## Pravilnik o zdravstvenoj ispravnosti i sigurnosti deterdženata

### NN 77/2007 (25.7.2007.), Pravilnik o zdravstvenoj ispravnosti i sigurnosti deterdženata

# MINISTARSTVO ZDRAVSTVA I SOCIJALNE SKRBI

2445

Na
temelju članka 7. stavka 4. Zakona o predmetima opće uporabe (»Narodne novine«
broj 85/06), ministar zdravstva i socijalne skrbi uz prethodno pribavljeno
mišljenje ministrice zaštite okoliša, prostornog uređenja i graditeljstva,
ministra gospodarstva, rada i poduzetništva i ministra poljoprivrede, šumarstva
i vodnog gospodarstva, donosi

## PRAVILNIK

### O ZDRAVSTVENOJ ISPRAVNOSTI I SIGURNOSTI DETERDŽENATA

Članak 1.

Ovim
se Pravilnikom uređuju uvjeti koje u pogledu zdravstvene ispravnosti i biološke
razgradljivosti moraju ispunjavati deterdženti i povšinske aktive tvari vezano
uz stavljanje u promet, opći uvjeti proizvodnje i prometa deterdženata i
površinski aktivnih tvari za deterdžente te prava, dužnosti i ovlasti nadležnih
tijela u vezi s deterdžentima i površinski aktivnim tvarima proizvedenim u Republici
Hrvatskoj ili uvezenim i stavljenim na tržište Republike Hrvatske.

Članak 2.

Pojmovi
u smislu ovoga Pravilnika imaju sljedeće značenje:

1.
»deterdžent« jest svaka tvar ili pripravak koji sadrži sapune i/ ili druge
površinski aktivne tvari namijenjene za procese pranja i čišćenja. Deterdženti
mogu biti u obliku tekućine, praška, pasta, šipki, blokova, kalupom ili na
drugi način oblikovanih komada, a stavljaju se u promet ili se rabe u kućanstvu
ili u profesionalne ili industrijske svrhe;

»univerzalni
deterdžent« jest deterdžent za sve temperature i vrste pranja;

»blagi
deterdžent« jest deterdžent za pranje osjetljivih tkanina na nižim
temperaturama pranja;

»industrijski
deterdžent i deterdžent za profesionalnu uporabu« jest deterdžent za pranje i
čišćenje izvan kućanstva, koje obavlja stručno osoblje rabeći posebne
proizvode;

Deterdžentom
se smatra i:

–
»pomoćni pripravak za pranje« namijenjen za namakanje (pretpranje), ispiranje
ili izbjeljivanje odjeće i rublja u kućanstvu itd;

–
»omekšivač za rublje« namijenjen za mijenjanje osjeta tkanine na dodir u
procesima koji trebaju dopuniti pranje tkanine;

–
»preparat za čišćenje« namijenjen kao univerzalno sredstvo za čišćenje za
uporabu u kućanstvu i/ ili drugo čišćenje površina (npr.: materijala,
proizvoda, strojeva, mehaničkih naprava, prijevoznih sredstava i njima povezane
opreme, instrumenata, aparature, itd.);

–
»ostali preparati za čišćenje i pranje« namijenjeni za sve druge procese pranja
i čišćenja;

2.
»pranje« jest čišćenje rublja, tkanina, posuđa i drugih tvrdih površina;

3.
»čišćenje« jest radnja kojom se uspostavlja djelovanje deterdženata;

4.
»tvar« jest kemijski element i njegovi spojevi u prirodnom stanju ili dobiveni
bilo kojim proizvodnim procesom, uključujući i svaki dodatak potreban za
očuvanje stabilnosti proizvoda kao i svako onečišćenje koje nastaje tijekom
procesa, osim otapala koje se može odijeliti, a da ne utječe na stabilnost
tvari niti mijenja njezin sastav;

5.
»pripravak« jest smjesa ili otopina sastavljena od dviju ili više tvari;

6.
»površinski aktivna tvar« jest bilo koja organska tvar i/ ili pripravak koji se
koristi u proizvodnji deterdženata i ima svojstva površinskog djelovanja, a
sastoji se od jedne ili više hidrofilnih i jedne ili više hidrofobnih skupina
koje su takve naravi i veličine da tvar ima sposobnost umanjiti površinsku
napetost vode i stvarati jednostruke slojeve sa svojstvom širenja ili
adsorpcije na graničnoj površini vode i zraka, kao i stvarati emulzije i/ ili
mikroemulzije i/ ili micele, te se adsorbirati na graničnim površinama vode i
čvrste tvari;

7.
»primarna biološka razgradljivost« jest strukturna promjena površinsko-aktivne
tvari djelovanjem mikroorganizama zbog čega ona gubi svojstva površinskog
djelovanja razgradnjom glavne tvari, što se mjeri metodama ispitivanja
navedenima u Dodatku II. ovoga Pravilnika;

8.
»konačna aerobna biološka razgradljivost« jest razina biološke razgradljivosti
koja se postiže kad mikroorganizmi u uvjetima gdje ima kisika potpuno iskoriste
površinski aktivnu tvar tako da se ona razgrađuje na ugljikov dioksid, vodu i
mineralne soli svakog od sadržanih elemenata (mineralizacija), što se mjeri
metodama ispitivanja navedenima u Dodatku III. ovoga Pravilnika, kao i na nove
mikrobne stanične sastavne dijelove (biomasa);

9.
»stavljanje na tržište« jest uvođenje robe na tržište pri čemu se ona stavlja
na raspolaganje trećim stranama uz plaćanje ili bez njega, prijevoz,
skladištenje, prodaja, uvoz i izvoz kao i svaki drugi način stavljanja u
promet;

10.
»proizvođač« jest fizička ili pravna osoba odgovorna za proizvodnju i/ili
stavljanje na tržište deterdženta ili površinski aktivne tvari za deterdžent;
posebno se pod tim podrazumijeva proizvođač, uvoznik, pakiratelj koji radi za
svoj račun ili svaka druga osoba koja mijenja svojstva deterdženta ili
površinski aktivne tvari za deterdžent ili postavlja ili mijenja etiketu kojom
su označeni. Distributer koji ne mijenja svojstva, etiketu ili pakovanje
deterdženta ili površinski aktivne tvari za deterdžent ne smatra se
proizvođačem, osim ako nije i uvoznik;

11.
»zdravstveni radnik« jest osoba koja ima obrazovanje zdravstvenog usmjerenja i
neposredno u vidu zanimanja pruža zdravstvenu zaštitu stanovništvu;

12.
»nadležno tijelo« jest Ministarstvo zdravstva i socijalne skrbi;

13.
»Povjerenstvo« jest stručno tijelo Ministarstva zdravstva i socijalne skrbi.

Članak 3.

Deterdženti
i površinski aktivne tvari mogu se staviti na tržište samo ako su sukladni
uvjetima, svojstvima i ograničenjima utvrđenim ovim Pravilnikom i drugim
posebnim propisima.

Površinski
aktivne tvari koje se upotrebljavaju kao dezinficijensi izuzimaju se od
primjene odredaba Dodataka II., III., IV. i VIII. ovoga Pravilnika i regulirani
su posebnim propisima.

***Ograničenja koja se
temelje na biološkoj razgradljivosti površinski aktivnih tvari***

Članak 4.

Površinski
aktivne tvari i deterdženti koji sadrže površinski aktivne tvari koji
udovoljavaju kriterijima konačne aerobne biološke razgradljivosti iz Dodatka
III. ovoga Pravilnika mogu se staviti u promet bez daljnjih ograničenja s
obzirom na biološku razgradljivost.

Ako
deterdžent sadrži površinski aktivne tvari čija je razina konačne aerobne
biološke razgradljivosti niža od one određene Dodatkom III. ovoga Pravilnika,
proizvođači industrijskih deterdženata ili deterdženata za profesionalnu uporabu
koji sadržavaju površinski aktivne tvari i/ili površinski aktivnih tvari za
industrijske deterdžente ili deterdžente za profesionalnu uporabu mogu tražiti
odobrenje iznimke. Zahtjevi za odobrenjem iznimke podnose se i o njima se
odlučuje u skladu s odredbama ovoga Pravilnika.

Razina
primarne biološke razgradljivosti mjeri se za sve površinski aktivne tvari u
deterdžentima koji ne zadovolje na ispitivanjima konačne aerobne biološke
razgradljivosti. Za površinski aktivne tvari za deterdžente čija je razina
primarne biološke razgradljivosti niža od one određene Dodatkom II. ovoga
Pravilnika ne odobrava se iznimka.

***Odobravanje iznimke***

Članak 5.

Radi
odobrenja iznimke proizvođač podnosi zahtjev nadležnom tijelu. Ministar
nadležan za zdravstvo osniva i imenuje Povjerenstvo kao stručno tijelo za
razmatranje zahtjeva za odobrenjem iznimke. Povjerenstvo ima sedam članova i
sastoji se od stručnjaka na području kemije, biokemije, ekologije i
toksikologije i čine ga predstavnici ministarstva nadležnog za zdravstvo, ministarstva
nadležnog za gospodarstvo, ministarstva nadležnog za vodno gospodarstvo,
ministarstva nadležnog za zaštitu okoliša i Hrvatskog zavoda za javno
zdravstvo.

Odluku
o troškovima rada Povjerenstva donosi ministar nadležan za zdravstvo.

Uz
zahtjev proizvođača obvezno treba priložiti dokaze prema kriterijima iz članka
8. stavka 1. ovoga Pravilnika.

Zahtjev
iz stavka 1. ovoga članka mora sadržavati tehničku dokumentaciju sa svim
podacima i obrazloženjima potrebnima za procjenu sigurnosnih aspekata povezanih
s posebnom uporabom površinski aktivnih tvari u deterdžentima koji nisu u
granicama biorazgradljivosti utvrđenima Dodatkom III. ovoga Pravilnika.

Osim
rezultata ispitivanja određenih Dodatkom III. ovoga Pravilnika, tehnička
dokumentacija sadrži podatke i rezultate ispitivanja prema Dodacima II. i IV.
ovoga Pravilnika.

Ispitivanja
utvrđena Dodatkom IV. točkom 4. ovoga Pravilnika, obavljaju se na temelju
slojevitog pristupa.

Članak 6.

Povjerenstvo
koje zaprima zahtjeve za odobrenje iznimke u skladu sa člankom 5. ovoga
Pravilnika, pregledava zahtjeve te procjenjuje njihovu sukladnost s uvjetima za
odobrenje iznimke.

Povjerenstvo
će, ako smatra potrebnim radi procjene eventualnog rizika od tvari i/ili
pripravka, u roku tri mjeseca nakon primitka zahtjeva zatražiti daljnje
podatke, provjeru i/ili testove za dokazivanje biološke razgradljivosti koji se
odnose na te tvari i/ ili pripravke ili na produkte njihove razgradnje, o
kojima je obaviješteno ili je primilo podatke na temelju ovoga Pravilnika. Rok
u kojemu Povjerenstvo procjenjuje predmet počinje teći kad se predmet upotpuni
dodatnim podacima. Ako se traženi podaci ne dostave u roku 12 mjeseci, zahtjev
se smatra nepotpunim.

Ako
se traže daljnji podaci o metabolitima, treba primijeniti strategiju postupnog ispitivanja
kako bi se osigurala primjena metoda ispitivanja in vitro i drugih ispitivanja
koja se ne obavljaju na životinjama.

Članak 7.

Stavljanje
u promet i uporaba površinski aktivnih tvari kao sastojaka deterdženata mogu se
odobravanjem iznimaka dopustiti ili, pak, djelomično ili strogo ograničiti,
ovisno o rezultatima dopunske procjene rizika prema Dodatku IV. ovoga
Pravilnika. Iznimka može podrazumijevati i razdoblje postupnog ukidanja
stavljanja u promet i uporabe površinski aktivnih tvari kao sastojaka
deterdženata.

***Uvjeti za odobrenje
iznimke***

Članak 8.

Povjerenstvo
razmatra odobrenje iznimke prema sljedećim kriterijima:

–
veća uporaba u primjenama s manjom rasprostranjenošću nego u onima sa znatnom
rasprostranjenošću;

–
uporaba samo u posebnoj industrijskoj i/ili profesionalnoj primjeni;

–
rizik za okoliš ili zdravlje uzrokovan opsegom prodaje i načinom uporabe u
cijeloj Europskoj uniji (u daljnjem tekstu: Zajednica) malen je u usporedbi s
društvenim i gospodarskim prednostima, uključujući norme o sigurnosti hrane i
higijenske norme.

Sve
dok Povjerenstvo ne odluči o zahtjevu za odobrenje iznimke, određena površinski
aktivna tvar može se i dalje stavljati u promet i rabiti ako proizvođač može
dokazati da je već bila u uporabi na tržištu Zajednice na dan stupanja na snagu
Uredbe Europskog Parlamenta i Vijeća o deterdžentima i da je zahtjev za
odobrenje iznimke predan u roku dvije godine od toga datuma.

Odluku
o odbijanju odobrenja iznimke Povjerenstvo donosi u roku od 12 mjeseci od
primitka dokumentacije.

Povjerenstvo
objavljuje, prema tablici iz Dodatka VI. ovoga Pravilnika, popis površinski
aktivnih tvari za koje je utvrđeno da nisu sukladne Uredbi Europskog Parlamenta
i Vijeća o deterdžentima.

***Ispitivanje površinski
aktivnih tvari***

Članak 9.

Sva
ispitivanja navedena u člancima 3. i 4. ovoga Pravilnika te Dodacima II., III.,
IV. i VIII. ovoga Pravilnika obavljaju se prema normama navedenima u Dodatku I.
točki 1. ovoga Pravilnika i u skladu s propisima vezanim za ocjenu rizika. U tu
je svrhu dovoljno primijeniti načelo dobre laboratorijske prakse te ako je
neophodno potrebno, zbog procjene rizika, provesti ispitivanja na životinjama.

Kad
se površinski aktivne tvari upotrebljavaju za deterdžente stavljene u promet
prije stupanja na snagu navedene norme, mogu se, u pojedinačnim slučajevima,
prihvatiti postojeća ispitivanja koja su se obavljala uz primjenu najboljih
dostupnih znanstvenih spoznaja i prema normi usporedivoj s onima navedenima u
Dodatku I. ovoga Pravilnika. Ako postoji sumnja ili spor proizvođač treba o
tome obavijestiti Povjerenstvo.

Članak 10.

Ministarstvo
zdravstva i socijalne skrbi odgovorno je za slanje i razmjenu podataka koji se
odnose na primjenu ovoga Pravilnika.

Podaci koje trebaju
dostaviti proizvođači

Članak 11.

Proizvođači
koji stavljaju u promet tvari i/ ili pripravke obuhvaćene ovim Pravilnikom na
zahtjev nadležnog tijela stavljaju na raspolaganje sljedeće podatke:

–
podatke o rezultatu ili rezultatima ispitivanja iz Dodatka III. ovoga
Pravilnika;

–
za one površinski aktivne tvari koje ne zadovolje na ispitivanjima iz Dodatka
III. ovoga Pravilnika, a za koje je podnesen zahtjev za odobrenje iznimke
sukladno članku 5. ovoga Pravilnika:

1)
tehničku dokumentaciju s rezultatima ispitivanja iz Dodatka II. ovoga
Pravilnika;

2)
tehničku dokumentaciju s rezultatima ispitivanja i podacima iz Dodatka IV.
ovoga Pravilnika.

Kad
god se tvari i/ili pripravci obuhvaćeni ovim Pravilnikom stavljaju u promet,
proizvođač je odgovoran za pravilnu provedbu navedenih ispitivanja. Proizvođač
na zahtjev nadležnoga tijela stavlja na raspolaganje dokumentaciju o obavljenom
ispitivanju kako bi dokazao sukladnost s odredbama ovog Pravilnika.

Proizvođači
koji stavljaju u promet pripravke obuhvaćene ovim Pravilnikom, na zahtjev, bez
odgađanja, besplatno zdravstvenim radnicima stavljaju na raspolaganje podatke o
sastojcima u Dodatku VII. C ovoga Pravilnika. Navedeni podaci čuvaju se kao
povjerljivi i koriste samo u medicinske svrhe.

***Nadzorne mjere***

Članak 12.

Nadležno
tijelo može primijeniti sve potrebne mjere koje osiguravaju sukladnost
proizvoda s odredbama ovoga Pravilnika. Referentnu metodu čine ispitivanje i
analitičke metode iz Dodatka VIII. ovoga Pravilnika. Te nadzorne mjere ne
obvezuju proizvođače na ponavljanje ispitivanja ako su obavljena u
akreditiranom laboratoriju ili na plaćanje ponovljenog ili dodatnog ispitivanja
ako je prvotno ispitivanje pokazalo da su deterdženti ili površinski aktivne
tvari koje se rabe kao sastojci u deterdžentima sukladni ovom Pravilniku.

Označavanje

Članak 13.

Deklaracija
deterdženata mora biti u skladu s propisima koji uređuju područje kemikalija.

Podaci
u okviru deklaracije trebaju biti pisani čitljivim, vidljivim i neizbrisivim
slovima, pisanim latinicom i na hrvatskom jeziku.

Deklaracija
mora sadržavati:

a)
naziv i trgovački naziv proizvoda;

b)
naziv ili trgovački naziv ili zaštićeni znak, kao i puna adresa i telefonski
broj osobe odgovorne za stavljanje proizvoda u promet;

c)
adresu, e-mail adresu i telefonski broj pomoću kojih se mogu dobiti podaci
navedeni u članku 11. stavku 3. ovoga Pravilnika;

d)
zemlju podrijetla.

Podaci
iz stavka 2. ovoga članka moraju se nalaziti na svim popratnim dokumentima
deterdženata koji se prevoze kao rasuti teret.

Na
pakovanju deterdženta navodi se sastav proizvoda, u skladu sa zahtjevima
propisanima Dodatkom VII. A ovoga Pravilnika. Na njemu se također navode upute
za uporabu i posebne mjere opreza ako su potrebne.

Na
pakovanju deterdženta za široku potrošnju namijenjenog za pranje rublja uz
podatke iz stvaka 4. ovoga članka moraju se nalaziti i podaci propisani
Dodatkom VII. B ovoga Pravilnika.

Na
pakovanjima deterdženata namijenjenih prodaji potrošačima ne smiju biti
slikovni prikazi hrane, da ne dovedu korisnika u zabludu u pogledu uporabe.

Slikovni
prikazi hrane iz stavka 7. ovoga članka mogu se koristiti samo ako su uz sliku
pobliže objašnjeni.

***Odredba o slobodnom
kretanju***

Članak 14.

Nadležni
inspektori ne smiju zabraniti, ograničiti ili spriječiti stavljanje u promet
deterdženata i/ ili površinski aktivnih tvari za deterdžente koji udovoljavaju
uvjetima utvrđenim ovim Pravilnikom kao niti deterdžente koji sadrže fosfate.

***Zaštitna odredba***

Članak 15.

Ako
deterdžent udovoljava uvjetima iz ovoga Pravilnika, a postoji osnovana sumnja
da predstavlja rizik za sigurnost ili zdravlje ljudi, životinja ili okoliš,
nadležno tijelo može privremeno zabraniti njegovo stavljanje u promet na svojem
području ili ga privremeno podvrgnuti posebnim uvjetima.

Članak 16.

Nadzor
nad primjenom odredbi ovoga Pravilnika provode sanitarni inspektori i
gospodarski inspektori, svaki u okviru svoje nadležnosti.

Članak 17.

Ako
deterdžent i površinski aktivna tvar nisu sukladni odredbama ovoga Pravilnika
kao i u slučaju sumnje na povredu odredaba ovoga Pravilnika, nadležni
inspektori mogu izreći mjeru povlačenja s tržišta odnosno mjeru zabrane uvoza.

***Prijelazne i završne
odredbe***

Članak 18.

Danom
stupanja na snagu ovoga Pravilnika prestaju se primjenjivati odredbe Pravilnika
o uvjetima u pogledu zdravstvene ispravnosti predmeta opće uporabe koji se mogu
staviti u promet (»Narodne novine« broj 42/04 i 54/05), u dijelu koji se odnosi
na deterdžente i sva sredstva za pranje i čišćenje koja sadrže površinski
aktivne tvari.

Članak 19.

Ovaj
Pravilnik stupa na snagu osmoga dana od dana objave u »Narodnim novinama«.

Klasa:
011-02/07-06/08

Urbroj:
534-07-01-07-1

Zagreb,
17. srpnja 2007.

Ministar

**prof. dr. sc. Neven
Ljubičić, v. r.**

DODATAK I.

Norme
za akreditaciju laboratorija, dobru laboratorijsku praksu i zaštitu životinja,
za laboratorije nadležne i ovlaštene za pružanje usluge potrebne za provjeru
sukladnosti deterdženata zahtjevima iz ovoga Pravilnika i njegovih Dodataka.

1.
Norme koje se primjenjuju na razini laboratorija:

HRN
EN ISO/17025:2005(ISO/IEC 17025:1999; EN ISO/IEC 17025:2000)– Opći zahtjevi za
osposobljenost ispitnih i umjernih laboratorija

Pravilnik
o dobroj laboratorijskoj praksi (»Narodne novine« broj 51/2006)

Zakon
o dobrobiti životinja (»Narodne novine« broj 19/1999)

2.
Norme koje se primjenjuju na razini akreditacijskih tijela i tijela koja prate
primjenu dobre laboratorijske prakse:

HRN
EN 45003:1997 (EN 45003:1995) – Sustavi ovlašćivanja ispitnih laboratorija i
laboratorija za umjeravanje – Opći zahtjevi za vođenje i priznavanje

DODATAK II.

METODE ISPITIVANJA
PRIMARNE BIOLOŠKE RAZGRADLJIVOSTI ZA POVRŠINSKI AKTIVNE TVARI U DETERDŽENTIMA

Primarna
biološka razgradljivost mjeri se utvrđivanjem preostale razine glavnih
površinski aktivnih tvari u biološki razgrađenim tekućinama. Ovaj Dodatak
počinje popisom metoda ispitivanja zajedničkih svim vrstama površinski aktivnih
tvari, a zatim se u rubrikama od A do D navode analitički postupci ispitivanja
specifični za svaku od vrsta.

Kriterij
prolaza za ispitivanje primarne biološke razgradljivosti razina je od najmanje
80 % prema mjerenju u skladu s niže navedenim metodama ispitivanja.

Referentna
metoda za laboratorijsko ispitivanje površinski aktivnih tvari u ovome
Pravilniku temelji se na Postupku testa za dokazivanje iz metode OECD-a,
opisanom u Dodatku VIII., točki 1. ovoga Pravilnika. Izmjene u postupku testa
za dokazivanje mogu se dopustiti ako su u skladu s normom HRN EN ISO 11734:2000
(ISO 11734:1995, EN ISO 11734:1998) Kakvoća vode – Procjena potpune aerobne
biološke razgradljivosti organskih tvari u stabiliziranome mulju – Metoda
mjerenja proizvodnje bioplina.

***Metode ispitivanja***

Metoda
OECD-a objavljena u Tehničkom izvješću OECD-a od 11. lipnja 1976. o
‘Predloženoj metodi za utvrđivanje biološke razgradljivosti površinski aktivnih
tvari u sintetičkim deterdžentima’.

HRN
EN ISO 9439: 2000 (ISO 9439:1999, EN ISO 9439:2000) Kakvoća vode Procjena
potpune aerobne biološke razgradljivosti organskih tvari u vodi – Metoda
određivanja nastalog ugljikova dioksida.

HRN
ISO 14593:2000 (ISO 14593:1999, EN ISO 14593:1999) (Kakvoća vode – Procjena
potpune aerobne biološke razgradnje organskih tvari u vodi – Metoda određivanja
anorganskog ugljika u začepljenim tikvicama (test CO2 u atmosferi).

Metoda
HRN EN ISO 11734 (ISO 11734:1995, EN ISO 11734: 1998) Kakvoća vode – Procjena
potpune aerobne biološke razgradljivosti organskih tvari u stabiliziranome
mulju – Metoda mjerenja proizvodnje bioplina. To je ujedno referentna metoda
koja se primjenjuje za rješavanje sudskih sporova.

if !supportLists

A.
endifANALITIČKE METODE ZA
ANIONSKE POVRŠINSKI

AKTIVNE TVARI

Anionske
površinski aktivne tvari se u ispitivanjima utvrđuju analizom s metilenskim
modrilom (MBAS) u skladu s kriterijima iz Dodatka VIII., točke 2.ovoga
Pravilnika. Za anionske površinski aktivne tvari koje ne reagiraju na navedenu
metodu MBAS, ili ako se čini primjerenijim radi djelotvornosti ili točnosti,
treba primijeniti odgovarajuće specifične instrumentalne analize kao što su
visokotlačna tekućinska kromatografija (HPLC) ili plinska kromatografija (GC).

Uzorke
čiste površinski aktivne tvari proizvođač na zahtjev dostavlja nadležnim
tijelima država članica.

if !supportLists

B.
endifANALITIČKE METODE ZA
NEIONSKE POVRŠINSKI

AKTIVNE TVARI

Neionske
površinski aktivne tvari se u ispitivanjima utvrđuju metodom bizmutne aktivne
tvari (BiAS) u skladu s analitičkim postupkom iz Dodatka VIII., točke 3.ovoga
Pravilnika. Za neionske površinski aktivne tvari koje ne reagiraju na navedenu
metodu BiAS, ili ako se čini primjerenijim radi djelotvornosti ili točnosti,
treba primijeniti odgovarajuće specifične instrumentalne analize kao što su
visokotlačna tekućinska kromatografija (HPLC) ili plinska kromatografija (GC).

Uzorke
čiste površinski aktivne tvari proizvođač na zahtjev dostavlja nadležnom
tijelu.

if !supportLists

C.
endifANALITIČKE METODE ZA
KATIONSKE POVRŠINSKI

AKTIVNE TVARI

Kationske
površinski aktivne tvari se u ispitivanjima utvrđuju analizom disulfinskom modrilo
aktivnom tvari (DBAS) u skladu s ovim postupcima za DBAS:

metodom
koja se primjenjuje u Saveznoj Republici Njemačkoj (1989.) DIN 38 409 –
Ausgabe: 1989-07.

Za
kationske površinski aktivne tvari koje ne reagiraju na navedenu metodu
ispitivanja, ili ako se čini primjerenijim radi djelotvornosti ili točnosti
(što mora biti obrazloženo), treba primijeniti odgovarajuće specifične
instrumentalne analize kao što su visokotlačna tekućinska kromatografija (HPLC)
ili plinska kromatografija (GC).

Uzorke
čiste površinski aktivne tvari proizvođač na zahtjev dostavlja nadležnim
tijelima država članica.

if !supportLists

D.
endifANALITIČKE METODE ZA
AMFOTERNE POVRŠINSKI

AKTIVNE TVARI

Amfoterne
površinski aktivne tvari se u ispitivanjima utvrđuju analizom prema sljedećim
postupcima:

1.
ako nema kationskih tvari:

prema
propisanoj normi

2.
u ostalim slučajevima:

prema
metodi Oranž II (Orange II, Boiteux, 1984.).

Za
amfoterne površinski aktivne tvari koje ne reagiraju na navedena ispitivanja,
ili ako se čini primjerenijim radi djelotvornosti ili točnosti (što mora biti
obrazloženo), treba primijeniti odgovarajuće specifične instrumentalne analize
kao što su visokotlačna tekućinska kromatografija (HPLC) ili plinska
kromatografija (GC).

DODATAK III.

METODE ISPITIVANJA
KONAČNE BIOLOŠKE RAZGRADLJIVOSTI (MINERALIZACIJE) ZA POVRŠINSKI AKTIVNE TVARI U
DETERDŽENTIMA

A.
Referentna metoda za laboratorijsko ispitivanje konačne biološke
razgradljivosti površinski aktivne tvari u ovom Pravilniku temelji se na normi
HRN EN ISO 14593:2000 Kakvoća vode – Procjena potpune aerobne biološke
razgradnje organskih tvari u vodi – Metoda određivanja anorganskog ugljika u
začepljenim tikvicama (test CO2 u atmosferi).

Površinski
aktivne tvari u deterdžentima smatraju se biološki razgradljivima ako je
biološka razgradljivost (mineralizacija) mjerena prema jednom od pet sljedećih
ispitivanja na razini od najmanje 60 % tijekom dvadeset osam dana:

1.
norma HRN ISO 14593:2000 (ISO 14593:1999, EN ISO 14593:1999) Kakvoća vode –
Procjena potpune aerobne biološke razgradnje organskih tvari u vodi – Metoda
određivanja anorganskog ugljika u začepljenim tikvicama (test CO2 u atmosferi).
Bez prethodne prilagodbe. Ne primjenjuje se načelo »deset dana prozora«.
(Referentna metoda).

2.
*metoda iz Direktive 67/548/EEZ, Dodatak V.C.4-C* HRN EN ISO 9439:2000 (ISO
9439:1999, EN ISO 9439:2000) Kakvoća vode Procjena potpune aerobne biološke
razgradljivosti organskih tvari u vodi – Metoda određivanja nastalog ugljikova
dioksida. Ne primjenjuje se načelo »deset dana prozora«.

3.
*metoda iz Direktive 67/548/EEZ, Dodatak V.C.4-E* HRN EN ISO 10707:2002 (ISO
10707:1994, EN ISO 10707:1997) Kakvoća vode – Procjena potpune aerobne biološke
razgradnje organskih tvari u vodi – Metoda određivanja biokemijske potrošnje
kisika (test u zatvorenim bocama). Bez prethodne prilagodbe. Ne primjenjuje se
načelo »deset dana prozora«.

4.
*metoda iz Direktive 67/548/EEZ, Dodatak V.C.4-D* HRN EN ISO 9408:2002 (ISO
9408:1999, EN ISO 9408:1999) Kakvoća vode – Procjena potpune aerobne biološke
razgradljivosti organskih tvari u vodi određivanjem potrošnje kisika u
zatvorenome respirometru. Bez prethodne prilagodbe. Ne primjenjuje se načelo
»deset dana prozora«.

5.
*metoda iz Direktive 67/548/EEZ, Dodatak V.C.4-F* (nema HRN norme) (MITI:
Ministarstvo međunarodne trgovine i industrije – Japan, Ministry of
International Trade and Industry): bez prethodne prilagodbe. Ne primjenjuje se
načelo »deset dana prozora«.

6.
*norma HRN ISO 10708:2000 (ISO 10708:1997)* Kakvoća vode – Procjena potpune
aerobne biološke razgradnje organskih tvari u vodi – Određivanje biokemijske
potrošnje kisika u zatvorenim bocama s dvije faze.

B.
Ovisno o fizikalnim svojstvima površinski aktivne tvari može se primijeniti
jedna od niže navedenih metoda uz odgovarajuće obrazloženje1. Treba napomenuti
da kriterij prolaza od najmanje 70 % za ove metode treba smatrati
jednakovrijednim kriteriju prolaza od najmanje 60 % za metode navedene u točki
A. O primjerenosti izbora niže navedenih metoda odlučuje se u svakom
pojedinačnom slučaju, u skladu s člankom 5. ovoga Pravilnika.

*1.
metoda iz Direktive 67/548/EEZ, Dodatak V.C.4-A* HRN EN ISO 7827:2005 (ISO
7827:1994, EN ISO 7827:19957) Kakvoća vode – Procjena potpune aerobne biološke
razgradljivosti organskih tvari u vodi – Metoda određivanja otopljenog
organskog ugljika (OOU). Bez prethodne prilagodbe. Ne primjenjuje se načelo
»deset dana prozora«. Kriterij prolaza za biološku razgradljivost mjerenu prema
ovom ispitivanju jest najmanje 70 % tijekom dvadesetosam dana.

*2.
metoda iz Direktive 67/548/EEZ, Dodatak V.C.4-B (nema HRN normi)* (izmijenjeno
OECD-ovo ispitivanje (screening) smanjenja DOC-a, otopljenog organskog
ugljika): bez prethodne prilagodbe. Ne primjenjuje se načelo »deset dana
prozora«. Kriterij prolaza za biološku razgradljivost mjerenu prema ovom
ispitivanju jest najmanje 70 % tijekom dvadesetosam dana.

DODATAK IV.

DOPUNSKA PROCJENA RIZIKA
ZA POVRŠINSKI

AKTIVNE TVARI U
DETERDŽENTIMA

Za
površinski aktivne tvari za koje je dostupna procjena rizika, ta se procjena
rizika razmatra zajedno s dopunskom procjenom rizika koja se obavlja u okviru
ovoga Pravilnika.

U
slučaju vjerojatnosti stvaranja teško razgradljivih metabolita dopunska se
procjena rizika u okviru ovoga Pravilnika razmatra u kontekstu procjene
obavljene na temelju postojećih propisa. O tome treba prosuditi od slučaja do
slučaja, a posebno na temelju rezultata ispitivanja navedenih u Dodatku III.
ovoga Pravilnika.

Ispitivanjem
se obuhvaća vodeni dio okoliša. Dodatni podaci mogu se odnositi na druge
segmente okoliša kao što su talog otpadnih voda i tlo. Za podatke tražene za
tehničku dokumentaciju navedenu u člancima 5. i 11.ovoga Pravilnika primjenjuje
se slojeviti pristup. Dokumentacija se sastoji minimalno od podataka u točkama
1., 2. i 3. Dodatka IV. ovoga Pravilnika.

Da
bi se ispitivanja svela na najmanju mjeru, a posebno da bi se izbjegla
nepotrebna ispitivanja na životinjama, dodatna ispitivanja iz točke 4.2.2.
Dodatka IV. ovoga Pravilnika treba zatražiti samo ako su podaci potrebni i
primjereni.

***1. Identitet površinski
aktivne tvari***

1.1
Naziv

1.1.1
Nazivi prema nomenklaturi IUPAC-a

1.1.2
Ostali nazivi

1.1.3
Broj CAS i naziv CAS (ako su dostupni)

1.1.4
Brojevi iz popisa EINECS1 ili ELINCS2 (ako su dostupni)

1.2
Molekularna i strukturna formula

1.3
Sastav površinski aktivne tvari

***2. Podaci o površinski aktivnoj tvari***

2.1.
Količine površinski aktivnih tvari koje se rabe za deterdžente

2.2.
Podaci o načinima uporabe navedeni u ovom Dodatku trebaju biti dovoljni za
približnu, ali realnu procjenu djelovanja i izloženosti okoliša djelovanju
površinski aktivnih tvari u vezi s njihovom primjenom u deterdžentima.
Obuhvaćaju se sljedeći podaci:

–
značenje primjene (društvena vrijednost),

–
uvjeti uporabe (scenarij puštanja u okoliš),

–
opseg uporabe,

–
dostupnost i primjerenost alternativnog rješenja (s obzirom na radni i
gospodarski učinak),

–
procjena bitnih podataka o okolišu.

***3. Podaci o potencijalno
teško razgradljivim metabolitima***

Dostavljaju
se podaci o toksičnosti tekućina za ispitivanje. Ako nisu dostupni nikakvi
podaci o identitetu rezidua, mogu se zatražiti podaci navedeni u točki 4.2.1.
Dodatka IV. ovoga Pravilnika ovisno o mogućem riziku kao i značenju i količini
površinski aktivne tvari koja se rabi za deterdžente.

***4. Dodatna istraživanja***

4.1.
Ispitivanja biološke razgradljivosti

4.1.1.
Prethodno prilagođeni inokulum

Svako
od ispitivanja opisanih u Dodatku III. ovoga Pravilnika može se obavljati
prethodno prilagođenim inokulumom radi dokazivanja značenja prethodne
prilagodbe za površinski aktivnu tvar.

4.1.2.
Ispitivanja inherentne biološke razgradljivosti

Obavlja
se najmanje jedno od ovih ispitivanja:

–
*metoda iz Direktive 67/548/EEZ, Dodatak V.C.12* (izmijenjeno ispitivanje SCAS),
metoda HRN EN ISO 9887:2005(ISO 9887:1992; EN ISO 9887:1994) Procjena aerobne
biološke razgradljivosti organskih tvari u vodi – Polukontinuirana metoda s
aktivnim muljem (SCAS).

–
*metoda iz Direktive 67/548/EEZ, Dodatak V.C.9* HRN EN ISO 9888:2002 (ISO
9888:1999; EN ISO 9888:1999) kakvoća vode – Procjena potpune aerobne biološke
razgradljivosti organskih tvari u vodi – statički test (Zahn-Wellensova
metoda).

Ako
ispitivanje inherentne biološke razgradljivosti ne zadovoljava ukazuje na
potencijalnu tešku razgradljivost, što bi se općenito moglo smatrati dovoljnim
za zabranu stavljanja u promet takve površinski aktivne tvari, osim kad se
prema kriterijima iz članka 8. ovoga Pravilnika pokaže da nema opravdanja za
uskraćivanje odobrenja iznimke.

4.1.3.
Ispitivanja biorazgradljivosti simulacijom aktiviranoga taloga

Obavljaju
se sljedeća ispitivanja:

–
metoda HRN EN ISO 11734:2000 (ISO 11734:1995, EN ISO 11734:1998) Kakvoća vode –
Procjena potpune aerobne biološke razgradljivosti organskih tvari u
stabiliziranome mulju – Metoda mjerenja proizvodnje bioplina. (Uključujući
eventualne izmjene uvjeta rada prema normi HR EN ISO 11733).

Ako
ispitivanje biološke razgradljivosti simulacijom aktiviranog taloga ne
zadovoljava ukazuje na potencijalno oslobađanje metabolita pri obradi otpadne
vode, što se općenito može smatrati dokazom potrebe potpunije procjene rizika.

4.2
Ispitivanje toksičnosti tekućina iz ispitivanja biološke razgradnje

Dostavljaju
se sljedeći podaci o toksičnosti tekućina za ispitivanje:

4.2.1
Kemijski i fizikalni podaci, kao što su:

–
identitet metabolita (i analitičko sredstvo kojim je utvrđen);

–
glavna fizikalno-kemijska svojstva (topivost u vodi, koeficijent razdjeljenja
oktanol: voda (Log Po/w) itd.).

4.2.2
Djelovanje na organizme. Ispitivanja treba obaviti u skladu s načelima dobre
laboratorijske prakse.

Riba:
preporučeno je ispitivanje iz Dodatka V.C.1. Direktive 67/548/EEZ Metoda HRN EN
ISO 7346-1:2005 (ISO 7346-1:1996, EN ISO 7341-1:1997), Metoda HRN EN ISO
7346-2:2005 (ISO 7346-2:1996, EN ISO 7341-2:1997), i metoda HRN EN ISO
7346-3:2005 (ISO 7346-3:1996, EN ISO 7341-3:1997).

Dafnije:
preporučeno je ispitivanje iz Dodatka V.C.2. Direktive 67/548/EEZ Metoda HRN EN
ISO 6341:2000 (ISO 6341:1996+Cor 1:1998, EN ISO 6341:1996+AC:1998), i Metoda
HRN EN ISO 10706:2002 (ISO 10706:2000).

Alge:
preporučeno je ispitivanje iz Dodatka V.C.3. Direktive 67/548/EEZ Metoda HRN EN
ISO 8692:2005 (ISO 8692:2004, EN ISO 8692:2004), i Metoda HRN EN ISO 10253:2000
(ISO 10253:1995, EN ISO 10253:1998).

Bakterije:
preporučeno je ispitivanje iz Dodatka V.C.11. Direktive 67/548/EEZ Metoda HRN
EN ISO 8192:2005 (ISO 8192:1986, EN ISO 8192:1995), Metoda HRN EN ISO
15522:2000 (ISO 15522:1999), Metoda HRN EN ISO 10712:2002 (ISO 10712:1995, EN
ISO 10712:1995), Metoda HRN EN ISO 11348-1:2000 (ISO 11348-1:1998, EN ISO
11348-1:1998), Metoda HRN EN ISO 11348-2:2000 (ISO 11348-2:1998, EN ISO
11348-2:1998) i Metoda HRN EN ISO 11348-3:2000 (ISO 11348-3:1998, EN ISO 11348-3:1998).

4.2.3
Razgradnja

Biotička:
preporučeno je ispitivanje Dodatka V.C.5. europske Direktive 67/548/EEZ (nema
HR normi)

Abiotička:
preporučeno je ispitivanje iz Dodatka V.C.7. europske Direktive 67/548/EEZ
(nema HR normi)

U
podacima koje treba dostaviti uzima se u obzir potencijal metabolita za
biokoncentraciju kao i njihovo razdvajanje u fazu taloga.

Osim
toga, ako se sumnja da djelovanje nekih metabolita remeti endokrini sustav,
preporučuje se utvrditi njihov utjecaj čim budu dostupni potvrđeni planovi
ispitivanja za procjenu tih nepovoljnih učinaka.

DODATAK V.

POPIS POVRŠINSKI
AKTIVNIH TVARI ZA KOJE JE ODOBRENA IZNIMKA

Površinski
aktivne tvari za deterdžente koje su zadovoljile na ispitivanjima iz Dodatka
II. ovoga Pravilnika, ali nisu zadovoljile na ispitivanjima iz Dodatka III.
ovoga Pravilnika, mogu se staviti u promet odobrenjem iznimke kako je utvrđeno
člankom 5. ovoga Pravilnika te se uvrštavaju u sljedeću tablicu:

|  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- |
| Naziv prema nomenklaturi IUPAC-a | Broj iz popisa EINECS ili ELINCS | Broj CAS i naziv CAS | Ograničenja |
|  |  |  |  |
|  |  |  |  |
|  |  |  |  |
|  |  |  |  |
|  |  |  |  |
|  |  |  |  |

 ‘EINECS’ znači Europski popis postojećih
komercijalnih tvari, European Inventory of Existing Commercial Substances. Taj
popis sadržava konačan popis svih tvari za koje se smatra da su se 18. rujna
1981. nalazile na tržištu EU.

‘ELINCS’
znači popis novih tvari prema postojećim propisima o usklađivanju zakona i
propisa koji se odnose na razvrstavanje, pakiranje i označavanje opasnih tvari.

DODATAK VI.

POPIS POVRŠINSKI
AKTIVNIH TVARI ZA DETERDŽENTE KOJE SU ZABRANJENE ILI PODLIJEŽU OGRANIČENJIMA

Površinski
aktivne tvari za koje je utvrđeno da nisu sukladne odredbama ovoga Pravilnika
uvrštavaju se u sljedeću tablicu:

|  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- |
| Naziv prema nomenklaturi IUPAC-a | Broj iz popisa EINECS ili ELINCS | Broj CAS i naziv CAS | Ograničenja |
|  |  |  |  |
|  |  |  |  |
|  |  |  |  |
|  |  |  |  |
|  |  |  |  |
|  |  |  |  |
|  |  |  |  |

DODATAK VII.

OZNAČAVANJE I PODACI O
SASTAVU

***A. Podaci u deklaraciji
koji se odnose na sastav***

Za
pakovanja deterdženata u prodaji za široku potrošnju vezano za označavanje,
primjenjuje se sljedeće:

Rasponi
masenih postotaka:

–
manje od 5 % (<5%),

–
5 % ili više, ali manje od 15 % (5-15%),

–
15 % ili više, ali manje od 30 % (15-30%),

–
30 % i više (30%),

primjenjuju
se za označavanje sadržaja sljedećih sastojaka ako se oni dodaju u
koncentraciji većoj od 0,2 %:

–
fosfati,

–
fosfonati

–
anionske površinski aktivne tvari,

–
kationske površinski aktivne tvari,

–
amfoterne površinski aktivne tvari,

–
neionske površinski aktivne tvari,

–
izbjeljivači na bazi kisika,

–
izbjeljivači na bazi klora,

–
EDTA i njezine soli,

–
NTA (nitrilotrioctena kiselina) i njezine soli

–
fenoli i halogenirani derivati fenoli,

–
paradiklorbenzen,

–
aromatski ugljikovodici,

–
alifatski ugljikovodici,

–
halogenirani ugljikovodici,

–
sapun,

–
zeoliti,

–
polikarboksilati.

Neovisno
o koncentraciji, ako su dodane, navode se sljedeće se vrste sastojaka:

–
enzimi,

–
dezinficijensi,

–
optička bjelila

–
mirisi.

Konzervansi
se, ako su dodani, navode neovisno o koncentraciji, koristeći nomenklaturu gdje
je to moguće prema posebnom propisu za kozmetičke proizvode.

Alergeni
– sastojci mirisa, ako su dodani u koncentracijama koje prelaze 0,01 % (masenih
postotaka), navode se prema nomenklaturi prema posebnom propisu za kozmetičke
proizvode.

Internetska
stranica, na kojoj se mogu naći podaci navedeni u sekciji D Objavljivanje
popisa sastojaka, mora biti otisnuta na pakovanju.

Za
deterdžente namijenjene za uporabu u industrijskom sek­toru koji nisu dostupni
kupcima u širokoj potrošnji ne mora se udovoljiti gore navedenim uvjetima ako
se podaci navode na sigurnosno-tehničkom listu proizvoda ili na sličan
primjeren način.

Oznake
obavijesti i upozorenja te ostale oznake na deterdžentu vezane za sastav
proizvoda moraju biti navedena u skladu s odredbom članka 13. stavka 1. ovoga
Pravilnika.

Pojedinačna
pakovanja sredstava za pranje, osim sapuna za pranje, moraju imati odgovarajuću
pisanu oznaku upozorenja za zaštitu ruku ili uputu koja glasi: »Nakon svakog
pranja ruke isprati u čistoj vodi. Osobe s osjetljivom ili oštećenom kožom
moraju se strogo držati upute za doziranje i izbjegavati dulji dodir ruku s
otopinom sredstva za pranje.«

Pojedinačna
pakovanja koja se nalaze u aerosolnom obliku moraju imati upozorenja o
opasnostima koja mogu nastati zbog nepravilnog rukovanja pri uporabi.

Deterdžent
u okviru deklaracije treba sadržavati broj rješenja vodopravne dozvole i
potrebne oznake vezane za zaštitu okoliša.

***B. Etiketa s podacima o
doziranju***

Na
pakovanjima deterdženata u prodaji za široku potrošnju namijenjenih za pranje
rublja sukladno članku 13. stavku 5.ovoga Pravilnika navode se ovi podaci:

–
preporučene količine i/ ili upute za doziranje izražene u mililitrima ili
gramima primjerene za standardno punjenje stroja za pranje rublja za meku,
srednje tvrdu i tvrdu kategoriju vode s obzirom na tvrdoću i s podacima za
jedan ili dva ciklusa pranja;

–
za univerzalne deterdžente, broj standardnih punjenja stroja za pranje rublja
za ‘uobičajeno zaprljano’ rublje, a za blage deterdžente za osjetljive tkanine,
broj standardnih punjenja stroja za pranje rublja za umjereno zaprljano rublje koje
se može oprati sadržajem pakovanja uz uporabu vode srednje tvrdoće, što
odgovara 2,5 mmol CaCO3/l;

–
ako se u pakovanju nalazi mjerna posuda, njezin se kapacitet navodi u
mililitrima ili gramima, s oznakama za primjerenu dozu deterdženta za
standardno punjenje stroja za pranje rublja za meku, srednje tvrdu i tvrdu
kategoriju vode.

Standardna
punjenja stroja za pranje rublja su 4,5 kg suhe tkanine za univerzalne
deterdžente i 2,5 kg suhe tkanine za blage deterdžente. Deterdžent se smatra
univerzalnim deteržentom osim ako proizvođač izrazito ne naglašava njegu
tkanine, tj. pranje na niskoj temperaturi, osjetljiva vlakna i boje.

***C. Lista sa sastojcima***

Sljedeće
se odredbe primjenjuju za popis sastojaka na listi s podacima navedenoj u
članku 11. stavak 3. ovoga Pravilnika.

Na
listi s podacima stoji naziv deterdženta i proizvođača.

Navode
se svi sastojci, slijedom od najvećega prema udjelu u masi do najmanjega, a
popis se dijeli prema ovim rasponima postotaka mase:

–
10 % ili više (10%),

–
1 % ili više, ali manje od 10 % (1-10%),

–
0,1 % ili više, ali manje od 1 % (0,1-1%),

–
manje od 0,1 % (<0,1%).

Nečistoće
se ne smatraju sastojcima.

Sastojak
je svaka kemijska supstanca, sintetskog ili prirodnog podrijetla sadržana u
deterdžentu s određenom namjerom. Mirisi i bojila ne moraju se deklarirati
kvantitativno.

Ukoliko
je kao miris prisutno eterično ulje, a alergeni – sastojci mirisa prelaze 0,01%
navode se u skladu s kozmetičkim propisom.

Za
svaki se sastojak navodi uobičajeni kemijski naziv ili naziv prema IUPAC-u2,
broj CAS i, ako je dostupan, naziv prema nomenklaturi INCI3 te naziv iz
Europske farmakopeje.

***D. Objavljivanje popisa
sastojaka***

Proizvođači
na internetskoj stranici stavljaju na raspolaganje gore navedenu listu sa
sastojcima koja ne mora sadržavati ove podatke:

–
raspone postotaka mase

–
CAS broj

sastojci
trebaju biti pisani INCI nomenklaturom, osim gdje to nije moguće navodi se
naziv iz Europske farmakopeje. Ako nije niti jedno ime dostupno, potrebno je
dati uobičajen kemijski naziv ili naziv prema IUPAC-u. Mirisni sastojci se
nazivaju miris a sredstva za bojenje bojila. Mirisi i bojila ne moraju se
deklarirati kvantitativno. Ukoliko je kao miris prisutno eterično ulje, a
alergeni – sastojci mirisa prelaze 0,01% navode se u skladu s kozmetičkim
propisom.

Pristup
internetskoj stranici ne smije biti predmet zabrane ili uvjeta, a sadržaj
internetske adrese treba biti redovito nadopunjivan. Internetska stranica treba
uključiti poveznicu s Commission Pharmacos ili nekom drugom odgovarajućom
stranicom koja daje usporednu tablicu između INCI naziva, naziva iz Europske
farmakopeje i CAS broja.

Ta
se obveza ne primjenjuje na one industrijske deterdžente ili deterdžente za
profesionalnu uporabu koji sadržavaju površinski aktivne tvari niti na
površinski aktivne tvari za industrijske deterdžente ili deterdžente za
profesionalnu uporabu za koje su dostupne lista s tehničkim podacima ili
sigurnosno-tehnički list.

DODATAK VIII.

METODE ISPITIVANJA I
ANALITIČKE METODE

Sljedeće
metode ispitivanja i analitičke metode primjenjuju se za postupke nadzora nad
deterdžentima na tržištu:

***1. Referentne metode za
procjenu biološke razgradljivosti***

1.1. Procjena potpune
aerobne biološke razgradljivosti organskih tvari u vodi – Metoda određivanja
nastalog ugljikova dioksida (HRN EN ISO 9439:2000) zamjenjuje metodu EN ISO
11733

1.1.1. Princip metode

Poznati
volumen nacijepljene mineralne podloge koja sadrži odgovarajuću koncentraciju
određivane tvari (10 – 20 mg otopljenog organskog ugljika ili ukupnog organskog
ugljika) kao jedini izvor organskog ugljika prozračuje se zrakom bez ugljikovog
dioksida. Razgradnja se prati tijekom 28 dana određivanjem nastalog ugljikovog
dioksida vezanog u barijevom hidroksidu. Mjerenje se obavlja titracijom
zaostalog barijevog hidroksida. Stupanj biološke razgradljivosti (%) izračuna
se iz omjera količine ugljikovog dioksida nastalog razgradnjom određivane
tvari, korigirano za količinu CO2 nastalu u slijepoj probi, i teorijske
količine CO2 (TCO2). Stupanj razgradnje se također može izračunati iz dodatnih
analiza otopljenog organskog ugljika na početku i na kraju pokusa.

*1.1.2. Potrebna oprema*

a)
boce volumena 5 litara, svaka opremljena s cijevi za prozračivanje koja doseže
gotovo do dna boce, i s izlaznim otvorom;

b)
magnetske mješalice;

c)
boce za absorpciju plina;

d)
uređaj za kontrolu i mjerenje protoka zraka;

e)
sintetski zrak (zrak bez ugljikovog dioksida);

f)
uređaj za određivanje ugljikovog dioksida titrimetrijski;

g)
uređaj za membransko filtriranje;

h)
DOC analizator.

*1.1.3. Mineralna podloga*

U
800 ml deionizirane ili destilirane vode visoke čistoće dodaje se 10 ml osnovne
otopine (a) i po 1 ml otopina (b) do (d), te se nadopuni vodom do 1 litre.
Osnovne otpine pripremaju se s kemikalijama analitičke čistoće na sljedeći
način:

(a)
kalij dihidrogenfosfat, KH2PO4                               8,50 g

di-kalij
hidrogenfosfat, K2HPO4                                 21,75 g

di-natrij
hidrogenfosfat dihidrat, Na2HPO4 × 2H2O    33,40
g

amonijev
klorid, NH4Cl                                               0,50 g

otopi
se u vodi i nadopuni do 1 L. pH otopine treba

biti                                                                                   7,4.

(b)
kalcijev klorid dihidrat, CaCl2 × 2H2O                  36,40
g

otopi
se u vodi i nadopuni do 1L.

(c)
magnezij sulfat heptahidrat, MgSO4 × 7H2O          22,50
g

otopi
se u vodi i nadopuni do 1L.

(d)
željezo(III)klorid heksahidrat, FeCl3 × 6H2O          0,25
g

otopi
se u vodi i nadopuni do 1L.

*1.1.4. Priprema cjepiva*

Kao
cjepivo najčešće se koristi aktivni mulj. Taj mulj treba potjecati iz gradskog
ili laboratorijskog uređaja koji pretežno obrađuju otpadne vode iz
domaćinstava.

Osim
aktivnog mulja cjepivo se može dobiti i iz drugih izvora: otpadnih voda,
površinskih voda, tla ili iz njihove mješavine.

*1.1.5. Pripremanje boca*

U
boce od 5 litara doda se 2400 ml mineralne podloge. Zatim se doda odgovarajući
volumen pripremljenog cjepiva tako da koncentracija suspendiranih tvari ne bude
veća od 30 mg/L računato na konačni volumen od 3 L. Nacijepljena mineralna
podloga se prozračuje preko noći zrakom bez ugljikovog dioksida kako bi se
ugljikov dioksid uklonio iz sustava.

Zatim
se doda odgovarajući volumen osnovnih otopina određivane i referentne tvari da
bi se postigle koncentracije od 10 do 20 mg otopljenog ili ukupnog organskog
ugljika po litri. Boce u koje se ne dodaju kemikalije služe kao slijepa proba.
Ukoliko je potrebno, jedna boca se upotrijebi za provjeru mogućeg inhibitornog
djelovanja dodajući određivanu i referentnu tvar u istim koncentracijama kao i
u pokusu. Također, ukoliko je potrebno, uzme se sterilna boca za provjeru
razgrađuje li se određivana tvar abiotski. Pri tome se upotrebljava
nenacijepljena otopina određivane tvari i filtrira kroz membranski filter (0,2
– 0,45 µm) ili se doda toksična tvar u koncentraciji koja sprečava rast i
aktivnost mikroorganizama. Ukoliko se primjeni membranska filtracija, uzorke
treba tijekom pokusa uzimati sterilno. Zatim se u svim bocama dopuni volumen do
3 litre mineralnom podlogom prethodno propuhivanom zrakom bez ugljikovog
dioksida. Izlaz za plin na bocama se spoji na boce za absorpciju s barijevim
hidroksidom – u seriju se spoje po tri boce za absorpciju plina (svaka sadrži
100 ml 0,0125 N barijevog hidroksida) na svaku 5-litrenu bocu.

*1.1.6. Broj boca u
pokusu*

Boce
1 i 2: određivana tvar

Boce
3 i 4: slijepa proba

Boca
5: kontrola postupka

Boca
6. kontrola abiotske razgradnje

Boca
7: kontrola toksičnosti.

1.1.7. Postupak

Pokus
započinje propuhivanjem pripremljenih boca sa zrakom koji ne sadrži ugljikov
dioksid (protok 30-100 ml/min). Količina nastalog ugljikovog dioksida određuje
se u odgovarajućim vremenskim razmacima uzimanjem uzoraka iz boca za absorpciju
plina. Preporuča se uzimanje uzoraka svaki drugi ili treći dan tijekom prvih
deset dana, a zatim svaki peti dan do dvadesetosmog dana. Postupak pri uzimanju
uzoraka za analizu ugljikovog dioksida je slijedeći: odvoji se prva boca s
barijevim hidroksidom (najbliža 5-litrenoj boci) i titrira preostali hidroksid
s 0,05 N HCl uz fenolftalein kao indikator. Ostale boce s hidroksidom pomaknu
se za jedno mjesto bliže 5-litrenoj boci te sena zadnje mjesto stavi nova boca
sa 100 mL svježeg 0,0125 N barijevog hidroksida.

*1.1.8. Izračunavanje
biološke razgradljivosti*

Količina
CO2 vezana na barijev hidroksid izračunava se prema jednadžbi:

mg
CO2 = (100 × CB – 0,5 ×V × CA) × 44

gdje
je:

V
= volumen HCl potrošen za titraciju 100 ml hidroksida (ml),

CB
= koncentracija otopine barijevog hidroksida (N),

CA
= koncentracija otopine kloridne kiseline (N),

Ako
je CB 0,0125 N i CA 0,05 N, za titraciju 100 mL barijevog hidroksida troši se
50 mL kloridne kiseline, a količina CO2 se izračuna pomoću jednadžbe:

(0,05/2)
× 44 × ml HCl = 1,1 × ml HCl

Prema
tome, faktor konverzije titriranog volumena HCl u mg nastalog CO2 je 1,1.

Posebno
se izračunavaju količine nastalog CO2 u boci s cjepivom i u boci s cjepivom i
određivanom tvari, a dobivena razlika je količina CO2 nastala razgradnjom
određivane tvari.

Postotak
biološke razgradnje se izračunava prema jednadžbi:

%
razgradnje = (mg nastalog CO2 × 100)/(TCO2 × mg dodane tvari)

ili

%
razgradnje = (mg nastalog CO2 × 100)/(mg TOC × 3,67)

pri
čemu je 3,67 faktor konverzije ugljika u ugljikov dioksid (44/12).

Postotak
razgradnje izračuna se za svako vremensko razdoblje u odnosu na teorijsku
vrijednost CO2 (TCO2).

Ako
se određuje smanjenje otopljenog organskog ugljika, postotak razgradnje
izračuna se prema sljedećoj jednadžbi:

Dt
= [1 – (Ct – Cbt)/(C0 – Cbo)] × 100

gdje
je:

Dt
= % razgradnje u vremenu t,

C0
= srednja početna koncentracija otopljenog organskog ugljika u nacijepljenoj
podlozi koja

sadrži
određivanu tvar (mg DOC/L),

Ct
= srednja koncentracija otopljenog organskog ugljika u nacijepljenoj podlozi
koja

sadrži
određivanu tvar u vremenu t (mg DOC/L),

Cbo
= srednja početna koncentracija otopljenog organskog ugljika u slijepoj probi
tj. u

nacijepljenoj
mineralnoj podlozi (mg DOC/L),

Cbt
= srednja koncentracija otopljenog organskog ugljika u slijepoj probi tj. u

nacijepljenoj
mineralnoj podlozi u vremenu t (mg DOC/L).

Smatra
se da je pokus valjan ukoliko je razlika replikatnih vrijednosti razgradnje
određivane tvari na kraju pokusa manja od 20% i ukoliko je postotak razgradnje
referentne tvari dostigao vrijednost od najmanje 60% za 14 dana. Ukoliko bilo
koji od ovih uvjeta nije postignut, pokus se mora ponoviti. Nastali CO2 u
slijepoj probi na kraju pokusa ne smije biti veći od 40 mg/L. Ukoliko se dobiju
vrijednosti veće od 70 mg CO2/L, potrebno je preispitati podatke i uvjete rada
u laboratoriju.

Ukoliko
je u pokusu toksičnosti koji sadrži određivanu i referentnu tvar stupanj
razgradnje postignut tijekom 14 dana manji od 25%, smatra se da određivana tvar
ima inhibirajuće ili toksično djelovanje na prisutne mikroorganizme. U tom
slučaju, pokus treba ponoviti po mogućnosti s manjom koncentracijom određivane
tvari i/ili većom koncentracijom cjepiva, ali ne većom od 30 mg suspendirane
tvari/L.

***1.2. Procjena potpune
aerobne biološke razgradljivosti organskih tvari u vodi – Metoda određivanja
anorganskog ugljika u začepljenim bocama (test CO2 u atmosferi) (HRN EN ISO
14593:2000)***

1.2.1. Princip metode

U
poznati volumen nacijepljene mineralne podloge dodaje se odgovarajuća
koncentracija određivane tvari (početna koncentracija organskog ugljika je 2
mg/L do 40 mg/L, obično 20 mg/L) kao jedini izvor organskog ugljika. Razgradnja
se prati tijekom 28 dana određivanjem porasta ukupnog anorganskog ugljika.
Stupanj biološke razgradljivosti (%) izražava se kao postotak teorijske
količine anorganskog ugljika na osnovu početno dodane količine određivane
tvari. Stupanj razgradnje se također može izračunati iz dodatnih analiza
otopljenog organskog ugljika na početku i na kraju pokusa.

1.2.2. Potrebna oprema

a)
začepljene boce, npr. boce volumena 160 ml zatvorene gumenim čepom i
aluminijskim pokrovom;

b)
rotacijska laboratorijska tresilica;

c)
mjesto za inkubaciju sa difuznim svijetlom ili tamom i temperaturom od 20 °C do
25 °C koja ne smije varirati više od ± 2 °C tijekom pokusa;

d)
centrifuga;

e)
sustav za stvaranje zraka bez ugljikovog dioksida;

f)
uređaj za membransko filtriranje;

g)
TOC analizator.

*1.2.3. Mineralna podloga*

U
800 ml deionizirane ili destilirane vode visoke čistoće dodaje se 10 ml osnovne
otopine (a) i po 1 ml otopina (b) do (d), te se nadopuni vodom do 1 litre.
Osnovne otopine pripremaju se s kemikalijama analitičke čistoće na sljedeći
način:

(a)
kalij dihidrogenfosfat, KH2PO4                                   8,50 g

di-kalij
hidrogenfosfat, K2HPO4 21,75 g

di-natrij
hidrogenfosfat dihidrat, Na2HPO4 × 2H2O        33,40
g

amonijev
klorid, NH4Cl                                                    0,50 g

otopi
se u vodi i nadopuni do 1 L. pH otopine treba biti          7,4.

(b)
kalcijev klorid dihidrat, CaCl2 × 2H2O                      36,40
g

otopi
se u vodi i nadopuni do 1L.

(c)
magnezij sulfat heptahidrat, MgSO4 × 7H2O              22,50
g

otopi
se u vodi i nadopuni do 1L.

(d)
željezo(III)klorid heksahidrat, FeCl3 × 6H2O               0,25
g

otopi
se u vodi i nadopuni do 1L.

*1.2.4. Priprema cjepiva*

Kao
cjepivo najčešće se koristi aktivni mulj. Taj mulj treba potjecati iz gradskog
ili laboratorijskog uređaja koji pretežno obrađuju otpadne vode iz
domaćinstava.

Osim
aktivnog mulja cjepivo se može dobiti i iz drugih izvora: otpadnih voda,
površinskih voda, tla ili iz njihove mješavine.

*1.2.5. Postupak*

Boce
za određivanu tvar označuju se sa FT, boce za slijepu probu sa FB, boce za
kontrolu postupka koje sadrže referentnu tvar sa FC, boce za kontrolu
toksičnosti sa FI, boce za kontrolu abiotske razgradnje koje sadrže određivanu
tvar, ali bez cjepiva, steriliziraju se ili se dodaje odgovarajuća toksična
tvar kako bi se spriječila mikrobiološka aktivnost, najčešće živa(II)klorid
(HgCl2), i označuju s FS. Boce se pripremaju na način prikazan u Tablici 1.
Dodatka IV ovoga Pravilnika.

Treba
osigurati da omjer tekućine i prostora iznad te tekućine u bocama bude takav da
u tom prostoru prostoru bude dovoljna količina kisika. Uobičajeno je da je
omjer prostora i tekućine 1:2. Boce se zatvaraju gumenim čepom i aluminijskim
pokrovom i stavljaju u laboratorijsku tresilicu uz miješanje od 150 do 200
r/min u tami ili pri difuznom svijetlu.

Tablica
1. Način pripreme boca za određivanu tvar, za kontrolu, referentnu tvar, za
kontrolu toksičnosti i za kontrolu abiotske razgradnje.

|  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| Boca | Medij | Određivana tvar | Referentna tvar | Cjepivo |
| FT  Određivana tvar | + | +  2 mg/L do 40 mg/L TOC | – | + |
| FB  Slijepa proba | + | - | - | + |
| FC  Kontrola postupka | + | - | +  20 mg/L TOC | + |
| FS  Kontrola abiotske razgradnje | +  sterilizirano | +  2 mg/L do 40 mg/L TOC | – | – |
| FI  Kontrola toksičnosti | + | +  2 mg/L do 40 mg/L TOC | +  20 mg/L TOC | + |

Od
ukupnog broja boca prvi se dan uzima odgovarajući broj boca za određivanu tvar
FT, za slijepu probu sa FB, za kontrolu postupka koja sadrži referentnu tvar
FC, za kontrolu toksičnosti FI i za kontrolu abiotske razgradnje FS i u njih se
pomoću injekcijske šprice doda 1 ml svježe pripremljenog natrijevog hidroksida
(280 g natrijevog hidroksida otopi se u 1L vode kako bi se dobila koncentracija
od 7 mol/L). Te se boce stavljaju na tresilicu 1 h pri temperaturi od 20 °C do
25 °C. Nakon toga u tim se bocama izmjeri ukupni anorganski ugljik pomoću TOC
analizatora. Preostale boce se analiziraju u odgovarajućim vremenskim razmacima
tijekom dvadeset osam dana.

1.2.6. Izračunavanje
biološke razgradljivosti

Ukupni
anorganski ugljik (TIC) u testnim bocama je:

TIC
= (mg C u vodenoj fazi + mg C u plinovitoj fazi)

odnosno

TIC
= (VL × cL) + (VH × cH)

gdje
je

VL
volumen tekućine u boci s određivanom tvari, u litrama;

cL
koncentracija ukupnog anorganskog ugljika (TIC) u vodenoj fazi (mg ugljika po
litri);

VH
volumen prostora iznad tekućine, u litrama;

cH
koncentracija ukupnog anorganskog ugljika (TIC) u prostoru iznad tekućine (mg
ugljika po litri).

Postotak
biološke razgradnje izračunava se prema sljedećoj jednadžbi:

Dt
= [(TICt – TICb)/TOCi] × 100

gdje
je

TICt
je ukupni anorganski ugljik u boci s određivanom tvari u vremenu t, u
miligramima;

TICb
je ukupni anorganski ugljik u boci sa slijepom probom u vremenu t, u
miligramima;

TOCi
je ukupni organski ugljik početno dodan u bocu s određivanom tvari, u
miligramima.

Na
isti se način izračunava stupanj biološke razgradnje referentne tvari u bocama
FC za kontrolu postupka kao i u bocama za kontrolu toksičnosti FI te za
kontrolu abiotske razgradnje FS, ali bez oduzimanja slijepe probe.

Smatra
se da je pokus valjan ukoliko je postotak razgradnje referentne tvari dostigao
vrijednost od najmanje 60% za 14 dana i ukoliko je ukupan anorganski ugljik,
proizveden u slijepim probama, na kraju testa manji ili jednak 15% početno
dodanog organskog ugljika određivanom tvari. Ukoliko bilo koji od ovih uvjeta
nije postignut, pokus se mora ponoviti.

***2. Utvrđivanje anionskih
površinsko aktivnih tvari u***

***ispitivanjima biološke razgradljivosti***

2.1. Princip

Metoda
se temelji na stvaranju soli metilenskog modrila (MBAS) i anionskih površinsko
aktivnih tvari u alkalnom mediju. Sol se ekstrahira kloroformom i kiselom
kloroformskom otopinom. Smetnje se uklanjaju ekstrakcijom kompleksa anionska
površinsko aktivna tvar-metilensko modrilo iz alkalnih otopina i ekstrakcijom
iz kisele otopine metilenskog modrila. Apsorbancija organske faze mjeri se pri
valnoj duljini od 650 nm.

2.2. Oprema i reagensi

2.2.1. Oprema

–
Spektrofotometar (mogućnost mjerenja pri 650 nm).

–
Lijevci za odjeljivanje od 250 ml

–
Odmjerne tikvice od 50, 1000 ml

–
Trbušaste pipete od 1, 5, 10, 20, 25, 50, 100 ml

–
Stakleni lijevčići

2.2.2. Kemikalije

Potrebne
su kemikalije čistoće p.a. i destilirana voda.

2.2.2.1. Kloroform
(CHCl3)

Oprez:
potencijalni kancerogen.

Ako
je potrebno, npr. zbog visoke absorbancije slijepe probe, može se pročistiti
propuštanjem kroz kolonu sa neutralnim Al2O3.

2.2.2.2. Sulfatna
kiselina 96 % (H2SO4) ρ=1,84 g/ml

2.2.2.3. Pufer otopina
pH=10

U
odmjernoj tikvici od 1000 ml otopi se 24 g natrijev hidrogenkarbonata (NaHCO3)
i 27 g bezvodnog natrijevog karbonata (Na2CO3) u vodi i nadopuni vodom do
oznake.

2.2.2.4. Neutralna
otopina metilenskog modrila

U
odmjernoj tikvici od 1000 ml otopi se 0,350 g metilenskog modrila u vodi i
nadopuni do oznake. Otopinu je potrebno napraviti najmanje 24 sata prije
uporabe, čuva se na tamnom i hladnom mjestu, a stabilna je najmanje dva tjedna.
Absorbancija slijepe probe mjerena prema kloroformu ne smije prelaziti 0,2 za
kivetu veličine 10 mm pri 650 nm. Absorbancija slijepe probe mjerena prema
kloroformu ne smije prelaziti 0,2 za kivetu veličine 10 mm pri 650 nm. U
slučaju više absorbancije, neutralnu otopinu metilenskog modrila potrebno je pročistiti
na sljedeći način: Otopina metilenskog modrila premjesti se u odgovarajući
lijevak za odjeljivanje. Na svakih 100 ml otopine metilenskog modrila doda se
200 ml puferske otopine i 200 ml kloroforma. Mućka se 30 sekundi i ostavi da se
slojevi odijele. Kloroformski sloj se ispusti, a vodeni sloj se nadopuni sa 60
ml kloroforma za svakih 100 ml otopine metilenskog modrila. Ekstrakcija se
ponavlja i nadopunjava kao i prije. Kloroformski slojevi se sjedine i odbace, a
otopina metilenskog modrila je spremna za uporabu.
2.2.2.5. Kisela otopina
metilenskog modrila

U
odmjernoj tikvici od 1000 ml otopi se 0,350 g metilenskog modrila u vodi, doda
6,5 ml sulfatne kiseline i nadopuni do oznake. Otopinu je potrebno napraviti
najmanje 24 sata prije uporabe, čuva se na tamnom i hladnom mjestu, a stabilna
je najmanje dva tjedna. Absorbancija slijepe probe mjerena prema kloroformu ne
smije prelaziti 0,2 za kivetu veličine 10 mm pri 650 nm. U slučaju više
absorbancije, neutralnu otopinu metilenskog modrila potrebno je pročistiti s
kloroformom.
2.2.2.6. Natrijeva sol
dodecilbenzen sulfonske kiseline(C12H25NaO3S), DDBS.

Koristi
se kao referentna tvar za pripremu izvorne standardne otopine.

Izvorna
otopina DDBS

Odvaže
se 1,280 g DDBS na vagi s mogućnošću očitanja 0,1 mg (vaga V-1), otopi u vodi i
nadopuni do 1000 ml. To je otopina »A« (1 ml = 1 mg DDBS)

Iz
otopine »A« odpipetira se 50 ml i nadopuni vodom do 1000 ml.

To
je otopina »B« (1 ml = 50 µg).

Iz
otopine »B« odpipetira se 50 ml i nadopuni vodom do 1000 ml.

To
je otopina »C« (1 ml = 2,5 µg).

Standardne
otopine pripreme se prema Tablici 2. Dodatka VIII ovoga Pravilnika.

*Tablica
2.* Količina DDBS, volumeni otopine »C« i vode za pripremu radnih standarda

|  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| Točka | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 | 6 | 7 |
| Količina DDBS (µg/l) | 2,5 | 12,5 | 25 | 50 | 125 | 187,5 | 250 |
| Volumen otopine »C« (ml) | 1 | 5 | 10 | 20 | 50 | 75 | 100 |
| Volumen dest. vode (ml) | 99 | 95 | 90 | 80 | 50 | 25 | 0 |

2.3. Postupak

100
ml uzorka stavi se u lijevak za odjeljivanje, doda se 5 ml neutralne otopine
metilenskog modrila, 10 ml pufer otopine pH=10 i 15 ml kloroforma. Pažljivo se
mućka jednu minutu i ostavi stajati da se slojevi odijele. Kloroformski sloj se
ispusti u donji lijevak koji sadrži 110 ml vode, 5 ml kisele otopine
metilenskog modrila. Ravnomjerno se mućka jednu minutu, a kloroformski sloj se
profiltrira kroz vatu navlaženu kloroformom u odmjernu tikvicu od 50 ml.

Ekstrakcija
u alkalnom i kiselom mediju se ponovi tri puta, od čega se za drugu i treću
ektrakciju upotrijebi 10 ml kloroforma. Kloroformski slojevi se skupljaju preko
istog lijevčića u istu odmjernu tikvicu koja se nadopuni kloroformom do oznake.

Kada
se uzorci pripreme, mjeri se absorbancija uzoraka (kloroformski ekstrakt) na
spektrofotometru pri valnoj duljini od 650 nm, u kiveti veličine 1cm.

Paralelno
s uzorcima radi se i slijepa proba i nulti faktor u setu baždarnih otopina
(radnih standarda). Absorbancija slijepe probe ili nultog faktora (A0) oduzme
se od absorbancije uzoraka ili baždarnih otopina (A1). Slijepa proba ne smije
prelaziti 0,02 u kiveti veličine 10 mm, pri valnoj duljini od 650 nm.

2.4. Kalibracija i
provjera točnosti mjerenja

Pripremi
se niz radnih standarda prema Tablici 2.

Masena
koncentracija MBAS iznosi ρx = m f1/ V

m=
masa DDBS (mg)

f1=
konverzijski faktor za DDBS; za DDBS iznosi 1,000

V=
volumen korekcijskog faktora (ml) iznosi 20 000

Snime
se absorbancije radnih standarda, načini baždarni pravac; prema Beerovom zakonu
uz metodu najmanjih kvadrata.

2.5. Izračunavanje
rezultata

MBAS
indeks = masena koncentracija DDBS (µg/l)

ρx
= f2 (A1 – A0)/ V0

A1= absorbancija uzorka

A0
= absorbancija slijepe probe

f2
= kalibracijski faktor – masa MBAS (µg/l), izračunat kao DDBS prema baždarnoj
krivulji

V0=
volumen uzorka (ml)

Rezultati
se izražavaju minimalno s tri značajne brojke.

***3. Utvrđivanje neionskih
površinsko aktivnih tvari u***

***ispitivanjima biološke razgradljivosti***

3.1. Načelo

Površinski
se aktivne tvari koncentriraju i izoliraju plinskim odvajanjem. Količina
neionske površinski aktivne tvari u uporabljenom uzorku treba biti u rasponu
250-800 g.

Tako
odvojena površinski aktivna tvar otapa se u etil acetatu.

Nakon
odjeljivanja faza i isparavanja otapala neionska površinski aktivna tvar
nataložila se u vodenoj otopini s izmijenjenim Dragendorffovim reagensom (KBiI4
+ BaCl2 + ledena octena kiselina).

Talog
se filtrira, ispere ledenom octenom kiselinom i otopi u otopini amonijevog
tartarata. Bizmut u otopini titrira se potenciometrijski otopinom pirolidin
ditiokarbamata pri pH 4-5 uz uporabu sjajne platinaste indikatorske elektrode i
referentne elektrode od kalomela ili srebra/ srebrnog klorida. Metoda se može
primijeniti na neionske površinski aktivne tvari koje sadržavaju 6-30 skupina
alkilen oksida.

Rezultat
titracije množi se empirijskim faktorom 54 radi konverzije u referentnu tvar
nonilfenol kondenziranu s 10 mol etilen oksida (NP 10).

3.2 Reagensi i oprema

Reagense
treba pripremati s deioniziranom vodom.

3.2.1
Čisti etil acetat, netom destiliran.

3.2.2
Natrijev bikarbonat, NaHCO3 AR.

3.2.3
Razrijediti klorovodičnu kiselinu [20 ml koncentrirane kiseline (HCl)
razrijeđene vodom do 1 000 ml]

3.2.4
Metanol AR, netom destiliran, čuvan u staklenoj boci.

3.2.5
Brom kresol purpur, 0,1 g na 100 ml metanola.

3.2.6
Sredstvo za taloženje: sredstvo za taloženje smjesa je dvaju volumenskih
dijelova otopine A i jednog volumenskog dijela otopine B. Smjesa se čuva u
smeđoj boci i može se rabiti najviše tjedan dana nakon pripravljanja.

3.2.6.1.
Otopina A

Otopiti
1,7 g bizmutovog nitrata, BiONO3 x H2O AR, u 20 ml ledene octene kiseline i
nadopuniti vodu do 100 ml. Zatim otopiti 65 g kalijevog jodida AR u 200 ml
vode. Pomiješati te dvije otopine u mjernoj tikvici od 1 000 ml, dodati 200 ml
ledene octene kiseline (3.2.7) i nadopuniti vodu do 1 000 ml.

3.2.6.2
Otopina B

Otopiti
290 g barijevog klorida, BaCl2 x 2H2O AR, u 1 000 ml vode.

3.2.7
Ledena octena kiselina 99-100 % (niže koncentracije su neodgovarajuće).

3.2.8
Otopina amonijevog tartarata: pomiješati 12,4 g vinske kiseline AR i 12,4 ml
otopine amonijaka AR (d = 0,910 g/ml) i nadopuniti vodom do 1 000 ml (ili
uporabiti jednaku količinu amonijevog tartarata AR).

3.2.9
Razrijeđena otopina amonijaka: 40 ml otopine amonijaka AR (d = 0,910 g/ml)
razrijediti vodom do 1 000 ml.

3.2.10
Standardna acetatska pufer otopina: otopiti 40 g krutog natrijevog hidroksida
AR u 500 ml vode u vrču i ostaviti da se ohladi. Dodati 120 ml ledene octene
kiseline (3.2.7.). Dobro promiješati, ohladiti i premjestiti u volumetrijsku
tikvicu od 1 000 ml.

Nadopuniti
vodom do oznake.

3.2.11
Otopina pirolidin ditiokarbamata (poznata kao ‘otopina karbata’): otopiti 103
mg natrijevog pirolidin ditiokarbamata, C5H8NNaS2 x 2H2O, u oko 500 ml vode,
dodati 10 ml n-amilnog alkohola AR i 0,5 g NaHCO3 AR te doliti vodu do 1 000
ml.

3.2.12
Otopina bakrovog sulfata (za standardizaciju 3.2.11).

ČISTA
OTOPINA

Pomiješati
1,249 g bakrovog sulfata, CuSO4.x 5H2O AR, s 50 ml 0,5 mol sumporne kiseline i
nadopuniti vodom do 1 000 ml.

STANDARDNA
OTOPINA

Pomiješati
50 ml čiste otopine s 10 ml 0,5 mol H2SO4 i doliti vodu do 1 000 ml.

3.2.13
Natrijev klorid AR.

3.2.14
Naprava za plinsko odvajanje (vidi sliku 5).

Promjer
sinterirane ploče mora biti jednak unutarnjem promjeru cilindra.

3.2.15
Lijevak za odjeljivanje, 250 ml.

3.2.16
Magnetna mješalica s magnetom 25-30 mm.

3.2.17
Goochova posuda za taljenje, promjer perforiranog dna = 25 mm, tip G4.

3.2.18
Okrugli filtar-papiri od staklenih vlakana, promjera 27 mm s promjerom vlakna
0,3-1,5 m.

3.2.19
Dvije tikvice za filtriranje s adapterima i gumenim obručima, od 500 i 250 ml.

3.2.20
Potenciometar s bilježenjem mjerenja s ugrađenom poliranom platinastom
indikatorskom elektrodom i referentnom elektrodom od kalomela ili
srebra/srebrnog klorida, mjernog raspona 250 mV, s automatskom biretom
kapaciteta 20-25 ml ili alternativnom ručnom opremom.

3.3 Metoda

3.3.1
Koncentracija i odjeljivanje površinski aktivne tvari

Filtrirati
vodeni uzorak kroz kvalitativni filtar-papir. Ukloniti prvih 100 ml filtrata.

Staviti
izmjerenu količinu uzorka u napravu za odvajanje prethodno ispranu etil
acetatom, tako da sadržava 250-800 g neionske površinski aktivne tvari.

Radi
boljeg odjeljivanja dodati 100 g natrijevog klorida i 5 g natrijevog
bikarbonata.

Ako
obujam uzorka prelazi 500 ml, dodati te soli u krutom obliku u napravu za
odvajanje i otopiti propuštanjem dušika ili zraka.

Ako
je uzorak manji, otopiti soli u 400 ml vode i potom dodati u napravu za
odvajanje.

Dodavati
vodu dok se razina ne podigne do gornje slavine.

Oprezno
preliti vodu sa 100 ml etil acetata. Bocu za pranje u plinskoj cijevi (za dušik
ili zrak) napuniti do dvije trećine etil acetatom.

Propustiti
plin kroz napravu protokom od 30-60 l/h; preporučuje se uporaba mjerača
protoka. Brzina uvođenja zraka mora se u početku postupno povećavati. Brzina
plina mora se namjestiti tako da su faze i dalje vidljivo odijeljene radi što
manjeg miješanja faza i otapanja etil acetata u vodi. Nakon pet minuta
zaustaviti protok plina.

Ako
se obujam organske faze otapanjem u vodi smanji za više od 20 %, postupak se
mora ponoviti, a posebna pozornost obratiti brzini protjecanja plina.

Odliti
organsku fazu u lijevak za odjeljivanje. Vratiti svu vodu iz vodene faze u
lijevku za odjeljivanje – trebalo bi je biti samo nekoliko ml – u napravu za
odvajanje. Filtrirati fazu etil acetata u vrč od 250 ml kroz suhi kvalitativni
filter-papir.

Staviti
još 100 ml etil acetata u napravu za odvajanje i opet pet minuta propuštati
dušik ili zrak. Odvojiti organsku fazu u lijevak za odjeljivanje uporabljen za
prvo odjeljivanje, ukloniti vodenu fazu i propustiti organsku fazu kroz isti
filtar kao i prvu količinu etil acetata. Isprati lijevak za odjeljivanje i
filtar s oko 20 ml etil acetata.

Ekstrakt
etil acetata do sušenja isparavati nad vodenom kupelji (primjenom uređaja za
isparavanje). Usmjeriti blago strujanje zraka preko površine otopine radi bržeg
isparavanja.

*3.3.2 Taloženje i
filtriranje*

Otopiti
suhi ostatak preostao nakon obavljanja postupka iz točke 3.3.1.Dodatka VIII
ovoga Pravilnika u 5 ml metanola, dodati 40 ml vode i 0,5 ml razrijeđene HCl
(3.2.3) te promiješati smjesu magnetnom mješalicom.

Toj
otopini dodati 30 ml sredstva za taloženje (3.2.6) iz mjernog cilindra. Talog
se sliježe daljnjim miješanjem. Nakon deset minuta miješanja ostaviti smjesu da
odstoji najmanje pet minuta.

Filtrirati
smjesu kroz Goochovu posudu za taljenje čije je dno prekriveno filtar-papirom
od staklenih vlakana. Najprije oprati filtar lijevanjem oko 2 ml ledene octene
kiseline uz usisavanje. Potom temeljito oprati vrč, magnet i posudu za taljenje
ledenom octenom kiselinom, koje je potrebno oko 40-50 ml. Talog nakupljen na stijenkama
vrča nije potrebno potpuno prenijeti na filtar jer se otopina taloga za
titriranje vraća u vrč za taloženje i tada se otapa preostali talog.

3.3.3 Otapanje taloga

Otopiti
talog u posudi za taljenje s filtrom dodavanjem tri puta po 10 ml vruće otopine
amonijevog tartarata (oko 80° C) (3.2.8). Neka svaki dio odstoji u posudi za
taljenje nekoliko minuta prije usisavanja kroz filtar u tikvicu.

Staviti
sadržaj tikvice za filtriranje u vrč uporabljen za taloženje. Isprati stijenke
vrča s još 20 ml otopine tartarata kako bi se otopio ostatak taloga.

Dobro
oprati posudu za taljenje, adapter i tikvicu za filtriranje s 150-200 ml vode i
vratiti vodu od ispiranja u vrč uporabljen za taloženje.

*3.3.4 Titracija*

Miješati
otopinu magnetnom mješalicom (3.2.16), dodati nekoliko kapi brom kresol purpura
(3.2.5) i dodavati razrijeđenu otopinu amonijaka (3.2.9) sve dok otopina ne
postane ljubičasta (otopina je u početku blago kisela od ostatka octene
kiseline za ispiranje).

Zatim
dodati 10 ml standardne acetatske pufer otopine (3.2.10), uroniti elektrode u
otopinu i titrirati potenciometrijski standardnom ‘otopinom karbata’ (3.2.11),
s vrhom birete uronjenim u otopinu.

Brzina
titriranja ne smije biti veća od 2 ml/min.

Krajnja
je točka sjecište tangenta s dviju strana krivulje potencijala.

Povremeno
se opaža smanjenje zakrivljenosti krivulje potencijala; to se može otkloniti
pomnim čišćenjem platinaste elektrode.

3.3.5 Slijepe probe

Istodobno
tijekom cijelog postupka raditi slijepu probu s 5 ml metanola i 40 ml vode,
prema uputama iz točke 3.3.2. Titracija slijepe probe treba biti manja od 1 ml,
u suprotnom je upitna čistoća reagensa (3.2.3, 3.2.7, 3.2.8, 3.2.9, 3.2.10.),
posebno njihov sadržaj teških metala, pa se reagensi moraju zamijeniti. Slijepa
se proba mora uzeti u obzir pri računanju rezultata.

3.3.6
Provjera faktora ‘otopine karbata’

Utvrditi
faktor za otopinu karbata na dan uporabe. U tu svrhu titrirati 10 ml otopine
bakrovog sulfata (3.2.12) s ‘otopinom karbata’ nakon dodavanja 100 ml vode i 10
ml standardne acetatske pufer otopine (3.2.10).

Ako
je uporabljena količina »a« ml, faktor »f« iznosi:

f=10/a

a
i svi se rezultati titracije množe tim faktorom.

3.4 Izračunavanje
rezultata

Svaka
neionska površinski aktivna tvar ima svoj faktor ovisno o sastavu, posebno o
duljini lanca alken oksida. Koncentracija neionske površinski aktivne tvari
izražava se u odnosu na standardnu tvar kao nonilfenol s deset jedinica etilen
oksida (NP 10), s faktorom konverzije 0,054.

Primjenom
toga faktora ovako se računa količina površinski aktivne tvari sadržane u
uzorku, izražena u mg ekvivalenta NP 10:

(b
– c) xfx 0,054 = mg neionske površinski aktivne tvari kao NP 10

pri
čemu su:

b
= volumen ‘otopine karbata’ uporabljene za uzorak (ml),

c
= volumen ‘otopine karbata’ uporabljene za slijepu probu (ml),

f
= faktor ‘otopine karbata’.

3.5 Izražavanje
rezultata

Izraziti
rezultate u mg/l kao NP 10 zaokruživanjem na 0,1.

***4. Predobrada anionskih
površinski aktivnih tvari koje treba ispitati***

4.1 Uvodne napomene

4.1.1 Obrada uzoraka

Anionske
površinski aktivne tvari i složeni deterdženti prije utvrđivanja primarne
biorazgradivosti testom za dokazivanje obrađuju se na sljedeći način:

|  |  |
| --- | --- |
| Proizvodi | Obrada |
| anionski površinski aktivne tvari | ne obrađuju se |
| složeni deterdženti | alkoholna ekstrakcija i potom odjeljivanje anionskih površinski aktivnih tvari ionskom izmjenom |

Svrha
je alkoholne ekstrakcije uklanjanje netopivih i anorganskih sastojaka
komercijalnog proizvoda koji bi pod nekim okolnostima mogli utjecati na
ispitivanje biorazgradivosti.

4.1.2 Postupak ionske
izmjene

Radi
pravilnog ispitivanja biorazgradivosti potrebna je izolacija i odjeljivanje
anionskih površinski aktivnih tvari od sapuna, neionskih i kationskih
površinski aktivnih tvari. To se postiže tehnikom ionske izmjene uz uporabu
makroporozne smole i prikladnih sredstava za frakcijsku eluciju. Na taj se
način sapun, anionske i neionske površinski aktivne tvari mogu izolirati jednim
postupkom.

4.1.3 Analitička
kontrola

Koncentracija
anionskih površinski aktivnih tvari u sintetičnim deterdžentima utvrđuje se
nakon homogeniziranja, prema analitičkoj metodi za MBAS. Sadržaj sapuna
utvrđuje se odgovarajućom analitičkom metodom. Ta je analiza proizvoda potrebna
za računanje potrebnih količina za pripremu frakcija za ispitivanje biološke
razgradljiivosti.

Nije
potrebna potpuna ekstrakcija. Ekstrahirati treba najmanje 80 % anionskih
površinski aktivnih tvari. Obično se dobije 90 % ili više.

4.2 Načelo

Iz
homogenog uzorka (prašaka, osušenih pasta i osušenih tekućina) dobiva se
etanolski ekstrakt koji sadržava površinski aktivne tvari, sapun i druge
sastojke uzorka sintetičnog deterdženta topive u alkoholu. Etanolski ekstrakt
isparava se do sušenja, otapa u smjesi izopropanol/voda, a dobivena otopina
propušta se kroz vrlo kiselu kombinaciju kationskog izmjenjivača i
makroporoznog anionskog izmjenjivača zagrijanih na 50 °C. Ta je temperatura
potrebna za sprječavanje taloženja masnih kiselina koje se mogu pojaviti u
kiselim medijima. Sve neionske površinski aktivne tvari ostaju u otpadnoj vodi.
Masne kiseline iz sapuna odjeljuju se ekstrakcijom etanolom koji sadržava CO2.
Anionske površinski aktivne tvari zatim se dobiju kao amonijeve soli, elucijom
otopinom amonijevog bikarbonata u smjesi izopropanola i vode. Te se amonijeve
soli uporabljuju za ispitivanje razgradnje. Kationske površinski aktivne tvari
koje mogu utjecati na ispitivanje biološke razgradljivosti i analitički
postupak uklanjaju se kationskim izmjenjivačem postavljenim iznad anionskog
izmjenjivača.

4.3 Kemikalije i oprema

4.3.1 Deionizirana voda

4.3.2
Etanol, 95 % (v/v) C2H5OH (dopušteno sredstvo za denaturiranje: metiletilketon
ili metanol)

4.3.3
Smjesa izopropanol/voda (50/50 v/v):– 50 volumnih dijelova izopropanola,
CH3CHOHCH3, i

–
50 volumnih dijelova vode (4.3.1)

4.3.4
Otopina ugljikovog dioksida u etanolu (oko 0,1 % CO2): ugljikov dioksid, CO2,
deset minuta propuštati kroz etanol (4.3.2), kroz odljevnu cijev s ugrađenim sinteriranim staklom.

Uporabiti
samo svježe pripremljenu otopinu

4.3.5
Otopina amonijevog bikarbonata (60/40 v/v): 0,3 mol NH4HCO3 u 1 000 ml smjese izopropanol/voda koja se sastoji od 60 volumnih dijelova izopropanola i 40
volumnih dijelova vode (4.3.1)

4.3.6
Kationski izmjenjivač (KAT), vrlo kiseli, otporan na alkohol (otvor 50-100)

4.3.7
Anionski izmjenjivač (AAT), makroporozan, Merck Lewatit MP 7080 (otvor 70-150)
ili jednakovrijedan

4.3.8
Klorovodična kiselina, 10 % HCl (m/m)

4.3.9
Tikvica s okruglim dnom od 2 000 ml sa staklenim čepom i kondenzatorom za
povratni tok

4.3.10
Usisni filtar promjera 90 mm (s mogućnošću zagrijavanja) za filtar-papir

4.3.11
Tikvica za filtriranje od 2 000 ml

4.3.12
Kolone za ionsku izmjenu s pokrovom za zagrijavanje i slavinom: unutarnja cijev
promjera 60 mm, visine 450 mm (vidi sliku 4.)

4.3.13
Vodena kupelj

4.3.14
Vakuumska sušilica

4.3.15
Termostat

4.3.16
Rotirajući isparivač

4.4
Priprema ekstrakta i odjeljivanje anionskih aktivnih tvari

4.4.1 Priprema ekstrakta

Potrebna
količina površinski aktivnih tvari za ispitivanje biološke razgradnje je 50 g
MBAS-a.

Količina
proizvoda čija se ekstrakcija obavlja obično ne prelazi 1 000 g, ali može biti
potrebna i veća količina uzorka. Iz praktičnih razloga u većini slučajeva treba
ograničiti količinu proizvoda koji služi za pripremu ekstrakata za ispitivanje
biološke razgradnje na 5 000 g. Iskustvo je pokazalo da je korisnije obaviti
više malih ekstrakcija nego jednu veliku ekstrakciju.

Naznačene
količine izmjenjivača predviđene su za 600-700 mmol površinski aktivnih tvari i
sapuna.

4.4.2
Izolacija sastojaka topivih u alkoholu. Dodati 250 g sintetičnog deterdženta
koji treba analizirati u 1 250 ml etanola, smjesu zagrijati do vrelišta na sat
vremena uz povratni tok i uz miješanje. Propustiti vruću alkoholnu otopinu kroz
usisni filtar sa širokim porama zagrijan na 50 °C i brzo filtrirati. Tikvicu i
usisni filtar isprati lijevanjem oko 200 ml vrućeg etanola. Filtrat i tekućinu
kojom se ispiralo prikupiti u tikvicu za filtriranje. Ako treba analizirati
paste ili tekuće proizvode, uzorak neka ne sadržava više od 55 g anionske
površinski aktivne tvari i 35 g sapuna. Izvagani uzorak isparavati do sušenja.
Ostatak otopiti u 2 000 ml etanola i postupiti kako je opisano.

U
slučaju prašaka izrazito niske gustoće (< 300 g/l) preporučuje se povećati
udio etanola u omjeru 20:1. Isparavati etanolski filtrat do sušenja, najbolje
primjenom rotirajućeg isparivača. Ponoviti postupak ako je potrebna veća
količina ekstrakta.

Otopiti
ostatak u 5 000 ml smjese izopropanol/voda. Priprema kolona za ionsku izmjenu

4.4.3. Kolona za
kationsku izmjenu

Staviti
600 ml smole za kationsku izmjenu (4.3.6) u vrč od 3 000 ml i preliti s 2 000
ml klorovodične kiseline (4.3.8). Ostaviti da odstoji najmanje dva sata uz
povremeno miješanje.

Odliti
kiselinu i lijevanjem deionizirane vode premjestiti smolu u kolonu (4.3.12). U
kolonu prethodno treba staviti komadić staklene vune. Ispirati kolonu
deioniziranom vodom brzinom od 10-30 ml/min sve dok u eluatu više ne bude
klorida. Istisnuti vodu lijevanjem 2 000 ml smjese izopropanol/voda (4.3.3)
brzinom od 10-30 ml/min. Kolona za izmjenu sada je spremna za rad.

KOLONA
ZA ANIONSKU IZMJENU

Staviti
600 ml smole za anionsku izmjenu (4.3.7) u vrč od 3 000 ml i preliti s 2 000 ml
deionizirane vode.

Ostaviti
smolu da bubri najmanje dva sata. Premjestiti smolu u kolonu lijevanjem
deionizirane vode. U kolonu prethodno treba staviti komadić staklene vune.

Ispirati
kolonu s 0,3 mol otopinom amonijevog bikarbonata (4.3.5) sve dok više ne bude
klorida.

Za
to je potrebno oko 5 000 ml otopine. Zatim isprati s 2 000 ml deionizirane
vode. Istisnuti vodu lijevanjem 2 000 ml smjese izopropanol/voda (4.3.3)
brzinom od 10-30 ml/min. Kolona za izmjenu sada je u obliku OH i spremna za
rad.

Postupak
ionske izmjene

4.4.4
Priključiti kolone za izmjenu tako da je kolona za kationsku izmjenu
postavljena na vrhu kolone za anionsku izmjenu. Zagrijati kolone za izmjenu na
50 °C uz reguliranje termostatom.

Zagrijati
5 000 ml otopine dobivene prema točki 4.4.2 na 60 °C i propuštati otopinu kroz
kombinaciju izmjenjivača brzinom od 20 ml/min. Isprati kolone lijevanjem 1 000
ml vruće smjese izopropanol/voda (4.3.3).

Za
dobivanje anionskih površinski aktivnih tvari (MBAS) isključiti kolonu KAT.
Lijevanjem 5 000 ml otopine etanol/CO2 pri 50 °C (4.3.4) eluirati masne
kiseline sapuna iz kolone KAT. Eluat baciti. Zatim eluirati MBAS iz kolone AAT
lijevanjem 5 000 ml otopine amonijevog bikarbonata (4.3.5.). Eluat isparavati
nad parnom kupelji ili u rotirajućem isparivaču do sušenja. Ostatak sadržava
MBAS (kao amonijevu sol) i moguće anionske tvari koje nisu površinski aktivne i
ne utječu na ispitivanje biorazgradnje. Ostatku dodati deioniziranu vodu do
određenog volumena i utvrditi sadržaj MBAS-a u alikvotu. Otopina se rabi kao standardna
otopina anionskih sintetičnih detergenata za ispitivanje biološke razgradnje.
Otopinu treba čuvati na temperaturi nižoj od 5 °C. Obnavljanje smola za ionsku
izmjenu.

4.4.5
Kationski se izmjenjivač nakon uporabe baca. Smola za anionsku izmjenu obnavlja
se lijevanjem dodatne količine otopine amonijevog bikarbonata (4.3.5) niz
kolonu brzinom od oko 10 ml/min sve dok u eluatu više ne bude anionskih
površinski aktivnih tvari (test s metilenskim modrilom). Zatim isprati anionski
izmjenjivač propuštanjem 2 000 ml smjese izopropanol/voda (točka 4.3.3).
Anionski je izmjenjivač opet spreman za uporabu.

***5. Predobrada neionskih
površinski aktivnih tvari koje treba ispitati***

5.1 Obrada uzoraka

5.1.1
Neionske površinski aktivne tvari i složeni deterdženti prije utrđivanja
primarne biološke razgradljivosti testom za dokazivanje obrađuju se na sljedeći
način:

|  |  |
| --- | --- |
| Proizvodi | Obrada |
| neionske površinski aktivne tvari | ne obrađuju se |
| složeni deterdženti | alkoholna ekstrakcija i potom odjeljivanje neionskih površinski aktivnih tvari ionskom izmjenom |

Svrha
je alkoholne ekstrakcije uklanjanje netopivih i anorganskih sastojaka
komercijalnog proizvoda koji bi pod nekim okolnostima mogli utjecati na
ispitivanje biološke razgradljivosti.

Postupak ionske izmjene

5.1.2
Radi pravilnog ispitivanja biorazgradivosti potrebna je izolacija i
odjeljivanje neionskih površinski aktivnih tvari od sapuna, anionskih i
kationskih površinski aktivnih tvari. To se postiže tehnikom ionske izmjene uz
uporabu makroporozne smole i prikladnih sredstava za frakcijsku eluciju. Na taj
se način sapun, anionske i neionske površinski aktivne tvari mogu izolirati
jednim postupkom.

Analitička kontrola

5.1.3
Koncentracija anionskih i neionskih površinski aktivnih tvari u deterdžentu
utvrđuje se nakon homogeniziranja, prema analitičkom postupku za MBAS i BiAS.
Sadržaj sapuna utvrđuje se odgovarajućom analitičkom metodom. Ta je analiza
proizvoda potrebna za računanje potrebnih količina za pripremu frakcija za
ispitivanje biološke razgradljivosti.

Nije
potrebna potpuna ekstrakcija; ekstrahirati treba najmanje 80 % neionskih
površinski aktivnih tvari. Obično se dobije 90 % ili više.

*Načelo*

5.2
Iz homogenog uzorka (prašaka, osušenih pasta i osušenih tekućina) dobiva se
etanolni ekstrakt koji sadržava površinski aktivne tvari, sapun i druge
sastojke uzorka deterdženta topive u alkoholu. Etanolni ekstrakt isparava se do
sušenja, otapa u smjesi izopropanol/voda, a dobivena otopina propušta kroz vrlo
kiselu kombinaciju kationskog izmjenjivača i makroporoznog anionskog izmjenjivača
zagrijanih na 50 °C. Ta je temperatura potrebna za sprječavanje taloženja
masnih kiselina koje se mogu pojaviti u kiselim medijima. Neionske površinski
aktivne tvari dobiju se isparavanjem iz otpadne vode. Kationske površinski
aktivne tvari koje mogu utjecati na ispitivanje biorazgradivosti i analitički
postupak uklanjaju se kationskim izmjenjivačem postavljenim iznad anionskog
izmjenjivača.

Kemikalije i oprema

5.3 Deionizirana voda

5.3.1
Etanol, C2H5OH, 95 % (v/v) (dopušteno sredstvo za denaturiranje: metiletilketon
ili metanol)

5.3.2
Smjesa izopropanol/voda (50/50 v/v):

5.3.3
50 volumnih dijelova izopropanola, CH3CHOHCH3, i

–
50 volumnih dijelova vode (5.3.1)

–
otopina amonijevog bikarbonata (60/40 v/v):

5.3.4
0,3 mol NH4HCO3 u 1 000 ml smjese izopropanol/voda koja se sastoji od 60
volumnih dijelova izopropanola i 40 volumnih dijelova vode (5.3.1) Kationski
izmjenjivač (KAT), vrlo kiseli, otporan na alkohol (otvor 50-100)

5.3.5
Anionski izmjenjivač (AAT), makroporozan, Merck Lewatit MP 7080 (otvor 70-150)
ili jednakovrijedan

5.3.6
Klorovodična kiselina, 10 % HCl m/m

5.3.7
Tikvica s okruglim dnom od 2 000 ml sa staklenim čepom i kondenzatorom za
povratni tok

5.3.8
Usisni filtar promjera 90 mm (s mogućnošću zagrijavanja) za filtar-papir

5.3.9
Tikvica za filtriranje od 2 000 ml

5.3.10
Kolone za ionsku izmjenu s pokrovom za zagrijavanje i slavinom: unutarnja cijev
promjera 60 mm, visine 450 mm (vidi sliku 4.)

5.3.11
Vodena kupelj

5.3.12
Vakuumska sušilica

5.3.13
Termostat

5.3.14
Rotirajući isparivač

5.3.15
Priprema ekstrakta i odjeljivanje neionskih aktivnih tvari

5.4 Priprema ekstrakta

5.4.1
Potrebna količina površinski aktivne tvari za ispitivanje razgradnje je oko 25
g BiAS-a.

Količinu
proizvoda koji služi za pripremu ekstrakta za ispitivanje razgradnje treba
ograničiti na najviše 2 000 g. Zato može biti potrebno ponoviti postupak i više
puta da bi se dobila dovoljna količina tvari za ispitivanja razgradnje.
Iskustvo je pokazalo da je korisnije obaviti više malih ekstrakcija nego jednu
veliku ekstrakciju.

Izolacija
sastojaka topivih u alkoholu

5.4.2
Dodati 250 g sintetičnog deterdženta koji treba analizirati u 1 250 ml etanola,
smjesu zagrijati do vrelišta na sat vremena uz povratni tok i uz miješanje.
Propustiti vruću alkoholnu otopinu kroz usisni filtar sa širokim porama
zagrijan na 50 °C i brzo filtrirati. Tikvicu i usisni filtar isprati lijevanjem
oko 200 ml vrućeg etanola.

Filtrat
i tekućinu kojom se ispiralo prikupiti u tikvicu za filtriranje.

Ako
treba analizirati paste ili tekuće proizvode, uzorak neka ne sadržava više od
25 g anionskih površinski aktivnih tvari i 35 g sapuna. Izvagani uzorak
isparavati do sušenja. Ostatak otopiti u 500 ml etanola i postupiti kako je
opisano.

U
slučaju prašaka izrazito niske gustoće (< 300 g/l) preporučuje se povećati
udio etanola u omjeru 20:1.

Isparavati
etanolski filtrat do potpunog sušenja, najbolje primjenom rotirajućeg
isparivača. Ponoviti postupak ako je potrebna veća količina ekstrakta.

Otopiti
ostatak u 5 000 ml smjese izopropanol/voda.

5.4.3 Priprema kolona za
ionsku izmjenu

KOLONA
ZA KATIONSKU IZMJENU

Staviti
600 ml smole za kationsku izmjenu (5.3.5) u vrč od 3 000 ml i preliti s 2 000
ml klorovodične kiseline (5.3.7). Ostaviti da odstoji najmanje dva sata uz
povremeno miješanje.

Odliti
kiselinu i lijevanjem deionizirane vode premjestiti smolu u kolonu (5.3.11). U
kolonu prethodno treba staviti komadić staklene vune. Ispirati kolonu
deioniziranom vodom brzinom od 10-30 ml/min sve dok u eluatu više ne bude
klorida.

Istisnuti
vodu lijevanjem 2 000 ml smjese izopropanol/voda (5.3.3) brzinom od 10-30
ml/min. Kolona za izmjenu sada je spremna za rad.

KOLONA
ZA ANIONSKU IZMJENU

Staviti
600 ml smole za anionsku izmjenu (5.3.6) u vrč i preliti s 2 000 ml
deionizirane vode.

Ostaviti
smolu da bubri najmanje dva sata. Premjestiti smolu u kolonu lijevanjem
deionizirane vode. U kolonu prethodno treba staviti komadić staklene vune.

Ispirati
kolonu s 0,3 mol otopinom amonijevog bikarbonata (5.3.4) sve dok više ne bude
klorida. Za to je potrebno oko 5 000 ml otopine. Zatim isprati s 2 000 ml
deionizirane vode.

Istisnuti
vodu lijevanjem 2 000 ml smjese izopropanol/voda (5.3.3) brzinom od 10-30
ml/min.

Kolona
za izmjenu sada je u hidroksilnoj formi i spremna je za rad.

5.4.4
Postupak ionske izmjene Priključiti kolone za izmjenu tako da je kolona za
kationsku izmjenu postavljena na vrhu kolone za anionsku izmjenu. Zagrijati
kolone za izmjenu na 50 °C uz reguliranje termostatom.

Zagrijati
5 000 ml otopine dobivene prema točki 5.4.2 na 60 °C i propuštati otopinu kroz
kombinaciju izmjenjivača brzinom od 20 ml/min. Isprati kolone lijevanjem 1 000
ml vruće smjese izopropanol/voda (5.3.3).

Za
dobivanje neionskih površinski aktivnih tvari prikupiti filtrat i talog s
filtra i isparavati do sušenja, najbolje primjenom rotirajućeg isparivača.
Ostatak sadržava BiAS. Dodati deioniziranu vodu do određenog volumena i
utvrditi sadržaj BiAS-a u alikvotu. Otopina se rabi kao standardna otopina
neionskih površinski aktivnih tvari za ispitivanje razgradnje. Otopinu treba
čuvati na temperaturi nižoj od 5 °C.

5.4.5
Obnavljanje smola za ionsku izmjenu

Kationski
se izmjenjivač nakon uporabe baca. Smola za anionsku izmjenu obnavlja se
lijevanjem oko 5 000-6 000 ml otopine amonijevog bikarbonata (5.3.4) niz kolonu
brzinom od oko 10 ml/min sve dok u eluatu više ne bude anionskih površinski
aktivnih tvari (test s metilenskim modrilom). Zatim isprati anionski
izmjenjivač propuštanjem 2 000 ml smjese izopropanol/voda (točka 5.3.3).
Anionski je izmjenjivač opet spreman za uporabu.

**Uređaj s aktiviranim
talogom**

![](dodatni/350379.gif)

A
Posuda za čuvanje sintetične otpadne vode

B
Uređaj za doziranje

C
Komora za uvođenje zraka (kapaciteta tri litre)

D
Posuda za taloženje

E
Pumpa s komprimiranim zrakom

F
Posuda za prikupljanje obrađene otpadne vode

G
Sinterirani uređaj za propuštanje zraka

H
Mjerač protoka zraka

I
Zrak

**Uređaj s aktiviranim
talogom: detalj**

![](dodatni/350380.gif)

(mjere
u milimetrima)

A
Razina tekućine

B
Tvrdi PVC

C
Staklo ili vodootporna plastika (tvrdi PVC)

**Računanje
biorazgradljivosti – test za dokazivanje**

![](dodatni/350381.gif)

Početno
razdoblje

B
Razdoblje računanja biorazgradljivosti (dvadeset i jedan dan)

C
Lako biološki razgradljiva površinski aktivna tvar

D
Teško biološki razgradljiva površinski aktivna tvar

E
Biorazgradnja (%)

F
Vrijeme (broj dana)

**Grijana kolona za ionsku
izmjenu (mjere u milimetrima)**

![](dodatni/350382.gif)

**Naprava za plinsko
odvajanje**

(mjere
u milimetrima)

![](dodatni/350383.gif)

Pravilnik, NN 77/2007-2445
Opći uvjeti korištenjaZaštita privatnosti[Pristup podatcima](/data_access_hr.aspx)[ELI](/about_eli_hr.aspx)

©2026. g. Narodne novine d.d.

, izrada [Novena d.o.o.](http://novena.hr/)