## Zakon o prijevozu u cestovnom prometu

### NN 178/2004 (16.12.2004.), Zakon o prijevozu u cestovnom prometu

# HRVATSKI SABOR

3088

Na
temelju članka 88. Ustava Republike Hrvatske, donosim

## ODLUKU

O PROGLAŠENJU ZAKONA O PRIJEVOZU U CESTOVNOM PROMETU

Proglašavam
Zakon o prijevozu u cestovnom prometu, koji je donio Hrvatski sabor na sjednici
3. prosinca 2004. godine.

Broj:
01-081-04-3758/2
Zagreb, 10. prosinca 2004.

Predsjednik
Republike Hrvatske
**Stjepan Mesić,** v. r.

## ZAKON

### O PRIJEVOZU U CESTOVNOM PROMETU

I.
OPĆE ODREDBE

Područje
primjene

Članak
1.

(1)
Ovim se Zakonom određuju uvjeti i način obavljanja djelatnosti prijevoza
putnika i tereta u unutarnjem cestovnom prometu, pružanje kolodvorskih usluga,
prijevoz za vlastite potrebe kao i nadležnosti tijela zaduženih za provođenje i
nadzor nad provedbom ovoga Zakona.

(2)
Djelatnost prijevoza putnika i tereta i prijevoz za vlastite potrebe u
međunarodnom cestovnom prometu obavlja se u skladu s ovim Zakonom i drugim
propisima, kojima je uređeno ovo područje i međunarodnim ugovorima koje je
sklopila Republika Hrvatska, odnosno uz uvažavanje načela uzajamnosti.

(3)
Jamči se pravo na obavljanje djelatnosti prijevoza pravnim i fizičkim osobama
iz drugih država, te se priznaju diplome profesionalne kvalifikacije i drugi
dokazi o stručnoj osposob­ljenosti za obavljanje djelatnosti prijevoza na
osnovi među­narodnih ugovora, odnosno uz uvažavanje načela uzajamnosti.

Opći
pojmovi

Članak
2.

U
smislu ovoga Zakona pojedini pojmovi imaju sljedeće značenje:

1. *»autotaksi«* *prijevoz* je djelatnost
prijevoza putnika, koja se obavlja osobnim automobilom,

2. *»autobusni kolodvor«* je objekt za prihvat i
otpremanje autobusa i putnika koji mora ispunjavati uvjete propisane ovim
Zakonom,

3. *»autobusno stajalište«* je posebno izgrađena
i označena prometna površina, određena za zaustavljanje autobusa, koja
omogućava sigurni ulazak, odnosno izlazak putnika,

4. *»bilateralni prijevoz«* je prijevoz putnika
ili tereta između Republike Hrvatske i druge države,

5. *»daljinar«* je akt kojim se utvrđuju
udaljenosti između autobusnih kolodvora odnosno autobusnih stajališta,

6. *»direktna
linija«* je linija na kojoj se obavlja prijevoz između početnog i završnoga
autobusnog kolodvora, odnosno autobusnog stajališta utvrđena u voznom redu bez
zaustavljanja na usputnim stajalištima,

7. *»domaći
prijevoznik«* je fizička ili pravna osoba sa sjedištem/prebivalištem u
Republici Hrvatskoj koja ima licenciju za obavljanje prijevoza ili obavlja
prijevoze za vlastite potrebe u skladu s ovim Zakonom,

8. *»dozvola
za prijevoz«* je akt određen ovim Zakonom ili međunarodnim ugovorom, na
temelju kojih se obavlja prijevoz,

9. *»dozvola
Zajednice«* za linijski prijevoz putnika je dozvola koja prijevozniku
omogućava obavljanje linijskog prijevoza putnika na teritoriju država članica
Europske zajednice,

10. *»dozvola
Europske konferencije ministara prometa«* (CEMT) je multilateralna dozvola
za obavljanje međunarodnoga cestovnog prijevoza tereta na području država
članica CEMT-a, vozilima registriranim u jednoj od država članica CEMT-a,

11. *»ekspresna
linija«* je linija na kojoj se obavlja prijevoz između početnog i završnog
autobusnog kolodvora odnosno autobusnog stajališta utvrđenih u voznom redu sa
zaustavljanjem na značajnim usputnim autobusnim kolodvorima odnosno autobusnim
stajalištima utvrđenim u voznom redu,

12. *»itinerer«*
je akt koji označava smjer kretanja vozila na liniji,

13. *»izdavatelj
licencije«* je tijelo koje je prema odredbama ovoga Zakona nadležno za
izdavanje licencije,

14. *»izvanredni
prijevoz«* je prijevoz vozilima koja sama ili zajedno s teretom premašuju
propisane dimenzije ili ukupnu masu, odnosno, propisana osovinska opterećenja,

15. *»izvod
licencije«* je isprava, koju izdaje izdavatelj licencije za svako pojedino
vozilo, te sadrži podatke o: izdavatelju, prijevozniku, broju obrtnice odnosno
matičnom broju sudskog registra, broju licencije i datumu važenja licencije,
registarskoj oznaci, marki i tipu vozila, vrsti prijevoza koja se vozilom može
obavljati, datumu izdavanja izvoda, žigu i potpisu,

16. *»javni prijevoz«* je prijevoz, koji je pod
istim uvjetima dostupan svim korisnicima prijevoznih usluga,

17. *»javni linijski prijevoz putnika u cestovnom
prometu«* je prijevoz koji se obavlja na određenim relacijama i po unaprijed
utvrđenom voznom redu, cijeni i općim prijevoznim uvjetima, kao međužupanijski
i županijski linijski prijevoz putnika,

18. *»kabotaža«* je svaki prijevoz putnika ili
tereta između pojedinih mjesta u Republici Hrvatskoj, koji obavlja strani
prijevoznik,

19. *»kritična dozvola«* je dozvola na temelju
koje je dopušten pristup i obavljanje prijevoza tereta u državi, za koju se na
temelju praćenja korištenja dozvola, u određenom vremenskom razdoblju utvrdi,
da je broj razmijenjenih dozvola manji od iskazanih potreba za prijevozom.
Kritičnim dozvolama se smatraju i CEMT dozvole,

20. *»licencija«* je akt kojim se odobrava
obavljanje djelatnosti prijevoza putnika ili tereta u unutarnjem i međunarodnom
cestovnom prometu, odnosno, pružanje kolodvorskih usluga,

21. *»licencija Zajednice«* je akt kojim se
odobrava obav­ljanje djelatnosti prijevoza putnika ili tereta u međunarodnom
cestovnom prometu na teritoriju država članica Europske zajednice,

22. *»linija«*je relacija ili skup relacija obavljanja prijevoza u cestovnom prometu, od
početnog do završnog kolodvora, odnosno stajališta, na kojoj se prevoze putnici
po registriranom i objavljenom voznom redu s jednim ili više polazaka,

23. *»međužupanijski
linijski prijevoz«* je javni prijevoz putnika između dvije ili više
županija, a može se obavljati kao putnički, ekspresni ili direktni linijski
prijevoz putnika,

24. *»međunarodni
ugovor«* je svaki međunarodni bilateralni ili multilateralni sporazum, koji
obvezuje Republiku Hrvatsku i koji se odnosi na prijevoze u cestovnom prometu,

25. *»međunarodni
linijski prijevoz«* je javni prijevoz putnika između Republike Hrvatske i
drugih država,

26. *»nekritične
dozvole«* su dozvole na temelju kojih je dopušten pristup i obavljanje
prijevoza tereta, a čiji broj zadovoljava potrebe domaćih prijevoznika,

27. *»opći
uvjeti prijevoza«* je akt kojeg donosi prijevoznik, a kojim se utvrđuju
uvjeti pod kojima se obavlja prijevoz (cjenik, ponašanje putnika, prijevoz
životinja, prijevoz prtljage, ponašanje posade prema putnicima i dr.),

28. *»povremeni
prijevoz putnika u cestovnom prometu«* je prijevoz kod kojeg se skupina
unaprijed određenih putnika prevozi pod uvjetima koji su dogovoreni ugovorom
između prijevoznika i naručitelja prijevoza, a koji nije javni linijski
prijevoz, posebni linijski prijevoz, naizmjenični prijevoz,

29. *»putnik«*
je osoba koju prijevoznik prevozi uz naknadu,

30. *»putnička
linija«* je linija na kojoj se obavlja prijevoz između početnog i završnoga
autobusnog kolodvora, odnosno autobusnog stajališta, s obveznim zaustavljanjem
na svim usputnim autobusnim kolodvorima, odnosno autobusnim stajalištima
utvrđenim u voznom redu,

31. *»posebni
linijski prijevoz«* je prijevoz samo određene skupine putnika, koji se
obavlja na temelju pisanog ugovora između prijevoznika i naručitelja prijevoza,
pri čemu naručitelj plaća prijevoz,

32. *»prijevoz
u cestovnom prometu«* je svaki prijevoz putnika ili tereta, uključujući i
vožnju praznog ili nenatovarenog vozila,

33. *»prijevoz
u unutarnjem cestovnom prometu«* je prijevoz na teritoriju Republike
Hrvatske,

34. *»prijevoz
u međunarodnom cestovnom prometu«* je prije­voz između dvije ili više
država,

35. *»prijevoz
iz ili za treće države«* je prijevoz tereta ili putnika kojeg obavlja
prijevoznik koji nema sjedište/prebivalište u državi u kojoj prijevoz započinje
odnosno završava,

36. *»prijevoz
putnika naizmjeničnim vožnjama«* je prijevoz kod kojega se nizom polaznih i
povratnih vožnji prethodno formirane skupine putnika prevoze s istoga polaznog
mjesta na isto odredišno mjesto. Svaka skupina koja je obavila putovanje u
polasku, vraća se u polazno mjesto istom ili kasnijom vožnjom istog
prijevoznika,

37. *»prijevoz
za vlastite potrebe«* je prijevoz osoba ili tereta koji bez naknade
obavljaju pravne ili fizičke osobe, radi zadovoljavanja proizvodnih ili
uslužnih potreba u okviru svojih djelatnosti,

38. *»prijevoznik«*
je domaća ili strana fizička ili pravna osoba koja ima licenciju za obavljanje
prijevoza u cestovnom prometu,

39. *»prijevoznik
Zajednice«* je pravna ili fizička osoba, koja ima licenciju Zajednice za
obavljanje prijevoza putnika ili tereta, ili obavlja prijevoz za vlastite
potrebe, a ima sjedište/prebivalište u državi članici Europske zajednice,

40. *»putni
list«* je propisani obrazac koji prijevoznik mora imati pri obavljanju
povremenog i naizmjeničnog prijevoza putnika u unutarnjem i međunarodnim
prometu,

41. *»putni
radni list«* je propisani obrazac koji sadrži registracijski broj autobusa
kojim se obavlja linijski prijevoz putnika, naziv linije, vrijeme početka i
završetka vožnje, podatke o posadi vozila i pravcu njegova kretanja, potpis
osobe ovlaštene za izdavanje putnoga radnog lista, kao i prostor za upisivanje
dolaska i polaska s autobusnog kolodvora ili stajališta u linijskom cestovnom
prometu,

42. *»relacija«*
je udaljenost između dvaju mjesta na liniji, koji su u voznom redu označeni kao
autobusni kolodvori odnosno autobusna stajališta,

43. *»skup vozila«* je sklop jednog vučnog
vozila i najmanje jedne prikolice ili poluprikolice,

44. *»strani prijevoznik«* je pravna ili fizička
osoba, koja ima licenciju svoje države za obavljanje prijevoza putnika ili
tereta ili obavlja prijevoze za vlastite potrebe, te ima sjedište/prebivalište
u drugoj državi koja nije članica Europske zajednice,

45. *»teretni kolodvor«* je objekt za prihvat i
otpremanje teretnih motornih vozila koji mora ispunjavati uvjete propisane ovim
Zakonom,

46. *»teretni list«* je akt koji prati teret i
mora sadržavati: datum i mjesto izdavanja, ime i prezime ili naziv
pošiljatelja, te njegovu adresu, ime i prezime ili naziv prijevoznika,
registarsku oznaku vozila, datum i mjesto utovara tereta, ime i prezime ili
naziv primatelja i mjesto istovara, naznaku količine i vrste tereta, popis
isprava koje se prilažu uz teretni list, prijevozne i druge troškove,

47. *»tranzitni prijevoz«* je prijevoz putnika
ili tereta preko teritorija Republike Hrvatske bez ulaska ili izlaska putnika,
odnosno utovara ili istovara robe u Republici Hrvatskoj,

48. *»usklađeni vozni red«* je ovjereni vozni
red koji je prošao pro­pisani postupak usklađivanja,

49. *»vozač vozila«* je osoba koja ima srednju
stručnu spremu u zanimanju vozač,

50. *»vozni red«* je akt koji sadrži: naziv
prijevoznika, liniju na kojoj se obavlja prijevoz, vrstu linije, redoslijed
autobusnih kolodvora, odnosno autobusnih stajališta, te njihovu udaljenost od
mjesta gdje počinje linija, vrijeme dolaska i polaska s autobusnog kolodvora,
odnosno autobusnog stajališta, režim održavanja linije, razdoblje u kojem se
održava linija, te rok važenja voznog reda,

51. *»Zajednica«* je Europska zajednica,

52. *»županijski
linijski prijevoz«* je prijevoz putnika na području jedne županije, a može
prometovati bez zaustavljanja i preko područja susjednih županija, ako je takvo
prometovanje uvjetovano cestovnom mrežom.

Obavljanje
djelatnosti cestovnog prijevoza

Članak
3.

(1)
Obavljanje djelatnosti cestovnog prijevoza putnika je pri­je­voz osoba koji
obavlja domaći prijevoznik, prijevoznik Zajednice ili strani prijevoznik
vozilom za prijevoz putnika, uz naknadu.

(2)
Obavljanje djelatnosti cestovnog prijevoza tereta je prije­voz tereta koji
obavlja domaći prijevoznik, prijevoznik Zajednice ili strani prijevoznik
vozilom za prijevoz tereta, uz naknadu.

(3)
Prijevoznik je dužan svoje usluge obavljati na nedis­kri­minirajući način i pod
jednakim tehničkim i drugim uvjetima prema svim korisnicima svojih usluga.

(4) Na
sve postupke koji su predmet ovoga Zakona primjenjivat će se odredbe Zakona o
općem upravnom postupku, ako ovim Zakonom nije drukčije određeno.

Uvjeti
za vozača

Članak
4.

Vozači
autobusa i teretnih motornih vozila čija najveća dopuštena masa prelazi 3500
kg, vozači autotaksi vozila, te vozači osobnih automobila (8+1) kojima se
obavlja posebni linijski prijevoz, moraju imati srednju stručnu spremu u
zanimanju vozač.

   Članak 5.

(1)
Vozač teretnoga motornog vozila čija najveća dopuštena masa prelazi 3.500 kg
mora imati navršenu 21 godinu.

(2)
Vozači autobusa moraju imati navršenu 21 godinu.

(3)
Vozači autobusa na udaljenosti većoj od 50 km od mjesta u kojem prijevoznik ima
sjedište/prebivalište, osim uvjeta iz stav­ka 2. ovoga članka, moraju
ispunjavati i jedan od sljedećih dodatnih uvjeta:

– imati
najmanje jednu godinu radnog iskustva na poslovima vozača teretnog vozila čija
najveća dopuštena masa prelazi 3.500 kg,

– imati
najmanje jednu godinu radnog iskustva na poslovima vozača autobusa na
udaljenosti do 50 km.

Posebni
uvjeti za vozila

Članak
6.

(1)
Djelatnost cestovnog prijevoza putnika i tereta može se obavljati vozilima
mlađim od 18 godina.

(2)
Iznimno od stavka 1. ovoga članka, kada se radi o posebnom linijskom prijevozu
učenika od i do škola, prijevoz se može obavljati vozilima mlađim od 10 godina.

(3)
Vozila kojima se obavlja djelatnost cestovnog prijevoza i prijevoza za vlastite
potrebe, moraju osim uvjeta određenih drugim propisima ispunjavati i posebne
uvjete koje propisuje ministar nadležan za promet (u daljnjem tekstu: ministar)
u skladu s uvjetima obavljanja djelatnosti prema ovom Zakonu.

(4)
Ispunjavanje uvjeta iz stavka 3. ovoga članka utvrđivat će stručna organizacija
koju ovlasti ministar.

II.
LICENCIJE

Vrste
licencija

Članak
7.

(1) Za
obavljanje djelatnosti javnoga cestovnog prijevoza putnika ili tereta u
cestovnom prometu, pravna ili fizička osoba mora biti upisana u sudski, odnosno
obrtni registar za obavljanje djelatnosti javnoga cestovnog prijevoza, te imati
licenciju.

(2)
Ministarstvo nadležno za promet (u daljnjem tekstu: Ministarstvo) izdaje
licenciju iz stavka 1. ovoga članka za obavljanje međunarodnog prijevoza
putnika ili tereta u cestovnom prometu i to za sljedeće vrste prijevoza:

–
međunarodni prijevoz tereta u cestovnom prometu,

–
međunarodni prijevoz putnika u cestovnom prometu.

(3)
Ured državne uprave u županiji, odnosno upravno tijelo Grada Zagreba nadležno
za poslove prometa, izdaje licenciju iz stavka 1. ovoga članka za obavljanje
unutarnjeg prijevoza putnika i tereta za sljedeće vrste prijevoza:

–
prijevoz tereta u unutarnjem cestovnom prometu,

–
prijevoz putnika u unutarnjem cestovnom prometu i

–
autotaksi prijevoz.

(4) Prijevoznik koji ima licenciju za međunarodni
prijevoz tereta i putnika ne treba imati licenciju za unutarnji prijevoz.

(5) Licenciju iz stavka 1. ovoga članka nije potrebno
imati za sljedeće vrste prijevoza:

1. prijevoz pošte kao javne usluge,

2. prijevoz oštećenih vozila, odnosno vozila u kvaru,

3. prijevoz za vlastite potrebe,

4. prijevoz vozilima koja su namijenjena potrebama
javne sigurnosti, obrane, zaštite od prirodnih i drugih nepogoda, kao i
potrebama državnih tijela, medicinskih i humanitarnih prijevoza i prijevoza
specijalnim vozilima koja su nakon proizvodnje bila prilagođena posebnim
namjenama, te služe prijevozu za vlastite potrebe, te se njima ne može
obavljati prijevoz putnika ili tereta na isti način kao s neprilagođenim
vozilima (npr. vozila za prijevoz pčela, putujuće knjižnice), što mora biti
razvidno iz prometne dozvole,

5. prijevoz tereta vozilima ili skupom vozila čija
najveća dopuštena masa ne prelazi 3.500 kg,

6. prijevoz koji obavlja trgovačko društvo, javna
ustanova, služba – vlastiti pogon koje osniva jedinica lokalne samouprave za
obavljanje komunalnih djelatnosti.

(6) Izdavatelj licencije vodi evidenciju o izdanim
licencijama i o izdanim potvrdama o prijevozu za vlastite potrebe.

(7) Ministar propisuje sadržaj, oblik, te način
vođenja i korištenja evidencije iz stavka 6. ovoga članka.

Uvjeti
za dobivanje licencije

Članak
8.

(1)
Licenciju može dobiti fizička ili pravna osoba ako ispunjava sljedeće uvjete:

1. da
ima dobar ugled,

2. da
ima financijsku sposobnost,

3. da
osoba odgovorna za prijevoze ima odgovarajuću struč­nu osposobljenost,

4. da je vlasnik najmanje jednoga registriranog
motornog vozila za pojedine vrste prijevoza ili ima pravo na upotrebu tog
vozila na osnovi sklopljenog ugovora o zakupu ili leasingu,

5. da ima odgovarajuća vlastita ili ugovorom zakupljena
parkirališta za motorna vozila i prikolice kojima obavlja prijevoz u cestovnom
prometu, a koja ispunjavaju minimalne tehničke, organizacijske i ekološke
uvjete za sigurno parkiranje.

(2)
Ministar uz suglasnost ministra nadležnog za zaštitu oko­liša, prostorno
uređenje i graditeljstvo propisuje minimalne teh­ničke i druge uvjete za
parkirališna mjesta za vozila i prikolice.

Dobar
ugled

Članak
9.

(1)
Dobar ugled u smislu ovoga Zakona mora imati: pravna osoba i odgovorna osoba u
pravnoj osobi, te fizička osoba koja želi obavljati djelatnost prijevoza u
cestovnom prometu.

(2) Dobar ugled u smislu ovoga Zakona nema osoba:

– koja je pravomoćno osuđena zbog kaznenog djela
protiv imovine, službene dužnosti, sigurnosti i povrede prava na rad i drugih
prava iz rada i prava na zdravstvenu zaštitu, platnog prometa i poslovanja, i
sigurnosti prometa, okoliša, prostora i prirod­nih dobara,

– kojoj
je izrečena zaštitna mjera zabrane obavljanja djelatnosti cestovnog prijevoza,

– koja
je osuđena za druga kaznena djela na kaznu zatvora dužu od godinu dana.

(3)
Dobar ugled u smislu ovoga Zakona nema osoba koja je u zadnje dvije godine više
od dva puta, pravomoćnom odlukom suda za prekršaje, bila kažnjena za teži
prekršaj povezan s obav­ljanjem djelatnosti cestovnog prijevoza putnika ili
tereta, u skladu s ovim Zakonom ili propisima iz područja sigurnosti cestovnog
prometa, prijevoza opasnog tereta, rada i zapošljavanja na crno, javnih cesta,
nelojalne konkurencije ili je obavljala prijevoze bez odgovarajuće licencije, odnosno
u suprotnosti s odredbama međunarodnih ugovora.

(4)
Težim prekršajem iz stavka 3. ovoga članka smatra se prekršaj za koji je
propisana novčana kazna, za pravnu osobu u iznosu većem od 20.000,00 kuna,
odnosno za fizičku osobu u iznosu većem od 8.000,00 kuna.

(5)
Nakon što prestanu pravne posljedice presude iz stavka 2., 3. ili 4. ovoga
članka, smatrat će se da osoba iz stavka 1. ovoga članka ispunjava uvjete iz
članka 8. stavka 1. točke 1. ovoga Zakona.

Financijska
sposobnost

Članak
10.

(1)
Financijsku sposobnost u skladu s ovim Zakonom ima domaći prijevoznik ako ima
na raspolaganju imovinu u visini najmanje 65.000,00 kuna vrijednosti za prvo
vozilo i 130.000,00 kuna za prvu skupinu vozila, te 35.000,00 kuna za svako
sljedeće vozilo ili 70.000,00 za svaku sljedeću skupinu vozila.

(2)
Financijska sposobnost dokazuje se jednim od sljedećih dokumenata:

–
izvodom iz odgovarajućeg registra iz kojeg je razvidna visina osnivačkog
kapitala,

–
kopijom bilance stanja koju je prijevoznik za proteklu godinu podnio poreznom
tijelu,

–
popisom pojedinih osnovnih sredstava uključujući i troškove nabave ili uplate
za vozila, poslovni prostor, uređaje i opremu,

–
ispravom o vlasništvu neopterećenih nekretnina,

–
ugovorom o namjenski vezanom depozitu u banci,

–
garancijom banke ili druge financijske institucije o kreditnoj sposobnosti,

–
potvrdom o raspoloživim sredstvima.

(3)
Financijska sposobnost nije osigurana ako prijevoznik duguje za najmanje dva
mjeseca plaćanje poreza ili doprinosa za zdravstveno ili mirovinsko osiguranje,
što se dokazuje potvrdom poreznog tijela ne starijom od mjesec dana.

(4)
Iznimno od stavka 1. ovoga članka za unutarnji prijevoz u cestovnom prometu do
dana pristupanja Republike Hrvatske Europskoj uniji, domaći prijevoznik
ispunjava uvjet financijske sposobnosti ako ima na raspolaganju imovinu u
visini 30.000,00 kuna za prvo vozilo i 60.000,00 kuna za prvu skupinu vozila,
te 15.000,00 kuna za svako sljedeće vozilo ili 30.000,00 za svaku sljedeću
skupinu vozila.

Stručna
osposobljenost osoba odgovornih za prijevoz

Članak
11.

(1)
Prijevoznik mora biti stručno osposobljen ili imati zaposlenu osobu, odgovornu
za prijevoz koja je stručno osposobljena.

(2)
Stručno je osposobljena osoba koja je položila ispit o stručnoj osposobljenosti
za obavljanje djelatnosti javnoga cestovnog prijevoza. Ispit o stručnoj
osposobljenosti sastoji se od pisanog i usmenog dijela.

(3) Od
obveze polaganja ispita iz stavka 2. ovoga članka izuzete su osobe koje imaju
visoku stručnu spremu prometnog smjera i jednu godinu radnog iskustva u
cestovnom prijevozu, osobe koje imaju višu stručnu spremu, cestovnog smjera i
tri godine radnog iskustva u cestovnom prijevozu, te osobe koje imaju najmanje
pet godina radnog iskustva u upravljanju prijevozom.

(4)
Stručna osposobljenost dokazuje se uvjerenjem o struč­noj osposobljenost iz
članka 12. stavka 3. ovoga Zakona, odnosno diplomom i dokazom o radnom
iskustvu.

Polaganje
ispita o stručnoj osposobljenosti

Članak
12.

(1)
Hrvatska gospodarska komora i Hrvatska obrtnička komora (u daljnjem tekstu:
komore) provode ispit o stručnoj osposobljenosti iz članka 11. ovoga Zakona
prema Programu ispita o stručnoj osposobljenosti koji se sastoji od općeg i
posebnog dijela.

(2) Ispit o stručnoj osposobljenosti polaže se pred
Povjerenstvom koje osniva ministar na prijedlog komora. Povjerenstvo se sastoji
od tri člana: predstavnika Ministarstva i komora.

(3) Nakon položenog ispita o stručnoj osposobljenosti
izdaje se uvjerenje.

(4) Komore vode evidenciju o položenim ispitima o
stručnoj osposobljenosti.

(5) Troškove polaganja ispita snose osobe iz članka
11. stav­ka 1. ovoga Zakona, odnosno polaznik.

(6) Nadzor nad zakonitošću organiziranja i provođenja
ispita o stručnoj osposobljenosti provodi Ministarstvo.

(7)
Ministar donosi Program ispita o stručnoj osposobljenosti, te propisuje sadržaj
i oblik uvjerenja, oblik i način vođenja evidencije i visinu troškova polaganja
ispita o stručnoj osposobljenosti.

(8)
Način i postupak provođenja ispita o stručnoj osposob­ljenosti zajednički
propisuju komore.

Postupak
za dobivanje licencije

Članak
13.

(1)
Pravna ili fizička osoba podnosi zahtjev za licenciju izdavatelju licencije. U
zahtjevu treba navesti: vrstu prijevoza za koji se traži licencija, broj
motornih i priključnih vozila kojima će se obavljati djelatnost, te priložiti
pisane dokaze o ispunjavanju uvjeta iz članka 8. ovoga Zakona. Uz zahtjev se
prilaže i kopija rješenja o upisu djelatnosti prijevoza u cestovnom prometu u
sud­ski, odnosno obrtni registar.

(2)
Ispunjenje uvjeta iz članka 6. stavka 1. i 2. i članka 8. stavka 1. točke 5.
ovoga Zakona utvrđuje ured državne uprave u županiji, odnosno upravno tijelo
Grada Zagreba nadležno za poslove prometa, po službenoj dužnosti u postupku
izdavanja licencije za prijevoz putnika i tereta u unutarnjem cestovnom prometu
ili izdavanjem rješenja ako se radi o međunarodnom cestovnom prijevozu putnika
i tereta ili izdavanju licencije Zajednice.

(3) Ako
podnositelj zahtjeva ispunjava propisane uvjete, izdavatelj licencije izdaje
rješenje o licencije za obavljanje prije­voza u cestovnom prometu, te dostavlja
podnositelju zahtjeva izvornik licencije i izvode iz licencije.

(4)
Licencija se izdaje za razdoblje od pet godina, a izvod licencije za pojedino
vozilo za razdoblje važenja licencije.

(5)
Licencija i izvodi licencije za pojedino vozilo, nisu prenosivi.

(6)
Domaći je prijevoznik dužan podnijeti zahtjev za izdavanje nove licencije u
skladu sa stavkom 1. ovoga članka najmanje tri mjeseca prije isteka važenja
licencije.

(7)
Domaći prijevoznik, koji prestane obavljati djelatnost prijevoza, najkasnije u
roku osam dana od dana prestanka obav­ljanja djelatnosti, dužan je o tome
obavijestiti izdavatelja licencije.

(8)
Izvornik licencije nalazi se u sjedištu domaćeg prijevoznika. Prilikom
obavljanja prijevoza u cestovnom prometu, odnosno tijekom vožnje vozač domaćeg
prijevoznika dužan je u vozilu imati izvod licencije.

(9)
Ministar propisuje obrazac licencije i izvoda licencije.

Uvjeti
za početak obavljanja prijevoza

Članak
14.

Domaći
prijevoznik može započeti obavljati one vrste prijevoza putnika ili tereta u
unutarnjem ili međunarodnom cestovnom prometu, koji su navedeni u licenci s
danom dostave licencije, a pojedinim vozilom s danom dostave izvoda licencije
za to vozilo.

Promjena
podataka

Članak
15.

(1)
Domaći prijevoznik dužan je u slučaju promjene podataka na temelju kojih je
izdana licencija o istom obavijestiti izdavatelja licencije u roku od osam dana
od dana promjene.

(2) U
slučaju promjene podataka iz stavka 1. ovoga članka, a koji se odnose na vozila
izdavatelj licencije izdaje novi izvod za predmetno vozilo.

(3) U
slučaju promjene drugih podataka iz stavka 1. ovoga članka izdaje se nova
licencija s pripadajućim novim izvodima.

(4)
Nova licencija s pripadajućim novim izvodima izdaje se domaćem prijevozniku
nakon vraćanja licencije čije važenje prestaje zbog promjene podataka.

Obvezni
dokumenti u vozilu

Članak
16.

(1)
Vozač domaćeg prijevoznika tijekom vožnje u vozilu mora imati:

– izvod licencije za vozilo,

– ugovor ili potvrdu o zaposlenju vozača,

– putni list za povremeni i naizmjenični prijevoz
putnika,

– putni radni list za linijski prijevoz putnika,

– teretni list za prijevoz tereta,

– ugovor o podvozarstvu,

– odgovarajuće dozvole koje se odnose na određenu
vrstu prijevoza.

(2)
Prilikom obavljanja prijevoza u cestovnom prometu vozač prijevoznika Zajednice
i vozač stranog prijevoznika u vozilu mora imati:

–
ugovor ili potvrdu o zaposlenju vozača,

–
potrebne dozvole koje se odnose na određenu vrstu prijevoza,

–
međunarodni teretni list (CMR), odnosno, putni list.

(3)
Vozač prijevoznika dužan je na zahtjev nadležnog inspektora ili ovlaštenog
službenika Carinske uprave Republike Hrvatske (u daljnjem tekstu: Carinske
uprave) dati na uvid sve isprave iz stavka 1. i 2. ovoga članka.

Ukidanje
licencije

Članak
17.

(1)
Izdavatelj licencije rješenjem može oduzeti licenciju domaćem prijevozniku u
sljedećim slučajevima:

– ako
prestane ispunjavati bilo koji od uvjeta za izdanu licenciju,

– ako
se utvrdi da je licencija izdana na temelju netočnih podataka,

– ako
obavlja prijevoz u suprotnosti s izdanom licencijom.

(2)
Domaći prijevoznik mora u roku od osam dana od dana primitka rješenja o
ukidanju licencije, istu vratiti izdavatelju licencije zajedno s izvodima.
Rješenje o ukidanju licencije izdavatelj licencije dostavlja nadležnoj
inspekciji Ministarstva.

Prijava
prijevoznika za vlastite potrebe

Članak
18.

(1)
Pravne ili fizičke osobe koje obavljaju prijevoze za vlastite potrebe na
temelju članka 7. stavka 5. točke 3. ovoga Zakona, prije početka obavljanja
prijevoza dužne su se prijaviti kod izdavatelja licencije, koji ih upisuje u
evidenciju prijevoznika za vlastite potrebe, osim za prijevoz tereta vozilima
ili skupom vozila čija najveća dopuštena masa ne prelazi 3.500 kg.

(2)
Prijevozi iz stavka 1. ovoga članka mogu se obavljati samo na osnovi potvrde o
prijavi prijevoza za vlastite potrebe koju izdaje izdavatelj licencije.

(3)
Potvrda iz stavka 2. ovoga članka izdaje se na pisani zahtjev pravne ili
fizičke osobe koja obavlja prijevoz za vlastite potrebe u kojoj treba navesti:
vrstu prijevoza, broj vozila kojima će obavljati prijevoz, podatke o broju
prikolica i potvrdu o zaposlenom vozaču za vozila čija najveća dopuštena masa
prelazi 3.500 kg.

(4)
Prilikom obavljanja prijevoza za vlastite potrebe vozač mora u vozilu imati:

–
potvrdu ili izvod potvrde o prijavi prijevoza za vlastite potrebe,

–
ugovor ili potvrdu o zaposlenom vozaču,

–
teretni list za vozila čija najveća dopuštena masa prelazi 3.500 kg,

– putni
list za prijevoz osoba u međunarodnom cestovnom prometu,

–
odgovarajuće dozvole.

(5) Vozila
kojima se obavljaju prijevozi za vlastite potrebe moraju biti označena i
opremljena sukladno propisu iz članka 6. ovoga Zakona.

(6) Na
postupak izdavanja izvoda, oduzimanja, promjene i prestanka važenja potvrde iz
stavka 2. ovoga članka, na odgo­varajući se način primjenjuju odredbe ovoga
Zakona koje se odnose na licencije i izvode iz licencija.

III.
LICENCIJE ZAJEDNICE

Uvjeti
za dobivanje licencije Zajednice

Članak
19.

(1) Međunarodni cestovni prijevoz putnika ili tereta
unutar država članica Europske zajednice obavlja se na temelju licencije
Zajednice.

(2) Licencija Zajednice važi u Republici Hrvatskoj.

(3) Licenciju Zajednice izdaje Ministarstvo domaćem
prije­voz­niku, koji obavlja prijevoz putnika i tereta u cestovnom prometu,
ako:

– ima sjedište/prebivalište u Republici Hrvatskoj u
skladu sa zakonodavstvom Republike Hrvatske,

– u skladu sa zakonodavstvom Europske zajednice i sa
zakonodavstvom Republike Hrvatske ispunjava uvjete za dobivanje licencije za
obavljanje prijevoza u cestovnom prometu.

Postupak
za dobivanje licencije Zajednice

Članak
20.

(1) Na
uvjete i postupak dodjele, oduzimanje*,* promjenu podataka, kao i druga
prava i obveze iz licencije Zajednice, odgo­varajuće se primjenjuju odredbe
Poglavlja II. ovoga Zakona.

(2) Ministarstvo vodi evidenciju izdanih licencija
Zajednice, te vozila prijavljenih za obavljanje cestovnog prijevoza putnika i
tereta.

(3) Ministarstvo svake godine do 31. siječnja
dostavlja Komisiji pri Europskoj zajednici podatke o licencijama i izvodima
licencija Zajednice izdanim domaćim prijevoznicima do 31. prosinca prethodne
godine.

Oduzimanje
licencije Zajednice ili izvoda licencije Zajednice

Članak
21.

Ako
Ministarstvo donese rješenje o oduzimanju licencije ili izvoda licencije
Zajednice prijevozniku, o tome bez odgađanja izvješćuje Komisiju pri Europskoj
zajednici.

IV.
PRIJEVOZ PUTNIKA

1.
Prijevoz putnika u unutarnjem cestovnom prometu

Članak
22.

Prijevoz
putnika u unutarnjem cestovnom prometu obavlja se kao javni linijski prijevoz,
posebni linijski prijevoz, povremeni prijevoz, autotaksi prijevoz i kao posebni
oblik prijevoza.

A.
JAVNI LINIJSKI PRIJEVOZ PUTNIKA U UNUTARNJEM CESTOVNOM PROMETU

Obavljanje
javnog linijskog prijevoza putnika

Članak
23.

(1)
Javni linijski prijevoz je prijevoz putnika u cestovnom prometu i može se
obavljati kao putnički, ekspresni ili direktni linijski prijevoz na
međužupanijskim i županijskim linijama.

(2)
Javni linijski prijevoz putnika u cestovnom prometu može se obavljati samo
autobusima i mora biti dostupan svim putnicima pod istim uvjetima i bez
diskriminacije.

(3)
Prijevoznik je dužan prije početka obavljanja prijevoza dostaviti vozni red
autobusnim kolodvorima na kojima su po voznom redu predviđena zaustavljanja
radi objave. Prijevoznik je dužan na zahtjev korisnika prijevoza opće uvjete
prijevoza učiniti dostupnima.

(4) Javni linijski prijevoz
putnika u cestovnom prometu na istoj liniji može se povremeno obavljati i
dodatnim autobusima. Pri obavljanju prijevoza na istoj liniji dodatnim
autobusom (bis-vožnje) dozvoljeno je izostavljanje određenih stajališta i
autobusnih kolodvora.

Dozvola

Članak
24.

(1)
Prijevoznik koji obavlja javni linijski prijevoz putnika na određenoj liniji
mora imati licenciju i dozvolu za tu liniju.

(2)
Dozvola se izdaje s rokom važenja do 5 godina.

(3)
Dozvola nije prenosiva i može je koristiti samo prijevoznik kojem je izdana.

(4)
Prijevoznik je dužan najkasnije u roku od 30 dana, od dana izdavanja dozvole
započeti s obavljanjem prijevoza na odobrenoj liniji.

(5)
Dozvola iz stavka 1. ovoga članka sadrži: naziv i sjedište/prebivalište
prijevoznika, naziv linije, vozni red, prijevozni pravac (itinerar) i rok
važenja.

(6)
Ministar propisuje obrazac dozvole i visinu naknade za izdavanje dozvole.

(7)
Naknada iz stavka 6. ovoga članka prihod je državnog proračuna, odnosno
proračuna županije.

Izdavatelj
dozvole

Članak
25.

(1)
Ministarstvo izdaje dozvolu za međužupanijski linijski prijevoz putnika.

(2)
Upravno tijelo županije nadležno za poslove prometa izdaje dozvolu za
županijski linijski prijevoz putnika.

(3)
Upisnik izdanih dozvola za međužupanijske linije vodi Ministarstvo, a za
županijske linije vodi upravno tijelo županije nadležno za poslove prometa.

(4)
Ministar utvrđuje sadržaj i način vođenja upisnika iz stav­ka 3. ovoga članka.

Uvjeti
za izdavanje dozvola

Članak
26.

(1)
Dozvole iz članka 24. stavka 1. ovoga Zakona izdaju se na temelju zahtjeva
prijevoznika, uz koji su priloženi sljedeći dokumenti:

–
licencija za obavljanje prijevoza putnika,

–
usklađeni vozni red,

– dokaz
o prijevoznim kapacitetima i najmanje jednom zaposlenom vozaču po autobusu,

– potvrda
nadležnih tijela o plaćenim porezima i doprinosima za mirovinsko i zdravstveno
osiguranje, ne starija od 30 dana,

–
itinerar u odgovarajućem mjerilu,

–
pisani ugovor o zajedničkom obavljanju prijevoza, ako prijevoz obavljaju dva
ili više prijevoznika.

(2) U
zahtjevu iz stavka 1. ovoga članka prijevoznik je dužan navesti naziv linije,
broj potrebnih dozvola i rok za koji se traži dozvola.

Obnova dozvola

Članak
27.

(1)
Zahtjev za obnovu dozvole podnosi se Ministarstvu, odnosno upravnom tijelu
županije nadležnom za poslove prometa, najmanje tri mjeseca prije isteka roka
njenog važenja.

(2) Zahtjev za obnovu dozvole mora sadržavati dokaze
iz članka 26. stavak 1. ovoga Zakona, osim usklađenoga voznog reda.

Članak 28.

(1) Ministarstvo, odnosno upravno tijelo županije
nadležno za poslove prometa obnovit će dozvolu prijevozniku ako ispunjava
uvjete za dobivanje dozvole iz članka 26. stavka 1. ovoga Zakona, osim u
slučaju ako:

– prijevoznik iz neopravdanih razloga nije obavljao
prijevoz na liniji za koju traži obnovu dozvole ili ako se nije pridržavao
uvjeta iz voznog reda, posebno pristajanje na autobusnim kolodvorima, odnosno
autobusnim stajalištima,

– je u prethodnom razdoblju važenja dozvole više od
dva puta kršio propise, posebno one koji se odnose na tehničku ispravnost
vozila ili vremena upravljanja vozilom i odmorima vozača; a na temelju
evidencije koju vode tijela nadležna za nadzor, pravomoćnih presuda domaćih
sudbenih tijela, te izvješća nadležnih tijela država na čijem teritoriju je
prekršaj počinjen, ako se radi o međunarodnim linijama.

(2) U slučaju odbijanja zahtjeva za obnovu dozvole iz
stavka 1. ovoga članka, Ministarstvo, odnosno upravno tijelo županije nadležno
za poslove prometa, nakon što rješenje kojim se zahtjev odbija postane konačno
u upravnom postupku, javnim pozivom pozvat će prijevoznike na podnošenje ponuda
za obavljanjem prijevoza na liniji na kojoj dozvola nije obnovljena.

Prestanak
važenja dozvole prije isteka roka važenja

Članak
29.

(1)
Dozvola prestaje važiti prije isteka roka važenja u sljedećim slučajevima:

–
prestankom važenja licencije,

– ako
prijevoznik prestane ispunjavati bilo koji od uvjeta na temelju kojih je dobio
dozvolu,

– na
zahtjev prijevoznika,

– ako
prijevoznik po posebnim propisima prestane postojati,

– ako
prijevoznik iz neopravdanih razloga ne obavlja prijevoz na odobrenoj liniji
uzastopce dulje od pet dana.

(2)
Rješenje o prestanku važenja dozvole donosi Ministarstvo, odnosno upravno
tijelo županije nadležno za poslove prometa.

(3)
Ministarstvo, odnosno upravno tijelo županije nadležno za poslove prometa nakon
što rješenje iz stavka 2. ovoga članka, postane konačno u upravnom postupku,
pozvat će javnim pozivom prijevoznike na podnošenje ponuda za obavljanjem
prijevoza na liniji na kojoj je dozvola prestala važiti prije isteka roka.

(4)
Ministar propisuje način provođenja, rokove i mjerila za odobravanje prijevoza
na liniji iz stavka 3. ovoga članka, članka 28. stavka 2. i članka 31. stavka
3. ovoga Zakona.

(5)
Javni poziv iz stavka 3. ovoga članka objavljuje se u najmanje jednim dnevnim
novinama.

Obveze
nositelja dozvole

Članak
30.

Prijevoznik
je dužan obavljati javni linijski prijevoz putnika:

– u
skladu s ovim Zakonom, izdanom dozvolom i voznim redom, cjenikom i općim
uvjetima prijevoza,

– istu
cijenu primjenjivati na isti način na sve korisnike autobusne linije,

– za
vrijeme prijevoza u vozilu imati dozvolu ili ovjerenu kopiju dozvole,

–
izdati voznu kartu putniku bez vozne karte,

–
brinuti za red, sigurnost i redovitost obavljanja prijevoza,

–
javno, putem medija objaviti početak, izmjenu ili prestanak prijevoza na
liniji.

Usklađivanje
voznih redova

Članak
31.

(1)
Postupak usklađivanja voznih redova provodi Hrvatska gospodarska komora.

(2) Usklađivanje voznih redova obavlja se za nove,
kao i u slučaju izmjene linija na kojima se mijenja vrijeme polaska.

(3) Iznimno, za nove međusobno neusklađene linije
Ministarstvo, odnosno upravno tijelo županije nadležno za poslove prometa,
objavit će javni poziv radi odabira prijevoznika koji će obavljati prijevoz na
toj liniji.

(4) Ministar propisuje mjerila, postupak i rokove
uskla­đivanja voznih redova, kao i visinu naknade za usklađivanje koju plaćaju
prijevoznici.

(5) Naknada iz stavka 4. ovoga članka prihod je
komore iz stavka 1. ovoga članka.

Daljinar

Članak
32.

(1)
Daljinar i minimalno vozno vrijeme utvrđuje prijevoznik.

(2)
Način određivanja daljinara i najmanjega voznog vremena propisuje ministar.

Vozne
karte

Članak
33.

(1)
Putnici koji koriste javni linijski prijevoz tijekom cijele vožnje moraju imati
vozne karte koje sadrže:

– naziv
prijevoznika,

–
relaciju prijevoza,

–
cijenu prijevoza.

(2) Na
zahtjev nadležnog inspektora putnik je dužan dati voznu kartu na uvid.

Prodaja
voznih karata

Članak
34.

(1)
Vozne karte prijevoznik može prodavati na organiziranim prodajnim mjestima,
autobusnim kolodvorima, putničkim agencijama, poslovnicama, kao i u autobusima,
tamo gdje nema organiziranoga prodajnog mjesta.

(2)
Prijevoznik, autobusni kolodvor, putnička agencija ili poslovnica mogu
prodavati vozne karte samo za linije za koje je izdana dozvolu, u skladu s
voznim redom i cjenikom.

(3)
Prijevoznik, autobusni kolodvor, agencija, poslovnica i sl. mogu, za
međunarodne linije, prodavati isključivo vozne karte hrvatskog prijevoznika ako
međunarodnim ugovorom nije drukčije određeno.

Cjenik

Članak
35.

(1)
Prijevoznik donosi cjenik, osim ako međunarodnim ugovorom nije drukčije
određeno.

(2)
Prijevoznik dostavlja cjenik autobusnim kolodvorima koje koristi po voznom
redu, organiziranim prodajnim mjestima, putničkim agencijama i poslovnicama
koje prodaju vozne karte.

Obavijest
o kašnjenju autobusa

Članak
36.

(1)
Prijevoznik je dužan, u slučaju nemogućnosti održavanja polaska na liniji ili o
zakašnjenju duljem od 30 minuta, bez odgode izvijestiti autobusni kolodvor s
kojeg započinje prijevoz po voznom redu.

(2) Po
primitku obavijesti iz stavka 1. ovoga članka autobusni kolodvor s kojeg
započinje prijevoz dužan je o zakašnjenju izvijestiti putnike i sljedeće
autobusne kolodvore po voznom redu.

(3)
Autobusni kolodvor može, po primitku obavijesti o nemogućnosti održavanja
polaska na liniji, angažirati drugog prijevoz­nika za obavljanje prijevoza, na
račun prijevoznika koji je bio dužan obaviti prijevoz.

Privremeni
prekid prijevoza na liniji

Članak
37.

(1)
Obavljanje prijevoza na određenoj liniji može se privremeno prekinuti za
vrijeme važenja dozvole kad nastanu i za vrijeme trajanja okolnosti koje
prijevoznik nije mogao predvidjeti, a čije posljedice nije mogao otkloniti
(viša sila).

(2) Privremeni prekid prijevoza iz stavka 1. ovoga
članka prijevoznik je dužan prijaviti izdavatelju dozvole i autobusnom
kolodvoru, odmah nakon nastanka okolnosti koje su taj prekid izazvale.

Trajna
obustava

Članak
38.

(1) Ako
prijevoznik ne može obavljati prijevoz prema odobrenom voznom redu na liniji za
koju ima dozvolu, dužan je izdavatelju dozvole podnijeti zahtjev za trajnu
obustavu prijevoza.

(2) Izdavatelj dozvole, po primitku zahtjeva iz
stavka 1. ovoga članka Zakona, donijet će rješenje o ukidanju dozvole.

(3) Prijevoznik je dužan o trajnoj obustavi prijevoza
na liniji za koju ima dozvolu pisanim putem izvijestiti autobusni kolodvor,
organizirana prodajna mjesta, poslovnice i putničke agencije.

Pravno
sljedništvo

Članak
39.

Iznimno
od članka 24. stavka 3. ovoga Zakona pravni sljednik prijevoznika na kojega
glasi dozvola, nastavlja s obavljanjem prijevoza na temelju izdane dozvole i
preuzima istovjetna prava i obveze, uz prethodnu suglasnost izdavatelja
dozvole.

Zajedničko
obavljanje prijevoza

Članak
40.

(1) Dva
ili više prijevoznika mogu zajednički obavljati prijevoz.

(2)
Prijevoznici iz stavka 1. ovoga članka u slučaju zajedničkog obavljanja
prijevoza na liniji dužni su uz zahtjev priložiti pisani ugovor, na koji se
primjenjuju odredbe o ortakluku prema posebnom propisu.

(3) Za
prijevoz iz stavka 1. ovoga članka izdaje se jedna dozvola koja glasi na sve
prijevoznike.

(4) U
slučaju prestanka ispunjavanja bilo kojeg uvjeta za izdavanje dozvole, ili
izricanje mjere zabrane obavljanja prijevoza u trajanju dužem od tri mjeseca,
nekom od prijevoznika iz stav­ka 1. ovoga članka, prijevoz nastavljaju ostali
prijevoznici na koje glasi dozvola, uz prethodnu suglasnost izdavatelja
dozvole.

Način
obavljanja prijevoza

Članak
41.

Prijevoznik
je dužan obavljati javni linijski prijevoz putnika na liniji za koju ima
dozvolu u svoje ime, na vlastitu odgovornost i za vlastiti račun.

Podvozarstvo

Članak
42.

(1)
Iznimno od članka 41. ovoga Zakona prijevoznik može privremeno na određenoj
liniji neprekidno, ne dulje od 90 dana, tijekom jedne kalendarske godine,
povjeriti obavljanje prijevoza drugom prijevozniku, koji ispunjava uvjete
propisane ovim Zakonom, na temelju pisanog ugovora (podvozarstvo).

(2) Podvozarstvo je prijevoz koji se obavlja na
temelju pisanog ugovora kojim se prijevoznik obvezuje da će obavljati prijevoz
u ime i za račun drugog prijevoznika na kojeg glasi dozvola.

(3) U slučaju obavljanja prijevoza iz stavka 1. ovoga
članka, nositelj dozvole dužan je prije sklapanja ugovora iz stavka 1. ovoga
članka ishoditi suglasnost izdavatelja dozvole.

(4)
Prijevoznik koji povjeri obavljanje prijevoza drugom prijevozniku dužan je u
roku od osam dana od dana sklapanja ugovora, isti dostaviti izdavatelju
dozvole.

Obveze
vozača

Članak
43.

(1)
Vozač prijevoznika dužan je u granicama raspoloživih mjesta u vozilu, u skladu
s voznim redom i općim uvjetima prijevoza, prihvatiti i prevesti svaku osobu,
uz prihvat prtljage.

(2)
Zabranjeno je zaustavljanje izvan autobusnih kolodvora, odnosno autobusnih
stajališta koja su određena voznim redom.

B.
POSEBNI LINIJSKI PRIJEVOZ PUTNIKA U UNUTARNJEM CESTOVNOM PROMETU

Obavljanje
posebnoga linijskog prijevoza putnika

Članak
44.

(1)
Posebnim linijskim prijevozom obavlja se prijevoz učenika od i do škole,
invalida, putnika kojima je potrebna medicinska njega, te radnika između mjesta
prebivališta i mjesta rada.

(2)
Posebni linijski prijevoz putnika obavlja se u pravilu autobusima, a iznimno
može se obavljati i osobnim vozilom (8+1), odnosno specijalnim vozilima, na
osnovi sklopljenog pisanog ugovora između naručitelja prijevoza i prijevoznika.
Popis putnika obvezatni je sastavni dio ugovora. Tijekom obavljanja posebnoga
linijskog prijevoza u vozilu se mora nalaziti ugovor i popis putnika. Zabranjen
je prijevoz putnika koji nisu upisani u popis putnika u posebnom linijskom
prijevozu.

(3) Prijevoznik je dužan u roku od 8 dana od
sklapanja ugovora iz stavka 2. ovoga članka isti dostaviti Ministarstvu,
odnosno upravnom tijelu županije nadležnom za poslove prometa, koji vode
registar posebnih linijskih prijevoza.

(4) Iznimno, kao posebni linijski prijevoz može se
obavljati i prijevoz putnika koji nisu navedeni u stavku 1. ovoga članka, ili u
popisu putnika iz stavka 2. ovoga članka, u mjesta i iz mjesta u kojima ne
postoji javni linijski prijevoz putnika, odnosno za potrebe izvanrednog
obavljanja drugih oblika prijevoza.

(5) Za obavljanje prijevoza iz stavka 4. ovoga članka
prijevoznik mora imati dozvolu koju izdaje Ministarstvo za međužupanijske
linije, odnosno upravno tijelo županije nadležno za poslove prometa za
županijske linije.

(6) Prilikom izdavanja dozvole iz stavka 5. ovoga
članka, izdavatelj dozvole primjenjuje sljedeća mjerila:

– vremensku i mjesnu dostupnost javnoga linijskoga
cestovnog i drugih grana prijevoza,

– potrebe posebnih kategorija korisnika prijevoza,

–
utjecaj na ekonomsku opstojnost postojećih linija.

C.
POVREMENI PRIJEVOZ PUTNIKA U UNUTARNJEM CESTOVNOM PROMETU

Obavljanje
povremenog prijevoza putnika

Članak
45.

(1)
Povremeni prijevoz putnika u cestovnom prometu je prijevoz kod kojeg se skupina
unaprijed formiranih putnika prevozi pod uvjetima iz ugovora sklopljenog između
prijevoznika i naručitelja prijevoza.

(2)
Povremeni prijevoz putnika ne smije sadržavati ponov­ljene elemente linijskog,
ni posebnoga linijskog prijevoza, kao što su relacija, vrijeme odlaska i
dolaska, te mjesta ulaza i izlaza putnika. Prijevozi su namijenjeni potrebama
za jednokratnim prijevozima, te nemaju funkciju prijevoza dnevne migracije.

(3) Pri
obavljanju povremenog prijevoza putnika u autobusu se mora nalaziti putni list,
osim u slučajevima prijevoza iz/u zračne i morske luke ili željezničke
kolodvore, te prijevoz djece u kazalište, kino, sportske i druge manifestacije.

D.
AUTOTAKSI PRIJEVOZ

Obavljanje
autotaksi prijevoza

Članak
46.

(1)
Autotaksi prijevoz uređuje se ovim Zakonom i propisom kojeg u skladu s ovim
Zakonom donosi nadležno tijelo jedinice lokalne samouprave, odnosno Grada
Zagreba.

(2)
Autotaksi prijevoz obavlja se na temelju licencije ili koncesije.

(3)
Ukoliko je propisom iz stavka 1. ovoga članka utvrđeno obavljanje autotaksi
prijevoza na temelju koncesije, natječaj o koncesiji mora pored ostalog
sadržavati i uvjete propisane za izdavanje licencije iz članka 8. stavka 1.
točke 1., 3, i 4. ovoga Zakona.

(4) Koncesiju iz stavka 2. ovoga članka izdaje
nadležno tijelo jedinice lokalne samouprave, odnosno, Grada Zagreba, dok
licenciju izdaje nadležno tijelo iz članka 7. stavka 3. ovoga Zakona

(5) Prijevoznik koji obavlja autotaksi prijevoz na
temelju koncesije iz stavka 2. ovoga Zakona ne mora pribaviti licenciju iz
članka 7. ovoga Zakona.

(6) Propisom iz stavka 1. ovoga članka uređuju se
uvjeti za dobivanje koncesije, utvrđuju se autotaksi stajališta, te broj
sjedala u osobnom vozilu kojim se obavlja autotaksi prijevoz.

(7)
Ukoliko tijelo iz stavka 1. ovoga članka ne donese propis iz stavka 1. ovoga
članka, prijevoznik može obavljati autotaksi prijevoz na temelju licencije.

 Područje obavljanja autotaksi prijevoza

Članak
47.

(1)
Autotaksi prijevoz obavlja se na području one jedinice lokalne samouprave,
odnosno Grada Zagreba, na čijem području autotaksi prijevoznik ima sjedište/prebivalište.

(2)
Propisom iz članka 46. stavka 1. ovoga Zakona, može se urediti pod kojim
uvjetima je autotaksi prijevoz dozvoljen prijevoznicima sa
sjedištem/prebivalištem izvan područja jedinice lokalne samouprave, odnosno
Grada Zagreba.

Strani
autotaksi prijevoznik

Članak
48.

Strani
prijevoznik može obavljati autotaksi prijevoz na teritoriju Republike Hrvatske,
ako je to uređeno međunarodnim ugovorom.

Ispit
za vozača autotaksi vozila

Članak
49.

(1)
Vozač autotaksi vozila mora imati položen ispit o poznavanju osnovnih podataka
o kulturnim, gospodarskim, turističkim, prometnim i drugim značajnim objektima
i znamenitostima na području na kojem obavlja prijevoz, prije izdavanja
koncesije.

(2)
Nadležno tijelo jedinice lokalne samouprave, odnosno Grada Zagreba za poslove
prometa propisuje program ispita i način provjere znanja.

E.
POSEBNI PRIJEVOZ PUTNIKA U UNUTARNJEM CESTOVNOM PROMETU

Obavljanje
posebnog oblika prijevoza

Članak
50.

Potrebu
i način obavljanja posebnog oblika prijevoza putnika cestovnim vlakom,
zaprežnim vozilom ili nekim drugim cestovnim vozilom propisuje jedinica lokalne
samouprave, odnosno Grad Zagreb.

2.
Prijevoz putnika u međunarodnom cestovnom prometu

Članak
51.

Prijevoz
putnika u međunarodnom cestovnom prometu obav­lja se autobusima kao prijevoz u
međunarodnom javnom linijskom prometu, posebnom linijskom prometu, kao
povremeni prijevoz putnika i kao prijevoz putnika s naizmjeničnim vožnjama.

A.
JAVNI LINIJSKI PRIJEVOZ PUTNIKA U MEĐUNARODNOM CESTOVNOM PROMETU

Uvjeti
za uspostavljanje međunarodnoga linijskog prijevoza putnika

Članak
52.

Javni
prijevoz putnika u međunarodnom linijskom cestovnom prometu (u daljnjem tekstu:
međunarodni linijski prijevoz putnika) između Republike Hrvatske i drugih
država, te tranzitni prijevoz preko Republike Hrvatske uspostavljaju se u
skladu s međunarodnim ugovorom, uz uvažavanje načela uzajamnosti, na temelju
uzajamne suglasnosti, a obavlja se u skladu s uvjetima koji su određeni ovim
Zakonom i međunarodnim ugovorom.

Dozvola
za međunarodni linijski prijevoz putnika

Članak
53.

(1)
Međunarodni linijski prijevoz putnika na teritoriju Repub­like Hrvatske može se
obavljati samo na temelju dozvole koju izdaje Ministarstvo.

(2) Za
izdavanje dozvole iz stavka 1. ovoga članka moraju biti ispunjeni i sljedeći
uvjeti:

– vozni
red mora biti usklađen,

– sve države preko čijeg teritorija se odvija linija
moraju biti suglasne s obavljanjem prijevoza na toj liniji.

(3) Dozvola se izdaje na zahtjev domaćeg
prijevoznika, prijevoznika Zajednice odnosno stranog prijevoznika.

(4) Dozvola se izdaje s rokom važenja do 5 godina.

(5) Uz zahtjev iz stavka 3. ovoga članka treba
priložiti vozni red, cjenik, itinerar, ugovor sklopljen između domaćeg i
stranog prijevoznika o zajedničkom obavljanju međunarodnoga linijskog prijevoza
putnika, kao i druge priloge određene međunarodnim ugovorom.

(6) Prijevoznik Zajednice ili strani prijevoznik
podnosi zahtjev za izdavanje dozvole nadležnom tijelu države u kojoj je vozilo
registrirano.

(7) Ministarstvo izdaje dozvolu za dio linije koji
prometuje preko teritorija Republike Hrvatske, nakon dobivene suglasnosti svih
država preko kojih linija prometuje.

(8) Sastavni dijelovi dozvole su ovjereni vozni red,
cjenik i itinerar.

(9) Upisnik međunarodnih linija vodi Ministarstvo.

(10) Dozvola iz stavka 1. ovoga članka, od dana
pristupanja Republike Hrvatske Europskoj uniji, zamjenjuje se dozvolom
Zajednice iz članka 66. ovoga Zakona.

Način
obavljanja međunarodnoga linijskog prijevoza putnika

Članak
54.

(1)
Međunarodni linijski prijevoz putnika mora se obavljati u skladu s izdanom
dozvolom.

(2)
Zabranjeno je obavljanje prijevoza putnika između dva mjesta na teritoriju
Republike Hrvatske pri obavljanju prijevoza iz stavka 1. ovoga članka.

Prijevoz
s više vozila

Članak
55.

(1)
Međunarodni linijski prijevoz putnika može se povremeno obavljati na istoj
liniji i dodatnim autobusima (bis-vožnje).

(2)
Prilikom obavljanja prijevoza iz stavka 1. ovoga članka dozvoljeno je
izostavljanje određenih stajališta i autobusnih kolodvora.

Tranzitni
linijski prijevoz putnika

Članak
56.

Tranzit
preko teritorija Republike Hrvatske može se obavljati na temelju dozvole koju
izdaje Ministarstvo, bez ulaska i izlaska putnika na teritoriju Republike
Hrvatske.

Primjena
odredbi o unutarnjem linijskom cestovnom prijevozu

Članak
57.

Na objavljivanje
i usklađivanje voznog reda, način i uvjete korištenja autobusnih kolodvora i
autobusnih stajališta, te ostale uvjete u međunarodnom linijskom prijevozu
putnika odgova­rajuće se primjenjuju odredbe ovoga Zakona kojima se uređuje
unutarnji cestovni prijevoz.

Trajna
obustava prijevoza

Članak
58.

(1) Ako
prijevoznik iz ekonomskih ili drugih opravdanih razloga ne može obavljati
međunarodni linijski prijevoz putnika za koji mu je izdana dozvola, dužan je
podnijeti obrazloženi zahtjev za trajnu obustavu prijevoza Ministarstvu.

(2)
Prijevoz se smije trajno obustaviti nakon što Ministarstvo donese rješenje o
ukidanju dozvole.

B.
POSEBNI LINIJSKI PRIJEVOZ PUTNIKA U MEĐUNARODNOM CESTOVNOM PROMETU

Obavljanje
posebnoga linijskog prijevoza u međunarodnom cestovnom prometu

Članak
59.

(1)
Posebnim linijskim prijevozom u međunarodnom cestovnom prometu obavlja se
prijevoz učenika i studenata od i do obrazovnih institucija, invalida, putnika
kojima je potrebna medicinska njega, vojnika i njihovih obitelji između prebivališta
i vojarne te radnika između mjesta prebivališta i mjesta rada.

(2) Posebni linijski prijevoz putnika u međunarodnom
cestov­nom prometu obavlja se autobusima na osnovi sklopljenoga pisanog ugovora
između naručitelja prijevoza i prijevoznika, odnosno dozvole koju izdaje
ministarstvo. Popis putnika je obvezatni sastavni dio ugovora.

(3) Zabranjen je prijevoz putnika koji nisu upisani u
popis u posebnom linijskom prijevozu u međunarodnom cestovnom prometu.

(4) Prijevoznik je dužan prijaviti ugovor o obavljanju
posebnoga linijskog prijevoza putnika u međunarodnom cestovnom prometu
Ministarstvu, koje vodi evidenciju posebnih linijskih prijevoza. Tijekom
obavljanja posebnoga linijskog prijevoza u vozilu se mora nalaziti ugovor i
popis putnika.

C.
POVREMENI PRIJEVOZ PUTNIKA I PRIJEVOZ PUTNIKA NAIZMJENIČNIM VOŽNJAMA U
MEĐUNARODNOM CESTOVNOM PROMETU

Način
obavljanja

Članak
60.

(1)
Povremeni prijevoz putnika u međunarodnom cestovnom prometu obavlja se bez
dozvole kod sljedećih vrsta prijevoza:

1. kružne vožnje »zatvorenih vrata«, pri čemu se ista
skupina putnika prevozi istim autobusom na cijelom putovanju i vraća na polazno
mjesto. Polazno mjesto mora biti u državi u kojoj prije­voznik ima sjedište,

2. vožnje koje se obavljaju s putnicima pri polaznoj
vožnji, a praznim autobusom pri povratnoj vožnji. Polazno mjesto mora biti u
državi u kojoj prijevoznik ima sjedište,

3. vožnje pri kojima se polazno putovanje obavlja bez
putnika i svi se putnici preuzimaju na istom mjestu, ako je ispunjen jedan od
sljedećih uvjeta,

– putnici sačinjavaju skupinu formiranu na temelju
ugovora o prijevozu, koji je sklopljen prije njihovog dolaska u Republiku
Hrvatsku. Putnici se prevoze nazad u državu u kojoj prijevoznik ima sjedište,

– putnike je isti prijevoznik prethodno dovezao na
teritorij Republike Hrvatske, te ih preuzima i odvozi natrag na teritorij
države u kojoj prijevoznik ima sjedište,

– putnici su pozvani da doputuju na teritorij države
u kojoj prijevoznik ima sjedište, pri čemu troškove prijevoza snosi fizička ili
pravna osoba koja ih je pozvala. Putnici moraju sačinjavati jedinstvenu skupinu
koja nije nastala samo zbog tog putovanja. Prijevoznik prevozi putnike na
teritorij države u kojoj ima sjedište,

4. tranzitne vožnje preko teritorija Republike
Hrvatske, ako su u svezi s povremenim prijevozom,

5. prijevozi praznih autobusa, koji se koriste
isključivo za zamjenu autobusa u kvaru ili oštećenog autobusa.

(2) Dozvola je potrebna za:

1. ulazak praznog autobusa u Republiku Hrvatsku radi
preuzimanja skupine putnika, te za prijevoz te skupine na teritorij države u
kojoj prijevoznik ima sjedište/prebivalište, ako nisu ispunjeni uvjeti iz
stavka 1. točke 3. ovoga članka,

2. obavljanje ostalih povremenih prijevoza putnika.

(3) Domaći prijevoznik mora imati dozvolu za
povremeni prijevoz putnika u međunarodnom cestovnom prometu, ako je međunarodni
prijevoz u pojedinim državama dozvoljen samo na temelju dozvola.

(4) Dozvolu za obavljanje povremenog prijevoza
putnika domaćem prijevozniku, na njegov zahtjev izdaje Ministarstvo.

Prijevoz
putnika u međunarodnom cestovnom prometu naizmjeničnim vožnjama

Članak
61.

(1) Za
prijevoze putnika u međunarodnom cestovnom prometu s naizmjeničnim vožnjama
stranom je prijevozniku, odnosno prijevozniku Zajednice potrebna dozvola.
Izvornik dozvole vozač mora imati u vozilu tijekom obavljanja prijevoza.

(2)
Dozvola iz stavka 1. ovoga članka ne izdaje se, ako je iz zahtjeva prijevoznika
za izdavanje dozvole razvidno da su namjeravani prijevozi u suprotnosti s
odredbama ovoga članka.

(3) Prijevoz putnika naizmjeničnim vožnjama je
prijevoz kod kojeg se nizom polaznih i povratnih vožnji prethodno formirane
skupine putnika prevoze s istoga polaznog mjesta na isto odredišno mjesto.
Svaka skupina koja je obavila putovanje u polasku, vraća se u polazno mjesto kasnijom
vožnjom istog prije­voznika. Polazno, odnosno odredišno mjesto je mjesto gdje
vožnja započinje, odnosno završava, zajedno s okolnim mjestima unutar promjera
od 50 km.

(4) Kod naizmjeničnog prijevoza ni jedan se putnik ne
smije uzimati ili ostavljati tijekom puta.

(5) Prva povratna i posljednja polazna vožnja u nizu
naiz­mjeničnih vožnji obavlja se praznim autobusom.

(6) Naizmjeničnim prijevozom smatra se prijevoz
prilikom kojeg se uz suglasnost ministarstva:

– putnici vraćaju s drugom skupinom ili prijevoznikom,

– putnici usput uzimaju ili ostavljaju,

– prva polazna i posljednja povratna vožnja obavlja
praznim autobusom.

Putni
list

Članak
62.

(1)
Prijevoznik koji obavlja povremene prijevoze i prijevoz putnika naizmjeničnim
vožnjama mora prije početka vožnje ispuniti putni list.

(2) Putni list koristi se za prijevoze iz stavka 1.
ovoga članka te mora sadržavati sljedeće podatke:

– vrstu prijevoza,

– prijevoznika,

– itinerar,

– podatke o registarskoj oznaci vozila,

– podatke o voznom osoblju,

– popis putnika.

(3) Knjige putnih listova za autobuse domaćeg
prijevoznika izdaje Ministarstvo.

(4) Ministar propisuje oblik i sadržaj, te način
vođenja putnog lista za domaće prijevoznike, osim ako međunarodnim ugovorom
nije drukčije utvrđeno.

D.
DOKUMENTI, MJERE I SLOBODA OBAVLJANJA PRIJEVOZA U MEĐUNARODNOM CESTOVNOM
PROMETU

Ukidanje
dozvole

Članak
63.

(1)
Ministarstvo može ukinuti dozvolu za međunarodni linijski prijevoz ili
naizmjenične vožnje, koja je bila izdana domaćem prijevozniku, stranom
prijevozniku ili prijevozniku Zajednice, ako prijevoznik unatoč prethodnom
upozorenju ne obavlja prijevoz u skladu s odredbama ovoga Zakona, odredbama
drugih propisa koji su na snazi u Republici Hrvatskoj ili odredbama
međunarodnih ugovora.

(2)
Dozvola iz stavka 1. ovoga članka koja je bila izdana stranom prijevozniku ili
prijevozniku Zajednice ukida se i u slučaju kad nadležno tijelo države u kojoj
je strani prijevoznik registriran, odbije izdati odgovarajuću dozvolu domaćem
prijevozniku.

Sloboda
obavljanja prijevoza

Članak
64.

(1)
Svaki prijevoznik koji obavlja prijevoz putnika uz naknadu, dužan je obavljati
prijevoz putnika bez diskriminacije i bez obzira na nacionalnost ili
sjedište/prebivalište, uz uvjet da:

– ima
licenciju države u kojoj ima sjedište/prebivalište za prijevoz putnika u
linijskom prijevozu, uključujući posebni linijski prijevoz i povremeni
prijevoz,

–
ispunjava uvjete Zajednice za obavljanje djelatnosti prijevoza putnika u
unutarnjem i međunarodnom cestovnom prijevozu,

–
ispunjava propisane uvjete u pogledu cestovne sigurnosti, koji se odnose na
standarde za vozača i vozilo.

(2)
Odredbe stavka 1. ovoga članka odgovarajuće se primjenjuju i na prijevoznika za
vlastite potrebe.

E.
OBAVLJANJE MEĐUNARODNOGA LINIJSKOG PRIJEVOZA PUTNIKA NA TEMELJU DOZVOLE
ZAJEDNICE

Dozvola
Zajednice za međunarodni linijski prijevoz putnika

Članak
65.

(1)
Međunarodni linijski prijevoz putnika obavlja se na temelju dozvole Zajednice
za obavljanje prijevoza putnika, koja se izdaje prijevozniku, odnosno pravnoj
ili fizičkoj osobi koja u okviru svoje djelatnosti organizira i upravlja
prijevozima putnika.

(2) Dozvola iz stavka 1. ovoga članka nije prenosiva.

(3) Iznimno od stavka 2. ovoga članka, nositelj
dozvole uz suglasnost nadležnog tijela može povjeriti obavljanje prijevoza
drugom prijevozniku, koji mora ispunjavati uvjete iz članka 64. ovoga Zakona. U
tom slučaju u dozvoli mora biti naveden naziv prijevoznika kojem je povjereno
obavljanje prijevoza.

(4) U slučajevima udruživanja prijevoznika ili
gospodarskih subjekata s namjerom obavljanja linijskog prijevoza, dozvola se
izdaje onom prijevozniku koji je u okviru udruženja nositelj uprav­ljanja
prijevoza, a ostalim prijevoznicima izdaje se izvod te dozvole.

(5) Obrazac dozvole Zajednice po obliku i sadržaju
mora biti u skladu s uzorkom koji određuje Komisija.

(6) Dozvola Zajednice za prijevoz izdaje se za
razdoblje do pet godina.

(7) Dozvola Zajednice sadrži sljedeće podatke:

– vrstu prijevoza,

– relaciju, prvenstveno s navodom mjesta odlaska i
mjesta dolaska,

–
vrijeme važenja,

–
stajališta i vozni red.

(8)
Dozvolu Zajednice u Republici Hrvatskoj izdaje Ministarstvo na zahtjev
prijevoznika. Dozvola se izdaje u suglasnosti s nadležnim tijelima država na
čijem se teritoriju putnici uzimaju, odnosno ostavljaju.

Prestanak
važenja dozvole Zajednice za linijski prijevoz putnika

Članak
66.

(1)
Dozvola za linijski prijevoz prestaje važiti nakon isteka roka za koji je bila
izdana ili tri mjeseca nakon što Ministarstvo primi obavijest nositelja dozvole
o namjeri prekida prijevoza uz obvezno obrazloženje. Nositelj dozvole dužan je
mjesec dana ranije javnom objavom obavijestiti korisnike o prekidanju
prijevoza.

(2)
Ministarstvo će oduzeti dozvolu Zajednice ukoliko nositelj dozvole ne ispunjava
uvjete za dobivanje dozvole, posebno ako država u kojoj prijevoznik ima
sjedište, to zahtijeva.

(3) U
slučaju težeg kršenja ili ponovljenih lakših kršenja propisa s područja
cestovne sigurnosti, posebno u pogledu vozila, te vremena vožnje i odmora za
vozače, Ministarstvo može zabraniti prijevozniku obavljanje međunarodnih
putničkih prijevoza na teritoriju Republike Hrvatske, o čemu izvješćuje
izdavatelja dozvole.

Obveza
prijevoznika

Članak
67.

(1)
Prijevoznik u međunarodnom linijskom prijevozu dužan je, osim u slučaju više
sile, obavljati prijevoze na liniji na način kojim jamči stalnost, redovitost,
sigurnost, te ostale uvjete određene prilikom izdavanja dozvole, sve dok mu ne
istekne dozvola Zajednice.

(2)
Prijevoznik je dužan objaviti itinerar, stajališta, vozni red, cijene i opće
prijevozne uvjete na način kojim jamči dostupnost informacija svim korisnicima.

Uzajamna
suradnja

Članak
68.

Republika
Hrvatska surađuje s ostalim državama članicama Europske unije u pogledu
izvješćivanja i pružanja informacija povezanih s:

–
kršenjem zakonodavstva Zajednice u području među­narod­nog prijevoza putnika,
koja počini prijevoznik iz druge države, te o izrečenim mjerama i kaznama,

–
kaznama protiv domaćih prijevoznika za djela počinjena u dru­goj državi
članici.

3.
Prijevoz osoba za vlastite potrebe

Obavljanje
prijevoza za vlastite potrebe

Članak
69.

(1)
Prijevoz osoba za vlastite potrebe je prijevoz koji bez naknade obavljaju
pravne ili fizičke osobe.

(2) Vozila koja se koriste za prijevoz za vlastite
potrebe moraju biti u vlasništvu pravne ili fizičke osobe ili moraju biti uzeta
u zakup na temelju ugovora o zakupu ili leasingu.

(3) Vozilom kojim se obavlja prijevoz za vlastite
potrebe mora upravljati osoba zaposlena kod pravne ili fizičke osobe ili sama
fizička osoba.

(4) Pravne ili fizičke osobe koje obavljaju prijevoz
za vlastite potrebe iz stavka 1. ovoga članka nisu dužne pribaviti dozvolu, ali
moraju imati potvrdu iz članka 18. stavka 2. ovoga Zakona.

  V. PRIJEVOZ TERETA

Vrste
prijevoza tereta

Članak
70.

Prijevoz
tereta u unutarnjem i međunarodnom cestovnom prometu obavlja se kao javni
prijevoz i kao prijevoz za vlastite potrebe.

Javni
prijevoz tereta

Članak
71.

Javni
prijevoz tereta je prijevoz koji se obavlja uz naknadu, kod kojeg se relacija,
cijena prijevoza i drugi prijevozni uvjeti određuju ugovorom između prijevoznika
i naručitelja prijevoza.

Prijevoz
tereta za vlastite potrebe

Članak
72.

Prijevozom
tereta za vlastite potrebe smatra se prijevoz koji obavljaju pravne ili fizičke
osobe bez naknade, ako su ispunjeni sljedeći uvjeti:

– teret
koji se prevozi mora biti u vlasništvu pravne ili fizičke osobe ili prodan,
kupljen, dat ili uzet u najam, proizveden, dopunjen ili popravljen od pravne
ili fizičke osobe koja obavlja prijevoz za vlastite potrebe,

– svrha
puta mora biti prijevoz tereta do ili od pravne ili fizičke osobe koja obavlja
prijevoz za vlastite potrebe, te njegovo premještanje unutar ili izvan sjedišta
pravne ili prebivališta fizičke osobe koja obavlja prijevoz za vlastite
potrebe,

–
vozilima kojima se obavlja takav prijevoz moraju upravljati vozači zaposleni kod
pravne ili fizičke osobe,

–
vozila moraju biti u vlasništvu, zakupu ili leasingu.

Strane
dozvole za domaćeg prijevoznika

Članak
73.

(1)
Međunarodni prijevoz tereta obavlja se na temelju dozvole za međunarodni
prijevoz tereta, ukoliko međunarodnim ugovorom nije određeno da se prijevoz
obavlja bez dozvole.

(2)
Ministarstvo utvrđuje i razmjenjuje potrebni broj dozvola za jednu godinu, s
nadležnim tijelima drugih država.

(3)
Dozvole za prijevoz tereta u međunarodnom cestovnom prometu tereta dijele se na
kritične i nekritične.

(4)
Ministarstvo svake godine u mjesecu rujnu, na temelju praćenja stanja za tekuću
godinu, mora utvrditi popis kritičnih dozvola koji objavljuje na svojoj
oglasnoj ploči i web stranicama Ministarstva.

Raspodjela
stranih dozvola

Članak 74.

(1)
Raspodjelu stranih dozvola domaćim prijevoznicima obavlja Ministarstvo putem
komora, osim kritičnih dozvola čiju raspodjelu obavlja Ministarstvo.

(2) Za
raspodjelu kritičnih dozvola ministar imenuje Povjerenstvo. Povjerenstvo ima
pet članova, a čine ga tri predstavnika Ministarstva, te po jedan predstavnik
iz komora.

(3)
Osnovna mjerila za raspodjelu stranih dozvola su:

– broj
vozila registriranih za obavljanje prijevoza u među­narodnom cestovnom prometu,
za koje prijevoznik posjeduje važeće izvode licencije,

–
kvaliteta voznog parka prema tehničkim zahtjevima razvrstanim u EURO 0, EURO 1,
EURO 2 i EURO 3,

– broj
zaposlenih vozača,

– broj
ispravno upotrijebljenih i važećih dozvola u odre­đe­nom promatranom razdoblju,

–
visina ostvarenoga godišnjeg prometa po vozilu,

– broj
izrečenih kaznenih mjera sukladno odredbama ovog Zakona.

(4)
Postupak i način raspodjele stranih dozvola domaćim prijevoznicima, te dodatna
mjerila za raspodjelu pojedinih vrsta stranih dozvola propisuje ministar.

(5)
Podaci o raspodjeli svih stranih dozvola objavljuju se svakih šest mjeseci na
oglasnoj ploči i web stranicama Ministarstva.

(6) Na
raspodjelu stranih dozvola iz ovoga članka primjenjuju se pravila o dostavi
upravnih akata po Zakonu o općem upravnom postupku.

Obveze
komora

Članak
75.

(1)
Komore su dužne Ministarstvu dostavljati izvješće o raspodjeli i iskorištenosti
stranih dozvola po pojedinim državama i prijevoznicima.

(2)
Ministar propisuje postupak, način i rokove za izvješći­vanje iz stavka 1.
ovoga članka.

Naknada
za strane dozvole i troškove raspodjele

Članak
76.

(1)
Naknadu za stranu dozvolu, te naknadu za troškove postupka raspodjele stranih
dozvola snosi prijevoznik.

(2)
Visinu naknade za stranu dozvolu i visinu naknade za trošak postupka raspodjele
strane dozvole utvrđuje ministar.

(3)
Naknada za stranu dozvolu prihod je državnog proračuna, a naknada za troškove
postupka raspodjele stranih dozvola iz članka 74. stavka 1. ovoga Zakona prihod
je komora.

Uvjeti za dodjelu dozvola

Članak 77.

Strane dozvole može dobiti domaći prijevoznik, ako
ispunjava sljedeće uvjete:

– ima licenciju za međunarodni prijevoz tereta u
cestovnom prometu,

– pravodobno je izdavatelju dozvola podnio zahtjev za
dodjelu dozvola,

– podmirio je sve poreze i doprinose za mirovinsko i
zdravstveno osiguranje, o čemu dostavlja potvrdu nadležnih tijela, ne stariju
od 30 dana.

Korištenje stranih dozvola

Članak 78.

(1) Dobivene strane dozvole prijevoznik može
koristiti samo za vozila za koje ima izvode licencija za međunarodni prijevoz
tereta.

(2) Za cijelo vrijeme obavljanja međunarodnog
prijevoza strana dozvola se mora nalaziti u vozilu.

(3) Prijevoznik je dužan pravilno i točno popuniti
dozvolu i ne smije mijenjati podatke unesene u dozvolu.

(4) Prijevoznik je dužan koristiti dozvolu u skladu s
njezinom namjenom i ne smije je ustupiti drugom prijevozniku.

Dozvole
za stranog prijevoznika

Članak
79.

(1)
Strani prijevoznik ili prijevoznik Zajednice (u daljnjem tekstu: strani
prijevoznik) može obavljati prijevoz tereta u Repub­lici Hrvatskoj, ako ima dozvolu
za prijevoz tereta koju izdaje Ministarstvo, odnosno bez dozvole, ako je tako
određeno međunarodnim ugovorom.

(2)
Međunarodni prijevoz tereta stranim vozilom, koje ima priključno vozilo,
obavlja se na temelju jedne dozvole.

(3) Ako
strani prijevoznik obavlja međunarodni prijevoz tereta vučnim i priključnim
vozilom (skup vozila) različitih država registracije, mora imati dozvolu samo
za vučno vozilo, osim ako međunarodnim ugovorom nije drukčije određeno.

(4)
Dozvola za prijevoz tereta mora biti ovjerena od strane Carinske uprave i
nalaziti se u stranom vozilu za vrijeme vožnje na teritoriju Republike
Hrvatske.

(5)
Kontrolu ispravnosti dozvole obavljaju Carinska uprava i inspekcija cestovnog
prometa i cesta Ministarstva.

Posebne
dozvole

Članak
80.

(1) Ako
je strani prijevoznik iz države s kojom Republika Hrvatska nije sklopila ugovor
o međunarodnom prijevozu, ili nema razmijenjene dozvole Carinska uprava može mu
izdati, uz plaćanje upravne pristojbe, posebnu dozvolu za obavljanje prijevoza
tereta.

(2)
Izvješće o izdanim dozvolama iz stavka 1. ovoga članka Carinska uprava
dostavlja Ministarstvu, do desetoga u mjesecu, za protekli mjesec.

Prijevoz
stranog prijevoznika u treću državu

Članak
81.

(1)
Strani prijevoznik ne može obavljati prijevoz tereta iz Republike Hrvatske u
treću državu i obratno, osim ako je to određeno međunarodnim ugovorom.

(2) Iznimno od stavka 1. ovoga članka strani
prijevoznik može obaviti prijevoz tereta iz Republike Hrvatske u treću državu i
obratno u slučaju da je zbog nedostatnih, odgovarajućih prije­voznih kapaciteta
u Republici Hrvatskoj potrebno angažirati stranog prijevoznika. U tom slučaju
Ministarstvo stranom prijevozniku izdaje posebnu dozvolu.

Prijevoz
bez dozvole

Članak
82.

(1)
Dozvola za stranog prijevoznika nije potrebna:

1. za prijevoz tereta sa zrakoplovnog pristaništa i
za zrakoplovno pristanište, u slučaju havarije i druge nezgode zrakoplova ili u
slučaju slijetanja zrakoplova zbog prisilne promjene pravca leta ili u slučaju
otkazivanja zrakoplovnih linija,

2. za prijevoz oštećenoga motornog i priključnog
vozila,

3. za prijevoz umrle osobe,

4. za prijevoz tereta prilikom selidbe u
odgovarajućim posebnim vozilima,

5. za prijevoz poštanskih pošiljki,

6. za prijevoz izložaka namijenjenih sajmovima i
izložbama,

7. za prijevoz pomoćnih sredstava i drugih
potrepština za kazališne, glazbene i druge kulturne priredbe, cirkuske
predstave ili za filmska, radijska i televizijska snimanja,

8. za prijevoz pčela i ribljeg mlađa,

9. za
prijevoz medicinskog i drugog materijala kao pomoć u slučaju prirodnih nepogoda
i rata i za prijevoz tereta u humanitarne svrhe,

10. za
prazna vozila kojima se zamjenjuju vozila u kvaru, te preuzima prijevoz tereta
iz vozila u kvaru,

11. za
vozila tehničke pomoći za popravak vozila u kvaru (servisna remontna vozila),

12. za
prijevoz tereta isključivo u reklamne svrhe ili za nastavu,

13. za
vozila nosivosti do 3.500 kg ili najveće dopuštene mase do 6.000 kg.

(2) Za
prijevoz iz stavka 1. ovoga članka vozač u vozilu mora imati dokument iz kojeg
je razvidno da je riječ o jednom od navedenih prijevoza.

Primjena
standarda o zaštiti okoliša i sigurnosti cestovnog prometa

Članak
83.

Zabranjen
je ulazak u Republiku Hrvatsku stranom prijevozniku vozilom koje ne ispunjava
uvjete propisane posebnim propisima u pogledu zaštite okoliša i sigurnosti u
cestovnom prometu.

Izvanredni
prijevoz

Članak
84.

(1)
Izvanredni prijevoz tereta u međunarodnom cestovnom prometu obavlja se na
temelju ovoga Zakona i drugih propisa.

(2)
Strana vozila u prometu na cestama Republike Hrvatske moraju udovoljavati
propisima Republike Hrvatske u pogledu dimenzija i ukupne mase vozila i
osovinskih opterećenja.

(3) Za
obavljanje izvanrednog prijevoza u međunarodnom cestovnom prometu strani
prijevoznik mora imati dozvolu za izvanredni prijevoz.

(4)
Dozvolu iz stavka 3. ovoga članaka izdaje Ministarstvo, na temelju zahtjeva
kojeg strani prijevoznik podnosi preko pravne ili fizičke osobe registrirane za
obavljanje otpremničke, odnosno agencijske djelatnosti u cestovnom prijevozu.

(5)
Kontrolu izvanrednih prijevoza, odnosno kontrolu osovinskih opterećenja, ukupne
mase i dimenzija vozila u prometu na cestama provode Hrvatske ceste d.o.o., uz
potrebnu suradnju Ministarstva unutarnjih poslova, odnosno, Inspekcije
cestovnog prometa i cesta Ministarstva.

(6)
Kontrolu iz stavka 5. ovoga članka na graničnim prijelazima Republike Hrvatske
obavlja Carinska uprava u okviru carinskog nadzora.

(7) Ako
se kontrolom iz stavka 5. ovoga članka utvrdi da se obavlja izvanredni prijevoz
bez dozvole, odnosno ako se utvrdi da osovinsko opterećenje, ukupna masa i
dimenzije vozila premašuju propisane veličine, troškove kontrole snosi vozač,
prema posebnom propisu o javnim cestama, a vozilo se isključuje iz prometa,
odnosno zabranjuje mu se ulazak ili izlazak iz Republike Hrvat­ske do izdavanja
dozvole za izvanredni prijevoz.

(8) Za
nastavak prijevoza prijevoznik mora, uz troškove kontrole platit naknadu po
posebnom propisu o javnim cestama, za obavljeni prijevoz u Republici Hrvatskoj
do mjesta kontrole, odnosno do mjesta usklađenja osovinskog opterećenja, ukupne
mase i dimenzija, odnosno do mjesta istovara ili izlaska iz Republike Hrvatske,
kao i nadoknaditi štetu nastalu na cesti, po posebnom propisu, ukoliko se ona
utvrdi.

VI.
KABOTAŽA

 Kabotaža i korištenje stranog vozila

Članak
85.

(1)
Strani prijevoznik ne može obavljati unutarnji prijevoz (kabotaža) na
teritoriju Republike Hrvatske, osim ako je to predviđeno međunarodnim ugovorom
ili ako za to ima posebnu dozvolu koju izdaje Ministarstvo.

(2)
Iznimno od odredbe stavka 1. ovoga članka, strani prijevoznik može obavljati
unutarnji prijevoz kružnu vožnju grupe putnika koju je dovezao iz države u
kojoj je vozilo registrirano.

(3)
Domaći prijevoznik može koristiti strano vozilo za prijevoz, na temelju dozvole
za korištenje stranog vozila, koju na njegov zahtjev može izdati Ministarstvo u
skladu s mjerilima koje propisuje ministar.

VII.
NAKNADA ZA CESTE

 Članak 86.

(1) Za
motorno vozilo registrirano izvan Republike Hrvatske koje obavlja prijevoz u
Republici Hrvatskoj, osim za vozilo kojim se obavlja izvanredni prijevoz, plaća
se naknada za ceste, ukoliko međunarodnim ugovorom nije drukčije određeno. Za
strano vozilo kojime se obavlja izvanredni prijevoz umjesto naknade za ceste
plaća se naknada po posebnom propisu.

(2) Naknada za ceste iz stavka 1. ovoga članka
umanjuje se za iznos plaćene cestarine za korištenje autocesta i cestovnih
objekata s naplatom.

(3) Naknada za ceste iz stavka 1. ovoga članka
uplaćuje se na račun Hrvatskih cesta d.o.o.

(4) Ministar propisuje visinu i način plaćanja
naknade iz stav­ka 1. ovoga članka.

(5) Ako su motorna vozila i prikolica registrirane u
različitim državama plaća se naknada za skupinu vozila u iznosu koji važi za
državu u kojoj je registrirano vučno vozilo.

(6) Ako je vučno vozilo iz stavka 4. ovog članka
registrirano u državi s kojom je međunarodnim ugovorom dogovoreno da se naknada
za ceste ne plaća, a prikolica je iz države s kojom takav ugovor nije
sklopljen, naknada za prikolicu plaća se u iznosu koji važi za državu u kojoj
je ona registrirana.

(7) Za motorna vozila registrirana izvan Republike
Hrvatske koja koristi domaći prijevoznik, plaća se naknada za ceste u iznosima
koji vrijede za državu u kojoj je registrirano pojedino vozilo.

(8) Naknadu za ceste naplaćuje Carinska uprava.

(9) Za strano vozilo registrirano u državi u kojoj
visina naknade za ceste nije odgovarajuća visini naknade za ceste utvrđene iz
stavka 5. ovoga članka, Ministarstvo može uskladiti naknadu do odgovarajućeg
iznosa.

VIII.
AUTOBUSNI I TERETNI KOLODVORI

Usluge
i opremljenost

Članak
87.

(1) Na
autobusnim kolodvorima obavlja se prihvat i otpremanje autobusa i putnika,
preuzimanje i pohranjivanje prtljage, pružanje informacija o prijevozima i
druge usluge povezane s prijevozom putnika.

(2) Na
autobusnim kolodvorima obavlja se i prodaja voznih karata i rezervacije ako
postoji ugovor o prodaji karata između autobusnog kolodvora i prijevoznika.

(3)
Autobusni kolodvori obavljaju prihvat i otpremanje svih autobusa u javnom
linijskom prijevozu putnika prema izdanim dozvolama.

(4)
Autobusni kolodvori obavljaju prihvat i otpremanje autobusa u posebnom
linijskom, povremenom i naizmjeničnom prijevozu putnika u skladu s raspoloživim
brojem perona.

(5)
Peroni za prihvat autobusa moraju biti na odgovarajući način opremljeni i
označeni tako da je zajamčena sigurnost putnika i drugih osoba, koje se
zadržavaju na području autobusnog kolodvora, neometani dolazak i odlazak
autobusa, te obavljanje poslova iz stavka 1. ovoga članka.

Obavljanje
djelatnosti

Članak
88.

(1)
Djelatnost pružanja kolodvorskih usluga može obavljati pravna ili fizička osoba
koja je registrirana za obavljanje te djelatnosti i ima u vlasništvu ili zakupu
objekt autobusnog kolodvora, te koja ima licenciju za obavljanje te
djelatnosti.

(2)
Licenciju iz stavka 1. ovoga članka, izdaje ured državne uprave nadležan za
poslove prometa, odnosno, upravno tijelo Grada Zagreba, nadležno za poslove
prometa.

(3)
Uvjeti za dobivanje licencije iz stavka 2. ovoga članka su:

– dobar
ugled u smislu članka 9. ovoga Zakona,

–
zaposlena osoba odgovorna za vođenje poslova kolodvora s položenim ispitom o
stručnoj osposobljenosti, sukladno članku 11. i 12. ovoga Zakona

–
najmanje dva natkrivena perona,

–
najmanje jedno autotaksi stajalište,

–
osvijetljene i zagrijane prostorije za boravak putnika,

–
prostor za pohranu prtljage,

–
sanitarne prostorije,

–
prometni ured,

–
mjesto za prodaju voznih karata,

–
istaknuti izvodi iz voznih redova,

– javna telefonska govornica

– prostor prilagođen za pristup invalidnim osobama.

(4) Prihvat i otprema putnika obavlja se na
autobusnim kolodvorima i autobusnim stajalištima koji su u tu svrhu izgrađeni i
označeni, a predviđeni su u voznom redu prijevoznika koji obavlja javni
linijski prijevoz.

(5) Usluge autobusnog kolodvora moraju biti dostupne
svim korisnicima pod jednakim uvjetima i bez diskriminacije, u skladu s
utvrđenom kategorijom.

(6) Ministar propisom utvrđuje mjerila za
kategorizaciju autobusnih kolodvora.

(7) Rješenje o kategoriji donosi nadležni ured
državne uprave, odnosno tijelo nadležno za poslove prometa Grada Zagreba.

(8) Autobusni kolodvor donosi cjenik kolodvorskih
usluga u skladu s utvrđenom kategorijom autobusnog kolodvora, kojeg se dužan
pridržavati.

(9)
Cjenike usklađuje i ovjerava Hrvatska gospodarska komora.

Obveza
korištenja autobusnog kolodvora

Članak
89.

U
mjestu u kojem postoji autobusni kolodvor, prijevoznik koji obavlja javni
linijski prijevoz dužan je koristiti se tim autobusnim kolodvorom.

Radno
vrijeme autobusnih kolodvora

Članak
90.

Radno
vrijeme autobusnog kolodvora mora biti usklađeno s vremenima polaska i dolaska
linija i to najmanje 15 minuta prije polaska i 15 minuta poslije odlaska
linije.

Obveze
autobusnih kolodvora

Članak
91.

(1)
Autobusni kolodvor dužan je voditi očevidnik o dolascima i polascima autobusa.

(2)
Autobusni kolodvor dužan je izvješćivati do 5. u mjesecu za protekli mjesec
nadležnog izdavatelja dozvole, o neobavljanju prijevoza na odobrenoj liniji.

(3)
Vozač autobusa dužan je prijaviti autobusnom kolodvoru vrijeme svakog dolaska i
polaska autobusa.

(4)
Ministar propisuje sadržaj i način vođenja očevidnika stavka 1. ovoga članka.

Usluge
i opremljenost teretnih kolodvora za teretna vozila

Članak
92.

(1)
Djelatnost pružanja kolodvorskih usluga u teretnom prometu može obavljati
pravna ili fizička osoba, koja je registrirana za obavljanje te djelatnosti i
ima u vlasništvu ili zakupu objekt teretnog kolodvora, te koja ima licenciju za
obavljanje te djelatnosti.

(2) Licenciju iz stavka 1. ovoga članka, izdaje ured
državne uprave nadležan za poslove prometa, odnosno, upravno tijelo Grada
Zagreba nadležno za poslove prometa.

(3) Uvjeti za dobivanje licencije iz stavka 2. ovoga
članka su:

– dobar ugled u smislu članka 9. ovoga Zakona,

– zaposlena osoba odgovorna za vođenje poslova
kolodvora s položenim ispitom o stručnoj osposobljenosti, sukladno članku 11. i
12. ovoga Zakona,

– odgovarajuća površina za parkiranje vozila, u
skladu s posebnim propisom,

– prostor i mehanizacija za pretovar tereta,

– prostor za skladištenje tereta,

– povezanost s najmanje još jednim vidom prometa,

– prostor za carinske, otpremničke i agencijske
poslove,

– javna telefonska govornica.

(4) Teretni kolodvor obavlja prihvat i otpremanje,
parkiranje i osiguranje teretnih vozila.

(5) Teretni kolodvor mora biti opremljen i
osposobljen za prihvat, otpremu i carinjenje svih vrsta tereta.

Obveza
objave uvjeta poslovanja

Članak
93.

(1)
Usluge autobusnih kolodvora, teretnih kolodvora, odnosno parkirališta za
teretna vozila ili za autobuse pod istim su uvjetima dostupni svim korisnicima.

(2)
Radno vrijeme, cjenik za obavljanje usluga, opći uvjeti obavljanja kolodvorske
djelatnosti, kao i parkirališta za teretna vozila ili za autobuse moraju biti
objavljeni na vidnom mjestu.

IX. OVLASTI INSPEKCIJSKIH I DRUGIH NADZORNIH TIJELA

  Upravni nadzor

Članak
94.

Upravni
nadzor nad provedbom ovoga Zakona i propisa donesenih na temelju istog, obavlja
Ministarstvo.

Inspekcijski nadzor

Članak
95.

(1)
Inspekcijske poslove obavlja Inspekcija cestovnog prometa i cesta Ministarstva
sukladno posebnom Zakonu.

(2)
Inspekcijski nadzor nad primjenom odredbi ovoga Zakona koje se odnose na
licenciju za početak obavljanja djelatnosti navedenih u članku 7. ovoga Zakona,
nad odredbama o cjeniku prijevoznika (članak 35.), prodaji voznih karata
(članak 34.), te članka 46., 47. i 49. ovoga Zakona, osim Inspekcije cestovnog
prometa i cesta obavlja i Državni inspektorat.

(3)
Inspektori Državnog inspektorata u obavljanju inspekcijskog nadzora iz stavka
2. ovoga članka imaju ovlasti inspektora cestovnog prometa i cesta sukladno
posebnom zakonu.

Nadležnosti carinskih tijela

Članak
96.

(1)
Carinska uprava na graničnom prijelazu, odnosno na drugom mjestu gdje se
obavlja carinski nadzor, provjerava da li domaći i strani prijevoznik ima
dozvolu i druge isprave, propisane ovim Zakonom, drugim propisima i međunarodnim
ugovorima te da li prijevoznik obavlja prijevoz u skladu s tim ispravama.

(2) Ako Carinska uprava utvrdi da strani prijevoznik
nema u vozilu propisanu dozvolu te potrebne ostale isprave ili ih ne koristi na
propisan način, zabranit će ulazak vozila u Republiku Hrvatsku, odnosno izlazak
iz nje, te o tome izvijestiti Ministarstvo.

(3) Ako Carinska uprava utvrdi da domaći prijevoznik
nema u vozilu propisanu dozvolu i ostale potrebne isprave ili ih ne koristi na
propisan način, zabranit će izlazak vozila iz Republike Hrvatske i o tome
izvijestiti Ministarstvo.

(4) Ako Carinska uprava utvrdi da pravna ili fizička
osoba obavlja javni prijevoz bez licencije iz članka 7. ovoga Zakona, naredit
će iskrcavanje tereta u najbližem carinskom skladištu, o trošku te pravne ili
fizičke osobe, odnosno zabraniti izlazak autobusa iz Republike Hrvatske i o
tome izvijestiti Ministarstvo.

(5) Carinska uprava iz stavka 1. ovoga članka
privremeno će oduzeti stranom prijevozniku dozvolu za prijevoz, izdanu na
temelju ovoga Zakona ili međunarodnog ugovora, ako posumnja u njezinu
ispravnost, odnosno ako se prijevoznik ne pridržava uvjeta iz dozvole.

(6) Privremeno oduzeta dozvola sa zapisnikom o
njezinom privremenom oduzimanju dostavlja se Ministarstvu u roku od 24 sata, a
zbog donošenja konačne odluke.

X.
PREKRŠAJNE ODREDBE

Članak
97.

(1)
Novčanom kaznom od 20.000,00 do 100.000,00 kuna kaznit će se za prekršaj
prijevoznik – pravna osoba, odnosno druga pravna osoba, ako:

1.
obavlja djelatnost bez licencije (članak 7. stavak 1., članak 88. stavak 1.,
članak 92. stavak 1.),

2. obav­­lja
linijski prijevoz bez dozvole, (članak 24. stavak 1.),

3.
obavlja prijevoz iz Republike Hrvatske u treće države i obratno bez dozvole
(članak 81. stavak 1. i 2.),

4. obav­­lja
kabotažu na teritoriju Republike Hrvatske (članak 85. stavak 1.).

(2) Za
prekršaje iz stavka 1. ovoga članak kaznit će se i prijevoznik – fizička osoba,
novčanom kaznom u iznosu od 5.000,00 do 10.000,00 kuna.

(3) Za
istovjetne prekršaje iz stavka 1. ovoga članka, uči­­njene po treći puta,
domaćem prijevozniku i drugoj pravnoj i fizičkoj osobi koja obav­­lja
djelatnost iz ovoga Zakona, pored novčane kazne, izreći će se i zaštitna mjera
zabrane obav­­lja­­nja te djelatnosti u traja­­nju od šest do dvanaest mjeseci.

(4) Za
prekršaje iz stavka 1. točke 2., 3. i 4. ovoga članka kaznit će se i odgovorna
osoba prijevoznika – pravne osobe, odnosno druge pravne osobe ili vozač stranog
vozila, novčanom kaznom od 1.000,00 do 10.000,00 kuna.

(5) U
slučaju počinjenja prekršaja iz stavka 1. točke 2., 3. i 4. ovoga članka,
stranom prijevozniku može se privremeno oduzeti vozilo kojim je počinjen
prekršaj, do okončanja prekršajnog postupka, ili do polaganja odgovarajuće
jamčevine. Privremeno oduzeto vozilo na trošak prekršitelja pohranjuje se na
odgova­rajuće osiguranom mjestu.

Članak
98.

(1)
Novčanom kaznom od 15.000,00 do 70.000,00 kuna kaznit će se za prekršaj
prijevoznik – pravna osoba, odnosno druga pravna osoba, ako:

1.
povjeri uprav­­lja­­nje motornim vozilom vozaču suprotno odredbi članka 4. i 5.
ovoga Zakona,

2. se u vozilu ne nalaze dokumenti iz članka 16.
stavka 1. i 2. ovoga Zakona,

3. obav­­lja javni prijevoz putnika suprotno odredbi
članka 24. stavka 3. ovoga Zakona,

4. obavlja javni linijski prijevoz suprotno odredbi
članka 30. ovoga Zakona,

5. obav­­lja posebni linijski prijevoz suprotno
odredbi članka 44. ovoga Zakona,

6. obavlja povremeni prijevoz putnika suprotno
odredbi članka 45. ovoga Zakona,

7. nema dozvolu iz članka 53. stavka 1. ovoga Zakona,

8. nema dozvolu iz članka 56. ovoga Zakona,

9. ne obavlja prijevoz u skladu s člankom 59. ovoga
Zakona,

10. obavlja prijevoz suprotno odredbi članka 60.
stavka 2. ovoga Zakona,

11.
nema dozvolu iz članka 61. stavka 1. ovoga Zakona,

12.
nema putni list iz članka 62. ovoga Zakona,

13.
nema dozvolu iz članka 84. stavka 3. ovoga Zakona.

(2) Za
prekršaje iz stavka 1. ovoga članka izriče se, uz novčanu kaznu i zaštitna
mjera oduzima­nja imovinske koristi ostvarene prekršajem.

(3) Za prekršaje iz stavka 1. ovoga članak kaznit će
se i prijevoznik-fizička osoba, novčanom kaznom u iznosu od 2.000,00 do
7.000,00 kuna.

(4) Za istovjetne prekršaje iz stavka 1. ovoga
članka, poči­njene po drugi put, domaćem prijevozniku i drugoj pravnoj i
fizičkoj osobi koja obav­lja djelatnost iz ovoga Zakona, pored novčane kazne,
izreći će se i zaštitna mjera zabrane obav­lja­nja djelatnosti u traja­nju od
šest do dvanaest mjeseci.

(5) Za prekršaje iz stavka 1. ovoga članka kaznit će
se i odgovorna osoba prijevoznika – pravne osobe, odnosno druge prav­­ne osobe
ili vozač stranog motornog vozila, novčanom kaznom od 5.000,00 do 10.000,00
kuna.

(6) U slučaju počinjenja prekršaja iz stavka 1. točke
13. ovoga članka, stranom prijevozniku može se privremeno oduzeti vozilo kojim
je počinjen prekršaj, do okončanja prekršajnog postupka ili do polaganja
odgovarajuće jamčevine. Privremeno oduzeto vozilo na trošak prekršitelja
pohranjuje se na odgovarajuće osiguranom mjestu.

Članak 99.

(1) Novčanom kaznom od 10.000,00 do 50.000,00 kuna
kaznit će se za prekršaj prijevoznik – pravna osoba, autobusni i teretni
kolodvor, odnosno druga pravna osoba, ako:

1. prodaje vozne karte suprotno odredbi članka 34.
ovoga Zakona,

2. obav­lja podvozarstvo suprotno odredbi članka 42.
ovoga Zakona,

3. obavlja autotaksi prijevoz suprotno odredbama
članka 46., 47., 48. i 49. ovoga Zakona,

4. ne obavlja prijevoz u skladu s odredbom članka 54.
ovoga Zakona,

5. obavlja prijevoz suprotno odredbi članka 67. ovoga
Zakona,

6. obavlja prihvat i otpremanje autobusa suprotno
odredbi članka 88. stavka 4. ovoga Zakona,

7. ako peroni za prihvat autobusa nisu opremljeni
označeni sukladno odredbi članka 87. stavka 5. ovoga Zakona,

8. ako pruža usluge suprotno odredbi članka 88.
stavka 5. ovoga Zakona,

9. se ne pridržava i ne ovjeri cjenik pružanja
kolodvorskih usluga (članak 88. stavak 6.),

10. ne koristi autobusni kolodvor (članak 89.).

(2) Za prekršaje iz stavka 1. točke 3., 4., 10. i 11.
ovoga članka izriče se, uz novčanu kaznu i zaštitna mjera oduzima­nja imovinske
koristi postignute prekršajem.

(3) Za prekršaje iz stavka 1. ovoga članka kaznit će
se i prijevoznik – fizička osoba, novčanom kaznom u iznosu od 1.000,00 do
5.000,00 kuna.

(4) Za prekršaje iz stavka 1. ovoga članka kaznit će
se i odgovorna osoba prijevoznika – pravne osobe, autobusnog i teretnog
kolodvora, odnosno druge pravne osobe ili vozač stranoga motornog vozila
novčanom kaznom od 5.000,00 do 10.000,00 kuna.

Članak
100.

(1)
Novčanom kaznom od 5.000,00 do 25.000,00 kuna kaznit će se za prekršaj
prijevoznik – pravna osoba, odnosno druga pravna osoba, ako:

1. koristi
vozilo koje ne ispu­njava posebne uvjete (članak 6. stavak 1.),

2. u vozilu nema putni list u skladu s odredbom
članka 16. stavka 1. i odredbom članka 62. stavka 1. i 2. ovoga Zakona,

3. u vozilu nema teretnog lista (članak 16. stavak 1.
i 2.),

4. prijevoznik ne vrati izdavatelju licencije
licenciju zajedno s izvodima licencije, u roku od osam dana od dana primitka
rješenja o ukidanju licencije (članak 17. stavak 2.),

5. obav­lja prijevoz za vlastite potrebe suprotno
odredbi članka 18. stavka 4., članka 70. i članka 72. ovoga Zakona,

6. obavlja javni linijski prijevoz suprotno odredbi
članka 23. stavka 2. i članka 54. ovoga Zakona,

7. ne objavi vozni red skladu s odredbom članka 23.
stavka 3. ovoga Zakona,

8. ne započne s prijevozom u roku od 30 dana od dana
izdavanja dozvole na odobrenoj liniji u skladu s odredbom članka 24. stavka 4.
ovoga Zakona,

9. ne izvijesti autobusni kolodvor o nemogućnosti
održava­nja određenog polaska na liniji, o zakaš­nje­nju ili o privremenom
prekidu i trajnoj obustavi (članak 36. stavak 1., članak 37. stavak 2. i članak
38. stavak 3.),

10. obavlja prijevoz suprotno odredbi članka 79.
stavka 1., 2., 3. i 4. ovoga Zakona,

11. domaći prijevoznik koristi strano vozilo bez
dozvole (članak 85. stavak 3.),

12. nije uskladio radno vrijeme sukladno odredbi
članka 90. ovoga Zakona,

13. ne vodi očevidnik o dolascima i polascima
autobusa, te ne izvijesti nadležno tijelo o neobav­lja­nju linijskog prijevoza
(članak 91.),

14. obavlja usluge suprotno odredbi članka 93. stavka
1. i 2. ovoga Zakona.

(2) Za prekršaj iz stavka 1. ovoga članka kaznit će
se i odgovorna osoba prijevoznika-pravne osobe, odnosno druge pravne osobe ili
vozač stranog vozila, novčanom kaznom od 5.000,00 do 10.000,00 kuna.

(3) Za prekršaje iz stavka 1. ovoga članka kaznit će
se i prijevoznik – fizička osoba, novčanom kaznom u iznosu od 1.000,00 do
3.000,00 kuna.

Članak 101.

(1) Novčanom kaznom od 2.000,00 do 10.000,00 kuna
kaznit će se prijevoznik – fizička osoba, odnosno fizička osoba ako:

1. obavlja prijevoz suprotno odredbi članka 7. stavka
1. ovoga Zakona,

2. obav­lja prijevoz u suprotnosti s odredbom članka
44. stav­ka 1. i 2 . ovoga Zakona,

3. u vozilu nema dokaz o plaćenoj naknadi (članak
87.),

4. ne prijavi autobusnom kolodvoru vrijeme dolaska i
polaska autobusa članak 91. stavak 3.).

(2) Za prekršaje iz stavka 1. ovoga članka kaznit će
se i vozač motornog vozila od 300,00 do 1.000,00 kuna.

(3) Za prekršaje iz stavka 1. točke 1. i 2. ovoga
članka izriče se uz novčanu kaznu i zaštitna mjera oduzima­nja imovinske koristi
postignute prekršajem.

XI.
PRIJELAZNE I ZAVRŠNE ODREDBE

Članak
102.

(1)
Propisi na teme­lju ovlašte­nja iz ovoga Zakona donijet će se u roku od jedne
godine od dana stupa­nja na snagu ovoga Zakona.

(2) Do
stupa­nja na snagu propisa iz stavka 1. ovoga članka, pri­mje­njuju se propisi
koji su donijeti na teme­lju Zakona o pri­jevozu u cestovnom prometu (»Narodne
novine«, br.98/98., 83/02., 26/03. – pročišćeni tekst i 102/04.), ako nisu u
suprotnosti s odredbama ovoga Zakona.

Članak 103.

(1) Odobrenja za obavljanje djelatnosti prijevoza i
dozvole izdane prema propisima koji su važili do dana stupanja na snagu ovoga
Zakona, važe do isteka roka njihovog važenja.

(2) Odobrene koncesije za autotaksi prijevoz koje su
izdala nadležna tijela jedinice lokalne samouprave, odnosno Grada Zagreba, važe
do isteka roka njihovog važenja.

(3) Pravne i fizičke osobe koje obavljaju djelatnosti
na temelju ovoga Zakona uskladit će svoje poslovanje u skladu s od­red­bama
ovoga Zakona u roku od jedne godine, od dana stupanja na snagu ovoga Zakona.

(4) Pravne i fizičke osobe koje ne usklade svoje
poslovanje sukladno stavku 3. ovoga članka, prestaju s obavljanjem djelatnosti,
što će rješenjem utvrditi Ministarstvo, odnosno ured državne uprave u županiji,
odnosno upravno tijelo Grada Zagreba nadležno za poslove prometa.

Članak 104.

Postupci započeti, a nedovršeni do stupanja na snagu
ovoga Zakona dovršit će se prema propisima koji su važili do dana stupanja na
snagu ovoga Zakona, a prema odredbama ovoga Zakona samo u slučaju ako je to
povoljnije za stranku u postupku.

Članak 105.

(1) Od dana pristupanja Republike Hrvatske Europskoj
uniji, odredbe članka 10. stavka 4. ovoga Zakona neće se primje­njivati.

(2) Od dana pristupanja Republike Hrvatske Europskoj
uniji, odredbe članka 61. stavka 1. ovoga Zakona prestaju se primjenjivati za
prijevoznike Zajednice.

 Članak 106.

(1) Do dana pristupanja Republike Hrvatske Europskoj
uniji, status prijevoznika Zajednice istovjetan je statusu stranog prije­voznika.

(2) Odredba stavka 1. ovoga članka primjenjuje se i
na vozača stranog prijevoznika, odnosno vozača Zajednice.

 Članak 107.

(1) Odredbe članka 19., 20., 21. i članka 64. stavka
1. podstavka 2, kao i odredbe članka 65., 66., 67. i 68. ovoga Zakona počinju
se primjenjivati za prijevoznike Zajednice i domaće prijevoznike od dana
pristupanja Republike Hrvatske Europskoj uniji.

(2) Od dana pristupanja Republike Hrvatske Europskoj
uniji, na prijevoznike Zajednice i domaće prijevoznike, prestaju se
primjenjivati odredbe članaka 51., 52., 53., 54., 55., 56., 57., 58., 59., 60.,
61., 62. i 63. ovoga Zakona.

Članak
108.

Danom
stupa­nja na snagu ovoga Zakona prestaje važiti Zakon o prijevozu u cestovnom
prometu (»Narodne novine« broj 36/98., 83/98., 26/03. – pročišćeni tekst) i
Uredba o izmjeni Zakona o prijevozu u cestovnom prometu (»Narodne novine«, br.
102/04.).

  Članak 109.

Ovaj
Zakona stupa na snagu osmoga dana od dana objave u »Narodnim novinama«.

Klasa:
340-01/04-01/01
Zagreb, 3. prosinca 2004.

HRVATSKI SABOR

Predsjednik
Hrvatskoga sabora
**Vladimir Šeks,** v. r.

Zakon, NN 178/2004-3088