### NN 112/2016 (2.12.2016.), Odluka Ustavnog suda Republike Hrvatske broj: U-IIIA-362/2014 od 16. studenoga 2016.

USTAVNI SUD REPUBLIKE HRVATSKE

2465

Ustavni sud Republike Hrvatske, u Prvom vijeću za odlučivanje o ustavnim tužbama, u sastavu sudac Antun Palarić, predsjednik Vijeća te suci Andrej Abramović, Branko Brkić, Mario Jelušić, Lovorka Kušan i Josip Leko, članovi Vijeća, u postupku koji je ustavnom tužbom pokrenula Jelena Janković iz Zagreba, koju zastupa Maro Mihočević, odvjetnik u Odvjetničkom društvu Mihočević & Bajs sa sjedištem u Zagrebu, na sjednici održanoj 16. studenoga 2016. jednoglasno je donio

ODLUKU

I. Ustavna tužba se usvaja.

II. Općinski građanski sud u Zagrebu dužan je donijeti odluku u predmetu koji se vodi pred tim sudom pod poslovnim brojem: Pn-2030/15 u najkraćem mogućem roku, ali ne duljem od šest (6) mjeseci, računajući od prvog idućeg dana nakon objave ove odluke u »Narodnim novinama«.

III. Na temelju članka 63. stavka 3. Ustavnog zakona o Ustavnom sudu Republike Hrvatske (»Narodne novine«, broj 99/99., 29/02. i 49/02. – pročišćeni tekst), podnositeljici ustavne tužbe, Jeleni Janković iz Zagreba, Zagrebačka cesta 51, određuje se primjerena naknada zbog povrede ustavnog prava iz članka 29. stavka 1. Ustava Republike Hrvatske (»Narodne novine« broj 56/90., 135/97., 113/00., 28/01., 76/10. i 5/14.) u iznosu od 7.600,00 kn.

IV. Naknada iz točke III. izreke ove odluke bit će isplaćena iz državnog proračuna u roku od tri mjeseca od dana podnošenja zahtjeva podnositeljice Ministarstvu financija Republike Hrvatske za njezinu isplatu.

V. Ova odluka objavit će se u »Narodnim novinama«.

Obrazloženje

I. POSTUPAK PRED USTAVNIM SUDOM

1. Jelena Janković iz Zagreba, Zagrebačka cesta 51 koju zastupa Maro Mihočević, odvjetnik u Odvjetničkom društvu Mihočević & Bajs sa sjedištem u Zagrebu (u daljnjem tekstu: podnositeljica) podnijela je 22. siječnja 2014. ustavnu tužbu smatrajući da joj je zbog dugotrajnosti postupka koji se vodi pred Općinskim građanskim sudom u Zagrebu pod brojem: Pn-135/06 povrijeđeno ustavo pravo na suđenje u razumnom roku zajamčeno člankom 29. stavkom 1. Ustava.

II. PREGLEDI RADNJI U POSTUPKU

2. Ustavni sud je u postupku pokrenutom ustavnom tužbom, primjenom članka 63. Ustavnog zakona o Ustavnom sudu Republike Hrvatske (»Narodne novine«, broj 99/99., 29/02. i 49/02. – pročišćeni tekst; u daljnjem tekstu: Ustavni zakon), na temelju navoda ustavne tužbe i uvida u parnični spis Općinskog građanskog suda u Zagrebu broj: Pn-2030/15 utvrdio sljedeće pravno relevantne činjenice za odlučivanje o povredi ustavnog prava podnositeljice, zajamčenog člankom 29. stavkom 1. Ustava.

Parnični postupak koji je predmet razmatranja pred Ustavnim sudom započeo je tužbom podnositeljice podnesenom 6. veljače 1995. kojom je tražila naknadu štete i isplatu.

Tijekom ustavnosudskog postupka utvrđeno je da je podnositeljica Ustavnom sudu već podnijela ustavnu tužbu zbog duljine parničnog postupka na čiju se nerazumnu duljinu ukazuje ovom ustavnom tužbom. Odlučujući o ustavnoj tužbi podnositeljice Ustavni sud je donio odluku broj: U-IIIA-3141/2002 od 2. studenoga 2004. kojom je usvojena ustavna tužba, određen rok za donošenje odluke te dodijeljena primjerena naknada u iznosu od 5.500,00 kuna.

Nadalje je utvrđeno da je Županijski sud u Zagrebu u dva navrata odlučivao o zahtjevima podnositeljice zbog nerazumne duljine trajanja istog postupka. Naime, prvo rješenje Županijski sud u Zagrebu donio je 16. travnja 2008. pod brojem: Gzp-559/07 kojim je usvojen zahtjev podnositeljice, određen je primjereni rok za donošenje odluke te joj je dodijeljena primjerena naknada u iznosu od 4.000,00 kuna, dok je rješenjem broj: Gzp-592/11-8 od 30. studenoga 2011. također podnositeljici usvojen zahtjev za suđenje u razumnom roku, određen rok za donošenje prvostupanjske odluke te dodijeljena primjerena naknada u iznosu od 500,00 kuna.

Podnositeljica je putem punomoćnika 23. prosinca 2011. zaprimila rješenje Županijskog suda u Zagrebu broj: Gzp-592/11-8 od 30. studenoga 2011.

Ročišta pred Općinskim građanskim sudom u Zagrebu održana su 20. siječnja 2012. i 27. lipnja 2012.

Općinski građanski sud u Zagrebu donio je 2. srpnja 2012. djelomičnu presudu broj: Pn-135/06.

Protiv prvostupanjske presude 30. srpnja 2012. Općinsko državno odvjetništvo podnijelo je žalbu, a podnositeljica 24. kolovoza 2012.

Rješenjem suda od 18. listopada 2012. prvostupanjski sud odredio je nadležnom građevinskom vještaku rok od 30 dana za provođenje vještačenja te izradu nalaza i mišljenja.

Odgovor na žalbu podnositeljica je dostavila 27. rujna 2012.

Spis je povodom žalbi 22. listopada 2012. otpremljen Županijskom sudu u Zagrebu na daljnje postupanje.

Podnositeljica je 30. siječnja 2013. Vrhovnom sudu Republike Hrvatske podnijela zahtjev za zaštitu prava na suđenje u razumnom roku.

20. ožujka 2013. dostavljen je nalaz i mišljenje vještaka, o čemu se podnositeljica očitovala 23. travnja 2013., a tuženik 22. listopada 2013.

Vrhovni sud Republike Hrvatske je 22. svibnja 2013. donio rješenje broj: Gzp-168/13 o odbijanju zahtjeva podnositeljice za suđenje u razumnom roku.

Podnescima od 23. svibnja 2013. i 5. lipnja 2013. podnositeljica je zatražila žurno zakazivanje ročišta.

Podneskom od 4. prosinca 2013. podnositeljica se očitovala na podnesak tuženika od 22. listopada 2013.

Presudom Županijskog suda u Zagrebu broj: Gžn-3029/12 od 17. prosinca 2013. odbijene su žalbe kao neosnovane.

Podneskom od 14. siječnja 2014. podnositeljica je ponovno požurila sud na postupanje.

Ustavna tužba podnesena je 22. siječnja 2014.

Nakon provedenog ročišta održanog 21. ožujka 2014. zaključena je glavna rasprava.

Podneskom od 27. ožujka 2014. podnositeljica je zatražila »žurno iskazivanje pravomoćnosti i ovršnosti« djelomične presude koja je donesena 2. srpnja 2012., a postala pravomoćna 17. prosinca 2013.

Na ročištu održanom 3. travnja 2014. Općinski građanski sud u Zagrebu donio je i objavio prvostupanjsku presudu broj: Pn-135/06.

Protiv prvostupanjske presude tuženik i podnositeljica su 18. travnja 2014. podnijeli žalbu.

Podnositeljica je 13. svibnja 2014. dostavila odgovor na žalbu.

Podneskom od 15. svibnja 2014. podnositeljica je požurila sud na postupanje povodom njezinog podneska od 27. ožujka 2014.

Županijski sud u Zagrebu donio je 21. travnja 2015. presudu i rješenje broj: Gžn-1388/14.

Postupak se povodom ukidnog rješenja nastavio voditi pred Općinskim građanskim sudom u Zagrebu pod brojem: Pn-2030/15.

Podneskom od 29. svibnja 2015. podnositeljica je zatražila žurno zakazivanje ročišta.

Dana 6. listopada 2015. održano je ročište.

Dopisom od 6. listopada 2015. sud je od porezne uprave Vinkovci zatražio dostavljanje potrebnih podataka.

Podneskom od 16. veljače 2016. podnositeljica je zatražila od suda da požuri postupanje Porezne uprave Vinkovci.

Na ročištu održanom 22. ožujka 2016. doneseno je rješenje o ponovnom traženju potrebnih podataka od Porezne uprave Vinkovci.

Dana 5. svibnja 2016. sud je uputio požurnicu po Poreznoj upravi Vinkovci.

Ročište je održano 29. rujna 2016., a sljedeće je zakazano za 29. studenoga 2016.

III. MJERODAVNO PRAVO

3. U rješenju broj: U-IIIVs-3669/2006 i dr. od 2. ožujka 2010. (»Narodne novine« broj 34/10.) Ustavni sud opisao je razvoj pravne zaštite ustavnog prava na suđenje u razumnom roku od trenutka njegovog uvođenja u hrvatski pravni sustav, stupanjem na snagu Promjene Ustava Republike Hrvatske 9. studenoga 2000. (»Narodne novine« broj 113/00.), do stupanja na snagu Zakona o izmjenama i dopunama Zakona o sudovima (»Narodne novine« broj 153/09.; u daljnjem tekstu: ZIDZoSud:153/09).

U rješenju broj: U-IIIA-322/2014 od 23. prosinca 2014. (»Narodne novine« broj 8/15.) Ustavni sud opisao je i daljnji razvoj tog mehanizma pravne zaštite sve do 14. ožujka 2013. kada je stupio na snagu Zakon o sudovima (»Narodne novine« broj 28/13.; u daljnjem tekstu: ZoSud:28/13). U glavi VI. tog zakona pod nazivom »Zaštita prava na suđenje u razumnom roku« propisan je novi, drugačiji model zaštite prava na suđenje u razumnom roku u odnosu na onaj koji je bio na snazi u ranijem zakonodavnom razdoblju.

ZoSud:28/13 do danas je izmijenjen Zakonom o izmjenama i dopunama Zakona o sudovima (»Narodne novine« broj 33/15.). Tekst Zakona o sudovima koji je danas na snazi u ovoj se odluci skraćeno označava kraticom: ZoSud:28/13-33/15.

4. Pregled pravila sredstava za zaštitu prava na suđenje u razumnom roku u razdoblju od 2002. do 2013. godine (stupanja na snagu ZoSud-a:28/13-33/15) Ustavni sud je dao u odluci broj: U-IIIA-1031/2014 od 27. travnja 2016. (»Narodne novine« broj 50/16.).

IV. DOPUŠTENOST USTAVNE TUŽBE

5. Sukladno stajalištu Ustavnog suda iz odluke broj: U-IIIA-322/2014 od 23. prosinca 2014. (»Narodne novine« broj 8/15.), jedna od pretpostavki za dopuštenost ustavne tužbe podnesene na temelju članka 63. Ustavnog zakona jest ta da je podnositeljica prethodno koristila dopušteno pravno sredstvo protiv nerazumne duljine postupka.

6. Tijekom ustavnosudskog postupka utvrđeno je da je podnositeljica Ustavnom sudu već podnijela ustavnu tužbu zbog duljine parničnog postupka na čiju se nerazumnu duljinu ukazuje ovom ustavnom tužbom. Odlučujući o ustavnoj tužbi podnositeljice Ustavni sud je odlukom broj: U-IIIA-3141/2002 od 2. studenoga 2004. kojom je usvojena ustavna tužba, određen rok za donošenje odluke te dodijeljena primjerena naknada u iznosu od 5.500,00 kuna.

Nadalje je utvrđeno da je Županijski sud u Zagrebu u dva navrata odlučivao o zahtjevima podnositeljice zbog nerazumne duljine trajanja istog postupka, a Vrhovni sud Republike Hrvatske jedanput.

Naime, prvo rješenje Županijski sud u Zagrebu donio je 16. travnja 2008. pod brojem: Gzp-559/07 kojim je usvojen zahtjev podnositeljice, određen je primjereni rok za donošenje odluke te joj je dodijeljena primjerena naknada u iznosu od 4.000,00 kuna, dok je rješenjem broj: Gzp-592/11-8 od 30. studenoga 2011. također podnositeljici usvojen zahtjev za suđenje u razumnom roku, određen rok za donošenje prvostupanjske odluke te dodijeljena primjerena naknada u iznosu od 500,00 kuna.

Rješenjem Vrhovnog suda Republike Hrvatske broj: Gzp-168/13 od 22. svibnja 2013. odbijen je podnositeljičin zahtjev za zaštitu prava na suđenje u razumnom roku kao neosnovan.

7. U konkretnom slučaju podnositeljica je koristila pravna sredstva koje su joj bila na raspolaganju, a postupak u odnosu na podnositeljicu još uvijek nije okončan.

Uzimajući u obzir činjenicu da se podnositeljica koristila zahtjevom za zaštitu prava na suđenje u razumnom roku te ustavnom tužbom, kao i činjenicu da je postupak ukupno trajao preko četiri (4) godine, Ustavni sud utvrđuje da je ustavna tužba u konkretnom slučaju dopuštena te će razmotriti njezinu osnovanost.

V. OSNOVANOST USTAVNE TUŽBE

8. Ustavni sud ponavlja da se razumnost duljine postupka uvijek mora procjenjivati u svjetlu okolnosti konkretnog slučaja prema sljedećim kriterijima: složenosti predmeta, ponašanju podnositeljice i mjerodavnih tijela te važnosti predmeta postupka za podnositeljicu.

1) Duljina sudskog postupka

9. Rješenjem Županijskog suda u Zagrebu broj: Gzp-592/11-8 od 30. studenoga 2011. usvojen je zahtjev podnositeljice za suđenje u razumnom roku.

Ustavna tužba podnesena je 22. siječnja 2014.

10. Budući da je o povredi prava na suđenje u razumnom roku već prethodno doneseno rješenje Županijskog suda u Zagrebu kojim je usvojen zahtjev za suđenje u razumnom roku, u ovom ustavnosudskom postupku Ustavni sud je kao pravno relevantno razdoblje uzeo u razmatranje razdoblje od kada je podnositeljica zaprimila rješenje Županijskog suda u Zagrebu broj: Gzp-592/11-8 od 30. studenoga 2011. (23. prosinca 2011.) do donošenja odluke Ustavnog suda, što ukupno iznosi četiri (4) godine, deset (10) mjeseci i 24 dana.

2) Složenost sudskog predmeta

11. Ustavni sud ocjenjuje da u konkretnom slučaju nije riječ o složenijem predmetu.

3) Postupanje nadležnih sudova

12. Postupak se u pravno relevantnom razdoblju vodio pred prvostupanjskim i drugostupanjskim sudom. Iako je tijekom postupka trebalo odlučiti o žalbama protiv donesenih odluka što je utjecalo na duljinu trajanja postupka, navedene okolnosti ne mogu u potpunosti opravdati dugotrajnost predmetnog postupka.

4) Ponašanje podnositeljice ustavne tužbe

13. Ustavni sud ocjenjuje da podnositeljica ustavne tužbe nije pridonijela duljini postupka. Koristila je dopuštena pravna sredstva za ubrzavanje postupka te je podnescima požurivala postupanje suda.

VI. OCJENA USTAVNOG SUDA

14. Ustavni sud utvrđuje da se postupak u pravno relevantnom razdoblju vodio dulje od četiri (4) godine. Međutim, imajući u vidu ukupno trajanje postupka koje je trajalo dulje od dvadeset i jednu (21) godinu, činjenicu da nije riječ o složenijem predmetu, te da podnositeljica svojim ponašanjem nije pridonijela duljini postupka, Ustavni sud ocjenjuje da je podnositeljici povrijeđeno pravo da sud u razumnom roku odluči o njegovim pravima i obvezama, koje je zajamčeno člankom 29. stavkom 1. Ustava.

1) Izreka odluke

15. Utvrdivši da je ustavna tužba osnovana, u smislu članka 63. stavaka 1. i 2. Ustavnog zakona donesena je odluka kao u točkama I. i II. izreke.

Na temelju članka 31. stavaka 4. i 5. Ustavnog zakona određuje se da je predsjednik Općinskog građanskog suda u Zagrebu dužan dostaviti Ustavnom sudu pisanu obavijest o datumima donošenja i otpreme odluke u roku od osam (8) dana od dana njezine otpreme, a najkasnije osam (8) dana od isteka roka određenog u točki II. izreke ove odluke.

16. Sukladno članku 63. stavku 3. Ustavnog zakona, donesena je odluka kao u točkama III. i IV. izreke.

Ustavni sud utvrđuje visinu naknade zbog povrede ustavnog prava na suđenje u razumnom roku uzimajući u obzir okolnosti svakog pojedinog predmeta, uz istodobno uvažavanje ukupnih gospodarskih i socijalnih prilika u Republici Hrvatskoj.

17. Odluka o objavi temelji se na članku 29. Ustavnog zakona (točka V. izreke).

Broj: U-IIIA-362/2014

Zagreb, 16. studenoga 2016.

USTAVNI SUD REPUBLIKE HRVATSKE

Predsjednik Vijeća
Antun Palarić, v. r.