### NN 113/2016 (7.12.2016.), Presuda Upravnog suda u Rijeci broj: 4 UsI-1/14-14 od 10. lipnja 2016.

UPRAVNI SUD U RIJECI

2507

PRESUDA

Upravni sud u Rijeci, po sutkinji Snježani Horvat-Paliska, dipl. iur., uz sudjelovanje zapisničarke Glorije Fićor, u upravnom sporu tužitelja Roberta Košare iz Pule, Vukovarska 45, kojeg zastupaju opunomoćenici iz Odvjetničkog društva Čohilj & Rovis j.t.d., odvjetnici u Puli, Dalmatinska 4, protiv tuženika Hrvatske regulatorne agencije za mrežne djelatnosti (ranije: Hrvatske agencije za poštu i elektroničke komunikacije), Zagreb, Roberta Frangeša Mihanovića 9, kojeg zastupa službena osoba Lidija Antonić, uz sudjelovanje zainteresirane osobe VIP NET d.o.o., Zagreb, Vrtni put 1, radi zaštite potrošača, 10. lipnja 2016.,

presudio je

Odbija se tužbeni zahtjev radi poništenja odluke Hrvatske agencije za poštu i elektroničke komunikacije klasa: UP/I-344-08/13-01/1183, urbroj: 376-05/TO-13-4 (IM) od 28. studenoga 2013.

Obrazloženje

Osporenom odlukom tuženika odbijen je prigovor tužitelja na naplatu korištenja ADSL usluge od operatora VIP NET d.o.o., Zagreb.

Tužitelj, u bitnome, u tužbi navodi da su činjenice koje u obrazloženju tuženik navodi kao utvrđene od početka sporne, i to činjenica da je korisnik, ovdje tužitelj, opetovano isticao u svojim prigovorima te u postupku pred tuženikom, da nije dužan platiti korištenje ADSL usluge za koju se tereti obzirom da mu oprema za pristup Internetu nikad nije isporučena pa nikad nije niti pristupio Internetu, odnosno, da je VIP NET dostavio opremu na adresu Vukovarska 47, 52100 Pula putem tvrtke Overseas Express, bez obzira što je priložio dokaz-presliku otpremnice broj 80761680, dok nisu sporne činjenice da je 22. siječnja 2013. tužitelj potpisao Ugovor za uslugu VIP duo paket na minimalno ugovoreno razdoblje od dvanaest mjeseci za pretplatničku liniju 052/542245 te Ugovor za uslugu VIP fiksna-fiksna bez limita također na minimalno dvanaest mjeseci za pretplatničku liniju 052/542111, da je korisnik potpisao i Zahtjev za uključenje usluge zbirni račun za obje navedene pretplatničke linije te da je na zahtjevu kao adresa za dostavu terminalne opreme navedena Vukovarska 47 52100 Pula. Nadalje, navodi da je tijekom postupka osporavao istinitost potpisa na dostavnici, a glede kojeg se tuženik očituje kako nije nadležan utvrđivati vjerodostojnost potpisa. Dakle iz samog obrazloženja odluke, s jedne strane proizlazi, da u konkretnom slučaju nije uopće utvrđivana vjerodostojnost potpisa na dostavnici, a s druge strane i ovdje najbitnije jasno proizlazi da niti nadležne službe u VIP NET-u niti tuženik nisu utvrđivali da li je korisnik u periodu za kojega se tereti uopće pristupio Internetu te koristio spornu uslugu odnosno da li je VIP NET izvršio preuzetu obvezu. Na temelju tako nepotpuno utvrđenog činjeničnog stanja nije bilo moguće utvrditi da li je prijevremeni raskid ugovora od strane korisnika u konkretnom slučaju opravdan i u skladu s odredbama Zakona o obveznim odnosima (»Narodne novine« 35/05, 41/08, 125/11, 78/15) i Zakona o elektroničkim komunikacijama (»Narodne novine« 73/08, 90/11, 133/12, 80/13, 71/14, dalje ZEK) ili se u konkretnom slučaju zaista radilo o prijevremenom raskidu za koji je korisnik dužan platiti naknadu po obavijesti o otkazu Ugovora. Posebno, na temelju tako nepotpuno utvrđenog činjeničnog stanja, nije bilo moguće donijeti ispravnu i na zakonu utemeljenu transparentnu i nepristranu odluku, napose stoga što je VIP NET-u svako dostupan podatak da li je korisnik, ovdje tužitelj pristupio ili nije Internetu, koje činjenica se, uopće nije utvrđivala. Tužitelj predlaže da Sud poništi osporeno rješenje tuženika.

Tuženik u odgovoru na tužbu, u bitnome, potvrđuje nesporno utvrđene činjenice, te navodi da pogrešno tužitelj smatra da je tuženik bio u obvezi utvrđivati da li je tužitelj u periodu za kojega se tereti koristio uslugu pristupa Internetu (ADSL) ili ne, neispravno držeći da bi ta okolnost bila od utjecaja na drugačije rješenje upravne stvari. Prema članku 41. stavak 5. ZEK-a pretplatnik ima pravo na raskid pretplatničkog odnosa u bilo kojem trenutku. Istom odredbom propisano je da se pretplatničkim ugovorom može utvrditi da pretplatnik koji raskine ugovor prije isteka razdoblja obveznog trajanja ugovora mora platiti mjesečnu naknadu za ostatak razdoblja obveznog trajanja ugovora ili naknadu u visini popusta na proizvode i usluge koje je ostvario ako je plaćanje te naknade povoljnije za pretplatnika. U odnosu na navedeno u konkretnom slučaju, nesporno je da je tužitelj 22. siječnja 2013. sklopio s VIP-om pretplatnički ugovor/zahtjev za zasnivanje pretplatničkog odnosa za telefonske priključke 052/542245 i 052/542111 te vlastoručnim potpisom istog prihvatio sadržaj pretplatničkog ugovora u cijelosti, uključujući Opće uvjete poslovanja, Uvjete korištenja ugovorenih usluga i Cjenik usluga VIP-a, koji dokumenti su člankom 41. stavak 4. ZEK-a propisani kao sastavni dio pretplatničkog ugovora. U skladu sa člankom 41. stavak 4. ZEK-a točkom 9. Pretplatničkog ugovora jasno je definirano da se prihvatom posebne ponude pretplatnik, u konkretnom slučaju tužitelj, obvezuje na minimalno trajanje ugovora sukladno označenom (12 mjeseci) te da će u slučaju raskida ugovora prije isteka ugovorenog razdoblja biti u obvezi platiti mjesečnu naknadu za preostalo razdoblje obveznog trajanja ugovora odnosno naknade u visini popusta na proizvode i usluge koje je ostvario, ukoliko je ista povoljnija za pretplatnika. U skladu s predmetnom odredbom irelevantna je okolnost je li pretplatnik za vrijeme trajanja pretplatničkog ugovora koristio uslugu Interneta koja mu je stavljena na raspolaganje od strane VIP-a budući da obveza plaćanja naknade za prijevremeni raskid ugovora od strane pretplatnika, konkretno tužitelja, postoji i čak i u slučaju da predmetnu uslugu nije uopće koristio. Drugim riječima, mjesečne naknade za korištenje određenih usluga pa tako i usluge Interneta obračunavaju se neovisno o činjenici da li je ostvaren promet ili ne, što znači, da je, hipotetski govoreći, tužitelj mogao biti i odsutan nekoliko mjeseci ili ne raspakirati pretplatničku terminalnu opremu, ali ga te okolnosti same po sebi ne bi oslobodile obveze plaćanja mjesečnih naknada, odnosno plaćanja druge naknade u visini popusta na proizvode i usluge koje je ostvario ukoliko je ta naknada za njega povoljnija. Imajući u vidu navedeno kao i činjenicu da je tužitelj prihvatio u cijelosti odredbe pretplatničkog ugovora i ostalih dokumenata koje čine sastavni dio istog te je s obvezom plaćanja naknade za slučaj prijevremenog raskida ugovora bio upoznat prilikom potpisivanja pretplatničkog ugovora nije postojala obveza HAKOM-a utvrđivati činjenicu koju tužitelj smatra spornom. U odnosu na navod tužitelja da potpis na dostavnici nije vjerodostojan HAKOM ističe da tužitelj nije priložio nikakav dokaz kojim bi potkrijepio navedene navode i kako ni tijekom upravnog postupka tako ni uz tužbu podnesenu Sudu. Cijeneći dokaze prikupljene tijekom upravnog postupka HAKOM nije utvrdio da bi postojalo nezakonito ponašanje od strane VIP NET-a, a s obzirom da za utvrđivanje eventualna krivotvorenja potpisa od strane treće osobe nije nadležan, uputio je korisnika da se u slučaju sumnje na zlouporabu obrati nadležnim institucijama. Slijedom svega navedenog te uzimajući u obzir činjenice koje i sam tužitelj priznao kao nesporne, tijekom upravnog postupka utvrđeno je da je tužitelj zatražio prijevremeni raskid ugovora, da je potpisom pretplatničkog ugovora preuzeo obvezu plaćanja naknade u slučaju prijevremenog raskida ugovora tj. raskida ugovora prije isteka minimalnog obveznog trajanja od 12 mjeseci, da je VIP NET d.o.o. priložio dokaze o izvršenoj isporuci pretplatničke terminalne opreme čime je dokazao da je usluga Interneta stavljena tužitelju na raspolaganje. S druge strane, a kako je to već prethodno navedeno, pitanje samog korištenja ugovorene usluge od strane tužitelja nije bilo potrebno utvrđivati s obzirom na sadržaj točke 9. pretplatničkog ugovora. Drži da je prije donošenja pobijanog rješenja, a sukladno načelu utvrđivanja materijalne istine (čl. 8. Zakona o općem upravnom postupku »Narodne novine« 47/09, dalje ZUP) utvrdio pravo stanje stvari te sve činjenice i okolnosti bitne za zakonito i pravilno rješavanje upravne stvari, a pobijanu odluku donio na temelju brižljive i savjesne ocjene svakog dokaza posebno i svih dokaza zajedno te na temelju rezultata cjelokupnog postupka. Predlaže da Sud odbije tužbeni zahtjev.

Zainteresirana osoba u odgovoru na tužbu ističe nesporne činjenice da je tužitelj zasnovao pretplatnički odnos sa zainteresiranom osobom 22. siječnja 2013. za uslugu DUO paket (telefon i Internet) za dva pretplatnička broja, obje na minimalno ugovoreno razdoblje od 12 mjeseci, uz korištenje pogodnosti popusta na iznos mjesečne naknade. Tužitelj se prema evidenciji sadržanoj u sustavu davatelja usluga u nekoliko navrata obraćao službi za korisnike pisanim pritužbama (2. srpnja 2013., 15. srpnja 2013., 16. kolovoza 2013.) kojima je osporavao ispostavljene račune za korištenje ADSL-a tj. Internet usluge ističući da mu nije dostavljena oprema tj. router za pristup Internetu zbog čega je tražio raskid pretplatničkog odnosa bez naplate naknade za ugovoreno razdoblje. Tužitelju je pravodobno odgovoreno na sve pritužbe tužitelja 3. srpnja 2013., 17. srpnja 2013. te 26. kolovoza 2013. kojima je pojašnjeno da je oprema VIP ADSL router isporučena 13. ožujka 2013. o čemu je korisniku priložena kopija otpremnice broj 80761680. Dana 30. srpnja 2013. tužitelj se obratio Povjerenstvu za pritužbe potrošača (dalje Povjerenstvo) kao nadležnom tijelu za rješavanje pritužbi u drugom stupnju. Povjerenstvo je na sjednici 17. rujna 2013. obradilo prigovor tužitelja te je u odgovoru između ostalog istaknuto je da je oprema za korištenje usluga Interneta ADSL router isporučena 13. ožujka 2013., o čemu je sastavljena otpremnica te je po njoj pojašnjeno da raskid pretplatničkog odnosa bez naplate naknade za prijevremeni raskid nije moguće prihvatiti sukladno Općim uvjetima poslovanja VIP NET-a. Vezano uz zahtjev za prijevremeni raskid pretplatničkog odnosa, tužitelju je pojašnjeno da sukladno članku 41. stavak 1. ZEK-a i 5. točka 1. točka 3. Općih uvjeta poslovanja VIP NET-a nije moguće isti prihvatiti bez naplate naknade za ugovoreno razdoblje ili naknade u visini ostvarenog popusta, prema tome koja je naknada za korisnika povoljnija. S tim u vezi ističe da je davatelj usluga isporuka ADSL routera sa svoje strane ispunio ugovorom preuzete obveze te omogućio tužitelju korištenje ugovorenih usluga. Predlaže da se tužbeni zahtjev odbije.

U ovom upravnom sporu održana je rasprava 8. lipnja 2016. u odsutnosti uredno pozvanog tužitelja i zainteresirane osobe, a u prisutnosti službene osobe tuženika, na kojoj je proveden dokaz uvidom u dokumentaciju spisa predmeta upravnog postupka i spisa predmeta upravnog spora.

Tužitelj je, uz podnesak od 16. lipnja 2015. dostavio nepravomoćnu presudu Općinskog suda u Opatiji, poslovni broj 85 Povrv-1690/2015 od 10. lipnja 2015. iz koje proizlazi da je tužbeni zahtjev tužitelja VIP NET d.o.o. ovdje zainteresirane osobe protiv tužitelja radi isplate, a proizašle iz pretplatničkog odnosa koji je predmet konkretnog upravnog spora, odbijen, a da iz obrazloženja spomenute nepravomoćne presude proizlazi da je Sud zauzeo stav da je teret dokaza na tuženiku/ u ovom upravnom sporu tužitelju, da dokaže da potpis na dostavnici nije njegov te je Sud proveo dokaz uvidom u preslike osobnih iskaznica supruge tužitelja te njegova sina te zaključio da niti jedan od potpisa ne odgovara potpisu na spornoj dostavnici, stoga Sud nije mogao zaključiti da je dostavnicu potpisao tužitelj te posljedično tome, da mu je uručena predmetna oprema. Na temelju navedenog proizlazi da zainteresirana osoba nije ispunila preuzetu obvezu isporuke opreme za spajanje na Internet.

Tuženik je na ročištu priložio također nepravomoćnu presudu Upravnog suda u Splitu poslovni broj 3 UsI-2263/13 od 22. travnja 2016. iz obrazloženja koje presude proizlazi da je Upravni sud zauzeo stajalište da u odnosu na tužbeni navod tužiteljice da nikada nije potpisala sporni zahtjev odnosno pretplatnički ugovor, Sud ističe da predmetni prigovori ni tužbeni navodi nisu od utjecaja na drugačije rješenje predmetne upravne stvari budući da se navedeni prigovori tiču ugovornog odnosa eventualne mana volje predmetnog ugovora, a što ne može biti predmet upravnog postupka ni upravnog spora, već se radi o institutu građanskog prava što prema ustaljenoj sudskoj praksi spada u nadležnost redovnih sudova te da je valjano obrazloženje tuženika da nije u mogućnosti utvrđivati ispravnost potpisa jer da je tuženik isključivo nadležan za zakonitost pružanja javne komunikacijske usluge, a kako je to propisano odredbom članka 51. stavak 1. ZEK-a.

Na temelju činjeničnih i pravnih pitanja ovaj Sud ocjenjuje da tužbeni zahtjev nije osnovan.

Među strankama nije sporno kada i za koje brojeve je tužitelj sklopio pretplatnički odnos sa zainteresiranom osobom.

Među strankama je sporno je li tuženik poduzeo sve, u smislu odredbe članka 51. ZEK-a.

Nije sporno da se je tužitelj, u pisanoj prepisci iz srpnja 2013., obraćao zainteresiranoj osobi te isticao da nije primio uređaj ADSL iz kojih razloga traži raskid pretplatničkog ugovora i brisanje navodnih dugovanja po korištenju ADSL usluge. Nadalje, nije sporno, a kako je ranije navedeno, da je tuženik u obrazloženju svoje odluke naveo da nije nadležan utvrđivati istovjetnost potpisa na otpremnici broj 80761680.

Sud drži da je tuženik, kao neovisno tijelo u provođenju upravnog postupka, ne samo ovlašteno, već i obvezno, provodeći sve dokaze sukladno odredbama ZUP-a, utvrditi materijalnu istinu u predmetima spora između krajnjeg korisnika usluga i operatora javnih komunikacijskih usluga u vezi s pružanjem usluga, iznosom kojim je zadužen za pruženu uslugu, kakvoćom pružane usluge ili prigovorom zbog povrede odredaba pretplatničkog ugovora.

Članak 51. stavak 3. ZEK-a određuje da Agencija rješava sporove iz stavka 1. ovog članka na transparentan, objektivan i nediskriminirajući način, na temelju prijedloga Povjerenstva u skladu s odredbama ovog Zakona i posebnih propisa.

Prigovor da usluga nije pružena odnosno da zainteresirana osoba nije predala u posjed i uručila tužitelju prijemnik ADSL router, spada u prigovore u vezi s pružanjem usluga te prigovor zbog povrede odredaba pretplatničkog ugovora, stoga je u nadležnosti tuženika. Međutim, u situaciji, kada postoji isprava (otpremnica broj 80761680) teret dokaza i u upravnom postupku (istovjetno stavu kojega redovni sud zauzima u parničnom postupku) je na korisniku, ovdje tužitelju, a on tijekom upravnog postupka, pa ni tijekom upravnog spora, nije predložio provođenje niti jednog dokaza iz kojega bi proizlazilo da netko od odraslih članova njegove obitelji nije potpisao otpremnicu, a koji dokazi su predloženi i provedeni u parničnom postupku (pri čemu upravni sud, temeljem odredbe čl. 33. st. 5. Zakona o upravnim sporovima »Narodne novine« 20/10, 143/12, 152/14, dalje ZUS, provodi dokaze po pravilima parničnog postupka, što znači neposredno pa se dokazi provedeni u drugom sudskom postupku ne mogu neposredno primijeniti pri donošenju odluke u upravnom sporu). Međutim, ovo ne utječe, kako na tijek parničnog postupka nepravomoćno okončanog presudom Općinskog suda u Opatiji, tako ni na činjenična utvrđenja, obvezu plaćanja odnosno prava tužitelja u skladu sa pravomoćnom odlukom u tom parničnom postupku, sve obzirom da je predmet ovog upravnog spora ocjena zakonitosti pojedinačne odluke kojom je javnopravno tijelo odlučilo o pravu, obvezi ili pravnom interesu stranke u upravnoj stvari (čl. 3. st. 1. t. 1. ZUS-a).

Sud nalazi da tuženik osnovano ističe da sama činjenica je li se tužitelj koristio Internetom i ostvario promet, sama po sebi ne znači da nije u obvezi platiti račune za uslugu pristupa Internetu, a koji prigovor je predmet konkretnog postupka pred tuženikom rješavanja spora između krajnjeg korisnika i operatora i po kojem prigovoru je donesena u ovom sporu osporena odluka.

Po mišljenju ovog Suda tuženik je zahtjev tužitelja riješio na temelju dokumentacije i očitovanja stranaka u postupku, na temelju brižljive i savjesne ocjene svakog dokaza posebno i svih dokaza zajedno te na temelju rezultata cjelokupnog postupka te ovaj Sud ne nalazi da je osporena odluka nezakonita.

Iz ovih razloga je, na temelju odredbe članka 57. stavak 1. ZUS-a tužbeni zahtjev odbijen.

UPUTA O PRAVNOM LIJEKU

Protiv ove presude dopuštena je žalba Visokom upravnom sudu Republike Hrvatske. Žalba se podnosi putem ovog Suda u tri primjerka, u roku od 15 dana od dana dostave presude.

Poslovni broj: 4 UsI-1/14-14
Rijeka, 10. lipnja 2016.

Sutkinja
Snježana Horvat-Paliska, dipl. iur., v. r.