## Rješenje Ustavnog suda Republike Hrvatske broj U-IIIB-3828/2003 od 14. listopada 2004.

### NN 151/2004 (29.10.2004.), Rješenje Ustavnog suda Republike Hrvatske broj U-IIIB-3828/2003 od 14. listopada 2004.

# USTAVNI SUD REPUBLIKE HRVATSKE

2649

Ustavni sud Republike
Hrvatske, u Vijeću za rješavanje postupovnih pretpostavki za odlučivanje o
ustavnim tužbama, u sastavu sudac Milan Vuković, predsjednik Vijeća, te suci
Ivan Matija i Nevenka Šernhorst, članovi Vijeća, u postupku u povodu ustavne
tužbe Z. I. iz Š., na sjednici održanoj 14. listopada 2004. godine, jednoglasno
je donio

## RJEŠENJE

I.
Ustavna tužba se odbacuje.

II. Ovo rješenje objavit će
se u »Narodnim novinama«.

```
Obrazloženje
```

1.
Ustavna tužba podnijeta je temeljem odredbe članka 63. stavka 2. Ustavnog
zakona o Ustavnom sudu Republike Hrvatske (»Narodne novine«, broj 49/02 –
pročišćeni tekst, u daljnjem tekstu: Ustavni zakon).

U ustavnoj tužbi podnositelj navodi da mu je
rješenjem Javne ustanove »Nacionalni park Krka« Šibenik, broj: 31/13-2003 NS od
30. rujna 2003. godine naređeno da sruši i ukloni četiri bespravno izgrađena
kameno-betonska zida. Protiv navedenog rješenja podnositelj je izjavio žalbu. O
žalbi još nije odlučeno.

Ministarstvo zaštite okoliša i prostornog uređenja,
Uprava za inspekcijske poslove, Područna jedinica – Odjel inspekcijskog nadzora
Šibenik, rješenjem klasa: UP/I-362-02/03-02/25244, ur. broj: 531-07/3-7-03-10
od 11. studenoga 2003. godine naredilo je podnositelju da u roku petnaest dana
uspostavi prijašnje stanje na makadamskom šumskom putu duljine 2000 metara od
zaseoka I. do lokaliteta Pod P. na području NP »K.«. Podnositelj je na navedeno
rješenje izjavio žalbu. O žalbi nije odlučeno.

Podnositelj ističe da takvim ponašanjem upravna tijela
krše njegovo ustavno pravo na jednakost, pravo na žalbu, pravo vlasništva, te
pravo kretanja, a da je povrijeđena i ustavna odred­ba da pojedinačni akti
moraju biti utemeljeni na zakonu.

Predlaže
da Ustavni sud usvoji ustavnu tužbu i ukine navedena rješenja, te da odgodi
ovrhu tih rješenja.

*Ustavna
tužba nije dopuštena.*

2.
Prema odredbi članka 63. stavka 1. Ustavnog zakona, Ustavni sud pokrenut će
postupak po ustavnoj tužbi i prije nego što je iscrpljen pravni put, u slučaju
kad o pravima i obvezama stranke ili o sumnji ili optužbi zbog kažnjivog djela
nije u razum­nom roku odlučio sud ili u slučaju kad se osporenim pojedinačnim
aktom grubo vrijeđaju ustavna prava, a potpuno je razvidno da bi nepokretanjem
ustavnosudskog postupka za podnositelja ustavne tužbe mogle nastati teške i
nepopravljive posljedice.

Postupajući temeljem spomenute odredbe Ustavnog
zakona, Ustavni sud će pokrenuti ustavnosudski postupak i prije negoli je
iscrpljen pravni put.

3. Odredba članka 62. stavka 2. Ustavnog zakona
propisuje da ako je zbog povrede ustavnih prava dopušten drugi pravni put,
ustavna tužba može se podnijeti tek nakon što je taj pravni put iscrpljen.

U stavku 3. članku 62. Ustavnog zakona propisano je,
da u stvarima u kojima je dopušten upravni spor, odnosno revizija u parničnom
ili izvanparničnom postupku, pravni put je iscrpljen nakon što je odlučeno i o
tim pravnim sredstvima.

4. U konkretnom slučaju podnositelj je podnio ustavnu
tužbu u svezi upravnog postupka koji se vodi pred upravnim tijelima. U odnosu
na upravni postupak postoje pravna sredstva u slučaju kada upravna tijela ne
donesu rješenje o žalbi protiv rješenja donijetog u prvom stupnju. Naime,
podnositelj se, temeljem članka 26. Zakona o upravnim sporovima mogao obratiti
Upravnom sudu pokretanjem upravnog spora, kao da je njegova žalba odbijena. Tek
tada bi se, u slučaju da Upravni sud ne riješi predmet, podnositelj mogao
obratiti Ustavnom sudu temljem članka 63. Ustavnog zakona.

S obzirom na to da se podnositelj uopće niti nije
koristio prav­nim sredstvima koja su mu stajala na raspolaganju, ne može se
smatrati da je učinio vjerojatnim da bi zbog nepokretanja ustavno­sudskog
postupka prije no što je iscrpljen dopušteni pravni put mogle za njega nastati
teške i nepopravljive posljedice.

Budući da podnositelj nije koristio pravna sredstva
kako je to propisano  članku 62.
Ustavnog zakona, te da nije učinio vjerojatnim da bi zbog nepokretanja
ustavnosudskog postupka prije no što je iscrpljen dopušteni pravni put mogle za
njega nastati teške i nepopravljive posljedice, nema pravo tražiti primjenu
članka 63. Ustavnog zakona, pa stoga ustavna tužba u konkretnom slučaju nije
dopuštena.

5. Slijedom iznijetog, riješeno je temeljem odredbe
članka 72. u svezi s člankom 62. Ustavnog zakona. Odluka o objavi ovog rješenja
temelji se na odredbi članka 29. Ustavnog zakona.

6. O prijedlogu podnositelja za odgodu ovrhe,
podnesenom na temelju članka 67. stavka 2. Ustavnog zakona, nije odlučivano s
obzirom na činjenicu da je o ustavnoj tužbi odlučeno kao u izreci ovog rješenja.

Broj: U-IIIB-3828/2003
Zagreb, 14. listopada 2004.

USTAVNI SUD REPUBLIKE HRVATSKE

Predsjednik
Vijeća
**Milan Vuković,** v. r.

if !supportEmptyParas endif

Rješenje, NN 151/2004-2649