## Odluka Ustavnog suda Republike Hrvatske broj od U-IIIA-1865/2003. od 7. srpnja 2004.

### NN 113/2004 (16.8.2004.), Odluka Ustavnog suda Republike Hrvatske broj od U-IIIA-1865/2003. od 7. srpnja 2004.

# USTAVNI SUD REPUBLIKE HRVATSKE

2179

Ustavni
sud Republike Hrvatske, u Drugom vijeću za odlu­čivanje o ustavnim tužbama, u
sastavu sudac Jasna Omejec, pred­sjednik Vijeća, te suci Marijan Hranjski,
Mario Kos, Ivan Mrkonjić, Emilija Rajić i Vice Vukojević, članovi Vijeća,
odluču­jući o ustavnoj tužbi V. B.-P. i dr., koje zastupa Zajednički odvjet­nički
ured V. G. K. i I. R. iz S., na sjednici održanoj 7. srpnja 2004. godine,
jednoglasno je donio

## ODLUKU

I.Ustavna
tužba se usvaja.

II.Općinski
sud u Splitu dužan je donijeti presudu u predmetu koji se vodi pred tim sudom,
pod poslovnim brojem: P-1258/94 u najkraćem mogućem roku, ali ne duljem od osam
(8) mjeseci, računajući od prvoga idućeg dana nakon objave ove odluke u
»Narodnim novinama«.

III.Na temelju članka 63. stavka 3. Ustavnog
zakona o Ustavnomsudu Republike Hrvatske (»Narodne novine«, broj 49/02.
– pročišćeni tekst), određuje se primjerena naknada zbog povrede ustavnog prava
iz članka 29. stavka 1. Ustava Republike Hrvatske (»Narodne novine«, broj
41/01. – pročišćeni tekst) podnositeljima ustavne tužbe i to:

– V. B.-P. u iznosu od 10.400,00 kuna;

– L. V. u iznosu od 6.750,00 kuna;

– G. V. u iznosu od 6.750,00 kuna;

– L. V. u iznosu od 6.750,00 kuna;

– M. K. u iznosu od 10.400,00 kuna;

– M. S. u iznosu od 10.400,00 kuna;

– M. B. u iznosu od 10.400,00 kuna;

– R. M. u iznosu od 10.400,00 kuna;

– V. S. u iznosu od 10.400,00 kuna;

– S. M. u iznosu od 10.400,00 kuna;

– S. K. u iznosu od 10.400,00 kuna;

– B. P. u iznosu od 10.400,00 kuna;

– M. L. u iznosu od 10.400,00 kuna;

– D. P. u iznosu od 10.400,00 kuna;

– Ž. B. u iznosu od 10.400,00 kuna;

– Z. M. u iznosu od 10.400,00 kuna;

– A. L. u iznosu od 10.400,00 kuna;

– D. G. u iznosu od 10.400,00 kuna;

– S. B. u iznosu od 10.400,00 kuna;

– N. K. u iznosu od 10.400,00 kuna; te

– O. S. u iznosu od 10.400,00 kuna.

IV.Naknada iz točke III. izreke ove odluke
bit će isplaćena iz državnog proračuna u roku od tri mjeseca od dana podnošenja
zahtjeva podnositelja Ministarstvu financija Republike Hrvatske za njezinu
isplatu.

V.Ova odluka objavit će se u »Narodnim
novinama«.

```
Obrazloženje
```

1.Podnositelji
ustavne tužbe, temeljem članka 63. Ustavnog zakona o Ustavnom sudu Republike
Hrvatske (»Narodne novine«, broj 49/02. – pročišćeni tekst, u daljnjem tekstu:
Ustavni zakon), podnijeli su dana 26. svibnja 2003. godine ustavnu tužbu radi
duljine parničnog postupka pokrenutog njihovom tužbom radi poništenja odluke o
prestanku radnog odnosa i radi vraćanja na rad.

ČINJENICE
VAŽNE ZA USTAVNOSUDSKI POSTUPAK

2.Ustavni
sud je u postupku pokrenutom ustavnom tužbom, primjenom članka 63. Ustavnog
zakona, uvidom u spis Općinskog suda u Splitu, broj: P-1258/94 utvrdio
činjenice koje su pravno relevantne za odlučivanje o povredi ustavnog prava
podnositelja, zajamčenog člankom 29. stavkom 1. Ustava.

Dana 3.
rujna 1992. godine podnositelji su Općinskom sudu u Splitu podnijeli tužbu
protiv tuženika S. b. d.d. S., radi poništenja odluke tuženika o prestanku
radnog odnosa podnositelja i radi donošenja odluke o vraćanju podnositelja na
rad.

U
razdoblju do 5. studenoga 1997. godine Općinski sud u Splitu donio je presudu
koja je ukinuta od strane Županijskog suda u Splitu te je predmet vraćen
Općinskom sudu u Splitu na ponovni postupak.

Nakon
5. studenoga 1997. godine, Općinski sud u Splitu održao je ročišta dana 26.
studenoga 1997., 28. siječnja, 28. svibnja, 15. srpnja, 30. rujna i 7. prosinca
1998. godine, te 11. siječnja, 22. veljače, 22. ožujka, 20. svibnja, 22.
srpnja, 25. studenoga i 22. prosinca 1999. godine, zatim 13. siječnja 2000.
godine, te je dana 3. veljače 2000. godine donio presudu kojom je usvojio tužbeni
zahtjev. Presuda je dostavljena strankama u ožujku 2000. godine. Tuženik je
izjavio žalbu, te je spis predmeta u svibnju 2000. godine dostavljen Županijskom
sudu u Splitu na odluku po žalbi.

Dana 6.
lipnja 2003. godine Županijski sud u Splitu ukinuo je presudu te predmet vratio
Općinskom sudu u Splitu na ponovno suđenje.

Ročišta
su zatim pred Općinskim sudom u Splitu održana 30. rujna, 30. listopada i 28.
studenoga 2003. godine, te 6. siječnja, 15. ožujka, 29. travnja, 27. svibnja i
9. lipnja 2004. godine.

OČITOVANJE
OPĆINSKOG SUDA U SPLITU

3.Na
temelju članka 69. alineje 2. Ustavnog zakona, Ustavni sud je zatražio od
Općinskog suda u Splitu kao i od Županijskog suda u Splitu da se izjasne o
navodima ustavne tužbe.

U
očitovanjima od 3. listopada 2003. i 2. lipnja 2004. godine Općinski i Županijski
sud u Splitu navode kronologiju postupanja u predmetu, no ne daju posebna
obrazloženja o duljini postupka.

PRAVO
VAŽNO ZA USTAVNOSUDSKI POSTUPAK

4.Odredbom
članka 29. stavka 1. Ustava Republike Hrvat­ske, propisano je:

Svatko
ima pravo da zakonom ustanovljeni neovisni i nepris­trani sud (...) u razumnom
roku odluči o njegovim pravima i obvezama (...).

Odredbama
članka 63. Ustavnog zakona propisano je:

(1)
Ustavni sud će pokrenuti postupak po ustavnoj tužbi i prije no što je iscrpljen
pravni put, u slučaju kad o pravima i obvezama stranke (...) nije u razumnom
roku odlučio sud (...).

(2) U
odluci kojom usvaja ustavnu tužbu zbog nedonošenja akta u razumnom roku iz
stavka 1. ovoga članka, Ustavni sud će nadležnom sudu odrediti rok za donošenje
akta kojim će taj sud meritorno odlučiti o pravima i obvezama (...)
podnositelja. Rok za donošenje akta počinje teći idućeg dana od dana objave
odluke Ustavnog suda u »Narodnim novinama«.

(3) U
odluci iz stavka 2. ovoga članka Ustavni sud će odrediti primjerenu naknadu koja
pripada podnositelju zbog povrede njegova ustavnog prava koju je sud učinio
kada o pravima i obvezama podnositelja (...) nije odlučio u razumnom roku.
Naknada se isplaćuje iz državnog proračuna u roku od tri mjeseca od dana
podnošenja zahtjeva stranke za njezinu isplatu.

*Ustavna
tužba je osnovana.*

5.Uvidom
u spis Općinskog suda u Splitu, broj: P-1258/94 Ustavni sud je utvrdio da su se
u ovom slučaju ostvarile pretpostavke za postupanje temeljem odredbe članka 63.
Ustavnog zakona.

Svoju
odluku Ustavni sud obrazlaže sljedećim utvrđenjima:

5.1. DULJINA SUDSKOG POSTUPKA

Prvostupanjski parnični postupak započeo je 3. rujna
1992. godine, tužbom podnositelja protiv tuženika S. b. d.d. S., radi
poništenja odluke tuženika o prestanku radnog odnosa podnositelja i radi
donošenja odluke o vraćanju podnositelja na rad.

Ustavna tužba podnesena je dana 26. svibnja 2003.
godine, a do tog dana sudski postupak nije pravomoćno okončan, pa Ustavni sud
utvrđuje da je do dana podnošenja ustavne tužbe postupak u ovom predmetu trajao
ukupno deset (10) godina, osam (8) mjeseci i dvadeset tri (23) dana.

Zakon o potvrđivanju Konvencije za zaštitu ljudskih
prava i temeljnih sloboda i Protokola, broj 1, 4, 6, 7 i 11 uz Konvenciju za
zaštitu ljudskih prava i temeljnih sloboda (»Narodne novine – Međunarodni
ugovori«, broj 18/97., 6/99. – pročišćeni tekst i 8/99. – ispravak, u daljnjem
tekstu: Zakon o potvrđivanju Konvencije) stupio je na snagu dana 5. studenoga
1997. godine.

Od dana stupanja na snagu Zakona o potvrđivanju
Konvencije, odredbe Konvencije za zaštitu ljudskih prava i temeljnih sloboda
Vijeća Europe (u daljnjem tekstu: Europska konvencija) čine, temeljem članka
140. Ustava Republike Hrvatske, dio unutarnjeg pravnog poretka Republike
Hrvatske. Dio unutarnjeg pravnog poretka Republike Hrvatske od tog dana čini i
odredba članka 6. stavka 1. Europske konvencije pod nazivom »Pravo na pošteno
suđenje«, koja između ostalog propisuje:

Radi utvrđivanja svojih prava i obveza građanske
naravi (...) svatko ima pravo da zakonom ustanovljeni neovisni i nepristrani
sud (...) u razumnom roku ispita njegov slučaj.

Pravo na donošenje sudske odluke u razumnom roku čini
dio unutarnjeg pravnog poretka Republike Hrvatske od dana stupanja na snagu
Zakona o potvrđivanju Konvencije (5. studenoga 1997. godine). Pravo na
donošenje sudske odluke u razumnom roku je ustavno pravo u Republici Hrvatskoj
od 9. studenoga 2000. godine (dana proglašenja Promjena Ustava). Ispitivanje
razumnosti trajanja sudskih postupaka prije 5. studenoga 1997. godine, u
pravilu, ne bi moglo biti predmetom ustavnosudskih postupaka temeljenih na članku
63. Ustavnog zakona, jer u dotadašnjem pravnom poretku Republike Hrvatske takvo
pravo nije postojalo.

Ustavni sud je ocijenio da se u ovom slučaju pravno
relevantnim razdobljem, sa stajališta povrede prava na donošenje sudske odluke
u razumnom roku, smatra razdoblje od 5. studenoga 1997. godine (to jest od dana
stupanja na snagu Zakona o potvrđivanju Konvencije) do 26. svibnja 2003. godine
(to jest do dana podnošenja ustavne tužbe), što ukupno iznosipet (5)
godina, šest (6) mjeseci i dvadest jedan (21) dan.

5.2. POSTUPANJE NADLEŽNOG SUDA

Ustavni sud je utvrdio da se u razmatranom, pravno
relevantnom razdoblju, postupak najprije vodio pred Općinskim sudom u Splitu u
trajanju od oko dvije godine i tri mjeseca. Nakon toga postupak se vodio po žalbi
protiv prvostupanjske presude pred Županijskim sudom u Splitu u trajanju od oko
tri godine i jednog mjeseca. Predmet je vraćen prvostupanjskom sudu na ponovno
suđenje, te se sada postupak vodi pred sudom prvog stupnja.

5.3. PONAŠANJE PODNOSITELJA USTAVNE TUŽBE
(TUŽITELJA U SUDSKOM POSTUPKU)

Podnositelji
ustavne tužbe, kao tužitelji u sudskom postupku, prema utvrđenju Ustavnog suda,
nisu doprinijeli duljini trajanja sudskog postupka.

5.4. SLOŽENOST SUDSKOG PREDMETA

Prema
utvrđenju Ustavnog suda, radi se o činjenično slože­nom predmetu s većim brojem
tužitelja u kojem je potrebno provesti vrlo opsežan dokazni postupak.

6.Ustavni
sud utvrđuje da je parnični postupak po tužbi podnositelja, koji se sada vodi
pred Općinskim sudom u Splitu, pod brojem: P-1258/94 do podnošenja ustavne tužbe
trajao preko deset godina. Iako u postupanju sudova nije bilo nekih znatnijih
razdoblja neaktivnosti, ukupno trajanje postupka, koji se i nadalje vodi pred
sudom prvog stupnja nikako ne udovoljava zahtjevu suđenja u razumnom roku. Pri
tome složenost predmeta ne može opravdati njegovo trajanje u razdoblju duljem
od deset godina, osobito imajući u vidu okolnost da je riječ o radnom sporu
koji je žurne prirode i od velikog značaja za podnositelje. Stoga Ustavni sud
utvrđuje da je povrijeđeno ustavno pravo podnositelja da zakonom ustanovljeni
neovisni i nepristrani sud u razumnom roku odluči o njihovim pravima ili
obvezama, koje je zajamčeno člankom 29. stavkom 1. Ustava Republike Hrvatske.

Stoga je, u smislu odredbe članka 63. stavka 2. Ustavnog
zakona, donesena odluka kao pod točkama I. i II. izreke ove odluke.

7.Sukladno odredbi članka 63. stavka 3.
Ustavnog zakona, odlučeno je kao pod točkama III. i IV. izreke odluke.

Visinu naknade zbog povrede ustavnog prava na
donošenje sudske odluke u razumnom roku, Ustavni sud u pravilu određuje za
razmatrano, pravno relevantno razdoblje, uz iznimnu moguć­nost uvažavanja
nerazumno dugog razdoblja potpune neaktivnosti suda i prije 5. studenoga 1997.
godine, što ovisi o osobitim okolnostima svakog pojedinog slučaja. U konkretnom
predmetu Ustavni sud je imao u vidu okolnost da su prvi, drugi i treći
podnositelji stupili u postupak tek od 16. siječnja 2000. godine, te im je
stoga dodijelio naknadu samo za razdoblje nakon tog datuma.

Pri
utvrđivanju visine naknade, temeljem članka 63. stavka 2. Ustavnog zakona,
Ustavni sud uzima u obzir sve okolnosti slučaja, uz istodobno uvažavanje
ukupnih gospodarskih i socijalnih prilika u Republici Hrvatskoj.

8.Odluka
o objavi odluke (točka V. izreke) temelji se na odredbi članka 29. stavka 1.
Ustavnog zakona.

Broj:
U-IIIA-1865/2003
Zagreb, 7. srpnja 2004.

USTAVNI SUD REPUBLIKE HRVATSKE

Predsjednik Vijeća
**dr. sc.** **Jasna Omejec,** v. r.

Odluka, NN 113/2004-2179