## Odluka Ustavnog suda Republike Hrvatske broj: U-IIIVs-2130/2008 od 19. ožujka 2009.

### NN 43/2009 (8.4.2009.), Odluka Ustavnog suda Republike Hrvatske broj: U-IIIVs-2130/2008 od 19. ožujka 2009.

43 08.04.2009 Odluka Ustavnog suda Republike Hrvatske broj: U-IIIVs-2130/2008 od 19. ožujka 2009.

USTAVNI SUD REPUBLIKE HRVATSKE

1019

Ustavni sud Republike Hrvatske, u Drugom vijeću za odlučivanje o ustavnim tužbama, u sastavu sutkinja Agata Račan, predsjednica Vijeća, te suci Snježana Bagić, Mario Jelušić, Ivan Matija, Željko Potočnjak i Duška Šarin, članovi Vijeća, odlučujući o ustavnoj tužbi koju je podnio R. K. iz K., na sjednici održanoj 19. ožujka 2009. godine, jednoglasno je donio

ODLUKU

I. Ustavna tužba se usvaja.

II. Ukida se rješenje Vrhovnog suda Republike Hrvatske broj: Gzp-1008/07-5 od 26. ožujka 2008. te se predmet vraća Vrhovnom sudu Republike Hrvatske na ponovni postupak.

III. Vrhovni sud Republike Hrvatske dužan je donijeti novo rješenje u najkraćem mogućem roku, ali ne duljem od trideset (30) dana, računajući od prvog idućeg dana nakon objave ove odluke u »Narodnim novinama«.

IV. Ova odluka objavit će se u »Narodnim novinama«.

Obrazloženje

1. Na temelju članka 62. stavka 1. Ustavnog zakona o Ustavnom sudu Republike Hrvatske (»Narodne novine« broj 99/99., 29/02. i 49/02. – pročišćeni tekst, u daljnjem tekstu: Ustavni zakon), podnositelj je 8. svibnja 2008. podnio pravodobnu i dopuštenu ustavnu tužbu protiv rješenja Vrhovnog suda Republike Hrvatske broj: Gzp-1008/07-5 od 26. ožujka 2008., kojim je odbijen njegov zahtjev za zaštitu prava na suđenje u razumnom roku.

Podnositelj, u bitnome, ističe, kako je pri odlučivanju o povredi njegovog prava na suđenje u razumnom roku pogrešno uzeto u obzir samo trajanje ovršnog postupka, bez parničnog postupka koji mu je prethodio, a koji je započeo 23. listopada 2000. Iako u ustavnoj tužbi nije izrijekom naznačio ustavna prava koja smatra povrijeđenim, iz navoda i razloga ustavne tužbe proizlazi da smatra povrijeđenim ustavno pravo iz članka 29. stavka 1. Ustava.

2. ČINJENICE VAŽNE ZA USTAVNOSUDSKI POSTUPAK

Ustavni sud je u postupku pokrenutom ustavnom tužbom, na temelju navoda ustavne tužbe te uvida u spis Vrhovnog suda Republike Hrvatske broj: Gzp-1008/07, kojem prileži preslika spisa Općinskog suda u Osijeku broj: Ovr-945/05 utvrdio pravno relevantne činjenice za odlučivanje o povredi ustavnog prava podnositelja zajamčenog odredbom članka 29. stavka 1. Ustava.

2.1. PARNIČNI I OVRŠNI POSTUPAK

2.1.1. PARNIČNI POSTUPAK

Parnični postupak, radi utvrđenja obveze, pokrenut je 23. listopada 2000. pred Općinskim sudom u Osijeku tužbom Z. K., kao prvotužiteljice i podnositelja, kao drugotužitelja.

Presudom Općinskog suda u Osijeku broj: P-1984/00 od 13. svibnja 2003. naloženo je tuženiku da isplati podnositeljima iznos od 12.782,47 eura u kunskoj protuvrijednosti prema prodajnom tečaju ovlaštene banke u mjestu ispunjenja obveze na dan isplate zajedno s kamatama, te da naknadi podnositeljima troškove parničnog postupka.

Presudom Županijskog suda u Osijeku broj: Gž-2953/03-2 od 17. veljače 2005. odbijena je žalba tuženika i potvrđena prvostupanjska presuda, koja je 4. travnja 2005. postala ovršna.

2.1.2. OVRŠNI POSTUPAK

Ovršni postupak pokrenut je 10. lipnja 2005. prijedlogom podnositelja.

Rješenje o ovrsi donijeto je 6. listopada 2005.

Protiv tog rješenja ovršenik je 18. studenoga 2005. podnio žalbu.

Dopisom Općinskog suda u Osijeku od 20. ožujka 2006. obaviještena je Slavonska banka d.d. da je rješenje o ovrsi postalo pravomoćno.

Rješenjem Općinskog suda u Osijeku prihvaćen je prijedlog podnositelja i naloženo ovršeniku da pristupi sudu radi davanja prokazne izjave i da podnese popis svoje imovine.

Ovršnik nije pristupio na ročišta zakazana radi davanja prokazne izjave dana 20. lipnja 2006., 4. srpnja 2006. i 10. listopada 2006.

Rješenjem Općinskog suda u Osijeku od 10. listopada 2006. ovršenik je novčano kažnjen.

Protiv tog rješenja ovršenik je 24. listopada 2006. podnio žalbu uz koju je priložio prokazni popis imovine.

Ovršenik nije pristupio na ročište 27. listopada 2006. radi davanja prokazne izjave.

Rješenjem Županijskog suda u Osijeku broj: Gž-3441/06-2 od 23. studenoga 2006. potvrđeno je prvostupanjsko rješenje od 10. listopada 2006.

Ovršenik nije pristupio na ročišta zakazana za 30. siječnja 2007., 1. ožujka 2007. i 18. travnja 2007., na kojem je ovršeniku, na prijedlog podnositelja, rješenjem zamijenjena novčana kazna kaznom zatvora u trajanju od osam dana.

Protiv tog rješenja ovršenik je 30. travnja 2007. podnio žalbu.

Rješenjem Županijskog suda u Osijeku broj: Gž-2096/07-2 od 8. lipnja 2007. ukinuto je prvostupanjsko rješenje i predmet vraćen sudu prvog stupanja na ponovni postupak.

Ovršenik nije pristupio na ročišta 27. rujna 2007. i 23. listopada 2007. zakazana radi davanja prokazne izjave.

Rješenjem Općinskog suda u Osijeku od 23. listopada 2007. ovršenik je novčano kažnjen.

Protiv tog rješenja ovršenik je 5. studenoga 2007. podnio žalbu.

Rješenjem Županijskog suda u Osijeku broj: Gž-4080/07-2 od 4. siječnja 2008. potvrđeno je prvostupanjsko rješenje od 23. listopada 2007.

2.2. POSTUPAK ZA ZAŠTITU PRAVA NA SUĐENJE U RAZUMNOM ROKU (VOĐEN PRED VRHOVNIM SUDOM REPUBLIKE HRVATSKE)

Podnositelj je, na temelju odredbe članka 27. stavka 1. Zakona o sudovima, 7. prosinca 2007. podnio Vrhovnom sudu Republike Hrvatske zahtjev za zaštitu prava na suđenje u razumnom roku u predmetu Općinskog suda u Osijeku broj: Ovr-945/05-2, smatrajući da mu je dugotrajnim vođenjem kako parničnog tako i ovršnog postupka, povrijeđeno ustavno pravo na suđenje u razumnom roku.

Vrhovni sud Republike Hrvatske zauzeo je stajalište da je u konkretnom slučaju ovršni postupak do donošenja njegove odluke trajao ukupno dvije (2) godine, devet (9) mjeseci i šesnaest (16) dana, pri tom ne računajući i trajanje parničnog postupka koji je prethodio ovršnom postupku. Pri tom je Vrhovni sud ocijenio da se duljina sudskog postupka u navedenom pravno relevantnom razdoblju ne može smatrati povredom prava na suđenje u razumnom roku.

3. PRAVO VAŽNO ZA USTAVNOSUDSKI POSTUPAK

Mjerodavno pravo sadržano je u odredbi članka 29. stavka 1. Ustava.

Ustavna tužba je osnovana.

4. Ustavni sud svoju odluku obrazlaže sljedećim utvrđenjima:

4.1. Stajalište da se parnični i ovršni postupak sagledavaju kao jedinstvena cjelina, Ustavni sud prvi put izrazio je u svojoj neobjavljenoj odluci broj: U-IIIA-324/2005 od 23. studenoga 2006., kojom je odbio ustavnu tužbu podnositeljice imajući u konkretnom slučaju u vidu ukupnu duljinu tako sagledavanog postupka, učinkovito postupanje sudova te okolnost da je postupak pravomoćno okončan nakon podnesene ustavne tužbe.

4.2. Da bi se ovršni postupak i parnični postupak koji mu je prethodio sagledavali kao jedinstvena cjelina, Ustavni sud ocjenjuje da je nužno da to zahtijeva sam podnositelj te da ovršni postupak bude pokrenut unutar prihvatljivog razdoblja nakon stjecanja mogućnosti za njegovo pokretanje.

Ukoliko su ispunjeni ti preduvjeti, Ustavni sud nadalje smatra da se razumnost duljine svakog sudskog postupka – pa i onda kada se dva odvojena postupka u pogledu razumnog roka sagledavaju kao jedinstvena cjelina – mora ocijeniti u svjetlu okolnosti svakog konkretnog slučaja, uzimajući u obzir kriterije utvrđene praksom Ustavnog suda, a to su, posebice: duljina sudskog postupka, složenost tog postupka, ponašanje podnositelja, postupanje nadležnih sudova te važnost predmeta spora za podnositelja. Pri utvrđivanju postojanja eventualne povrede prava na suđenje u razumnom roku potrebno je ocijeniti svaki kriterij posebno, te zatim sve zajedno.

4.3. Primjenjujući kriterije navedene u točki 4.2. ovog obrazloženja Ustavni sud prije svega ocjenjuje da stajalište Vrhovnog suda Republike Hrvatske izneseno u osporenom rješenju – da se u pravno relevantno razdoblje pri ispitivanju povrede prava na suđenje u razumnom roku uračunava samo trajanje ovršnog postupka, a ne i parničnog koji mu je prethodio – nije u skladu s Ustavom zajamčenim pravom na suđenje u razumnom roku na način kako ga tumači Ustavni sud.

Nadalje, u konkretnom slučaju parnični postupak radi ispunjenja obveze u pravno relevantnom razdoblju trajao je preko četiri (4) godine, a ovršni dvije (2) godine, devet (9) mjeseci i šesnaest (16) dana, s time da je ovršni postupak pokrenut oko tri (mjeseca) nakon pravomoćnog okončanja parničnog postupka.

Stoga Ustavni sud ocjenjuje da je podnositelju osporenim rješenjem Vrhovnog suda Republike Hrvatske povrijeđeno ustavno pravo na suđenje u razumnom roku, pri tome posebno naglašavajući da iz prethodno navedenog proizlazi da se ne radi o mehaničkom zbrajanju trajanja ovršnog postupka i parničnog postupka koji mu je prethodio, već o jedinstvenom sagledavanju ta dva postupka u svjetlu posebnih okolnosti svakog pojedinog slučaja.

5. Slijedom navedenog, na temelju odredaba članaka 73. i 76. stavaka 1. i 2. Ustavnog zakona donesena je odluka kao u točkama I. i II. izreke, a na temelju odredaba članka 31. stavaka 4. i 5. Ustavnog zakona donesena je odluka kao u točki III. izreke.

6. Objava odluke (točka IV. izreke) temelji se na odredbama članka 29. Ustavnog zakona.

7. Predsjednik Vrhovnog suda Republike Hrvatske dužan je dostaviti Ustavnom sudu pisanu obavijest o datumima donošenja i otpreme rješenja u roku od osam (8) dana od dana njegove otpreme, a najkasnije osam (8) dana od isteka roka određenog u točki III. izreke ove odluke. Ovaj nalog temelji se na članku 31. stavcima 4. i 5. Ustavnog zakona.

Broj: U-IIIVs-2130/2008

Zagreb, 19. ožujka 2009.

USTAVNI SUD REPUBLIKE HRVATSKE

Predsjednica Vijeća
Agata Račan, v. r.

Odluka, NN 43/2009-1019