## Odluka Ustavnog suda Republike Hrvatske broj: U-III-3309/2003 od 7. srpnja 2004.

### NN 102/2004 (23.7.2004.), Odluka Ustavnog suda Republike Hrvatske broj: U-III-3309/2003 od 7. srpnja 2004.

# USTAVNI SUD REPUBLIKE HRVATSKE

if !supportEmptyParas endif

2005

Ustavni sud Republike Hrvatske, u Drugom vijeću
za odluči­va­nje o ustavnim tužbama, u sastavu sudac Jasna Omejec, pred­sjed­nik
Vijeća, te suci Marijan Hranjski, Mario Kos, Ivan Mrko­njić, Emilija Rajić i
Vice Vukojević, članovi Vijeća, u postupku pokrenutom ustavnom tužbom I. B. iz
B., kojeg zastupa B. P., odvjetnik iz K., na sjednici održanoj 7. srpnja 2004.
godine, jednoglasno je donio

## ODLUKU

I. Ustavna tužba se odbija.

II.Ova odluka objavit će se u »Narodnim
novinama«.

Obrazloženje

1.Pravodobna i dopuštena ustavna tužba
podnijeta je protiv presude Županijskog suda u Sisku, broj: Gž-1354/03-3 od 12.
rujna 2003. godine, kojom je odbijena žalba podnositelja (tuži­telja u
parničnom postupku radi isplate) i potvrđena presuda Općinskog suda u Hrvatskoj
Kostajnici, broj: P-10/03 od 25. trav­nja 2003. godine.

Prvostupanjskom
presudom podnositelj je odbijen s tužbenim zahtjevom da mu tuženik, Republika
Hrvatska – Ministarstvo obrane, na ime isplate razlike plaće za razdoblje od
23. prosinca 1999. godine do 8. kolovoza 2001. godine, isplati iznos od
35.886,53 kn, s pripadajućim zakonskim zateznim kamatama.

2.Obrazlažući
razloge ustavne tužbe, podnositelj ponavlja raz­lo­ge iznijete tijekom
parničnog postupka, osporavajući staja­lište sudova prema kojem podnositelj,
kao djelatna vojna osoba, ne ulazi u kategoriju državnih službenika i
namještenika iz članka 19. Zakona o područjima posebne državne skrbi (»Narodne
novine«, broj 46/96., 57/96., 124/97., 73/00., 87/00., 94/00., 88/02. i 26/03.
– pročišćeni tekst), čije se plaće uvećavaju u odnosu na plaće u drugim
područjima Republike Hrvatske.

Podnositelj ustavne
tužbe povrijeđenima smatra ustavna prava zajamčena člankom 14. stavkom 2.,
člankom 26., člankom 29. stavkom 1. i člankom 55. stavkom 1. te ustavne odredbe
članka 5. i članka 117. stavka 3. Ustava Republike Hrvatske. Zbog toga predlaže
Sudu usvojiti ustavnu tužbu, ukinuti osporene odluke i predmet vratiti na
ponovni postupak.

*Ustavna tužba nije osnovana.*

3.Prema odredbi članka 62. stavka 1.
Ustavnog zakona o Ustavnom sudu Republike Hrvatske (»Narodne novine«, broj
49/02. – pročišćeni tekst, u daljnjem tekstu: Ustavni zakon), svatko može
podnijeti Ustavnom sudu ustavnu tužbu ako smatra da mu je pojedinačnim aktom
tijela državne vlasti, tijela jedinice lokalne i područne (regionalne)
samouprave ili pravne osobe s javnim ovlastima, kojim je odlučeno o njegovim
pravima i obvezama ili o sumnji ili optužbi zbog kažnjivog djela, povrijeđeno
ljudsko pravo ili temeljna sloboda zajamčena Ustavom, odnosno Ustavom zajamčeno
pravo na lokalnu i područnu (regionalnu) samoupravu.

Ustavni sud, u postupku pokrenutom ustavnom
tužbom, u granicama zahtjeva istaknutog u ustavnoj tužbi, utvrđuje je li u
postupku odlučivanja o pravima i obvezama podnositelja došlo do nedopuštenog
posizanja u njegova Ustavom zaštićena ljudska prava i temeljne slobode. Pritom
se Ustavni sud, u pravilu, ne upušta u pitanje jesu li upravna tijela i sudovi
pravilno i potpuno utvrdili činjenično stanje i ocijenili dokaze. Za Ustavni
sud relevantne su samo one činjenice od čijeg postojanja ovisi ocjena o povredi
ustavnog prava.

4.Županijski sud u Sisku osporavanom je
presudom u cijelosti prihvatio činjenična utvrđenja i pravna stajališta
Općinskog suda u Hrvatskoj Kostajnici. Drugostupanjski sud utvrdio je pravilnim
zaključak prvostupanjskog suda da podnositelj ustavne tužbe, kao djelatna vojna
osoba, ne ulazi u kategoriju državnih službenika i namještenika iz članka 19.
Zakona o područjima posebne državne skrbi, na koje su se primjenjivale odredbe
Zakona o državnim službenicima i namještenicima (»Narodne novine«, broj 74/94.,
86/94. i 7/95).

Prema stajalištu sudova, prava, obveze i način
određivanja plaće podnositelja ustavne tužbe, kao djelatne vojne osobe (što je
posebna kategorija osoba na službi u oružanim snagama Repub­like Hrvatske,
temeljem članka 3. Zakona o službi u oružanim snagama Republike Hrvatske –
»Narodne novine«, broj 23/95., 33/95., 105/99. i 128/99., u daljnjem tekstu:
ZSOSRH), propisani su ZSOSRH-om. Pri tome su prava i obveze, te način
određivanja plaća djelatnih vojnih osoba različito uređeni od prava, obveza i
plaća vojnih službenika i namještenika.

Tako je odredbom članka 138. ZSOSRH-a propisano
da vojnim osobama plaću i druga beriva, na prijedlog ministra obrane, određuje
vrhovni zapovjednik, pri čemu je isključena supsidijarna primjena drugih
propisa, predviđena člankom 10. stavkom 4. ZSOSRH-a. Za razliku od toga, na
plaće vojnih službenika i namještenika (dakle, kategorije osoba različite od
vojnih osoba), primjenjuju se, temeljem odredbe članka 165. stavka 1. ZSOSRH-a,
propisi o državnim službenicima i namještenicima.

5.Ocjenjujući razloge ustavne tužbe sa
stajališta članka 14. stavka 2. Ustava, Ustavni sud je utvrdio da u konkretnom
slučaju ustavno pravo jednakosti pred zakonom nije povrijeđeno. Ocjena je
Ustavnog suda da su osporene presude utemeljene na mjero­dav­nim odredbama
Zakona o službi u oružanim snagama. Sudovi su obrazložili stajališta iznijeta u
osporenim presudama, za koje je nedvojbeno da nisu posljedica proizvoljnog
tumačenja i nepra­vil­­ne primjene materijalnog prava koja bi mogla dovesti do
povrede ustavnih prava podnositelja.

Ustavni sud utvrđuje da je, suprotno mišljenju
podnositelja ustavne tužbe, u konkretnom slučaju poseban zakon (*lex
specialis*) upravo ZSOSRH, uslijed čega se osporavani drugostupanjski akt
ukazuje valjano obrazloženim, te donijetim sukladno mjero­dav­nim zakonskim
odredbama. Članak 19. Zakona o područjima posebne državne skrbi ne primjenjuje
se na djelatne vojne osobe, jer se u njihovom slučaju primjenjuje načelo *lex
specialis derogat legi generali.*

6.Odredbom članka 26. Ustava propisano
je da su svi državljani Republike Hrvatske i stranci jednaki pred sudovima i
drugim državnim i inim tijelima koja imaju javne ovlasti. Podnositelj je
hrvatski državljanin, pa u konkretnoj pravnoj stvari ne postoje razlozi zbog
kojih bi se moglo ocjenjivati da je osporenim odlukama povrijeđeno navedeno
ustavno pravo.

7.Podnositelju
nije povrijeđeno niti ustavno pravo zajam­čeno člankom 29. stavkom 1. Ustava,
kojim se jamči pravično suđenje. U konkretnom slučaju zakonom ustanovljena
tijela sudbene vlasti provela su postupke unutar svoje nadležnosti.
Podnositelju je omogućeno sudjelovati u postupku i pratiti tijek postupka,
ulagati pravni lijek i poduzimati druge zakonom dopuš­tene postupovne radnje,
dok su osporene odluke donijete u pravil­no i zakonito provedenim postupcima.

8.Ustavni sud
Republike Hrvatske ocijenio je da osporenim odlukama podnositelju nije
povrijeđeno niti ustavno pravo na zaradu, zajamčeno odredbom članka 55. stavka
1. Ustava.

9.U odnosu na
članke 5. i 117. stavak 3. Ustava, za navesti je da te odredbe ne sadrže
ljudska prava i temeljne slobode koje su Ustavom zajamčene fizičkoj ili pravnoj
osobi i koje se štite u ustavnosudskom postupku pokrenutom ustavnom tužbom u
smislu odredbe članka 62. Ustavnog zakona.

10.Slijedom
iznijetog, na temelju odredaba članaka 73. i 75. Ustavnog zakona, odlučeno je
kao u izreci.

11.Odluka o objavi temelji se na odredbi
članka 29. Ustavnog zakona.

Broj: U-III-3309/2003
Zagreb, 7. srpnja 2004.

USTAVNI
SUD REPUBLIKE HRVATSKE

Predsjednik
Vijeća
**dr. sc.** **Jasna Omejec,** v. r.

Odluka, NN 102/2004-2005