonom ustanovljeni neovisni i nepristrani
sud (...) u razumnom roku ispita njegov slučaj.

Pravo na donošenje sudske odluke u razumnom roku čini
dio unutarnjeg pravnog poretka Republike Hrvatske od dana stupanja na snagu
Zakona o potvrđivanju Konvencije (5. studenoga 1997. godine). Pravo na
donošenje sudske odluke u razumnom roku je ustavno pravo u Republici Hrvatskoj
od 9. studenoga 2000. godine (dana proglašenja Promjena Ustava). Ispitivanje
razumnosti trajanja sudskih postupaka prije 5. studenoga 1997. godine, u
pravilu, ne bi moglo biti predmetom ustavnosudskih postupaka temeljenih na
članku 63. Ustavnog zakona, jer u dotadašnjem pravnom poretku Republike
Hrvatske takvo pravo nije postojalo.

Ustavni sud je ocijenio da se u ovom slučaju pravno
relevantnim razdobljem, s aspekta povrede prava na donošenje sudske odluke u
razumnom roku, smatra razdoblje od 5. studenoga 1997. godine (to jest od dana
stupanja na snagu Zakona o potvrđivanju Konvencije) do 16. prosinca 2003.
godine (dana podnošenja ustavne tužbe), što ukupno iznosišest (6)
godina, jedan (1) mjesec i deset (10) dana.

5.2.
POSTUPANJE NADLEŽNOG SUDA

Ustavni sud je utvrdio da je u razmatranom, pravno
relevantnom razdoblju, Općinski sud u Zagrebu, od radnji koje su relevantne za
meritorno odlučivanje o pravima i obvezama stranaka u tom sudskom postupku, održao
dva ročišta za glavnu raspravu, dok je razdoblje potpune neaktivnosti suda
trajalo od 5. studenoga 1997. do 22. rujna 1999. godine, tj. jednu (1) godinu,
deset (10) mjeseci i šesnaest (16) dana.

5.3.
PONAŠANJE PODNOSITELJA USTAVNE TUŽBE (TUŽITELJA U SUDSKOM POSTUPKU)

Podnositelj ustavne tužbe, kao tužitelj u sudskom
postupku, prema utvrđenju Ustavnog suda, nije pridonio duljini sudskog postupka.
Dapače, podnositelj se u više navrata pisanim podnescima obraćao nadležnom sudu
požurujući postupak.

5.4.
SLOŽENOST SUDSKOG PREDMETA

Provedene radnje u parničnom postupku radi naknade
štete (medicinsko vještačenje, prometno vještačenje, rekonstrukcija štet­nog
događaja), ukazuju da se u konkretnom slučaju radi o relativno složenoj sudskoj
stvari. Međutim, ocjena je Ustavnog suda da navedene okolnosti ne mogu
opravdati trajanje parničnog postupka u prvom stupnju preko deset godina.

6. POSEBNE OKOLNOSTI SLUČAJA

Općinski
sud u Zagrebu izvijestio je Ustavni sud da je u konkretnom predmetu donio
presudu 21. svibnja 2004. godine. Na dan donošenja presude Općinskog suda u
Zagrebu, postupak pred Ustavnim sudom još nije bio okončan.

U
odluci broj: U-IIIA-905/2003 od 5. svibnja 2004. godine, objavljenoj u
»Narodnim novinama«, broj 58/04, Ustavni sud je zauzeo stajalište: (...)
Ustavni sud ispituje eventualnu povredu ustavnog prava na donošenje sudske
odluke u razumnom roku, nastalu u razmatranom pravno relevantnom razdoblju koje
prema čvrstoj i ustaljenoj ustavnosudskoj praksi završava danom podnošenja
ustavne tužbe, kao samostalnu povredu, neovisno o tome je li sudska odluka ipak
donesena prije no što je okončan sam ustavnosudski postupak.

7.
Ustavni sud utvrđuje da je postupak u predmetu, broj: Pn-5681/93 koji se vodio
pred Općinskim sudom u Zagrebu trajao (u prvom stupnju) preko deset (10)
godina. Dugotrajnost postupka u najvećoj je mjeri posljedica okolnosti koje se
mogu pripisati neučinkovitom postupanju nadležnog suda. Stoga Ustavni sud
utvrđuje da je povrijeđeno ustavno pravo podnositelja da zakonom ustanovljeni
neovisni i nepristrani sud u razumnom roku odluči o njegovim pravima ili
obvezama, koje je zajamčeno člankom 29. stavkom 1. Ustava Republike Hrvatske.

Stoga je, u smislu odredbe članka 63. stavka 2.
Ustavnog zakona, donesena odluka kao pod točkom I. izreke ove odluke.

Za navedeno razdoblje, u kojem je povreda nastupila,
podnositelju pripada pravo na primjerenu naknadu u iznosu od 6.500,00 kuna. Pri
utvrđivanju visine naknade, temeljem članka 63. stavka 3. Ustavnog zakona,
Ustavni sud uzeo je u obzir sve okolnosti slučaja, imajući pritom u vidu i
vrstu postupka o kojem se radi.

Uvažavajući činjenicu da je sudska odluka u
konkretnom predmetu donesena nakon prestanka trajanja pravno relevantnog
razdoblja u kojem je Ustavni sud ispitivao i utvrdio povredu ustavnog prava
podnositelja zajamčenog člankom 29. stavkom 1. Ustava, ovlaštenje Ustavnog suda
da nadležnom redovnom sudu naloži donošenje sudske odluke u određenom roku,
utemeljeno na članku 63. stavku 2. Ustavnog zakona, u konkretnom slučaju nije
potrebno primijeniti.

8.
Sukladno članku 63. stavku 3. Ustavnog zakona, odlučeno je kao u točkama II. i
III. izreke ove odluke.

9.
Odluka o objavi (točka IV. izreke) temelji se na odredbi članka 29. Ustavnog
zakona.

Broj:
U-IIIA-4115/2003
Zagreb, 15. lipnja 2004.

USTAVNI SUD REPUBLIKE HRVATSKE

Predsjednik
**dr. sc. Petar Klarić,** v.r.

Odluka, NN 93/2004-1768