## Odluka Ustavnog suda Republike Hrvatske broj: U-III-2210/2001 od 9. lipnja 2004.

### NN 89/2004 (30.6.2004.), Odluka Ustavnog suda Republike Hrvatske broj: U-III-2210/2001 od 9. lipnja 2004.

# USTAVNI SUD REPUBLIKE HRVATSKE

1677

Ustavni
sud Republike Hrvatske, u Prvom vijeću za odlu­čiva­nje o ustavnim tužbama, u
sastavu sudac Že­ljko Potoč­njak, predsjednik Vijeća, te suci Ivan Matija,
Agata Račan, Smi­ljko Sokol, Nevenka Šernhorst i Milan Vuković, članovi Vijeća,
u postupku pokrenutom ustavnom tužbom I. K. iz P., koje­g zastupa V. N.,
odvjetnik iz P., na sjednici održanoj 9. lip­nja 2004. godine, jednoglasno je
donio

## ODLUKU

I.
Ustavna tužba se odbija.

II. Ova
odluka objavit će se u »Narodnim novinama«

```
Obrazloženje
```

1.
Podnosite­lj je podnio ustavnu tužbu protiv rješe­nja Županijskog suda u Pože­gi,
broj: Gž-443/01-2 od 24. rujna 2001., kojim je odbijena žalba podnosite­lja i
potvrđeno rješe­nje Općin­skog suda u Pože­gi, broj: Ovr-1538/00 od 20.
listopada 2000. godine. Prvostupa­njskim rješe­njem prihvaćena je žalba ovršenika,
Hrvatskog zavoda za mirovinsko osigura­nje, Područne službe Pože­ga, te ukinuto
rješe­nje o ovrsi od 23. lip­nja 2000., a ovršni prijedlog podnosite­lja odbačen.

Iz spisa predmeta je razvidno da je podnosite­lj
podnio ovršni prijedlog na teme­lju pravomoćnog i ovršnog rješe­nja Hrvatskog
zavoda za mirovinsko osigura­nje, Područne službe u Pože­gi, broj: IN-HV-12380
od 31. prosinca 1998., kojim se podnosite­lju, hrvat­skom branite­lju,
korisniku prava na zaposle­nje i naknadu, određuje počevši od 1. siječ­nja
1997. naknada plaće u iznosu od 4.379,01 kn, koja će se isplaćivati od 1. siječ­nja
1998., dok će se isplata naknade plaće za razdob­lje od 1. siječ­nja do 31.
prosinca 1997. izvršiti kada za to budu osigurana sredstva iz proračuna
Republike Hrvatske.

Ovršnim prijedlogom podnosite­lj je tražio isplatu
naknade plaće za razdob­lje od 1. siječ­nja do 31. prosinca 1997. godine.

Sudovi su odbacili ovršni prijedlog podnosite­lja jer
su utvrdili da je teme­ljem rješe­nja Hrvatskog zavoda za mirovinsko osigura­nje
podnosite­lju priznato samo pravo na naknadu plaće, a ne i ispu­nje­nje novčane
obveze za ovršenika, pozvavši se pritom na stavak 3. izreke navedenog rješe­nja,
kojim je određeno da će se isplata izvršiti kada za to budu osigurana sredstva
iz proračuna Republike Hrvatske.

2.
Podnosite­lj smatra da su mu osporenim rješe­njima po­vrijeđena ustavna prava
zajamčena odredbama članaka 14. stav­ka 2., 26. i 55. stavka 1. Ustava, kao i
da je povrijeđena odredba članka 5. stavka 2. Ustava (pogrešno je naznačivši
kao povredu članka 4. stavka 2. Ustava).

U bitnome smatra da je rješe­nje Hrvatskog zavoda za
mirovinsko osigura­nje ovršna isprava u kojoj je precizno navedeno kolika je
naknada plaće i za koje razdob­lje je ovršenik dužan podnosite­lju isplatiti
naknadu plaće; te da je neosnovana ocjena sudova da podnosite­lj svoje pravo može
ostvariti pred nadležnim sudom.

Smatra
da je zapravo onemogućen ostvariti svoje pravo na isplatu naknade plaće budući
da »... sam nije u mogućnosti osigurati sredstva u proračunu, a niti sudu
dokazati da su ista osigurana.«.

Predlaže
da Sud ukine osporena rješe­nja i predmet vrati prvostupa­njskom sudu na
ponovni postupak.

*Ustavna
tužba nije osnovana.*

3.
Ustavni sud Republike Hrvatske u postupku u povodu ustavne tužbe, podnijete
teme­ljem odredbi članka 62. Ustavnog zakona o Ustavnom sudu Republike Hrvatske
(»Narodne novine«, broj 49/02. – pročišćeni tekst), u granicama zahtjeva
istaknutog u ustavnoj tužbi, utvrđuje je li u postupku odlučiva­nja o pravima i
obvezama podnosite­lja povrijeđeno podnosite­lju ustavno pravo, pri čemu se, u
pravilu, ne upušta u pita­nje jesu li sudovi pravilno i potpuno utvrdili či­njenično
sta­nje i ocijenili dokaze. Za Ustavni sud relevantne su samo one či­njenice od
čije­g postoja­nja ovisi ocjena o povredi ustavnog prava, a eventualno postoja­nje
povrede ustavnih prava Ustavni sud, u pravilu, cijeni na podlozi či­njenica
koje su utvrđene u postupku donoše­nja osporenog akta.

4. Ocje­njujući
navode ustavne tužbe sa stajališta istaknutih ustavnih prava, a nakon uvida u
spis predmeta i razmatra­nja mjerodavnog materijalnog i postupovnog prava,
Ustavni sud je utvrdio da osporenim rješe­njima podnosite­lju nisu povrijeđena
ustavna prava na koja se u ustavnoj tužbi poziva.

Tijekom
ustavnosudskog postupka Ustavni sud nije utvrdio postoja­nje či­njenica ili
okolnosti koje bi upućivale na neravnopravan položaj podnosite­lja, u smislu
odredbe članka 14, stavka 2. Ustava. Ocjena je Suda da se o pravima podnosite­lja
u provedenom ovršnom postupku i osporenim rješe­njima nije odlučivalo samovo­ljno.
Naprotiv, Sud je utvrdio da su osporena rješe­nja uteme­ljena na odredbama
mjerodavnog Ovršnog zakona (»Narod­ne novine«, broj 57/96., 29/99., 42/00. i
173/03.), a za svoja stajališta i primjenu prava, za koje je nedvojbeno da nisu
pos­ljedica proizvo­ljnog tumače­nja i pogrešne primjene materijalnog prava,
sudovi su dali va­ljane pravne razloge.

5. S obzirom na navedeno, Ustavni sud je ocijenio da
osporenim presudama podnosite­lju nije povrijeđeno ni ustavno pravo zajamčeno
odredbom članka 55. stavka 1. Ustava (svaki zaposleni ima pravo na zaradu kojom
može osigurati sebi i obite­lji slobodan i dostojan život).

6. Odredbom članka 26. Ustava propisano je da su svi
držav­ljani Republike Hrvatske i stranci jednaki pred sudovima i drugim državnim
i inim tijelima koja imaju javne ovlasti. U konkretnoj pravnoj stvari ne
postoje razlozi teme­ljem kojih bi se moglo ocje­njivati da je osporenim
odlukama povrijeđeno navedeno ustavno pravo.

7. U odnosu na istica­nje povrede članka 5. Ustava,
za navesti je da ta odredba ne sadrži ­ljudska prava i teme­ljne slobode koje
se, u smislu odredbe članka 62. Ustavnog zakona o Ustavnom sudu Republike
Hrvatske, štite u ustavnosudskom postupku pokrenutom ustavnom tužbom, te se na
toj odredbi ne može teme­ljiti ustavna tužba.

8. Slijedom navedenog, na teme­lju odredbi članaka 73.
i 75. Ustavnog zakona o Ustavnom sudu Republike Hrvatske, odluče­no je kao u točki
I. izreke.

Odluka iz točke II. izreke teme­lji se na odredbi članka
29. stavka 1. Ustavnog  zakona o
Ustavnom sudu Republike Hrvat­ske.

Broj:
U-III-2210/2001
Zagreb, 9. lip­nja 2004.

USTAVNI SUD REPUBLIKE HRVATSKE

Predsjednik Vijeća
**dr. sc.** **Že­ljko Potoč­njak,** v. r.

Odluka, NN 89/2004-1677