## Rezolucija o populacijskoj politici u Socijalističkoj Republici Hrvatskoj

### NN 20/1990 (4.5.1990.), Rezolucija o populacijskoj politici u Socijalističkoj Republici Hrvatskoj

# SABOR SOCIJALISTIČKE REPUBLIKE HRVATSKE

Na temelju člana 351. Ustava Socijalističke Republike Hrvatske i člana
167. Poslovnika Sabora Socijalističke Republike Hrvatske, Sabor Socijalističke
Republike Hrvatske, na sjednici Vijeća udruženog rada 26. travnja 1990,
Vijeća općina 11. travnja 1990. i na sjednici Društveno-političkog vijeća,
12. travnja 1990, donio je

## REZOLUCIJU

### o populacijskoj politici u Socijalističkoj Republici Hrvatskoj

I

1. Kretanje stanovništva i promjene njegovih struktura izuzetno su značajni
za dinamiku i obilježja dugoročnih procesa društvene reprodukcije. S tim
u vezi demografska kretanja u Socijalističkoj Republici Hrvatskoj, kao
i u našim drugim područjima niskog nataliteta, svojim su globalnim i strukturnim
karakteristikama vrlo slična demografskim kretanjima u većini razvijenih
zemalja. S tipa reprodukcije kojemu je svojstvena relativno visoka rodnost
i smrtnost, što je odlika nerazvijenog, agrarnog društva. stanovništvo
Socijalističke Republike Hrvatske, prešlo je na tip reprodukcije niske
rodnosti i smrtnosti, koja je pak, odlika razvijenog društva. U okviru
toga, javljaju se znaćajni poremaćaji koji dugoročnije mogu imati višestruko
negativne posljedice ako se na vrijeme ne poduzmu odgovarajuće mjere. Njihovo
ishodište leži u činjenici da se stopa reprodukcije stanovništva Socijalističke
Republike Hrvatske već tri desetljeća nalazi ispod razine potrebne za njegovo
jednostavno obnavljanje. Stopa porasta ukupnog broja stanovnika u Socijalističkoj
Republici Hrvatskoj u poslijeratnom razdoblju konstantno se usporava kao
rezultanta smanjivanja prirodnog prirasta i nepovoljnih trendova migracija
(prije svega vanjskih). Pri tome su na smanjivanje prirodnog prirasta nepovoljno
djelovale obje njegove komponente, dakle i natalitet i mortalitet Stopa
nataliteta u Socijalističkoj Republici Hrvatskoj smanjila se sa 24,8 promila
u 1950 godini na 12,5 promila u 1988. godini. Stopa mortaliteta je u prvih
deset poratnih godina opadala, a zatim se. naročito nakon 1970. godine
konstantno lagano povećavala, kao posljedica povećanja udjela starog u
ukupnom stanovništvu (1970. godine iznosila je 10,1 promila, a 1988.11,3
promila). Stopa prirodnog prirasta smanjila se sa 12,5 promila u 1950.
na samo 1,2 promila u 1988. godini, na što je primarno djelovalo opadanje
nataliteta.

2. Iako je prirodno kretanje osnovna determinanta ukupnog kretanja stanovništva
migracije su također njegova značajna odrednica. U poslijeratnom razdoblju
iseljavanja iz Socijalističke Republike Hrvatske u ostale krajeve zemlje
i u inozemstvo bilo je brojčano veće od tokova ukupnog useljavanja u Hrvatsku.
Ukupan migracijski saldo za Socijalističku Republiku Hrvatsku bio je u
svim međupopisnim razdobljima (osim razdoblja 1961. do 1971. godine) negativan.
Migracija stanovništva u cijelosti predstavlja nepovoljnu komponentu kretanja
stanovništva Socijalističke Republike Hrvatske, u čijoj je strukturi pozitivan
saldo unutrašnjih migracija, samo ublažio negativni saldo vanjskih.

3. Osobit je problem vrlo nepovoljna regionalna demografska situacija
u Socijalističkoj Republici Hrvatskoj. Naime, kao posljedica regionalno
različitih značajki demografskih kretanja i privredne strukture, izdiferencirala
su se u Hrvatskoj područja u kojima je tzv. prirodna depopulacija (veći
broj umrlih od broja rođenih) već dugo prisutna. Pri tome je posebno značajno
da se proces prirodne depopulacije prostorno širi, tako da od 1977. do
1988. godine broj općina u Socijalističkoj Republici Hrvatskoj u kojima
je došlo do prirodnog pada stanovništva porastao sa 25 na 58.

4. Jedna od osnovnih negativnih posljedica demografskih kretanja stanovništva
u Socijalističkoj Republici Hrvatskoj je nepovoljna dobna struktura. Stanovništvo
Socijalističke Republike Hrvatske relativno je staro i jedno od najstarijih
stanovništava u Jugoslaviji. Takvo stanje rezultat je kontinuiranih promjena
u dobnoj strukturi stanovništva SR Hrvatske u poslijeratnom razdoblju koje
obilježava: a) smanjenje broja i udjela mladog stanovbištva; b) spori rast
broja i udjela stanovništva u radno-sposobnoj dobi i c) najbrži rast broja
i udjela staračkog stanovništv-a koje je poraslo između 1953. i 1981. godine
za 75,3%, povećavajući stime svoj udio u ukupnom stanovništvu sa 8,9% na
13,4% S obzirom na to, bez aktivne demografske politike i narednom bi se
razdoblju izrazito povećala diskrepancija između mladog i starog stanovništva
s mnogostruko nepovoljnim ne samo demografskim, već i ekonomskim, socijalnim.
socio-psihološkim i drugim posljedicama. Proces demografskog starenja izraz
je napretka zdravstvene zaštite i razvoja medicinskih znanosti, ali neovisno
od toga, ukoliko se nastavi pad nataliteta, uz ostale iste uvjete, nastat
će mnogobrojni problemi u osiguranju određene kvalitete života staračkog
stanovništva. Pored toga, ako se sadašnja stopa reprodukcije ne poveća,
ulaskom u fertilnu dob manje brojnih generacija rođenih 60-tih i 70-tih
godina došlo bi već krajem ovog, a pogotovo početkom slijedećeg stoljeća
do apsolutnog smanjivanja broja stanovništva, uz njegovo daljnje starenje,
što bi ugrozilo dugoročni razvojni potencijal društva. S obzirom na takve
demografske značajke i predvidiva autonomna kretanja stanovništva Socijalističke
Republike Hrvatske, neophodno je zauzeti društvene stavove o potrebnoj
razini reprodukcije stanovništva i na temelju njih poduzimati odgovarajuće
mjere i aktivnosti.

5. Poštivanje jednog od osnovnih ljudskih prava da roditelji slobodno
i odgovorno odlučuju o broju djece i rasporedu između rađanja, osnovni
je društveni stav ; pri čemu društvo mora osiguravati humane uvjete reprodukcije
i društvene pretpostavke za svjesno i odgovorno roditeljstvo, te olakšavati
roditeljima snošenje troškova reprodukcije.

6. Rezolucija o populacijskoj politici u Socijalističkoj Republici Hrvatskoj,
pored toga što treba definirati mjere i aktivnosti za poboljšanje demografskih
kretanja, značajna je i sa stanovišta formiranja i njegovanja reprodukcijske
svijesti, kako roditelja tako i društva u cjelini. Osnovni je pri tome
cilj da se što više rađaju željena i zdrava djeca, a da roditeljstvo bude
odgovorno i svjesno. Radi se o izuzetno složenoj i odgovornoj društvenoj
aktivnosti usmjerenoj da se smanje, a postepeno, gdje je to moguće, i otklone,
mnogobrojne štetne posljedice nerazvijene reprodukcijske svijesti po pojedinca,
obitelj i društvo, izražene osobito u velikom broju prekida trudnoće, slučajnim
trudnoćama, neželjenoj, napuštenoj i zlostavljanoj djeci, neodgovornom
roditeljstvu, rastavama brakova, maloljetničkoj delinkvenciji. Višom razinom
reprodukcijske svijesti poboljšala bi se kvaliteta života djece, roditelja
i obitelji što bi se svestrano pozitivno odrazilo i na razvoj šire zajednice.
Upravo zbog tih pozitivnih učinaka razvijene reprodukcijske svijesti na
kvalitetu života i opći prosperitet. društvo mora organizirano poticati
njeno formiranje i unapređivanje.

7. Rezolucija o populacijskoj politici donosi se na uvjetima duboke
višegodišnje krize jugoslavenskog društva. Pad životnog standarda, visoka
nezaposlenost, izužetno ograničene mogućnosti rješavanja stambenih problema,
nedostatnost i visoka cijena usluga vrtića i jaslica nepovoljno utjču na
odluke mladih o zasnivanju obitelji i rađanju djece. Nadalje, gotovo sve
mjere i aktivnosti populacijske politike zahtijevaju financijska sredstva.
što je s obzirom na stanje u privredi i društvu teško osigurati. Otuda
je i uspješnost prevladavanja razvojne krize jugoslavenskog društva, odnosno
dinamiziranje privrednog rasta, poboljšanje životnog standarda, stvaranje
novih mogućnosti za zapošljavanje, uspješna stambena reforma, bitna pretpostavka
vođenja populacijske politike. Međutim, zbog dugoročnog karaktera te politike
aktualne ekonomske poteškoće ne smiju biti razlogom da se već sada ne priđe
njenom koncipiranju kao sastavnom dijelu cjelokupne politike društveno-ekonomskog
razvoja.

II

1.Polazeći od činjenice da nedovoljno obnavljanje stanovništva praćeno
poremaćajima njegovih struktura predstavlja najveći problem demografskog
razvoja SR Hrvatske sa značajnim ekonomskim i socijalnim implikacijama
na budući društveno-ekonomski razvoj, Sabor Socijalističke Republike Hrvatske
utvrđuje da je potrebno voditi takvu populacijsku politiku u Socijalističkoj
Republici Hrvatskoj kojoj će cilj biti da se stopa reprodukcije stanovništva
podigne barem na razinu dugoročne jednostavne reprodukcije, što znaći da
se prosječno u obitelji rađa troje djece.

2. Populacijska politika kao integralni dio društvene reprodukcije treba
biti dio cjelokupne politike društveno-ekonomskog razvoja. To znaći da
plansko-razvojni dokumenti društveno-političkih zajednica na svim razinama,
moraju sadržavati ciljeve i zadatke populacijske politike te mjere i aktivnosti
za njihovo ostvarenje.

3. Za poboljšanje stanja i tendencija u razvoju stanovništva potrebno
je trajno i svestrano društveno djelovanje s ciljem da se društvenim stavovima,
politikom, mjerama i aktivnostima poboljšaju društveni uvjeti za osnivanje
obitelji i slobodno odlučivanje o broju i redoslijedu radanja djece, te
za svjesno i odgovorno roditeljstvo U svim područjima ekonomske i socijalne
politike, osobito regionalnog razvoja. zapošljavanja, razvoja uslužnih
djelatnosti, društvenoj brizi o djeci, urbanizaciji, stambenoj, zdravstvenoj,
odgojno-obrazovnoj i drugim djelatnostima treba voditi brigu o njihovom
utjecaju na zasnivanje obitelji, život i rad roditelja i djece, a time
i na uvjete za obnavljanje stanovništva.

Populacijsku politiku treba ostvarivati: - svestranim aktivnostima radi
formiranja i njegovanja reprodukcijske svijesti te vrijednosnih stavova
o humanim odnosima između spolova, braku, obitelji, radanju i odgoju djece,
odnosno o svemu onome što podrazumijeva svjesno i odgovorno roditeljstvo:
- mjerama i aktivnostima planiranja obitelji; - mjerama i aktivnostima
kojima se potiče brže zapošljavanje mladih i efikasnije rješavanje problema
njihovog stanovanja: - većom i adekvatnijom društvenom brigom o djeci,
materinstvu, porodici i roditeljstvu, osobito podruštvljavanjem dijela
troškova podizanja potomstva na načelima uzajamnosti i solidarnosti.

III Radi ostvarivanja populacijske politike u Socijalističkoj Republici
Hrvatskoj potrebno je poduzeti slijedeće mjere i aktivnosti: 1. U skladu
s ekonomskim mogućnostima društva treba osiguravati pravo na duži porodiljski,
odnosno roditeljski dopust, i to progresivno vezano uz broj djece. Dugoročni
cilj treba biti da svaka žena za vrijeme trudnoće i određeno vrijeme poslije
porođaja ima materijalno osiguranje čija veličina treba zavisiti od materijalnog
stanja obitelj i.

2. U svim sredinama i na svim društvenim razinama treba osiguravati
materijalne i druge uvjete za zdrav, svestran i bezbrižan razvoj djece.
Potrebno je razraditi cjelovit program društvene brige o djeci i za njegovu
realizaciju osigurati sredstva. Posebnu pažnju treba posvetiti zaštiti,
njezi i odgoju predškolske djece stvaranjem uvjeta za što veći obuhvat
te djece raznovrsnim oblicima zaštite, njege i odgoja, posebno u predškolskim
organizacijama. Uz određenu društvenu kontrolu u društvenoj brizi o djeci
predškolskog uzrasta treba razvijati pružanje usluga osobnim radom u vidu
samostalnog zanimanja. U uvjetima nedovoljnih kapaciteta prednost u korištenju
odgovarajućih oblika društvene brige o djeci predškolskog uzrasta davati
djeci iz porodica oba zaposlena roditelja i djeci socijalno ugroženih porodica,
uz veći udio društvene zajednice u naknadi troškova. Radno vrijeme organizacija
društvene brige o djeci treba biti usklađeno s radnim vremenom roditelja.
Prehranu dojenčadi koja ne koriste majčino mlijeko treba subvencionirati
ovisno o materijalnom položaju obitelji. U okviru ukupne društvene brige
o djeci veću društvenu pomoć i njegu treba pružati djeci bez roditelja,
napuštenoj djeci, hendikepiranoj djeci, djeci s jednim roditeljem, kao
i djeci kojima su roditelji na radu u inozemstvu.

3. Doplatak za djecu treba sve više postajati mjera populacijske politike,
umjesto njegove sadašnje prvenstveno socijalno-zaštitne funkcije. Zavisno
od materijalnih mogućnosti treba ga pctpuno povećati, i to progresivno
prerma broju djece, s dugoročnim ciljem da on postane pravo djeteta neovisno
o radnom statusu roditelja.

4. U funkciji populacijske politike treba biti i stvaranje uvjeta za
korištenje zakonskih mogućnosti zasnivanja radnog odnosa sa radnim vremenom
kraćim od punog radnog vremena kao i fleksibilnijeg korištenja radnog vremena
kada je to moguće.

5.Postojeće programe o planiranju obitelji i humanizaciji odnosa između
spolova u nastavnim programima svih razina obrazovanja treba proširivati
i osuvremenjivati te osigurati njihovo kvalitetno provođenje kako bi mladi
ljudi formirali reprodukcijsku svijest i pripremili se za odgovurno roditeljstvo.
Tokom obrazovanja treba steći i odredena demografska znanja.

6. U skladu sa materijalnim mogućnostima, zavisno od broja djece i socijalnog
stanja porodice društvo treba sudjelovati u troškovima obrazovanja koje
snose roditelji prvenstveno participiranjem u troškovima nabave udžbenika
i drugih školskih potrepština u osnovnom obrazovanju, a razvojem sistema
stipendiranja i kreditiranja i korištenja objekata i usluga društvenog
standarda učenika i studenata u srednjem i visokom obrazovanju, uz značajno
uvažavanje i kriterija uspjeha u učenju i studiju.

7. U zdravstvenoj zaštiti prioritet treba dati zdravstvenoj zaštiti
majke i djeteta s posebnim naglaskom na preventivnom i zdravstveno-prosvjetnom
djelovanju. U tom smislu treba osiguravati uvjete za rad, podizanje razine
zdravstvene kulture i obavještenosti u vezi sa zaštitom zdravlja majke
i djeteta, širu primjenu optimalnih metoda planiranja obitelji, potpunu
zdravstvenu zaštitu žena u vrijeme trudnoće i porođaja i pojačanu perinatalnu
zaštitu i zdravstvenu brigu za novorođenu djecu i dojenčad.

Da bi se ostvarili ti zadaci potrebno je: - definirati cjeloviti i jedinstveni
koncept planiranja obitelji u Republici. unapređivati rad jedinica zdravstvene
zaštite žena i djece, poboljšavati perinatalnu zaštitu korištenjem suvremene
opreme i najnovijih dostignuća, osigurati potpunu patronažnu pomoć trudnicama
i majkma s malom djecom,razvijati aktivnosti za spriječavanje i liječenje
neplodnosti.

8. Društveni stav da je odluka o broju djece i razamku između dva porođaja
jedno od osnovnih ljudskih prava i sloboda podrazumijeva da društvo, među
ostalim, osigurava roditeljima uvjete za stjecanje znanja i sredstava za
planiranje obitelji. Cilj je rađanje željene i zdrave djece, odgovorno
i svjesno roditeljstvo, te smanjivanje izuzetno visokog broja prekida trudnoća,
kao najmanje prikladnog, a za psihofizičko zdravlje žene i štetnog načina
planiranja obitelji. To znači puno poštivanje mogućnosti prekida trudnoće
kao elementarnog prava žene, ali istodobno poduzimanje svih aktivnosti
da bi se spriječila neželjena trudnoća. Budući da je neobaviještenost jedan
od glavnih uzroka izostanka planiranja obitelji, odnosno korištenja neadekvatnih
i štetnih metoda potrebno je u okviru jedinstvenog i cjelovitog koncepta
planiranja obitelji u Republici razraditi svestrane edukativne aktivnosti
u obrazovnim, zdravstvenim, specijaliziranim institucijama i sredstvima
javnog informiranja. Sredstva za planiranje obitelji trebaju biti dostupna,
po mogućnosti besplatna, ili barem uz nisku participaciju korisnika. Treba
razvijati zdravstvene službe koje se bave planiranjem obitelji, te osnivati
predbračna, bračna i obiteljska savjetovališta u kojima bi interdisciplinarni
timovi pružali stručnu pomoć u donošenju odluka o planiranju i zasnivanju
obitelji, podizanju potomstva i rješavanju obiteljskih problerna.

9. Stambeni problemi mladih ćesto su prepreke za zasnivanje obitelji
i rađanje djece Zbog toga je stambenom reformom potrebnc stvarati uvjete
i za brže i efikasnije zadovoljavanje stambenih potreba mladih obitelji,
a osobito onih s više djece.

10. Poreznorm politikom treba osigurati niže cijene proizvoda namijenjenih
djeci (osobito opreme za novorođenčad, obuće, odjeće i određenih namirnica).
U politici oporezivanja prihoda građana treba utvrditi progresivne porezne
olakšice za roditelje s više djece te razmotriti mogućnrosti poreznih olakšica
u poljoprivrednim domaćinstvima za vrijeme trudnoće žene i određeno vrijeme
poslije porođaja.

11.Potrebnu je razraditi kompleksnu politiku prma unutrašnjim i vanjskim
migracijama stanovništva s ciljem da se osiguravaju povoljniji uvjeti obnavljanja
stanovništva, osobito u područjima gdje je izražen proces depopulacije.
Skladnijim i ravnomjernijim regionalnim razvojem treba usporavati procese
depopulacije, odnosno stvarati preduvjete za ublažavanje intenziteta demografskih
diferencijacija regija. Politika unutrašnjih migracija mora usmjeravati
stanovništvo prema manjim, ali vitalnim središtima razvoja i tako osiguravati
ravnomjerniji razmještaj stanovništva. Migracije bi se u što većoj mjeri
trebale odvijati u okviru regije. Zbog toga u politici regionalnog razvoja,
a što je u neposrednoj funkciji i ostvarivanja ciljeva demografske politike,
policentrični razvoj, odnosno usmjeravanje procesa urbanizacije i razvitka
gradova i naselja gradskog tipa, te raspored funkcija između gradova i
gradskih nase!ja ima posebno važnu ulogu.

12. Osobitu pažnju treba usmjeriti povratku i reintegraciji naših građana
na privremenom radu u inozemstvu podrškom razvoju male privrede, informiranjem
o mogućnostima zapošljavania i rada u zemlji i konkretnom pomoći pri povratku
.Privredno-sistemskim rješenjima i odgovarajućim mjerama eknomske politike
treba stimulirati djelatnosti i oblike rada pogodnih za radni angažman
povratnika i primjerenu valorizaciju njihovih sredstava i radnih iskustava.
Osobito treba voditi brigu o djeci naših radnika u inozemstvu da se ne
otuđe od domovine i da im se pri povratku olakša uključivanje u privredi
i društveni život naše zemlje.

13. Potrebno je stimulirati dobrovoljne aktivnosti građana, kao i rad
humanitarnih i drugih orgnaizacija koje unapređuju društvenu brigu o porodici,
djeci i omladini. U takve aktivnosti značajno je uključivati i djecu i
omladinu kao oblik odgojnog rada.

14. Izuzetno je značajno postići dobru informiranost o razvoju stanovištva
i potrebi njegovog obnavljanja u funkciji ukupnog društveno-ekonomskog
napretka te o karakteru, sadržaju i značenju pojedinih mjera koje utječu
na obnavljanje stanuvništva. Pri tome vrlo važnu ulogu treba imati sistem
javncg informiranja.

15. Za ostvarivanje populacijske politike neophodno je stalno djelovanje
svih društvenih subjekata. Društveno-političke zajednice u svojim razvojnim
dokumentima trebaju definirati mjere i aktivnosti za provođenje ove Rezolucije.

16. Na razirni Republike i gradskih zajednica upćina i općina (ili više
općina) formirat će se multidisciplinarna stručna koordinacijska tijela
za razvnj stanovništva sastavljeno od stručnjaka i predstavnika nadležnih
i zainteresiranih organa i organizacija. Za Socijalističku Republiku Hrvatsku
to tijelo formirat će se kao Koordinacijsko tijelo Sabora za populacijsku
politiku u Socijalističkoj Republici Hrvatskoj .Ono će razraditi operativni
program mjera i aktivnosti za provođenje ove Rezolucije.

17. Dinamiku i intenzitet provođenja pojedinih mjera iz Rezolucije o
populacijskoj politici odredivat će materijalne mogućnosti društva.

18. Izvršno vijeće Sabora dvogodišnje će izvještavati Sabor Socijalističke
Republike Hrvatske o ostvarivanju Rezolucije o populacijskoj politici u
Socijalističkoj Republici Hrvatskoj.

Broj: 220-01 /89-03/02

Zagreb, 26. travnja 1990

SABOR SOCIJALISTIČKE REPUBLIKE HRVATSKE

Predsjednik Vijeća udruženog rada

**Milan Janus,v.r.**

Predsjednik Sabora

**dr Anđelko Runjić, v. r**

Predsjednik Vijeća općina

**mr Mirko Šetina, v. r**

Predsjednik Društveno-političkog vijeća

**mr Zvonimir Novak, v. r.**

Ostalo, NN 20/1990-395