## Odluka Ustavnog suda Republike Hrvatske broj U-IIIA-1897/2003 od 7. prosinca 2004.

### NN 180/2004 (20.12.2004.), Odluka Ustavnog suda Republike Hrvatske broj U-IIIA-1897/2003 od 7. prosinca 2004.

# USTAVNI SUD REPUBLIKE HRVATSKE

3140

Ustavni
sud Republike Hrvatske, u sastavu Petar Klarić, pred­sjednik Suda, te suci
Marijan Hranjski, Mario Kos, Ivan Matija, Ivan Mrkonjić, Jasna Omejec, Željko
Potočnjak, Agata Račan, Emilija Rajić, Smiljko Sokol, Nevenka Šernhorst, Vice
Vukojević i Milan Vuković, odlučujući o ustavnoj tužbi I. Ž. iz S., koju
zastupa opunomoćenik J. F., odvjetnik u S. na sjednici održanoj 7. prosinca
2004. godine, jednoglasno je donio

## ODLUKU

I.Ustavna
tužba se usvaja.

II. Općinski
sud u Splitu dužan je donijeti odluku u predmetu koji se vodi pred tim sudom
pod brojem: IV P-337/01 (P-216/95), u najkraćem mogućem roku, ali ne duljem od
jedne (1) godine, računajući od prvoga idućeg dana nakon objave ove odluke u
»Narodnim novinama«.

III. Na temelju članka 63. stavka 3. Ustavnog zakona
o Ustav­nom sudu Republike Hrvatske (»Narodne novine«, broj 49/02. – pročišćeni
tekst), podnositeljici ustavne tužbe, I. Ž. iz S., T. 24, određuje se
primjerena naknada zbog povrede ustavnog prava iz članka 29. stavka 1. Ustava
Republike Hrvatske (»Narodne novine«, broj 41/01. – pročišćeni tekst) u iznosu
od 9.750,00 kuna.

IV. Naknada iz točke III. izreke ove odluke bit će
isplaćena iz državnog proračuna u roku od tri mjeseca od dana podnošenja
zahtjeva podnositeljice Ministarstvu financija Republike Hrvatske za njezinu
isplatu.

V. Ova
odluka objavit će se u »Narodnim novinama«.

```
Obrazloženje
```

1.
Podnositeljica ustavne tužbe, na temelju članka 63. stavka 1. Ustavnog zakona o
Ustavnom sudu Republike Hrvatske (»Narodne novine«, broj 49/02. – pročišćeni
tekst, u daljnjem tekstu: Ustavni zakon), podnijela je 26. svibnja 2003. godine
ustav­nu tužbu radi duljine parničnog postupka pokrenutog njezinom tužbom radi
isplate plaće.

ČINJENICE
VAŽNE ZA USTAVNOSUDSKI POSTUPAK

2.
Ustavni sud je u postupku pokrenutom ustavnom tužbom, primjenom članka 63.
Ustavnog zakona, uvidom u spis Općin­skog suda u Splitu, broj: P-337/01 utvrdio
činjenice koje su prav­no relevantne za odlučivanje o povredi ustavnog prava
podnositeljice, zajamčenog člankom 29. stavkom 1. Ustava Republike Hrvatske.

– dana 15. veljače 1995. godine, podnositeljica je
pred Općin­­skim sudom u Splitu podnijela tužbu s još 52 bivša zaposlenika »J.«
– Glavne filijale S. radi isplate plaće. Predmet se vodio pod poslovnim brojem:
P-216/95,

– tužitelji su rješenjem suda od 11. studenoga 1998.
godine pozvani na uređenje tužbe,

– prvo ročište održano je 8. ožujka 1999. godine.

– na ročištu 15. rujna 2000. godine, predmet bivših
zaposlenika »J.« – Glavne filijale S. je razdvojen, pa se sada u konkretnom slučaju
parnični postupak podnositeljice vodi pod poslovnim brojem: IV P-337/01,

– da bi
se utvrdila pravna osnova i ishodio načelni stav višeg suda, radi ekonomičnosti
postupka, postupak je nastavljen samo po tužbama dvoje tužitelja, dok u parničnom
postupku podnositeljice sud nije postupao,

–
postupak je nastavljen ročištem održanim 16. ožujka 2004. godine,

– rješenjem
Općinskog suda u Splitu, broj: IV P-335/01 od 18. lipnja 2004. godine, spisi IV
P 337/01, IV P 354/01 i IV P  371/01
pripajaju se tom spisu radi zajedničkog raspravljanja i odlu­čivanja a radi
ekonomičnosti postupka (među kojima je i podnositeljica) protiv »J.«, Glavne
filijale S. Točkom II. izreke tog rješenja, određen je prekid postupka, dok je
točkom III. izreke od­re­đeno da će se postupak nastaviti kad stečajni
upravitelj tuženika preuzme postupak ili kad ga sud na prijedlog tužitelja ili
po službenoj dužnosti pozove na preuzimanje postupka.

OČITOVANJE
OPĆINSKOG SUDA U SPLITU

3. Na
temelju članka 69. alineje 2. Ustavnog zakona, Ustavni sud je zatražio od Općinskog
suda u Splitu da se izjasni o navodima ustavne tužbe.

U očitovanju
Općinskog suda u Splitu od 29. kolovoza 2003. i dopunama istom navodi se da se
radi o sudskoj stvari u kojoj postoji dvojba oko pasivne legitimacije i pravnog
sljedništva, da postoje indicije da je nad »J.« u drugoj državi otvoren stečajni
postupak, te da se uslijed navedenog otvara pitanje nadležnosti Općinskog suda
u Splitu za postupanje, da je u jednom »pilot« predmetu u kojemu je donesena
prvostupanjska presuda, Županijski sud u Splitu donio rješenje kojim se
prvostupanjska presuda ukida, dok drugi »pilot« postupak nije okončan, te da je
od nadležnog suda u S. i C. G. zatražena obavijest na okolnost postojanja »J.«
d.d. B. kao pravne osobe i eventualnog otvaranja stečajnog postupka.

PRAVO
VAŽNO ZA USTAVNOSUDSKI POSTUPAK

4.
Odredbom članka 29. stavka 1. Ustava Republike Hrvat­ske, propisano je:

»Svatko
ima pravo da zakonom ustanovljeni neovisni i nepristrani sud (...) u razumnom
roku odluči o njegovim pravima i obvezama (...).«

Odredbom
članka 63. stavka 1. Ustavnog zakona propisano je:

»(1)
Ustavni sud će pokrenuti postupak po ustavnoj tužbi i prije no što je iscrpljen
pravni put, u slučaju kad o pravima i obvezama stranke (...) nije u razumnom
roku odlučio sud (...).

(2) U
odluci kojom usvaja ustavnu tužbu zbog nedonošenja akta u razumnom roku iz
stavka 1. ovoga članka, Ustavni sud će nadležnom sudu odrediti rok za donošenje
akta kojim će taj sud meritorno odlučiti o pravima i obvezama (...)
podnositelja. Rok za donošenje akta počinje teći idućeg dana od dana objave
odluke Ustavnog suda u »Narodnim novinama«.

(3) U odluci iz stavka 2. ovoga članka Ustavni sud će
odrediti primjerenu naknadu koja pripada podnositelju zbog povrede njegova
ustavnog prava koju je sud učinio kada o pravima i obvezama podnositelja (...)
nije odlučio u razumnom roku. Naknada se isplaćuje iz državnog proračuna u roku
od tri mjeseca od dana podnošenja zahtjeva stranke za njezinu isplatu.«

*Ustavna
tužba je osnovana.*

5.
Povredu ustavnog prava na donošenje sudske odluke u razum­nom roku Ustavni sud
razmatra s obzirom na osobite okolnosti svakog pojedinog slučaja.

Uvidom
u spis Općinskog suda u Splitu, Ustavni sud je utvrdio da su se u ovom slučaju
ostvarile pretpostavke za postupanje temeljem odredbe članka 63. Ustavnog
zakona.

Svoju
odluku Ustavni sud obrazlaže sljedećim utvrđenjima:

5.1.
DULJINA SUDSKOG POSTUPKA

Prvostupanjski
parnični postupak započeo je 16. veljače 1995. godine, tužbom podnositeljice
protiv »J.« – Glavne filijale S., radi isplate plaće.

Ustavna
je tužba podnesena dana 26. svibnja 2003. godine, a do tog dana sudski postupak
nije pravomoćno okončan, pa Ustavni sud utvrđuje da do dana podnošenje ustavne
tužbe postupak u ovom predmetu ukupno traje osam (8) godina, tri (3) mjeseca i
deset (10) dana.

Zakon o
potvrđivanju Konvencije za zaštitu ljudskih prava i temeljnih sloboda i
Protokola broj 1, 4, 6, 7 i 11 uz Konvenciju za zaštitu ljudskih prava i
temeljnih sloboda (»Narodne novine – Međunarodni ugovori«, broj 18/97., 6/99. –
pročišćeni tekst i 8/99. – ispravak, u daljnjem tekstu: Zakon o potvrđivanju
Konvencije) stu­pio na snagu dana 5. studenoga 1997. godine.

Od dana
stupanja na snagu Zakona o potvrđivanju Konvencije, odredbe Konvencije za zaštitu
ljudskih prava i temeljnih sloboda Vijeća Europe (u daljnjem tekstu: Europska
konvencija) čine, temeljem članka 134. Ustava Republike Hrvatske (»Narodne
novine«, broj 56/90.), dio unutarnjeg pravnog poretka Republike Hrvatske. Dio
unutarnjeg pravnog poretka Republike Hrvat­ske od tog dana čini i odredba članka
6. stavka 1. Europske konvencije pod nazivom »Pravo na pošteno suđenje« koja,
između ostaloga, propisuje sljedeće:

»Radi utvrđivanja svojih prava i obveza građanske
naravi (...) svatko ima pravo da zakonom ustanovljeni neovisni i nepristrani
sud (...) u razumnom roku ispita njegov slučaj«.

Sukladno navedenom, konvencijsko pravo na donošenje
sud­ske odluke u razumnom roku čini dio unutarnjeg pravnog poretka Republike
Hrvatske od dana stupanja na snagu Zakona o potvrđi­vanju Konvencije (5.
studenoga 1997. godine). S druge strane, pravo na donošenje sudske odluke u
razumnom roku utvrđeno je ustavnim pravom u Republici Hrvatskoj 9. studenoga
2000. godine, izmjenama članka 29. stavka 1. Ustava Republike Hrvatske
(»Narodne novine«, broj 113/2000.). Iz navedenih razloga ispitivanje razumnosti
trajanja sudskih postupaka prije 5. studenoga 1997. godine u pravilu ne bi
moglo biti predmetom ustavnosud­skih postupaka temeljenih na članku 63.
Ustavnog zakona, jer u dotadašnjem pravnom poretku Republike Hrvatske takvo
pravo nije postojalo ni kao konvencijsko ni kao ustavno.

Ustavni sud je ocijenio da se u ovom slučaju pravno
relevantnim razdobljem, sa stajališta povrede prava na donošenje sudske odluke
u razumnom roku, smatra razdoblje od 5. studenoga 1997. godine (to jest, od
dana stupanja na snagu Zakona o potvrđivanju Konvencije) do 26. svibnja 2003.
godine (to jest, do dana podnošenja ustavne tužbe podnositeljice), što ukupno
iznosi pet (5) godina, šest (6) mjeseci i dvadeset jedan (21) dan.

5.2.
POSTUPANJE NADLEŽNOG SUDA

Ustavni
sud utvrđuje da je u razmatranom, pravno relevantnom razdoblju, Općinski sud u
Splitu imao dva razdoblja potpune neaktivnosti suda i to od 5. studenoga 1997.
godine do 11. studenoga 1998. godine i od 15. rujna 2000. godine do 28.
kolovoza 2003. godine.

5.3.
PONAŠANJE PODNOSITELJA USTAVNE TUŽBE

Prema
ocjeni ovog suda podnositeljica ustavne tužbe, kao stran­ka u parničnom
postupku, svojim ponašanjem nije pridonijela duljini cjelokupnog sudskog
postupka.

5.4.
SLOŽENOST SUDSKOG PREDMETA

U
konkretnom postupku radi se o složenoj parničnoj stvari, ali Ustavni sud
ocjenjuje da unatoč tomu sudski postupak traje nerazumno dugo, pri čemu je
osobito važna činjenica potpune neaktivnosti nadležnog suda u razdoblju dužem
od tri godine.

6.
Ustavni sud utvrđuje da radni spor, koji se pod poslovnim brojem: IV P-337/01
vodi pred Općinskim sudom u Splitu, traje preko osam godina, dok pravno
relevantno razdoblje s aspekta povrede prava na donošenje sudske odluke u
razumnom roku iznosi pet (5) godina, šest (6) mjeseci i dvadeset jedan (21)
dan.

S obzirom na činjenicu da postupak u kojemu je
zakonom propisana hitnost u postupanju, u prvom stupnju traje preko osam
godina, te da Ustavni sud nije našao okolnosti koje bi opravdale dugotrajnost
tog sudskog postupka, Ustavni sud ocjenjuje da je povrijeđeno ustavno pravo
podnositeljice da zakonom ustanov­ljeni neovisni i nepristrani sud u razumnom
roku odluči o njezinim pravima ili obvezama, zajamčeno člankom 29. stavkom 1.
Ustava Republike Hrvatske.

Polazeći od mjerodavnih odredaba Zakona o parničnom
pos­tupku (»Narodne novine«, broj 53/91., 91/92., 112/99. i 117/03)., Ustavni
sud napominje da činjenica što je Općinski sud u Splitu donio rješenje o
prekidu postupka ne može imati utjecaja na dužnost suda da odluči o
podnositeljičinim pravima i obvezama u razumnom roku odnosno da u razumnom roku
okonča predmetni parnični postupak.

Slijedom iznijetog, u smislu odredbe članka 63.
stavka 2. Ustavnog zakona, donesena je odluka kao pod točkama I. i II. izreke
ove odluke.

7. Visinu naknade zbog povrede ustavnog prava na dono­še­nje
sudske odluke u razumnom roku Ustavni sud u pravilu odre­đuje za razmatrano,
pravno relevantno razdoblje, uz iznimnu mo­guć­nost uvažavanja nerazumno dugog
razdoblja potpune neaktivnosti suda i prije 5. studenoga 1997. godine, što
ovisi o osobitim okolnostima svakog pojedinog slučaja. Određivanje primjerene
naknade nije ovisno o vrsti postupka i imovinskom interesu stranaka, već je to
satisfakcija strankama koja se dosuđuje zbog dužine postupka i neefikasnosti
pravosudnog sustava Republike Hrvatske.

Pri utvrđivanju visine naknade, na temelju članka 63.
stavka 3. Ustavnog zakona, Ustavni sud uzima u obzir sve okolnosti slučaja, uz
istodobno uvažavanje ukupnih gospodarskih i socijalnih prilika u Republici
Hrvatskoj.

Budući da je Ustavni sud ovlašten, na temelju članka
63. stavka 2. Ustavnog zakona, u svakom pojedinom slučaju odrediti i rok za
donošenje sudske odluke, na visinu naknade u konkretnom slučaju utjecala je i činjenica
da je Općinskom sudu u Splitu, točkom II. izreke ove odluke, određen primjeren
rok u kojem je taj sud dužan donijeti odluku u predmetu broj: IV P-337/01, čime
se na djelotvoran način ostvaruje i svrha samog sudskog postupka.

Iznos pravične naknade, kojeg je podnositeljica
zahtijevala u ustavnoj tužbi, u dijelu koji prelazi utvrđenu svotu u točki III.
izreke ove odluke, Sud je ocijenio neprimjerenim.

Slijedom
svega iznijetoga, sukladno odredbi članka 63. stav­ka 3. Ustavnog zakona, odlučeno
je kao u točkama III. i IV. izreke ove odluke.

8. Odluka o objavi (točka V. izreke) utemeljena je na
odredbi članka 29. stavka 1. Ustavnog zakona.

Broj: U-IIIA-1897/2003
Zagreb, 7. prosinca 2004.

USTAVNI SUD REPUBLIKE HRVATSKE

Predsjednik
**dr. sc. Petar Klarić,** v. r.

Odluka, NN 180/2004-3140