## Ustavni zakon o suradnji Republike Hrvatske s Međunarodnim kaznenim sudom

### NN 32/1996 (26.4.1996.), Ustavni zakon o suradnji Republike Hrvatske s Međunarodnim kaznenim sudom

# ZASTUPNIČKI DOM SABORA REPUBLIKE HRVATSKE

Na temelju članka 80. Ustava Republike Hrvatske, Zastupnički dom Sabora
Republike Hrvatske na sjednici 19. travnja 1996., donio je

## ODLUKU

### O PROGLAŠENJU USTAVNOG ZAKONA O SURADNJI REPUBLIKE HRVATSKE S MEĐUNARODNIM KAZNENIM SUDOM

Proglašava se i stupa na snagu Ustavni zakon o suradnji Republike Hrvatske
s Međunarodnim kaznenim sudom kojeg je donio Zastupnički dom Sabora Republike
Hrvatske na sjednici 19. travnja 1996. godine.

Klasa: 012-01/96-01/02

Zagreb, 19. travnja 1996.

ZASTUPNIČKI DOM SABORA REPUBLIKE HRVATSKE

Predsjednik

Zastupničkog doma Sabora

**akademik Vlatko Pavletić,** v. r.

## USTAVNI ZAKON

### O SURADNJI REPUBLIKE HRVATSKE S MEĐUNARODNIM KAZNENIM SUDOM

I. OPĆENITE ODREDBE

Članak 1.

Ovim Ustavnim zakonom uređuje se suradnja Republike Hrvatske s Međunarodnim
kaznenim sudom za teška kršenja međunarodnog humanitarnog prava počinjena
na području bivše Jugoslavije od 1991. godine (u daljnjem tekstu: Međunarodni
kazneni sud), te izvršavanje obveza koje za Republiku Hrvatsku proizlaze
iz Rezolucije Vijeća sigurnosti br. 827. (1993), Statuta i Pravila o postupku
i dokazima Međunarodnoga kaznenog suda.

Pod Međunarodnim kaznenim sudom razumijeva se sud osnovan Rezolucijom
827. (1993) Vijeća sigurnosti Ujedinjenih naroda radi suđenja osobama odgovornima
za teška kršenja međunarodnoga humanitarnog prava počinjena na području
bivše Jugoslavije od 1991. godine.

Članak 2.

Nositelj suradnje s Međunarodnim kaznenim sudom u ime Republike Hrvatske
je Vlada Republike Hrvatske.

Vlada Republike Hrvatske može svojom odlukom osnovati posebna tijela
radi obavljanja poslova suradnje s Međunarodnim kaznenim sudom. U odluci
o osnivanju takvog tijela pobliže će se odrediti njegove zadaće i ovlasti.

Državna tijela Republike Hrvatske surađuju s Međunarodnim kaznenim sudom
putem Vlade Republike Hrvatske, ako Vlada Republike Hrvatske ne odluči
drukčije. Suradnja s Međunarodnim kaznenim sudom odvija se na hrvatskom
jeziku, a iznimno i na jednom od službenih jezika Međunarodnoga kaznenog
suda.

Članak 3.

Zahtjev za suradnju ili izvršenje pojedinih odluka Međunarodnoga kaznenog
suda dostavlja se Vladi Republike Hrvatske.

Zahtjevu za suradnju ili izvršenje odluke Međunarodnoga kaznenog suda
Republika Hrvatska udovoljit će ako je zahtjev ili odluka utemeljena na
odgovarajućim odredbama Statuta i Pravila o postupku i dokazima Međunarodnoga
kaznenog suda i ako nije u suprotnosti s Ustavom Republike Hrvatske.

Zahtjev za suradnju i izvršenje odluke Međunarodnoga kaznenog suda,
koji udovoljava zahtjevima iz stavka 2. ovoga članka, Vlada Republike Hrvatske
dostavlja nadležnom državnom tijelu radi izvršenja.

Članak 4.

Državna tijela nadležna za postupanje po zahtjevu za suradnju Međunarodnoga
kaznenog suda obavljaju pojedine radnje kojima se ta suradnja ostvaruje
na način propisan zakonom Republike Hrvatske.

Stvarna i mjesna nadležnost sudova i drugih državnih tijela koja postupaju
po zahtjevu Međunarodnoga kaznenog suda za suradnju određuje se prema pravilima
koja vrijede za određivanje nadležnosti u kaznenom postupku, odnosno u
drugom postupku u kojem se obavlja radnja kojom se ostvaruje suradnja,
ako ovim Ustavnim zakonom nije drukčije određeno.

Članak 5.

Državno tijelo koje u pojedinom slučaju obavlja određene poslove suradnje,
odnosno izvršava odluku Međunarodnoga kaznenog suda podnijet će Vladi Republike
Hrvatske cjelovito izvješće o obavljenim poslovima suradnje ili o izvršenju
odluke odmah, a najkasnije u roku od 3 dana.

Državno tijelo iz stavka 1. ovoga članka, na zahtjev Vlade Republike
Hrvatske ili ako ocijeni da za to postoji potreba, izvješćivat će Vladu
Republike Hrvatske o tijeku suradnje ili izvršenja odluke Međunarodnoga
kaznenog suda.

Državno tijelo koje tijekom obavljanja pojedinih poslova suradnje ili
izvršenja odluke Međunarodnoga kaznenog suda utvrdi da suradnja ili izvršenje
odluke nije moguće zbog pravnih ili drugih zapreka, izvijestit će o tome
Vladu Republike Hrvatske.

Sudovi i Državno odvjetništvo Republike Hrvatske iz stavka 3. ovoga
članka izvješćuju Vladu Republike Hrvatske o poslovima suradnje ili izvršenju
odluke Međunarodnoga kaznenog suda putem Ministarstva pravosuđa Republike
Hrvatske.

II. DJELOVANJE MEĐUNARODNOGA KAZNENOG SUDA NA PODRUČJU REPUBLIKE
HRVATSKE

Članak 6.

Radi učinkovitog ostvarivanja suradnje Republike Hrvatske i Međunarodnoga
kaznenog suda, Vlada Republike Hrvatske može odobriti da Međunarodni kazneni
sud ima ured na području Republike Hrvatske.

Vlada Republike Hrvatske može odlukom kojom se odobrava osnivanje ureda
ili posebnim ugovorom odrediti uvjete rada ureda iz stavka 1. ovoga članka.

Članak 7.

Međunarodni kazneni sud i njegov tužitelj uz odobrenje Vlade Republike
Hrvatske mogu na području Republike Hrvatske poduzimati pojedine radnje
radi otkrivanja zločina iz svojega djelokruga, osim mjera prisile i drugih
radnji koje ograničavaju temeljna prava i slobode građana.

Članak 8.

Predstavnicima Međunarodnoga kaznenog suda odobrit će se nazočnost na
glavnoj raspravi suda u Republici Hrvatskoj u postupku zbog kaznenog djela
iz djelokruga Međunarodnoga kaznenog suda te će im se dopustiti uvid u
spis predmeta i na njihov zahtjev dostaviti primjerak presude.

III. USTUPANJE KAZNENOG PROGONA I KAZNENOG POSTUPKA

Članak 9.

Na obrazloženi zahtjev Međunarodnoga kaznenog suda ustupit će mu se
kazneni postupak koji se vodi pred sudovima u Republici Hrvatskoj protiv
okrivljenika za kazneno djelo koje je prema Statutu Međunarodnoga kaznenog
suda u njegovu djelokrugu.

Rješenje o ustupanju kaznenog progona i kaznenog postupka donosi vijeće
nadležnoga županijskog suda sastavljeno od tri suca. Vijeće će odbiti zahtjev
za ustupanje kaznenog progona i kaznenog postupka ako se zahtjev ne odnosi
na istog okrivljenika i isto kazneno djelo, ili ako je okrivljenik za to
kazneno djelo već presuđen pravomoćnom presudom suda u Republici Hrvatskoj.
Iznimno, kazneni postupak dovršen pravomoćnom presudom ustupit će se Međunarodnom
kaznenom sudu ako se zahtjev odnosi na ponavljanje postupka pred Međunarodnim
kaznenim sudom prema odredbama članka 10. stavka 2. Statuta Međunarodnoga
kaznenog suda.

Na sjednicu vijeća iz stavka 2. ovoga članka pozivaju se državni odvjetnik,
okrivljenik i njegov branitelj, koji na sjednici mogu iznijeti svoja stajališta
i prijedloge glede zahtjeva Međunarodnoga kaznenog suda za ustupanje kaznenog
progona i kaznenog postupka. Sjednica vijeća održat će se i ako pozvane
osobe nisu nazočne. Sjednica vijeća održat će se i u slučaju ako je okrivljenik
u bijegu ili je nedostupan sudu.

Na rješenje o ustupanju kaznenog progona i kaznenog postupka Međunarodnom
kaznenom sudu državni odvjetnik, okrivljenik i njegov branitelj mogu izjaviti
žalbu u roku od 8 dana. Žalba zadržava izvršenje.

O žalbi iz stavka 4. ovoga članka odlučuje Vrhovni sud Republike Hrvatske
u vijeću sastavljenom od pet sudaca.

Odlučujući povodom žalbe, vijeće Vrhovnog suda Republike Hrvatske može
rješenjem potvrditi, ukinuti ili preinačiti prvostupanjsko rješenje.

Po pravomoćnosti rješenja o ustupanju kaznenog progona i kaznenog postupka,
rješenje se zajedno sa spisom predmeta putem Ministarstva pravosuđa dostavlja
Vladi Republike Hrvatske koja ga prosljeđuje Međunarodnom kaznenom sudu.

Članak 10.

Nakon pravomoćnosti rješenja kojim se ustupa kazneni postupak, neće
se protiv okrivljenika za isto kazneno djelo pokretati postupak, a postupak
koji je u tijeku obustavit će se. Kada je presuda suda u Republici Hrvatskoj
postala pravomoćna, neće se izvršiti, a ako je izvršenje u tijeku, bit
će prekinuto danom kada okrivljenik bude predan Međunarodnom kaznenom sudu.

Članak 11.

Kazneni postupak koji se vodio pred sudom u Republici Hrvatskoj, a obustavljen
je radi ustupanja kaznenog postupka Međunarodnom kaznenom sudu, može se
ponoviti pred nadležnim sudom Republike Hrvatske, ako Međunarodni kazneni
sud nije svojom presudom odlučio o krivnji okrivljenika za jedno ili više
kaznenih djela za koja se u Republici Hrvatskoj vodio kazneni postupak.
U tom slučaju može se izvršiti pravomoćna presuda suda u Republici Hrvatskoj
ili nastaviti izvršenje presude koje je prekinuto, kao i započeti kazneni
progon u slučaju kada do njegova pokretanja nije došlo zbog toga što je
postupak vođen pred Međunarodnim kaznenim sudom.

Kada su presudom Međunarodnoga kaznenog suda obuhvaćena samo neka kaznena
djela za koja postoji pravomoćna presuda suda u Republici Hrvatskoj, sud
Republike Hrvatske izmijenit će presudu glede kazne, primjenjujući na odgovarajući
način odredbe Zakona o krivičnom postupku koje se odnose na izmjenu presude
prema pravilima o ponavljanju postupka.

Članak 12.

Okrivljeniku o čijoj je krivnji odlučio Međunarodni kazneni sud, ne
može se za isto kazneno djelo suditi u Republici Hrvatskoj, niti se može
izvršiti prijašnja presuda suda u Republici Hrvatskoj koja se odnosi na
to kazneno djelo.

Na zahtjev državnog odvjetnika ili okrivljenika kojemu je sudio Međunarodni
kazneni sud, preinačit će se presuda suda u Republici Hrvatskoj za isto
kazneno djelo, odgovarajućom primjenom odredaba Zakona o krivičnom postupku
koje se odnose na izmjenu presude prema pravilima o ponavljanju postupka.

IV. UHIĆENJE I PRITVOR OKRIVLJENIKA, TE NJEGOVA PREDAJA MEĐUNARODNOM
KAZNENOM SUDU

Članak 13.

O zahtjevu Međunarodnoga kaznenog suda za uhićenje određene osobe, koja
je okrivljenik pred tim sudom, odlučuje naredbom istražni sudac nadležnog
županijskog suda. Naredbu o uhićenju izvršavaju redarstvene vlasti.

Istražni sudac odlučuje naredbom i o zahtjevu tužitelja Međunarodnoga
kaznenog suda da se osumnjičenik uhiti iz razloga hitnosti prema članku
40. Pravila o postupku i dokazima Međunarodnoga kaznenog suda. U tom slučaju
uhićenik može biti zadržan najdulje 48 sati i po proteku toga roka mora
biti pušten na slobodu ako Međunarodni kazneni sud ne zatraži njegovu predaju.

Redarstvene vlasti uhitit će okrivljenika i bez naredbe istražnog suca
ako je za okrivljenikom raspisana tjeralica nadležnog tijela Republike
Hrvatske ili Međunarodnoga kaznenog suda.

Redarstvene vlasti dužne su odmah uhićenika dovesti pred istražnog suca
nadležnoga županijskog suda koji odlučuje o pritvaranju okrivljenika ili
njegovu puštanju na slobodu. Pritvor određen rješenjem istražnog suca može
trajati najdulje dva mjeseca, nakon čega se pritvor može produljiti samo
odlukom vijeća nadležnoga županijskog suda.

Pritvor može odrediti i vijeće županijskog suda tijekom postupka u kojem
odlučuje o zahtjevu Međunarodnoga kaznenog suda da mu se okrivljenik preda
ili da mu se ustupi kazneni progon i kazneni postupak. Na temelju rješenja
vijeća pritvor može trajati do dva mjeseca, s tim da se pritvor može produljivati
u postupku preispitivanja postojanja razloga za pritvor prema odredbi članka
14. stavka 3. ovoga Ustavnog zakona.

Članak 14.

Istražni sudac ili vijeće županijskog suda donijet će rješenje o pritvoru
okrivljenika ako postoji zahtjev Međunarodnoga kaznenog suda da mu se okrivljenik
preda i ako postoji neki od razloga za određivanje pritvora koji je predviđen
u članku 182. stavku 1. i 2. Zakona o krivičnom postupku ("Narodne novine",
br. 34/93. - pročišćeni tekst, 38/93., 25/94. i 28/96.). Prije donošenja
rješenja o pritvoru istražni će sudac obvezno ispitati okrivljenika, a
može pozvati državnog odvjetnika da se očituje o potrebi određivanja pritvora.

Pritvor određen prema stavku 1. ovoga članka može trajati dok okrivljenik
ne bude predan Međunarodnom kaznenom sudu ili dok se ne donese rješenje
kojim se zahtjev za predaju okrivljenika ili ustup kaznenog progona i kaznenog
postupka odbija, a ukupno najdulje šest mjeseci.

Vijeće županijskog suda sastavljeno od tri suca dužno je svaka dva mjeseca
preispitati postoje li i dalje razlozi za pritvor te to utvrditi svojim
rješenjem. Vijeće će po službenoj dužnosti ukinuti pritvor čim prestanu
razlozi zbog kojih je određen.

Ako ovim Ustavnim zakonom nije drukčije određeno, na žalbu na rješenje
o pritvoru i postupak izvršenja pritvora na odgovarajući će se način primijeniti
odredbe Zakona o krivičnom postupku.

Članak 15.

U postupku povodom zahtjeva za predaju okrivljenika Međunarodnom kaznenom
sudu na odgovarajući će se način primijeniti odredbe Zakona o krivičnom
postupku o pozivanju, dovođenju, obećanju okrivljenika da neće napuštati
boravište, jamstvu te izdavanju tjeralice.

Članak 16.

Obrazloženi zahtjev za predaju okrivljenika Međunarodni kazneni sud
dostavlja Vladi Republike Hrvatske. Uz zahtjev Međunarodni kazneni sud
dostavlja podatke potrebne za utvrđenje istovjetnosti okrivljenika i potvrđenu
optužnicu podignutu pred Međunarodnim kaznenim sudom.

Vlada Republike Hrvatske putem Ministarstva pravosuđa dostavlja zahtjev
županijskom sudu na čijem području okrivljenik ima prebivalište, koji o
zahtjevu odlučuje u vijeću sastavljenom od tri suca.

Ako okrivljenik nema prebivalište na području Republike Hrvatske, ako
nije moguće utvrditi gdje mu je prebivalište ili ako za to postoje drugi
važni razlozi, predsjednik Vrhovnog suda Republike Hrvatske odredit će
rješenjem županijski sud pred kojim će se voditi postupak povodom zahtjeva
Međunarodnoga kaznenog suda.

Protiv rješenja iz stavka 3. ovoga članka žalba nije dopuštena.

Članak 17.

U postupku odlučivanja o zahtjevu Međunarodnoga kaznenog suda za predaju
okrivljenika, sud će upoznati okrivljenika sa zahtjevom i optužbama koje
mu se stavljaju na teret ispitati ga o djelima koja mu se stavljaju na
teret te o drugim okolnostima važnim za odlučivanje o zahtjevu Međunarodnoga
kaznenog suda.

Članak 18.

U postupku odlučivanja o zahtjevu Međunarodnoga kaznenog suda da mu
se preda okrivljenik, okrivljenik obvezno ima branitelja. Ako okrivljenik
ne uzme branitelja, odredit će mu sud branitelja po službenoj dužnosti.

Nazočnost branitelja obvezna je i prilikom ispitivanja okrivljenika
prema članku 14. stavku 1. ovoga Ustavnog zakona. Ako okrivljenik prilikom
tog ispitivanja ne osigura branitelja u roku od 6 sati, odredit će mu sud
branitelja po službenoj dužnosti.

Na postavljanje i razrješenje branitelja po službenoj dužnosti primjenjivat
će se odredbe Zakona o krivičnom postupku, ako ovim Ustavnim zakonom nije
drukčije određeno.

Članak 19.

U postupku povodom zahtjeva Međunarodnoga kaznenog suda da mu se okrivljenik
preda vijeće će saslušati državnog odvjetnika te utvrditi činjenice potrebne
za donošenje odluke primjenjujući na odgovarajući način odredbe Zakona
o krivičnom postupku.

Članak 20.

Vijeće će donijeti rješenje kojim udovoljava zahtjevu za predaju okrivljenika
Međunarodnom kaznenom sudu ako utvrdi da se zahtjev odnosi na osobu protiv
koje se vodi postupak za predaju i da se radi o kaznenom djelu za koje
je Međunarodni kazneni sud nadležan prema svom Statutu. U suprotnom, vijeće
će rješenjem odbiti zahtjev Međunarodnoga kaznenog suda. Vijeće će rješenjem
odbiti zahtjev i u slučaju ako je okrivljeniku za isto djelo presuđeno
pravomoćnom presudom suda u Republici Hrvatskoj, a zahtjev za predaju nije
podnesen radi ponavljanja postupka pred Međunarodnim kaznenim sudom prema
odredbama članka 10. stavka 2. Statuta Međunarodnoga kaznenog suda.

Članak 21.

Rješenje kojim se zahtjev Međunarodnoga kaznenog suda za predaju okrivljenika
odbija, po službenoj se dužnosti zajedno sa spisom predmeta dostavlja Vrhovnom
sudu Republike Hrvatske koji u vijeću od pet sudaca razmatra zahtjev i
prvostupanjsko rješenje te svojim rješenjem potvrđuje, ukida ili preinačuje
rješenje županijskog suda.

Članak 22.

Na rješenje županijskog suda kojim se udovoljava zahtjevu Međunarodnoga
kaznenog suda da mu se preda okrivljenik, državni odvjetnik, okrivljenik
i njegov branitelj imaju pravo žalbe u roku od osam dana. Žalba zadržava
izvršenje rješenja, a o njoj odlučuje vijeće Vrhovnog suda Republike Hrvatske
u vijeću od pet sudaca.

Na postupak odlučivanja vijeća Vrhovnoga suda Republike Hrvatske o žalbi
iz stavka 1. ovoga članka, te na odlučivanje prema članku 21. ovoga Ustavnog
zakona, na odgovarajući će se način primijeniti odredbe Zakona o krivičnom
postupku koje se odnose na odlučivanje o žalbi na presudu.

Članak 23.

Pravomoćno sudsko rješenje kojim se dopušta predaja okrivljenika Međunarodnom
kaznenom sudu konačno je.

Protiv pravomoćnog sudskog rješenja kojim se dopušta predaja okrivljenika
Međunarodnom kaznenom sudu može se podnijeti ustavna tužba Ustavnom sudu
Republike Hrvatske.

Ministar pravosuđa može privremeno odgoditi predaju okrivljenika zbog
bolesti okrivljenika ili drugog naročito opravdanog razloga.

Članak 24.

Pravomoćno i izvršno rješenje kojim je odlučeno o zahtjevu Međunarodnoga
kaznenog suda da mu se okrivljenik preda dostavlja se putem Ministarstva
pravosuđa Vladi Republike Hrvatske koja ga prosljeđuje Međunarodnom kaznenom
sudu.

V. PRAVNA POMOĆ MEĐUNARODNOM KAZNENOM SUDU

Članak 25.

Na zahtjev Međunarodnoga kaznenog suda nadležna državna tijela Republike
Hrvatske obavit će pojedine istražne radnje, prikupiti potrebne podatke
o kaznenom djelu i počinitelju te drugim činjenicama važnim za kazneni
postupak, raspisati tjeralicu, dostaviti poziv i druga pismena koja osobama
s boravištem u Republici Hrvatskoj šalje Međunarodni kazneni sud te obaviti
druge radnje važne za postupak pred Međunarodnim kaznenim sudom.

Predstavnicima Međunarodnoga kaznenog suda može se na njihov zahtjev
omogućiti nazočnost pri obavljanju radnji iz stavka 1. ovoga članka te
da pri tome postavljaju pitanja, daju prijedloge te, ako to ne bi štetno
utjecalo na obavljanje radnje, snimaju njeno odvijanje uređajima za optičko
i zvučno snimanje.

Članak 26.

Na zahtjev Međunarodnoga kaznenog suda Vlada Republike Hrvatske odobrit
će prijevoz okrivljenika, svjedoka i drugih osoba preko područja Republike
Hrvatske.

Nadležna državna tijela Republike Hrvatske poduzet će radnje potrebne
za siguran prijevoz osoba iz stavka 1. ovoga članka, uključivši i mjere
ograničenja slobode osoba koje se prevoze.

Članak 27.

U postupku pružanja pravne pomoći Međunarodnom kaznenom sudu primjenjivat
će se na odgovarajući način odredbe članka 3., 4. i 5. ovoga Ustavnog zakona.

VI. IZVRŠENJE PRESUDE MEĐUNARODNOGA KAZNENOG SUDA

Članak 28.

Pravomoćna presuda Međunarodnoga kaznenog suda može se izvršiti u Republici
Hrvatskoj. Vlada Republike Hrvatske izvijestit će Međunarodni kazneni sud
o spremnosti Republike Hrvatske da prihvati osuđenike na izdržavanje zatvorske
kazne.

Članak 29.

Zatvorska se kazna izvršava prema propisima Republike Hrvatske koji
se odnose na izvršenje kazni.

Međunarodnom kaznenom sudu omogućit će se nadzor nad izvršenjem kazne.

Članak 30.

Kada se prema propisima Republike Hrvatske steknu uvjeti za pomilovanje,
ublažavanje kazne ili uvjetni otpust, o tome će se obavijestiti Međunarodni
kazneni sud radi donošenja odgovarajuće odluke.

Članak 31.

Nadležni sud u Republici Hrvatskoj izvršit će presudu Međunarodnoga
kaznenog suda koja se odnosi na oduzimanje imovinske koristi ostvarene
izvršenjem kaznenog djela, povrat imovine osobama kojima je ta imovina
protupravno oduzeta kaznenim djelom, odnosno na novčanu naknadu za protupravno
oduzetu imovinu kada povrat te imovine nije moguć.

Sud u Republici Hrvatskoj je sukladno članku 12. Zakona o parničnom
postupku ("Narodne novine", br. 53/91. i 91/92.) vezan za presudu Međunarodnoga
kaznenog suda u pogledu kaznenog djela i kaznene odgovornosti.

VII. ZAKLJUČNE ODREDBE: O TROŠKOVIMA, IMUNITETU I OSTALIM PITANJIMA

Članak 32.

Vlada Republike Hrvatske može od Međunarodnoga kaznenog suda tražiti
namirenje troškova koji su nastali za Republiku Hrvatsku izvršenjem poslova
suradnje s Međunarodnim kaznenim sudom obavljenih na njegov zahtjev.

Kada se u postupku ostvarivanja suradnje po zahtjevu Međunarodnoga kaznenog
suda očekuju troškovi iznad visine utvrđene odlukom Vlade Republike Hrvatske,
od Međunarodnoga kaznenog suda može se tražiti predujmljenje tih troškova.

Članak 33.

U slučaju kada je Republika Hrvatska ustupila kazneni progon Međunarodnom
kaznenom sudu pa je zbog toga došlo do obustave postupka pred sudom u Republici
Hrvatskoj, o troškovima tog postupka odlučit će nadležni sud naknadno,
ovisno o presudi Međunarodnoga kaznenog suda.

Članak 34.

Suci, tužitelj i tajnik Međunarodnoga kaznenog suda u Republici Hrvatskoj
uživaju povlastice i imunitete predviđene međunarodnim pravom za diplomatske
predstavnike.

Djelatnici ureda Međunarodnoga kaznenog suda u Republici Hrvatskoj i
drugi djelatnici Međunarodnoga kaznenog suda koji nisu državljani Republike
Hrvatske uživaju imunitete i povlastice sukladno članku VI. točke 22. Konvencije
o povlasticama i imunitetima UN od 13. veljače 1946. godine, ako se ugovorom
Republike Hrvatske i Međunarodnoga kaznenog suda pitanje imuniteta i povlastice
ne riješi drukčije.

Imunitete iz stavka 2. ovoga članka djelatnici Međunarodnoga kaznenog
suda uživaju ako je to potrebno za nesmetano ispunjavanje zadaće toga Suda.

Članak 35.

Predstavnici Republike Hrvatske pred Međunarodnim kaznenim sudom mogu
imati diplomatski status, a Vlada Republike Hrvatske može ugovorom s Međunarodnim
kaznenim sudom ili drugim državama urediti imunitet i druge povlastice
hrvatskih predstavnika.

Članak 36.

Ovaj Ustavni zakon stupa na snagu danom proglašenja.

Klasa: 012-01/96-01/02

Zagreb, 19. travnja 1996.

ZASTUPNIČKI DOM

SABORA REPUBLIKE HRVATSKE

Predsjednik

Zastupničkog doma Sabora**akademik Vlatko Pavletić,** v. r.

Zakon, NN 32/1996-654