## Odluka Ustavnog suda Republike Hrvatske broj:U-III-4029/2007 od 13. veljače 2008.

### NN 31/2008 (14.3.2008.), Odluka Ustavnog suda Republike Hrvatske broj:U-III-4029/2007 od 13. veljače 2008.

# USTAVNI SUD REPUBLIKE HRVATSKE

**1031**

Ustavni sud Republike Hrvatske, u Prvom vijeću za odlučivanje o ustavnim
tužbama, u sastavu sudac Aldo Radolović, predsjednik Vijeća, te suci Marko
Babić, Mario Kos, Davor Krapac, Jasna Omejec i Nevenka Šernhorst, članovi
Vijeća, u postupku koji je ustavnom tužbom pokrenula D. P. iz Z., koju zastupa
H. Č.-B., odvjetnik iz Z., na sjednici održanoj 13. veljače 2008. godine,
jednoglasno je donio

## ODLUKU

I. Ustavna tužba se odbija.
II. Ova odluka objavit će se u »Narodnim novinama«.

```
Obrazloženje
```

1. Ustavna tužba podnesena je protiv presude Županijskog suda u Zagrebu broj:
Gž2-39/07-2 od 28. kolovoza 2007., kojom je odbijena žalba podnositeljice i u
pobijanom dijelu potvrđena presuda Općinskog suda u Zagrebu broj: P2-1628/02 od
21. studenoga 2006.
Prvostupanjskom presudom razveden je brak podnositeljice i tuženika, određeno je
da će zajedničko maloljetno dijete stranaka živjeti s tuženikom, utvrđeni su
termini susreta i druženja podnositeljice s djetetom, kao i njezina obveza
uzdržavanja djeteta.
2. Podnositeljica u ustavnoj tužbi navodi da su joj osporenim presudama
povrijeđena ustavna prava zajamčena odredbama članka 14. stavka 2., članka 19. i
članka 26. Ustava Republike Hrvatske. Iako podnositeljica navodi kako tužbu
podnosi zbog povrede ustavnog prava zajamčenog odredbom članka 14. stavka 2.
Ustava, iz njenog sadržaja proizlazi da ju je podnijela zbog povrede ustavnog
prava na pravično suđenje, zajamčenog odredbom članka 29. stavka 1. Ustava.
Naime, podnositeljica navodi kako je do povrede navedenih ustavnih prava došlo
zbog toga što prvostupanjski sud nije postupao u skladu s odredbama Zakona o
parničnom postupku (»Narodne novine« broj 53/91., 91/92., 112/99. i 117/03.; u
daljnjem tekstu: ZPP), odnosno »nije proveo pažljivu i brižljivu kritičku ocjenu
svakog od dokaza posebno, a pogotovo je propustio ocijeniti sve dokaze zajedno«
pa je podnositeljica stavljena u nepovoljniji položaj u odnosu na tuženika.
Podnositeljica zapravo prigovara primjeni članka 8. ZPP-a, to jest nezadovoljna
je načinom na koji su sudovi ocijenili pojedine provedene dokaze, a što je
dovelo do odluke da dijete živi s ocem, kojom je nezadovoljna.
Predlaže ukidanje osporenih presuda.

*Ustavna tužba nije osnovana.*

3. Prema odredbi članka 62. stavka 1. Ustavnog zakona o Ustav­nom sudu Republike
Hrvatske (»Narodne novine« broj 99/99., 29/02. i 49/02. – pročišćeni tekst, u
daljnjem tekstu: Ustavni zakon), svatko može podnijeti Ustavnom sudu ustavnu
tužbu ako smatra da mu je pojedinačnim aktom tijela državne vlasti (...) kojim
je odlučeno o njegovim pravima i obvezama (...) povrijeđeno ljudsko pravo ili
temeljna sloboda zajamčena Ustavom (...), to jest ustavno pravo.
4. Uvidom u osporenu prvostupanjsku presudu te u spis predmeta Općinskog suda u
Zagrebu broj: P2-1628/02, utvrđeno je da je prvostupanjski sud, radi donošenja
odluke o tome s kojim će roditeljem živjeti malodobno dijete, zatražio mišljenje
i prijedlog nadležnog centra za socijalnu skrb, proveo vještačenje po stalnom
sudskom vještaku za psihologiju te saslušao svjedoke i stranke.
Svoje je stajalište prvostupanjski sud detaljno i valjano obraz­ložio.
Drugostupanjski sud je odbio žalbu podnositeljice i potvrdio prvostupanjsku
presudu u svim pobijanim dijelovima, uključujući i točku II. njene izreke, kojom
je odlučeno da će dijete živjeti s tuženikom. U obrazloženju presude
drugostupanjski sud je naveo, u bitnome, kako je prvostupanjski sud pravilno
primijenio odredbu članka 8. ZPP-a, rukovodeći se mišljenjem vještaka i dovodeći
ga u svezu s mišljenjem centra za socijalnu skrb. Ocjenjujući odluku
prvostupanjskog suda o tome s kojim će roditeljem dijete živjeti, naveo je i da
se takva odluka mora, kada između roditelja postoji spor, zasnivati na dokaznim
sredstvima lišenim bilo kakve subjektivnosti.
5. Odredbom članka 29. stavka 1. Ustava propisano je:
*Svatko ima pravo da zakonom ustanovljeni neovisni i nepristrani sud pravično i u
razumnom roku odluči o njegovim pravima i obvezama, ili o sumnji ili optužbi
zbog kažnjivog djela.*Sadržaj navedenog ustavnog prava ograničen je na postupovna jamstva pravičnog
suđenja, pa Ustavni sud, ocjenjujući navode ustavne tužbe sa stajališta tog
ustavnog prava, ispituje eventualno postojanje postupovnih povreda u postupcima
pred sudovima i na temelju toga ocjenjuje je li postupak – razmatran kao
jedinstvena cjelina – bio vođen na način koji je podnositelju osigurao pravično
suđenje.
U konkretnoj pravnoj stvari presuđivali su zakonom ustanov­ljeni sudovi unutar
svoje nadležnosti utvrđene zakonom. Iz spisa predmeta razvidno je da je
prvostupanjski parnični sud, sukladno mjerodavnim odredbama ZPP-a, proveo
opsežan dokazni postupak i ocijenio dokaze. Također je razvidno da je
podnositeljici bilo omogućeno pratiti postupak i sudjelovati u njemu, te da je
bila u moguć­nosti poduzimati sve zakonom dopuštene postupovne radnje i ulagati
pravne lijekove, dok su osporene odluke valjano obrazložene te donesene sukladno
mjerodavnim odredbama postupovnog prava.
Zbog navedenog, Ustavni sud je utvrdio da osporenim odlukama podnositeljici nije
povrijeđeno ustavno pravo na pravično suđenje.
6. U svezi s istaknutom povredom odredaba članka 19. Ustava, valja napomenuti da
podnositeljica osporava odluke sudbene vlasti, dok se navedene odredbe Ustava
odnose na akte tijela državne uprave i tijela koja imaju javne ovlasti.
Člankom 26. Ustava propisano je:
*Svi državljani Republike Hrvatske i stranci jednaki su pred sudovima i drugim
državnim i inim tijelima koja imaju javne ovlasti.*Polazeći od izloženog sadržaja članka 19. i članka 26. Ustava, Ustavni sud
utvrđuje da navedene odredbe nisu mjerodavne u konkretnom slučaju.
7. Slijedom navedenih razloga, a na temelju odredaba članaka 73. i 75. Ustavnog
zakona, Ustavni sud je odlučio kao u točci I. izreke.
8. Odluka o objavi (točka II. izreke) temelji se na odredbi članka 29. Ustavnog
zakona.

Broj: U-III-4029/2007
Zagreb, 13. veljače 2008.

USTAVNI SUD REPUBLIKE HRVATSKE
Predsjednik Vijeća
**dr. sc. Aldo Radolović**, v. r.

Odluka, NN 31/2008-1031
Opći uvjeti korištenjaZaštita privatnosti[Pristup podatcima](/data_access_hr.aspx)[ELI](/about_eli_hr.aspx)

©2026. g. Narodne novine d.d.

, izrada [Novena d.o.o.](http://novena.hr/)