## Rješenje Ustavnog suda Republike Hrvatske broj U-III-234/2001 od 7. ožujka 2003.

### NN 43/2003 (19.3.2003.), Rješenje Ustavnog suda Republike Hrvatske broj U-III-234/2001 od 7. ožujka 2003.

# USTAVNI SUD REPUBLIKE HRVATSKE

560

Ustavni
sud Republike Hrvatske, u Vijeću trojice za odlučivanje o ustavnim tužbama, u
sastavu sudac Milan Vuković, predsjednik Vijeća, te suci Ivan Matija i Jasna
Omejec, članovi Vijeća, u postupku pokrenutom ustavnom tužbom I. M. iz B.,
kojeg zastupaju D. Š. i F. N., odvjetnici iz K., na sjednici Vijeća održanoj
dana 7. ožujka 2003. godine, jednoglasno je donio

## RJEŠENJE

I.
Ustavna tužba se odbacuje.

II. Ovo
rješenje objavit će se u »Narodnim novinama«.

O b r a z l o ž e n j e

1.
Podnositelj je podnio ustavnu tužbu protiv presude Upravnog suda Republike
Hrvatske, broj: Us-6817/1999-4 od 3. listopada 2000. godine, kojom je kao
neosnovana odbijena tužba podnositelja u upravnom sporu protiv rješenja
Ministarstva unutarnjih poslova, broj: DS-II-85/99 od 19. svibnja 1999. godine,
radi obnove disciplinskog postupka.

*Ustavni
sud nije nadležan za odlučivanje.*

2. U članku
62. stavku 1. Ustavnog zakona o Ustavnom sudu Republike Hrvatske (»Narodne
novine«, broj 49/02 - pročišćeni tekst, u nastavku: Ustavni zakon) propisano
je:

»(1)
Svatko može podnijeti Ustavnom sudu ustavnu tužbu ako smatra da mu je pojedinačnim
aktom tijela državne vlasti, tijela jedinice lokalne i područne (regionalne)
samouprave ili pravne osobe s javnim ovlastima, kojim je odlučeno o njegovim
pravima i obvezama ..., povrijeđeno ljudsko pravo ili temeljna sloboda zajamčena
Ustavom ... (u daljnjem tekstu: ustavno pravo).«.

Sukladno navedenom, odluke nadležnih tijela, donesene
u postupcima pokrenutim prijedlogom za ponavljanje ili obnovu pravomoćno završenog
sudskog postupka, odnosno prijedlogom za obnovu upravnog postupka, u pravilu se
ne smatraju pojedinačnim aktima iz članka 62. stavka 1. Ustavnog zakona protiv
kojih je Ustavni sud nadležan pružati ustavnosudsku zaštitu jer se u tim
postupcima ne donosi odluka o pravima i obvezama stranaka u postupku, odnosno
odluka o biti stvari.

O pravima i obvezama stranaka prethodno je već
pravomoćno odlučeno u postupku čije se ponavljanje traži, a protiv tih su
odluka, kao i protiv eventualnih povreda učinjenih u postupcima u kojima su one
donesene, stranke imale pravo Ustavnom sudu podnijeti ustavnu tužbu radi zaštite
ustavnih prava.

Stoga se pojedinačnim aktima iz članka 62. stavka 1.
Ustavnog zakona, protiv kojih je Ustavni sud nadležan pružati ustavnosudsku zaštitu,
u pravilu, imaju smatrati samo odluke, donesene u prethodno provedenom, pravomoćno
završenom postupku, kojima je odlučeno o pravima ili obvezama stranaka, ali ne
i odluke donesene u postupku u kojem se rješavalo o njegovom ponavljanju.

3. Navedeno stajalište Ustavni sud je izrazio i
podrobno obrazložio u svom rješenju, broj U-III-1165/2000 od 28. listopada
2002. godine, objavljenom u »Narodnim novinama«, službenom listu Republike
Hrvatske, broj 126/2002 od 30. listopada 2002. godine.

4. Slijedom navedenog, na temelju članka 72., a u
svezi s člankom 62. stavkom 1. Ustavnog zakona, riješeno je kao u izreci.

Odluka o objavi (točka II. izreke) temelji se na
odredbi članka 29. Ustavnog zakona.

Broj: U-III-234/2001

Zagreb, 7. ožujka 2003.

USTAVNI SUD REPUBLIKE HRVATSKE

Predsjednik Vijeća
**Milan Vuković,** v. r.

if !supportEmptyParas endif

Rješenje, NN 43/2003-560