### NN 16/2026 (18.2.2026.), Odluka Ustavnog suda Republike Hrvatske broj: U-IIIA-4259/2023 od 6. studenoga 2025.

Ustavni sud Republike Hrvatske

180

Ustavni sud Republike Hrvatske, u Drugom vijeću za odlučivanje o ustavnim tužbama, u sastavu sudac Ante Galić, predsjednik Vijeća, te suci Andrej Abramović, Mato Arlović, Maša Marochini Zrinski, Rajko Mlinarić i Miroslav Šeparović, članovi Vijeća, odlučujući u postupku koji su ustavnom tužbom pokrenuli Y. Y. iz Z., kojeg zastupa J. G., odvjetnik u A., te maloljetni Q. W. Y. iz R. O., kojeg u postupku pred Ustavnim sudom zastupa poseban skrbnik M. R., odvjetnik u A., na sjednici održanoj 6. studenoga 2025. jednoglasno je donio

ODLUKU

I. Ustavna tužba se usvaja u odnosu na prigovor povrede ustavnog prava zajamčenog člankom 29. stavkom 1. Ustava Republike Hrvatske (»Narodne novine« broj 56/90., 135/97., 113/00., 28/01., 76/10. i 5/14.) u vezi s člankom 35. Ustava zbog nerazumne duljine ovršnog postupka koji se vodio pred Općinskim sudom u Splitu u predmetu broj: Ovr Ob-8/2022.

II. Općinski sud u Splitu u predmetu broj: Ovr Ob-8/2022 dužan je donijeti odluku u najkraćem mogućem roku, ali ne dužem od tri (3) mjeseca, računajući od dana objave ove odluke u »Narodnim novinama«.

III. Na temelju članka 63. stavka 3. Ustavnog zakona o Ustavnom sudu Republike Hrvatske (»Narodne novine« broj 99/99., 29/02. i 49/02. – pročišćeni tekst), podnositeljima ustavne tužbe Y. Y. iz Z., Ulica... i maloljetnom Q. W. Y. iz R.O. određuje se primjerena naknada zbog povrede ustavnog prava na razumnu duljinu postupka zajamčenog člankom 29. stavkom 1. Ustava u vezi s člankom 35. Ustava i to:

– Y. Y. iz Z. u iznosu od 3.000,00 eura

– maloljetnom Q. W. Y. iz R.O. u iznosu od 3.000,00 eura.

IV. Naknada iz točke III. izreke ove odluke bit će isplaćena iz Državnog proračuna u roku od tri (3) mjeseca od dana podnošenja zahtjeva podnositelja Ministarstvu pravosuđa, uprave i digitalne transformacije Republike Hrvatske za njezinu isplatu.

V. Ova odluka objavit će se u »Narodnim novinama«.

Obrazloženje

I. POSTUPAK PRED USTAVNIM SUDOM

1. Y. Y. iz Z. (u daljnjem tekstu: I. podnositelj) podnio je 11. listopada 2023. ustavnu tužbu na temelju članka 63. Ustavnog zakona o Ustavnom sudu Republike Hrvatske (»Narodne novine« broj 99/99., 29/02. i 49/02. – pročišćeni tekst; u daljnjem tekstu: Ustavni zakon), u kojoj je istaknuo prigovor da je trajanjem ovršnog (izvanparničnog) postupka koji se vodi pred Općinskim sudom Splitu pod brojem Ovr Ob-8/2022 povrijeđeno njegovo ustavno pravo na donošenje odluke u razumnom roku zajamčeno člankom 29. stavkom 1. Ustava te posljedično i članak 35. Ustava u proceduralnom aspektu (pravo na obiteljski život).

1.1. I. podnositelj ustavnu tužbu podnio je ujedno i u ime svog maloljetnog djeteta, Q. W. Y. (u daljnjem tekstu: II. podnositelj).

Budući da se ustavna tužba odnosi na postupak pokrenut na temelju prijedloga za ovrhu radi ostvarivanja prava na održavanje odnosa sa maloljetnim djetetom, koji se vodi između I. podnositelja i X. I. Y. (majke djeteta), te da taj postupak uključuje odlučivanje o pravima i interesima njihovog maloljetnog djeteta (u pogledu kojih prava i interesa postoji spor i sukob interesa između njegovih roditelja – zakonskih zastupnika), rješenjem Hrvatskog zavoda za socijalni rad, Područni ured R., R. T., klasa: UP/I-552-02/25-06/2, ur. broj: 139-132-07-16-25-3 od 10. veljače 2025., a na temelju članka 240. Obiteljskog zakona (»Narodne novine« broj 103/15., 98/19., 47/20., 49/23. i 156/23.; u daljnjem tekstu: Obiteljski zakon), maloljetnom II. podnositelju imenovan je poseban skrbnik M. R., odvjetnik u A.

Ustavni sud je od imenovanog skrbnika M. R. (u dva navrata) zatražio pisano očitovanje, odnosno odobrenje (suglasnost) za podnošenje ustavne tužbe maloljetnog II. podnositelja u ovom predmetu.

Poseban skrbnik obavijestio je Ustavni sud dopisom zaprimljenim 24. ožujka 2025. da odobrava i da je suglasan s podnesenom ustavnom tužbom koju je u ime maloljetnog II. podnositelja podnio I. podnositelj.

U ustavnoj tužbi I. podnositelj obrazlaže tijek izvanparničnog postupka koji se prvotno vodio pred Općinskim sudom u Splitu pod brojem R1 Ob-452/2021 u kojem je doneseno rješenje broj: R1 Ob-452/2021-49 od 7. veljače 2022. kojim je odlučeno da će zajedničko maloljetno dijete ovrhovoditelja (I. podnositelja) i ovršenice, maloljetni II. podnositelj, stanovati s majkom u R. O., odlučeno je o održavanju osobnih odnosa s maloljetnim djetetom i trajanju istih, kao i o mjestu i vremenu preuzimanja i vraćanja maloljetnog djeteta majci.

1.2. U trenutku podnošenja ustavne tužbe 11. listopada 2023. postupak se vodio pod brojem Ovr Ob-8/2022 u povodu prijedloga za ovrhu podnositelja na temelju rješenja o privremenoj mjeri od 7. veljače 2022. Rješenjem Općinskog suda u Splitu broj: Ovr Ob-8/2022-49 od 9. listopada 2024. odbijen je kao neosnovan prijedlog stranaka da se ovaj predmet dostavi na odlučivanje nadležnom sudu u C., te je zaključeno da će sud po pravomoćnosti ovog rješenja odlučiti o daljnjem tijeku postupka.

1.3. I. podnositelj podnio je 18. listopada 2024. u povodu rješenja Općinskog suda u Splitu broj: Ovr Ob-8/2022-49 od 9. listopada 2024. žalbu koja je 17. veljače 2025. otpremljena na odlučivanje Županijskom sudu u Osijeku.

Predmet se u povodu žalbe I. podnositelja vodio pred Županijskim sudom u Osijeku pod brojem Gž Ovr Ob-3/2025.

Županijski sud u Osijeku rješenjem broj: Gž Ovr Ob-3/2025-2 od 15. rujna 2025. ukinuo je rješenje Općinskog suda u Splitu broj: Ovr Ob-8/2022-49 od 9. listopada 2024. i predmet vratio tom sudu na ponovno odlučivanje.

1.4. I. podnositelj u ustavnoj tužbi, između ostalog, navodi da postupak koji se vodi pred Općinskim sudom u Splitu pod brojem Ovr Ob-8/2022 traje »preko godinu dana i 6 mjeseci« pri čemu je I. podnositelj onemogućen u održavanju osobnih odnosa s maloljetnim djetetom te uslijed toga smatra da mu je povrijeđeno i pravo na obiteljski život zajamčeno člankom 35. Ustava.

Navodi da ovaj postupak traje predugo i traži da mu Ustavni sud odredi primjerenu naknadu u iznosu od 8.000,00 eura.

1.5. Radi provjere navoda iz ustavne tužbe Ustavni sud zatražio je spis Općinskog državnog odvjetništva u A. broj: KPz-DO-59/2022 iz kojeg je vidljivo da se u konkretnoj stvari radi o predmetu koji se vodi u povodu kaznene prijave I. podnositelja protiv njegove supruge X. I. Y. zbog kaznenog djela nasilja u obitelji, radi čega su obavljeni obavijesni razgovori i brojne druge svrsishodne radnje (zatraženi su relevantni podaci za maloljetno dijete, socijalna anamneza obitelji, izviješće nadležnog suda za postupke u tijeku).

Iz sadržaja zaprimljenog spisa Općinskog državnog odvjetništva u A. i uvida u spise predmeta Općinskog prekršajnog suda u Splitu, Stalne službe u Kaštel Sućurcu brojevi: Pp-8636/2021 i Pp-15748/2022, te Općinskog suda u Splitu, Stalne službe u Solinu broj: Pp-7215/2021, vidljivo je da je u odnosu na I. podnositelja i njegovu suprugu zaprimljeno više posebnih izviješća iz kojih proizlazi da se oni »konstantno međusobno prijavljuju« za uznemiravanje te onemogućavanje susreta i druženja s zajedničkim maloljetnim djetetom.

Ustavni sud ističe da je uvidom u dostavljenu dokumentaciju koja prileži ustavnosudskom spisu (presude Općinskog prekršajnog suda u Splitu, Stalne službe u Kaštel Sućurcu broj: Pp-8636/2021 od 11. studenoga 2022. i broj: Pp-15748/2022 od 29. rujna 2023., presudu Općinskog prekršajnog suda u Splitu, Stalne službe u Solinu broj: Pp-7215/2021 od 27. travnja 2023.) utvrđeno da su I. podnositelj i njegova supruga oslobođeni optužbi da bi počinili prekršajno djelo za koje se optužuju.

1.6. Budući da je Ustavni sud u ovom ustavnosudskom postupku utvrdio osnovanost ustavne tužbe podnositelja vezano uz povredu prava na suđenje u razumnom roku i povredu prava na obiteljski život, prigovore I. podnositelja vezano uz neučinkovito postupanje (istragu) Općinskog državnog odvjetništva u A. u predmetu broj: KPz-DO-59/2022, Ustavni sud će razmotriti u novom ustavnosudskom postupku.

2. Za potrebe ustavnosudskog postupka pribavljeni su spisi predmeta Općinskog suda u Splitu brojevi: R1 Ob-452/2021, Ovr Ob-8/2022, te spisi predmeta Općinskog prekršajnog suda u Splitu, Stalne službe u Kaštel Sućurcu brojevi: Pp-8636/2021 i Pp-15748/2022, te Općinskog suda u Splitu, Stalne službe u Solinu broj: Pp-7215/2021.

II. ČINJENICE I OKOLNOSTI PREDMETA

1) Pregled radnji u postupku

3. Rješenjem Općinskog suda u Splitu broj: R1 Ob-452/2021-49 od 7. veljače 2022. radi zaštite interesa i dobrobiti maloljetnog djeteta (II. podnositelja), između ostalog, navedeno je:

»(...) Na navedenoj adresi stranke da su imale zajedničko boravište do konca veljače 2021. kada je protivnica osiguranja predlagatelju osiguranja uzela ključ i oduzela u cijelosti posjed nekretnine, te je u kući nastavila živjeti sa zajedničkim djetetom, braneći predlagatelju nesmetana viđanja sa djetetom. Dalje je naveo u prijedlogu privremene mjere da je on pred CZSS R. pokrenuo postupak savjetovanja u svezi navedenog problema, pred kojim da je održano više ročišta, međutim, stranke da i dalje nemaju dogovor oko načina viđanja predlagatelja s mal. djetetom. Dalje je naveo u prijedlogu da kako protivnica osiguranja ima dva državljanstva, predlagatelj ne viđa dijete, to da on izražava bojazan da će protivnica i dalje opstruirati njegova prava kao oca na sve moguće načine. Dalje je naveo da sumnja u psihičko oboljenje protivnice osiguranja, zbog kojeg da je upitno postojanje njezinog roditeljskog kapaciteta. Stranke da faktički sa djetetom žive u Republici Hrvatskoj, pa predlagatelj smatra da je najbrži i najjekonomičniji način zaštite prava predlagatelja i djeteta da se predlagatelj obrati nadležnom sudu u odnosu na mjestu boravišta stranaka i djeteta, imajući i u vidu da su prava djeteta ugrožena na području Republike Hrvatske. Predložio je donošenje privremene mjere kojom bi se odlučilo da će zajedničko mal. dijete živjeti sa ocem na adresi u R. O.... te naložiti protivnici osiguranja da odmah postupi toj privremenoj mjeri po primitku rješenja o osiguranju. Predložio je da ta privremena mjera stupa na snagu odmah i da traje u vremenu od 6 (šest) mjeseci ili do drugačije odluke suda. (...)

Odgovorom na prijedlog privremene mjere, koji odgovor je kod suda zaprimljen 02.kolovoza 2021, protivnica osiguranja se usprotivila predloženoj privremenoj mjeri navodeći da je ista u cijelosti protivna interesima i dobrobiti mal. djeteta stranaka, a navodi prijedloga predlagatelja da ne odgovaraju istini. Navela je da ona, protivnica osiguranja dobro i kvalitetno skrbi o sinu koji je tad star 14 mjeseci i kojem je majčina skrb neophodna. Predlagatelj da u svom prijedlogu zlonamjerno navodi da sumnja u psihičko oboljenje protivnice osiguranja, bez navođenja dokaza, a ona tvrdi da je to iz razloga što on takvih dokaza nema. Dalje navodi da je iz njegova prijedloga razvidno da isti osporava djetetu majku tražeći da dijete živi s njim ali ne i da održava osobne odnose s majkom, a sve na štetu vlastitog djeteta. Dalje je navela da je netočno da ona brani ocu viđanje djeteta jer da otac dijete uredno viđa, međutim, navodi da je jako zabrinuta za sigurnost sina dok je s ocem, radi čega da se obratila nadležnom CZSS A., Podružnica R. za savjet i pomoć, pri čemu da je obrazložila svoju zabrinutost, a to je da sumnja u zdravstveno stanje oca djeteta, njegovu higijenu i higijenu djeteta kad je kod oca (...)

(...)

(...) dakle predmetnim roditeljima čak izreći mjeru žurnog izdvajanja i smještaja djeteta izvan obitelji. Za slučaj da pak jedan od roditelja na navedeni način ugrožava dijete, CZSS, koji će pratiti situaciju u obitelji, odnos svakog od roditelja prema djetetu, pratiti zdravlje djeteta, pratiti jeli životni stil roditelja ugrožava dijete, uvijek može predložiti sudu izmjenu privremene mjere i predložiti novu, uvijek u interesu djeteta.

Mišljenje i volja mal. djeteta s kojim će roditeljem stanovati i kako i kada će ostvarivati osobne odnose s drugim roditeljem nije utvrđivana, jer za to nema uvjeta jer je dijete premaleno.

Posljedično privremenoj mjeri da će mal. dijete stanovati s majkom, treba donijeti odluku o osobnim odnosima oca sa mal. sinom stranaka. S obzirom na aktualne okolnosti na strani predmetnih roditelja, tj. da majka s mal. djetetom boravi na adresi u R., a otac u Z., da je dijete jako maleno i time vezano za majku s kojom stalno provodi vrijeme, da je majka na rodiljnom dopustu, da je otac nezaposlen ali financijski opskrbljen, sud je prihvatio kao osnovan prijedlog stručnog tima czss-a da mal. dijete boravi tjedan kod majke, pa tjedan kod oca te tako naizmjenično. Međutim, sud je još dodatno cijenio da je u interesu tako malenog djeteta, jer je sudu u fokusu dijete i da ima uske veze za oba roditelja a što je pak u proteklom periodu izostalo jer se dijete rijetko viđalo s ocem, da je osnovano onda regulirati viđanja svakog od roditelja sa mal. djetetom u onom tjednu kada je dijete od drugog roditelja, kako u neposrednom viđenju roditelja sa djetetom tako i putem videopoziva, pa je odlučeno na način kao u točci III izreke ovog rješenja o privremenoj mjeri. Na taj način sud smatra da bi se mogla umanjiti zabrinutost majke za dijete dok je ono kod oca, jer je majka očito preprotektivna i prebojazna u odnosu na dijete, a s druge strane i otac će imati češće kontakte s djetetom,a dijete viđanje oba roditelja. Ovo obzirom da je sud imao u vidu da su oblici ostvarivanja osobnih odnosa s djetetom propisani člankom 12.1.st. 1.Obiteljskog zakona i to da se mogu ostvarivati izravno u kraćim ili duljim razdobljima u obliku susreta i druženja ili oporavkom djeteta kod osobe koja ima pravo ostvarivati osobne odnose s djetetom te i da je stavkom 2. propisano da se osobni odnosi s djetetom mogu ostvarivati neizravno primjerice, korištenjem različitih komunikacijskih sredstava (na što se sud odlučio ovim rješenjem o privremenoj mjeri).

Predmetnim roditeljima se naglašava da je ostvarivanje osobnih odnosa između djeteta i roditelja je, s jedne strane, pravo i dužnost roditelja koji ne stanuje s djetetom, dok je s druge strane to pravo djeteta. (...) Konvencija o pravima djeteta u čl 9. st 3. jamči djetetu koji je odvojen od jednog ili oba roditelja pravo na redovito održavanje osobnih i neposrednih odnosa s oba roditelja, osim u slučajevima u kojima je ugrožena djetetova dobrobit. Obiteljsko pravo na susrete i druženja uživa pravnu zaštitu temeljem odredbe čl. 8. EKLJP-a jer pravo na susrete i druženja izvire iz prava na obiteljski život zato što je sadržano u pravu na obiteljski život i uključuje i pravo roditelja na susrete i druženja s djetetom, što podrazumijeva neuplitanje države u ostvarivanje navedenog prava, osim kada je to potrebno radi zaštite zdravlja i morala, te prava i sloboda drugih osoba. Konvencija o ostvarivanju dječjih prava na općenit način štiti najbolji interes djeteta u obiteljsko pravnim postupcima, a u te postupke ubraja i postupak odlučivanja o susretima i druženju (članak 1. stavak 3.). U skladu s odredbom članka 119. stavka 1. ObZ-a, dijete ima pravo ostvarivati osobne s roditeljem s kojim ne stanuje, a roditelj koji ne stanuje s djetetom ima pravo i dužnost ostvarivati osobne odnose s djetetom, neovisno o njegovu pravu na ostvarivanje roditeljske skrbi. S druge strane, roditelj i druge osobe koje stanuju s djetetom i skrbe se o djetetu dužne su omogućiti djetetu ostvarivanje osobnih odnosa s roditeljem s kojim ne stanuje te se suzdržavati od svakog ponašanja koje bi otežavalo ostvarivanje osobnih odnosa djeteta s tim roditeljem prema članku 119. stavku 2. ObZ-a, pa se sve prednje naglašava predmetnim roditeljima kao i to da se o sadržaju ostvarivanja roditeljske skrbi govori s aspekta odgovornosti, prava i dužnosti roditelja, ali je središnji subjekt tih odnosa uvijek dijete sa svojim pravima, prvenstveno pravu na zdrav život (kako fizički tako i psihosocijalni i emotivni), ali i valjani odgoj u skladu sa njegovom dobi i zrelosti pa se na to upućuju predmetni roditelji kao i na to da je jedno od osnovnih načela na kojima se temelji uređenje obiteljskih odnosa zaštita dobrobiti i prava djeteta, uz odgovornost oba roditelja za podizanje i odgoj djeteta. Interesi mal. djeteta stranaka su dominantni interesi o kojima je pored suda, dužan voditi brigu i Centar za socijalnu skrb, pa je tako sud i postupio, kada roditelji kao što je to riječ u konkretnom slučaju ne mogu postići dogovor o tome s kojim će roditeljem mal. dijete stanovati i kako i kad se viđati s drugim roditeljem. Ovaj sud smatra da je u najboljem interesu mal. djeteta stranaka, da je za sada privremeno, kraj vrlo kompleksnih i konfliktnih odnosa roditelja, da do donošenja konačne odluke, koja bi trebala uslijediti u narednom postupku radi opravdanja ove privremene mjere, te kojom će se konačno odlučiti sa kojim će roditeljem mal. dijete stanovati, ono nastavi stanovati sa majkom u R. O., a da sa ocem dijete održava osobne odnose na način kako je sud odlučio u izreci rješenja. (...)

(...)

Posljedično odluci suda u točci III izreke privremene mjere, odbijen je kao neosnovan majčin prijedlog privremene mjere da se osobni odnosi mal. djeteta s ocem odvijaju uz nazočnost treće stručne osobe, jer sud ističe da stručni tim czss-a, unatoč kompleksnim odnosima roditelja i brojnim primjedbama majke na oca, nije smatrao pa ni predložio sudu održavanje osobnih odnosa djeteta s ocem pod nadzorom treće stručne osobe.«

3.1. I. podnositelj je 14. ožujka 2022. Općinskom sudu u Splitu, pozivajući se na pravomoćno rješenje Općinskog suda u Splitu broj: R1 Ob-452/2021-49 od 7. veljače 2022., podnio prijedlog za ovrhu radi ostvarivanja prava njega kao roditelja s maloljetnim djetetom, II. podnositeljem.

Ovršni postupak pokrenut je kod Općinskog suda u Splitu pod brojem Ovr Ob-8/2022. U prijedlogu za ovrhu I. podnositelj navodi da ovršenica (majka) maloljetnog djeteta ne postupa sukladno navedenom rješenju i onemogućava ga u ostvarivanju osobnih odnosa s maloljetnim djetetom. Nadalje ističe zabrinutost u mogućnosti ostvarivanja osobnih odnosa s maloljetnim djetetom jer ovršenica ima državljanstvo Republike B. i C. pa postoji bojazan da bi mogla odvesti dijete iz Republike Hrvatske.

Podnositelj od Općinskog suda u Splitu traži donošenje rješenja o ovrsi kojim se nalaže ovršenici (majci) maloljetnog djeteta ostvarivanje osobnih odnosa s ocem – I. podnositeljem.

3.2. U konkretnom slučaju rješenjem Općinskog suda u Splitu broj: Ovr Ob-8/2022 od 16. ožujka 2022. maloljetnom II. podnositelju imenovan je poseban skrbnik u osobi zaposlenice Centra za posebno skrbništvo u A.

Posebna skrbnica je podneskom od 29. ožujka 2022. obavijestila sud da ne može pristupiti na zakazano ročište za dan 30. ožujka 2022. te predlaže da se isto održi u njezinoj odsutnosti.

Općinski sud u Splitu održao je ročište zakazano za 30. ožujka 2022. na kojem su bili prisutni zaposlenica Centra za socijalnu skrb, stranke osobno, te sudski tumač za c. jezik. U spis je predana preslika poruka izmijenjenih između stranaka (roditelja) maloljetnog djeteta (list 56 – 119 prvostupanjskog spisa).

Iduće ročište prvostupanjski sud zakazao je za 5. svibnja 2022., na koje će se ponovno pozvati posebna skrbnica maloljetnog II. podnositelja.

Iz dopisa Centra za socijalnu skrb A., Podružnice A. od 13. travnja 2022. vidljivo je da je majka maloljetno dijete odvela u C.

Općinski sud u Splitu održao je ročište 5. svibnja 2022. na kojem su bili prisutni I. podnositelj i majka maloljetnog djeteta uz punomoćnike i sudskog tumača za c. jezik, dok nije bila prisutna posebna skrbnica maloljetnog djeteta (iako je dostava poziva bila uredna), kao niti djelatnica Centra za socijalnu skrb. Sud je konstatirao da je posebna skrbnica u dopisu navela da u predmetnom postupku ne može postupati jer se radi o djetetu »niske kronološke dobi koje obzirom na svoj stupanj zrelosti ne može shvatiti značajke postupka«. Sud je na tom ročištu uzeo izjavu majke maloljetnog djeteta vezano uz susrete i druženja sa I. podnositeljem gdje ona navodi da se I. podnositelj drogira i da je ona kao majka spremna dopustiti susrete i druženja ako bi I. podnositelj donio negativan test na droge, ali da nije spremna dopustiti da dijete prespava kod njega, te navodi da je protiv njega podnijela kaznene prijave radi pedofilije. Sud je donio zaključak na temelju kojeg su stranke suglasne da će I. podnositelj s djetetom imati susrete u igraonici ili u parku te da će se provesti kombinirano psihijatrijsko-psihološko vještačenje.

I. podnositelj je sudu 9. lipnja 2022. dostavio podnesak uz presliku (prepisku) poruka koje je izmjenjivao s majkom maloljetnog djeteta (list 212 – 241 prvostupanjskog spisa).

Općinski sud u Splitu održao je ročište 10. lipnja 2022. na kojem su bili prisutni I. podnositelj, majka maloljetnog djeteta i sudski tumač za c. jezik. Na tom ročištu nije bila prisutna posebna skrbnica maloljetnog djeteta (ispričala je svoj nedolazak), a nije bila prisutna niti djelatnica Centra za socijalnu skrb, iako je dostava poziva za nju uredno iskazana.

Općinski sud u Splitu u više je navrata donosio zaključak i određivao vještake radi provođenja kombinirano psihologijsko-psihijatrijskog vještačenja radi procjene roditeljskih kapaciteta stranaka i osobnog funkcioniranja s maloljetnim djetetom. Taj sud je zaključkom od 19. svibnja 2023. odredio nove vještake koji su 26. studenoga 2023. obavijestili sud da su obavili razgovor s strankama i da je nužno da I. podnositelja pregleda liječnik psihijatar.

Općinski sud u Splitu održao je ročište 13. veljače 2024. na kojem je I. podnositelj naveo da ima boravište u Z., a prebivalište u C. te da povremeno stanuje u Z., a povremeno u C. Majka maloljetnog djeteta je iskazala da ona sa djetetom živi u R. O., ali da je djetetu isteklo prijavljeno boravište i da I. podnositelj nije dao suglasnost da se ono produži u Republici Hrvatskoj. Na tom ročištu I. podnositelj i majka djeteta su suglasno predložili da se postupak uputi na rješavanje nadležnom sudu u C.

3.3. Općinski sud u Splitu rješenjem broj: Ovr Ob-8/2022-49 od 9. listopada 2024. odbio je kao neosnovan prijedlog stranaka da se ovaj predmet uputi na odlučivanje nadležnom sudu u C. te je zaključio da će se po pravomoćnosti tog rješenja donijeti odluka o daljnjem tijeku postupka. U tom rješenju između ostalog je navedeno:

»... ovršenica se usprotivila navodima ovrhovoditelja. Nije suglasna s donošenjem rješenja o određivanju privremene mjere jer u postupku koji se tada vodio otac nije ni psihologijski ni psihijatrijski obrađen, a majka osporava i njegove roditeljske kompetencije i njegovo mentalno zdravlje. Također ističe njegov neuredan način života, što je i Hrvatski zavod za socijalni rad utvrdio izlaskom na teren, da živi u nehigijenskim uvjetima u okruženju ljudi koje nije prihvatljivo za mljt. dijete jer se radi o ljudima sumnjivog ponašanja, sklonima alkoholu i drogi, mahom beskućnicima koje pod svoj krov prima otac djeteta. Majka također smatra kako otac koristi opijate, a isti to nije demantirao toksikološkim izvješćem, za razliku od majke koja je to radila u više navrata pa i zaključno sa danom 18. ožujka 2022. Također, s obzirom na ponašanje oca, majka se boji za svoje dijete, ima saznanja o kriminalnom ponašanju oca, što u konačnici može završiti na štetu zajedničkog mljt. djeteta. Majka je 3. ožujka 2022. u Policijskoj postaji R. prijavila kako ima saznanja da ovrhovoditelj razmjenjuje poruke i fotografije seksualnog eksplicitnog sadržaja sa djecom i maloljetnicima putem Twittera. Usprkos svemu i majčinom strahu za mljt. dijete, ista zna što je odluka suda i postupa po istoj. Osporava navode ovrhovoditelja da ne daje dijete ocu, poštuje privremenu mjeru uz sve strahove koje u svezi oca ima. Jedino kad otac tjedan dana nije vidio dijete bilo je iz opravdanih razloga, bolesti djeteta. Usprkos činjenici kako je dijete iznimno vezano za majku i kako je prelazak kod oca djetetu težak i traumatičan, budući se radi o djetetu starom 19 mjeseci, smatra kao nema mjesta za donošenje rješenja o ovrsi. Na ročištu od 5. svibnja 2022. ovršenica je ustvrdila da dijete viđa oca, s tim da je ona s djetetom otputovala u C. 10. travnja 2022., jer je tamo predala tužbu za razvod braka, o čemu je obavijestila Hrvatski zavod za socijalni rad, kao i da se vratila 23. travnja 2022.. Dana 10. lipnja 2022. održano je ročište na kojemu je ovrhovoditelj istaknuo da je u prethodnih 37 dana vidio dijete samo 16 puta na kratko, dnevno, da formalna pretpostavka za vođenje ovog postupka nije sporna, te da postoje naznake kako ovršenica ponovno namjerava dijete odvesti u C. bez suglasnosti ovrhovoditelja.

Zaključkom je na ročištu od 10. lipnja 2023. određeno provesti kombinirano psihologijsko-psihijatrijsko vještačenje po psihologici mr. D. D. i psihijatrici dr. S. B., radi procjene roditeljskih kapaciteta stranaka i osobnog funkcioniranja ovrhovoditelja s njihovim mljt. djetetom, te mogućnosti ostvarenja kvalitetnog roditeljskog odnosa. Zbog zauzetosti navedenih vještakinja, zaključkom od 14. ožujka 2023. imenovane su druge vještakinje, sudski psiholog Đ. L. i psihijatar D. B., koje također zbog zauzetosti nisu sačinili nalaz i mišljenje. Zaključkom od 19. svibnja 2023. određeni su novi vještaci, psihologica L. R. K. i psihijatar N. S., koji je dana 26. studenog 2023. obavijestio sud da je obavio razgovor sa strankama, da ovrhovoditelj ne razumije hrvatski jezik, pa je razgovor vođen u nazočnosti prevoditelja. Obzirom na kompleksnost odluke u ovom predmetu, mišljenja je da obzirom na izraženu jezičnu barijeru između stranke i vještaka, nije moguće steći adekvatan uvid u psihičko funkcioniranje ovrhovoditelja, jer nema mogućnosti heteroanamnestičkih podataka. Također da nije imao uvid u zdravstveni karton ovrhovoditelja iz njegove matične zemlje. Mišljenja je da je za adekvatnu procjenu ovrhovoditeljevog psihičkog stanja nužno da ga pregleda liječnik psihijatar koji govori istim jezikom kao i stranke u postupku.

Održano je ročište dana 13. veljače 2024. na kojemu je ovrhovoditelj naveo da ima prijavljeno boravište u Z., a prebivalište u C., te da povremeno stanuje u Z., povremeno u C. Ovršenica je istaknula da s mljt. zajedničkim djetetom... živi u R. O., na adresi... ali da je djetetu isteklo vrijeme za koje je imao prijavljeno boravište u Republici Hrvatskoj, međutim da njegov otac, ovrhovoditelj, nije dao suglasnost za nastavak djetetovog boravišta u Republici Hrvatskoj. Na istom ročištu su stranke suglasno predložile neka se ovaj predmet uputi na rješavanje nadležnom sudu u C. iz razloga prebivališta ovrhovoditelja i mljt. djeteta kojemu je isteklo vrijeme boravka u Republici Hrvatskoj, kao i zbog jezične barijere...

(...)

Za postupanje po prijedlogu za ovrhu u ovom predmetu nadležan je ovaj sud. Dakle, u vrijeme pokretanja ovog ovršnog postupka dana 14. 3. 2022. na temelju ovršnog rješenja Općinskog suda u Splitu pod brojem R1 Ob-452/2021 od dana 7. veljače 2022., ovrhovoditelj, ovršenica i njihovo zajedničko mljt. dijete... su imali prijavljeno boravište u Republici Hrvatskoj, a prebivalište u C. Od pokretanja postupka do danas ovršenica i mljt. dijete borave u Hrvatskoj, u R. O. na adresi... gdje mljt. dijete dijete... pohađa vrtić.«

3.4. Predmetni ovršni postupak još uvijek nije meritorno okončan te se sukladno ukidbenom rješenju Županijskog suda u Osijeku od 15. rujna 2025. još uvijek vodi pred Općinskim sudom u Splitu.

III. PRIGOVORI PODNOSITELJA

4. I. podnositelj u ustavnoj tužbi tvrdi da mu je uslijed dugotrajnosti postupka i neučinkovitosti suda povrijeđeno pravo na suđenje u razumnom roku iz članka 29. stavka 1. Ustava, kao i pravo na obiteljski život zajamčen člankom 35. Ustava. Upire i na činjenicu da prvostupanjski sud nije odlučio o podnesenom prijedlogu za ovrhu od 14. ožujka 2022. Nadalje navodi da je uslijed neučinkovitosti suda u provedbi ovrhe došlo do nemogućnosti ostvarivanja njegovih osobnih odnosa s maloljetnim djetetom i da to traje duže od dvije godine.

4.1. Zaključno, predlaže usvojiti ustavnu tužbu, naložiti prvostupanjskom sudu provedbu ovrhe i odrediti primjerenu naknadu radi povrede prava na suđenje u razumnom roku.

IV. MJERODAVNO PRAVO

5. Mjerodavni dio članka 35. Ustava glasi:

»Članak 35.

Svakomu se jamči štovanje i pravna zaštita njegova... obiteljskog života...«

5.1. Mjerodavni dijelovi članka 6. stavka 1. i članka 8. Konvencije glase:

»Članak 6.

PRAVO NA POŠTENO SUĐENJE

1. Radi utvrđivanja svojih prava i obveza građanske naravi... svatko ima pravo da zakonom ustanovljeni neovisni i nepristrani sud pravično, javno i u razumnom roku ispita njegov slučaj. (...)

(...)«

»Članak 8.

PRAVO NA POŠTOVANJE PRIVATNOG I OBITELJSKOG ŽIVOTA

1. Svatko ima pravo na poštovanje svoga … obiteljskog života...

2. Javna vlast se neće miješati u ostvarivanje tog prava, osim u skladu sa zakonom i ako je u demokratskom društvu nužno … radi zaštite zdravlja … ili radi zaštite prava i sloboda drugih.«

5.2. Članak 3. stavak 1. i članak 12. Konvencije o pravima djeteta (New York, 20. studenoga 1989. – Zakon o ratifikaciji Konvencije Ujedinjenih naroda o pravima djeteta – Odluka o objavljivanju mnogostranih međunarodnih ugovora kojih je Republika Hrvatska stranka na temelju notifikacija o sukcesiji, »Narodne novine – Međunarodni ugovori« broj 12/93.) glase:

»Članak 3.

1. U svim akcijama koje se odnose na djecu, bilo da ih poduzimaju javne ili privatne ustanove socijalne skrbi, sudovi, državna uprava ili zakonodavna tijela, najbolji interes djeteta mora imati prednost.

(...)«

»Članak 12.

1. Države stranke osigurat će djetetu koje je u stanju oblikovati vlastito mišljenje, pravo na slobodno izražavanje svojih stavova o svim stvarima koje se na njega odnose, te ih uvažavati u skladu s dobi i zrelošću djeteta.

2. U tu svrhu, djetetu se izravno ili preko posrednika, odnosno odgovarajuće službe, mora osigurati da bude saslušano u svakom sudbenom i upravnom postupku koji se na njega odnosi, na način koji je usklađen s proceduralnim pravilima nacionalnog zakonodavstva.«

5.3. Mjerodavni dio članka 10. Europske konvencije o ostvarivanju dječjih prava (»Narodne novine – Međunarodni ugovori« broj 1/10. i 3/10.) glasi:

»C. Uloga zastupnika

Članak 10.

1. U postupcima pred sudbenim tijelima koji se tiču djeteta zastupnik će, osim ako bi to bilo u očitoj suprotnosti s najboljim interesima djeteta:

a) pružiti djetetu sve odgovarajuće informacije, ako se prema unutarnjem pravu smatra da dijete ima dostatnu sposobnost razumijevanja;

b) pružiti djetetu objašnjenja vezano uz moguće posljedice postupanja u skladu s mišljenjem djeteta i moguće posljedice bilo koje zastupnikove radnje, ako se prema unutarnjem pravu smatra da dijete ima dostatnu sposobnost razumijevanja;

c) odrediti kojeg je mišljenja dijete i iznijeti ga pred sudbenim tijelom.

(...)«

V. OCJENA USTAVNOG SUDA

1) Pravo na poštovanje i zaštitu osobnog i obiteljskog života

6. Prije svega Ustavni sud utvrđuje da se ovaj predmet odnosi na ovrhu radi ostvarivanja prava roditelja (I. podnositelja) na održavanje osobnih odnosa s maloljetnim djetetom (ovdje II. podnositeljem) kojim se nastoji uspostaviti stanje u skladu s pravomoćnim rješenjem Općinskog suda u Splitu broj: R1 Ob-452/2021-49 od 7. veljače 2022. donesenim u postupku privremene mjere s kojim će roditeljem maloljetno dijete stanovati i osobnim odnosima maloljetnog djeteta s drugim roditeljem – I. podnositeljem.

a) Načelna stajališta

6.1. Ustavni sud ističe da uživanje roditelja i djeteta u međusobnom društvu predstavlja temeljni element obiteljskog života zaštićenog člankom 35. Ustava, odnosno člankom 8. Konvencije (v. odluke Ustavnog suda broj: U-III-3547/2019 od 17. rujna 2020., U-III-3411/2019 od 19. prosinca 2019., obje objavljene na www.usud.hr). Iako je primarni cilj članka 8. Konvencije zaštititi pojedinca od proizvoljnog djelovanja tijela javne vlasti, pozitivne obveze uključuju obvezu nadležnih tijela da poduzmu adekvatne mjere s ciljem ponovnog povezivanja roditelja s njihovom djecom, te da olakšaju takvo povezivanje. To se također odnosi na slučajeve u kojima nastanu sporovi između roditelja i/ili drugih članova obitelji djece vezani uz kontakte i skrbništvo nad djecom (v. primjerice predmet Europskog suda za ljudska prava /u daljnjem tekstu: ESLJP/ Gluhaković protiv Hrvatske, br. 21188/09, presuda od 12. travnja 2011.).

Primjerenost neke mjere treba prosuđivati prema brzini njezine primjene s obzirom na to da protek vremena može imati nepopravljive posljedice za odnose između roditelja i djeteta i može rezultirati de facto odlučivanjem o predmetu (usporedi s predmetima ESLJP-a Jurišić protiv Hrvatske, br. 29419/17, presuda od 16. siječnja 2020.; Begović protiv Hrvatske, br. 35810/14, presuda od 13. lipnja 2019.; K. B. i drugi protiv Hrvatske, br. 36216/13, presuda od 14. ožujka 2017.; te Ribić protiv Hrvatske, br. 27148/12, presuda od 2. travnja 2015.). Stoga u predmetima vezanima za odnos osobe s njegovim ili njezinim djetetom postoji obveza primjene iznimne marnosti u postupanju državnih tijela koja je odlučujuća pri procjeni je li predmet ispitan u razumnom roku, što čini dio postupovnih zahtjeva iz članka 8. Konvencije odnosno članka 35. Ustava (usporedi, primjerice s predmetima ESLJP-a Begović protiv Hrvatske, navedeno, i Ribić protiv Hrvatske, navedeno).

Međutim, obveza tijela državne vlasti da provedu mjere čiji je cilj olakšati kontakt roditelja s djetetom nakon razvoda nije apsolutna jer se spajanje roditelja s djecom koja su neko vrijeme živjela s drugim roditeljem možda neće moći odmah izvršiti i može zahtijevati mjere pripreme ili uspostavljanja kontakta u fazama. Stoga činjenica da su napori vlasti propali ne dovodi automatski do zaključka da je došlo do nepoštovanja pozitivnih obveza prema članku 8. Konvencije odnosno članku 35. Ustava. Priroda i opseg takve pripreme ovisit će o okolnostima svakog pojedinog slučaja, ali razumijevanje i suradnja svih uključenih uvijek je važan sastojak. Međutim, manjak suradnje između rastavljenih roditelja nije okolnost koja sama po sebi može osloboditi vlasti od ispunjavanja njihovih pozitivnih obveza na temelju članka 8. Konvencije. To vlastima nameće obvezu da provedu mjere za pomirenje sukobljenih interesa stranaka, prvenstveno imajući na umu najbolje interese djeteta. Iako nadležna tijela moraju učiniti sve kako bi olakšala takvu suradnju, svaka obveza primjene prisile u ovom području mora biti ograničena jer se moraju uzeti u obzir interesi kao i prava i slobode svih zainteresiranih, a posebno najbolji interesi djeteta i njegova ili njezina prava iz članka 8. Konvencije (v. odluke ESLJP-a u predmetima Kosmopoulou protiv Grčke, br. 60457/00, presuda od 5. veljače 2004., Gluhaković protiv Hrvatske, navedeno).

Zadaća Ustavnog suda stoga je utvrditi jesu li državna tijela i sudovi poduzeli sve potrebne korake da bi osigurali uspostavljanje osobnih odnosa maloljetnog djeteta i roditelja i da li se to razumno može zahtijevati u posebnim okolnostima slučaja. Pritom Ustavni sud mora ispitati jesu li razlozi koji navodno opravdavaju sve poduzete mjere relevantni i dovoljni i utvrditi je li postignuta pravična ravnoteža između suprotstavljenih interesa pojedinca i zajednice, uključujući druge zainteresirane treće strane.

b) Primjena načelnih stajališta na konkretan predmet

7. U konkretnom slučaju Ustavni sud prije svega primjećuje da je rješenjem Općinskog suda u Splitu broj: R1 Ob-452/2021-49 od 7. veljače 2022. određena privremena mjera kojom se određuje da maloljetno dijete (rođeno...) stanuje s majkom, dok je odlučeno i o održavanju osobnih odnosa s ocem, ovdje I. podnositeljem. Iz ustavne tužbe, ali i uvidom u dostavljene spise predmeta proizlazi da se roditelji ne pridržavaju načina održavanja osobnih odnosa određenih u prethodno navedenom rješenju kao i da su u stalnom sukobu radi kojih pokreću brojne postupke pred nadležnim sudom (vidi točku 1.5. obrazloženja ove odluke).

7.1. Ustavni sud primjećuje da Općinski sud u Splitu tri (3) godine nakon podnošenja prijedloga za ovrhu I. podnositelja (14. ožujka 2022.) radi ostvarivanja osobnih odnosa s maloljetnim djetetom nije donio meritornu odluku, iako se u konkretnom slučaju radilo o hitnom predmetu pokrenutom na temelju pravomoćnog sudskog rješenja. Iz ustavne tužbe i druge dokumentacije koja prileži spisu proizlazi da maloljetno dijete i I. podnositelj unatoč pravomoćnom sudskom rješenju ne ostvaruju kontakte i susrete na način kako je to tim rješenjem određeno.

7.2. Ustavni sud nadalje primjećuje da je Općinski sud u Splitu maloljetnom djetetu (II. podnositelju) u skladu s člankom 240. stavkom 1. točkom 8., u vezi s člankom 513. stavkom 3. Obiteljskog zakona imenovao posebnu skrbnicu iz Centra za posebno skrbništvo u A. Imenovana skrbnica nije sudjelovala na nijednom održanom ročištu, te je predložila održavanje ročišta u njezinoj odsutnosti (vidi točku 3. obrazloženja ove odluke).

7.3. Iz navedenog je razvidno da posebna skrbnica maloljetnog djeteta u konkretnom postupku nije sudjelovala na ročištu na kojem su bili prisutni I. podnositelj i majka djeteta i na kojem su saslušani zahtjevi i dokazni prijedlozi I. podnositelja, ali i majke kojoj je u konačnici dijete i povjereno.

Naime, poseban skrbnik stupa u neposredni kontakt s djetetom, upoznaje ga s ulogom posebnog skrbnika, s predmetom sudskog postupka, njegovim pravom na izražavanje mišljenja, pojašnjava mu moguće posljedice uvažavanja iznesenog mišljenja, odnosno mogućeg krajnjeg ishoda postupka na način koji je primjeren djetetovoj dobi (time što se dijete neće upoznati s obrazloženjem odluke ako bi to imalo posljedice za njegovo zdravlje ili razvoj), te razgovara po potrebi s oba roditelja ili drugim osobama koje su djetetu bliske, a sve u skladu s njegovom zakonskom dužnosti kao zastupnika djeteta, u skladu s odredbom članka 240. stavka 2. Obiteljskog zakona i članka 10. Europske konvencije o ostvarivanju dječjih prava.

Osim toga, posebna skrbnica ne samo da nije predložila nikakve dokaze već je podneskom od 29. ožujka 2022. obavijestila sud da ne može pristupiti na zakazano ročište te predlaže da se isto održi u njezinoj odsutnosti, dok je sud na ročištu 5. svibnja 2022. konstatirao da je posebna skrbnica navela da u predmetnom postupku ne može postupati jer se radi o djetetu »niske kronološke dobi koje obzirom na svoj stupanj zrelosti ne može shvatiti značajke postupka«.

Uzimajući u obzir navode posebne skrbnice i dovođenjem tih navoda u vezu s njezinim zakonskim obvezama pri ocjeni aktualnog stanja maloljetnog djeteta u vrijeme odlučivanja pred prvostupanjskim sudom, ocjenjuje se da prvostupanjski sud u konkretnom slučaju nije u dovoljnoj mjeri vodio računa o najboljem interesu maloljetnog djeteta, dok je na strani posebne skrbnice izostalo ispunjenje njezine zakonom propisane uloge.

7.4. Iz popisa odlučnih činjenica i poduzetih radnji razvidno je da je Općinski sud u Splitu prihvatio relevantne dokazne prijedloge stranaka (roditelja) maloljetnog djeteta, međutim, razvidno je da tijekom dokaznog postupka nije provedeno naloženo kombinirano psihologijsko-psihijatrijsko vještačenje, a što je odlučno radi donošenja meritorne odluke u konkretnom slučaju.

7.5. Međutim, uz sve prethodno navedeno, Ustavni sud ne može zanemariti činjenicu da se nemogućnost uspostave kontakta I. podnositelja s maloljetnim djetetom ogleda i u tome što majka za maloljetno dijete (trenutno starosti 5 godina) pruža kontinuirani otpor u kontaktiranju s I. podnositeljem, dovodi u pitanje njegovo mentalno zdravlje te se oni međusobno prijavljuju nadležnom sudu radi međusobnih sukoba (vidi točku 1.5. obrazloženja ove odluke i točku 2. rješenja od 9. listopada 2024.). Nadalje, Ustavni sud ne može zanemariti da maloljetno dijete tijekom postupka nije izrazilo svoje mišljenje (niti se u tome barem pokušalo) putem imenovane posebne skrbnice.

7.6. U kontekstu potonje navedene okolnosti, Ustavni sud ističe da je ESLJP u predmetu K. B. i drugi protiv Hrvatske naglasio kako je sudska praksa istaknula zahtjev da se uzmu u obzir stajališta djece, ali da ta stajališta nisu nužno nepromjenljiva i njihovi prigovori, kojima se mora dati odgovarajuća težina, nisu nužno dovoljni da nadjačaju interese roditelja, osobito u pogledu redovnog kontaktiranja s njihovim djetetom. Pravo djeteta da izrazi svoja vlastita stajališta ne bi trebalo tumačiti na način da djeci ustvari daje bezuvjetno pravo veta, bez uzimanja u obzir bilo kojih drugih čimbenika i bez provođenja ispitivanja radi utvrđivanja njihovih najboljih interesa (v. odluku ESLJP-a u predmetu C. protiv Finske, br. 18249/02, presuda od 9. svibnja 2006.); ti interesi obično nalažu da se djetetove veze s obitelji moraju održavati, osim u slučajevima u kojima bi to štetilo zdravlju i razvoju djeteta (v. primjerice predmet ESLJP-a Neulinger i Shuruk protiv Švicarske, br. 41615/07, presuda od 6. srpnja 2010.).

7.7. Polazeći od prethodnih utvrđenja, Ustavni sud smatra da nadležna tijela i sud od pokretanja predmetnog ovršnog postupka, 14. ožujka 2022. pa sve do danas, dakle, nakon tri (3) godine nisu poduzela dostatne i odgovarajuće mjere s ciljem brzog i učinkovitog provođenja predmetne ovrhe, na način da I. podnositelj i maloljetno dijete ostvare svoje pravo međusobnih osobnih odnosa.

Ustavni sud napominje kako je u tijeku ovršnog postupka sud dužan nastojati zaštititi dijete u najvećoj mogućoj mjeri. S obzirom da bi se ovrhom radi ostvarivanja osobnih odnosa (susreta i druženja) roditelja s djetetom trebalo prisilno ostvariti stalne, periodične susrete i druženja (u skladu s pravomoćnim prvostupanjskim rješenjem o privremenoj mjeri), od osobite je važnosti postupanje suda od zaprimanja prijedloga za ovrhu do donošenja rješenja o ovrsi, zatim imenovanje posebnog skrbnika za dijete te što hitnije donošenje rješenja o ovrsi i provedba same ovrhe, što je u konkretnom slučaju izostalo.

Uslijed neučinkovitog rješavanja o prijedlogu I. podnositelja za provođenje ovrhe radi održavanja osobnih odnosa s maloljetnim djetetom i zaštite prava i interesa djeteta, ocjena je Ustavnog suda da je došlo do povrede prava I. podnositelja i maloljetnog djeteta iz područja obiteljskog života u smislu članka 35. Ustava, odnosno članka 8. Konvencije.

2) Ocjena Ustavnog suda u odnosu na prigovor povrede prava na suđenje u razumnom roku

1) Je li u konkretnom slučaju dopušten prigovor povrede prava na suđenje u razumnom roku?

8. Ustavni sud smatra kako je prije svega potrebno utvrditi je li dopušten prigovor I. podnositelja o povredi prava na suđenje u razumnom roku.

8.1. Prema stajalištu Ustavnog suda izraženom u rješenju broj: U-IIIA-322/2014 od 23. prosinca 2014. (»Narodne novine« broj 8/15.), jedna od pretpostavki za dopuštenost ustavne tužbe podnesene na temelju članka 63. Ustavnog zakona zbog povrede prava na suđenje u razumnom roku jest ta da je podnositelj prethodno koristio dopušteno pravno sredstvo protiv nerazumne duljine postupka.

U odluci broj: U-IIIA-7473/2022 od 27. lipnja 2023. (www.usud.hr) Ustavni sud je, imajući u vidu utvrđenje ESLJP-a da zakonodavni model propisan Zakonom o sudovima (»Narodne novine« broj 28/13., 33/15., 82/15., 67/18. i 21/22.) nije u skladu s člankom 13. Konvencije (v. točku 6. obrazloženja te odluke), zauzeo stajalište da se korištenje dopuštenog pravnog sredstva protiv nerazumne duljine postupka prije podnošenja ustavne tužbe neće zahtijevati od podnositelja u slučaju kada Ustavni sud ocijeni da postupak u trenutku podnošenja ustavne tužbe a priori nerazumno dugo traje.

8.2. Kao što je prethodno spomenuto (v. točku 6. obrazloženja ove odluke) ovršni postupak koji je prethodio ustavnosudskom postupku pokrenut je prijedlogom za ovrhu I. podnositelja 14. ožujka 2022. i nije meritorno okončan.

Da bi ocijenio je li ovršni postupak u konkretnom slučaju u trenutku podnošenja ustavne tužbe a priori nerazumno dugo trajao, Ustavni sud razmotrio je trajanje ovršnog postupka od 14. ožujka 2022. do donošenja odluke Ustavnog suda 6. studenoga 2025.

Ustavni sud utvrđuje da u tom razdoblju postupak traje preko tri (3) godine, pa ocjenjuje da u trenutku podnošenja ustavne tužbe konkretni ovršni postupak a priori nerazumno dugo traje i da je ustavna tužba I. podnositelja u odnosu na prigovor povrede prava na suđenje u razumnom roku dopuštena.

2) Osnovanost ustavne tužbe

9. Ustavni sud ponavlja da se razumnost duljine postupka uvijek mora procjenjivati u svjetlu okolnosti konkretnog slučaja prema sljedećim kriterijima: složenosti predmeta, ponašanju podnositelja i mjerodavnih tijela, te važnosti predmeta postupka za podnositelja.

a) Duljina sudskog postupka

9.1. U trenutku odlučivanja o ustavnoj tužbi postupak u ovoj ovršnoj stvari nije okončan te se u skladu s ukidbenim rješenjem Županijskog suda u Osijeku od 15. rujna 2025. i dalje vodi pred Općinskim sudom u Splitu. Ustavna tužba podnesena je 11. listopada 2023.

Kao što je već prethodno navedeno, ovršni postupak pokrenut je prijedlogom za ovrhu I. podnositelja 14. ožujka 2022. te je postupak do donošenja ove odluke – 6. studenoga 2025. trajao ukupno tri (3) godine i sedam (7) mjeseci i dvadeset četiri (24) dana.

b) Složenost sudskog predmeta

9.2. Ustavni sud ocjenjuje da se u konkretnom slučaju radi o složenijem predmetu u kojem je predmet ovrhe omogućavanje ostvarivanja osobnih odnosa I. podnositelja kao oca s maloljetnim djetetom, a u smislu pravomoćnog rješenja Općinskog suda u Splitu broj: R1 Ob-452/2021-49 od 7. veljače 2022.

c) Postupanje nadležnih sudova

9.3. Postupak se gotovo cijelo vrijeme vodio pred prvostupanjskim sudom, koji je 9. listopada 2024. donio rješenje broj: Ovr Ob-8/2022-49, međutim, to je rješenje (koje je procesne naravi) ukinuto rješenjem Županijskog suda u Osijeku od 15. rujna 2025. U predmetnom postupku meritorna odluka nije donesena niti je provedeno rješenjem prvostupanjskog suda određeno vještačenje stranaka (vidi točku 3. obrazloženja ove odluke).

d) Ponašanje podnositelja ustavne tužbe

9.4. Ustavni sud ocjenjuje da je I. podnositelj u razmatranom razdoblju djelomično pridonio duljini trajanja postupka. Naime, on je sudu podnosio brojnu dokumentaciju iz koje je vidljiva njegova komunikacija s majkom maloljetnog djeteta, tražio očitovanje na istu, tražio je i sankcioniranje postupanja majke djeteta da bi u suglasnosti s majkom djeteta zatražio da odluku u ovom predmetu donese nadležan sud u C.

e) Važnost predmeta spora

9.5. Imajući u vidu vrstu ovršnog (izvanparničnog) postupka koji je prethodio ustavnosudskom postupku, ocjena je Ustavnog suda da je odlučivanje o zahtjevu za suđenje u razumnom roku od iznimne važnosti za konkretan slučaj, osobito za maloljetno dijete, a zatim i za njegove roditelje.

3) Izreka odluke i nalog predsjedniku Općinskog suda u Splitu

10. Utvrdivši da je ustavna tužba osnovana, u smislu članka 63. stavaka 1. i 2. Ustavnog zakona, donesena je odluka kao u točkama I. i II. izreke.

11. Na temelju članka 63. stavka 3. Ustavnog zakona donesena je odluka kao u točkama III. i IV. izreke.

12. Na temelju članka 31. stavaka 4. i 5. Ustavnog zakona određuje se da je predsjednik Općinskog suda u Splitu dužan dostaviti Ustavnom sudu pisanu obavijest o datumu donošenja odluke kojom je okončan ovršni postupak u predmetu broj: Ovr Ob-8/2022 u roku od osam (8) dana od dana njezine otpreme, odnosno najkasnije osam (8) dana od isteka roka određenog u točki II. izreke ove odluke.

12.1. Ustavni sud utvrđuje visinu naknade, zbog povrede prava na suđenje u razumnom roku, uzimajući u obzir okolnosti svakog pojedinog predmeta, uz istodobno uvažavanje ukupnih gospodarskih i socijalnih prilika u Republici Hrvatskoj.

Ustavni sud je pri određivanju naknade zbog povrede prava na razumnu duljinu postupka u konkretnom predmetu utvrdio da je u odnosu na oba podnositelja došlo i do povrede prava na poštivanje privatnog i obiteljskog života iz članka 35. Ustava. Ovo stoga jer je predmet podnositelja zahtijevao povećanu revnost sudova i drugih nadležnih tijela, pri čemu su sudovi propustili prepoznati ozbiljnost i hitnost konkretne situacije te je dugotrajnost postupka dovela do pogoršanja već ionako narušenih obiteljskih odnosa (v. t. 45. odluke Ustavnog suda broj: U-IIIBi-227/2023 od 25. rujna 2025., www.usud.hr).

13. Odluka o objavi temelji se na članku 29. Ustavnog zakona (točka V. izreke).

Broj: U-IIIA-4259/2023
 Zagreb, 6. studenoga 2025.

USTAVNI SUD REPUBLIKE HRVATSKE

Predsjednik Vijeća
 Ante Galić, v. r.