## Odluka Ustavnog suda Republike Hrvatske broj U-III-933/2001 od 19. prosinca 2001.

### NN 3/2002 (11.1.2002.), Odluka Ustavnog suda Republike Hrvatske broj U-III-933/2001 od 19. prosinca 2001.

# USTAVNI SUD REPUBLIKE HRVATSKE

126

Ustavni sud Republike Hrvatske, u Vijeću petorice za odlučiva­nje o
ustavnim tužbama, u sastavu sudac Jasna Omejec, predsjednik Vijeća, te suci
Marijan Hra­njski, Mario Kos, Ivan Mrko­njić i Vice Vukojević, članovi Vijeća,
u postupku vođenom u povodu ustavne tužbe M. B. J. iz B., koju zastupa D. K.,
odvjetnik iz O., na sjednici Vijeća održanoj dana 19. prosinca 2001. godine,
jednoglasno je donio

## ODLUKU

Ustavna tužba se odbija.

```
Obrazlože­nje
```

1. Pravodobna i dopuštena ustavna tužba podnijeta je protiv presude
Županijskog suda u O., broj: Gž-767/01 od 29. ožujka 2001. godine, kojom je
odbijena žalba podnosite­ljice podnijeta protiv presude Općinskog suda u O.,
broj: P-2479/00 od 17. siječ­nja 2001. godine. Tom presudom odbijen je tužbeni
zahtjev podnosite­ljice kojim je tražila isplatu dospjelih, a neisplaćenih
mirovina za razdob­lje od 1. kolovoza 1991. godine do 31. srp­nja 1997. godine
sa zakonskim zateznim kamatama.

2. Podnosite­ljica smatra da su joj osporavanim presudama povrijeđeni
ustavno načelo iz članka 26. i teme­ljne odredbe iz članka 117. stavka 3.
Ustava Republike Hrvatske.

Navedene povrede obrazlaže neprovođe­njem predloženih dokaza u
provedenom parničnom postupku, te navodi da je sud pogrešno, kao jedini dokaz,
uzeo rješe­nje Hrvatskog zavoda za mirovinsko osigura­nje, Područne službe V.,
a koje da ne može biti dokaz u konkretnom parničnom postupku. Smatra da o či­njenicama
koje se dokazuju ispravama, kada su u pita­nju rješidbe upravnih tijela ili
tijela s javnim ovlastima, može svjedočiti samo izreka odluke, a ne i ­njezino
obrazlože­nje.

*Ustavna tužba nije osnovana.*

3. Prvostupa­njski sud je
odbio tužbeni zahtjev podnosite­ljice, jer je ocijenio da je nespornim tijekom
provedenog upravnog postupka utvrđeno da je podnosite­ljica za vrijeme boravka
na okupiranom dijelu područja Republike Hrvatske primala mirovinu od tzv.
»parafonda«, a akt na teme­lju koje­g je podnosite­ljica primala mirovinu u
spornom periodu konvalidiran je sukladno odredbama Zakona o konvalidaciji
(»Narodne novine«, broj 104/97). Sud je utvrdio nespornim da je podnosite­ljici
rješe­njem uprav­nog tijela od 9. kolovoza 1999. godine utvrđena obustava prava
na isplatu obite­ljske mirovine. Istim rješe­njem je odbijen ­njezin zahtjev za
isplatu starosne mirovine za razdob­lje od 1. rujna 1991. do 30. lip­nja 1997.
godine iz razloga što je za to razdob­lje primala mirovinu od tzv. »parafonda«.
Protiv navedenog rješe­nja podnosite­ljica nije pokrenula upravni spor, tako da
je to rješe­nje postalo i konačno i pravomoćno.

Potvrđujući presudu suda prvog stup­nja, drugostupa­njski sud, između
ostalog, ističe da o pravu podnosite­ljice na mirovinu ne može odlučivati sud,
budući da se radi o upravnoj stvari o kojoj može odlučivati samo nadležno
tijelo uprave.

4. Na teme­lju uvida u spis predmeta i mjerodavne propise za konkretni
slučaj, Ustavni sud je utvrdio da su sudovi osporavane odluke donijeli u
postupcima provedenim prema odredbama Zakona o parničnom postupku (»Narodne
novine«, broj 53/91, 91/92 i 112/99, u da­lj­njem tekstu: ZPP) dajući pritom za
svoje odluke jasne i argumentirane razloge.

U predmetnoj parnici nije
odlučivano o pravu podnosite­ljice na mirovinu, već o zahtjevu za isplatu
dospjelog točno određenog iznosa mirovine, ne dirajući u nadležnost upravnog
tijela da u upravnom postupku odlučuje o pravu na mirovinu za utuženo razdob­lje.
O tom je pita­nju nadležno tijelo uprave odlučilo konačnim i pravomoćnim
upravnim aktom, koji nije predmet ispitiva­nja u ovom ustavnosudskom postupku.

Slijedom navedenog, podnosite­ljici
nije povrijeđeno načelo jednakosti pred sudovima i drugim državnim i inim
tijelima koja imaju javne ovlasti iz članka 26. Ustava.

U svezi s istaknutom povredom
odredbe članka 117. stavka 3. Ustava, va­lja istaći da ta odredba ne sadrži
slobode i prava koja su Ustavom zajamčena fizičkoj ili pravnoj osobi i koje se
štite u ustavnosudskom postupku pokrenutom ustavnom tužbom.

5. Iz navedenih razloga je,
na teme­lju odredbi članaka 69. i 71. Ustavnog zakona o Ustavnom sudu Republike
Hrvatske (»Narodne novine«, broj 99/99), odlučeno kao u izreci.

Broj: U-III-933/2001
Zagreb, 19. prosinca 2001.

USTAVNI SUD REPUBLIKE HRVATSKE

Predsjednik Vijeća
**dr. sc. Jasna Omejec,** v. r.

Odluka, NN 3/2002-126