## Odluka Ustavnog suda Republike Hrvatske broj: U-IIIA-1192/2002 1. srpnja 2004.

### NN 102/2004 (23.7.2004.), Odluka Ustavnog suda Republike Hrvatske broj: U-IIIA-1192/2002 1. srpnja 2004.

# USTAVNI SUD REPUBLIKE HRVATSKE

if !supportEmptyParas endif

2009

Ustavni sud Republike Hrvatske, u Prvom vijeću
za odlu­čivanje o ustavnim tužbama, u sastavu sudac Željko Potočnjak, predsjednik
Vijeća, te suci Ivan Matija, Agata Račan, Smiljko Sokol, Nevenka Šernhorst i
Milan Vuković, članovi Vijeća, odlučujući o ustavnoj tužbi T. C. iz Z., koju
zastupa B. S., odvjetnik iz Z., na sjednici održanoj 1. srpnja 2004. godine,
jednoglasno je donio

## ODLUKU

I.Ustavna tužba se usvaja.

II.Općinski sud u Zagrebu dužan je
donijeti presudu u pred­metu koji se vodi pred tim sudom pod poslovnim brojem:
Pn-8664/98 u najkraćem mogućem roku, ali ne duljem od devet (9) mjeseci,
računajući od prvog idućeg dana nakon objave ove odluke u »Narodnim novinama«.

III.Na temelju članka 63. stavka 3.
Ustavnog zakona o Ustav­nomsudu Republike Hrvatske (»Narodne novine«,
broj 49/02. – pročišćeni tekst), podnositeljici ustavne tužbe T. C. iz Z., B.
13a, određuje se primjerena naknada zbog povrede ustavnog prava iz članka 29.
stavka 1. Ustava Republike Hrvatske (»Narodne novine«, broj 41/01. – pročišćeni
tekst) u iznosu od 5.000,00 kuna.

IV.Naknada iz točke III. izreke ove
odluke bit će isplaćena iz državnog proračuna u roku od tri mjeseca od dana
podnošenja zahtjeva podnositeljice Ministarstvu financija Republike Hrvatske za
njezinu isplatu.

V.Ova odluka objavit će se u »Narodnim
novinama«.

Obrazloženje

1.Podnositeljica ustavne tužbe, temeljem
članka 63. Ustavnog zakona o Ustavnom sudu Republike Hrvatske (»Narodne
novine«, broj 49/02. – pročišćeni tekst, u daljnjem tekstu: Ustavni zakon),
podnijela je dana 28. lipnja 2002. godine ustavnu tužbu radi duljine parničnog
postupka pokrenutog tužbom S. C., pokojnog supruga podnositeljice, a radi
naknade nematerijalne i materijalne štete.

ČINJENICE VAŽNE ZA USTAVNOSUDSKI POSTUPAK

2.Ustavni sud je u postupku pokrenutom
ustavnom tužbom, primjenom članka 63. Ustavnog zakona, uvidom u spis Općin­skog
suda u Zagrebu, broj: Pn-8664/98 utvrdio činjenice koje su pravno relevantne za
odlučivanje o povredi ustavnog prava podnositeljice, zajamčenog člankom 29.
stavkom 1. Ustava Repub­like Hrvatske.

Dana 23. studenoga 1993. godine sada pokojni
suprug podnositeljice ustavne tužbe, S. C., podnio je Općinskom sudu u Zagrebu
tužbu radi naknade nematerijalne i materijalne štete kao posljedice nezgode na
radu koja se je dogodila 19. ožujka 1992. godine protiv tuženika T. u. »Z.« Z.,
a koji postupak se je vodio pod brojem: Pn-6113/93

– dana 13. siječnja
1994. godine, provedeno je pripremno ročište na kojem je određeno provođenje
dokaza,

– podneskom od 14.
siječnja 1994. godine »C. o.« d.d. izvještava sud da prihvaća poziv tuženika da
se umiješa u spor,

– potom su se održala
ročišta dana 28. veljače 1994., 22. trav­nja 1994., 19. svibnja 1994., 7.
srpnja 1994. godine,

– medicinsko
vještačenje provedeno je 27. rujna 1994. godine,

– nakon toga održana su još ročišta 2. prosinca
1994., 23. siječnja 1995., 13. veljače 1995. i 2. ožujka 1995. godine kada je
zaključena rasprava i donesena prvostupanjska presuda broj: Pn-6113/93 od 2.
ožujka 1995. godine,

– protiv prvostupanjske presude žalbe su
izjavili umješač dana 13. travnja 1995. godine, a tuženik 19. travnja 1995.
godine,

– žalbe su dostavljene drugostupanjskom sudu 16.
studenoga 1995. godine, koji 6. lipnja 1997. godine vraća žalbu umješača
prvostupanjskom sudu, a kako bi je dostavio tužitelju na odgovor,

– nakon što je prvostupanjski sud ponovno
dostavio žalbu drugostupanjskom sudu dana 27. studenoga 1997. godine,
drugostupanjski sud rješenjem broj: Gž-7595/97-2 od 13. listopada 1998. godine
ukida prvostupanjsku presudu u pobijanom dijelu i predmet vraća na ponovni
postupak prvostupanjskom sudu, a iz razloga što je počinjena apsolutno bitna
povreda parničnog postupka budući da je riječ o radnom sporu u kojem je
prvostupanjsku presudu trebalo umjesto suca pojedinca donijeti vijeće,

– podneskom od 4. listopada 1999. godine
tužitelj, pok. suprug podnositeljice ustavne tužbe, traži nastavak postupka,

– 1. prosinca 1999. godine tužitelj dostavlja
podnesak kojim specificira tužbeni zahtjev,

– zatim su održana ročišta 1. veljače 2000.
godine koje je otkazano zbog neuredne dostave umješaču i 18. travnja 2000.
godine kada je riješeno da će daljnja odluka uslijediti pisanim putem,

– podneskom od 27. listopada 2000. tužitelj
požuruje donošenje odluke,

– punomoćnik tužitelja podneskom od 22. prosinca
2000. godine izvještava sud da je tužitelj umro,

– podnositeljica ustavne tužbe podneskom od 18.
siječnja 2001. godine izvještava sud da umjesto supruga stupa u parnicu i
dostavlja sudu zastupničku punomoć,

– nakon toga održano je ročište 9. travnja 2001.
godine i 25. rujna 2001. godine. Na ročištu održanom 25. rujna 2001. godine
saslušana je podnositeljica ustavne tužbe i doneseno je rješenje kojim se
određuje vještačenje po stalnom sudskom vještaku zaštite na radu i nalaže
tuženiku da uplati predujam, te se slijedeće ročište zakazuje za 5. veljače
2002. godine, a koje nije održano zbog bolesti sutkinje,

– rješenjem od 4. listopada
2001. godine, te od 12. ožujka 2002. poziva se vještak da preuzme spis,

– vještak je spis
preuzeo 16. travnja 2002. godine, te spis vratio 17. listopada 2002. bez nalaza
i mišljenja,

– provjerom (dana 20.
svibnja 2004. godine) kod Općinskog suda u Zagrebu utvrđeno je da se spis,
ponovno nalazi kod vještaka radi izrade nalaza i mišljenja.

OČITOVANJE OPĆINSKOG SUDA U ZAGREBU

3.Na temelju članka 69. alineje 2.
Ustavnog zakona, Ustavni sud je zatražio od Općinskog suda u Zagrebu da se
izjasni o navodima ustavne tužbe.

U očitovanju od 24. listopada 2002. godine
Općinski sud u Zagrebu navodi kronologiju postupanja u predmetu.

PRAVO VAŽNO ZA USTAVNOSUDSKI POSTUPAK

4.Za ovaj ustavnosudski postupak
mjerodavne su odredbe članka 29. stavka 1. Ustava Republike Hrvatske i članka
63. Ustav­nog zakona.

*Ustavna tužba je osnovana.*

5.Uvidom u spis Općinskog suda u Zagrebu
broj: Pn-8664/98, Ustavni sud je utvrdio da su se u ovom slučaju ostvarile
pretpostavke za postupanje temeljem odredbe članka 63. Ustavnog zakona.

Svoju odluku Ustavni sud obrazlaže sljedećim
utvrđenjima:

5.1.
DULJINA SUDSKOG POSTUPKA

Prvostupanjski parnični postupak započeo je 23.
studenoga 1993. godine, tužbom pokojnog supruga podnositeljice ustavne tužbe, a
radi naknade materijalne i nematerijalne štete uslijed povrede na radu.

Ustavna tužba podnesena je dana 28. svibnja
2002. godine, a do tog dana sudski postupak nije pravomoćno okončan, pa Ustav­ni
sud utvrđuje da do dana podnošenja ustavne tužbe postupak u ovom predmetu traje
osam (8) godina, šest (6) mjeseci i pet (5) dana.

Ustavni sud je, u konkretnom slučaju, ocijenio
da se pravno relevantnim razdobljem, s aspekta povrede prava na razumnu du­lji­nu
trajanja sudskog postupka, smatra razdoblje od 5. studenoga 1997. godine; to
jest, od dana stupanja na snagu Zakona o potvrđivanju Konvencije za zaštitu
ljudskih prava i temeljnih sloboda i Protokola broj 1, 4, 6, 7 i 11 uz
Konvenciju za zaštitu ljud­skih prava i temeljnih sloboda (»Narodne novine –
Međunarodni ugovori«, broj 18/97., 6/99. – pročišćeni tekst i 8/99. – ispravak,
u daljnjem tekstu: Zakon o potvrđivanju Konvencije) do 28. svibnja 2002.
godine; to jest, do dana podnošenja ustavne tužbe podnositeljice, što ukupno
iznosi četiri (4) godine, šest (6) mjeseci i dvadeset tri (23) dana.

5.2.
POSTUPANJE NADLEŽNOG SUDA

Ustavni sud je utvrdio da je u razmatranom,
pravno relevantnom razdoblju, Općinski sud u Zagrebu bio neaktivan od primitka
drugostupanjske odluke, dana 10. studenoga 1998. godine do 1. veljače 2000.
godine što iznosi jednu (1) godinu i dva (2) mjeseca i dvadeset (20) dana, a
nakon toga u razdoblju od 1. veljače 2000. do 25. rujna 2001. godine su održana
tri ročišta od čega je meritorno raspravljano jedino na ročištu održanom 25.
rujna 2001. godine. Navedeno, prema stajalištu Ustavnog suda predstavlja
neaktivnost suda u razdoblju od jedne (1) godine, šest (6) mjeseci i dvadeset
pet (25) dana, odnosno sveukupno dvije (2) godine, devet (9) mjeseci i petnaest
(15) dana. Napominje se da je u razdoblju prije 7. studenoga 1997. godine, uslijed
neažurnog postupanja Općinskog suda u Zagrebu, proteklo gotovo dvije godine i
šest mjeseci od izjavljivanja žalbi na prvostupanjsku presudu do njihova
dostavljanja drugostupanjskom sudu. Također tijekom postupka pred
prvostupanjskim sudom nakon gotovo 8 godina umro je suprug podnositeljice
ustavne tužbe, a koji je postupak pokrenuo tužbom radi naknade štete nastale
uslijed ozljede na radu.

5.3.
PONAŠANJE PODNOSITELJICE USTAVNE TUŽBE (TUŽITELJICE U SUDSKOM POSTUPKU)

Podnositeljica ustavne tužbe, kao tužiteljica u
sudskom postupku, prema utvrđenju Ustavnog suda, nije pridonijela duljini
trajanja sudskog postupka.

5.4.
SLOŽENOST SUDSKOG PREDMETA

Polazeći od činjenice da se predmet nakon gotovo
punih 9 godina ponovno nalazi u postupku pred sudom prvog stupnja, a imajući u
vidu postupanje nadležnog suda u razmatranom, pravno relevantnom razdoblju,
Ustavni sud nije našao okolnosti koje bi u dosadašnjem tijeku postupka
ukazivale na složenost sudskog pred­meta, a koje bi opravdale dugotrajnost
postupanja u tom predmetu.

6.Ustavni sud
utvrđuje da parnični postupak po tužbi podnositeljice koji se vodi pred
Općinskim sudom u Zagrebu pod brojem: Pn-8664/98, traje preko osam godina.
Dugotrajnost postupka u najvećoj je mjeri posljedica okolnosti koje se mogu
pripisati neučinkovitom postupanju nadležnog suda (nakon pet godina predmet je
vraćen na ponovno suđenje), a iz razloga jer je učinjena apsolutno bitna
povreda postupka od strane nadležnog suda. Stoga Ustavni sud utvrđuje da je
povrijeđeno ustavno pravo podnositeljice da zakonom ustanovljeni neovisni i
nepristrani sud u razumnom roku odluči o njezinim pravima ili obvezama, koje je
zajamčeno člankom 29. stavkom 1. Ustava Republike Hrvatske.

Stoga je, u smislu
odredbe članka 63. stavka 2. Ustavnog zakona, donesena odluka kao pod točkama
I. i II. izreke ove odluke.

7.Sukladno
odredbi članka 63. stavka 3. Ustavnog zakona, odlučeno je kao pod točkama III.
i IV. izreke odluke.

Visinu naknade zbog
povrede ustavnog prava na donošenje sudske odluke u razumnom roku, Ustavni sud
u pravilu određuje za razmatrano, pravno relevantno razdoblje, uz iznimnu
mogućnost uvažavanja nerazumno dugog razdoblja potpune neaktivnosti suda i
prije 5. studenoga 1997. godine, što ovisi o osobitim okolnostima svakog
pojedinog slučaja.

Pri utvrđivanju visine
naknade, temeljem članka 63. stavka 2. Ustavnog zakona, Ustavni sud uzima u
obzir sve okolnosti slučaja, uz istodobno uvažavanje ukupnih gospodarskih i
socijalnih prilika u Republici Hrvatskoj.

8.Odluka o
objavi odluke (točka V. izreke) temelji se na odredbi članka 29. stavka 1.
Ustavnog zakona.

Broj: U-IIIA-1192/2002
Zagreb, 1. srpnja 2004.

USTAVNI
SUD REPUBLIKE HRVATSKE

Predsjednik
Vijeća
**dr. sc.** **Željko Potočnjak,** v. r.

Odluka, NN 102/2004-2009