### NN 45/2016 (13.5.2016.), Presuda Upravnog suda u Zagrebu broj: UsI-4029/13-22 od 23. ožujka 2016.

UPRAVNI SUD U ZAGREBU

1181

PRESUDA

Upravni sud u Zagrebu, po sucu toga suda Vlahu Bassegli Gozze te Danijele Šipušić, zapisničarke, u upravnom sporu tužitelja Marinka Vlašića iz Zagreba, Vida Došena 27, protiv tuženika Hrvatske regulatorne agencije za mrežne djelatnosti u Zagrebu, Roberta Frangeša Mihanovića 9, uz sudjelovanje zainteresirane osobe HT – Hrvatski Telekom d.d. u Zagrebu, Savska cesta 32, radi prigovora na izdane račune, 23. ožujka 2016.,

presudio je

I. Poništava se odluka Hrvatske agencije za poštu i elektroničke komunikacije, klasa: UP/I-344-08/13-01/920, urbroj: 376-05-13-06, od 30. rujna 2013.

II. Nalaže se tuženiku da u roku od 60 dana, od dana dostave prijepisa ove presude, donese novu odluku po prigovoru tužitelja.

III. Ova presuda objaviti će se u »Narodnim novinama«.

Obrazloženje

Osporenom odlukom tuženika odbijen je, kao neosnovan, prigovor tužitelja izjavljen radi nepravilno sačinjenih računa izdanih po zainteresiranoj osobi, za mjesece veljaču i lipanj 2013. godine. U obrazloženju osporene odluke tuženik navodi kako prigovor tužitelja, radi postupanja zainteresirane osobe kod prijenosa broja, odnosno prigovore za iznose računa izdane za rujan, listopad, studeni i prosinac 2012. i siječanj 2013., nisu uzeti u razmatranje, jer pretplatnik nije proveo postupak sukladno članku 50. Zakona o elektroničkim komunikacijama.

Osporavajući zakonitost citiranog rješenja tužitelj ukazuje kako je, do rujna 2012., bio dugogodišnji pretplatnik zainteresirane osobe. Ukazuje kako je nezakonito postupanje pružatelja javne usluge započelo u listopadu 2010. godine, kada je njegov sin odjavio MAX –

ADS uslugu, a operator račune za istu uslugu nastavio dostavljati. Navodi kako je, u pokušaju saniranja opisanog postupanja, u rujnu 2012. godine, sklopio novi ugovor o telekomunikacijskim uslugama, a po kojim odredbama zainteresirana osoba nije postupala. Predlaže Sudu da uvaži navode tužbe, usvoji tužbeni zahtjev te poništi osporenu odluku.

Tuženik, u svom odgovoru na tužbu, navodi kako, sukladno odredbama Zakona o elektroničkim komunikacijama, pretplatnik može tražiti prijevremeni raskid usluge, ali i naknadu štete od operatora javnih komunikacijskih usluga te posebno ističe kako korisnik, u konkretnom slučaju, nije dostavio ni jedan dokaz kojim bi ukazao na manjkavost primljene usluge. Predlaže odbiti tužbeni zahtjev te na snazi ostaviti osporeno rješenje.

Zainteresirana osoba, u svom odgovoru na tužbu, navodi kako je 15. studenoga 2012. odgovoreno na pisani prigovor tužitelja od 29. listopada 2012., a koji prigovor je sačinjen u postupanju po zatraženoj promjeni u pretplatničkom odnosu MAXtv usluge, nakon prijenosa usluge s njegovog sina na tužitelja. Nadalje navodi i kako je, suprotno navodima sadržaju tužbe, MAXtv usluga u cijelosti korištena te su, sukladno korištenju, obračunate i stavke korištenja. Zainteresirana osoba, ukazuje i kako se izdani računi ne odnose na kupnju mobilnih uređaja, već isključivo za obavljene usluge te dostavljajući popis poziva i ispise računa za sporna razdoblja, ponovno ukazuje na pravilnost svog obračuna. Konačno navodi, kako je njegovo postupanje vezano uz prijenos broja u cijelosti sukladno odredbama Pravilnika o prenosivosti broja, iz kojeg razloga predlaže odbiti tužbeni zahtjev te na snazi ostaviti osporeno rješenje.

Sud je, dana 20. svibnja 2015., 7. listopada 2015. i 16. ožujka 2016., održao usmenu i javnu raspravu, zaključenu u prisutnosti tužitelja osobno, u odsutnosti uredno pozvanog tuženika i u odsutnosti uredno pozvane zainteresirane osobe, čime je strankama, u skladu s odredbom članka 6. Zakona o upravnim sporovima (»Narodne novine«, broj 20/10., 143/12. i 152/14.), dana mogućnost da se izjasne o zahtjevima i navodima drugih stranaka te o svim pitanjima koja su predmet ovog upravnog spora.

Radi ocjene zakonitosti osporene odluke Sud je u istu izvršio uvid te je, radi točnog utvrđenja činjeničnog stanja, izveo dokaz uvidom u spis tuženika i priložene isprave.

Na temelju razmatranja svih činjeničnih i pravnih pitanja Sud je, sukladno članku 55. stavak 3. Zakona o upravnim sporovima, utvrdio da je tužbeni zahtjev osnovan, iz razloga ove presude.

Člankom 51. stavak 1. Zakona o elektroničkim komunikacijama (»Narodne novine«, broj 73/08.), propisano je da u slučaju spora između krajnjeg korisnika usluga i operatora javnih komunikacijskih usluga u vezi s pružanjem usluga, iznosom kojim je zadužen za pruženu uslugu, kakvoćom pružene usluge ili prigovorom zbog povrede odredaba pretplatničkog ugovora krajnji korisnik usluga može podnijeti zahtjev za rješavanje spora Agenciji u roku od 30 dana od dana dostavljanja pisanog odgovora povjerenstva za pritužbe potrošača iz članka 50. stavka 13. ovoga Zakona. Zastara osporene tražbine ne teče za vrijeme rješavanja spora pred Agencijom.

Sukladno članku 18. Zakona o elektroničkim komunikacijama, Hrvatska regulatoma agencija za mrežne djelatnosti, u ocjeni osnovanosti prigovora korisnika, postupa sukladno odredbama Zakona o općem upravnom postupku.

Člankom 98. stavak 3. Zakona o općem upravnom postupku (»Narodne novine«, broj 47/09. — u daljnjem tekstu Zakon), propisano je da izreka sadržava odluku o upravnoj stvari. Izreka mora biti kratka i odredena. Kad odluka sadržava rok, uvjet, namet, pridržaj opoziva obvezu sklapanja upravnog ugovora, to treba biti sadržano u izreci.

Člankom 98. stavak 5. Zakona određeno je da obrazloženje sadržava kratko izlaganje zahtjeva stranke, utvrđeno činjenično stanje, razloge koji su bili odlučujući pri ocjeni pojedinih dokaza, razloge zbog kojih nije usvojen koji od zahtjeva stranaka, razloge donošenja zaključaka u tijeku postupka te propisi na temelju kojih je riješena upravna stvar. Kad žalba ne odgađa izvršenje rješenja, obrazloženje sadržava i pozivanje na zakon koji to propisuje.

Sukladno naprijed citiranim odredbama Sud ukazuje kako samo izreka stječe pravne učinke, dok obrazloženje rješenja služi objašnjenju razloga koji su bili odlučni kod donošenja odluke i to upravo izreke, kao rezultata cjelokupnog postupanja.

Promatrajući izreku citirane odluke Sud utvrđuje kako je istom odlučeno o dijelu prigovora koji se odnosi na račune za veljaču i lipanj 2013., dok o ostalom dijelu prigovora, izrekom nije odlučeno. Suprotno ovom i promatrajući obrazloženje osporene odluke, Sud utvrđuje kako je istim otklonjen cijeli niz prigovora tužitelja te konačno jasno navedeno da određeni prigovori nisu uzeti u razmatranje, jer pretplatnik nije proveo odgovarajući postupak.

Člankom 41. stavak 2. Zakona propisano je da kada službena osoba utvrdi da ne postoje zakonske pretpostavke za pokretanje postupka, rješenjem će odbaciti zahtjev.

Člankom 114. stavak 1. Zakona propisano je da će drugostupanjsko tijelo ispitati da li je žalba dopuštena, pravodobna i izjavljena od ovlaštene osobe. Ako žalba nije dopuštena pravodobna ili izjavljena od ovlaštene osobe, odbacit će je rješenjem.

Stoga okolnost da se obrazloženjem odluke navode uvjeti za odbačaj prigovora (jer pretplatnik nije proveo odgovarajući postupak), a bez da je rezultat takve odluke jasno iskazan u izreci, nije zakonito postupanje, iz kojeg razloga Sud osporeno rješenje ocjenjuje nezakonitim.

Bez obzira na navedene nedostatke i pokušavajući iste sanirati u sporu pune jurisdikcije, Sud je ročišnim rješenjem od 7. listopada 2015., obvezao tuženika da točno naznači svoju odluku po svim točkama prigovora te je, iz razloga omogućavanja decidiranog očitovanja, opunomoćenici tuženika uručio izvornik spisa tuženika, a koja okolnost je jasno evidentirana potpisanim ročišnim zapisnikom.

Postupajući sukladno raspravnom rješenju tuženik je, ovom Sudu, dostavio podnesak od 11. studenoga 2015., u kojem je iskazao kako u biti postoje četiri prigovora tužitelja i to za prijenos mobilnog broja u rujnu 2012. godine, prijenos fiksnog broja u veljači 2013. godine, prigovor na iznose računa za razdoblje od rujna 2012. godine do zaključno veljače 2013. godine te konačno prigovor za naknadu radi prijevremenog raskida ugovora, obračunatoj na računu za lipanj 2013. godine.

Sukladno navedenom podnesku Sud zaključuje kako se u konkretnom radi o minimalno četiri različita prigovora, a sukladno kojim jasno i odvojeno, nije odlučivano, iz kojeg razloga Sud svojom odlukom ne može nadomjestiti odluku tuženika. Sud napominje i kako, uz podnesak tuženika od 11. studenoga 2015., nije vraćen spis tuženika, iz kojeg razloga Sud nije mogao postupiti u smislu otklanjanja navedenih prigovora.

Člankom 32. stavak 4. Zakona o upravnim sporovima, propisano je da se odgovor na tužbu predaje prema pravilima o predaji podnesaka. Uz odgovor na tužbu tuženik je dužan Sudu dostaviti sve spise koji se odnose na predmet spora. Ako tuženik ne dostavi sve spise predmeta ili izjavi da ih ne može dostaviti, Sud može riješiti spor i bez spisa predmeta.

Sukladno citiranoj odredbi Zakona o upravnim sporovima Sud je riješio spor sukladno točki I izreke presude. Stoga će u nastavnom postupanju nakon ove presude, tuženik donijeti novu odluku, po prigovorima tužitelja, u kojoj odluci će, u njenoj izreci, jasno naznačiti rješenje o svakom prigovoru te takva rješenja, u svom obrazloženju i za svaku točku izreke jasno obrazložiti, sve sukladno naprijed citiranim odredbama Zakona te mišljenjima i stavovima izraženim u ovom presudi.

Trebalo je stoga, na temelju članka 58. stavak 1. Zakona o upravnim sporovima, usvojiti tužbeni zahtjev tužitelja, poništiti pobijanu odluku te odlučiti kao u izreci presude.

Odluka o objavi presude temelji se na odredbi članka 14. stavka 8. Zakona o elektroničkim komunikacijama.

UPUTA O PRAVNOM LIJEKU

Sukladno članku 66.a. stavku 1. Zakona o upravnim sporovima protiv ove presude žalba nije dopuštena.

Poslovni broj: UsI-4029/13-22

Zagreb, 23. ožujka 2016.

Sudac

Vlaho Bassegli Gozze, v. r.