## Odluka Ustavnog suda Republike Hrvatske broj U-IIIA-2971/2003 od 7. srpnja 2004.

### NN 101/2004 (21.7.2004.), Odluka Ustavnog suda Republike Hrvatske broj U-IIIA-2971/2003 od 7. srpnja 2004.

# USTAVNI SUD REPUBLIKE HRVATSKE

1984

Ustavni sud Republike Hrvatske, u sastavu Petar
Klarić, pred­sjednik Suda, te suci Marijan Hranjski, Mario Kos, Ivan Matija,
Ivan Mrkonjić, Jasna Omejec, Željko Potočnjak, Agata Račan, Emilija Rajić,
Smiljko Sokol, Nevenka Šernhorst, Vice Vuko­jević i Milan Vuković, odlučujući o
ustavnoj tužbi »S.« d.o.o. iz S., kojeg zastupaju Š. K. & E. Š., odvjetnici
iz S., na sjednici održanoj 7. srpnja 2004. godine, donio je

## ODLUKU

I. Ustavna tužba se usvaja.

II. Općinski sud u Korčuli dužan je donijeti
presudu u predmetu koji se vodi pred tim sudom, pod brojem: P-159/98 (ranije
broj: P-257/92), u najkraćem mogućem roku, ali ne duljem od jedne (1) godine,
računajući od prvog idućeg dana od dana objave ove odluke u »Narodnim
novinama«.

III. Na temelju članka 63. stavka 3. Ustavnog
zakona o Ustav­nom sudu Republike Hrvatske (»Narodne novine«, broj 49/02 –
pročišćeni tekst), podnositelju ustavne tužbe »S.« d.o.o. iz S., Z. F. 17,
određuje se primjerena naknada zbog povrede ustavnog prava iz članka 29. stavka
1. Ustava Republike Hrvatske (»Narodne novine«, broj 41/01 – pročišćeni tekst),
u iznosu od 6.600,00 kuna.

IV. Naknada iz točke III. izreke ove odluke bit
će isplaćena iz državnog proračuna Republike Hrvatske, u roku od tri mjeseca od
dana podnošenja zahtjeva podnositelja Ministarstvu financija Re­publike
Hrvatske za njezinu isplatu.

V. Ova odluka objavit će se u »Narodnim
novinama«.

Obrazloženje

1. Podnositelj je, temeljem članka 63. Ustavnog
zakona o Ustavnom sudu Republike Hrvatske (»Narodne novine«, broj 49/02 –
pročišćeni tekst, u daljnjem tekstu: Ustavni zakon), dana 19. rujna 2003.
godine podnio ustavnu tužbu smatrajući da je Općinski sud u Korčuli, u predmetu
koji se pred tim sudom vodi pod brojem: P-159/98 (ranije broj: P-257/92),
propustio odlučiti o njegovim pravima i obvezama u razumnom roku.

ČINJENICE VAŽNE ZA USTAVNOSUDSKI POSTUPAK

2. Ustavni sud je u postupku pokrenutom ustavnom
tužbom, primjenom članka 63. Ustavnog zakona, uvidom u spis Općin­skog suda u
Korčuli, broj: P-159/98, utvrdio sljedeće činjenice koje su pravno relevantne
za odlučivanje o povredi ustavnog prava podnositelja, zajamčenog člankom 29.
stavkom 1. Ustava:

– dana 30. listopada 1992. godine, podnositelj
je Općinskom sudu u Korčuli podnio tužbu protiv J. »Š.« M. iz N. Z. radi
isplate, pod brojem: P-257/92,

– dana 13. studenoga 1992. godine Općinski sud u
Korčuli donio je rješenje kojim se oglasio stvarno nenadležnim za postupanje u
svezi tužbe podnositelja i predmet je nakon pravo­moćnosti rješenja ustupljen
Okružnom privrednom sudu u Splitu,

– dana 15. prosinca 1993. godine Okružni
privredni sud u Splitu donio je rješenje broj: P-83/93 kojim nalaže tuženom da
imenuje punomoćnika koji će ga zastupati u toj pravnoj stvari,

– 24. siječnja 1994. godine sud upućuje poziv
podnositelju –tužitelju da tužbu prevede na engleski jezik radi dostave tuženom
na očitovanje,

– 9. veljače 1994. godine podnositelj udovoljava
nalogu suda,

– 8. ožujka 1994. godine sudskim putem zatražena
je od Ministarstva pravosuđa Republike Hrvatske diplomatska dostava tužbe
tuženom,

– 16. rujna 1994. godine podnositelj postavlja
zahtjev za izdavanje privremene mjere,

– 20. rujna 1994. godine sud rješenjem odbija
zahtjev podnositelja za izdavanje privremene mjere,

– 3. veljače 1995. godine sud službenim putem
požuruje dip­lo­matsku dostavu tuženom,

– 10. veljače 1995. godine u sudski spis
dostavljen je dokaz o izvršenoj diplomatskoj dostavi tužbe tuženom,

– 14. veljače 1995. godine Trgovački sud u
Splitu donosi rješenje kojim tuženom postavlja privremenog zastupnika,

– 21. ožujka 1995. godine održano je prvo
ročište na kojem je od podnositelja zatražena dodatna dokumentacija,

– 22. ožujka 1995. godine podnositelj udovoljava
nalogu suda,

– 16. svibnja 1995. godine – drugo ročište,
podnositelju određen rok za očitovanje na podnesak tuženog,

– 8. lipnja 1995. godine, podnesak podnositelja,

– 27. lipnja 1995. godine – treće ročište,
odgođeno radi saslušanja stranaka,

– 19. rujna 1995. godine, podnesak podnositelja,

– 26. rujna 1995. godine – četvrto ročište,
određeno zamolbeno saslušanje tuženog,

– 24. listopada 1995. godine – peto ročište,
saslušanje svjedoka,

– 7. studenoga 1995. godine, podnesak tuženog,

– 28. studenoga 1995. godine – šesto ročište,
podnositelj ponovno pozvan na dostavu dodatne dokumentacije uz tužbu, nalog
strankama da uplate sudske pristojbe,

– 6. prosinca 1995. godine, podnesak
podnositelja,

– 16. siječnja 1996. godine – sedmo ročište,
odgoda jer pod­nositelj kao tužitelj nije udovoljio nalogu suda,

– 15. siječnja 1996. godine, podnesak tuženog
kojim ističe prigovor nenadležnosti suda,

– 20. veljače 1996. godine – osmo ročište, sud
ponovno određuje zamolbeno saslušanje tuženog, nalog podnositelju da prevede
zamolnicu,

– 27. ožujka 1996. godine, podnositelj
udovoljava nalogu suda,

– 20. svibnja 1996. godine – Ministarstvu
pravosuđa Republike Hrvatske dostavljena zamolnica,

– 9. srpnja 1996. godine, deveto ročište,
odgođeno radi eventualnog dolaska tuženog u Republiku Hrvatsku,

– 26. rujna 1996. godine dopis Ministarstva
pravosuđa Republike Hrvatske sudu vezano za snašanje troškova zamolbenog
saslušanja,

– 18. listopada 1996. godine – sud potvrđuje
snašanje troškova zamolbenog saslušanja,

– 23. travnja 1997. i 12. svibnja 1997. godine,
dopisi Ministarstva pravosuđa Republike Hrvatske sudu radi dostave potrebne
dokumentacije za zamolbeno saslušanje,

– 21. svibnja 1997. godine, sud poziva
podnositelja za prijevod dokumentacije,

– 22. srpnja 1997. godine, deseto ročište,
saslušanje svjedoka i odgoda rasprave radi eventualnog pokušaja nagodbe između
stranaka,

– 16. srpnja 1997. godine, podneskom podnositelj
požuruje zamolbeno saslušanje tuženog,

– 31. srpnja 1997. godine – rješenje suda o stvarnoj
nenadležnosti, ustupanje Općinskom sudu u Korčuli,

– 2. rujna 1997. godine – obavijest Ministarstva
pravosuđa Republike Hrvatske o nemogućnosti zamolbenog saslušanja tuženog
(odsutan iz zemlje),

– 29. rujna 1997.
godine – žalba tuženog na rješenje o nenadležnosti Trgovačkog suda u Splitu,

– 16. prosinca 1997.
godine, rješenje Visokog prekršajnog suda Republike Hrvatske kojim se odbija
žalba tuženog,

– 2. srpnja 1999.
godine – podnositelj požuruje zakazivanje ročišta u predmetu,

– 11. listopada 1999.
godine jedanaesto ročište, odgoda radi dostave dodatne dokumentacije,

– 28. listopada 1999.
godine, podnesak podnositelja,

– 30. kolovoza 2000.
godine, podnositelj požuruje ročište i traži izdavanje privremene mjere,

– 30. studenoga 2001.
godine, podnositelj požuruje ročište i traži izdavanje privremene mjere,

– 14. lipnja 2002.
godine, dvanaesto ročište, odgoda radi očitovanja podnositelja na navode iz
zadnjeg podneska tuženog,

– 16. prosinca 2002.
godine, rješenje suda kojim se poziva podnositelj da udovolji nalogu sa zadnjeg
ročišta,

– 13. siječnja 2003.
godine, podnesak podnositelja sa zahtjevom za izdavanje privremene mjere,

– 16. listopada 2003.
godine, rješenje suda o izdavanju privremene mjere,

– 17. listopada 2003.
godine, rješenje suda o provođenju financijskog vještačenja, poziv podnositelju
na uplatu predujma,

– 12. studenoga 2003.
godine, ponovljen poziv podnositelju na uplatu predujma,

– 13. studenoga 2003.
godine, žalba tuženog na rješenje o izdavanju privremene mjere,

– 1. prosinca 2003. godine žalba upućena na
rješavanje Županijskom sudu u Dubrovniku.

if !supportEmptyParas endif

OČITOVANJE OPĆINSKOG SUDA U KORČULI

3. Na temelju članka 69. alineje 2. Ustavnog
zakona, Ustavni sud je zatražio od Općinskog suda u Korčuli da se izjasni o
navodima ustavne tužbe.

U očitovanju od 1. prosinca 2003. godine,
Općinski sud u Korčuli navodi kronologiju postupanja u predmetu.

PRAVO VAŽNO ZA USTAVNOSUDSKI POSTUPAK

4. Odredbom članka 29. stavka 1. Ustava
Republike Hrvat­ske, propisano je:

Svatko ima pravo da zakonom ustanovljeni neovisni
i nepristrani sud (...) u razumnom roku odluči o njegovim pravima i obvezama
(...).

Odredbama članka 63. Ustavnog zakona propisano
je:

(1) Ustavni sud će pokrenuti postupak po
ustavnoj tužbi i prije no što je iscrpljen pravni put, u slučaju kad o pravima
i obvezama stranke (...) nije u razumnom roku odlučio sud (...).

(2) U odluci kojom usvaja ustavnu tužbu zbog
nedonošenja akta u razumnom roku iz stavka 1. ovoga članka, Ustavni sud će
nadležnom sudu odrediti rok za donošenje akta kojim će taj sud meritorno
odlučiti o pravima i obvezama (...) podnositelja. Rok za donošenje akta počinje
teći idućeg dana od dana objave odluke Ustavnog suda u »Narodnim novinama«.

(3) U odluci iz stavka 2. ovoga članka Ustavni
sud će odrediti primjerenu naknadu koja pripada podnositelju zbog povrede
njegova ustavnog prava koju je sud učinio kada o pravima i obvezama
podnositelja (...) nije odlučio u razumnom roku. Naknada se isplaćuje iz
državnog proračuna u roku od tri mjeseca od dana podnošenja zahtjeva stranke za
njezinu isplatu.

*Ustavna tužba je osnovana.*

5. Razmatranjem razloga ustavne tužbe
podnositelja i uvidom u presliku spisa Općinskog suda u Korčuli broj: P-159/98
Ustavni sud je utvrdio da su se u ovom slučaju ostvarile pretpostavke za
postupanje temeljem odredbe članka 63. Ustavnog zakona.

Svoju odluku Ustavni sud obrazlaže sljedećim
utvrđenjima:

5.1.
DULJINA SUDSKOG POSTUPKA

Prvostupanjski parnični postupak započeo je 30.
listopada 1992. godine podnošenjem tužbe podnositelja Općinskom sudu u Korčuli
protiv J. »Š.« M. iz N. Z. radi isplate.

Ustavna tužba podnijeta
je dana 19. rujna 2003. godine, a do tog dana sudski postupak nije pravomoćno
okončan pa Ustavni sud utvrđuje da do dana podnošenja ustavne tužbe postupak u
ovom predmetu traje ukupno devet (9) godina i dvadeset jedan (21) dan.

Zakon o potvrđivanju
Konvencije za zaštitu ljudskih prava i temeljnih sloboda i Protokola broj: 1,
4, 6, 7 i 11 uz Konvenciju za zaštitu ljudskih prava i temeljnih sloboda
(»Narodne novine – Međunarodni ugovori«, broj 18/97, 6/99 – pročišćeni tekst i
8/99 – ispravak, u daljnjem tekstu: Zakon o potvrđivanju Konvencije) stupio je
na snagu dana 5. studenoga 1997. godine.

Od dana stupanja na
snagu Zakona o potvrđivanju Konvencije, odredbe Konvencije za zaštitu ljudskih
prava i temeljnih sloboda Vijeća Europe (u daljnjem tekstu: Europska
konvencija) čine, temeljem članka 140. Ustava Republike Hrvatske, dio
unutarnjeg pravnog poretka Republike Hrvatske. Dio unutarnjeg prav­nog poretka
Republike Hrvatske od tog dana čini i odredba članka 6. stavka 1. Europske
konvencije pod nazivom »Pravo na pošteno suđenje«, koja, između ostalog,
propisuje:

Radi utvrđivanja svojih
prava i obveza građanske naravi (...) svatko ima pravo da zakonom ustanovljeni
neovisni i nepristrani sud (...) u razumnom roku ispita njegov slučaj.

Pravo na donošenje
sudske odluke u razumnom roku čini dio unutarnjeg pravnog poretka Republike
Hrvatske od dana stupanja na snagu Zakona o potvrđivanju Konvencije (5.
studenoga 1997. godine). Pravo na donošenje sudske odluke u razumnom roku je
ustavno pravo u Republici Hrvatskoj od 9. studenoga 2000. godine (dana
proglašenja Promjena Ustava). Ispitivanje razumnosti trajanja sudskih postupaka
prije 5. studenoga 1997. godine, u pravilu, ne bi moglo biti predmetom
ustavnosudskih postupaka temeljenih na članku 63. Ustavnog zakona jer u
dotadašnjem pravnom poretku Republike Hrvatske takvo pravo nije postojalo.

Ustavni sud je ocijenio
da se u ovom slučaju pravno relevantnim razdobljem, s aspekta povrede prava na
donošenje sud­ske odluke u razumnom roku, smatra razdoblje od 5. studenoga
1997. godine (to jest od dana stupanja na snagu Zakona o potvrđivanju
Konvencije) do 19. rujna 2003. godine (to jest do dana podnošenja ustavne
tužbe), što ukupno iznosi pet (5) godina, devet (9) mjeseci i četrnaest (14)
dana.

5.2.
POSTUPANJE NADLEŽNOG SUDA

Ustavni sud je utvrdio da su u razmatranom,
pravno relevantnom razdoblju, nadležni sudovi, od radnji koje su relevantne za
meritorno odlučivanje o pravima i obvezama stranaka u tom sud­skom postupku,
održali dvanaest ročišta za glavnu raspravu (prvo 21. ožujka 1995. godine –
punih dvije godine i pet mjeseci nakon podnošenja tužbe u predmetnom parničnom
postupku). Ostala aktivnost suda bila je usmjerena na utvrđivanje adrese
tuženog, postavljanje tuženom privremenog zastupnika, traženje dodatne
dokumentacije od tužitelja, pisanje zamolnice za saslu­šanje tuženog i sl.

Iz spisa predmeta razvidno je da je razdoblje
potpune neaktivnosti Općinskog suda u Korčuli u razmatranom razdoblju trajalo:
od 11. listopada 1999. godine (ročište odgođeno) do 14. lipnja 2002. godine
(dvanaesto ročište) odnosno dvije (2) godine, osam (8) mjeseci i tri (3) dana.

5.3.
PONAŠANJE PODNOSITELJA USTAVNE TUŽBE

(TUŽITELJA
U SUDSKOM POSTUPKU)

Podnositelj ustavne tužbe, kao tužitelj u
sudskom postupku, prema utvrđenju Ustavnog suda, svojim ponašanjem nije
pridonio duljini sudskog postupka. Analizirajući tijek sudskog postupka u
pravno relevantnom razdoblju, Ustavni sud je utvrdio da je podnositelj
udovoljio traženju suda za dostavu zatražene dokumentacije, te je u više
navrata i požurivao nastavak sudskog postupka.

5.4.
SLOŽENOST SUDSKOG PREDMETA

Osim činjenice da je tužena u predmetnom
parničnom postupku, osoba s prebivalištem izvan Republike Hrvatske, Ustavni sud
nije utvrdio postojanje okolnosti koje ukazuju na složenost konkretne sudske
stvari.

Polazeći od činjenice da postupak pred sudom
prvog stupnja traje preko devet godina, a da nije donesena niti prvostupanjska
presuda, te imajući u vidu postupanje nadležnog suda u razmatranom, pravno
relevantnom razdoblju, kao i činjenicu da je više puta podnositelj kompletirao
dokumentaciju vezano za svoj tužbeni zahtjev, Ustavni sud nije našao okolnosti
koje bi opravdale dugotrajnost postupanja u konkretnom sudskom predmetu.

6. Slijedom iznijetog,
Ustavni sud ocjenjuje da je trajanjem predmetnog sudskog postupka u pravno
relevantnom razdoblju pred sudom prvog stupnja preko pet godina, povrijeđeno
ustavno pravo podnositelja da zakonom ustanovljeni neovisni i nepristrani sud u
razumnom roku odluči o njihovim pravima ili obvezama, koje je zajamčeno člankom
29. stavkom 1. Ustava Republike Hrvatske.

Stoga je, u smislu
odredbe članka 63. stavka 2. Ustavnog zakona, donesena odluka kao pod točkama
I. i II. izreke ove odluke.

7. Sukladno odredbi
članka 63. stavka 3. Ustavnog zakona, odlučeno je kao pod točkama III. i IV.
izreke odluke.

Visinu naknade zbog
povrede ustavnog prava na donošenje sudske odluke u razumnom roku Ustavni sud,
u pravilu, određuje za razmatrano, pravno relevantno razdoblje, uz iznimnu
moguć­nost uvažavanja nerazumno dugog razdoblja potpune neaktivnosti suda i
prije 5. studenoga 1997. godine, što ovisi o osobitim okolnostima svakog
pojedinog slučaja.

Pri utvrđivanju visine naknade, temeljem članka
63. stavka 2. Ustavnog zakona, Ustavni sud uzima u obzir sve okolnosti slučaja,
uz istodobno uvažavanje ukupnih gospodarskih i socijalnih prilika u Republici
Hrvatskoj.

8. Odluka o objavi odluke (točka V. izreke)
temelji se na odredbi članka 29. Ustavnog zakona.

Broj: U-IIIA-2971/2003
Zagreb, 7. srpnja 2004.

USTAVNI
SUD REPUBLIKE HRVATSKE

Predsjednik
**dr. sc. Petar Klarić, v. r.**

Odluka, NN 101/2004-1984