## Odluka Ustavnog suda Republike Hrvatske broj: U-IIIA-64510/2009 od 28. siječnja 2010.

### NN 28/2010 (3.3.2010.), Odluka Ustavnog suda Republike Hrvatske broj: U-IIIA-64510/2009 od 28. siječnja 2010.

USTAVNI SUD REPUBLIKE HRVATSKE

680

Ustavni sud Republike Hrvatske, u Drugom vijeću za odlučivanje o ustavnim tužbama, u sastavu sutkinja Snježana Bagić, predsjednica Vijeća, te suci Mato Arlović, Davor Krapac, Ivan Matija, Duška Šarin i Miroslav Šeparović, članovi Vijeća, odlučujući o ustavnoj tužbi koju je podnijela Lj. D. iz Z., koju zastupa M. L., odvjetnik u Z., na sjednici održanoj 28. siječnja 2010. godine, jednoglasno je donio

ODLUKU

I. Ustavna tužba se usvaja.

II. Na temelju članka 63. stavka 3. Ustavnog zakona o Ustavnom sudu Republike Hrvatske (»Narodne novine« broj 99/99., 29/02. i 49/02. – pročišćeni tekst), podnositeljici ustavne tužbe, Lj. D. iz Z., određuje se primjerena naknada zbog povrede ustavnog prava iz članka 29. stavka 1. Ustava Republike Hrvatske, u iznosu od 26.200,00 kn.

III. Naknada iz točke II. izreke ove odluke biti će isplaćena iz državnog proračuna u roku od tri (3) mjeseca od dana podnošenja zahtjeva podnositelja Ministarstvu financija Republike Hrvatske za njezinu isplatu.

IV. Ova odluka objavit će se u »Narodnim novinama«.

Obrazloženje

1. Na temelju članka 27. stavka 1. Zakona o sudovima (»Narodne novine" broj 150/05., 16/07. i 113/08.), podnositeljica je 17. srpnja 2009. podnijela Vrhovnom sudu Republike Hrvatske zahtjev za zaštitu prava na suđenje u razumnom roku, radi duljine parničnog postupka, koji se vodio pred Općinskim građanskim sudom u Zagrebu pod poslovnim brojem: Pn-5459/05 (raniji brojevi: Pn-3412/86, Pn-118/91), a koji se u trenutku odlučivanja o zahtjevu podnositeljice (22. listopada 2009.) nalazio pred Vrhovnim sudom pod poslovnim brojem: Revx-542/2009. Zbog navedenog Vrhovni sud se rješenjem broj: Gzp-1121/09-2 od 22. listopada 2009. oglasio stvarno nenadležnim te je predmet ustupio Ustavnom sudu Republike Hrvatske. Stoga se predmetni zahtjev podnositeljice, u sadržajnom smislu, ima smatrati ustavnom tužbom.

ČINJENICE VAŽNE ZA USTAVNOSUDSKI POSTUPAK

2. Ustavni sud je u postupku pokrenutom ustavnom tužbom, primjenom članka 63. Ustavnog zakona, na temelju navoda ustavne tužbe i uvida u presliku spisa Općinskog građanskog suda u Zagrebu broj: Pn-5459/05 (raniji brojevi: Pn-3412/86, Pn-118/91), utvrdio sljedeće pravno relevantne činjenice za odlučivanje o povredi ustavnog prava podnositeljice, zajamčenog člankom 29. stavkom 1. Ustava:

Parnični postupak pokrenut je 2. prosinca 1986. godine pred Općinskim sudom u Zagrebu tužbom podnositeljice protiv tuženika, I. M. iz Z., radi naknade štete.

U razdoblju do 5. studenoga 1997. sud je održao sedamnaest (17) ročišta za glavnu raspravu (4. studenoga 1987., 23. prosinca 1987., 10. veljače 1988., 23. ožujka 1988., 9. siječnja 1989., 8. veljače 1989., 5. listopada 1989., 9. studenoga 1989., 20. prosinca 1989., 17. siječnja 1990., 19. veljače 1990., 15. ožujka 1990., 13. veljače 1991., 4. travnja 1991., 15. siječnja 1992., 3. veljače 1994. i 17. ožujka 1994.), proveo dokaz vještačenjem po vještaku za sigurnost na radu, te po vještaku medicinske struke, donio je presudu broj: Pn-3412/86 od 15. ožujka 1990. koju je drugostupanjski sud ukinuo rješenjem Okružnog suda u Zagrebu broj: Gž-5486/1990-2 od 4. prosinca 1990. Tuženik je umro 30. prosinca 1991.

U razdoblju nakon 5. studenoga 1997. u postupku su poduzete sljedeće radnje, relevantne za odlučivanje o pravima i obvezama podnositeljice:

Ročište za glavnu raspravu zakazano za 22. listopada 1999. odgođeno je zbog pribave ostavinskih spisa broj: O-965/92 i O-7736/97 iza pokojnog tuženika.

Službenom bilješkom u spisu od 31. listopada 2001. utvrđeno je da se spis broj: O-965/97 nalazi u radu te se ne može priklopiti, a spis broj: O-7736/97 je u žalbenom postupku te se također ne može priklopiti.

Iduće ročište održano je 8. travnja 2002.

Podneskom od 4. lipnja 2002. podnositeljica je požurila rad suda.

Ročište za glavnu raspravu održano je 2. rujna 2002. na kojem je doneseno rješenje o prekidu postupka a radi smrti tuženika.

Podneskom od 13. kolovoza 2004. podnositeljica je požurila rad suda.

U spisu postoji službena bilješka od 23. studenoga 2004. kojom je utvrđeno da se traženi ostavinski spisi ne mogu priklopiti zbog zakazanih ročišta u istima.

Rješenjem od 4. siječnja 2005. od ostavinskog odjela Općinskog suda u Zagrebu zatražen je podatak o ostavinskim spisima odnosno o nasljednicima iza pokojnog tuženika.

Dopisom ostavinskog odjela od 11. siječnja 2005. sud je obaviješten o nasljednicima naznačenim u smrtovnici.

Rješenjem suda broj: Pn-118/91 od 14. siječnja 2005. postupak je nastavljen te su pozvani nasljednici tuženog da preuzmu postupak.

Na ročištu održanom 2. prosinca 2005. utvrđen je prekid postupka u odnosu na jednu od nasljednica tuženika jer je ista umrla.

Ročišta za glavnu raspravu održana su 22. veljače 2006., 7. travnja 2006. i 6. srpnja 2007. Na ročištu održanom 20. rujna 2007. dokazni postupak je završen te je glavna rasprava zaključena. Ročište za objavu presude zakazano je za 4. listopada 2007.

Podnositeljica je podneskom od 6. travnja 2007. kao tuženog označila nasljednika pokojnog I. M., A. M. te je specificirala tužbeni zahtjev.

Općinski građanski sud u Zagrebu donio je presudu broj: Pn-5459/05-108 od 4. listopada 2007. kojom je djelomično usvojen a djelomično odbijen tužbeni zahtjev podnositeljice.

Podnositeljica je 14. studenoga 2007. podnijela žalbu na prvostupanjsku presudu.

Rješenjem suda od 21. prosinca 2007. utvrđeno je povlačenje tužbe podnositeljice u odnosu na nasljednika tuženog V. M.

Spis je povodom žalbe podnositeljice otpremljen Županijskom sudu u Zagrebu 7. listopada 2008.

Županijski sud u Zagrebu donio je presudu broj: Gžn-3238/08-2 od 21. listopada 2008. kojom je odbio žalbu podnositeljice i potvrdio prvostupanjsku presudu.

Podnositeljica je 15. prosinca 2008. izjavila reviziju protiv drugostupanjske presude.

U međuvremenu je sud od Ministarstva unutarnjih poslova došao do podataka da je nasljednik tuženog, A. M., umro 13. lipnja 2006.

Sud je rješenjem od 21. travnja 2009. od ostavinskog odjela zatražio podatke o tuženiku odnosno umrlom nasljedniku. Ostavinski odjel dostavio je rješenje o nasljeđivanju iza pok. A. M.

Spis je 28. kolovoza 2009. otpremljen Vrhovnom sudu povodom izjavljene revizije.

Vrhovni sud je spis zaprimio 17. rujna 2009. te se vodio pod brojem: Revx-542/09.

Dana 16. studenoga 2009. Vrhovni sud donio je rješenje pod brojem: Revx-542/09 kojom je odbacio reviziju podnositeljice. Spis s rješenjem otpremljen je s Vrhovnog suda 30. studenoga 2009.

Rješenje Vrhovnog suda broj: Revx-542/09 od 16. studenoga 2009. punomoćnik podnositeljice zaprimio je 10. prosinca 2009.

PRAVO VAŽNO ZA USTAVNOSUDSKI POSTUPAK

3. Mjerodavno pravo sadržano je u članku 29. stavku 1. Ustava Republike Hrvatske.

Ustavna tužba je osnovana.

4. Svoju odluku Ustavni sud obrazlaže sljedećim utvrđenjima:

4.1. DULJINA SUDSKOG POSTUPKA

Parnični postupak pokrenut je 2. prosinca 1986. godine pred Općinskim sudom u Zagrebu, tužbom podnositeljice.

Duljina postupka uzima se u obzir od 5. studenoga 1997. godine kad je Zakonom o potvrđivanju stupila na snagu, u odnosu na Republiku Hrvatsku, Konvencija za zaštitu ljudskih prava i temeljnih sloboda i Protokoli broj 1, 4, 6, 7 i 11 uz Konvenciju za zaštitu ljudskih prava i temeljnih sloboda (»Narodne novine – Međunarodni ugovori« broj 18/97., 6/99. – pročišćeni tekst i 8/99. – ispravak; u daljnjem tekstu: Konvencija). Protokol broj 12 na snazi je u odnosu na Republiku Hrvatsku od 1. travnja 2005. (Zakon o potvrđivanju Protokola broj 12 uz Konvenciju za zaštitu ljudskih prava i temeljnih sloboda, »Narodne novine – Međunarodni ugovori« broj 14/02. i Objava o stupanju na snagu Protokola broj 12 uz Konvenciju za zaštitu ljudskih prava i temeljnih sloboda, »Narodne novine – Međunarodni ugovori« broj 9/05.), a Protokol broj 13 od 1. srpnja 2003. (Zakon o potvrđivanju Protokola broj 13 uz Konvenciju za zaštitu ljudskih prava i temeljnih sloboda, o ukidanju smrtne kazne u svim okolnostima, »Narodne novine – Međunarodni ugovori« broj 14/02. i Objava o stupanju na snagu Protokola broj 13 uz Konvenciju za zaštitu ljudskih prava i temeljnih sloboda, »Narodne novine – Međunarodni ugovori" broj 13/03.).

U članku 6. stavku 1. Konvencije jamči se svakome pravo da radi utvrđivanja njegovih prava i obveza građanske naravi ili u slučaju podizanja optužnice za kazneno djelo protiv njega zakonom ustanovljeni neovisni i nepristrani sud u razumnom roku ispita njegov slučaj.

Ustavna tužba podnesena je 17. srpnja 2009. podnošenjem zahtjeva za zaštitu prava na suđenje u razumnom roku Vrhovnom sudu a do tog dana postupak nije okončan. Predmet je zaprimljen kod Ustavnog suda 24. studenoga 2009.

U trenutku odlučivanja o ustavnoj tužbi, podnositeljica je zaprimila rješenje Vrhovnog suda o reviziji.

Postupak, u odnosu na koji se traži zaštita prava na suđenje u razumnom roku, je okončan povodom revizije pred Vrhovnim sudom 16. studenoga 2009. godine. Ustavni sud utvrđuje da je do dana donošenja odluke Vrhovnog suda postupak trajao ukupno dvadeset dvije (22) godine, jedanaest (11) mjeseci i šesnaest (16) dana. Odluku Vrhovnog suda broj: Revx-542/09 podnositeljica je primila po punomoćniku 10. prosinca 2009. pa Ustavni sud utvrđuje da do dana kada je podnositeljica zaprimila odluku Vrhovnog suda postupak je trajao ukupno dvadeset tri (23) godine i osam (8) dana, a nakon stupanja na snagu Konvencije trajao je dvanaest (12) godina, jedan (1) mjesec i pet (5) dana.

4.2. POSTUPANJE NADLEŽNOG SUDA

Do podnošenja ustavne tužbe donesene su dvije prvostupanjske te dvije drugostupanjske odluke.

U konkretnom slučaju, u pravno relevantnom razdoblju, postupak se najprije vodio pred Općinskim građanskim sudom u Zagrebu, koji je od radnji relevantnih za odlučivanje o pravima i obvezama podnositeljice, održao više ročišta, proveo dokaz saslušanjem stranaka i svjedoka, te zaključio glavnu raspravu i odlučio o tužbenom zahtjevu podnositeljice. Općinski građanski sud u Zagrebu donio je dvije odluke.

Ustavni sud utvrđuje da je prvostupanjski sud bio potpuno neaktivan od 17. ožujka 1994. do 22. listopada 1999. (pet godina, sedam mjeseci i pet dana) od čega u razmatranom, pravno relevantnom razdoblju gotovo dvije godine, te nadalje od 22. listopada 1999. do 8. travnja 2002. te kada je donio rješenje kojim je utvrđen prekid postupka dakle od 2. rujna 2002. do 14. siječnja 2005., kada je utvrđen nastavak postupka. Tuženik je umro 30. prosinca 1991., sud je o tome obaviješten na ročištu 15. siječnja 1992. putem punomoćnika pokojnog tuženika, a rješenje o nasljeđivanju broj: O-965/92 doneseno je 5. travnja 2006. Prekid postupka, radi smrti tuženika, trajao je od 2. rujna 2002. do 14. siječnja 2005.

U povodu žalbi predmet je dostavljan u dva navrata Županijskom sudu u Zagrebu na odlučivanje. Povodom odlučivanja po prvoj žalbi Županijski sud u Zagrebu odlučio je u roku od četiri mjeseca. Isti je, povodom druge žalbe podnositeljice, odlučio u roku od nekoliko dana.

Dana 16. studenoga 2009. Vrhovni sud donio je rješenje pod brojem: Revx-542/09 kojom je odbacio reviziju podnositeljice. Spis s rješenjem otpremljen je s Vrhovnog suda 30. studenoga 2009.

4.3. PONAŠANJE PODNOSITELJICE USTAVNE TUŽBE (TUŽITELJICA U PARNIČNOM POSTUPKU)

Podnositeljica ustavne tužbe, kao tužiteljica u parničnom postupku, nije doprinijela duljini trajanja postupka.

4.4. SLOŽENOST SUDSKOG PREDMETA

Iz dosadašnjeg tijeka postupka proizlazi da se u konkretnom slučaju radi o složenijem predmetu, međutim, navedena okolnost ne može biti opravdanje za trajanje postupka u razdoblju više od dvadeset tri (23) godine.

4.5. UTJECAJ PREKIDA POSTUPKA PO SILI ZAKONA NA DULJINU SUDSKOG POSTUPKA

Prema članku 117. stavku 3. Ustava Republike Hrvatske, sudovi sude na temelju Ustava i zakona.

Člankom 212. Zakona o parničnom postupku (»Narodne novine« broj 53/91., 91/92., 112/99., 88/01. i 117/03., u daljnjem tekstu: ZPP) propisano je:

Postupak se prekida:

1) kad stranka umre, (...)

U konkretnom slučaju sud je rješenjem od 2. rujna 2002. utvrdio prekid postupka zbog smrti tuženika.

Člankom 215. stavkom 1. ZPP propisano je:

Postupak koji je prekinut iz razloga navedenih u članku 212. točke 1. do 5. ovog zakona nastavit će se kad nasljednik ili staratelj ostavštine (...) preuzmu postupak ili kad ih sud na prijedlog protivne strane ili po službenoj dužnosti pozove da to učine.

Prema odredbi članka 214. stavka 2. ZPP za trajanja prekida postupka sud ne može poduzimati nikakve radnje u postupku. Stoga je nadležni sud onemogućen tijekom prekida poduzimati radnje usmjerene na rješavanje podnesenog tužbenog zahtjeva i odlučiti o tom zahtjevu.

OCJENA USTAVNOG SUDA

5. Ukupno trajanje postupka više od dvadeset tri godine, odnosno u pravno relevantnom razdoblju više od dvanaest godina, ukazuje na neučinkovitost sudova u postupanju i na činjenicu da sudovi nisu poduzeli odgovarajuće radnje radi učinkovitog vođenja ovog postupka te je time podnositeljici povrijeđeno njezino pravo na suđenje u razumnom roku.

Ustavni sud utvrđuje da se postupak gotovo cijelo vrijeme vodio pred sudom prvog stupnja u trajanju više od dvanaest godina, odnosno ukupno više od dvadeset tri godine. Rješenjem suda od 2. rujna 2002. utvrđen je prekid postupka u ovom predmetu te je postupak bio u prekidu do 14. siječnja 2005., u trajanju od dvije godine i četiri mjeseci.

Unatoč činjenici što parnični sud za vrijeme trajanje prekida postupka ne može poduzimati nikakve radnje u postupku (članak 214. ZPP-a) te mu se to razdoblje ne može niti pripisati u neaktivnost, ali sagledavajući postupak kao jedinstvenu cjelinu, razvidno je da je u konkretnom predmetu riječ o postupku koji se vodi od 1986. godine i koji je još uvijek u tijeku, stoga je Ustavni sud utvrdio da je podnositeljici povrijeđeno ustavno pravo da zakonom ustanovljeni neovisni i nepristrani sud u razumnom roku odluči o njezinim pravima.

Slijedom navedenog, a imajući u vidu značaj postupka za podnositeljicu, te ukupnu duljinu postupka, zatim više iznimno dugih razdoblja potpune neaktivnosti prvostupanjskog suda (utvrđenja pod točkom 4.2. obrazloženja ove odluke), neučinkovito postupanje redovnih sudova kao i činjenicu da podnositeljica svojim ponašanjem nije doprinijela duljini postupka te posebno okolnost da je postupak još uvijek u tijeku, Ustavni sud ocjenjuje da je povrijeđeno pravo podnositeljice da neovisni i nepristrani sud u razumnom roku odluči o njezinim pravima i obvezama, koje je zajamčeno člankom 29. stavkom 1. Ustava.

Stoga je, u smislu odredbe članka 63. stavka 2. Ustavnog zakona, donijeta odluka kao pod točkom I. izreke ove odluke.

6. Uvažavajući činjenicu da je sudska (revizijska) odluka donesena (16. studenoga 2009.), prije pokretanja ustavnosudskog postupka (24. studenoga 2009.), a nakon podnošenja zahtjeva za suđenje u razumnom roku (17. srpnja 2009.) koji se ima smatrati ustavnom tužbom (utvrđenja pod točkom 1. obrazloženja ove odluke), ovlaštenje Ustavnog suda da nadležnom sudu naloži donošenje sudske odluke u određenom roku, utemeljeno na članku 63. stavku 2. Ustavnog zakona, u konkretnom slučaju nije bilo potrebno primijeniti.

7. Sukladno odredbi članka 63. stavka 3. Ustavnog zakona, odlučeno je kao u točkama II. i III. izreke ove odluke.

Visinu naknade zbog povrede ustavnog prava na donošenje odluke u razumnom roku, Ustavni sud utvrđuje uzimajući u obzir okolnosti svakog pojedinog predmeta, uz istodobno uvažavanje ukupnih gospodarskih i socijalnih prilika u Republici Hrvatskoj.

8. Odluka o objavi (točka IV. izreke) temelji se na odredbama članka 29. Ustavnog zakona.

Broj: U-IIIA-64510/2009
Zagreb, 28. siječnja 2010.

USTAVNI SUD REPUBLIKE HRVATSKE

Predsjednica Vijeća
Snježana Bagić, v. r.

Odluka, NN 28/2010-680