## Odluka Ustavnog suda Republike Hrvatske broj: U-III-74/2000 od 10. siječnja 2000.

### NN 4/2001 (18.1.2001.), Odluka Ustavnog suda Republike Hrvatske broj: U-III-74/2000 od 10. siječnja 2000.

# USTAVNI SUD REPUBLIKE HRVATSKE

if !supportEmptyParas endif

94

Ustavni sud Republike
Hrvatske, u Vijeću petorice za odlučiva­nje o ustavnim tužbama, u sastavu:
sudac Velimir Belajec, kao predsjednik Vijeća te suci Marijan Hra­njski, Ivan
Mrko­njić, Jasna Omejec i Vice Vukojević, kao članovi Vijeća, odlučujući u
postupku vođenom u povodu ustavne tužbe R. G. iz P., koje­g zastupa V. N.,
odvjetnik iz Z., na sjednici Vijeća održanoj dana 10. siječ­nja 2001. godine,
jednoglasno je donio s­lje­deću

## ODLUKU

I. Usvaja se ustavna
tužba te se ukidaju:

– presuda Upravnog
suda Republike Hrvatske, broj: Us-5312/1997-5 od 19. svib­nja 1999. godine i

– rješe­nje
Ministarstva unutar­njih poslova Republike Hrvat­ske, broj:
511-01-42-UP/I-2/2718/1-97 od 16. trav­nja 1997. godine.

II. Predmet se vraća
Ministarstvu unutar­njih poslova Republike Hrvatske na ponovni postupak.

Obrazlože­nje

1. R. G. iz P. podnio
je dopuštenu i pravodobnu ustavnu tužbu u svezi s presudom Upravnog suda
Republike Hrvatske, broj: Us-5312/1997-5 od 19. svib­nja 1999. godine, kojom je
odbijena ­nje­gova tužba protiv rješe­nja Ministarstva unutar­njih poslova
Republike Hrvatske, broj: 511-01-42-UP/I-2/2718/1-97 od 16. trav­nja 1997.
godine.

Navedenim rješe­njem odbijen je zahtjev podnosite­lja
za primitak u hrvatsko držav­ljanstvo uz obrazlože­nje da ne ispu­njava
pretpostavke iz članka 8. stavka 1. točke 3. Zakona o hrvatskom držav­ljanstvu
(»Narodne novine«, broj 53/91, 28/92 i 113/93).

2. U ustavnoj tužbi podnosite­lj u bitnome navodi da
je imao neprekidno prijav­ljeno prebivalište u Republici Hrvatskoj od 1993. do
1995. godine.

Osim toga ističe da je u svom zahtjevu naveo da je u
braku s hrvatskom držav­ljankom više od 30 godina, te je upravno tijelo trebalo
s te osnove, teme­ljem članka 10. Zakona o hrvatskom držav­ljanstvu, ­nje­gov
zahtjev usvojiti.

Smatra da su, zbog navedenog, osporenom presudom
Upravnog suda i rješe­njem Ministarstva unutar­njih poslova povrijeđene odredbe
iz članaka 14. stavak 2., 19. i 118. stavak 3. Ustava Repub­like Hrvatske.

*Ustavna tužba je
osnovana.*

3. Pribav­ljen je spis Ministarstva unutar­njih
poslova Repub­like Hrvatske.

Iz spisa predmeta proizlazi da je podnosite­lj
podnosio zahtjev za primitak u hrvatsko držav­ljanstvo dana 8. trav­nja 1997.
godine. Uz zahtjev je priložio izjavu da se pod pretpostavkom stjeca­nja
hrvatskog držav­ljanstva odriče držav­ljanstva Bosne i Herce­govine i
životopis. Iz životopisa proizlazi da je prijavio prebivalište u Republici
Hrvatskoj 1958. godine, da je radio u O. od 15. kolovoza 1961. do 1. siječ­nja
1991. godine, kada je otišao u starosnu mirovinu. Godine 1993. odjavio je
prebivalište u P., gdje je po­nov­no prijavio boravak 17. lip­nja 1999. godine.

Nada­lje proizlazi da je podnosite­lj u braku s
hrvatskom držav­ljankom 30 godina, te je uz zahtjev priložio i domovnicu
supruge Z. G.

Ministarstvo unutar­njih poslova je odbilo zahtjev
podnosite­lja uz obrazlože­nje da ne ispu­njava pretpostavke za primitak u
hrvatsko držav­ljanstvo iz članka 8. stavka 1. točke 3. Zakona o hrvatskom
držav­ljanstvu, jer do podnoše­nja zahtjeva nije imao prijav­ljen boravak najma­nje
5 godina neprekidno na teritoriju Republike Hrvatske, jer je dana 9. rujna
1993. godine odjavio prebivalište u Republici Hrvatskoj.

Upravni sud Republike Hrvatske je odbio tužbu
podnosite­lja uz isto obrazlože­nje kao i Ministarstvo unutar­njih poslova.

4. Odbivši zahtjev podnosite­lja ustavne tužbe za
primitak u hrvatsko držav­ljanstvo zbog toga što ne ispu­njava uvjete iz
odredbe članka 8. stavka 1. točke 3. Zakona, nadležno državno tijelo i sud povrijedili
su zakon na štetu podnosite­lja ustavne tužbe, jer o ­nje­govom zahtjevu nisu
odlučivali u skladu s či­njeničnom osnovom na kojoj podnosite­lj teme­lji
postav­ljeni zahtjev.

Naime, postupak za primitak u hrvatsko držav­ljanstvo
nadležno državno tijelo može pokrenuti i voditi samo na teme­lju zahtjeva
zainteresirane stranke (članak 126. Zakona o općem upravnom postupku – »Narodne
novine«, broj 53/91 – u svezi s člankom 24. Zakona o hrvatskom držav­ljanstvu).

Budući da se podnosite­lj u svome zahtjevu za primitak
u hrvatsko držav­ljanstvo nije pozvao ni na jednu pravnu osnovu, propisanu
Zakonom o hrvatskom držav­ljanstvu, onda nadležno tijelo, rješavajući o ­nje­govom
zahtjevu, taj zahtjev nije moglo odbiti pozivom na članak 8. Zakona o hrvatskom
držav­ljanstvu, a da istodobno nije ispitalo ispu­njava li podnosite­lj
pretpostavke za primitak u hrvatsko držav­ljanstvo po nekoj od osnova za
prirođe­nje pod povo­ljnijim uvjetima, koje osnove su određene člancima 9. do
12. navedenog Zakona.

5. Ne postupajući sukladno navedenom ni tijekom
upravnog postupka, kao niti u postupku kontrole kroz upravni spor, došlo je u
konkretnom slučaju do povrede ustavnog prava iz članka 14. stavka 2. Ustava,
kojim se jamči jednakost svih pred zakonom i ustavnog prava iz članka 19.
stavka 2. Ustava, kojim je zajamčena sudska kontrola zakonitosti pojedinačnih
akata upravnih vlasti i tijela koja imaju javne ovlasti te povrede ustavnog
prava iz članka 26. Ustava, kojim se svim građanima i strancima jamči jednakost
pred sudovima i drugim državnim i inim tijelima koja imaju javne ovlasti.

6. Što se tiče povrede odredaba članka 19. stavka 1.
Ustava na koje podnosite­lj ukazuje u ustavnoj tužbi va­lja istaći da odredba
stavka 1. tog članka uređuje načelo zakonitosti u radu državne uprave i tijela
koja imaju javne ovlasti, te da se na toj odredbi ne teme­lji nikakvo ustavno
pravo, niti se na ­njoj može zasnovati ustavna tužba.

7. Podnosite­lj u ustavnoj tužbi ukazuje i na povredu
odredbe članka 118. stavka 3. Ustava, kojom se utvrđuje načelo ustavnosti i
zakonitosti u postupa­nju sudova. Navedena odredba sadrži jedno od teme­ljnih
načela ustavnog poretka i kao takva ne daje osnove za pruža­nje ustavnosudske
zaštite u postupku povodom ustavne tužbe.

8. Slijedom
iznijetog, a utvrdivši kako su podnosite­lju ustavne tužbe osporavanim rješe­njem
Ministarstva unutar­njih poslova i presudom Upravnog suda povrijeđena ustavna
prava iz članaka 14. stavka 2., 19. stavka 2. i 26. Ustava, odlučeno je kao u
izreci.

Ova odluka teme­lji
se na odredbama članaka 69., 70. i 72. Ustavnog zakona o Ustavnom sudu
Republike Hrvatske (»Narodne novine«, broj 99/99).

Broj: U-III-74/2000
Zagreb, 10. siječ­nja 2001.

USTAVNI SUD REPUBLIKE HRVATSKE

Predsjednik Vijeća
**dr. sc. Velimir Belajec,** v. r.

if !supportEmptyParas endif

Odluka, NN 4/2001-94