### NN 56/2018 (20.6.2018.), Odluka Ustavnog suda Republike Hrvatske broj: U-III-281/2018 od 22. svibnja 2018.

USTAVNI SUD REPUBLIKE HRVATSKE

1152

Ustavni sud Republike Hrvatske, u sastavu Miroslav Šeparović, predsjednik, te suci Andrej Abramović, Ingrid Antičević Marinović, Mato Arlović, Snježana Bagić, Branko Brkić, Mario Jelušić, Lovorka Kušan, Josip Leko, Davorin Mlakar, Rajko Mlinarić, Goran Selanec i Miroslav Šumanović, u postupku koji je ustavnom tužbom pokrenula Katarina Petrović iz Virovitice, zastupana po Kosti Lacmanoviću, odvjetniku u Virovitici, na sjednici održanoj 22. svibnja 2018. donio je

ODLUKU

I. Ustavna tužba se usvaja.

II. Ukida se odluka Državnog sudbenog vijeća broj: IS-6/16-37 od 20. listopada 2017. u dijelu u kojem su za sutkinje Županijskog suda u Zagrebu imenovane Ines Kovačević, Renata Đaković Vranković i Tihana Marija Miladin.

III. Nalaže se Državnom sudbenom vijeću da u roku od trideset (30) dana od objave ove odluke u »Narodnim novinama« ponovno odluči o imenovanju tri suca Županijskog suda u Zagrebu.

IV. Točka II. izreke ove odluke stupa na snagu danom donošenja nove odluke Državnog sudbenog vijeća o imenovanju sudaca Županijskog suda u Zagrebu, a najkasnije istekom roka određenog točkom III. izreke ove odluke.

V. Ova odluka objavit će se u »Narodnim novinama«.

Obrazloženje

I. POSTUPAK PRED USTAVNIM SUDOM

1. Dopuštenu i pravodobnu ustavnu tužbu podnijela je 17. siječnja 2018. Katarina Petrović iz Virovitice, koju u postupku pred Ustavnim sudom zastupa Kosta Lacmanović, odvjetnik u Virovitici.

2. Ustavna tužba podnesena je u povodu odluke Državnog sudbenog vijeća (u daljnjem tekstu: DSV), broj: IS-6/16-37 od 20. listopada 2017., kojom je za suce Županijskog suda u Zagrebu DSV imenovao osam u izreci tog rješenja poimenično navedenih sudaca (u daljnjem tekstu: osporena odluka).

3. Podnositeljica u ustavnoj tužbi navodi da su joj osporenom odlukom DSV-a povrijeđena sljedeća prava zajamčena Ustavom Republike Hrvatske (»Narodne novine« broj 56/90., 135/97., 113/00., 28/01., 76/10. i 5/14.):

– opća zabrana diskriminacije i pravo na jednakost pred zakonom (članak 14. Ustava),

– prava na žalbu (članak 18. stavak 1. Ustava),

– pravo na pravično suđenje (članak 29. stavak 1. Ustava),

– jamstvo štovanja i pravne zaštite osobnog i obiteljskog života, dostojanstva, ugleda i časti (članak 35. Ustava),

– pravo sudjelovati pod jednakim uvjetima, u obavljanju javnih poslova i biti primljen u javne službe (članak 44. Ustava) i

– pravo na dostupnost pod jednakim uvjetima svakog radnog mjesta i dužnosti (članak 54. stavak 2. Ustava).

Pored toga ističe i povrede članka 18. stavka 2., članka 19. stavka 1. i članka 121. stavaka 3. i 9. Ustava.

U ustavnoj tužbi podnositeljica predlaže da Ustavni sud usvoji ustavnu tužbu te ukine osporenu odluku »o imenovanju Ines Kovačević, Renate Đaković Vranković i Tihane Marije Miladin sutkinjama Županijskog suda u Zagrebu – za Građanski odjel«.

Također navodi da je osporenom odlukom DSV-a povrijeđen članak 6., članak 13. i članak 14. Konvencije za zaštitu ljudskih prava i temeljnih sloboda (»Narodne novine – Međunarodni ugovori« broj 18/97., 6/99. – pročišćeni tekst, 8/99. – ispravak, 14/02. i 1/06.; u daljnjem tekstu: Konvencija).

4. U odnosu na prigovore istaknute u ustavnoj tužbi Ustavni sud je od DSV-a zatražio i dobio očitovanje broj: OU-9/18 od 31. siječnja 2018. (u daljnjem tekstu: očitovanje DSV-a).

5. Očitovanje DSV-a uručeno je 16. veljače 2018. podnositeljici putem njezina punomoćnika, uz poziv da na njega u roku od osam (8) dana dostavi Ustavnom sudu svoj odgovor.

Odgovor na očitovanje DSV-a podnositeljica je putem svog punomoćnika dostavila Ustavnom sudu 26. veljače 2018.

6. Za potrebe ustavnosudskog postupka pribavljen je spis DSV-a broj: IS-6/16.

II. ČINJENICE I OKOLNOSTI SLUČAJA

7. U »Narodnim novinama« broj 87 od 28. rujna 2016., DSV objavio je oglas broj: OU-69/16 od 15. rujna 2016. sljedećeg sadržaja:

»Broj OU 69/16 od 15. IX. 2016 (4028)

Državno sudbeno vijeće, na temelju članka 53. Zakona o Državnom sudbenom Vijeću (Narodne novine br. 116/10., 57/11., 130/11., 13/13., 28/13. i 82/15.) objavljuje

OGLAS

za imenovanje

4 suca Županijskog suda u Zagrebu – građanski odjel

4 suca Županijskog suda u Zagrebu – kazneni odjel

(...)

Kandidati za suca županijskog suda moraju ispunjavati uvjete iz čl. 51. st. 3. Zakona o Državnom sudbenom vijeću.

Pozivaju se kandidati koji ispunjavaju propisane uvjete da u roku od 15 dana od objave oglasa u Narodnim novinama, podnesu prijavu Državnom sudbenom vijeću, Zagreb, Ulica grada Vukovara 49, s naznakom 'Za natječaj'.

Prijavi je potrebno priložiti:

1. životopis

2. dokaz o državljanstvu Republike Hrvatske

3. potvrdu nadležnog tijela da radi kao pravosudni dužnosnik najmanje 8 godina

4. uvjerenje da se ne vodi kazneni postupak, ne starije od 6 mjeseci.

Isprave koje je kandidat dužan priložiti potrebno je dostaviti u izvorniku ili ovjerenom presliku.

Nepravovremene, nepotpune prijave te prijave kod kojih natječajna dokumentacija nije priložena u izvorniku ili ovjerenom presliku neće se razmatrati.

Kandidati koji ostvare pravo pristupa na razgovor bit će pozvani najmanje 8 dana prije održavanja razgovora, objavom na internetskoj stranici Državnog sudbenog vijeća.«

8. Za imenovanje sudaca Županijskog suda u Zagrebu prijavilo se 110 kandidata (108 sudaca raznih općinskih sudova, 1 sutkinja Županijskog suda u Velikoj Gorici i 1 sudac Upravnog suda u Zagrebu).

Potom je DSV pribavio ocjene obnašanja sudačke dužnosti za sve kandidate osim za njih šestero, jer dvoje od njih nisu ispunjavali propisane uvjete i četvero od njih povukli su svoje prijave.

S kandidatima za koje je pribavio ocjene obnašanja sudačke dužnosti, DSV obavio je strukturirani razgovor.

U zapisniku s 97. sjednice DSV-a održane 18., 19. i 20. listopada 2017., priloženog spisu predmeta, navedeno je:

»Tijekom razgovora kandidati su se osvrnuli na svoj dosadašnji rad i podatke iz životopisa, na svoje aktivnosti u pravosuđu i na iskazane sklonosti. Članovi DSV postavljali su im pitanja o profesionalnoj motivaciji za rad u županijskom sudu, situacijska pitanja iz pravnog područja koja nisu tretirana kao pitanja znanja te pitanja iz kojih se je mogla iščitati njihova sposobnost rješavanja određenih situacija, zatim spremnost na kolegijalnu suradnju, osjećaj za pravdu, sposobnost pregovaranja i donošenja odluka (o učinkovitosti kaznenopravnog sustava u RH, kvaliteti odluka, sudjelovanju Financijske agencije u ovrsi, o problemu odgode ovrhe, o uvjetnom kažnjavanju i alternativnim kaznama, susret prava ESLJP s domaćim pravom, o izuzimanju naloga za pretres, o trošku objave odluka, ugovoru o dosmrtnom uzdržavanju, prisilnom zasnivanju založnog prava na jedinoj nekretnini, ulozi javnih bilježnika u ostavinskim postupcima, noveli ZPP-a iz 2013. i dr.).«

Razgovor s 36 kandidata, među kojima je bila i Renata Đaković Vranković, obavljen je 18. listopada 2017.

U zapisniku je zabilježen sljedeći sadržaj razgovora obavljenog s navedenom kandidatkinjom:

»Renata Đaković Vranković kao sutkinja Općinskog građanskog suda u Zagrebu privremeno je upućena na rad u Vrhovni sud RH 2010., gdje je raspoređena u Odjel za praćenje i proučavanje sudske prakse sudova pri Vijeću Europe i Europske unije za Građanski odjel. Sudačku dužnost obnaša od 1. siječnja 1999. U radu se je konstantno usavršavala sudjelujući na brojnim inozemnim i domaćim seminarima. U nastavku razgovora pojasnila je bodove iz ocjene o obnašanju sudačke dužnosti te je odgovarala na pitanja članova Vijeća.«

Razgovor s 36 kandidata među kojima su bile Ines Kovačević i Tihana Marija Miladin obavljen je 19. listopada 2017.

U zapisniku je zabilježen sljedeći sadržaj razgovora obavljenih s navedenim kandidatkinjama:

»Ines Kovačević sutkinja je Općinskog građanskog suda u Zagrebu, gdje rješava obiteljske predmete, a imenovana je 1993. Upisana je i u Registar izmiritelja te je bila i vanjski suradnik za izvođenje nastave na Pravnom fakultetu u Zagrebu iz nastavnog predmeta Građansko procesno pravo.

(...)

Tihana Marija Miladin za sutkinju Prekršajnog suda u Zagrebu imenovana je 2005., koju dužnost je obnašala dvije godine do imenovanja za sutkinju Općinskog građanskog suda u Zagrebu. Od stupanja na dužnost, sutkinja je Parničnog odjela, u grupi Opći civil. Bila je sudionica brojnih međunarodnih i domaćih seminara i radionica te je u nastavku odgovarala na pitanja članova Vijeća.«

Razgovor s 31 kandidatom, među kojima je bila i podnositeljica, obavljen je 20. listopada 2017.

U zapisniku je zabilježen sljedeći sadržaj razgovora obavljenog s podnositeljicom:

»Katarina Petrović u razgovoru je istakla da je sutkinja Općinskog suda u Virovitici od 1991. do danas te da je tijekom rada rješavala sve vrste predmeta. Sada rješava sve predmete osim ovrha i kaznenih predmeta. U jednom mandatu bila je i predsjednica toga suda i tada je, ističe, smanjen broj neriješenih ovršnih predmeta, a što je bilo zapaženo i pohvaljeno. Sudjelovala je u radnim skupinama za izradu zakona, vodila je brojne seminare i radionice, na listi je miritelja Gospodarsko-socijalnog vijeća za kolektivne radne sporove Virovitičko-požeške županije te je godinu dana bila privremeno raspoređivana na rad u Ministarstvo pravosuđa za obavljanje poslova nadzora zemljišnoknjižnih odjela.«

Ustavni sud primjećuje da u zapisniku nije naveden sadržaj pitanja i odgovora u pogledu stručnih karakteristika koje se sukladno članku 8. stavku 1. Pravilnika o vrednovanju kandidata u postupku imenovanja sudaca (»Narodne novine« broj 93/13. – mjerodavnog u konkretnom slučaju; u daljnjem tekstu: Pravilnik:93/13) razmatraju i vrednuju na strukturiranom razgovoru.

Nakon obavljenog strukturiranog razgovora na zajedničkom vrednovanju podnositeljica i navedene kandidatkinje ostvarile su svaka po 10 bodova.

Potom je obavljeno pojedinačno vrednovanje kandidata na kojem su podnositeljica i navedene kandidatkinje ostvarile sljedeći prosječan broj bodova:

– podnositeljica – 5,7 bodova,

– Ines Kovačević – 6,3 boda,

– Tihana Marija Miladin – 7,9 bodova i

– Renata Đaković Vranković – 8,8 bodova.

Na temelju pribavljenih ocjena o obnašanju sudačke dužnosti i obavljenih razgovora s kandidatima, DSV sastavio je listu prvenstva kandidata za suce Županijskog suda u Zagrebu na kojoj je njihov redoslijed utvrđen s obzirom na ukupan broj ostvarenih bodova.

Podnositeljica i navedene kandidatkinje na listi prvenstva poredane su sljedećim redoslijedom:

– podnositeljica, 1. na listi s ukupno ostvarenih 161,7 bodova (146 bodova ostvarenih na temelju ocjene + 15,7 bodova ostvarenih na razgovoru),

– Ines Kovačević, 26. na listi s ukupno ostvarenih 154,3 boda (138 bodova ostvarenih na temelju ocjene + 16,3 boda ostvarenih na razgovoru),

– Renata Đaković Vranković, 71. na listi s ukupno ostvarenih 146,8 bodova (128 bodova ostvarenih na temelju ocjene + 18,8 bodova ostvarenih na razgovoru),

– Tihana Marija Miladin, 73. na listi s ukupno ostvarenih 146,4 boda (128,5 bodova ostvarenih na temelju ocjene + 17,9 bodova ostvarenih na razgovoru).

9. Iz zapisnika s 97. sjednice DSV-a održane 18., 19. i 20. listopada 2017. (priloženog spisu predmeta) razvidno je sljedeće:

»(...)

Predsjednik Ž. Šarić, prije glasovanja o kandidatima, iznio je prijedlog dva člana Vijeća kojim predlažu da glasovanje o kandidatima bude tajno te je taj prijedlog i stavio na glasovanje. Nakon rasprave o ovom prijedlogu, Vijeće je većinom glasova (7 'za', 2 'protiv'), odlučilo da će se postupak glasovanja o kandidatima za Županijski sud u Zagrebu, provesti tajno.

(...)

Nakon glasovanja o kandidatima prijavljenim na oglas koji je objavljen u 'Narodnim novinama' broj 87/16, predsjednik Vijeća Ž. Šarić objavio je da su, većinom glasova, po tom oglasu, imenovani Renata Đaković Vranković (7 glasova), Ines Kovačević (6 glasova), Tihana Marija Miladin (6 glasova) i Robert Jambor (7 glasova) za Građanski odjel te Dražen Kevrić (6 glasova), Željka Skomeršić (6 glasova), Milenko Djaković (6 glasova) i Ana Jeleč-Pecirep (7 glasova) za Kazneni odjel.«

U izreci pisanog otpravka odluke DSV-a navedeno je:

»Za suce Županijskog suda u Zagrebu imenuju se

1. Milenko Djaković, sudac Općinskog kaznenog suda u Zagrebu,

2. Renata Đaković Vranković, sutkinja Općinskog građanskog suda u Zagrebu,

3. Robert Jambor, sudac Općinskog suda u Novom Zagrebu,

4. Ana Jeleč Pecirep, sutkinja Općinskog suda u Šibeniku,

5. Dražen Kevrić, sudac Općinskog kaznenog suda u Zagrebu,

6. Ines Kovačević, sutkinja Općinskog građanskog suda u Zagrebu,

7. Tihana Marija Miladin, sutkinja Općinskog građanskog suda u Zagrebu i

8. Željka Skomeršić, sutkinja Općinskog kaznenog suda u Zagrebu.

Imenovani kandidati stupit će na dužnost 1. siječnja 2018.«

U obrazloženju pisanog otpravka odluke DSV-a navedeno je:

»Obzirom da na listi prvenstva imenovani suci zauzimaju niže mjesto, treba napomenuti da je takav položaj kandidata na listi prvenstva posljedica male razlike u ostvarenim bodovima, koja u konkretnom slučaju ne ukazuje na stvarnu razliku u kvaliteti u korist sudaca koji su na listi prvenstva ostvarili više bodova.

Naime, prema odredbi članka 55. stavak 2. i 3. ZDSV-a, Vijeće sastavlja listu prvenstva kandidata na temelju ukupnog broja bodova utvrđenog ocjenom obnašanja sudačke dužnosti i razgovora na kojem se može ostvariti najviše 20 bodova, a odluka Vijeća o imenovanju sudaca mora biti utemeljena na ukupno ostvarenom broju bodova i utvrđenoj listi prvenstva kandidata.

Međutim, prema pravnom shvaćanju ovog Vijeća ove odredbe ne treba shvatiti kao bezuvjetan nalog za imenovanje onih kandidata koji na listi prvenstva zauzimaju najviša mjesta već kao obvezu da se prilikom donošenja odluke o imenovanju, kao bitan čimbenik na kojem treba graditi odluku, uzme u obzir lista prvenstva tj. broj ostvarenih bodova kao osnova, kojoj se dodaju saznanja o prednostima i nedostacima kandidata koji nisu obuhvaćeni ocjenom sudačkog vijeća, niti ih je moguće pouzdano uočiti u razgovoru s članovima Vijeća (primjerice, sposobnost prenošenja znanja i iskustva vježbenicima i savjetnicima, sposobnost kvalitetnog samostalnog rješavanja složenih pravnih problema, uloga koju kandidat ima u svojoj radnoj sredini prilikom zauzimanja pravnih shvaćanja na sjednicama odjela i općim sjednicama itd.)

Odredba članka 55. stavak 3. ZDSV-a propisuje da je Vijeće dužno odluku o imenovanju utemeljiti na listi prvenstva (pri čemu riječ 'temelj' označava polazište, osnovu na kojoj se nešto gradi, a ne dovršenu cjelinu) što znači da ona predstavlja osnovu za donošenje odluke o imenovanju, ali da tako sastavljena ne isključuje da se u sliku o kandidatima uvedu i ona njihova svojstva koja su važna (pa i odlučna) za obnašanje određene sudačke dužnosti a nisu obuhvaćena sustavom u kojem nastaje lista prvenstva.

Prema tome, lista prvenstva nema snagu kogentnog diktata po kojem bi konačni izbor bio određen redoslijedom kandidata na toj listi.

Ovakvo shvaćanje u skladu je, i sa shvaćanjem Ustavnog suda Republike Hrvatske iznesenim u Odluci u predmetu U-III-4818/2015 od 28. siječnja 2016., te s recentnim odlukama Državnog sudbenog vijeća.

Stoga, a posebno cijeneći ukupno ostvareni broj bodova i utvrđenu listu prvenstva kandidata kao polazišni temelj, odlučujući unutar ovlasti i granica određenih odredbama članka 124. stavak 1., 2. i 3. Ustava Republike Hrvatske ('Narodne novine', broj 56/90, 135/97, 8/98, 113/00, 124/00, 28/01, 41/01, 55/01, 76/10, 85/10, 05/14) i članka 55. stavak 3. ZDSV-a, te u skladu s ciljem (svrhom) radi kojeg je ovlaštenje dano odnosno cilju izbora kandidata za koje se u najvećoj mjeri može očekivati da će uspješno, stručno, savjesno, pošteno i nepristrano obnašati sudačku dužnost, te navodeći se interesima i potrebama suda u koji se suci imenuju, odlučeno je kao u izreci ove odluke.«

III. PRIGOVORI PODNOSITELJICE

10. U ustavnoj tužbi podnositeljica je istaknula (pri citiranju sadržaja izostavljen je poseban način označavanja teksta):

»Podnositeljica ustavne tužbe smatra da sporna odluka DSV-a ne sadrži valjane i dostatne razloge i da ju nije moguće pravno ispitati, a i oni razlozi koji su u njoj navedeni međusobno proturječe, a u protivnosti su i sa ostvarenim brojem bodova i sa utvrđenom listom prvenstva, te u konačnosti i sa Zakonom o državnom sudbenom vijeću i Ustavom Republike Hrvatske, te Konvencijom za zaštitu ljudskih prava i temeljnih sloboda. Stoga ovu odluku shvaćamo kao izraz arbitrarnosti a ne samostalnosti i nepristranosti Vijeća.

(…)

No, kada je postupilo na način na koji je postupilo, te kada bi to bilo pravilno i zakonito, onda se postavlja pitanje zašto Vijeće nije navelo razloge zbog kojih drži da su kandidati pod red. br. 26, 71 i 73 liste prvenstva kvalitetniji od podnositeljice ustavne tužbe, pa i od ostalih 25, odnosno 70 bolje 'plasiranih' kandidata s liste. Konačno, ako bi Vijeće i bilo ovlašteno na to dodatno vrednovanje, onda je imalo obvezu rezultate svog vrednovanja valjano obrazložiti.

(…)

Dakle, u spornoj odluci, pravničkim jezikom, najjednostavnije rečeno, nedostaju 'razlozi o odlučnim činjenicama' zbog kojih viši sudovi svakodnevno ukidaju odluke nižestupanjskih sudova. To znači da se radi o pravnoj abecedi. Iz toga slijedi da bi svaki sudac u konkretnoj pravnoj stvari takvu odluku nižestupanjskog suda bez dvoumljenja ukinuo. I to najbolje govori o nezakonitosti sporne odluke o imenovanju.

Konačno, potpuno je proizvoljno i samovoljno obrazloženje da iako kandidati na listi prvenstva imaju niže mjesto, da je njihovo imenovanje posljedica činjenice da je u pitanju 'mala razlika u bodovima, koja u konkretnom slučaju ne ukazuje na razliku u kvaliteti u korist sudaca koji su na listi prvenstva ostvarili više bodova.' To je apsolutno netočno. Naime, u ovom slučaju nije u pitanju nikakva 'mala razlika u ostvarenim bodovima'. Ona je velika i izražena u korist podnositeljice ustavne tužbe. Stoga taj argument najzornije prikazuje samovolju Vijeća. To je više nego jasno. Naime, podnositeljica ustavne tužbe je ostvarila 161,7 bodova, a imenovane kandidatkinje pod rednim brojevima 26., 71. i 73. ostvarile su redom 154,3, zatim 146,8 i konačno 146,4 boda. U pitanju je razlika u odnosu na redni broj 26 – 7,4 boda zatim u odnosu na red. br. 71 – 14,9 bodova a u odnosu na red. br. 73 – 15,3 bodova. (…), a kada se usporede bodovi o ocjeni sudačke dužnosti podnositeljice (146) i bodovi imenovanih (138, 128 i 128,5), onda se također ne može govoriti o maloj razlici, pogotovo za imenovane kandidatkinje pod rednim brojevima 71. i 73., koje obje spadaju u bodovni razred 2. vrlo uspješno obnaša sudačku dužnost, dok podnositeljica sa ocjenom 146 spada u bodovni razred 1. izvrsno obnaša sudačku dužnost.

(…)

Tumačenje samostalnosti DSV koje u svojoj odluci izražava Vijeće je potpuno neprihvatljivo. I ne samo to, ono je nepravilno i protivno odredbama Ustava Republike Hrvatske. Točno je samo to da je Ustavom Republike Hrvatske propisano da je Državno sudbeno vijeće samostalno i neovisno tijelo, ali ne na način kako to u ovom slučaju tumači Vijeće. Ta samostalnost podrazumijeva samostalnost i neovisnost od drugih državnih tijela, tijela lokalne i regionalne samouprave, kao i drugih pravnih i fizičkih osoba, ali ne i samostalnost od primjene zakona i zdravog razuma i ne arbitrarno i pristrano postupanje. Pritom se ispušta iz vida da je člankom 124. st. 3. Ustava Republike Hrvatske propisano da odluke iz svoje nadležnosti, pa i odluke o imenovanju sudaca, vijeće donosi na nepristran način, a na temelju kriterija propisanih zakonom. Ako se ima u vidu koje je kriterije ZDSV propisao onda obrazloženje osporavane Odluke o nekim dodatnim kriterijima koje si prisvaja Vijeće, predstavlja izraz izravnog postupanja protiv Ustava i zakona.

(…)

Podnositeljica ukazuje da je Ustavni sud izrazio svoje stajalište još u odluci broj: U-III-761/1996 od 8. ožujka 2000. (»Narodne novine« broj 35/00.), kada je, između ostaloga, utvrdio:

'Odlučivanje uz uvjete i po postupku u kojem se osigurava stručnost, neovisnost i dostojnost za obnašanje sudačke dužnosti (članak 8. Zakona o sudovima), a prema stručnim kriterijima, imanentno je u radu DSV-a. Kada DSV postupa mimo tih kriterija, odnosno bez stručnih argumenata, ili kada se u njegovim odlukama ne vidi na temelju kojih razloga su donesene, a pogotovo ako te odluke proturječe jedinim razlozima struke koji su u postupku izneseni, bez obrazloženja zašto ti razlozi nisu uvaženi, ono postupa protivno cilju i svrsi zbog koje je osnovano te čini i grubu povredu pravila postupka, koja uvijek postoji kada za donošenje odluke ne postoje mjerodavni razlozi, odnosno kada oni postoje, ali su nejasni i proturječni.'

Iz osporavane odluke Vijeća apsolutno nije vidljivo koje je to stručne razloge Vijeće imalo u vidu pri donošenju odluke kojom podnositeljica ustavne tužbe, koja sudačku dužnost obnaša od 1. studenoga 1991. godine, uz sve reference koje su navedene u njezinom životopisu, ocjenu o izvrsnom obnašanju sudačke dužnosti nije imenovana sucem Županijskog suda u Zagrebu, već je prednost dana sucima sa manjim brojem bodova što ukazuje na dvostruko subjektivno ocjenjivanje kandidata od strane članova Vijeća na štetu objektivnog, jasno i nedvojbeno propisanog ocjenjivanja te utvrđivanja redoslijeda prema ukupno ostvarenim bodovima u postupku vrednovanja sukladno članku 18. stavak 2. Pravilnika i članku 55. stavak 3. ZDSV-a.

(...)

Slijedom svega navedenog, kako je u navedenom postupku došlo do povrede više odredbi Ustava RH i Europske konvencije za zaštitu ljudskih prava i temeljnih sloboda na štetu podnositeljice, pogrešne primjene materijalnog prava, bitne povrede postupka propisanog Zakonom u postupku koji je prethodio odluci Vijeća te da je činjenično stanje pri donošenju odluke pogrešno i nepotpuno utvrđeno, podnositeljica podnosi ovu ustavnu tužbu i predlaže Ustavnom sudu da sukladno članku 72. Ustavnog zakona o Ustavnom sudu usvoji ustavnu tužbu i ukine odluku Državnog sudbenog vijeća u odnosu na imenovane sutkinje Renatu Đaković Vranković, Ines Kovačević i Tihanu Mariju Miladin i vrati je navedenom tijelu na ponovni postupak.«

IV. OČITOVANJE DSV-A I ODGOVOR PODNOSITELJICE

11. U očitovanju DSV-a navedeno je:

»Vijeće smatra da podnositeljici pobijanom odlukom nisu povrijeđena ustavna i konvencijska prava na koja se u svojoj tužbi poziva, iako nije sporno da su imenovane kandidatkinje Renata Đaković Vranković, Ines Kovačević te Tihana Marija Miladin na listi prvenstva zauzele niža mjesta od podnositeljice.

Kao što podnositeljica u svojoj tužbi iscrpno opisuje, Vijeće u postupku imenovanja sudaca izrađuje listu prvenstva kandidata, na koju kandidate uvrštava na temelju zbroja bodova iz ocjene o obnašanju sudačke dužnosti (tu ocjenu donose, primjenom metodologije iz članka 97. i 98. Zakona o sudovima, nadležna sudačka vijeća) i broja bodova koje kandidati ostvare na razgovoru pred Vijećem, primjenom odredbi Pravilnika o vrednovanju kandidata u postupku imenovanja sudaca.

Vijeće je u konkretnom slučaju, kao i u svim ostalim postupcima imenovanja sudaca, izradilo listu prvenstva kandidata prema redoslijedu ukupno ostvarenih bodova u postupku vrednovanja i ta je lista prvenstva bila polazni temelj za donošenje odluke o imenovanju sudaca Županijskog suda u Zagrebu.

Iako je u pravu podnositeljica kada ističe da je odredbom članka 55. stavak 3. ZDSV-a propisano da odluka Vijeća o imenovanju sudaca mora biti utemeljena na ukupno ostvarenom broju bodova i utvrđenoj listi prvenstva kandidata, ovo Vijeća (i dalje) smatra kako ovu odredbu ne treba shvatiti kao bezuvjetni nalog za imenovanje kandidata koji na listi prvenstva zauzimaju najviša mjesta, već samo kao obvezu da Vijeće prilikom donošenja odluke o imenovanju, kao bitan čimbenik na kojem treba graditi odluku, uzme u obzir listu prvenstva tj. broj ostvarenih bodova kao osnovu kojoj se dodaju saznanja o prednostima i nedostacima pojedinih kandidata koji nisu obuhvaćeni ocjenom sudačkog vijeća, niti ih je moguće pouzdano uočiti u razgovoru s članovima Vijeća.

Naime, ocjena sudačkog vijeća temelji se na broju bodova koje kandidati ostvaruju primjenom Metodologije izrade ocjene sudaca, a njene odredbe ne uvažavaju u potpunosti (jer to niti ne mogu) posebnosti u pozicijama kandidata u pogledu vrste i težinskog faktora predmeta, stupnja opterećenosti i uvjeta rada, dok su mogućnost da se kroz razgovor s kandidatima uoče (sve) njihove prednosti i nedostaci ograničene. Saznanja o spomenutim osobinama kandidata, a koja nisu uključena u sustav prema kojem se kreira lista prvenstva, članovi Vijeća stječu postupajući povodom pravnih lijekova podnesenih protiv odluka koje su kandidati donijeli u svom sudačkom radu te kroz druge oblike komunikacije unutar i izvan Državnog sudbenog vijeća, primjerice tijekom stručnih savjetovanja i radionica.

Ovakvim postupanjem, odgovorno provedenim, ne proširuje se proizvoljnost i prekomjerna subjektivnost, već se na taj način postiže stvaranje potpunije slike o kandidatima što je od bitnog značaja posebno u ovakvim postupcima (postupcima napredovanja na viši sud). Kao što je prethodno istaknuto, Vijeće u postupanju koje prethodi imenovanju, sa svrhom stjecanja što potpunije slike o sposobnostima kandidata, uvažava kvalitete i zasluge koje je sudac iskazao izvršavanjem svojih dosadašnjih dužnosti koje su izražene kroz ocjenu obnašanja njihove dužnosti, ali i sva saznanja o sposobnostima pojedinih kandidata da na višem sudu na koji se imenuju samostalno rješavaju složen(ij)a pravna pitanja. Na višem sudu, kao što je županijski sud, postupci se u pravilu pravomoćno završavaju, pa pravna shvaćanja koja se na tim sudovima zauzimaju u dominantnoj mjeri diktiraju pravnu praksu na višim i nižim sudovima.

Zbog svega navedenoga, Vijeće smatra da je ovlašteno, uvažavajući utvrđenu listu prvenstva kao polazni temelj i unutar granica propisanih Ustavom i zakonom, samostalno odlučiti o imenovanju sudaca. I Ustavni sud Republike Hrvatske, u svojoj odluci broj: U-III-4818/2015 od 28. siječnja 2016., zaključuje da je Vijeće, kao Ustavom ustanovljeno samostalno tijelo, slobodno, unutar prethodno spomenutih granica, slobodno postupiti u pogledu izbora sudaca, posebno u slučaju imenovanja na viši sud. U suprotnome bi bila dovedena u pitanje Ustavom propisana samostalnost Vijeća u donošenju odluka o imenovanju sudaca.

Suprotno tvrdnjama podnositeljice, Vijeće je za svoju odluku navelo valjane razloge, a pri donošenju svoje odluke podnositeljicu nije diskriminirao zbog činjenice da ista dolazi iz manje sredine, odnosno zbog činjenica što ista nije, kako to sama navodi u svojoj tužbi (Vijeće o tome nema saznanja), član Udruge sudaca.

Donošenjem pobijane odluke kojom su za suce tog suda imenovani Renata Đaković Vranković, Ines Kovačević te Tihana Marija Miladin, ovo Vijeće nije postupilo izvan okvira ovlasti i granica propisanih odredbom članka 124. stavak 1., 2. i 3. Ustava Republike Hrvatske te članka 55. stavak 3. ZDSV-a. Za svoju odluku Vijeće je dalo valjane razloge, naglasivši da je položaj izabranih sudaca, kao kandidata na utvrđenoj listi prvenstva, posljedica male razlike u ostvarenim bodovima u odnosu na podnositeljicu te da ta razlika ne ukazuje na stvarnu razliku u kvaliteti izabranih sudaca u odnosu na podnositeljicu.

U odnosu na prigovore podnositeljice u pogledu načina na koji je provedeno glasovanje u konkretnom postupku, valja reći da Poslovnik Državnog sudbenog vijeća propisuje da je postupak imenovanja sudaca javan (kakav je bio i konkretni postupak). Međutim, suprotno tvrdnjama podnositeljice, niti Zakonom o Državnom sudbenom vijeću, niti Poslovnikom Državnog sudbenog vijeća nije propisan način glasovanja. Stoga Vijeće nije postupilo izvan svojih ovlasti kada je većinom glasova svojih članova odlučilo da će glasovanje o kandidatima biti tajno.

Slijedom iznijetoga, pobijana odluka, koja je donesena unutar Ustavom i zakonom utvrđenih ovlasti Vijeća i za koju su dani valjani i jasni razlozi, ni po čemu nije samovoljna ili arbitrarna, niti su njome podnositeljici povrijeđena prava zajamčena Ustavom RH te Konvencijom.«

U odgovoru na očitovanje DSV-a podnositeljica je navela (pri citiranju sadržaja izostavljen je poseban način označavanja teksta):

»Svojim očitovanjem DSV samo potvrđuje osnovanost ustavne tužbe. Ono nije ni pokušalo argumentirano osporiti makar bitne navode iz ustavne tužbe, jer suštinski samo ponavlja stajališta iz svoje odluke. To ukazuje na nedostatak argumenata.

Tako npr. nije odgovorilo zašto (očigledno) i dalje smatra da između podnositeljice ustavne tužbe i kandidata sa 26., 71. i 73. mjesta liste prvenstva postoji mala razlika u bodovima. Ili zašto konačno, bar u svom očitovanju, ako već nije u samoj odluci, na konkretan način nije naznačilo i obrazložilo dodatna saznanja o prednostima i nedostacima pojedinih kandidata koja kao nisu obuhvaćena ocjenom sudačkih vijeća. Podnositeljica to nije ni tražila za sve kandidate, ali se DSV moglo potruditi da to učini bar usporedbom nje i kandidatkinja na 26., 71. i 73. mjestu liste prvenstva. Bilo bi to ne samo nužno zbog ispitivanja zakonitosti i pravilnosti pobijane odluke nego i ljudski korektno. Jednako tako, ako su tajnim glasovanjem imenovane 26., 71. i 73. osoba sa rang liste, znači li to da je svih 103 kandidata ušlo u uži krug za to, ničim propisano, tajno glasovanje? Ili, kako su članovi DSV tajnim glasovanjem uspjeli utvrditi da upravo 26., 71. i 73. osoba na rang listi imaju prednosti u odnosu na svih ostalih 100 kandidata, i to takve da upravo njih, a ne primjerice 1., 2., 3. i 4. na rang listi treba imenovati, kao što su to do sada radila ranija Državna sudbena vijeća i kao što je to propisano i Zakonom i Pravilnikom???

Takvim pristupom DSV ne samo da nije uspjelo obraniti svoju odluku nego je još jednom zauzelo podcjenjivački i diskriminatorski odnos prema podnositeljici ustavne tužbe, ali i pokazalo izostanak potrebnog stupnja svoje odgovornosti, samostalnosti i neovisnosti za posao koji obavlja.«

V. MJERODAVNO PRAVO

a) Ustav

12. Članak 3. i članak 121. stavci 1., 2. i 3. Ustava glase:

»Članak 3.

… vladavina prava … najviše su vrednote ustavnog poretka Republike Hrvatske i temelj za tumačenje Ustava.«

»Članak 121.

Državno sudbeno vijeće je samostalno i neovisno tijelo koje osigurava samostalnost i neovisnost sudbene vlasti u Republici Hrvatskoj.

Državno sudbeno vijeće, u skladu s Ustavom i zakonom, samostalno odlučuje o imenovanju, napredovanju, premještaju, razrješenju i stegovnoj odgovornosti sudaca i predsjednika sudova, osim predsjednika Vrhovnog suda Republike Hrvatske.

Odluke iz stavka 2. ovoga članka Državno sudbeno vijeće donosi na nepristran način, a na temelju kriterija propisanih zakonom.

(...)«

b) Zakon o sudovima

13. Člancima 79., 96., 97., 98. i 99. Zakona o sudovima (»Narodne novine« broj 28/13., 33/15., 82/15. i 82/16.; u daljnjem tekstu: Zakon o sudovima:28/13-82/16) propisano je:

»Članak 79.

(1) Okvirna mjerila za rad sudaca propisuje ministar pravosuđa na prijedlog Opće sjednice Vrhovnog suda Republike Hrvatske.

(2) Ministar pravosuđa upozorit će Opću sjednicu Vrhovnog suda Republike Hrvatske na potrebu donošenja Okvirnih mjerila za rad sudaca te njihovih izmjena ili dopuna kada to nalažu izmjene propisa ili provedba drugih mjera iz ovlasti Ministarstva pravosuđa.

(3) Ako Opća sjednica Vrhovnog suda Republike Hrvatske ne dostavi prijedlog Okvirnih mjerila za rad sudaca u roku od dva mjeseca od dana upozorenja iz stavka 2. ovog članka, ministar pravosuđa donijet će Okvirna mjerila za rad sudaca i bez tog prijedloga.

(4) Okvirna mjerila objavljuju se na internetskoj stranici Ministarstva pravosuđa.«

»4.2. Ocjenjivanje sudaca

Članak 96.

(1) Suci, izuzev sudaca Vrhovnog suda Republike Hrvatske, ocjenjuju se u postupku imenovanja na drugi sud i kada se kandidiraju za predsjednika suda.

(2) U postupku napredovanja suca za suca županijskog suda, Visokog trgovačkog suda Republike Hrvatske, Visokog upravnog suda Republike Hrvatske i Visokog prekršajnog suda Republike Hrvatske ocjenjuje se rad suca u razdoblju od posljednjih pet godina u kojem je sudac obnašao sudačku dužnost, a za suca Vrhovnog suda Republike Hrvatske rad suca u razdoblju od posljednjih deset godina.

Članak 97.

Sudačko vijeće ocjenjuje rad suca prema sljedećim mjerilima:

1. broj odluka koje je sudac donio u odnosu na broj odluka koje je trebao donijeti na temelju Okvirnih mjerila za rad sudaca,

2. rezultat rada po vrstama predmeta u apsolutnim brojevima i postotku,

3. poštivanje rokova za donošenje i izradu odluka,

4. kvaliteta odluka povodom izjavljenih pravnih lijekova (potvrđene, ukinute ili preinačene u apsolutnom broju i postotku u odnosu na ukupan broj donesenih odluka, u odnosu na broj odluka u predmetima u kojima je izjavljen pravni lijek te broj odluka ukinutih zbog bitnih povreda postupka),

5. druge aktivnosti suca.

Članak 98.

Metodologiju izrade ocjene obnašanja sudačke dužnosti donosi Državno sudbeno vijeće, uz prethodno mišljenje Vijeća koje čine predsjednici svih sudačkih vijeća u Republici Hrvatskoj i Opće sjednice Vrhovnog suda Republike Hrvatske.

Članak 99.

(1) Ocjena obnašanja sudačke dužnosti može biti:

1. izvrsno obnaša sudačku dužnost 130 – 150 bodova,

2. vrlo uspješno obnaša sudačku dužnost 110 – 129 bodova,

3. uspješno obnaša sudačku dužnost 90 – 109 bodova,

4. zadovoljavajuće obnaša sudačku dužnost 70 – 89 bodova,

5. nezadovoljavajuće obnaša sudačku dužnost manje od 70 bodova.

(2) Sudačko vijeće utvrđuje ocjenu na temelju zbroja bodova ostvarenih prema mjerilima iz članka 97. ovoga Zakona.«

c) Zakon o Državnom sudbenom vijeću

14. Člankom 2., člankom 43. stavkom 1., člankom 44., člankom 52., člankom 53., člankom 55. stavcima 2. i 3. i člankom 56.a Zakona o Državnom sudbenom vijeću (»Narodne novine« broj 116/10., 57/11., 130/11., 13/13., 28/13. i 82/15.; u daljnjem tekstu: ZoDSV:116/10-82/15) propisano je:

»Članak 2.

Vijeće je samostalno i neovisno tijelo koje osigurava samostalnost i neovisnost sudbene vlasti u Republici Hrvatskoj.«

»Članak 43.

(1) Vijeće odlučuje na sjednici.

(...)

Članak 44.

Vijeće donosi odluke većinom glasova svih članova Vijeća ako ovim Zakonom nije drugačije propisano.«

»Članak 52.

(1) Slobodna sudačka mjesta mogu se popunjavati samo u skladu s planom popunjavanja slobodnih sudačkih mjesta.

(2) Ministarstvo pravosuđa najkasnije do kraja kalendarske godine donosi za sljedeće dvije godine plan popunjavanja slobodnih sudačkih mjesta u svim sudovima i dostavlja ga predsjedniku Vrhovnog suda Republike Hrvatske i predsjedniku Vijeća.

(3) Plan iz stavka 1. ovoga članka izmijenit će se ako se tijekom godine činjenice na temelju kojih je donesen bitno izmijene.

Članak 53.

Oglas o slobodnim sudačkim mjestima objavljuje Vijeće u 'Narodnim novinama', a po potrebi i na drugi način, a sadrži poziv kandidatima da u roku, koji ne smije biti kraći od 15 dana, a niti dulji od 30 dana, podnesu prijavu s dokazima o ispunjavanju uvjeta propisanih za imenovanje suca, kao i podatke o svom radu.«

»Članak 55.

(1) Kada sudac podnosi prijavu na oglas o slobodnom mjestu suca, Vijeće će od nadležnog sudačkog vijeća zatražiti ocjenu obnašanja sudačke dužnosti.

(2) Na temelju ukupnog broja bodova utvrđenog ocjenom obnašanja sudačke dužnosti i razgovora na kojem se može ostvariti najviše 20 bodova, Vijeće sastavlja listu prvenstva kandidata.

(3) Odluka Vijeća o imenovanju sudaca mora biti utemeljena na ukupno ostvarenom broju bodova i utvrđenoj listi prvenstva kandidata.

(4) Lista prvenstva objavljuje se na internetskim stranicama Vijeća i uključuje ukupan broj bodova i bodove ostvarene po svakom od mjerila za ocjenjivanje rada sudaca utvrđenim odredbama Zakona o sudovima.«

»Članak 56.a

(1) Odluka o imenovanju sudaca mora biti obrazložena. U obrazloženju odluke Vijeće je dužno za svakog kandidata koji je pristupio razgovoru posebno obrazložiti broj bodova dodijeljenih na razgovoru.

(2) Odluka o imenovanju sudaca objavljuje se u 'Narodnim novinama'.«

d) Pravilnik o vrednovanju kandidata u postupku imenovanja sudaca

15. Člancima 5., 8. i 18. Pravilnika:93/13, mjerodavnog u konkretnom slučaju, bilo je propisano:

»Članak 5.

1) Razgovor s kandidatima vodi član Vijeća kojeg odrede prisutni članovi dogovorom ili većinom glasova. Svi članovi Vijeća mogu postavljati pitanja i tražiti dopune.

2) S kandidatima se provodi strukturirani razgovor u primjerenom trajanju.«

»III. VREDNOVANJE KANDIDATA KOJI SU SUCI

Članak 8.

1) Na strukturiranom razgovoru Vijeće razmatra i vrednuje kandidatovu sposobnost za donošenje odluka, njegov osjećaj za pravdu, primjereno i odgovorno obnašanje dužnosti, motiviranost kandidata za rad u sudstvu te dosadašnji rad i aktivnosti važne za uspješno obnašanje sudačke dužnosti na sudačkom mjestu za koje se kandidat javlja.

2) Na razgovoru kandidat može ostvariti najviše 20 bodova.

3) Konačan broj bodova Vijeće utvrđuje suglasnom ocjenom članova Vijeća. Ako članovi Vijeća ne postignu suglasnost oko konačnog broja bodova, pristupit će se zajedničkom i pojedinačnom vrednovanju kandidata te konačan broj bodova utvrditi uz primjenu pravila iz stavaka 4. do 6. ovoga članka.

4) Na zajedničkom vrednovanju kandidata članovi Vijeća još jednom će raspravljati o kvalitetama kandidata te većinom glasova prisutnih članova odlučiti je li kandidat osobito prikladan da udovolji zahtjevima mjesta za koje se javlja. Kandidate koji po tom kriteriju budu smatrani osobito prikladnima ocijenit će se s 10 bodova, a ostale kandidate s 5 bodova.

5) Nakon zajedničkog vrednovanja, svaki član Vijeća ocjenjuje kandidata prema svojim dojmovima te mu daje između 0 i 10 bodova. Tako pojedinačno dani bodovi se zbrajaju te se dijele s brojem članova Vijeća koji su sudjelovali u ocjenjivanju, čime se utvrđuje prosječan broj ostvarenih bodova kandidata po ovoj osnovi.

6) Broj bodova kandidata ostvaren zajedničkim i pojedinačnim vrednovanjem čini zbroj ocjena postignutih prema stavku 4. i stavku 5. ovoga članka.

7) O provedbi razgovora vodi se poseban zapisnik u koji se unosi vrijeme, mjesto, sastav Vijeća, kandidati s kojima je obavljen razgovor, broj bodova svakog člana Vijeća i broj bodova Vijeća za svakog kandidata. Zapisnik potpisuju svi članovi Vijeća koji su sudjelovali u provedbi razgovora.«

»IV. LISTA PRVENSTVA KANDIDATA

Članak 18.

1) Nakon provedenog razgovora Tajništvo dopunjuje dokumentaciju, popunjava zapisnike iz članka 2. Pravilnika za svakog kandidata, sastavlja prijedlog liste prvenstva kandidata te je podnosi Vijeću s cjelokupnom dokumentacijom, nakon čega Vijeće utvrđuje listu prvenstva kandidata te donosi odluku o imenovanju sudaca.

2) Lista prvenstva kandidata sastavlja se za pojedini sud prema redoslijedu ukupno ostvarenih bodova u postupku vrednovanja.

3) Ako se na temelju članka 50. stavak 2. ZDSV-u kandidat u postupku izbora pozvao na prava koja mu pripadaju sukladno odredbama Ustavnog zakona o pravima nacionalnih manjina, Vijeće će ispitati zastupljenost pripadnika nacionalnih manjina u sudu za koji je kandidat podnio prijavu, usporediti tu zastupljenost sa sudjelovanjem pripadnika nacionalnih manjina u ukupnom stanovništvu na području tog suda te prikupiti podatke o drugim relevantnim okolnostima. Na temelju utvrđenih okolnosti, Vijeće može uvećati broj bodova koje je kandidat ostvario za maksimalno deset bodova i to razmjerno stupnju podzastupljenosti i potrebi da se uspostavi jednakost u mogućnostima te samo dok podzastupljenost traje.

4) Ako je kandidat podnio prijavu na mjesto suca za dva ili više sudova te ostvario pravo ulaska na listu prvenstva kandidata za dva ili više sudova, bit će uvršten na listu prema redoslijedu prvenstva naznačenog prilikom prijave na oglas.

5) Lista prvenstva kandidata se objavljuje na internetskoj stranici Vijeća. Za kandidate koji su završili Državnu školu za pravosudne dužnosnike lista prvenstva sadrži: ukupan broj bodova, bodove ostvarene na završnoj ocjeni i bodove ostvarene na razgovoru; za kandidate koji su suci: ukupan broj bodova, bodove ostvarene ocjenom obnašanja sudačke dužnosti i bodove ostvarene na razgovoru; za kandidate iz redova državnih odvjetnika i njihovih zamjenika: ukupan broj bodova, bodove ostvarene na temelju čl. 17. stavak 3 Pravilnika i bodove ostvarene na razgovoru; a za kandidate koji nisu suci i kandidate koji nisu dužnosnici ukupan broj bodova, bodove ostvarene provjerom znanja te bodove ostvarene na razgovoru.«

VI. OCJENA USTAVNOG SUDA

16. Ustavni sud utvrđuje da s obzirom na razloge i navode istaknute u ustavnoj tužbi, te činjenica i okolnosti konkretne pravne stvari postoje pretpostavke za odlučivanje o biti stvari.

17. U konkretnom slučaju u ustavnoj tužbi istaknuti prigovori podnositeljice otvaraju pitanje povrede postupovnog aspekta prava na dostupnost pod jednakim uvjetima svakog radnog mjesta i dužnosti zajamčenog člankom 54. stavkom 2. Ustava u vezi s pravom na pravično suđenje zajamčenim člankom 29. stavkom 1. Ustava, koji glase:

»Članak 29.

Svatko ima pravo da zakonom ustanovljeni neovisni ... sud pravično ... odluči o njegovim pravima i obvezama ...

(...)«

»Članak 54.

(...)

... svakomu je pod jednakim uvjetima dostupno svako radno mjesto i dužnost.«

18. Pravo na pravično suđenje zajamčeno člankom 29. stavkom 1. Ustava uključuje načelo učinkovite pravne zaštite, minimalni uvjet ostvarenja kojeg je iznošenje dostatnih i pravno relevantnih razloga za donesenu odluku.

Ono jamči zaštitu od arbitrarnosti u odlučivanju sudova i drugih tijela javne vlasti.

Stoga, obrazloženja sudskih odluka odnosno odluka drugih nadležnih tijela koja ne sadrže ozbiljne, relevantne i dostatne razloge za ocjenu kakva je odlukom dana, upućuju na zaključak o arbitrarnosti u postupovnom i/ili materijalnopravnom smislu.

19. U smislu drugog dijela stavka 2. članka 54. Ustava svakome pripada pravo da se pod jednakim uvjetima natječe za svako radno mjesto ili dužnost i da nadležno izborno tijelo u propisanom postupku odluči o njezinoj/njegovoj prijavi (to se jamstvo po naravi stvari ne odnosi na imenovanja isključivo političke naravi).

Ustavna odredba o dostupnosti svakog radnog mjesta i dužnosti »pod jednakim uvjetima« implicira načelo jednakosti odnosno jednakog postupanja prema svim osobama u ostvarivanju njihova prava na zapošljavanje na odgovarajućim radnim mjestima i dužnostima. Težište je jamstva iz drugog dijela članka 54. stavka 2. Ustava na načelu jednakosti prilika odnosno jednakom postupanju koje se osigurava objektivnim i unaprijed znanim kriterijima, dakle, na jednakim uvjetima koji se moraju osigurati svima za određeno radno mjesto ili dužnost. Stoga, to jamstvo u prvom redu treba razmatrati zajedno s odredbama Ustava koje jamče jednakost svih pred zakonom i zabranjuju diskriminaciju po bilo kojoj osnovi (članak 14. stavci 1. i 2. Ustava).

Navedeno ustavno jamstvo ima i svoj postupovni aspekt. Ono je povezano i s onim odredbama Ustava koje u svojoj ukupnosti jamče »pravnu zaštitu«. To su u prvom redu ustavne odredbe u kojima je sadržano pravo na žalbu (članak 18. stavak 1. Ustava), te pravo pristupa sudu i druga ustavna prava koja proizlaze iz temeljnog ljudskog prava na pravično suđenje (članak 29. stavak 1. Ustava).

Takvo svoje stajalište o sadržaju prava iz članka 54. stavka 2. Ustava, Ustavni sud izrazio je već u odluci broj: U-III-555/2015 od 9. srpnja 2015. (»Narodne novine« broj 111/15.).

1) Načelna stajališta Ustavnog suda

20. U hrvatskom pravnom sustavu DSV je Ustavom ustanovljeno samostalno tijelo. Njegova je, Ustavom utvrđena zadaća osiguravanje samostalnosti i neovisnosti sudbene vlasti, u sadržaj koje ulazi samostalno odlučivanje o imenovanju, napredovanju, premještaju, razrješenju i stegovnoj odgovornosti sudaca.

Samostalnost i neovisnost sudbene vlasti temeljne su pretpostavke za ostvarenje vladavine prava kao jedne od najviših vrednota ustavnog poretka Republike Hrvatske i osiguravaju se ne samo izostankom utjecaja drugih Ustavom utvrđenih nositelja vlasti na rad i odluke sudbene vlasti, nego i imenovanjem za suce kandidata za koje je DSV u postupku imenovanja utvrdilo da ispunjavaju propisana mjerila te transparentnošću tog postupka.

Imenovanje kandidata za koje je DSV utvrdilo da ispunjavaju zakonom propisana mjerila i transparentnost postupka imenovanja sudaca koja uključuje i transparentnost kriterija odlučnih za određeno imenovanje, pridonose povjerenju javnosti da su za suce izabrani najbolji kandidati, a time i povjerenju u pravosudni sustav. To povjerenje jedno je od osnovnih komponenti države zasnovane na vladavini prava.

21. Ustavni sud smatra da su člankom 121. Ustava DSV-u povjerene određene diskrecijske ovlasti u odlučivanju o imenovanju sudaca.

S tim u vezi Ustavni sud iznio je u većem broju odluka (na primjer odluka broj: U-III-4818/2015 od 28. siječnja 2016., točka 11., www.usud.hr, odluka broj: U-III-5884/2011 od 29. travnja 2015., točka 5.2., www.usud.hr i odluka broj: U-III-4631/2015 od 1. lipnja 2016., točka 9., www.usud.hr) sljedeće pravno stajalište:

»11. DSV je dakle, uvažavajući utvrđenu listu prvenstva kao polazišni temelj i unutar granica propisanih Ustavom i zakonom, ovlašteno samostalno odlučiti o imenovanju sudaca. Navedene granice relativno su uske, međutim unutar njih DSV, kao Ustavom ustanovljeno samostalno tijelo, ima slobodu postupanja glede izbora između kandidata sudaca, posebice u slučaju imenovanja na viši sud. Stoga se odluka DSV-a donesena unutar tih granica ne može smatrati samovoljnom ili arbitrarnom.

Slijedom svega navedenog, Ustavni sud smatra da lista prvenstva kandidata, premda (polazni) temelj za donošenje odluke o imenovanju suca, ne može biti mehanički preslikana u odluku DSV-a o imenovanju suca. U suprotnome bi također bila dovedena u pitanje Ustavom propisana samostalnost DSV-a u donošenju odluke o imenovanju suca.«

22. Ustavni sud utvrdio je da DSV u odlukama o imenovanju sudaca razloge za njihovo donošenje opetovano ograničava na pozivanje na stajališta Ustavnog suda iznesena u odlukama navedenim u točki 21. ove odluke.

Stoga, Ustavni sud smatra potrebnim dodatno obrazložiti ta stajališta.

Ustavni sud ističe kako su granice diskrecijskih ovlasti DSV-a određene člankom 121. stavcima 2. i 3. Ustava, kojim je propisano da ono samostalno odlučuje u skladu s Ustavom i zakonom i na temelju kriterija propisanih zakonom.

Iz mjerodavnog prava (vidi točke 15. – 18. ove odluke) proizlazi da se u postupku imenovanja sudaca kandidati suci vrednuju na temelju ocjene obnašanja sudačke dužnosti te kroz razgovor pred DSV-om.

Ocjenu obnašanja sudačke dužnosti daje, na zahtjev DSV-a, za svakog kandidata suca nadležno sudačko vijeće u obliku rješenja. Rješenje o ocjeni mora biti obrazloženo, a sudac ima pravo žalbe na to rješenje. Pravomoćno rješenje o ocjeni dostavlja se DSV-u. Sudačko vijeće ocjenu donosi na temelju mjerila iz članka 97. Zakona o sudovima (broj odluka koje je sudac donio u odnosu na broj odluka koje je trebao donijeti na temelju Okvirnih mjerila za rad sudaca /ta Okvirna mjerila propisuje ministar pravosuđa na prijedlog Opće sjednice Vrhovnog suda Republike Hrvatske/, rezultat rada po vrstama predmeta u apsolutnim brojevima i postotku, poštovanje rokova za donošenje i izradu odluka, kvaliteta odluka u povodu izjavljenih pravnih lijekova i druge aktivnosti suca). Metodologiju izrade ocjene obnašanja sudačke dužnosti donosi DSV uz prethodno mišljenje Vijeća koje čine predsjednici svih sudačkih vijeća u Republici Hrvatskoj i Opće sjednice Vrhovnog suda Republike Hrvatske.

Bodovi na strukturiranom razgovoru pred DSV-om ostvaruju se na temelju kriterija propisanih člankom 8. Pravilnika:93/13. Navedeni Pravilnik donio je DSV. Ti kriteriji su: sposobnost za donošenje odluka, osjećaj za pravdu, primjereno i odgovorno obnašanje sudačke dužnosti, motiviranost kandidata za rad u sudstvu te dosadašnji rad i aktivnosti važne za uspješno obnašanje sudačke dužnosti na sudačkom mjestu za koje se kandidat javlja.

Na temelju ukupnog broja bodova utvrđenog ocjenom obnašanja sudačke dužnosti i razgovora (te eventualno bodova koje donosi pravo prednosti na temelju Ustavnog zakona o pravima nacionalnih manjina), DSV sastavlja listu prvenstva kandidata.

Odluke koje DSV donosi koristeći ovlasti povjerene mu Ustavom i zakonom ne smiju biti nerazumne ili samovoljne, odnosno u nesuglasju s vladavinom prava.

U tom smislu Ustavni sud ističe da se njegove ranije odluke (vidi točku 21. ove odluke) ne smiju tumačiti na način da odluke DSV-a o imenovanju sudaca ne potpadaju pod doseg prava na obrazloženu odluku, kao sastavnog dijela prava na pravično suđenje zajamčenog člankom 29. stavkom 1. Ustava, odnosno da DSV nema obvezu u obrazloženju tih odluka iznijeti kriterije i razloge kojima se rukovodio pri imenovanju sudaca.

Ova se odluka, s druge strane, ne smije tumačiti na način da se njome ograničava samostalnost i neovisnost DSV-a kada, u skladu s kriterijima propisanima zakonom, razmatra i ocjenjuje kvalitete pojedinih kandidata i imenuje za suce onog, odnosno one kandidate za koje je utvrdio da u većoj mjeri od ostalih ispunjavaju uvjete za obnašanje sudačke dužnosti.

Zahtjevi za razvidnost kriterija i razloga ne umanjuju Ustavom propisanu samostalnost i neovisnost DSV-a.

Naime, iz načela samostalnosti i neovisnosti DSV-a, s jedne strane, te načela transparentnosti postupka odnosno važnosti razvidnosti kriterija na kojima ono temelji svoje odluke i prava na obrazloženu odluku, s druge strane, uz uvažavanje činjenice da je lista prvenstva polazišni temelj za odluku o imenovanju sudaca te da ta lista ne može biti mehanički preslikana u tu odluku (vidi točku 23. ove odluke), proizlazi da potreba iznošenja i obrazlaganja kriterija i razloga koji su bili presudni za izbor određenog kandidata ovisi o stupnju odstupanja od liste prvenstva odnosno od kriterija na temelju kojih je ta lista sastavljena.

23. Ustavni sud primjećuje da su sve ocjene obnašanja sudačke dužnosti propisane člankom 99. stavkom 1. točkama od 1. do 5. Zakona o sudovima:28/13-82/16 utemeljene na bodovima raspon kojih je (najmanji i najveći) također propisan istom odredbom.

Tako na primjer ocjenu »izvrsno obnaša sudačku dužnost« može dobiti sudac koji je sukladno mjerilima propisanim člankom 97. navedenog zakona ostvario ukupno najmanje 130, a najviše 150 bodova, a ti se bodovi dobivaju zbrajanjem bodova utvrđenih primjenom metodologije izrade ocjene sudaca.

U konkretnom postupku ocjene o obnašanju sudačke dužnosti kandidata donesene su primjenom mjerila utvrđenih Metodologijom 2012., koju je DSV donio sukladno članku 81. Zakona o sudovima:150/05-130/11.

S obzirom da Metodologija 2012. nije drugi propis u smislu članka 125. alineje 2. Ustava, nego je provedbeni akt, Ustavni sud ocjenjuje da primjena mjerila utvrđenih Metodologijom 2012. i nakon prestanka važenja Zakona o sudovima:150/05-130/11 ne dovodi sam po sebi do povrede prava zajamčenih Ustavom.

Iz navedene Metodologije 2012. razvidno je da se bodovi za pojedina mjerila propisana člankom 97. Zakona o sudovima:28/13-82/16 (rezultati rada – članak 7., poštovanje rokova – članak 8. i kvaliteta rada – članak 9. Metodologije 2012.) utvrđuju s obzirom na ostvareni postotak (80 bodova za 100% ostvarene norme, s time da se po osnovi količinskog učinka rada ne može ostvariti više od 90 bodova bez obzira na postotak prebacivanja norme iznad 100%), poštovanja rokova za pisanu izradu odluke (3 boda za ostvareni minimum iznad 85% i 1 bod za ostvareni minimum iznad 75%) i kvalitete donesenih odluka, pri čemu je propisan raspon postotaka koji nose isti broj bodova (na primjer 20 bodova za do 10% ukinutih odluka prema stavku 1. točki 1. članka 9., 20 bodova za do 20% ukinutih odluka prema stavku 1. točki 2. članka 9. i 5 bodova za do 35% ukinutih odluka prema stavku 1. točki 3. članka 9. Metodologije 2012.).

Člankom 10. Metodologije 2012. utvrđen je broj bodova koji se može ostvariti na temelju drugih aktivnosti suca: sudjelovanju u oblicima stručnog usavršavanja sudaca kao predavač na seminarima, radionicama Pravosudne akademije, u Državnoj školi za pravosudne dužnosnike i na fakultetima u području pravnih predmeta: 4 boda za najmanje dvanaest sudjelovanja i 2 boda za najmanje šest sudjelovanja; objave najmanje deset stručnih radova 4 boda; najmanje pet stručnih radova 2 boda; završeni poslijediplomski specijalistički studij i stečeni adekvatni stupanj specijalista pravne struke 1 bod; stečeni akademski stupanj magistra znanosti iz područja pravnih znanosti 3 boda; stečeni akademski stupanj doktora znanosti iz područja pravnih znanosti 5 bodova; sudac koji je najmanje tri godine tijekom obnašanja sudačke dužnosti bio nastavnik ili suradnik u nastavi pravnih predmeta na sveučilišnom diplomskom ili poslijediplomskom studiju 3 boda; sudac koji je najmanje pet puta bio član radnih skupina za izradu zakona 2 boda, odnosno 1 bod za najmanje tri sudjelovanja u tim skupinama; upućivanje na rad u viši sud 0,5 bodova za svaku godinu provedenu na radu u višem sudu, a najviše 3 boda; upućivanje na rad u Ministarstvo pravosuđa, Pravosudnu akademiju ili Državno sudbeno vijeće 0,5 bodova za svaku godinu provedenu na takvom radu, a najviše 2 boda; predsjednik sudačkog vijeća 2 boda; član sudačkog vijeća 1 bod; sudački staž 1 bod za tri do pet godina, 2 boda za pet do devet godina, 3 boda za deset do petnaest godina i 4 boda za petnaest godina, iznad staža koji se traži za imenovanje na sud.

Člankom 11. Metodologije 2012. utvrđeno je da je ocjena obnašanja sudačke dužnosti zbroj bodova ostvaren prema člancima od 7. do 10. Metodologije 2012.

Upravo navedeni rasponi na temelju kojih se utvrđuje isti broj bodova po pojedinim mjerilima, a koji se u konačnici zbrajaju radi utvrđivanja ocjene obnašanja sudačke dužnosti otvara prostor da DSV u postupku imenovanja, s obzirom na zahtjeve pojedinog sudačkog mjesta, u odnosu na svakog kandidata koji je ocijenjen istom ocjenom, pojedinačno vrednuje svako od mjerila propisanih zakonom, na temelju kojih je donesena ocjena obnašanja sudačke dužnosti tog kandidata, te ih usporedi s vrednovanjem istih mjerila na temelju kojih su donesene ocjene drugih kandidata i potom ocijeni koji od kandidata u većoj mjeri od ostalih ispunjava uvjete za imenovanje za suca.

Ustavni sud, stoga, zaključuje da zbroj bodova ostvarenih na temelju ocjene obnašanja sudačke dužnosti i na strukturiranom razgovoru (vidi točku 18. ove odluke) ne ukazuje automatski na to tko je od prijavljenih kandidata najbolji za imenovanje na sudačku dužnost, te da zbog toga lista prvenstva ne može biti mehanički prenesena u odluku DSV-a.

24. Nadalje, Ustavni sud ponavlja kako odluke DSV-a potpadaju pod doseg prava na obrazloženu odluku, koje je sastavni dio prava na pravično suđenje zajamčenog člankom 29. stavkom 1. Ustava.

To u odnosu na DSV ne proizlazi samo iz obveze držati se Ustava i prava te poštovati pravni poredak Republike Hrvatske, propisane člankom 5. Ustava, nego je posebno naglašeno u članku 121. stavku 2. Ustava kojim je propisano da DSV u skladu s Ustavom samostalno odlučuje.

Odlučivanje u skladu s Ustavom pretpostavlja da DSV ovlasti povjerene mu Ustavom za odlučivanje o imenovanju, napredovanju, premještaju, razrješenju i stegovnoj odgovornosti sudaca, izvršava uz poštovanje Ustavom zajamčenih prava i temeljnih sloboda – među kojima i prava na obrazloženu odluku, kao sastavnog dijela prava na pravično suđenje zajamčenog člankom 29. stavkom 1. Ustava.

Obveza obrazlaganja odluka DSV-a dodatno je naglašena člankom 56.a ZoDSV-a:116/10-82/15, kojim je propisana obveza DSV-a da obrazloži odluku o imenovanju sudaca.

Ona također određuje granice diskrecijskih ovlasti DSV-a.

Nadalje, obrazloženost odluka DSV-a omogućuje transparentnost postupka imenovanja sudaca i pridonosi povjerenju javnosti u pravosudni sustav.

Imajući u vidu sve navedeno Ustavni sud ponavlja, kako je to već navedeno u točki 18. ove odluke, da pravo na pravično suđenje jamči svakome pravičnost postupka pred svim tijelima koja odlučuju o njegovim pravima i obvezama. Dakle, ne samo pred sudovima nego i pred svim drugim tijelima ovlaštenim za odlučivanje o pravima i obvezama građana i drugih osoba.

2) Primjena načelnih stajališta Ustavnog suda na konkretan slučaj

25. Ustavni sud ističe da, sukladno članku 71. stavku 1. Ustavnog zakona o Ustavnom sudu Republike Hrvatske (»Narodne novine« broj 99/99., 29/02. i 49/02. – počišćeni tekst; u daljnjem tekstu: Ustavni zakon), vijeće odnosno sjednica Ustavnog suda ispituje samo one povrede ustavnih prava koje su istaknute u ustavnoj tužbi.

Stoga je u ovom ustavnosudskom postupku prvenstvena zadaća Ustavnog suda ispitati, u okviru navoda, razloga i ustavnom tužbom postavljenog zahtjeva, u ustavnoj tužbi istaknute povrede prava zajamčenih Ustavom.

26. Slijedom navedenog Ustavni sud smatra potrebnim ispitati je li osporena odluka DSV-a obrazložena na način koji zadovoljava standarde prava na pravično suđenje zajamčenog člankom 29. stavkom 1. Ustava odnosno je li njome povrijeđeno pravo podnositeljice na dostupnost pod jednakim uvjetima svakog radnog mjesta i dužnosti zajamčeno člankom 54. stavkom 2. Ustava.

Ustavni sud prije svega primjećuje da se ovaj postupak razlikuje od ranijih postupaka u kojima je odlučivao o ustavnim tužbama podnesenima u povodu odluka DSV-a, jer je riječ o odluci koja je donesena u jedinstvenom postupku provedenom u povodu natječaja za imenovanje određenog broja sudaca Građanskog odjela Županijskog suda u Zagrebu te za imenovanje određenog broja sudaca Kaznenog odjela istog suda i koja otvara ustavnopravna pitanja o kojima se Ustavni sud do sada nije imao prilike izjasniti.

Ustavni sud ističe da za razliku od predmeta u kojima je do sada odlučivao, u ovom ustavnosudskom predmetu razlika u ukupno ostvarenim bodovima između podnositeljice (1. na listi prvenstva) i kandidatkinja Ines Kovačević (26. na listi prvenstva), Renate Đaković Vranković (71. na listi prvenstva) i Tihane Marije Miladin (73. na listi prvenstva) nije neznatna (vidi točku 28. ove odluke).

Ustavni sud primjećuje da je podnositeljica (1. na listi prvenstva), na temelju ocjene sudačkog vijeća, ostvarila 146 bodova, što je sukladno članku 99. stavku 1. točki 1. Zakona o sudovima:28/13-82/16 dostatno za ocjenu »izvrsno obnaša sudačku dužnost«.

Dovoljan broj bodova za istu ocjenu ostvarila je također Ines Kovačević (26. na listi prvenstva), sa 138 bodova na temelju ocjene sudačkog vijeća.

Imenovane sutkinje Renata Đaković Vranković (71. na listi prvenstva) i Tihana Marija Miladin (73. na listi prvenstva), na temelju ocjene sudačkog vijeća ostvarile su 128 odnosno 128,5 bodova, što je sukladno članku 99. stavku 1. točki 2. istog zakona dostatno za ocjenu »vrlo uspješno obnaša sudačku dužnost«.

27. Nakon strukturiranog razgovora na zajedničkom vrednovanju kandidata, podnositeljica i navedene kandidatkinje ocijenjene su svaka s po 10 bodova.

Potom su na pojedinačnom vrednovanju ostvarile sljedeći prosječan broj bodova:

– podnositeljica – 5,7 bodova,

– Ines Kovačević – 6,3 boda,

– Tihana Marija Miladin – 7,9 bodova i

– Renata Đaković Vranković – 8,8 bodova.

28. Ukupno su podnositeljica i navedene kandidatkinje ostvarile:

– podnositeljica: 161,7 bodova,

– Ines Kovačević: 154,3 boda,

– Renata Đaković Vranković: 146,8 bodova i

– Tihana Marija Miladin: 146,4 boda.

29. Razlika u ukupnom broju ostvarenih bodova između podnositeljice (161,7 ukupno ostvarenih bodova) i Renate Đaković Vranković (146,8 ukupno ostvarenih bodova) iznosi 14,9 bodova, a u odnosu na Tihanu Mariju Miladin (146,4 ukupno ostvarenih bodova) ta razlika iznosi 15,3 boda, što prema ocjeni Ustavnog suda nije ni mala ni neznatna razlika.

Ta razlika iznosi 7,4 boda u odnosu na Ines Kovačević (26. na listi prvenstva) s ukupno ostvarenih 154,3 boda, što također po ocjeni Ustavnog suda nije ni mala ni neznatna razlika.

30. U obrazloženju osporene odluke DSV-a navedeno je:

»Obzirom da na listi prvenstva imenovani suci zauzimaju niže mjesto, treba napomenuti da je takav položaj kandidata na listi prvenstva posljedica male razlike u ostvarenim bodovima, koja u konkretnom slučaju ne ukazuje na stvarnu razliku u kvaliteti u korist sudaca koji su na listi prvenstva ostvarili više bodova.«

Dakle, razloge za donošenje svoje odluke DSV ograničio je na (netočno) utvrđenje o maloj razlici u ostvarenim bodovima kandidata i konstataciji da ta razlika ne ukazuje na stvarnu razliku u njihovoj kvaliteti. Istovremeno, međutim, u pogledu vrednovanja stručnih kvaliteta podnositeljice i navedenih kandidatkinja, te osobito u pogledu njihovih stručnih kvaliteta razmotrenih i vrednovanih na strukturiranom razgovoru (vidi točku 8. ove odluke) i broja bodova koji su im dodijeljeni na tom razgovoru, u obrazloženju osporene odluke DSV-a nisu izneseni i obrazloženi razlozi iz kojih bi bilo razvidno koje je kriterije utvrđene zakonom te stručne kvalitete DSV vrednovao i na temelju kojih je utvrdio da, u odnosu na podnositeljicu, te kandidatkinje u većoj mjeri ispunjavaju uvjete za imenovanje za sutkinje Županijskog suda u Zagrebu.

31. Stoga Ustavni sud utvrđuje da obrazloženje odluke DSV-a ne zadovoljava standarde prava na obrazloženu odluku kao sastavnog dijela prava na pravično suđenje zajamčenog člankom 29. stavkom 1. Ustava.

32. Slijedom svega navedenog, Ustavni sud utvrđuje da je u osporenom dijelu odlukom DSV-a podnositeljici povrijeđeno pravo na dostupnost pod jednakim uvjetima svakog radnog mjesta i dužnosti zajamčenog člankom 54. stavkom 2. Ustava u njegovom postupovnom aspektu, u vezi s pravom na pravično suđenje zajamčenim člankom 29. stavkom 1. Ustava.

33. Ustavni sud utvrdio je da prigovori podnositeljice vezani uz članak 14., članak 18. stavak 2., članak 19., članak 35., članak 44. i članak 121. stavke 3. i 9. Ustava, te članak 14. Konvencije, na način kako su postavljeni u ustavnoj tužbi te u mjeri u kojoj bi u okolnostima konkretnog slučaja osporena odluka mogla utjecati na ostvarivanje sadržaja tih ustavnih i konvencijskih normi, ne upućuju na mogućnost povrede ljudskih prava i temeljnih sloboda zajamčenih Ustavom i Konvencijom.

34. Ustavni sud ističe kako ukidanje osporene odluke DSV-a ni na koji način ne utječe na valjanost odluka koje su do donošenja nove odluke DSV-a odnosno do isteka roka određenog točkom III. izreke ove odluke donijele ili u donošenju kojih su sudjelovale sutkinje Ines Kovačević, Renata Đaković Vranković i Tihana Marija Miladin.

Naime, sukladno članku 118. stavku 1. Ustava, osporenom odlukom DSV-a osobno im je povjerena sudačka dužnost, koja sukladno članku 120. stavku 2. Ustava može prestati razrješenjem iz razloga propisanih alinejama od 1. do 5. navedenog stavka članka 118. Ustava.

Ne proizlazi ni iz razloga i navoda ustavne tužbe ni iz spisa predmeta da one ne ispunjavaju člankom 51. stavkom 3. ZoDSV-a:116/10-82/15 propisane uvjete za imenovanje za suca županijskog suda, ili da postoje člankom 57. stavkom 1. istog zakona propisani razlozi za poništenje osporene odluke DSV-a.

Odluka Ustavnog suda, stoga, ne proizvodi pravni učinak u odnosu na valjanost odluka koje su one, obavljajući povjerenu im sudačku dužnost, donijele ili u donošenju kojih su sudjelovale do donošenja nove odluke DSV-a ili isteka roka određenog točkom III. izreke ove odluke.

35. Na temelju članaka 73. i 76. Ustavnog zakona odlučeno je kao u točkama I. i II. izreke.

Na temelju članka 31. stavka 5. Ustavnog zakona odlučeno je kao u točkama III. i IV. izreke.

Odluka o objavi u »Narodnim novinama«, točka V. izreke, temelji se na članku 29. Ustavnog zakona.

Broj: U-III-281/2018

Zagreb, 22. svibnja 2018.

USTAVNI SUD REPUBLIKE HRVATSKE

Predsjednik
 dr. sc. Miroslav Šeparović, v. r.