## Pravilnik o praćenju kakvoće zraka

### NN 155/2005 (30.12.2005.), Pravilnik o praćenju kakvoće zraka

# MINISTARSTVO ZAŠTITE OKOLIŠA, PROSTORNOG UREĐENJA I GRADITELJSTVA

**3008**

Na temelju članka 49. Zakona o zaštiti zraka
(»Narodne novine«, br. 178/04) ministrica zaštite
okoliša, prostornog uređenja i graditeljstva donijela je

## PRAVILNIK

### O PRAĆENJU KAKVOĆE ZRAKA

I. OPĆE ODREDBE

Članak 1.

Ovim se Pravilnikom propisuje način praćenja
kakvoće zraka i prikupljanja podataka, mjerni postupci, način provjere kakvoće
mjerenja i podataka kao i način obrade i prikaza rezultata, način dostave
podataka za potrebe informacijskog sustava kakvoće zraka te način redovitog
obavješćivanja javnosti.

Članak 2.

U smislu ove Uredbe razumijeva se:

(1) *gustoća
mjerenja/uzorkovanja*: broj mjernih/uzorkovanih rezultata pojedinog pokazatelja
kakvoće zraka i/ili posrednog pokazatelja kakvoće zraka u jedinici vremena;

(2) *indikativno
mjerenje*: mjerenje koje se obavlja mobilnim laboratorijem ili na privremeno
određenom mjestu uzimanja uzoraka ili mjerenje koje se obavlja metodom difuznog
uzorkovanja. Ako se mjerenje obavlja povremeno, skup podataka mjerenja mora
biti dovoljno velik za ocjenjivanje razine onečišćenosti zraka;

(3) *kalibracija*:
postupak utvrđivanja položaja oznaka na ljestvici mjerila u odnosu na
odgovarajuće vrijednosti mjernih veličina,

(4) *mjerenje*:
skup postupaka kojima se određuje vrijednost neke veličine;

(5) *mjerno
razdoblje*: vremenski razmak između prvog i posljednjeg mjerenja;

(6) *metoda
mjerenja*: smislen niz postupaka, opisanih prema rodu, koji se
upotrebljavaju za provođenje mjerenja;

(7) *mjerni
postupak*: skup postupaka, opisanih prema vrsti, koji se upotrebljavaju za
provođenje pojedinih mjerenja u skladu s određenom metodom;

(8) *mreža*:
skup dvije ili više postaja za praćenje kakvoće zraka.

(9) *naseljeno
područje*: područje s više od 250 000 stanovnika, ili naseljeno područje s
manje od 250 000 stanovnika, u kojem je gustoća stanovništva veća od prosječne
u Republici Hrvatskoj, te je nužna procjena i upravljanje kakvoćom zraka;

(10) *ocjenjivanje*:
mjerodavna metoda koja se koristi za mjerenje ili procjenjivanje
(izračunavanje, predviđanje) razine onečišćenosti;

(11) *podatak
kakvoće zraka*: vrijednost svake izmjerene, izračunate ili procijenjene
veličine koja se koristi za određivanje kakvoće zraka;

(12) *područje*:
jedan od razgraničenih dijelova teritorija Države, od ostalih takvih dijelova,
koji predstavlja funkcionalnu cjelinu s obzirom na praćenje, zaštitu i
poboljšanje kakvoće zraka te uprav­ljanje kakvoćom
zraka;

(13*)
pokazatelj kakvoće zraka*: mjerljiva veličina nekog kemijskog elementa i/ili
spoja, odnosno fizikalnog stanja i/ili pojave, što uzrokuje promjenu kakvoće
zraka;

(14) *posredni
pokazatelj kakvoće zraka*: mjerljiva veličina kojom se opaža promjena na
biljkama, građevinama i u biološkim nalazima koja ukazuje na učinak onečišćenja
zraka;

(15) *postaja*:
stacionarni i/ili mobilni objekt opremljena za prikupljanje, obradu i prijenos
mjernih/uzorkovanih rezultata te opažanje pojava značajnih za praćenje kakvoće
zraka;

(16) *praćenje
kakvoće zraka*: sustavno mjerenje i/ili procjenjivanje razine onečišćenosti
prema prostornom i vremenskom rasporedu;

(17) *prikupljanje
mjernih rezultata* je zapisivanje i pohranjivanje mjernih rezultata na
ručni, poluautomatski i/ili automatski način;

(18) *provjera
kakvoće mjerenja*: provjera postojanosti, točnosti i ponovljivosti mjerila, sljedivosti mjernog rezultata, mjerne točnosti mjernog
pretvornika, te provjera mjernih načela, metode ili postupka;

(19) *razina
onečišćenosti*: koncentracija onečišćujuće tvari u zraku ili njeno taloženje
na površine u određenom vremenu;

(20) *stalno
mjerno mjesto*: mjesto za izvođenje trajnih ili povremenih mjerenja razina
onečišćenosti;

(21) *trajanje
uzorkovanja*: vrijeme sakupljanja jednog uzorka;

(22) *umjeravanj*e:
skup postupaka kojima se u određenim uvjetima uspostavlja odnos između
vrijednosti veličina koje pokazuje neki mjerni instrument ili mjerni sustav ili
vrijednosti koje prikazuje neka tvarna mjera ili neka referencijska
tvar i odgovarajućih vrijednosti ostvarenih etalonima,

(23) *ugađanje*:
postupak dovođenja mjernog instrumenta u teh­ničko stanje prikladno za njegovu uporabu;

(24) *uzorkovanje*:
postupak sakupljanja pojedinačnih uzoraka zraka i oborine;

(25) *vrijeme
usrednjavanja*: vremenski razmak propisanog
trajanja, unutar kojeg srednja vrijednost po vremenu predstavlja pojedinačnu
vrijednost razine onečišćenosti (prema zahtjevu norme HRN ISO 9169).

II. NAČIN PRAĆENJA
KAKVOĆE ZRAKAI PRIKUPLJANJA PODATAKA

Članak 3.

(1) Za potrebe praćenja kakvoće zraka i prikupljanja
podataka mora se osigurati:

– stalna mjerna mjesta na lokalnoj i državnoj
razini;

– neprekidno i/ili povremeno
mjerenje/uzorkovanje koncentracija onečišćujućih tvari u zraku na stalnim
mjernim mjestima;

– povremeno mjerenje/uzorkovanje koncentracija
onečišćujućih tvari na privremeno određenim mjernim mjestima;

– prijenos, obradu, provjeru valjanosti i
analizu podataka mjerenja i/ili uzorkovanja na mjernim mjestima;

– provjeru kakvoće mjernih postupaka te podataka
dobivenih mjerenjem i/ili uzorkovanjem na mjernim mjestima;

– održavanje mjernih mjesta, mjernih
instrumenata i opreme za prihvat i prijenos podataka.

(2) Uspostava mreže stalnih mjernih mjesta iz
stavka 1. podstavka 1. ovoga članka zahtjeva:

– planiranje lokacija stalnih mjernih mjesta na
makro osnovi;

– određivanje lokacija stalnih mjernih mjesta na
mikro osnovi, značajnih za ocjenjivanje razine onečišćenosti;

– uređivanje i osiguranje stalnih mjernih
mjesta;

– uspostava tehničkih uvjeta za mjerenje i/ili
uzorkovanje koncentracija onečišćujućih tvari na stalnim mjernim mjestima:
postav­ljanje odgovarajućeg objekta za smještaj
mjernih uređaja, osiguranje zaštite od atmosferskog električnog pražnjenja,
uspostavu strujnog priključka, osiguranje stabilnog napona, uspostavu
telefonskog/GSM priključka, osiguranje sustava hlađenja/grijanja, uspostavu
sustava za zaštitu uređaja te opremanje stalnih mjernih mjesta s opremom za
sakupljanje, pohranjivanje, obradu i prijenos podataka.

(3) Odredbe stavka 2. ovog članka primjenjuju se
odgovarajuće i na uspostavu privremenih mjernih mjesta iz stavka 1. podstavka
3. ovog članka.

Članak 4.

(1) Razina onečišćenosti zraka prati se
mjerenjem koncentracija onečišćujućih tvari u zraku instrumentima za automatsko
mjerenje i/ili uzorkovanjem.

(2) Postupak uzorkovanja obuhvaća pripremu,
uzimanje, čuvanje i prijevoz uzoraka, njihovu laboratorijsku provjeru i
kemijsko--fizikalnu analizu.

(3) Rezultati mjerenja i/ili uzorkovanja
vrednuju se prema propisanim graničnim, tolerantnim i ciljnim vrijednostima
razina onečišćujućih tvari u zraku.

Članak 5.

(1) Stalno mjerno mjesto mora biti opremljeno
prikladnom opremom za sakupljanje, pohranjivanje, obradu i prijenos podataka u
informacijski sustav kakvoće zraka.

(2) Da bi se osigurala raspoloživost mjernih
podataka za ocjenjivanje onečišćenosti zraka na cijelom teritoriju Države, za
stalna mjerna mjesta moraju se osigurati rezervni mjerni instrumenti.

(3) Za onečišćujuće tvari: sumporov
dioksid (SO2), dušikove okside izražene kao dušikov dioksid (NO2), lebdeće čestice, ugljikov monoksid (CO) i ozon broj rezervnih mjernih instrumenata
mora iznositi najmanje deset posto od broja mjernih mjesta odnosno pokazatelja,
ali najmanje jedan mjerni instrument.

Članak 6.

Pri ocjenjivanju razine onečišćenosti zraka može
se mjerenje koncentracija onečišćujućih tvari u zraku nadomjestiti rezultatima
modeliranja kakvoće zraka ili drugim objektivnim metodama ocjenjivanja razine
onečišćenosti zraka samo u slučaju ako mjerenja razine onečišćenosti zraka nisu
obvezna prema Zakonu o zaštiti zraka.

Članak 7.

Razina onečišćenosti ocjenjuje se na osnovi
rezultata mjerenja iz članka 4. stavka 1. i 2. ovog Pravilnika te drugih
raspoloživih podataka, kao što su podaci dobiveni primjenom standardiziranih matematičkih
modela, drugim metodama procjene u skladu s općeprihvaćenom praksom u svijetu,
te podataka pribavljenih iz katastra emisija.

Članak 8.

(1) Lokacije stalnih mjernih mjesta za mjerenje
koncentracija onečišćujućih tvari u zraku u naseljima i industrijskim
područjima, određuju se primjenom mjerila iz priloga 1. ovog Pravilnika.

(2) Lokacije stalnih mjernih mjesta za mjerenje
pozadinskog onečišćenja, regionalnog i prekograničnog daljinskog prijenosa, te
mjerenja u okviru međunarodnih obveza Države, određuju se primjenom mjerila iz
priloga 2. ovog Pravilnika.

(3) Lokacije stalnih mjernih mjesta za mjerenje
koncentracija onečišćujućih tvari u zraku u područjima kulturnog i prirodnog
nasljeđa određuju se primjenom mjerila iz priloga 3. ovog Pravilnika.

(4) Onečišćujuće tvari koje nisu navedene u
prilogu 1. ovog Pravilnika, a za koje su propisane granične vrijednosti u
Uredbi o graničnim vrijednostima onečišćujućih tvari u zraku, mjere se
prikladno na odabranim stalnim mjernim mjestima iz priloga 1. ovog Pravilnika.

Članak 9.

Najmanji broj stalnih mjernih mjesta za mjerenje
koncentracija onečišćujućih tvari u zraku utvrđuje se na osnovi mjerila iz
priloga 4. ovog Pravilnika.

Članak 10.

(1) Stalna mjerna mjesta u naseljenim
područjima, gdje dolazi do onečišćenosti zraka uslijed sumporovog
dioksida u blizini većih izvora onečišćenja, moraju biti opremljena mjernim
instrumentima za mjerenje satne i desetminutne
prosječne vrijednosti.

(2) Na najmanje dva mjerna mjesta značajna za
ocjenu razine onečišćenosti zraka lebdećim česticama PM10 mora se osigurati i
mjerenje koncentracija lebdećih čestica PM2,5.

Članak 11.

(1) Razvrstavanje i određivanje lokacija stalnih
mjernih mjesta za mjerenje koncentracija ozona u zraku određuju se primjenom
mjerila iz priloga 5. ovog Pravilnika. Na najmanje jednom stalnom mjernom
mjestu za mjerenje koncentracija ozona u zraku mora se osigurati i mjerenje prekursora ozona.

(2) Najmanji broj stalnih mjernih mjesta za
mjerenje koncentracija ozona u zraku, određuje se primjenom mjerila iz priloga
6. ovog Pravilnika.

III. MJERNI POSTUPCI,
NAČIN PROVJERE KAKVOĆE MJERENJA I PODATAKA KAO I NAČIN OBRADE I PRIKAZA
REZULTATA

Članak 12.

(1) Za praćenje koncentracija onečišćujućih tvari
u zraku i oborini primjenjuju se metode mjerenja iz priloga 7. ovog Pravilnika.

(2) Osim propisanih metoda mjerenja mogu se
koristiti i druge metode mjerenja. Rezultati dobiveni drugim metodama mjerenja
moraju biti jednaki rezultatima dobivenim primjenom metoda mjerenja iz priloga
7. ovog Pravilnika što se dokazuje pisanim izvještajem o obavljenom mjerenju.

Članak 13.

U svrhu ocjenjivanja razine onečišćenosti
utvrđuje se ciljana kakvoća podataka s obzirom na zahtijevanu točnost metode
mjerenja, najmanji opseg podataka, nesigurnost metode mjerenja i modeliranja
prema prilogu 8. ovog Pravilnika.

Članak 14.

Način provjere kakvoće mjerenja i podataka,
način obrade i prikaza rezultata te ocjena njihove pouzdanosti i vjerodostojnosti,
provodi se prema propisanim metodama mjerenja i zahtjevu norme HRN EN ISO/IEC
17025.

Članak 15.

(1) Ugađanje, kalibracija i umjeravanje mjernih
instrumenata obavlja se prema propisanim metodama mjerenja i zahtjevu norme HRN
EN ISO/IEC 17025.

(2) Potvrde o umjeravanju mjernih instrumenata,
izdane na temelju ispitivanja obavljenog u akreditiranom laboratoriju, čuvaju
se pet godina.

IV. DOSTAVLJANJE
PODATAKA ZA POTREBE INFORMACIJSKOG SUSTAVA KAKVOĆE ZRAKA

Članak 16.

(1) Praćenje kakvoće zraka u mreži za praćenje
kakvoće zraka obavlja pravna osoba koja je stručno i tehnički osposobljena
prema zahtjevu norme HRN EN ISO/IEC 17025.

(2) Informacijski sustav kakvoće zraka vodi
Agencija za zaštitu okoliša, a nadzire ga Ministarstvo zaštite okoliša,
prostornog uređenja i graditeljstva.

(3) Vlasnik i/ili korisnik postaje za praćenje
kakvoće zraka dužan je osigurati kontinuirani prijenos izmjerenih podataka za
onečišćujuće tvari čija se koncentracija u zraku utvrđuje mjernim instrumentima
za automatsko mjerenje računalnom mrežom u informacijski sustav kakvoće zraka.

Članak 17.

(1) Za svako stalno mjerno mjesto mora se za
svaku kalendarsku godinu izraditi izvještaj o praćenju kakvoće zraka.

(2) Izvještaj o praćenju kakvoće zraka mora
sadržavati podatke o:

– pravnoj osobi koja obavlja praćenje kakvoće
zraka,

– mjernim mjestima uzimanja uzoraka i opsegu
mjerenja,

– vremenu i načinu uzimanja uzoraka,

– korištenim metodama mjerenja i mjernoj opremi,

– osiguravanju kakvoće podataka prema zahtjevu
norme HRN ISO/IEC 17025,

– ostalim podacima iz područja osiguravanja
kakvoće, kao što su osiguravanje kontinuiteta, sudjelovanje u usporednim
mjerenjima, odstupanja od propisane metodologije i razlozi za to,

– ocjeni onečišćenosti zraka.

(3) Ocjena onečišćenosti zraka iz stavka 2.
podstavka 7. ovog članka sadrži sljedeće podatke:

– o razini onečišćenosti, kada je prekoračena
tolerantna vrijednost, o područjima i naseljenim područjima gdje su te razine
izmjerene te o datumima i razdobljima;

– o razini onečišćenosti, kada je prekoračena
granična vrijednost, o područjima i naseljenim područjima gdje su te razine
izmjerene te o datumima i razdobljima;

– o uzrocima prekoračenja tolerantne i/ili
granične vrijednosti;

– o prekoračenju kritičnih razina, o područjima i
naseljenim područjima gdje su prekoračenja izmjerena te o datumima i razdob­ljima;

– o područjima i naseljenim područjima, u kojima
su razine onečiščujućih tvari ispod graničnih
vrijednosti;

– o aritmetičkoj sredini, medijanu, 98. percentilu i maksimalnoj vrijednost;

– o izračunatim statističkim parametrima
onečišćenosti zraka ozonom prema mjerilima određenim u tablici 4. Uredbe o
ozonu u zraku;

– o prosječnoj godišnjoj vrijednosti prekursora ozona;

– o metodama, primijenjenim prilikom
ocjenjivanja onečišćenosti zraka.

(4) Za područja ili naseljena područja, gdje se
za ocjenjivanje onečišćenosti zraka koriste drugi izvori podataka, koji
dopunjuju mjerenja ili su ti drugi izvori podataka jedini način ocjenjivanja,
izvještaj mora sadržavati sljedeće informacije:

– opis izvedenog ocjenjivanja,

– korišteni matematički modeli i/ili druge
metode procjene u skladu s općeprihvaćenom praksom u svijetu, s navedenim
opisima metoda,

– izvori podataka i informacija, te

– ocjena rezultata.

(5) Izvještaj o praćenju kakvoće zraka sadrži i
kratku ocjenu prekoračenja graničnih vrijednosti te odgovarajuće informacije
vezane uz učinke na zdravlje ljudi i vegetaciju.

(6) Izvještaj o praćenju kakvoće zraka sadrži i
grafičke priloge u mjerilu 1: 25000 na kojima su označena pojedina područja i
naseljena područja prekoračenja graničnih i/ili tolerantnih vrijednosti te
upozoravajućih i kritičnih razina.

Članak 18.

(1) Godišnji izvještaj o praćenju kakvoće zraka
na teritoriju Republike Hrvatske Agencija za zaštitu okoliša dostavlja Ministarstvu
zaštite okoliša, prostornog uređenja i graditeljstva do 31. srpnja tekuće
godine za proteklu kalendarsku godinu.

(2) Izvještaj iz stavka 1. ovog članka
objavljuje se na web stranicama Ministarstva zaštite okoliša, prostornog
uređenja i graditeljstva i Agencije za zaštitu okoliša.

Članak 19.

Izvještaj o praćenju kakvoće zraka iz članka 17.
stavka 1. i članka 18. stavka 1. ovog Pravilnika čuva se deset godina.

V. OBAVJEŠĆIVANJE
JAVNOSTI

Članak 20.

(1) Ministarstvo zaštite okoliša, prostornog uređenja
i graditeljstva, jedinice lokalne i područne (regionalne) samouprave i Agencija
za zaštitu okoliša osiguravaju da su svi raspoloživi podaci o koncentracijama onečiščujućih tvari u zraku dostupni javnosti, udrugama za
zaštitu okoliša i zaštitu potrošača, institucijama koje zastupaju interese
zdravstveno osjetljivog stanovništva te zdravstvenim organizacijama.

(2) Raspoloživi podaci iz stavka 1. ovoga članka
o:

– koncentracijama sumporovog
dioksida, dušikovog dioksida i lebdećih čestica u zraku objavljuju se dnevno, a
u slučaju satnih vrijednosti za sumporov dioksid i
dušikov dioksid, svaki sat;

– koncentracijama benzena u zraku, kao prosječne
vrijednosti zadnjih 12 mjeseci, objavljuju se najmanje svaka tri mjeseca, a ako
je moguće, svaki mjesec;

– koncentracijama ugljikovog
monoksida u zraku, kao najveći osmosatni prosjek,
objavljuju se dnevno, a ako je moguće, svaki sat;

– koncentracijama sumporovodika
u zraku objavljuju se dnev­no, a ako je moguće, svaki
sat;

– koncentracijama amonijaka u zraku objavljuju
se dnevno;

– koncentracijama ozona u zraku objavljuju se
dnevno, a ako je moguće, svaki sat;

– koncentraciji olova i drugih teških metala u
lebdećim česticama objavljuju se svaka tri mjeseca, a ako je moguće, svaki
mjesec;

– koncentracijama lebdećih čestica PM10 i PM2,5
u zraku objav­ljuju se
svaka tri mjeseca, a ako je moguće, svaki mjesec.

(3) Raspoložive informacije iz stavka 1. ovog
članka objavljuju se, zajedno s drugim općim podacima o kakvoći zraka, na web
stranicama Ministarstva zaštite okoliša, prostornog uređenja i graditeljstva i
Agencije za zaštitu okoliša te na drugi odgovarajući način.

Članak 21.

Ako je na pojedinom području prekoračena
kritična razina za sumporov dioksid, dušikov dioksid
i/ili ozon, javnost se obavještava sukladno Uredbi o kritičnim razinama
onečišćujućih tvari u zraku.

VI. PRIJELAZNE I ZAVRŠNE
ODREDBE

Članak 22.

Prilozi 1., 2., 3., 4., 5., 6., 7. i 8. s
odgovarajućim sadržajem tiskani su uz ovaj Pravilnik i njegov su sastavni dio.

Članak 23.

Odredba članka 16. stavka 1. i 3. ovog
Pravilnika primjenjuje se od 1. siječnja 2007. godine.

Članak 24.

Izvještaj o praćenju kakvoće zraka iz članka 17.
stavka 1. i članka 18. stavka 1. ovog Pravilnika izrađuje se u 2006. godini
prema raspoloživim podacima iz 2005. godine.

Članak 25.

Ovaj Pravilnik stupa na snagu osmog dana od dana
objave u »Narodnim novinama«.

Klasa: 351-01/05-04/0032

Urbroj: 531-01-05-1

Zagreb, 23. prosinca 2005.

Ministrica

**Marina Matulović Dropulić, dipl. ing. arh**, v. r.

PRILOG 1.

LOKACIJE STALNIH MJERNIH
MJESTA ZA MJERENJE SUMPOROVOG DIOKSIDA, DUŠIKOVOG DIOKSIDA I DUŠIKOVIH OKSIDA,
LEBDEĆIH ČESTICA (PM10 I PM2,5), TEŠKIH METALA U PM10 I PM2,5, UGLJIKOVOG
MONOKSIDA I BENZENA U ZRAKU U NASELJENIM I INDUSTRIJSKIM PODRUČJIMA

Prilikom uspostavljanja stalnih mjernih mjesta
za odabir lokacija stalnih mjernih mjesta primjenjuju se sljedeća mjerila:

**A. ODABIR MAKROLOKACIJA**

*(a) Zaštita ljudskog zdravlja*

1. Na mjernim mjestima na kojima se prati
kakvoća zraka radi zaštite ljudskog zdravlja moraju se:

– osigurati podatke u područjima unutar područja
(zone) i naseljenog područja (aglomeracije) gdje se očekuju najviše
koncentracije kojima stanovništvo može biti izloženo u vremenskom razdoblju
koje je značajno u odnosu na razdoblje usrednjavanja
graničnih ili tolerantnih vrijednosti;

– osigurati podatke o razinama koncentracija u
ostalim područjima unutar područja i naseljenog područja koja su značajna s
obzirom na opću izloženost stanovništva;

– osigurati podatke o količini taloženja koje
predstavlja neizrav­nu
izloženost stanovništva putem hranidbenog lanca.

2. Mjerna mjesta treba odabrati tako da se,
općenito, izbjegne mjerenje mikro-sredine okoliša. To znači da mjerno mjesto
mora biti odabrano tako da uzorkovani zrak predstavlja značajnu kakvoću zraka u
okolišu, te da obuhvaća područje od najmanje 200 m2
ako se prati onečišćenje od prometa, barem 250 m x 250 m u industrijskom
području te nekoliko kvadratnih kilometara u gradskim područjima za praćenje
pozadinskog onečišćenja.

3. Mjerna mjesta, za praćenje gradskih
pozadinskih razina onečišćenosti, treba odabrati tako da razine mjerenih
koncentracija odražavaju integrirani (kombinirani) doprinos svih izvora koji se
nalaze u smjeru zračnih strujanja prema mjernom mjestu. Mjerno mjesto ne bi
smjelo biti pod utjecajem jednog izvora, osim u slučajevima kada je takva
situacija u pravilu za šire gradsko područje. U pravilu, ova mjerna mjesta bi
trebala biti značajna za područje od nekoliko kvadratnih kilometara.

4. Na lokacijama gdje je cilj mjeriti/procijeniti
pozadinske razine onečišćenja, mjerno mjesto ne bi smjelo biti pod utjecajem
aglomeracija ili industrije odnosno trebalo bi biti udaljeno od tih područja
barem nekoliko kilometara.

5. Na lokacijama gdje se procjenjuje utjecaj industrijskih
izvora, barem jedno mjerno mjesto treba biti smješteno u smjeru puhanja vjetra
od izvora, i to u najbližem naseljenom području. Tamo gdje pozadinske
vrijednosti koncentracija nisu poznate, treba osigurati dodatno mjerno mjesto
koje bi bilo na glavnom smjeru puhanja vjetra.

6. Mjerna mjesta bi trebala biti odabrana tako
da, gdje god je to moguće, predstavljaju slične lokacije koje nisu u
neposrednoj blizini.

7. Prilikom odabira lokacija treba voditi računa
da se mjerna mjesta postave na otoke, kada je to potrebno radi zaštite zdravlja
ljudi.

*(b) Zaštita vegetacije*

Na mjernim mjestima na kojima se prati kakvoća
radi zaštite vegetacije moraju biti smještena na udaljenosti većoj od 20 km od
naseljenog područja ili većoj od 5 km od ostalih izgrađenih područja,
industrijskih postrojenja ili prometnica. To znači da mjerno mjesto mora biti
smješteno tako da uzorkovani zrak predstavlja reprezentativni uzorak za
područje od najmanje 1000 km2. Ovisno o zemljopisnim uvjetima ili ako se radi o
uspostavljenim mjerenjima na otocima, mjerno mjesto može biti reprezentativno i
za područje manje od 1000 km2.

**B. ODABIR MIKROLOKACIJE**

Kod odabira mikrolokacije
treba, u najvećoj mogućoj mjeri, osigurati sljedeće uvjete:

– područje oko mjernog instrumenta za uzorkovanje
zraka mora biti otvoreno, tako da omogućuje slobodno strujanje zraka (u luku od
najmanje 270°) i bez prepreka koje bi mogle utjecati na protok zraka (to je
najčešće udaljenost od nekoliko metara od zgrada, balkona, drveća i drugih
prepreka; ukoliko prepreka nadvisuje mjesto gdje se nalazi uzorkivač
zraka, mora biti udaljeno za najmanje dvostruku visinu te prepreke; i za
najmanje 0,5 m od najbliže zgrade ukoliko se mjesto uzorkovanja nalazi na istoj
visini kao okolne zgrade/prepreke);

– općenito, mjerni instrument za uzorkovanje
zraka treba biti na visini između 1,5 m (zona disanja) i 4 m iznad tla. U
određenim okolnostima uzorkivač zraka može biti
postavljen na veću visinu (do 8 m). Više postavljanje je također prikladno
ukoliko je mjerno mjesto reprezentativno za veliko područje;

– uzorkivač zraka ne
smije se postaviti u neposrednu blizinu izvora emisije kako bi se izbjeglo
neposredno (direktno) usisavanje emisija koje nisu izmiješane s okolnim zrakom;

– uzorkivač zraka mora
biti postavljen tako da se izbjegne ponovno usisavanje recirkuliranog
zraka;

– postavljanje uzorkivača
za praćenje onečišćenja iz prometa:

(a) za sve onečišćujuće tvari, ova mjerna mjesta
moraju biti najmanje 25 m udaljena od ruba glavnih raskrižja i najmanje 4 m
udaljena od sredine najbliže prometne trake;

(b) za dušikov dioksid i ugljikov
monoksid, uzorkivač zraka
treba biti najviše 5 m udaljen od ruba pločnika;

(c) za lebdeće čestice, olovo i benzen, uzorkivači zraka trebaju se postaviti tako da budu
reprezentativni za kakvoću zraka u blizini okolnih zgrada, ali na udaljenosti
ne većoj od 10 m od ruba pločnika.

Sljedeće čimbenike također treba uzeti u obzir:

– različite izvore ometanja;

– sigurnost;

– pristup;

– raspoloživost električnog napajanja i
telefonske linije;

– vidljivost mjernog mjesta u odnosu na okolinu;

– sigurnost za javnost i tehničko osoblje
(operatere);

– poželjno je na istom mjestu osigurati
postavljanje uzorkivača i mjernih instrumenata za
mjerenje koncentracija različitih onečišćujućih tvari;

– propise vezane uz prostorno planiranje.

**C. DOKUMENTACIJA I PROVJERAVANJE ODABRANE LOKACIJE**

Postupak izbora stalnog mjernog mjesta mora biti
u potpunosti dokumentiran u fazi razvrstavanja. Mjerno mjesto potrebno je
prostorno smjestiti, fotografirati, načiniti detaljne fotografije okolnog
područja i prikazati na detaljnoj karti. Mjerno mjesto treba redovito
preispitivati (u pravilnim vremenskim razmacima) kako bi se osigurala valjanost
mjerila tijekom vremena.

PRILOG 2.

LOKACIJE STALNIH MJERNIH
MJESTAZA MJERENJE POZADINSKOG ONEČIŠĆENJA, REGIONALNOG I PREKOGRANIČNOG
DALJINSKOG PRIJENOSA, TE MJERENJA U OKVIRU MEĐUNARODNIH OBVEZA DRŽAVE

**A. CILJEVI**

Osnovni cilj ovih mjerenja je osigurati
odgovarajuće podatke o razinama pozadinskih koncentracija onečišćujućih tvari.
Ovi podaci su značajni za:

– procjenu povećanja razina koncentracija u jače
onečišćenim područjima (pozadinskim urbanim sredinama, industrijskim
područjima, mjestima povezanim s praćenjem prometa);

– procjenu doprinosa daljinskog prijenosa onečišćenja
postojećim razinama koje nastaju uslijed oslobađanja emisija iz vlastitih
izvora (u urbanim, industrijskim sredinama i uz prometnice);

– analizu utjecaja pojedinih izvora emisije ili
skupine izvora emisije, odnosno procjenu porijekla onečišćenja izmjerenog na
pozadinskim lokacijama i

– procjenu kritičnog opterećenja okoliša vezano
uz probleme acidifikacije i eutrofikacije,
fotokemijskih oksidanata, prijenosa i taloženja
teških metala, postojanih organskih spojeva i lebdećih čestica.

Ova mjerenja bitna su za razumijevanje porijekla
i razina koncentracija specifičnih onečišćujućih tvari kao što su lebdeće
čestice, prizemni ozon i njegovi prekursori, teški
metali i postojani organski spojevi.

Osim toga, podaci o pozadinskom onečišćenju
bitni su zbog primjene atmosferskih modela na regionalnoj i kontinentalnoj
skali kao i u urbanim područjima.

**B. ONEČIŠĆUJUĆE TVARI OBUHVAĆENE MJERENJIMA**

Program mjerenja na pozadinskim postajama treba obuhvatiti
one parametre koji su značajni za daljinski, regionalni i prekogranični
prijenos i taloženje onečišćenja (kritično opterećenje okoliša) i koji
omogućuju praćenje i analizu karakterističnih procesa:

a) Acidifikacije i eutrofikacije:

– koncentracije anorganskih komponenata u
oborini i zraku:

oborina: SO4– –, NO3–,
NH4+, H+ (pH), Na+, K+, Ca++, Mg++, Cl–,
provodljivost

zrak: SO2, NO2, NH3,
HNO3, SO4– –, NO3–, NH4,
Na+, K+, Ca++, Mg++

– omjer plinovitih i čestičnih
komponenata u zraku: NH3, HNO3, NH3/NH4,
HNO3/NO3

b) Fotokemijske oksidacije:

– koncentracije ozona i fotokemijskih oksidanata: ozon (O3), NOX (NO, NO2), C2-C7, aldehidi i ketoni

c) Prijenosa i taloženja teških metala:

– koncentracije teških metala u oborini i zraku:
Cd, Pb (primarno), Cu, Zn,
As, Cr, Ni (sekundarno)

– koncentracije žive u oborini (Hg) i zraku
(Hg[TGM])

d) Prijenosa i taloženja postojanih organskih
spojeva:

– koncentracije postojanih organskih spojeva u
oborini i zraku: PAU, PCB, HCB, klordan, HCH, DDT/DDE

e) Prijenosa i sastava lebdećih čestice u zraku:

– masu i udio anorganskih komponenata u lebdećim
česticama PM10 i PM2,5: SO4– –, NO3–,
NH4+, Na+, K+, Ca++,
Mg++, Cl–;

– koncentracije mineralne prašine: Si

– koncentracije elementarnog (EC) i organskog
(OC) ugljika,

f) *Meteorologija:
količina oborine, smjer i brzina vjetra, temperatura zraka, relativna vlažnost
zraka, tlak zraka*.

Radi razumijevanja i analize kemijskih procesa u
atmosferi i okolišu poželjno je osigurati istovremena mjerenja svih parametara
na barem jednoj mjernoj lokaciji, što će ovisiti o njenom položaju i
reprezentativnosti za šire područje.

Sve lokacije predviđene za pozadinska mjerenja
mogu, ali ne moraju imati cjeloviti program mjerenja opisan u točkama a) – e).
Program mjerenja treba biti prilagođen svakoj pojedinoj lokaciji s obzirom na
njenu specifičnu namjenu, geografski položaj, zonu, udaljenost od aglomeracija.
Moguća je specijalizacija postaja na način da omogućuju praćenje pojedinačnih,
ali međusobno povezanih procesa, na primjer onih opisanih u točkama [a), b), e)
i f)] ili [a), e) i f)] ili [a), c) i f)] ili [a), d) i f)] ili [a), b) i f)].

Program, razdoblje i učestalost mjerenja na
pozadinskim lokacijama trebaju biti usklađeni s kriterijima Programa za praćenje
i procjenu daljinskog prijenosa i taloženja onečišćujućih tvari u Europi
(EMEP).

**C. LOKACIJE MJERNIH MJESTA**

Osnovni kriterij za lokaciju pozadinskih
mjerenja onečišćenja je smještaj u prirodnom ruralnom okruženju. Osobito treba
osigurati sljedeće uvjete:

1. ZNAČAJNOST LOKACIJE
UNUTAR ŠIREG PODRUČJA

Odabrana lokacija treba biti reprezentativna za
šire područje. Veličina toga područja ovisna je o svojstvima i varijabilnosti
kakvoće zraka i oborine. Lokacije u blizini urbanih i industrijskih područja
nisu poželjne jer njihov utjecaj na pozadinske koncentracije nije zanemariv,
čime se gubi svrha pozadinskih mjerenja. Veličina reprezentativnog područja
lokacije trebala bi se kretati od najmanje 25 km x 25 km do 50 x 50 km
(odnosno, od oko 500 – 2500 km2). Reprezentativnost
područja ovisit će o geografskim i klimatskim uvjetima, zračnim strujanjima na
visini prijenosa onečišćujućih tvari, meteorološkim uvjetima samog lokaliteta,
blizini, odnosno udaljenosti velikih izvora emisije.

S obzirom na udaljenost od izvora emisije treba
se rukovoditi okvirnim kriterijima danim u tablici:

*Najmanja
udaljenost od izvora emisije i kontaminacije*

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| Vrsta izvora | Najmanja udaljenost | Napomena |
| Veliki izvori emisije (gradovi, termoenergetski objekti, autoceste) | 50 km | ovisno o prevladavajućem smjeru vjetra |
| Mala kućna ložišta na ugljen, naftu ili drvo | 100 m | samo jedan izvor emisije na toj udaljenosti |
| Lokalne ceste | 100 m | do 50 vozila dnevno |
| Glavne ceste | 500 m | do 500 vozila dnevno |
| Upotreba stajskog gnojiva, stočne farme | 2 km | ovisno o veličini stočne farme i veličini gnojenog područja ili travnjaka |
| Ispaša stoke na kultiviranim, gnojenim pašnjacima | 500 m | ovisno o veličini stočne farme i veličini gnojenog područja ili travnjaka |

Značajnost lokacije jednostavnije je postići za
sekundarne onečišćujuće tvari (kao što su aerosoli sulfata i ozon) nego za
primarne. Mjerenje koncentracije amonijaka u ruralnim područjima predstavlja poseban
problem budući da su emisije uglavnom izazvane poljoprivrednim i stočarskim
aktivnostima. Zbog toga bi mjerno mjesto trebalo biti dovoljno udaljeno od
područjima gdje te aktivnosti dominiraju. Za praćenje koncentracija sumpornih i
dušikovih spojeva u oborini lokalni izvori emisija su općenito od manjeg
značaja, s time da bi trebalo izbjeći blizinu izvora prašine i amonijaka. Čak i
u slučaju kada se koristi wet-only
sakupljač oborine, prašina u okolini može izazvati ozbiljan problem
kontaminacije.

Udaljenosti dane u gornjoj tablici treba uzeti
orijentacijsko. Analizu i procjenu utjecaja lokalnih izvora onečišćenja treba
izraditi na osnovi razmatranja meteoroloških i topografskih uvjeta, te o
veličini i udaljenosti pojedinih izvora emisije.

2. ZNAČAJNOST LOKACIJE S
OBZIROM NA TOPOGRAFSKEI KLIMATSKE UVJETE

Lokacija treba biti reprezentativna i s obzirom
na svojstva zračnih masa. Doline i druge lokacije u kojima dolazi do
zadržavanja zračnih masa i temperaturnih inverzija treba izbjegavati. Jednako treba
izbjegavati vrhunce planina i prijevoje. Idealna pozicija za mjerno mjesto je u
blago brdovitom terenu ili, ukoliko nije moguće izbjeći dolinu, onda na
obroncima iznad granice noćne temperaturne inverzije. Lokacije u obalnom
području gdje postoji izražena dnevno-noćna cirkulacija kopno-more također nije
preporučljiva.

S obzirom da vegetacija predstavlja ponor za
većinu onečišćujućih tvari u atmosferi, mjerno mjesto ne smije biti zaklonjeno
drvećem jer će to rezultirati značajnim smanjenjem razina koncentracija. Osim
toga mjerno mjesto ne bi smjelo biti izloženo jakim vjetrovima ili zaklonjeno
visokim građevinama.

Godišnja količina oborine na lokaciji mjerenja
ne bi se smjela značajno razlikovati od količine izmjerene na susjednim
meteorološkim postajama u nacionalnoj mreži pri čemu bi i dnevne količine
oborine također trebale biti usporedive s onima na susjednim meteorološkim
postajama.

Položaj uzorkivača
oborine trebao bi zadovoljiti kriterije Svjetske meteorološke organizacije: ne
bi smjelo biti prepreka poput drveća i objekata na liniji horizonta iznad 30°
mjereno od ruba uzorkivača. Isto tako treba
izbjegavati zgrade, rubove i druge topografske tvorevine koje mogu uzrokovati
uzlazne i silazne struje zraka. Položaj uzorkivača
treba uskladiti i s prevladavajućim strujanjem za vrijeme oborinskih
pojava, tako da se osigura maksimalna efikasnost sakupljanja oborine.

Od osobitog značaja je moguća kontaminacija
uslijed taloženja čestica zemljane prašine iz neposredne okoline. Blizinu
kamenih i seoskih putova i poljoprivrednih zemljišta, na udaljenosti od 100 m
do 1 km, treba izbjegavati. Površina mjernog mjesta trebala bi biti travnata.

3. TEHNIČKI UVJETI
MJERNOG MJESTA

Mjerni instrumenti i instrumenti za uzorkovanje
kakvoće zraka trebaju biti smješteni unutar manjeg objekta s osiguranim
priključkom za električno napajanje. U prostoriji gdje se nalaze pumpe i
kontrolni mjerni instrumenti treba održavati temperaturu od oko 20°C. Za
kratkotrajno čuvanje uzoraka unutar objekta potrebno je osigurati hladnjak. Ukoliko
se na lokaciji obavljaju automatska kontinuirana mjerenja ozona potrebno
osigurati i telefonsku liniju radi prijenosa podataka i kontrole mjernog
instrumenta. Pristup mjernom mjestu automobilom ili terenskim vozilom treba
biti ograničen samo na osobe zadužene za nadzor i provođenje programa mjerenja.

4. DOKUMENTACIJA

Dokumentaciju mjernog mjesta čine podaci o
namjeni i korištenju zemljišta, topografiji područja i meteorološkim uvjetima
(strujanje, klimatološki podaci), u obliku karti, tablica i dijagrama. Katastar
emisija u području od oko 20 km od mjernog mjesta je također potrebno osigurati
i redovito obnavljati. Radi utvrđivanja reprezentativnosti lokacije poželjno bi
bilo raspolagati podacima o kakvoći zraka unutar istoga područja. To je moguće
osigurati bilo primjenom matematičkog modela za to područje ili provođenjem
mjerenja ograničenog trajanja.

5. MEĐUSOBNA UDALJENOST
LOKACIJA POZADINSKIH MJERENJA

Najveća udaljenost između susjednih lokacija
pozadinskih mjerenja ovisi o više čimbenika:

– prostornim gradijentima u polju koncentracija
koji nastaju kao posljedica prevladavajućih zračnih strujanja na makro osnovi,

– kemijske transformacije u atmosferi i oborinski uvjetovanog taloženja.

Pored toga, međusobna udaljenost ovisit će i o
jakosti emisijskih izvora, strujanju, topografiji i kemijskim i fizikalnim
svojstvima pojedinih onečišćujućih tvari. Nakon analize raspoloživih
informacija za Europu, procijenjeno je da se udaljenost lokacija mjerenja može
kretati od oko 150-200 km u srednjoj Europi, do 300 km tamo gdje je udaljenost
od glavnih emisijskih područja 500 i više kilometara.

PRILOG 3.

LOKACIJE STALNIH MJERNIH
MJESTAZA MJERENJE KAKVOĆE ZRAKA NA PODRUČJIMA KULTURNOG I PRIRODNOG NASLIJEĐA

**A. CILJEVI**

Osnovni cilj ovih mjerenja je da osigurati odgovarajuće
podat­ke o koncentracijama onečišćujućih tvari koje
mogu štetno utjecati na osjetljive okolišne sustave, autohtone biljne i
životinjske vrste, bioraznolikost, te opće pogoršanje
kakvoće zraka, voda i tla u tim područjima zbog regionalnog i daljinskog
prijenosa onečišćujućih tvari. Ova mjerenja trebaju osigurati podatke:

– o razinama i trendovima koncentracija
onečišćujućih tvari u tim područjima;

– za procjenu doprinosa daljinskog prijenosa
onečišćenja postojećim razinama koje nastaju uslijed oslobađanja emisija iz
vlastitih izvora;

– za analizu i procjenu porijekla onečišćenog
zraka, kao i epizodnih uvjeta u kojima dolazi do povišenih razina koncentracija
i stresnih uvjeta u okolišnim sustavima;

– za potrebe procjene kritičnog opterećenja
okoliša vezano uz probleme acidifikacije i eutrofikacije, fotokemijskih oksidanata,
prijenosa i taloženja teških metala, postojanih organskih spojeva i lebdećih
čestica.

Ova mjerenja bitna su za razumijevanje međusobne
povezanosti razina atmosferskog onečišćenja i osjetljivih elemenata okolišnih
sustava, te planiranje i provođenje mjera za njihovo očuvanje.

**B. ONEČIŠĆUJUĆE TVARI OBUHVAĆENE MJERENJIMA**

Program mjerenja na područjima kulturnog i prirodnog
naslijeđa treba obuhvatiti one parametre koji su značajni za daljinski,
regionalni i prekogranični prijenos i taloženje onečišćenja (kritično
opterećenje okoliša) i koji omogućuju praćenje i analizu karakterističnih
procesa koji dovode do štetnih posljedica i narušavanja biološke ravnoteže u
okolišu. To su procesi acidifikacije i eutrofikacije, fotokemijskog onečišćenja, prijenosa i
taloženja teških metala, postojanih organskih spojeva i lebdećih čestica. Zbog
toga je i opći sadržaj programa mjerenja sukladan s programom mjerenja na
postajama za praćenje pozadinskog onečišćenja.

S obzirom da po tipu, ove lokacije ulaze u
kategoriju prirodnih ruralnih područja, udaljenih od većih izvora onečišćenja i
promet­nica, one u pravilu zadovoljavaju osnovne kriterije
za pozadinske mjerne postaje. Program mjerenja svake pojedinačne lokacije treba
uzeti u obzir specifičnosti i osjetljivost pojedinog ekosustava, kao i
očekivanu izloženost specifičnim onečišćujućim tvarima koje ga mogu ugroziti.

S obzirom da su područja nacionalnih parkova,
parkova prirode, zaštićenih područja, osjetljivih okolišnih sustava, te
područja kulturnog i prirodnog naslijeđa geografski zadana, program mjerenja
treba osobito uzeti u obzir prostornu udaljenost dominantnih emisijskih parametara
koji najviše doprinose opterećenju svake pojedine lokacije.

Radi analize i utvrđivanja interakcije između
atmosferskog onečišćenja i prirodnih ekosustava na ovim lokacijama poželjno je
provoditi djelomični ili cjeloviti integralni monitoring
kakvoće vode, tla, vegetacije i šuma.

**C. LOKACIJE MJERNIH MJESTA**

Osnovni kriterij za lokaciju mjernih mjesta na
područjima kulturnog i prirodnog naslijeđa je smještaj u prirodnom ruralnom
okruženju, pri čemu se treba rukovoditi općim naputcima danim u Prilogu 1. točki
A(b) te naputcima danim u Prilogu 2.

PRILOG 4.

MJERILA ZA ODREĐIVANJE
NAJMANJEG BROJA STALNIH MJERNIH MJESTA ZA MJERENJE KONCENTRACIJA ONEČIŠĆUJUĆIH
TVARI U ZRAKU: SO2, NO2, PM10, PM2,5,
CO, benzena, teških metala u PM10 i PM2,5 (As, Cd, Ni) i benzo(a)pirena

A. Najmanji broj stalnih mjernih mjesta u svrhu
ocjenjivanja usklađenosti graničnih i tolerantnih vrijednosti razina
onečišćenosti zraka radi zaštite ljudskog zdravlja te kritičnih razina u
područjima i naseljenim područjima gdje su stalna mjerna mjesta jedini izvor
informacija

*(a1) Difuzni izvori: SO2, NO2, PM10,
PM2,5, CO, benzen*

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| Naseljenost područja (u tisućama) | Ako koncentracije prekoračuju gornju granicu procjenjivanja(1) | Ako su maksimalne koncentracije između gornje i donje granice procjenjivanja |
| 0-249 | 1 | 1 |
| 250-499 | 2 | 1 |
| 500-749 | 2 | 1 |
| 750-999 | 3 | 1 |
| 1000-1499 | 4 | 2 |
| 1500-1999 | 5 | 2 |
| 2000-2749 | 6 | 3 |
| 2750-3749 | 7 | 3 |
| 3750-4749 | 8 | 4 |
| 4750-5999 | 9 | 4 |
| ≥ 6000 | 10 | 5 |

\_\_\_\_\_\_
(1) Za NO2,
lebdeće čestice, ugljikov monoksid
i benzen: uključiti barem jednu pozadinsku urbanu postaju i jednu postaju za
praćenje prometa uz uvjet da to ne povećava broj mjernih točaka. Ukupan broj urbanih
pozadinskih postaja i ukupan broj prometnih postaja ne bi se trebao razlikovati
za više od 2 puta.

*(a2) Difuzni izvori: teški metali u PM10 i PM2,5– As, Cd, Ni, benzo(a)piren*

|  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| Naseljenost područja (u tisućama) | Ako koncentracije prekoračuju gornju granicu procjenjivanja(1) | | Ako su maksimalne koncentracije između gornje i donje granice procjenjivanja | |
|  | As, Cd, Ni | B(a)P | As, Cd, Ni | B(a)P |
| 0-749 | 1 | 1 | 1 | 1 |
| 750-1999 | 2 | 2 | 1 | 1 |
| 2000-3749 | 2 | 3 | 1 | 1 |
| 3750-4749 | 3 | 4 | 2 | 2 |
| 4750-5999 | 4 | 5 | 2 | 2 |
| ≥ 6000 | 5 | 5 | 2 | 2 |

*(b)
Točkasti izvori*

Za procjenu onečišćenja u blizini točkastih izvora
broj stalnih mjernih mjesta treba izračunati uzimajući u obzir gustoću emisija,
vjerojatnu raspodjelu onečišćujućih tvari u okolnom zraku i moguću izloženost
stanovništva.

Mjerna mjesta moraju biti smještena tako da je
moguće pratiti primjenu najbolje raspoložive tehnologije.

B. Najmanji broj stalnih mjernih mjesta za
mjerenja u svrhu procjene ispunjenja zahtjeva za ciljanim smanjenjem
izloženosti koncentracijama PM2,5 radi zaštite zdravlja ljudi

Za ove potrebe treba osigurati jedno mjerno mjesto
na milijun stanovnika, primijenjeno na naseljeno područje i dodatne postaje na
svakih 100 000 stanovnika. Mjerne lokacije mogu se podudarati s onima iz točke
A ovoga priloga.

C. Najmanji broj mjernih točaka za mjerenja u
svrhu procjene ispunjenja zahtjeva s obzirom na kritične razine onečišćenja za
zaštitu vegetacije u područjima izvan naseljenih područja

|  |  |
| --- | --- |
| Ako maksimalne koncentracije prelaze gornju granicu procjenjivanja | Ako su maksimalne koncentracije između gornje i donje granice procjenjivanja |
| 1 mjerna postaja na svakih  20 000 km2 | 1 mjerna postaja na svakih  40 000 km2 |

U otočnim zonama, broj mjernih postaja za stalna
mjerenja treba izračunati uzimajući u obzir vjerojatnu raspodjelu onečišćujućih
tvari u okolnom zraku i moguću izloženost vegetacije.

\_\_\_\_\_\_\_
(1) Uključiti barem jednu postaju s urbanom
pozadinom, te za benzo(a)piren barem jednu postaju na
prometnom mjestu, ukoliko to ne povećava ukupni broj mjesta uzorkovanja.

PRILOG 5.

MJERILA ZA RAZVRSTAVANJE
I ODREĐIVANJE LOKACIJA STALNIH MJERNIH MJESTA ZA MJERENJE KONCENTRACIJA OZONA

Za razvrstavanje i određivanje lokacija stalnih
mjernih mjesta za mjerenje koncentracija ozona u zraku primjenjuju se mjerila:

**A. MJERNA MJESTA NA MAKROLOKACIJAMA**

|  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- |
| Vrsta postaje | Svrha mjerenja | Reprezentativnost(a) | Mjerila za određivanje makrolokacija |
| URBANA | Zaštita ljudskog zdravlja: za procjenu izloženosti gradske populacije koncentracijama ozona, odnosno, na mjestima gdje su gustoća naseljenosti i koncentracije ozona relativno visoki i reprezentativni za opću izloženost populacije | nekoliko km2 | Daleko od utjecaja lokalnih izvora emisije kao što je promet, benzinske pumpe, i sl.; lokacije gdje postoji dobro provjetravanje i gdje se mogu mjeriti dobro izmiješane razine; lokacije poput stambenih i trgovačkih četvrti gradova, parkovi (udaljene od drveća), velike ulice ili trgovi sa slabim prometom ili bez njega, otvorena područja karakteristična za provođenje edukativnih, sportskih ili rekreativnih aktivnosti. |
| PRIGRADSKA | Zaštita ljudskog zdravlja i vegetacije: za procjenu izloženosti populacije i vegetacije na rubovima aglomeracije, gdje su mjerene najviše vrijednosti koncentracija ozona kojima su ljudi i vegetacija najvjerojatnije izravno i neizravno izloženi | nekoliko desetaka km2 | Na određenoj udaljenosti od područja maksimalnih emisija, u pravcu niz vjetar, prateći prevladavajući smjer vjetra i to u uvjetima pogodnim za nastanak ozona; tamo gdje su ljudi, osjetljivi usjevi ili prirodni ekosustavi, zbog položaja uz rub aglomeracije, izloženi visokim razinama ozona; kada je moguće, na prigradskim lokacijama u smjeru suprotnom od glavnog smjera strujanja i maksimalnih emisija, radi utvrđivanja regionalnih pozadinskih razina ozona. |
| RURALNA | Zaštita ljudskog zdravlja i vegetacije: za procjenu izloženosti ljudi, usjeva i prirodnih ekosustava zbog koncentracija ozona na subregionalnoj skali | subregionalne razine (nekoliko km2) | Postaje mogu biti smještene u manjim naseljima i/ili područjima s prirodnim ekosustavima, šumama ili usjevima; reprezentativne za ozon daleko od utjecaja neposrednih izvora emisije kao što su industrijske instalacije i ceste; na lokacijama na otvorenom, ali ne na najvišim vrhovima planina. |
| RURALNA POZADINSKA | Zaštita vegetacije i ljudskog zdravlja: za procjenu izloženosti usjeva i prirodnih ekosustava koncentracijama ozona na regionalnoj skali, kao i izloženosti ljudi | regionalna/nacionalna/kontinentalna razina   (1 000 do  10 000 km2) | Postaje locirane u područjima s manjom gustoćom naseljenosti, npr. s prirodnim ekosustavima, šumama, na velikim udaljenostima od urbanih i industrijskih područja i daleko od lokalnih izvora emisije; izbjegavati lokacije na kojima dolazi do lokalnim uvjetima izazvanih pojava temperaturne inverzije, izazvane lokalnim uvjetima, ili lokacije na vrhovima većih planina; obalna područja s izraženom lokalnom dnevnom cirkulacijom strujanja također se ne preporučuju. |

\_\_\_\_
(a) Mjerna mjesta bi trebala
biti, gdje je to moguće, reprezentativna za slične lokacije koje nisu u
njihovoj neposrednoj blizini.

Za ruralne i pozadinske ruralne postaje lokacija
mjernog mjesta, bi trebala biti usklađena, kada god je to moguće, sa zahtjevima
monitoringa koji se odnosi na zaštitu šuma od
atmosferskog onečišćenja (odluka Europske komisije 1091/94 od 18. 5. 1994.).

**B. MJERNA MJESTA NA MIKROLOKACIJAMA**

Gdje god i kad god je to moguće primijeniti, pri
izboru mikrolokacija, mjerila opisana u poglavlju B,
priloga III. Pri tome treba osigurati da je uzorkivač
smješten dovoljno daleko od izvora kao što su peći i emisije od spaljivanja te
da je udaljen za više od 10 m od najbliže ceste, pri čemu se ta udaljenost
treba povećavati u ovisnosti o gustoći prometa.

**C. DOKUMENTACIJA I PROVJERA MJERNOG MJESTA**

Postupke, opisane u poglavlju C. priloga 3.
treba i ovdje primijeniti. Pri tome treba provesti odgovarajući odabir i
tumačenje podataka mjerenja u skladu s meteorološkim i fotokemijskim procesima
koji utječu na mjerene razine koncentracija ozona na toj lokaciji.

PRILOG 6.

MJERILA ZA UTVRĐIVANJE
NAJMANJEG BROJA MJERNIH MJESTA ZA MJERENJE KONCENTRACIJA OZONA

*A.
Najmanji broj stalnih mjernih mjesta za kontinuirana mjerenja koja se provode u
svrhu procjene kakvoće zraka s obzirom na zadovoljavanje uvjeta zadanih ciljnim
vrijednostima, dugoročnim ciljevima i informacijama i pragovima upozorenja tamo
gdje su takva mjerenja jedini izvor informacija*

|  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- |
| Naseljenost  (u 1000) | Naseljena područja (urbana i prigradska) (a) | Ostala područja (prigradska i ruralna)(a) | Ruralna pozadinska |
| < 250 |  | 1 | 1 postaja na 50 000 km2 u smislu prosječne gustoće po zonama na cijelom teritoriju zemlje(b) |
| < 500 | 1 | 2 |
| < 1 000 | 2 | 2 |
| < 1 500 | 3 | 3 |
| < 2 000 | 3 | 4 |
| < 2 750 | 4 | 5 |
| < 3 750 | 5 | 6 |
| > 3 750 | 1 dodatna postaja na 2 milijuna stanovnika | 1 dodatna postaja na 2 milijuna stanovnika |

(a)
Barem 1 postaja u prigradskim područjima gdje se očekuje najviša izloženost
populacije koncentracijama ozona. U aglomeracijama, barem 50% postaja treba
biti locirano u prigradskim područjima.

(b)
U uvjetima kompleksnog terena preporučuje se 1 postaja na 25 000 km2.

*B.
Najmanji broj mjernih mjesta za stalna mjerenja u područjima i naseljenim
područjima gdje su postignuti dugoročni ciljevi*

Broj mjesta za mjerenje ozona, u kombinaciji s
drugim načinima procjene, kao što su: atmosfersko modeliranje i mjerenja dušikovog
dioksida na istoj lokaciji na kojoj se mjeri ozon, bit će dovoljan za
ispitivanje trenda onečišćenja ozonom i provjeru zadovoljavanja dugoročnih
ciljeva. Broj mjernih postaja lociranih u naseljenim područjima i drugim
područjima mogao bi se smanjiti na jednu trećinu broja danog u poglavlju A
ovoga priloga. Tamo gdje su podaci iz fiksne mreže mjernih postaja jedini izvor
informacija, barem jednu lokaciju mjerenja treba zadržati. Ako u područjima
gdje se koriste dodatne metode procjene nema mjernih postaja, u procjeni razina
onečišćenja ozonom i zadovoljavanja dugoročnih ciljeva koristit će se podaci
mjerenja iz susjednih područja. Broj pozadinskih ruralnih postaja treba biti
određen u skladu s mjerilom jedna postaja na 100 000 km2.

PRILOG 7.

METODE MJERENJA

A1. METODE MJERENJA ZA
KONTINUIRANO PRAĆENJE KAKVOĆE ZRAKA

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| Onečišćujuća tvar | Metoda mjerenja | Princip mjerne/analitičke metode |
| SO2 | kontinuirano mjerenje analizatorom  HRN EN 14212:2005 | UV fluorescencija |
| NO/NO2 | kontinuirano mjerenje analizatorom  HRN EN 14211:2005 | Kemiluminiscencija |
| PM10 | kontinuirano mjerenje analizatorom, uzorkivač velikog i srednjeg usisnog volumena zraka  HRN EN 12341:1999 | TEOM, absorbcija beta zračenja, gravimetrijski |
| PM2,5 | kontinuirano mjerenje analizatorom, uzorkivač velikog ili srednjeg usisnog volumena zraka  HRN EN 14907:2005 | TEOM, absorbcija beta zračenja, gravimetrijski |
| O3 | kontinuirano mjerenje analizatorom  HRN EN 14625:2005 | UV apsorpcija |
| CO | kontinuirano mjerenje analizatorom  HRN EN 14626:2005 | IR spektroskopija |
| H2S | kontinuirano mjerenje analizatorom (ekvivalentno metodi  HRN EN 14212:2005) | UV fluorescencija |
| benzen | kontinuirano mjerenje analizatorom  HRN EN 14662:2005 | BTEX |

A2. METODE MJERENJA ZA
PROCJENU KONCENTRACIJA I TALOŽENJA OLOVA, ARSENA, KADMIJA, NIKLA, POLICIKLIČKIH
AROMATSKIH UGLJIKOVODIKA I ŽIVE U ZRAKU

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| Onečišćujuća tvar | Metoda mjerenja | Princip mjerne/analitičke metode |
| Pb, As, Cd, Ni | ručno uzorkovanje PM10, HRN EN  14902:2005 | analiza uzorka metodom AAS ili ICP masenom spektrometrijom |
| Policiklički aromatski ugljikovodici | za benzo(a)piren metoda je u postupku standar­dizacije(1): ručno uzorkovanje PM10 (ekvivalentno  normi HRN EN 12341) | plinska kromatografija – masena spektrometrija (GS-MS) |
| Ukupna plinovita živa (Hg) | u postupku standardizacije(1): metoda zlatne pregrade | AAS ili atomska fluorescencijska spektrometrija (CV-AFS) |

(1)
U nedostatku standardizirane CEN metode mogu se koristiti nacionalne ili ISO
referentne metode (na primjer: ISO standard 12884 za benzo(a)piren
i druge policikličke aromatske ugljikovodike). Mogu
se koristiti i druge metode ukoliko se može dokazati njihova ekvivalentnost
navedenim metodama.

A3. REFERENTNE METODE
MODELIRANJA KAKVOĆE ZRAKA

Referentne tehnike modeliranja kakvoće zraka u
ovome trenut­ku nije moguće
odrediti.

B. METODE UZORKOVANJA ZA
ODREĐIVANJE KONCENTRACIJA ONEČIŠĆUJUĆIH TVARI NA POZADINSKIM POSTAJAMA I
POSTAJAMA U PODRUČJIMA KULTURNOG I PRIRODNOG NASLJEĐA

|  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
|  | Onečišćujuća tvar | Gustoća mjerenja | Mjerno razdoblje | Metoda mjerenja | Laboratorijska metoda |
| PLINOVI | SO2 | 24 sata | dnevno | filter papir impregniran s KOH | IC1 |
| NO2 | 24 sata | dnevno | stakleni filter impregniran s NaI | IC |
| HNO3 | 24 sata | dnevno | denuder | IC |
| NH3 | 24 sata | dnevno | denuder | IC |
| Lagani ugljikovodici (C2-C5) | 10 – 15 min | dva puta tjedno | čelični kanistar | GC2 |
| Ketoni i aldehidi (VOC) | 8 sati | dva puta tjedno | čvrsti adsorbent prevučen 2,4-dinitrofenilhidrazinom (DNPH kazeta) | HPLC s UV detek­cijom3 |
| Hg (TGM) | 24 sata | tjedno | zlatna pregrada | CV-AFS4 |
| LEBDEĆE ČESTICE | SO42- | 24 sata | dnevno | aerosol filter | IC |
| NO3- | 24 sata | dnevno | aerosol filter iza denudera | IC |
| NH4+ | 24 sata | dnevno | aerosol filter iza denudera | IC/Indofenol |
| Na+, Mg2+, Ca2+, K+, Cl- | 24 sata | dnevno | aerosol filter | IC/AAS5/AES6 |
| PM10 | 24 sata | dnevno | HRN EN 12341 (gravimetrijski), TEOM | mikro vaga, Analizator |
| PMx | 24 sata | dnevno | HRN EN 12341, TEOM | mikro vaga, Analizator |
| LEBDEĆE ČESTICE | Mineralna prašina, Si | 24 sata | dnevno | HRN EN 12341 | INAA7, PIXE8, XRF9 |
| EC i OC | 24 sata | dnevno | HRN EN 12341 | Termo desorpcija i oksidacija |
| OC razlučivanje | 24 sata | jednom tjedno | HRN EN 12341 | LC-MS10 |
| Cd, Pb | tjedno | tjedno | HRN EN 12341 | ICP-MS/GF-AAS11 |
| Cu, Zn, As, Cr, Ni | tjedno | tjedno | HRN EN 12341 | ICP-MS/GF-AAS |
| PLINOVI +ČESTICE | HNO3 (p) + NO3-(č) | 24 sata | dnevno | trorazinski filter sustav | IC |
| NH3 (p)+  NH4-(č) | 24 sata | dnevno | trorazinski filter sustav | IC |
| POPs (PAH, PCB, HCB, klordan, lindan, a-HCH, DDT/DDE) | tjedno | tjedno | uzorkivač s poliuretanskom pjenom | GC-MS12 |

Značenje kratica:

1.
IC                                Ionska
kromatografija

2.
GC                               Plinska
kromatografija

3.
HPLC                          Visokoučinkovita
tekuća kromatografija  s UV detekcijom

4.
CV-AFS                      Atomska fluorescentna spektroskopija
 s hladnom parom

5.
AAS                            Atomska
apsorpcijska spektrometrija

6.
AES                             Atomska
emisijska spektrometrija

7.
INAA                          Analiza
neutronskom aktivacijom

8.
PIXE                            Protonski
inducirana emisija X-zračenja

9.
XRF                             Fluorescencija
X-zračenja

10.
LC-MS                        Tekuća kromatografija
– masena spektrometrija

11.
ICP-MS/GF-AAS       Induktivna plazma masena spektrometrija /atomska apsorpciona         spektrometrija s grafitnom peći

12.
GC-MS                       Plinska kromatografija
– masena spektrometrija

C. METODE MJERENJA ZA
ODREĐIVANJE KEMIJSKOG SASTAVA OBORINE

|  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| Komponenta onečišćenja | Mjerni period | Gustoća mjerenja | Metoda mjerenja | Analitička metoda |
| Količina oborine | 24 sata | dnevno | standardni kišomjer | Menzura |
| Ph | 24 sata | dnevno | »mokri«– automatski uzorkivač oborine i/ili           »bulk«– poliuretanski uzorkivač oborine | pH metar, staklena elektroda |
| Provodljivost | 24 sata | dnevno | konduktometar WTW |
| SO42-, NO3-,Cl-, NH4+, Na+, K+, Ca2+, Mg2+, F-, PO43- | 24 sata | dnevno | ionska kromatografija |
| Cd, Pb | tjedno | tjedno | plamena ili grafitna atomska apsorpciona spektrometrija |
| Zn2+, Mn2+, Fe2+, Al3+ | tjedno | tjedno |
| Hg2+ | tjedno | tjedno | »mokri« automatski uzorkivač oborine | atomska fluorescentna spektroskopija s hladnom parom (CV-AFS) |
| POPs (PAH, PCB, HCB, klordan, lindan, a-HCH, DDT/DDE) | tjedno | tjedno | »mokri«– automatski uzorkivač oborine | plinska kromatografija (GC)-masena spektrometrija (MS) |

D. STANDARDIZACIJA

Za plinovite onečišćujuće tvari volumen zraka mora
biti standardiziran na temperaturu zraka od 293 K i tlak 101,3 kPa. Za čestice i onečišćujuće tvari sadržane u česticama (npr. olovo) volumen zraka odnosi se na atmosferske uvjete
pri uzorkovanju.

PRILOG 8.

CILJANA KAKVOĆA PODATAKA

A. OSIGURANJE KAKVOĆE
PODATAKA ZA POSTUPAK PROCJENE KAKVOĆE ZRAKA

Ciljana kakvoća podataka u tablici 1. i 2. daje
se radi uzimanja u obzir nesigurnosti metoda procjene i minimalne vremenske
pokrivenosti i obuhvata podataka mjerenja, a u cilju osiguranja kvalitetnog
programa.

Tablica 1:

|  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
|  | Sumporov dioksid, dušikov dioksid i oksidi dušika i | Benzen | Ugljikov monoksid | Lebdeće čestice (PM10/PM2,5) i olovo | Ozon i pridruženi dušikovi oksidi:  NO i NO2 |
| Stalna mjerenja:(1)  Nesigurnost  Minimalan obuhvat podataka  Minimalna vremenska pokrivenost: (gradska, pozadinska, prometna) | 15%  90%  –  – | 25%  90%  35% (2)  90% | 15%  90%  –  – | 25%  90%  –  – | 15%  90% ljeti  75% zimi  –  – |
| Indikativna mjerenja: (1a)  Nesigurnost  Minimalan obuhvat podataka  Minimalna vremenska pokrivenost | 25%  90%  14% (4) | 30%  90%  14% (3) | 25%  90%  14% (4) | 50%  90%  14% (4) | 30%  90%  > 10% ljeti |
| Nesigurnost modeliranja:  Satna  8-satni prosjeci  Dnevni prosjeci  Godišnji prosjeci | 50%  –  50%  30% | –  –  –  50% | –  50%  –  – | –  –  nije definirano  50% | –  –  50%  50% |
| Objektivna procjena: nesigurnost | 75% | 100% | 75% | 100% | 75% |

(1)
Umjesto kontinuiranog monitoringa mogu se provoditi i
povremena mjerenja benzena i lebdećih čestica ukoliko je moguće pokazati da
nesigurnost mjerenja, uključujući onu koja proizlazi iz njihove povremenosti,
zadovoljava kriterij kakvoće podataka od 25% i kriterij vremenske pokrivenosti
koji mora biti veći od onoga koji je propisan za indikativna mjerenja.
Povremena mjerenja moraju biti ravnomjerno raspoređena tijekom godine kako bi
se izbjegla iskrivljenost/tendencioznost u podacima. Nesigurnost u povremenim
mjerenjima može se odrediti temeljem postupaka opisanih u ISO 11222 (2002)
»Kakvoća zraka – Određivanje nesigurnosti vremenskog usrednjavanja
pri mjerenju kakvoće zraka«. Ako se povremena mjerenja koriste za procjenu
broja prekoračenja dnevne granične vrijednosti PM10 (N[procjena]), treba
primijeniti korekciju: N[procjena] = N[mjerenje]x 365 dana / broj dana s
mjerenjima.

(1a)
Indikativna mjerenja su ona mjerenja koja se ne provode redovito, ali koja
upotpunjuju ciljeve kakvoće drugih podataka mjerenja.

(2)
Raspoređeno tijekom godine tako da bude reprezentativno s obzirom na različite
klimatske uvjete i promet.

(3)
Jednodnodnevna mjerenja tijekom tjedna kao rezultat
slučajnog izbora, jednoliko raspoređena tijekom godine, ili tijekom 8 jednoliko
raspoređenih tjedana tijekom godine.

(4)
Jedno mjerenje tjedno kao rezultat slučajnog izbora, jednoliko raspoređeno
tijekom godine, ili mjerenje tijekom 8 ravnomjerno raspoređenih tjedana u
godini.

*Tablica 2:*

|  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- |
|  | Benzo(a)piren | As, Cd, Ni | PAU(1) osim benzo(a)pirena i ukupne plinovite žive | Ukupno taloženje |
| Nesigurnost | 50% | 40% | 50% | 70% |
| Stalna ili indikativna mjerenja |
| Modeliranje | 60% | 60% | 60% | 60% |
| Minimalan obuhvat podataka | 90% | 90% | 90% | 90% |
| Minimalna vremenska pokrivenost:  – stalna mjerenja  – indikativna mjerenja | 33%     14% | 50%     14% | –     14% | –     33% |

(1)
Policiklički aromatski ugljikovodici

Nesigurnost metoda korištenih za procjenu
koncentracija u vanjskome zraku (izražena kao 95%-tna
razina pouzdanosti) procjenjuje se u skladu s načelima CEN Vodiča za
izražavanje nepouzdanosti u mjerenju (ENV 13005-1999), metodologijom ISO
5725:1994, te smjernicama propisanim u Izvješću CEN-a »Kakvoća zraka – Pristup
procjeni nepouzdanosti za referentne mjerne metode za vanjski zrak« (CR
14377:2002E). Postotci nepouzdanosti, za interval pouzdanosti od 95%, dani za
pojedinačna mjerenja u gornjoj tablici odnose se na vremenske periode usrednjavanja koje definiraju granične, odnosno ciljne
vrijednosti. Nepouzdanost kod fiksnih mjerenja treba tumačiti s obzirom na
odgovarajuću graničnu, odnosno ciljnu vrijednost. Fiksna i indikativna mjerenja
moraju se ravnomjerno rasporediti tijekom godine kako bi se izbjegla
nejednakost rezultata.

Nepouzdanost kod modeliranja i objektivne
procjene definira se kao najveće odstupanje izmjerenih i proračunatih
vrijednosti koncentracija, za promatrano razdoblje, od granične/ciljne
vrijednosti, neovisno o vremenu događaja.

Zahtjevi za najmanjim opsegom i najmanjom
vremenskom pokrivenošću podataka ne uključuju gubitak podataka koji nastaje
tijekom redovite kalibracije i održavanja instrumenata.

Za mjerenje benzo(a)pirena
i drugih policikličkih aromatskih ugljikovodika
potrebno je uzorkovanje u trajanju od dvadeset četiri sata (dnevno
uzorkovanje). Pojedinačni uzorci uzeti kroz razdoblje od najviše jednog mjeseca
mogu se pažljivo kombinirati i analizirati kao složeni uzorak, ako metoda
osigurava stabilne uzorke u tome razdoblju. Tri srodna spoja: benzo(b)fluoranten, benzo(j)fluoranten i benzo(k)fluoranten može biti
teško analitički razlučiti. U takvim slučajevima oni se u izvješćima mogu dati
kao ukupni (zbroj). Uzorkovanje u trajanju od dvadeset četiri sata (dnevno
uzorkovanje) preporučuje se i za utvrđivanje koncentracija arsena, kadmija i
nikla. Uzorkovanje mora biti ravnomjerno raspoređeno u radne dane i tijekom
godine.

Za utvrđivanje količine taloženja preporučuje se
uzorkovanje jednom mjesečno ili tjedno tijekom cijele godine. Podaci dobiveni
primjenom metode mokrog taloženja mogu se koristiti umjesto ukupnog taloženja
ukoliko je moguće dokazati da razlika mokrog i ukupnog taloženja ne iznosi više
od 10%. Mjerna jedinica za taloženje je µg/m2 po
danu.

Vremenska pokrivenost podataka, niža od
vrijednosti navedene u tablici (b) može se primijeniti, pri čemu ona ne smije
biti niža od 14% za fiksna mjerenja i 6% za indikativna mjerenja. Uz to mora
biti zadovoljen uvjet od 95% nesigurnosti za srednju godišnju vrijednost koja
je izračunata u skladu s ciljevima kakvoće podataka iz tablice, a u skladu s
normom ISO 11222:2002 – »Određivanje nepouzdanosti vremenskog prosjeka mjerenja
kakvoće zraka«.

Uvjeti za primjenu modela kakvoće zraka: Kada se
za procjenu koristi model kakvoće zraka uz opis modela moraju biti dani i
podaci o njegovoj nepouzdanosti. Nepouzdanost modeliranja definirana je kao
najveće odstupanje izmjerenih i izračunatih razina koncentracija kroz cijelu
godinu, ne uzimajući u obzir vrijeme mjerenja.

Uvjeti za primjenu metoda objektivne procjene:
Pri korištenju metoda objektivne procjene nepouzdanost ne smije prijeći 100%.

Standardizacija: Analiza koncentracija tvari u
frakciji PM10 ovisit će o volumenu zraka prilikom uzorkovanja. Volumen zraka
treba odrediti u skladu s uvjetima u okolišu.

B. REZULTATI PROCJENE
KAKVOĆE ZRAKA

Za potrebe procjene kakvoće zraka u područjima
(zonama) i/ili naseljenim područjima (aglomeracijama) treba, neovisno o
mjerenjima, prikupiti i dodatne informacije o:

– aktivnostima provedenim za potrebe procjene;

– primijenjenim metodama, s referencama na opis
metoda;

– izvorima podataka i informacija;

– opisom rezultata, uključujući analizu
nepouzdanosti i, osobito, veličinu područja ili ulice unutar zone ili
aglomeracije, u kojima je došlo do prekoračenja graničnih ili tolerantnih
vrijednosti, ukoliko ih je moguće primijeniti, kao i veličinu bilo kojeg
područja unutar kojega koncentracije prekoračuju gornju ili donju granicu
procjenjivanja;

– veličinu populacije koja je potencijalno
izložena prekoračenju bilo koje od navedenih vrijednosti.

C. OSIGURANJE KAKVOĆE ZA
PROCJENU KAKVOĆE ZRAKA – VREDNOVANJE PODATAKA

1. Da bi se osigurala točnost mjerenja i
poštivanje kriterija ciljane kakvoće podataka (navedenih u poglavlju A ovog
priloga), potrebno je osigurati:

– mogućnost pristupa svim mjerenjima provedenim
za potrebe procjene kakvoće zraka.;

– da pravne osobe koje provode mjerenja u okviru
mreže postaja ili na individualnim postajama imaju uspostavljen sustav
osiguranja nadzora i kakvoće te provoditi redovito održavanje radi osiguranja
točnosti rada mjernih instrumenata;

– da postupci osiguranja nadzora i kontrole
kakvoće sustava budu uspostavljeni i za postupke prikupljanja podataka i
njihovog izvještavanja, i da pravne osobe, koje obavljaju te poslove, sudjeluju
u odgovarajućim programima osiguranja kakvoće Europske unije;

– da akreditirani laboratoriji prema zahtjevu
norme EN ISO/IEC 17025, sudjeluju u programima interkomparacije
za sve onečišćujuće tvari, za metode mjerenja koje se provjeravaju tim interkomparacijama. Akreditirani laboratoriji trebaju
koordinirati, na nacionalnoj razini, odgovarajuću primjenu referentnih metoda i
demonstraciju ekvivalentnosti za sve druge (nereferentne)
metode mjerenja.

2. Svi podaci u podnesenim izvješćima smatrat će
se valjanim.

Pravilnik, NN 155/2005-3008
Opći uvjeti korištenjaZaštita privatnosti[Pristup podatcima](/data_access_hr.aspx)[ELI](/about_eli_hr.aspx)

©2026. g. Narodne novine d.d.

, izrada [Novena d.o.o.](http://novena.hr/)