## Zakon o strancima

### NN 109/2003 (9.7.2003.), Zakon o strancima

# HRVATSKI SABOR

1437

Na teme­lju članka 88. Ustava Republike
Hrvatske, donosim

## ODLUKU

### O PROGLAŠENJU ZAKONA O STRANCIMA

Proglašavam Zakon o strancima, koji je donio
Hrvatski sabor na sjednici 2. srp­nja 2003.

Broj: 01-081-03-2443/2
Zagreb, 3. srp­nja 2003.

Predsjednik
Republike Hrvatske
**Stjepan Mesić,** v. r.

## ZAKON

### O STRANCIMA

I. OPĆE ODREDBE

Članak 1.

Ovim se Zakonom određuju uvjeti ulaska, kretanja
i boravka te rad stranaca u Republici Hrvatskoj.

Članak 2.

Strancem se, u smislu
ovoga Zakona, smatra osoba koja nije hrvatski državljanin.

Stranac koji ima
višestruko državljanstvo smatra se državljaninom države koja mu je izdala putnu
ispravu s kojom je ušao u Republiku Hrvatsku.

Članak 3.

Stranac može ulaziti u
Republiku Hrvatsku i boraviti na njezinu području s važećom putnom ispravom u
koju je unijeta viza ili odobrenje boravka, ukoliko ovim Zakonom ili među­narodnim
ugovorom nije drugačije određeno.

Bez važeće putne
isprave dopušten je ulazak strancima koje je Republika Hrvatska dužna
prihvatiti na temelju međunarodnih ugovora.

Članak 4.

Stranac koji je upisan
u putnu ispravu druge osobe može ulaziti i izlaziti iz Republike Hrvatske samo
s osobom u čiju je putnu ispravu upisan.

Stranci koji imaju
zajedničku putovnicu mogu ulaziti i izlaziti iz Republike Hrvatske samo
zajedno, a osobe koje su upisane u zajedničku putovnicu moraju imati ispravu s
fotografijom na temelju koje se može utvrditi njihov identitet. Voditelj
skupine mora imati osobnu putnu ispravu.

Članak 5.

Strancu će se
ograničiti ili zabraniti kretanje na određenom području u Republici Hrvatskoj
zbog zaštite pravnog poretka, nacionalne sigurnosti ili javnog zdravlja.

Sigurnosnu provjeru za stranca u svrhu utvrđivanja
razloga nacionalne sigurnosti provodi nadležna sigurnosna služba.

Članak 6.

Stranac je dužan za
vrijeme kretanja i boravka u Republici Hrvatskoj pridržavati se propisa i
odluka državnih tijela.

Članak 7.

Strancima je zabranjeno
osnivanje političkih stranaka.

Stranci mogu osnivati
udruge prema posebnim propisima.

Stranac može
nabavljati, držati i nositi oružje i streljivo prema propisima koji uređuju
nabavljanje, držanje i nošenje oružja.

Stranac se može kretati
u stranoj vojnoj, policijskoj ili carinskoj odori pod uvjetima propisanim ovim
Zakonom.

Članak 8.

Na pitanja postupka
primjenjivat će se odredbe Zakona o općem upravnom postupku, ukoliko ovim
Zakonom nije dru­gačije određeno.

II. PUTNE ISPRAVE

Članak 9.

Putne isprave, u smislu
ovoga Zakona, jesu strana putna isprava i putna isprava za stranca.

Stranom putnom ispravom
smatra se: putovnica (osobna ili obiteljska), zajednička putovnica, diplomatska
putovnica, službena putovnica, pomorska knjižica, brodarska knjižica i druga
putna isprava priznata po međunarodnom ugovoru.

Putna isprava za
stranca je putna isprava za izbjeglice, putna isprava za osobe bez državljanstva
i putni list za stranca.

Članak 10.

Putna isprava za
stranca izdaje se osobi koja je navršila 16 godina života.

Osoba mlađa od 16
godina života upisat će se u putnu ispravu jednog od roditelja.

Iznimno, kad za to
postoje opravdani razlozi, putna isprava za stranca može se izdati i osobi mlađoj
od 16 godina života.

Članak 11.

Putnu ispravu za
stranca izdaje policijska uprava, odnosno policijska postaja Ministarstva
unutarnjih poslova (u daljnjem tekstu: nadležno tijelo), prema boravištu,
odnosno prebivalištu stranca.

Putni list za stranca,
osim nadležnog tijela, izdaje i diplomat­ska misija, odnosno konzularni ured
Republike Hrvatske.

Putna isprava za
stranca izdaje se s rokom važenja do jedne godine.

Rok važenja putne
isprave za osobe bez državljanstva može se produžavati najduže do pet godina.

Članak 12.

Putni list za stranca
izdaje se strancu koji nema važeću putnu ispravu ako:

1. mu je prestalo
hrvatsko državljanstvo – za odlazak u inozemstvo,

2. je izgubio stranu
putnu ispravu ili je na drugi način ostao bez nje, a država čiji je državljanin
nema svoju diplomatsku misiju, odnosno konzularni ured u Republici Hrvatskoj,
niti njezine interese zastupa druga država – za odlazak u inozemstvo,

3. je u inozemstvu izgubio putnu ispravu za
stranca koju je izdalo nadležno tijelo ili diplomatska misija odnosno
konzularni ured Republike Hrvatske – za povratak u Republiku Hrvatsku.

Putni list za stranca može se izdati i drugom
strancu ako za to postoje opravdani razlozi.

Članak 13.

Putni list za stranca izdaje:

1. u slučajevima iz članka 12. stavka 1. točke
1. i 2. ovoga Zakona – nadležno tijelo,

2. u slučajevima iz članka 12. stavka 1. točke
3. ovoga Zakona – diplomatska misija, odnosno konzularni ured Republike Hrvat­ske,
uz prethodnu suglasnost Ministarstva unutarnjih poslova (u daljnjem tekstu:
Ministarstvo),

3. u slučajevima iz članka 12. stavka 2. ovoga
Zakona – nad­ležno tijelo ili diplomatska misija odnosno konzularni ured
Republike Hrvatske, uz prethodnu suglasnost Ministarstva.

Članak 14.

Putna isprava za stranca neće se izdati strancu:

1. protiv kojeg se vodi kazneni, odnosno
prekršajni postupak, osim ako ne postoji suglasnost državnog tijela koje vodi
postupak,

2. koji je osuđen na kaznu zatvora ili novčanu
kaznu, dok kaznu ne izdrži odnosno dok ne plati novčanu kaznu,

3. koji nije regulirao svoju dospjelu
imovinskopravnu obvezu za koju postoji ovršni naslov, na zahtjev nadležnog
suda,

4. ako to zahtijevaju razlozi zaštite pravnog
poretka, nacionalne sigurnosti ili javnog zdravlja.

Žalba na rješenje o odbijanju zahtjeva za
izdavanje putne isprave za stranca ne odgađa izvršenje rješenja.

Kada nadležno tijelo utvrdi postojanje nekih od
razloga iz stavka 1. ovoga članka, oduzet će putnu ispravu za stranca na
vrijeme dok postoje razlozi zbog kojih je putna isprava oduzeta.

U slučaju iz stavka 3. ovoga članka nadležno
tijelo izdaje potvrdu o oduzimanju putne isprave za stranca.

III. VIZE

Članak 15.

Viza je odobrenje za ulazak, boravak ili tranzit
preko područja Republike Hrvatske.

Vlada Republike
Hrvatske propisuje vizni sustav Republike Hrvatske.

Stranac je dužan
pribaviti vizu prije ulaska u Republiku Hrvatsku.

Na temelju vize stranac
ne može raditi na području Repub­like Hrvatske.

Vizu izdaje diplomatska
misija, odnosno konzularni ured Republike Hrvatske.

Prije izdavanja vize,
diplomatska misija, odnosno konzularni ured dužan je, u slučajevima određenima
podzakonskim propisima, zatražiti prethodnu suglasnost Ministarstva.

Članak 16.

Viza se izdaje strancu
koji ima važeću putnu ispravu.

Viza se izdaje na rok koji je kraći od roka važenja
putne isprave.

Članak 17.

Vrste viza su:

– putna,

– tranzitna,

– zrakoplovno-tranzitna,

– grupna,

– diplomatska,

– službena.

Članak 18.

Putna viza izdaje se za
jedan ili više ulazaka na područje Republike Hrvatske.

Putna viza izdaje se za
turistička, poslovna, osobna ili druga putovanja.

Putna viza izdaje se s
rokom važenja do jedne godine.

Neprekidan boravak,
odnosno ukupno trajanje uzastopnih boravaka stranca s putnom vizom u Republici
Hrvatskoj ne smije biti duže od 90 dana, u vremenskom razdoblju od šest
mjeseci, računajući od dana prvog ulaska.

Putna viza s rokom važenja
dužim od jedne godine može se, uz uvjet uzajamnosti, izdati osoblju
diplomatskog ili konzularnog predstavništva strane države u Republici
Hrvatskoj.

Iznimno, ako to
zahtijevaju humanitarni, ozbiljni profesionalni ili osobni razlozi, putnu vizu
za jedan ulazak i boravak do 15 dana može izdati tijelo nadležno za kontrolu
prelaska državne granice.

Članak 19.

Tranzitna viza izdaje
se strancu za jedno, dva ili iznimno više putovanja preko područja Republike
Hrvatske.

Tranzitna viza izdaje
se s rokom važenja do šest mjeseci.

Na temelju tranzitne
vize stranac može prilikom svakog putovanja boraviti u Republici Hrvatskoj
najduže pet dana.

Tranzitna viza može se
izdati strancu koji dokaže da ima osiguran ulazak u državu u koju putuje.

Iznimno, ako to
zahtijevaju humanitarni, ozbiljni profesionalni ili osobni razlozi, tranzitnu
vizu za jedan tranzit može izdati tijelo nadležno za kontrolu prelaska državne
granice.

Članak 20.

Stranac koji za vrijeme
međupristajanja u zrakoplovnoj luci u Republici Hrvatskoj ne napušta
zrakoplovno-tranzitni prostor ili zrakoplov ne treba vizu.

Iznimno, Vlada
Republike Hrvatske može odrediti da zbog razloga iz članka 5. ovoga Zakona državljani
određenih država ili putnici na određenim putnim smjerovima trebaju
zrakoplovno-
-tranzitnu vizu.

Strancu se može izdati
zrakoplovno-tranzitna viza za jedan ili više prolazaka kroz međunarodni
tranzitni prostor zrakoplovne luke, u kojem prilikom svakog prolaska može
ostati najduže 24 sata.

Članak 21.

Grupna viza izdaje se
grupi od 5 do 50 osoba za jedan ulazak ili tranzit preko područja Republike
Hrvatske.

Iznimno od stavka 1.
ovoga članka, grupna viza se može izdati i grupi s većim brojem osoba, ako se
radi o organiziranim turističkim grupama koje u Republiku Hrvatsku dolaze na
temelju međunarodnih ugovora.

Na temelju grupne vize za jedan ulazak u
Republici Hrvat­skoj može se boraviti najduže 30 dana.

Iznimno, ako je to u interesu
Republike Hrvatske, grupnu vizu može izdati tijelo nadležno za kontrolu
prelaska državne granice.

Članak 22.

Postupak i način
izdavanja viza iz članka 17. ovoga Zakona propisat će se podzakonskim propisom.

Članak 23.

Viza se ne može produžiti.

Iznimno, putna viza može
se produžiti zbog više sile, humanitarnih, ozbiljnih profesionalnih ili osobnih
razloga, u skladu s člankom 18. stavkom 4. ovoga Zakona.

Zahtjev za produženje
putne vize podnosi se nadležnom tijelu, a o zahtjevu odlučuje Ministarstvo.

Članak 24.

Viza se neće izdati
ako:

1. postoje razlozi iz
članka 29. ovoga Zakona,

2. se stranac osobno ne
odazove na poziv diplomatske misije odnosno konzularnog ureda.

Iznimno od stavka 1.
ovoga članka, viza se može izdati iz humanitarnih razloga, ako je to u interesu
Republike Hrvatske ili u skladu s prihvaćenim međunarodnim obvezama.

U slučaju iz stavka 2.
ovoga članka tijelo nadležno za kontrolu prelaska državne granice može odrediti
da se strancu dopusti ulazak samo na određenom graničnom prijelazu.

Tijelo nadležno za
kontrolu prelaska državne granice može skratiti rok važenja vize ako utvrdi da
stranac nema dovoljno sred­stava za uzdržavanje.

Tijelo nadležno za
kontrolu prelaska državne granice poništit će vizu ako utvrdi postojanje
razloga iz članka 29. ovoga Zakona.

Protiv odluke o
zahtjevu za izdavanje vize nije dopuštena žalba.

Članak 25.

Prijevoznik može
dovesti stranca na granični prijelaz ako ispunjava uvjete iz članka 3. ovoga
Zakona.

Stranca koji ne
ispunjava uvjete iz članka 3. ovoga Zakona prijevoznik je dužan bez odgađanja
na svoj trošak odvesti iz države i podmiriti troškove boravka u Republici
Hrvatskoj.

Organizator turističkih
ili poslovnih putovanja u Republiku Hrvatsku, obvezan je za strance, kojima pruža
navedene usluge, podmiriti troškove udaljenja iz Republike Hrvatske i troškove
boravka u Republici Hrvatskoj, ako se stranac prisilno udaljuje iz razloga
navedenih u članku 3. ovoga Zakona, ukoliko te troškove ne mogu stranci sami
podmiriti.

IV. ULAZAK I IZLAZAK STRANACA
IZ DRŽAVE

Članak 26.

Smatra se da je stranac ušao u državu kada je
prešao državnu granicu, odnosno kada je prošao mjesto obavljanja granične
kontrole.

Zadržavanje stranca u tranzitnom prostoru u
zračnoj luci i zadržavanje stranca u sidrištu luke ili pristaništu ne smatra se
ulaskom u državu.

Članak 27.

Stranci su dužni prilikom ulaska i izlaska iz države
podvrgnuti se graničnoj kontroli.

Granična kontrola stranaca obavlja se sukladno
propisima kojima se uređuje nadzor državne granice.

Granična kontrola stranaca koji ulaze u državu
obuhvaća i utvrđivanje razloga iz članka 29. ovoga Zakona.

Članak 28.

Iznimno od članka 3. ovoga Zakona, strancu koji
nema važeću putnu ispravu, a dolazi radi turističkog ili poslovnog posjeta,
tijelo nadležno za kontrolu prelaska državne granice može izdati graničnu
propusnicu, na temelju isprave kojom se može utvrditi identitet stranca, a koju
je izdala država čiji je državljanin.

Strancu na kružnom putovanju u međunarodnom
pomorskom, riječnom ili zračnom prometu granična propusnica može se izdati i na
temelju popisa putnika koji je ovjerio zapovjednik plovila, odnosno zapovjednik
zrakoplova.

Popis putnika iz stavka 2. ovoga članka sadrži
ime i prezime, godinu rođenja, državljanstvo i broj putne isprave putnika,
odnosno broj druge isprave kojom se dokazuje identitet.

Granična propusnica izdaje se s rokom važenja do
3 mjeseca.

Granična propusnica neće se izdati strancu ako
postoje razlozi iz članka 29. ovoga Zakona.

Članak 29.

Ulazak u Republiku Hrvatsku neće se dopustiti
strancu ako:

1. ne ispunjava uvjete iz članka 3. ovoga
Zakona,

2. nema dovoljno sredstava za uzdržavanje za
vrijeme borav­ka u Republici Hrvatskoj i za povratak u državu iz koje je došao
ili za putovanje u treću državu,

3. je u tranzitu, a ne ispunjava uvjete za
ulazak u treću državu,

4. je na snazi zaštitna ili sigurnosna mjera
protjerivanja,

5. nema potvrde o cijepljenju, a dolazi s
područja na kojem vlada epidemija zaraznih bolesti,

6. to zahtijevaju
razlozi zaštite pravnog poretka, nacionalne sigurnosti ili javnog zdravlja,

7. postoji opravdana
sumnja da će njegov boravak biti povezan s činjenjem kaznenih djela koja se
progone po službenoj dužnosti,

8. se u evidenciji
nadležnog tijela vodi kao međunarodni prijestupnik,

9. postoji opravdana
sumnja da njegov boravak neće biti korišten u namjeravanu svrhu.

Zabrana ulaska upisuje
se u putnu ispravu stranca.

Vlada Republike
Hrvatske utvrđuje visinu sredstava za uzdrža­vanje iz stavka 1. točke 2. ovoga
članka.

Članak 30.

Nezakonitim prelaskom
državne granice smatra se ako stranac:

1. prijeđe ili pokuša
prijeći državnu granicu izvan mjesta ili vremena određenog za prelazak državne
granice,

2. izbjegne ili pokuša
izbjeći graničnu kontrolu,

3. pri prelasku državne
granice upotrijebi tuđu, nevažeću, odnosno nevaljanu putnu ili drugu ispravu,

4. tijelu nadležnom za kontrolu prelaska državne
granice navede neistinite podatke,

5. uđe u državu za
vrijeme trajanja zaštitne ili sigurnosne mjere protjerivanja.

Članak 31.

Stranac kojemu za
ulazak ne treba viza, može u Republici Hrvatskoj boraviti najviše 90 dana u
vremenskom razdoblju od šest mjeseci, računajući od dana prvog ulaska, ako ovim
Zakonom ili međunarodnim ugovorom nije drugačije određeno.

Članak 32.

Stranci mogu slobodno
izlaziti iz Republike Hrvatske.

Izlazak iz zemlje neće
se dopustiti strancu ako:

– posjeduje tuđu, nevažeću,
odnosno nevaljanu putnu ili drugu ispravu,

– ne ispunjava uvjete
za ulazak u drugu državu,

– postoji opravdana
sumnja da namjerava izbjeći kazneno, odnosno prekršajno gonjenje, izvršenje
kazne, sudskog naloga, uhićenja ili izvršenje dospjele imovinskopravne obveze,

– to zahtijevaju
razlozi zaštite pravnog poretka, nacionalne sigurnosti ili javnog zdravlja.

Strancu će se dopustiti izlazak iz zemlje kada
prestanu postojati razlozi iz stavka 2. ovoga članka.

V. BORAVAK STRANACA

Članak 33.

Boravak stranca u smislu ovoga Zakona je:

1. boravak do 90 dana,

2. privremeni boravak,

3. stalni boravak.

if !supportEmptyParas endif

Boravkom iz stavka 1. točke 1. ovoga članka
smatra se boravak stranca bez vize, s vizom ili s graničnom propusnicom,
ukoliko ovim Zakonom ili međunarodnim ugovorom nije drugačije određeno.

1. Privremeni boravak

Članak 34.

Odobrenje za privremeni boravak mora imati
stranac koji:

1. namjerava boraviti u
Republici Hrvatskoj duže ili zbog drugih razloga, a ne onih na temelju kojih je
viza izdana,

2. za ulazak ne treba
vizu, a namjerava boraviti u Republici Hrvatskoj duže od 90 dana ili iz razloga
navedenih u članku 37. ovoga Zakona,

3. obavlja poslove iz
članka 95. ovoga Zakona, a namjerava boraviti u Republici Hrvatskoj duže od 30
dana.

Članak 35.

Odobrenje za prvi
privremeni boravak izdaje se s rokom važenja do jedne godine, ako ovim Zakonom
ili međunarodnim ugovorom nije drugačije određeno.

Odobrenje za privremeni
boravak može se produživati najduže do dvije godine, ako ovim Zakonom nije
drugačije određeno.

Odobrenje za privremeni boravak unosi se u putnu
ispravu stranca. Rok važenja putne isprave mora biti najmanje tri mjeseca duži
od vremena na koje se izdaje odobrenje.

Iznimno, strancu koji nema važeću putnu ispravu,
odobrenje za privremeni boravak može se produžiti rješenjem.

Poslovna dozvola iz članka 97. ovoga Zakona
smatra se odobrenjem za privremeni boravak i rad na području Republike Hrvat­ske.

Članak 36.

Zahtjev za izdavanje odobrenja za prvi
privremeni boravak stranac podnosi diplomatskoj misiji, odnosno konzularnom
uredu Republike Hrvatske.

Stranac kojemu za ulazak u Republiku Hrvatsku
nije potrebna viza zahtjev za izdavanje odobrenja za prvi privremeni boravak može
podnijeti i nadležnom tijelu.

Zahtjev za produženje privremenog boravka
stranac podnosi nadležnom tijelu, najkasnije 30 dana prije isteka roka važećeg
privremenog boravka.

O zahtjevu iz stavka 1., 2. i 3. ovoga članka
odlučuje nadležno tijelo.

U zahtjevu iz stavka 1., 2. i 3. ovoga članka
mora biti navedena svrha za koju se odobrenje traži. Podnositelj zahtjeva iz
stav­ka 1. i 2. ovoga članka ne može mijenjati svrhu boravka za vrijeme trajanja
postupka.

O zahtjevu iz stavka 1. i 2. ovoga članka
odlučuje nadležno tijelo uz prethodnu suglasnost ministarstva u čiji djelokrug
rada spada svrha zbog koje stranac traži boravak.

Ukoliko ministarstvo iz stavka 6. ovoga članka u
roku od 10 dana ne obavijesti nadležno tijelo o traženoj suglasnosti smatra se
da je suglasnost dana.

Za privremeni boravak u svrhu rada nije potrebna
prethodna suglasnost nadležnog ministarstva za rad.

Članak 37.

Privremeni boravak u smislu ovoga Zakona je
boravak u svrhu:

1. rada,

2. studiranja i školovanja,

3. spajanja obitelji,

4. drugih opravdanih razloga određenih zakonom
ili među­narodnim ugovorom.

Članak 38.

Strancu se može
odobriti privremeni boravak ako:

1. ima sredstva za uzdržavanje,

2. ima osigurano
stanovanje,

3. ima zdravstveno
osiguranje,

4. ne postoje zapreke
iz članka 45. ovoga Zakona,

5. je priložio dokaze o
opravdanosti privremenog boravka.

Uz zahtjev za prvi
privremeni boravak stranac je dužan priložiti i potvrdu o nekažnjavanju države
čiji je državljanin ili u kojoj ima stalni boravak.

Protiv rješenja kojim
se odbija zahtjev za odobrenje privremenog boravka može se izjaviti žalba u
roku od osam dana od dana dostave rješenja.

O žalbi iz stavka 3. ovoga članka odlučuje
Ministarstvo.

Članak 39.

Stranac kojemu je odobren privremeni boravak u
određenu svrhu, može boraviti u Republici Hrvatskoj, samo u skladu sa svrhom
radi koje mu je odobren privremeni boravak.

Stranac kojemu je odobren privremeni boravak u
određenu svrhu, osim stranca koji boravi u svrhu sezonskog rada i stranca koji
obavlja poslove iz članka 95. ovoga Zakona, a namjerava boraviti u Republici
Hrvatskoj duže od 30 dana, može podnijeti zahtjev za odobrenje boravka s druge
osnove.

Članak 40.

Privremeni boravak u svrhu rada odobrit će se
strancu:

1. za kojeg je izdana radna dozvola,

2. kojemu ne treba radna dozvola, a namjerava
boraviti u Republici Hrvatskoj duže od 30 dana, ako ispunjava druge uvjete
propisane ovim Zakonom.

Odobrenje za privremeni
boravak u svrhu rada izdaje se strancu na rok na koji mu je izdana radna
dozvola, odnosno na rok iz članka 35. stavka 2. ovoga Zakona.

O zahtjevu za odobrenje
privremenog boravka u svrhu rada odlučuje nadležno tijelo prema boravištu
stranca.

Članak 41.

Uz zahtjev za izdavanje
odobrenja za privremeni boravak u svrhu školovanja ili studiranja stranac je, osim
dokaza o ispunjavanju uvjeta iz članka 38. ovoga Zakona, dužan priložiti
potvrdu o školovanju ili studiranju.

Odobrenje za privremeni
boravak u svrhu školovanja ili studiranja može se produžiti najduže do dvije
godine po isteku roka propisanog za trajanje školovanja odnosno studiranja.

Članak 42.

Zahtjev za izdavanje
odobrenja za privremeni boravak u svrhu spajanja obitelji, podnosi stranac –
član uže obitelji: hrvat­skog državljanina, stranca kojemu je odobren stalni
ili privremeni boravak ili koji ima status azilanta.

Članovima uže obitelji,
u smislu ovoga Zakona, smatraju se supružnici, maloljetna djeca koja nisu
zasnovala vlastitu obitelj i roditelji maloljetne djece.

Iznimno, članom uže
obitelji može se smatrati i drugi srodnik, posvojenik ili posvojitelj, ako
postoje posebni osobni ili humanitarni razlozi za spajanje obitelji u Republici
Hrvatskoj.

Na temelju odobrenog
privremenog boravka u svrhu spajanja obitelji stranac ne može raditi na
području Republike Hrvatske.

Članak 43.

Strancu, članu uže obitelji hrvatskog državljanina,
može se produžiti privremeni boravak na vrijeme do tri godine odnosno do
ispunjenja uvjeta za izdavanje odobrenja za stalni boravak.

Strancu, članu uže obitelji, privremeni boravak
može se produžiti i u slučaju ako je hrvatski državljanin ili stranac iz članka
42. stavka 1. ovoga Zakona umro, te u slučaju prestanka bračne zajednice koja
je u Republici Hrvatskoj trajala najmanje tri godine.

Članak 44.

Dijete rođeno na području Republike Hrvatske
koje nije hrvatski državljanin, ne treba odobrenje za boravak do navršenih
mjesec dana života.

Nakon proteka roka iz stavka 1. ovoga članka,
odobrenje za privremeni boravak izdat će se po službenoj dužnosti, a produžuje
se na vrijeme na koje je odobren privremeni boravak jednom roditelju ili
skrbniku djeteta.

Članak 45.

Strancu koji boravi u
Republici Hrvatskoj na boravku do 90 dana i strancu kojem je odobren privremeni
boravak, nadležno tijelo otkazat će boravak ako:

1. utvrdi postojanje
razloga iz članka 29. ovoga Zakona,

2. radi u Republici
Hrvatskoj bez važeće radne ili poslovne dozvole, odnosno protivno odredbama
ovoga Zakona,

3. boravi u Republici
Hrvatskoj suprotno svrsi radi koje mu je izdano odobrenje,

4. povrijedi javni
poredak ili druge društvene vrijednosti zaštićene zakonom.

Prilikom određivanja
roka za napuštanje države strancu se mora uzeti u obzir vrijeme u kojem to može
učiniti, ali rok ne smije biti duži od 30 dana.

Prilikom odlučivanja o
otkazu boravka strancu, mora se uzeti u obzir trajanje boravka i osobne,
obiteljske, gospodarske i ostale okolnosti.

Otkaz boravka upisuje
se u putnu ispravu.

Članak 46.

Strancu koji boravi u
Republici Hrvatskoj na boravku do 90 dana i strancu kojemu je odobren
privremeni boravak prestaje boravak:

– ako mu je izrečena
zaštitna ili sigurnosna mjera protjerivanja,

– ako mu je otkazan
privremeni boravak,

– istekom roka na koji je privremeni boravak
odobren.

2. Stalni boravak

Članak 47.

Stalni boravak odobrit će se strancu koji:

1. do dana podnošenja zahtjeva za stalni boravak
ima neprekidno pet godina odobren privremeni boravak ili

2. je tri godine u
braku s hrvatskim državljaninom ili strancem na odobrenom stalnom boravku, a u
Republici Hrvatskoj ima odobren privremeni boravak.

Maloljetnoj osobi na
privremenom boravku u Republici Hrvat­skoj odobrit će se stalni boravak ako je
jedan od roditelja stranac s odobrenim stalnim boravkom, uz suglasnost drugog
roditelja.

Iznimno, stalni boravak
može se odobriti i drugim strancima na privremenom boravku zbog humanitarnih
razloga ili ako bi to predstavljalo interes za Republiku Hrvatsku.

Nadležno ministarstvo
daje mišljenje o postojanju razloga iz stavka 3. ovoga članka.

Vrijeme koje je stranac
proveo na izdržavanju kazne zatvora ne uračunava se u vrijeme potrebno za
odobrenje stalnog boravka.

Članak 48.

Zahtjev za izdavanje odobrenja za stalni boravak
podnosi se nadležnom tijelu, a o zahtjevu odlučuje Ministarstvo.

Protiv rješenja Ministarstva nije dopuštena žalba,
ali se može pokrenuti upravni spor.

Odobrenje za stalni
boravak unosi se u putnu ispravu stranca.

Članak 49.

Stalni boravak neće se
odobriti strancu:

1. koji je bio
pravomoćno osuđen na bezuvjetnu kaznu zatvora,

2. koji nema sredstava
za uzdržavanje,

3. koji nema osigurano
stanovanje,

4. koji nema
zdravstveno osiguranje i

5. ako to zahtijevaju
razlozi zaštite pravnog poretka, nacionalne sigurnosti ili javnog zdravlja.

Članak 50.

Nadležno tijelo otkazat
će stalni boravak strancu ako:

– je zbog kaznenog
djela pravomoćno osuđen na bezuvjetnu kaznu zatvora u trajanju od šest mjeseci
ili duže,

– to zahtijevaju
razlozi zaštite pravnog poretka, nacionalne sigurnosti ili javnog zdravlja.

Prilikom određivanja
roka za napuštanje države, nadležno tijelo mora uzeti u obzir vrijeme u kojem
to stranac može učiniti, ali rok ne može biti duži od 30 dana.

Prilikom odlučivanja o
otkazu boravka strancu mora se uzeti u obzir trajanje boravka i osobne,
obiteljske, gospodarske i ostale okolnosti.

Otkaz boravka upisuje
se u putnu ispravu stranca.

Članak 51.

Stalni boravak prestaje
strancu ako:

1. mu je izrečena
zaštitna ili sigurnosna mjera protjerivanja,

2. nadležno tijelo
utvrdi da se stranac iselio ili da neprekidno boravi u inozemstvu duže od šest
mjeseci, a da o tome nije obavijestio nadležno tijelo,

3. mu je otkazan stalni
boravak.

U slučaju iz stavka 1.
točke 2. ovoga članka, rješenje o prestanku stalnog boravka donosi
Ministarstvo, na prijedlog nadležnog tijela.

Rješenje iz stavka 2.
ovoga članka može se donijeti bez prethodnog saslušanja stranca.

Ako stranac ne
obavijesti nadležno tijelo o promjeni adrese ili ga na adresi na kojoj je
prijavljen nije moguće pronaći, dostava rješenja iz stavka 2. ovoga članka
obavit će se putem oglasne ploče nadležnog tijela.

VI. NEZAKONITI BORAVAK

Članak 52.

Stranac nezakonito boravi u Republici Hrvatskoj
ako ne posjeduje vizu ili odobrenje boravka u smislu članka 3. ovoga Zakona.

Stranac koji nezakonito
boravi u Republici Hrvatskoj mora napustiti državu odmah ili u roku koji mu je
određen.

Smatra se da je stranac
napustio Republiku Hrvatsku, ulaskom u drugu državu u koju mu je odobren ulazak.

Stranac koji je
pravodobno podnio zahtjev za produženje privremenog boravka, smije ostati u
Republici Hrvatskoj do pravomoćnosti odluke kojom je riješeno o njegovom
zahtjevu.

Članak 53.

Strancu koji nezakonito boravi u Republici
Hrvatskoj, nadležno tijelo odredit će rok u kojem je dužan napustiti državu, a
može mu odrediti i mjesto prelaska državne granice i obvezu prijave službenoj
osobi tijela nadležnog za kontrolu prelaska državne granice.

Prilikom određivanja roka za napuštanje države,
nadležno tijelo mora uzeti u obzir vrijeme u kojem to stranac može učiniti, ali
rok ne smije biti duži od 30 dana.

Žalba protiv rješenja o određivanju roka za
napuštanje države ne odgađa izvršenje rješenja.

 Rok za
napuštanje države računa se od dana izvršnosti odluke.

Strancu koji iz opravdanih razloga ne napusti državu
u roku koji mu je određen, na njegov zahtjev ili po službenoj dužnosti, može se
odrediti novi rok.

Strancu kojemu je izrečena zaštitna ili
sigurnosna mjera protjerivanja i strancu kojega treba vratiti na temelju među­narodnog
ugovora, odredit će se rok za napuštanje države samo ako postoje opravdani
razlozi.

Članak 54.

Prilikom odlučivanja o izricanju zaštitne ili
sigurnosne mjere protjerivanja, mora se uzeti u obzir trajanje boravka, osobne,
obiteljske, gospodarske i ostale okolnosti.

Zaštitna ili sigurnosna mjera protjerivanja
upisuje se u putnu ispravu stranca.

Protiv rješenja nadležnog suda kojim se odlučuje
o prekršaju, stranac može izjaviti žalbu u roku od 8 dana.

Ako postoji opasnost da bi stranac mogao
osujetiti izvršenje rješenja, sud iz stavka 3. ovoga članka može odrediti da žalba
ne odgađa izvršenje rješenja.

Članak 55.

Državna tijela, pravne i fizičke osobe dužne su
bez odgađanja obavijestiti nadležno tijelo o strancu koji nezakonito boravi u
Republici Hrvatskoj ili za kojeg postoje razlozi za otkaz boravka.

Tijelo koje je protiv stranca pokrenulo
prekršajni ili kazneni postupak za djela koja se progone po službenoj dužnosti,
dužno je o tome bez odgađanja obavijestiti nadležno tijelo.

VII. PRISILNO UDALJENJE STRANCA

Članak 56.

Nadležno tijelo prisilno će udaljiti stranca
koji nezakonito boravi u Republici Hrvatskoj i ne napusti Republiku Hrvatsku u
skladu sa člankom 52. stavka 2. ovoga Zakona.

Odmah će se prisilno udaljiti stranac kojemu je
izrečena zaštitna ili sigurnosna mjera protjerivanja i stranac kojeg treba
vratiti na temelju međunarodnog ugovora.

Članak 57.

Nije dopušteno prisilno udaljenje stranca u državu
gdje su njegov život ili sloboda ugroženi radi njegove rasne, vjerske ili
nacionalne pripadnosti, zbog pripadnosti posebnoj društvenoj skupini ili zbog
političkog mišljenja, u kojoj bi mogao biti pod­vrg­nut mučenju ili neljudskom
i ponižavajućem postupanju ili kažnjavanju.

Zabrana prisilnog udaljenja stranca ne odnosi se
na stranca za kojega postoje opravdani razlozi da bi mogao ugroziti javni
poredak ili nacionalnu sigurnost ili ako je pravomoćnom presudom osuđen za
teško kazneno djelo.

Članak 58.

 Zbog osiguranja prisilnog udaljenja stranca
se može uhititi i zadržati u prostorijama nadležnog tijela najdulje 12 sati.

Strancu kojega nije
bilo moguće odmah prisilno udaljiti i strancu kojem nije utvrđen identitet,
ograničit će se sloboda kretanja smještajem u Prihvatni centar za strance
Ministarstva unutarnjih poslova Republike Hrvatske (u daljnjem tekstu: Centar).

Stranac kojega zbog
zdravstvenih ili drugih posebnih potreba ili razloga nije moguće smjestiti u
Centar, smjestit će se na drugi odgovarajući način.

Članak 59.

Smještaj u Centru određuje
se na vrijeme do prisilnog uda­ljenja stranca, s tim da ukupno vrijeme
provedeno u Centru ne može biti duže od 90 dana.

Nakon isteka roka iz
stavka 1. ovoga članka, stranca se može ponovno smjestiti u Centar ako:

1. je u tijeku postupak
utvrđivanja identiteta ili prikupljanje isprava,

2. to zahtijevaju
sigurnosni razlozi,

3. je tijekom postupka
prisilnog udaljenja stranac podnio zahtjev za priznavanje statusa azilanta.

Stranac se može
otpustiti iz Centra ako se opravdano očekuje da ga neće biti moguće prisilno
udaljiti.

Boravak stranca izvan
Centra ne uračunava se u vrijeme smještaja u Centru.

Članak 60.

Za vrijeme boravka u
Centru stranac je dužan pridržavati se pravila boravka u Centru i ne smije ga
napustiti bez odobrenja.

Strancu za kojega se
opravdano pretpostavlja da će napustiti Centar bez odobrenja ili da se neće
pridržavati pravila boravka, odredit će se pojačani nadzor unutar Centra.

Članak 61.

Smještaj u Centar
rješenjem određuje nadležna policijska uprava.

Protiv rješenja,
stranac može u roku od 8 dana uložiti žalbu Ministarstvu, koje o žalbi odlučuje
u roku od 8 dana.

Žalba ne odgađa
izvršenje rješenja.

Članak 62.

Smještaj u Centru
prestaje:

– odlaskom stranca iz
države,

– protekom vremena iz
članka 59. ovoga Zakona.

Članak 63.

 Privremeni ostanak u Republici Hrvatskoj može
se odobriti strancu kojega se ne može prisilno udaljiti ako:

– ima osiguran smještaj
i sredstva za uzdržavanje i

– je na taj način
osigurano izvršenje obveze napuštanja države.

Privremeni ostanak
odobrava i produžuje nadležno tijelo na zamolbu stranca ili po službenoj dužnosti,
na vrijeme do šest mjeseci, uz prethodnu suglasnost Ministarstva.

Članak 64.

Strancu na privremenom ostanku može se
ograničiti kretanje samo u mjestu boravka i odrediti obveza redovitog javljanja
najbližoj policijskoj postaji. Ograničenje kretanja i obveza redovitog
javljanja može trajati najduže šest mjeseci.

Strancu kojemu je
odobren privremeni ostanak nadležno tijelo određuje boravište na određenoj
adresi.

Strancu s odobrenim
privremenim ostankom ne prestaje i ne mijenja se obveza napuštanja Republike
Hrvatske.

Privremeni ostanak
upisuje se u putnu ispravu stranca, a strancu koji ne posjeduje putnu ispravu,
izdaje se isprava s fotografijom.

Članak 65.

Privremeni ostanak u
Republici Hrvatskoj prestaje:

1. odlaskom stranca iz
države,

2. protekom roka važenja
privremenog ostanka,

3. poništenjem.

Privremeni ostanak može
se poništiti kad prestanu postojati razlozi iz članka 63. i 64. stavka 1. ovoga
Zakona ili u slučaju nepridržavanja propisa u Republici Hrvatskoj.

Članak 66.

Maloljetni stranac
smješta se u Centar zajedno s roditeljima odnosno drugim zakonskim zastupnikom,
osim ako se procijeni da je za njega povoljniji drugačiji smještaj.

Iznimno, stroži nadzor
unutar Centra može se odrediti maloljetnom strancu mlađem od 16 godina samo s
roditeljem ili drugim zakonskim zastupnikom.

Članak 67.

Stranac je dužan
snositi troškove svog smještaja u Centru i druge troškove koji nastanu prilikom
njegovog prisilnog uda­ljenja.

Troškove iz stavka 1.
ovoga članka stranca bez sredstava dužan je snositi poslodavac koji je stranca
zaposlio bez odgovarajućeg odobrenja te osoba koja se obvezala da će snositi
troškove stranca za vrijeme njegovog boravka u Republici Hrvat­skoj.

Troškovi koje nije
moguće naplatiti sukladno stavku 1. i 2. ovoga članka, naplaćuju se iz
sredstava državnog proračuna.

Članak 68.

Nadležno tijelo može
strancu kojeg treba prisilno udaljiti oduzeti novčana sredstva i naplatiti
troškove iz članka 67. stavka 1. ovoga Zakona. O oduzetim novčanim sredstvima
izdaje se potvrda.

Zbog osiguranja
izvršenja prisilnog udaljenja, strancu se mogu privremeno zadržati putne i
druge isprave, te putne karte. O oduzetim ispravama i predmetima izdaje se
potvrda.

VIII. ISPRAVE O DOKAZIVANJU IDENTITETA

Članak 69.

 Stranac
dokazuje svoj identitet putnom ispravom, osobnom iskaznicom za stranca,
posebnom osobnom iskaznicom te drugom javnom ispravom koja sadrži fotografiju.

Stranac je dužan nositi
i na zahtjev službene osobe Ministarstva pokazati ispravu kojom dokazuje
identitet i odobrenje kojim dokazuje zakonitost boravka u Republici Hrvatskoj.

Stranac ne smije svoje
isprave dati drugome da se njima služi, odnosno ne smije se služiti nevaljanom
ispravom ili tuđom ispravom kao svojom.

Stranac je dužan služiti se osobnim imenom koje
je upisano u njegovoj putnoj ispravi ili drugoj ispravi o identitetu.

Članak 70.

Osobna iskaznica za
stranca izdat će se strancu kojem je odobren stalni boravak odnosno strancu
kojem je odobren privremeni boravak, a nema važeću putnu ispravu.

Osobna iskaznica za
stranca može se izdati i strancu na odobrenom privremenom boravku koji ima važeću
putnu ispravu, na njegov zahtjev ili zahtjev diplomatske misije odnosno
konzularnog ureda države čiji je državljanin.

Strancu koji je član
diplomatske misije, odnosno konzularnog ureda strane države ili član druge
misije koja ima diplomatski status, izdaje se posebna osobna iskaznica.

Članak 71.

 Osobnu iskaznicu iz članka 70. stavka 1. i 2.
ovoga Zakona izdaje nadležno tijelo.

 Posebnu osobnu iskaznicu iz članka 70. stavka
3. ovoga Zakona izdaje Ministarstvo vanjskih poslova.

Članak 72.

 Osobna iskaznica za stranca kojem je odobren
stalni boravak izdaje se s rokom važenja od pet godina.

 Osobna iskaznica za stranca kojem je odobren
privremeni boravak izdaje se na rok na koji mu je odobren privremeni boravak.

Članak 73.

Zahtjev za izdavanje
osobne iskaznice za stranca može podnijeti stranac koji je navršio 16 godina života.

Stranac kojem je
odobren stalni boravak dužan je u roku od 30 dana od dana dolaska u mjesto
boravka podnijeti zahtjev za izdavanje osobne iskaznice za stranca.

Članak 74.

Osobna iskaznica za
stranca mora se zamijeniti:

– u slučaju promjene
podatka na osobnoj iskaznici,

– kada je oštećena ili
dotrajala tako da više ne služi svrsi,

– kada fotografija na
osobnoj iskaznici više ne odgovara izgledu osobe.

Stranac je dužan u roku
od osam dana od dana nastupa bilo kojeg razloga iz stavka 1. ovoga članka
podnijeti nadležnom tijelu zahtjev za zamjenu osobne iskaznice za stranca.

Članak 75.

Stranac je dužan osobnu
iskaznicu za stranca vratiti nadležnom tijelu kad:

1. se iseljava,

2. mu je prestao
boravak, sukladno članku 46. i 51. ovoga Zakona,

3. stekne hrvatsko državljanstvo.

Članak 76.

Stranac je dužan bez odgode prijaviti gubitak,
nestanak ili krađu isprave iz članka 69. ovoga Zakona i granične propusnice,
nadležnom tijelu prema mjestu događaja ili saznanja.

Nadležno tijelo dužno je izdati potvrdu o
činjenici gubitka, nestanka i krađe isprave iz stavka 1. ovoga članka.

Stranac koji u inozemstvu izgubi ili na drugi
način ostane bez putne isprave za stranca ili osobne iskaznice za stranca, dužan
je to bez odgode prijaviti najbližoj diplomatskoj misiji, odnosno konzularnom
uredu Republike Hrvatske.

Osobna iskaznica za stranca i putna isprava za
stranca koja je izgubljena, oglasit će se nevažećom u »Narodnim novinama«, o
trošku stranca.

Članak 77.

Nadležno tijelo privremeno će zadržati ispravu o
dokazivanju identiteta strancu:

1. za kojeg postoje osnove sumnje da je počinio
kazneno djelo koje se progoni po službenoj dužnosti ili prekršajno djelo,

2. koji nije izvršio svoju dospjelu
imovinskopravnu obvezu na zahtjev nadležnog suda,

3. ako to zahtijevaju razlozi zaštite pravnog
poretka, nacionalne sigurnosti ili javnog zdravlja.

Isprava iz stavka 1. ovoga članka zadržava se na
vrijeme dok postoje razlozi za njezino zadržavanje.

O privremenom zadržavanju isprave iz stavka 1.
ovoga članka izdaje se potvrda.

IX. BORAVIŠTE I PREBIVALIŠTE STRANCA

Članak 78.

Boravište je mjesto u kojem stranac boravi na
boravku do 90 dana i na privremenom boravku.

Prebivalište je mjesto u kojem se stranac s
odobrenim stalnim boravkom nastanio s namjerom da u njemu živi.

Članak 79.

Stranac na privremenom boravku u Republici
Hrvatskoj dužan je prijaviti boravište i promjenu adrese stana nadležnom tijelu
u roku od tri dana od ulaska u Republiku Hrvatsku, odnosno od dana promjene
adrese stana.

Stranac na stalnom boravku u Republici Hrvatskoj
dužan je prijaviti prebivalište i promjenu adrese stana u mjestu prebivališta
nadležnom tijelu u roku od osam dana od dana promjene adrese stana.

Stranac iz stavka 1. i 2. ovoga članka dužan je
odjaviti bora­vište, odnosno prebivalište prije napuštanja mjesta boravišta,
odnosno prebivališta.

Članak 80.

Zdravstvene ustanove odnosno zdravstveni radnici
privatne prakse koji primaju stranca na liječenje, moraju ga prijaviti nadležnom
tijelu u roku od 24 sata od prijama.

 Pravne i
fizičke osobe koje pružaju usluge smještaja strancima, a i osobe kojima stranci
dolaze u posjet, dužne su nadležnom tijelu prijaviti boravak stranca u roku od
12 sati od trenutka davanja usluge smještaja, odnosno od trenutka dolaska
stranca u posjet.

Stranac koji se ne koristi uslugama smještaja iz
stavka 2. ovoga članka, dužan je nadležnom tijelu prijaviti boravište u roku od
24 sata, od ulaska u Republiku Hrvatsku odnosno promjenu adrese stana u roku 24
sata od trenutka promjene adrese stana u mjestu boravka.

Prijava
iz stavka 2. i 3. ovoga članka može se obaviti putem turističke zajednice
općine ili grada na čijem području stranac boravi. Prijava boravka mora se
dostaviti nadležnom tijelu u roku od 12 sati.

Odredbe stavka od 1. do
4. ovoga članka, odnose se na strance koji borave u Republici Hrvatskoj do 90
dana.

Članak 81.

Pravne i fizičke osobe
koje pružaju usluge smještaja strancima, dužne su uredno voditi evidenciju o
strancima kojima pružaju usluge smještaja.

Osobe iz stavka 1.
ovoga članka dužne su čuvati evidenciju o strancima najmanje tri godine od dana
njezina zaključenja.

Osobe iz stavka 1.
ovoga članka dužne su službenoj osobi nadležnog tijela dati na uvid podatke iz
evidencije o strancima.

X. PRIKUPLJANJE OSOBNIH PODATAKA

Članak 82.

Nadležno tijelo može prikupljati osobne podatke
o strancima od državnih tijela, pravnih i fizičkih osoba i samog stranca ako je
to:

– u interesu stranca, a
može se pretpostaviti da se on tome ne bi protivio ili

– potrebno radi
provjeravanja podataka o strancu.

XI. KRETANJE STRANACA U ODORI

Članak 83.

Za vrijeme boravka stranci se mogu kretati u
stranoj vojnoj odori ako:

1. borave kao članovi
diplomatske misije, odnosno konzularnog ureda strane države ili druge strane
misije koja u Republici Hrvatskoj ima diplomatski status u svojstvu vojnih
predstavnika dok misija traje,

2. kao članovi stranih
vojnih misija ili stranih vojnih izaslanstava borave u službenom posjetu,

3. se nalaze na
školovanju u vojnim školama,

4. kao članovi stranih
vojnih misija ili stranih vojnih izaslanstava s diplomatskom ili službenom
putovnicom prelaze preko područja Republike Hrvatske,

5. su sudionici u
vojnim vježbama i obuci.

Ministar obrane, uz
suglasnost ministra unutarnjih poslova, može odobriti nošenje strane vojne
odore i drugim strancima za vrijeme njihovog boravka u Republici Hrvatskoj.

Članak 84.

Stranci mogu nositi
stranu policijsku ili carinsku odoru ako:

1. kao članovi
izaslanstava stranih policijskih ili carinskih tijela borave u službenom
posjetu,

2. obavljaju službu na
zajedničkoj kontroli prelaska državne granice na dijelu graničnog prijelaza
koji pripada Republici Hrvat­skoj,

3. se nalaze na
školovanju u policijskim školama,

4. kao članovi stranih
policijskih ili stranih carinskih izaslanstava, s diplomatskom ili službenom
putovnicom, prelaze preko područja Republike Hrvatske.

XII. RAD STRANACA

Članak 85.

 Stranac
može raditi u Republici Hrvatskoj na temelju radne ili poslovne dozvole, ako
ovim Zakonom nije drugačije određeno.

Na temelju poslovne dozvole, stranac može
obavljati obrt ili s obrtom izjednačenu djelatnost ili slobodno zanimanje,
voditi poslove u registriranom vlastitom trgovačkom društvu ili pravnoj osobi u
kojoj ima većinski udio ili pružati usluge u ime inozemnog poslodavca.

Pružanje usluga u ime
inozemnog poslodavca može obavljati samo stranac koji je zaposlen kod toga
poslodavca i pod uvjetom da je sklopljen ugovor o pružanju usluga s pravnom ili
fizičkom osobom koja obavlja poslovnu djelatnost u Republici Hrvatskoj.

Obavljanje prethodnih
radnji za osnivanje i registraciju trgo­vačkog društva, registraciju obrta ili
s obrtom izjednačene djelatnosti ili slobodnog zanimanja, ne smatra se radom u
smislu stav­ka 1. ovoga članka.

Članak 86.

Vlada Republike
Hrvatske, na prijedlog ministarstva nadležnog za rad, u skladu s migracijskom
politikom i uz uvažavanje stanja na tržištu rada, utvrđuje godišnju kvotu
radnih dozvola.

Migracijsku politiku
utvrđuje Hrvatski sabor na prijedlog Vlade Republike Hrvatske, svake dvije
godine.

Ministarstvo nadležno
za rad izradit će prijedlog godišnje kvote radnih dozvola na temelju mišljenja
Hrvatskog zavoda za zapošljavanje o potrebi zapošljavanja stranaca.

U okviru kvote iz
stavka 1. ovoga članka, Vlada Republike Hrvatske utvrđuje djelatnosti i
zanimanja ukojima se dopušta zapošljavanje, broj radnih dozvola za
svaku od djelatnosti i teritorijalnu raspodjelu radnih dozvola.

Kvotu iz stavka 1.
ovoga članka, utvrđuje Vlada Republike Hrvatske, uz prethodno pribavljena
mišljenja ministarstava nadležnih za pojedine djelatnosti za koje se utvrđuju
kvote i mišljenje Gospodarsko-socijalnog vijeća Vlade Republike Hrvatske.

Kvotu iz stavka 1.
ovoga članka Vlada Republike Hrvatske utvrđuje najkasnije do 31. listopada
tekuće godine za sljedeću godinu.

Godišnjom kvotom radnih
dozvola utvrđuje se i kvota radnih dozvola za sezonsko zapošljavanje.

Članak 87.

Radne dozvole utvrđene
godišnjom kvotom izdaju se slje­dećim redom:

1. za produženje već
izdanih radnih dozvola,

2. za novo
zapošljavanje.

U kvotu se ne
uračunavaju radne dozvole koje se izdaju:

1. za radnike-strance
dnevne migrante koji su u Republici Hrvatskoj zasnovali radni odnos na neodređeno
vrijeme pod uvjetom uzajamnosti,

2. za radnike-strance i
članove njihovih obitelji, čiji je status reguliran Sporazumom o stabilizaciji
i pridruživanju između europskih zajednica i njihovih država članica i
Republike Hrvatske,

3. za strance koji
obavljaju ključne poslove u trgovačkim društvima i predstavništvima stranih
trgovačkih društava, a nisu stranci iz članka 95. stavka 1. točke 1. ovoga
Zakona,

4. za strance koji su premiješteni u okviru
internog transfera osoblja unutar trgovačkih društava, kako je definirano
Zakonom o potvrđivanju protokola o pristupanju Republike Hrvatske Mara­keškom
ugovoru o osnivanju Svjetske trgovinske organizacije,

5. za učitelje i
nastavnike koji izvode nastavu u školskim ustanovama, na jeziku i pismu
nacionalnih manjina,

6. na temelju međunarodnog
ugovora,

7. profesionalnim
sportašima ili sportskim djelatnicima, koji na temelju valjano zaključenog
ugovora rade u Republici Hrvat­skoj,

8. za strance supružnike
i djecu stranaca kojima je odobren stalni boravak u Republici Hrvatskoj.

U smislu ovoga Zakona,
radnik–stranac dnevni migrant je stranac, državljanin susjedne države u kojoj
ima prebivalište i svakodnevno dolazi na rad poslodavcu u Republici Hrvatskoj i
vraća se u matičnu državu.

1. Radna dozvola

Članak 88.

Na zahtjev pravne ili fizičke osobe koja
zapošljava stranca (u daljnjem tekstu: poslodavac),radnu dozvolu za
stranca izdaje nadležno tijelo prema sjedištu poslodavca, u roku od 15 dana od
dana podnošenja zahtjeva.

O zahtjevu za izdavanje
radne dozvole za stranca donosi se rješenje.

Članak 89.

Uz zahtjev za izdavanje
radne dozvole za stranca poslodavac je dužan priložiti:

1. podatke o strancu s
kojim namjerava sklopiti ugovor o radu ili drugi odgovarajući ugovor,

2. podatke o radnom
mjestu ili vrsti posla i uvjetima rada,

3. dokaz o registraciji
trgovačkog društva, predstavništva ili obrta u Republici Hrvatskoj,

4. dokaz o podmirenim
poreznim obvezama i doprinosima,

5. obrazloženje o
opravdanosti zapošljavanja stranca.

Članak 90.

Protiv rješenja iz
članka 88. stavka 2. ovoga Zakona može se izjaviti žalba Ministarstvu u roku od
8 dana.

Protiv rješenja o
odbijanju zahtjeva za izdavanje radne dozvole zbog popunjenosti kvote nije
dopuštena žalba, ali se može pokrenuti upravni spor.

Članak 91.

Ugovor o radu ili drugi
odgovarajući ugovor sa strancem, poslodavac je dužan sklopiti u pisanom obliku
prije početka rada, a najkasnije u roku od 15 dana od dana izdavanja radne
dozvole.

Ako ugovor iz stavka 1.
ovoga članka nije sklopljen u pisanom obliku, poslodavac je dužan strancu,
prije početka rada, a najkasnije u roku od 15 dana od dana izdavanja radne
dozvole, uručiti pisanu potvrdu o sklopljenom ugovoru.

Poslodavac ne može sa
strancem sklopiti ugovor o radu na određeno vrijeme za stalne sezonske poslove.

Ugovor iz stavka 1. ovoga članka poslodavac je
dužan dostaviti nadležnom tijelu u roku od 8 dana od dana sklapanja ugovora.

Članak 92.

Radna dozvola izdaje se na određeno vrijeme s
rokom važenja koji je jednak vremenu za koji se sklapa ugovor o radu ili drugi
odgovarajući ugovor, ali najduže na dvije godine.

Članak 93.

 Zahtjev za produženje radne dozvole
poslodavac mora podnijeti najkasnije 45 dana prije isteka roka važenja izdane
radne dozvole.

O zahtjevu za produženje
radne dozvole i produženje privremenog boravka odlučuje se istodobno.

Članak 94.

Stranac za kojega je
izdana radna dozvola može raditi u Republici Hrvatskoj samo na onim poslovima
za obavljanje kojih je sklopio ugovor o radu ili drugi odgovarajući ugovor,
odnosno samo kod onog poslodavca s kojim je na temelju radne dozvole mogao
sklopiti ugovor.

Članak 95.

 Uz primjenu svih odredaba ovoga Zakona koje
se odnose na privremeni boravak, radnu dozvolu ne moraju imati sljedeće
kategorije stranaca:

1. ključno osoblje
trgovačkih društava koje je definirano Sporazumom o stabilizaciji i pridruživanju
između europskih zajednica i njihovih država članica i Republike Hrvatske,

2. osnivači,
prokuristi, članovi uprava i članovi nadzornog odbora trgovačkog društva, koji
u trgovačkom društvu obavljaju poslove, a to obavljanje poslova nema karakter
radnog odnosa i ne traje duže od ukupno tri mjeseca godišnje,

3. sveučilišni
profesori koje hrvatska sveučilišta pozovu za predavače, znanstvenici na
znanstvenom i stručnom usavršavanju, znanstvenici-predstavnici međunarodnih
organizacija te znanstvenici koji će sudjelovati u provedbi znanstveno-istraživačkih
projekata važnih za Republiku Hrvatsku,

4. upravno osoblje,
stručnjaci, nastavnici i predavači stranih kulturnih i obrazovnih institucija,
koji u Republici Hrvatskoj obavljaju posao u okviru programa kulturne i
obrazovne suradnje,

5. civilni i vojni dužnosnici
vlada drugih država, koji u Republiku Hrvatsku dolaze raditi na temelju ugovora
o suradnji s Vladom Republike Hrvatske,

6. članovi znanstvenih
međunarodnih misija, koji obavljaju posao istraživanja u Republici Hrvatskoj,
koji je odobrila Vlada Republike Hrvatske,

7. strani dopisnici,
akreditirani u Republici Hrvatskoj ili izvjestitelji stranih medija,

8. predstavnici
vjerskih zajednica dok obavljaju posao isključivo vezan za vjersku službu,

9. umjetnici i tehničko
osoblje za operne, baletne, kazališne, koncertne, likovne i druge kulturne
priredbe, ako zbog toga u Republici Hrvatskoj ne borave duže od 30 dana odnosno
tri mjeseca godišnje s prekidima,

10. autori i izvođači
na području glazbene, glazbeno-scenske, plesne i baletne umjetnosti, kao i
prateće izvjestiteljsko, organizacijsko i tehničko osoblje koje sudjeluje u
kulturnim radionicama, susretima i kolonijama, ako zbog toga u Republici Hrvat­skoj
ne borave duže od 30 dana odnosno tri mjeseca godišnje s prekidima,

11. osobe koje na temelju ugovora s Vladom
Republike Hrvatske, ministarstvom nadležnim za obranu ili ministarstvom nadležnim
za unutarnje poslove obavljaju poslove za potrebe obrane i sigurnosti države
ili koje se stručno usavršavaju na tim pod­ručjima,

12. supružnici i djeca
hrvatskih državljana koji imaju boravak u Republici Hrvatskoj,

13. osobe koje u
Republiku Hrvatsku dolaze radi sudjelovanja na sportskim i šahovskim
priredbama,

14. stručnjaci na
području zaštite kulturne baštine, knjiž­ničarstva i arhivistike, ako zbog toga
u Republici Hrvatskoj ne borave duže od 30 dana,

15. stranci koje je
uputio inozemni poslodavac, koji omo­gućavaju stručno usavršavanje i obuku
osobama zaposlenim kod pravnih i fizičkih osoba sa sjedištem u Republici
Hrvatskoj u trajanju do tri mjeseca neprekidno,

16. osobe kojima je
odobren privremeni boravak u svrhu stručnog usavršavanja ili obuke kod
hrvatskog poslodavca, a organizacijski je oblik stranog poslodavca koji ih je
uputio na usavršavanje ili obuku, ako njihovo stručno usavršavanje ili obuka ne
traje duže od tri mjeseca neprekidno,

17. stranci koji
obavljaju poslove vezane uz isporuku, montažu ili servis strojeva ili opreme,
ako njihov rad ne traje duže od 30 dana neprekidno odnosno ukupno tri mjeseca
godišnje s prekidima,

18. stranci koji
sudjeluju na sajamskim ili izložbenim prired­bama na kojima izlaže njihov
poslodavac,

19. stranci koji
sudjeluju na organiziranim stručnim skupovima i seminarima,

20. stranci zaposleni u
cirkusima ili zabavnim parkovima, ako u Republici Hrvatskoj ne borave duže od
tri mjeseca neprekidno,

21. osobe kojima je
priznat status azilanta,

22. stranci s odobrenim
stalnim boravkom,

23. stranci koji u
Republici Hrvatskoj imaju status redovnog učenika ili studenta kada obavljaju
poslove privremenog karaktera, posredstvom ovlaštenih posrednika, a sukladno
propisima koji reguliraju obavljanje tih poslova.

Stranci iz točke 9.,
10., 14., 15., 17., 18. i 20. stavka 1. ovoga članka moraju imati zaključen
valjani ugovor s fizičkom ili pravnom osobom koja je u Republici Hrvatskoj
registrirana za obav­ljanje navedenih djelatnosti.

Članak 96.

Radna dozvola za
stranca prestaje važiti:

1. istekom roka važenja,

2. prestankom ugovora
iz članka 91. ovoga Zakona,

3. poništenjem.

Radnu dozvolu poništava
nadležno tijelo ako:

1. je izdana na temelju
neistinitih podataka o radniku ili poslodavcu,

2. poslodavac ne sklopi
ugovor o radu ili drugi odgovarajući ugovor sa strancem u roku iz članka 91.
stavka 1. i 2. ovoga Zakona,

3. stranac na temelju radne dozvole obavlja
poslove onog radnog mjesta za koje nije mogao sklopiti ugovor o radu,

4. radi za poslodavca s kojim na temelju radne
dozvole nije mogao sklopiti ugovor o radu ili drugi odgovarajući ugovor,

5. strancu nije odobren ili mu je prestao
privremeni boravak.

U slučaju prestanka ugovora iz članka 91. ovoga
Zakona, poslodavac je dužan vratiti radnu dozvolu nadležnom tijelu, u roku od
osam dana od dana prestanka ugovora.

2. Poslovna dozvola

Članak 97.

Poslovna dozvola izdaje se strancu koji ima
registrirani obrt ili s obrtom izjednačenu djelatnost ili slobodno zanimanje,
vodi poslove u registriranom vlastitom trgovačkom društvu ili u pravnoj osobi u
kojoj ima većinski udio ili strancu koji pruža usluge u ime inozemnog
poslodavca (u daljnjem tekstu: djelatnost) i ispunjava ostale uvjete za
izdavanje odobrenja za privremeni boravak.

Poslovnu dozvolu izdaje nadležno tijelo u roku
od 30 dana od dana podnošenja zahtjeva.

Protiv rješenja iz stavka 2. ovoga članka može
se izjaviti žalba Ministarstvu u roku od 8 dana.

Stranac ne smije početi obavljati djelatnost iz
stavka 1. ovoga članka, prije nego što mu nadležno tijelo izda poslovnu
dozvolu.

Zahtjev za izdavanje
poslovne dozvole stranac podnosi nadležnom tijelu u mjestu svojegboravka.

Iznimno, stranci koji
pružaju usluge u ime inozemnog poslodavca, zahtjev za izdavanje poslovne
dozvole mogu podnijeti i u diplomatskoj misiji odnosno konzularnom uredu
Republike Hr­vat­ske.

Uz zahtjev za poslovnu
dozvolu stranac je dužan priložiti dokaz o registraciji trgovačkog društva,
obrta, s obrtom izjed­načene djelatnosti, slobodnog zanimanja ili ugovor o pružanju
usluga iz članka 85. stavka 3. ovoga Zakona.

Članak 98.

Poslovna dozvola izdaje
se s rokom važenja do dvije godine.

Poslovna dozvola će se
produžiti ako u trenutku podnošenja zahtjeva za njezino produženje stranac
ispunjava uvjete za izdavanje poslovne dozvole iz članka 97. ovoga Zakona.

Zahtjev za produženje
poslovne dozvole stranac mora podnijeti najmanje 30 dana prije isteka roka važeće
poslovne dozvole.

Članak 99.

Poslovna dozvola
prestaje važiti:

1. ako je strancu
izrečena zaštitna ili sigurnosna mjera pro­tjerivanja,

2. otkazom boravka,

3. istekom roka na koji
je izdana,

4. prestankom
postojanja okolnosti na temelju kojih je izdana,

5. poništenjem.

Poslovna dozvola
poništit će se ako:

1. stranac u roku od
četiri mjeseca ne započne obavljanje djelatnosti za koju mu je izdana poslovna
dozvola,

2. stranac obavlja djelatnost za koju mu nije
izdana poslovna dozvola,

3. stranac u obavljanju djelatnosti prekrši propise
u skladu s kojima se djelatnost mora obavljati, propise o zapošljavanju, radu i
socijalnom osiguranju,

4. je nad trgovačkim
društvom otvoren postupak stečaja ili likvidacije, obrt ili s obrtom
izjednačena djelatnost prestane djelovati te ako su prestali uvjeti za
obavljanje slobodnog zanimanja ili izvršenja ugovora o pružanju usluga iz
članka 85. stavka 2. i 3. ovoga Zakona.

Stranac kojemu je
izdana poslovna dozvola dužan je u roku od 8 dana od nastanka okolnosti koje
predstavljaju razlog za prestanak poslovne dozvole o tim okolnostima
obavijestiti nadležno tijelo.

Članak 100.

Odredbe ovoga Zakona
koje se odnose na rad stranaca ne primjenjuju se na:

1. stranca koji je član
diplomatske misije, odnosno konzularnog ureda strane države ili član misije
koja ima diplomatski status i kojemu je izdana posebna osobna iskaznica iz
članka 70. stavka 3. ovoga Zakona,

2. stranca koji na
temelju međunarodnog ugovora ima privilegije i imunitete,

3. stranca koji u
Republici Hrvatskoj obavlja poslove na temelju međunarodnih ugovora koje
Republika Hrvatska sklopi s drugom državom, međunarodnom organizacijom ili
Europskom unijom, o stručno-tehničkoj pomoći ili provodi projekte u skladu s
tim međunarodnim ugovorima.

XIII. NADZOR

Članak 101.

Nadzor nad provedbom ovoga Zakona provodi
Ministarstvo.

Inspekcijski nadzor nad provedbom ovoga Zakona u
dijelu koji se odnosi na rad stranaca u Republici Hrvatskoj provodi Državni
inspektorat.

U slučaju da se inspekcijskim nadzorom utvrdi da
stranac radi u Republici Hrvatskoj protivno odredbama ovoga Zakona donijet će
se rješenje o zabrani rada strancu i podnijeti zahtjev za pokretanje
prekršajnog postupka protiv stranca te pravne osobe i odgovorne osobe odnosno
fizičke osobe koja je sa strancem zasnovala radni odnos ili koja koristi njegov
rad protivno odredbama ovoga Zakona.

O donesenom rješenju o zabrani rada strancu, Državni
inspektorat obavještava nadležno tijelo.

XIV. KAZNENE ODREDBE

Članak 102.

Novčanom kaznom u iznosu od 1.000,00 do 7.000,00
kuna kaznit će se za prekršaj stranac ako:

1. nezakonito prijeđe ili pokuša prijeći državnu
granicu (članak 30.),

2. ne napusti Republiku Hrvatsku u roku koji mu
je određen (članak 52. stavak 2. i članak 53. stavak 1.),

3. napusti Centar bez odobrenja ili se ne pridržava
pravila boravka u Centru (članak 60.),

4. napusti mjesto boravka koje mu je odredilo
nadležno tijelo ili se redovito ne javlja najbližoj policijskoj postaji (članak
64.).

Strancu se za prekršaje iz stavka 1. ovoga
članka može izreći zaštitna mjera protjerivanja samostalno ili uz novčanu
kaznu.

Članak 103.

Novčanom kaznom u
iznosu od 500,00 do 5.000,00 kuna kaznit će se stranac ako:

1. nezakonito boravi u
Republici Hrvatskoj (članak 52. stavak 1.),

2. ne posjeduje putnu
ispravu u smislu članka 3. ovoga Zakona,

3. se kreće ili boravi
na određenom području na kojem mu je kretanje ili boravak ograničeno ili
zabranjeno (članak 5.),

4. odbije službenoj
osobi nadležnog tijela pokazati ispravu kojom dokazuje svoj identitet i
odobrenje kojim dokazuje zakonitost boravka u Republici Hrvatskoj (članak 69.
stavak 2.),

5. svoju ispravu o
identitetu da drugome da se njome služi, odnosno ako se služi nevaljanom
ispravom ili tuđom ispravom kao svojom (članak 69. stavak 3.),

6. se služi osobnim
imenom protivno odredbi članka 69. stav­ka 4. ovoga Zakona,

7. boravi u Republici
Hrvatskoj suprotno namjeni za koju mu je izdana viza ili odobren boravak,

8. radi u Republici
Hrvatskoj bez radne dozvole, odnosno protivno odredbama ovoga Zakona (članak
85. stavak 1.).

Za prekršaje iz stavka
1. ovoga članka, strancu se može izreći zaštitna mjera protjerivanja samostalno
ili uz novčanu kaznu.

Članak 104.

Novčanom kaznom u
iznosu od 300,00 do 3.000,00 kuna kaznit će se stranac ako:

1. u zakonskom roku ne
podnese zahtjev za privremeni boravak (članak 36. stavak 3.),

2. nema uza se ispravu
kojom dokazuje svoj identitet i odobrenje kojim dokazuje zakonitost boravka u
Republici Hrvatskoj (članak 69. stavak 2.),

3. u propisanom roku ne
podnese zahtjev nadležnom tijelu za izdavanje osobne iskaznice za stranca
(članak 73. stavak 2.),

4. u propisanom roku ne
podnese zahtjev nadležnom tijelu za zamjenu osobne iskaznice za stranca (članak
74. stavak 2.),

5. ne vrati osobnu
iskaznicu nadležnom tijelu, u slučajevima iz članka 75. ovoga Zakona,

6. ne prijavi nadležnom
tijelu gubitak, nestanak ili krađu isprava iz članka 76. ovoga Zakona,

7. nadležnom tijelu, u
propisanom roku ne prijavi boravište, a ne boravi u ugostiteljskom objektu niti
u zdravstvenoj ustanovi, odnosno kad ne boravi kod osobe kojoj je došao u
posjetu (članak 80.),

8. nadležnom tijelu, u
propisanom roku ne prijavi boravište, prebivalište i promjenu adrese stana
sukladno članku 79. ovoga Zakona,

9. za vrijeme boravka u
Republici Hrvatskoj nosi stranu vojnu, policijsku ili carinsku odoru, protivno
odredbama ovoga Zakona (članak 83. i 84.),

10. obavlja posao za
koji mu nije izdana radna dozvola ili radi kod poslodavca s kojim nije mogao
sklopiti ugovor (članak 94.),

11. u roku od godinu dana od dana početka
primjene ovoga Zakona ne pribavi nove isprave (članak 114. stavak 2.).

Nadležno tijelo može za prekršaje iz stavka 1.
ovoga članka na mjestu počinjena prekršaja naplatiti novčanu kaznu u iznosu od
500,00 kuna.

Članak 105.

Novčanom kaznom u
iznosu od 10.000,00 do 50.000,00 kuna kaznit će se pravna osoba, a novčanom
kaznom u iznosu od 300,00 do 3.000,00 kuna, kaznit će se fizička osoba koja ima
registrirani obrt, ako na područje Republike Hrvatske doveze stranca ili ga
odbije odvesti, protivno odredbi članka 25. ovoga Zakona.

Za prekršaj iz stavka
1. ovoga članka može se izreći i zaštitna mjera zabrane obavljanja djelatnosti
pravnoj osobi.

Članak 106.

Novčanom kaznom u
iznosu od 3.000,00 do 20.000,00 kuna kaznit će se pravna osoba, a novčanom
kaznom u iznosu od 300,00 do 3.000,00 kuna, kaznit će se fizička osoba ako:

1. nadležnom tijelu u
propisanom roku ne podnese prijavu o boravku stranca kojem pruža usluge
smještaja ili kojeg prima u posjet (članak 80. stavak 2.),

2. u propisanom roku
nadležno tijelo ne obavijesti o primitku stranca na liječenje (članak 80.
stavak 1.),

3. u propisanom roku ne
dostavi nadležnom tijelu sve prijave boravka stranaca (članak 80. stavak 4.),

4. ne vodi ili neuredno
vodi evidenciju o strancima kojima pruža usluge smještaja ili ne čuva
evidenciju o strancima u roku koji je propisan (članak 81. stavak. 1. i 2.),

5. ovlaštenoj osobi
nadležnog tijela ne omogući uvid u evidenciju o strancima kojima pruža usluge
smještaja (članak 81. stavak 3.).

Za prekršaje iz stavka
1. točke 1., 4. i 5. ovoga članka, može se izreći i zaštitna mjera zabrane
obavljanja djelatnosti pravnoj osobi.

Članak 107.

Novčanom kaznom u
iznosu od 5.000,00 do 10.000,00 kuna ili kaznom zatvora u trajanju do 60 dana,
kaznit će se, za svakog stranca, fizička osoba, a novčanom kaznom u iznosu od
50.000,00 do 100.000,00 kuna za svakog stranca, pravna osoba:

1. ako zapošljava
stranca protivno odredbi članka 85. stavka 1. i članka 94. ovoga Zakona,

2. koja sklopi ugovor o
radu na određeno vrijeme sa strancem za stalne sezonske poslove (članak 91.
stavak 3.),

3. kod koje je bio
zaposlen stranac za kojeg je radna dozvola izdana na temelju neistinitih
podataka o radniku ili poslodavcu i poništena (članak 96. stavak 2. točka 1.),

4. koja zaposli stranca
oslobođenog obveze pribavljanja radne dozvole iz članka 95. točke 9., 10., 14.,
15., 17., 18. i 20. ovoga Zakona, ako s njim nije zaključila valjani ugovor.

Novčanom kaznom u
iznosu od 8.000,00 do 10.000,00 kuna, kaznit će se i odgovorna osoba u pravnoj
osobi iz stavka 1. ovoga članka.

Za prekršaje iz stavka
1. ovoga članka, može se izreći i zaštitna mjera zabrane obavljanja djelatnosti
pravnoj osobi.

Članak 108.

Novčanom kaznom u iznosu od 20.000,00 do
50.000,00 kuna kaznit će se pravna osoba, a novčanom kaznom u iznosu od 300,00
do 3.000,00 kuna fizička osoba, koja ne vrati radnu dozvolu u roku iz članka
96. stavak 3. ovoga Zakona.

Za prekršaj iz stavka 1. ovoga članka, može se
izreći i zaštitna mjera zabrane obavljanja djelatnosti pravnoj osobi.

Članak 109.

Novčanom kaznom u iznosu od 3.000,00 do
10.000,00 kuna, kaznit će se stranac ako:

1. obavlja djelatnost bez poslovne dozvole
(članak 85. stavak 1. i članak 97.),

2. nastavi raditi, a poslovna dozvola mu je
prestala važiti (članak 99. stavak 1.),

3. obavlja drugu djelatnost od one za koju mu je
izdana poslovna dozvola (članak 99. stavak 2. točka 2.).

Strancu se za prekršaje iz stavka 1. ovoga
članka, može izreći zaštitna mjera protjerivanja samostalno ili uz novčanu
kaznu.

Članak 110.

Novčanom kaznom u iznosu od 5.000,00 do
10.000,00 kuna, kaznit će se stranac koji:

1. u obavljanju djelatnosti prekrši propise u
skladu s kojima se djelatnost mora obavljati, propise o zapošljavanju, radu i
socijalnom osiguranju (članak 99. stavak 2. točka 3.),

2. u propisanom roku ne obavijesti nadležno
tijelo o nastanku okolnosti koje predstavljaju razlog za prestanak poslovne
dozvole (članak 99. stavak 3.).

Strancu se za prekršaje iz stavka 1. ovoga
članka, može izreći zaštitna mjera protjerivanja samostalno ili uz novčanu
kaznu.

XV. EVIDENCIJE

Članak 111.

O izdanim putnim ispravama i vizama, strancima
na privremenom boravku, stalnom boravku, izdanim poslovnim dozvolama, strancima
kojima je otkazan boravak, strancima prema kojima su poduzete mjere, strancima
na privremenom ostanku, izdanim graničnim propusnicama, zabranama ulazaka i
izlazaka stranaca, izdanim osobnim iskaznicama za stranca, prijavljenim i
nestalim putnim i drugim ispravama, prijavi i odjavi boravišta odnosno
prebivališta, promjeni adrese stana, privremeno zadrža­nim stranim putnim
ispravama i izdanim radnim dozvolama, vodi se evidencija.

Evidenciju iz stavka 1. ovoga članka, u okviru
svog djelokruga rada, vodi nadležno tijelo, odnosno diplomatska misija ili
konzularni ured Republike Hrvatske.

XVI. PRIJELAZNE I ZAVRŠNE ODREDBE

Članak 112.

Ministar unutarnjih poslova donijet će propise
o:

1. načinu izdavanja putnih isprava i viza,
načinu odobravanja privremenog i stalnog boravka, poslovne dozvole, prijavi i
odjavi boravišta, odnosno prebivališta te načinu vođenja evidencije o
strancima,

2. obrascima putnih isprava, viza, graničnih
propusnica, osobnih iskaznica za stranca, odobrenja za privremeni i stalni
boravak, poslovne dozvole te obrascima zahtjeva za njihovo izdavanje i njihovu
cijenu, obrascima zaštitne ili sigurnosne mjere protjerivanja, otkaza boravka,
ispravama o privremenom ostanku stranaca, potvrdama o oduzetim novčanim
sredstvima, potvrdama o naplati troškova prisilnog udaljenja, potvrdama o
privremenom oduzimanju isprava i predmeta radi osiguranja prisilnog udaljenja,

3. obrascima za prijavu i odjavu boravišta
odnosno prebivališta i obrascima evidencija koje po odredbama ovoga Zakona vode
pravne i fizičke osobe koje strancima pružaju usluge smještaja,

4. sadržaju i načinu vođenja evidencija iz
članka 111. ovoga Zakona,

5. prisilnom udaljenju, smještaju u Centar i
privremenom ostanku stranca,

6. uvjetima i načinu izdavanja radnih dozvola,

7. obrascu zahtjeva za izdavanje radne dozvole,

8. načinu vođenja evidencija o izdanim radnim
dozvolama.

Čelnik nadležne sigurnosne službe donijet će
propis o načinu provođenja sigurnosne provjere iz članka 5. ovoga Zakona.

Članak 113.

Ministar vanjskih poslova, uz suglasnost
ministra unutarnjih poslova, donijet će propise o:

1. načinu izdavanja putnih isprava i viza
strancima u diplomatskim misijama odnosno konzularnim uredima Republike
Hrvatske u inozemstvu,

2. načinu vođenja evidencije o izdanim putnim i
drugim ispravama i vizama strancima u diplomatskim misijama, odnosno
konzularnim uredima Republike Hrvatske u inozemstvu,

3. načinu izdavanja i obrazac viza, obrazac
posebnih osobnih iskaznica te obrazac zahtjeva za njezino izdavanje i način vođenja
evidencije o izdanim vizama i osobnim iskaznicama i njihovim cijenama.

Članak 114.

Postupci započeti prije početka primjene ovoga
Zakona dovršit će se po odredbama ovoga Zakona, osim ako Zakonom o kretanju i
boravku stranaca (»Narodne novine«, br. 53/91., 22/92., 26/93. i 29/94.) ili
Zakonom o zapošljavanju stranaca (»Narodne novine«, 19/92., 33/92., 89/92.,
26/93. i 52/94.) određeno pravo za stranca nije uređeno na povoljniji način.

Isprave izdane na temelju odredaba Zakona o
kretanju i boravku stranaca važit će godinu dana od dana početka primjene ovoga
Zakona.

Članak 115.

Osobama iz članka 79. stavka 1. Zakona o
kretanju i boravku stranaca, koje nisu regulirale status u Republici Hrvatskoj
po odredbama toga Zakona, prestaje stalni boravak nakon proteka roka od godine
dana od dana početka primjene ovoga Zakona.

Osobe iz stavka 1. ovoga članka ne moraju
ispunjavati uvjete propisane u članku 49. stavku 1. točki 2. i 3. ovoga Zakona.

Članak 116.

Stranac koji je po odredbama Zakona o kretanju i
boravku stranaca stekao status:

1. trajno nastanjenog stranca danom početka
primjene ovoga Zakona, smatra se strancem na stalnom boravku,

2. stranca na odobrenom
produženom boravku, danom početka primjene ovoga Zakona, smatra se strancem na
privremenom boravku,

3. stranca s izdanom
poslovnom vizom, danom početka primjene ovoga Zakona, smatra se strancem s
izdanom poslovnom dozvolom,

4. izbjeglica, danom
početka primjene ovoga Zakona, smatra se azilantom.

Stranac, kojemu je na
temelju Zakona o kretanju i boravku stranaca i Zakona o zapošljavanju stranaca
izdana poslovna viza i osobna radna dozvola, dužan je 30 dana prije isteka roka
važenja poslovne vize i osobne radne dozvole podnijeti zahtjev za izdavanje
poslovne dozvole, odnosno njegov poslodavac zahtjev za izdavanje radne dozvole.

Članak 117.

Danom početka primjene
ovoga Zakona prestaju važiti od­red­be Zakona o kretanju i boravku stranaca
(»Narodne novine«, br. 53/91., 22/92., 26/93. i 29/94.) osim odredbi članka 22.
i 59., u dijelu koji se odnosi na status izbjeglice, članka 31.do 38., 43.,
48., članka 72. stavak 1. i članka 73., Zakon o zapošljavanju stranaca
(»Narodne novine«, br. 19/92., 33/92., 89/92., 26/93. i 52/94.), Naputak za
izdavanje radne dozvole strancima (»Narodne novine«, broj: 82/96), članak 32. i
56. Zakona o nadzoru državne granice (»Narodne novine«, br. 34/95. – pročišćeni
tekst) i Glava XIX. Zakona o izvršenju sankcija izrečenih za kaznena djela,
privredne prijestupe i prekršaje (»Narodne novine«, br. 21/74., 39/74., 55/88.,
19/90.).

Provedbeni propisi,
donijeti na temelju Zakona o kretanju i boravku stranaca i Zakona o
zapošljavanju stranaca ostaju na snazi do stupanja na snagu provedbenih propisa
donesenih na temelju ovlasti iz ovoga Zakona, ukoliko nisu u suprotnosti s
njegovim odredbama.

Provedbene propise na
temelju ovlasti iz ovoga Zakona, nadležni ministri donijet će u roku od 90 dana
od dana stupanja na snagu ovoga Zakona.

Članak 118.

Ovaj Zakon stupa na
snagu osmoga dana od dana objave u »Narodnim novinama«, a počinje se
primjenjivati od 1. siječnja 2004.

Klasa: 217-01/02-01/03
Zagreb, 2. srpnja 2003.

HRVATSKI
SABOR

Predsjednik
Hrvatskoga sabora
**Zlatko** **Tom****či****ć,** v. r.

Zakon, NN 109/2003-1437