## Presuda Upravnog suda Republike Hrvatske broj: Us-502/2007-4 od 30. rujna 2010.

### NN 18/2011 (9.2.2011.), Presuda Upravnog suda Republike Hrvatske broj: Us-502/2007-4 od 30. rujna 2010.

UPRAVNI SUD REPUBLIKE HRVATSKE

355

PRESUDA

Upravni sud Republike Hrvatske u vijeću sastavljenom od sudaca Lidije Rostaš Beroš, kao predsjednice vijeća, Jasminke Jenjić i mr. sc. Mirjane Juričić kao članica vijeća, te sudskog savjetnika Daria Mađaroša kao zapisničara, u upravnom sporu tužitelja VIP net, društvo s ograničenom odgovornošću za usluge javnih telekomunikacija iz Zagreba, Vrtni put 1, kojeg po specijalnoj punomoći predsjednice uprave i člana uprave društva zastupa Martina Dragičević, dipl. iur., Domobranska 19, Zagreb, protiv rješenja tužene Hrvatske agencije za telekomunikacije iz Zagreba, Jurišićeva 13, klasa: UP/I-344-01/06-01/489, urbroj: 376-05-02-05 od 27. studenog 2006., radi određivanja cijene, u nejavnoj sjednici vijeća održanoj 30. rujna 2010.

presudio je

1. Tužba se odbija.

2. Ova će se presuda objaviti u »Narodnim novinama«.

Obrazloženje

Osporenim rješenjem Vijeća Hrvatske agencije za telekomunikacije uvodno označenog broja, u točki 1. rješenja izmijenjena je cijena tarifne opcije »Opcija Fiksna« trgovačkog društva VIPnet d.o.o. iz Zagreba na način da u uvjetima korištenja navedene tarifne opcije umjesto dosadašnjih 500 minuta, cijena od 0,10 kn/minutu vrijedi maksimalno za prvih 35 minuta poziva prema nepokretnim mrežama, a nakon toga se naplaćuje cijene iz standardnog cjenika pojedinog tarifnog modela koji krajnji korisnik koristi. Točkom 2. izreke rješenja naloženo je trgovačkom društvu VIPnet d.o.o. iz Zagreba da odmah po primitku ovog rješenja izmijeni cijene tarifne opcije »Opcija Fiksna« prema točki 1. istoga rješenja.

Tužitelj je osporio navedeno rješenja pravovremenom tužbom iz svih razloga propisanih odredbom članka 10. stavka 1. točke 1. i 3. Zakona o upravnim sporovima. Tužitelj ističe da je tuženo tijelo prilikom donošenja rješenja povrijedilo odredbe Zakona o telekomunikacijama, s obzirom da je on ispunio sve svoje obveze iz članka 63. stavka 1. i stavka 6. Zakona o telekomunikacijama a tuženo tijelo je donoseći rješenje povrijedilo odredbu stavka 10. kao i stavka 12 istog članka Zakona. Naime, odredbom članka 63. stavka 10. Zakona o telekomunikacijama propisano je kada Vijeće Agencije može izmijeniti cijene usluga u slučaju nedostatka djelotvornog tržišnog natjecanja kada operator sa znatnijom tržišnom snagom na mjerodavnom tržištu narušava načela transparentnosti, ravnopravnosti i troškovne usmjerenosti. Tuženo tijelo je donijelo odluku iako je iz podataka koje mu je tužitelj predočio te tijekom analize koju je sam obavio propustilo ocijeniti da navedena »Opcija Fiksna« nije pretplatnička tarifa i time nije samostalna usluga, već je osmišljena kao mogućnost postojećih korisnika tužitelja da je koriste unutar pojedinog tarifnog modela. Zanemareno je također da je korisnik prihvaćajući navedenu opciju trebao pored svog pretplatničkog iznosa plaćati posebnu mjesečnu naknadu u iznosu od 30,00 kn što zajedno sa cijenom poziva od 0,10 kn po minuti ne bi ugrožavalo ostale davatelje telekomunikacijskih usluga.

Nadalje, tuženi je povrijedio odredbu članka 63. stavka 12. Zakona o telekomunikacijama koja propisuje obvezu tuženog da osigura sustave praćenja troškova koji su prikladni za primjenu načela transparentnosti i troškovne usmjerenosti u kojem cilju je bila potrebna odluka tog tijela, što je tuženi propustio. Stoga proizlazi da je tuženo tijelo provelo analizu troškova na osnovi koje je doneseno pobijano rješenje, bez prethodnog donošenja odluke koja je zakonska obveza i samo putem koje su se mogla ostvariti načela iz članka 63. Zakona o telekomunikacijama.

Tužitelj smatra da je tuženo tijelo povrijedilo Zakon kada je utvrdilo da je tužitelj povrijedio odredbe zakona o izbjegavanju korištenja vladajućeg utjecaja na tržištu odnosno zlouporabe vladajućeg položaja na tržištu ograničavanjem natjecanja putem određivanja preniskih cijena jer je na tu okolnost izostalo ikakvo obrazloženje.

Tužitelj nalazi da je ovakvim postupkom, pogrešno primjenjujući materijalno pravo na osnovi neutvrđenih činjenica tuženo tijelo grubo prekršilo načela i ciljeve regulacije telekomunikacijskog tržišta.

Nadalje, upozorava tužitelj da osporenim rješenjem tuženo tijelo u biti nije promijenilo cijenu »opcija fiksna« s obzirom da je ista ostala u visini od 0,10 kn po minuti već je zapravo promijenilo uvjete korištenja predmetne opcije na što nije zakonom ovlašteno.

Ukazuje nadalje tužitelj na povrede odredaba Zakona o općem upravnom postupku, i to članka 8. Zakona koja regulira načela saslušanja stranaka, zatim propuštanje održavanja javne rasprave neophodne za utvrđivanje činjeničnog stanja, nije obrazloženo odbijanje argumenata tužitelja u pogledu utvrđivanja materijalne istine, protivno Ustavu Republike Hrvatske i odredbama Zakona o telekomunikacijama te Zakona o općem upravnom postupku tuženo tijelo nije obavijestilo tužitelja o pokretanju postupka. Tužitelj je time onemogućen u zaštiti svojih prava i interesa tijekom postupka što je rezultiralo nezakonitim rješenjem.

Rješenje je nadalje doneseno bez provođenja posebnog ispitnog postupka iz te ne sadrži razloge o bitnim činjenicama zbog kojih bi se navodno preniske cijene smatrale cijenama koje ograničavaju tržišno natjecanje. Time je povrijeđena i odredba članka 209. Zakona o općem upravnom postupku pa tužitelj upozorava na stanovišta iz važeće prakse Upravnog suda Republike Hrvatske i Ustavnog suda Republike Hrvatske te konačno predlaže da Upravni sud usvoji sve navode tužbe te sukladno odredbi članka 42. ZUS-a presudom uvaži tužbu i osporeno rješenje poništi.

Tuženo tijelo je podnijelo odgovor na tužbu u kojem spori sve navode tužbe kako glede utvrđivanja relevantnog činjeničnog stanja, primjene materijalnog propisa a posebno glede postupovnih povreda. U opširnom odgovoru na tužbu posebno se očituje na svaki od navoda tužitelja glede utvrđivanja činjenica i u vezi s tim primjene materijalnog propisa. Posebno se osvrće na prigovore na odredbu članka 63. stavka 10. u svezi s člankom 12. stavkom 3. Zakona o telekomunikacijama navodeći da je predmetna upravna stvar u okviru regulatornih poslova Agencije pa je analiza maloprodajnih cijena koja je provedena na temelju dostupnih podataka iz standardnih ponuda za međusobno povezivanje operatora i sklopljenih ugovora o međusobnom povezivanju dovoljna za donošenje predmetnog rješenja.

Tuženi spore i navode tužbe da bi odluka iz članka 63. stavka 12. Zakona o telekomunikacijama trebala biti polazna osnova za provođenje postupka troškovne usmjerenosti cijena a osvrće se i na prigovor tužitelja u pogledu pravilnosti utvrđenih cijena objašnjavajući da je temeljem izvršene analize Vijeće Agencije utvrdilo da nakon 35 minuta razgovora dolazi do tzv. »istiskivanja cijena« u predloženom modelu opcije jer tada veleprodajni troškovi usluge premašuju prihod koji bi operator ostvario. Stoga bi pružanjem usluge dulje od 35 minuta tužitelj zlorabio znatniju tržišnu snagu. Nastavno tuženi otklanja i prigovore u pogledu utvrđene zlouporabe odnosno ograničavanja tržišnog natjecanja, a u pogledu cijene upozorava na elemente od kojih se ista sastoji a koji svi čine krajnju cijenu za korisnika. Time osporava navode tužbe da bi mijenjao uvjete pružanja usluga, s obzirom da se upravo radi o određivanju cijene.

Protivi se nadalje navodima o postupovnim povreda s obzirom da je postupak pokrenut temeljem članka 125. stavka 1. Zakona o općem upravnom postupku na prijedlog tužitelja čim je mjerodavno tijelo zatražilo od njega odgovarajuće podatke kako bi utvrdilo je li došlo do povreda načela određenih člankom 63. stavkom 10. Zakona o telekomunikacijama. Dalje osporava i ostale prigovore postupovne naravi navodeći da je tijekom postupka stranci pružena mogućnost upoznavanja s rezultatima analize, održan je zajednički sastanak, analiza je provedena temeljem podataka koje je VIP net dostavio Agenciji i u istinitost kojih Agencija nije imala razloga sumnjati.

Tuženi predlaži da Sud tužbu odbije kao neosnovanu.

Tužba nije osnovana.

Na osnovi stanja spisa predmeta proizlazi da je tužitelj dana 1. rujna 2006. godine obavijestio Hrvatsku agenciju za telekomunikacije u smislu odredbe članka 63. stavka 3. Zakona o telekomunikacijama (»Narodne novine« broj 122/03, 158/03, 60/04 i 70/05) da počinje s novom promotivnom ponudom pod nazivom »Opcija Fiksna«. Navedenu opciju mogli su koristiti svi korisnici VIP neta (prepaid korisnici, postpaid privatni pretplatnici i postpaid poslovni pretplatnici) u okviru koje bi se omogućili razgovori prema svim nacionalnim nepokretnim mrežama po cijeni od 0,10 kn/minutu u trajanju od 500 minuta, te uz mjesečnu naknadu od 30% za aktivaciju usluge.

Vijeće Agencije za telekomunikacije je u skladu s odredbom članka 63. stavka 10. Zakona pokrenulo postupak analize ponuđenih cijena. Naime, prema stavku 10. odredbe članka 63. Zakona o telekomunikacijama Vijeće Agencije može donijeti rješenje o izmijeni cijene usluga u slučaju nedostatka djelotvornog tržišnog natjecanja, kada operator ili davatelj usluga sa znatnijom tržišnom snagom na mjerodavnom tržištu narušava načela transparentnosti, ravnopravnosti i troškovne usmjerenosti cijena usluga, među ostalim, ograničavanjem tržišnog natjecanja putem određivanja previsokih ili preniskih cijena usluga. Stoga je zbog postojanja sumnje na ograničavanje tržišnog natjecanja putem određivanja preniskih cijena Vijeće pokrenulo postupak analize, te zatražilo od tužitelja ukupne prometne podatke za osnovne tri skupine korisnika koji su trebali sadržavati podatke o pozivima krajnjih korisnika usmjerenim na brojeve u nepokretnim mrežama dok je distribucija poziva trebala biti prikazana prema dvije osnovne tarife.

Na osnovi dostavljenih podataka od strane VIP neta od 9. listopada 2006. godine napravljena je analiza prosječnih navika svih korisnika VIP neta, te je izračunat veleprodajni trošak za minutu poziva prema nepokretnim mrežama. Na osnovi rezultata analize Vijeće Agencije došlo je do zaključka da prema postojećim navikama korisnika i prema ponuđenim cijenama iz sporne tarifne opcije prelaskom praga od 35 minuta poziva prema nepokretnim mrežama mjesečno prihod od minute navedenog poziva pada ispod veleprodajnih troškova koji nastaju kod ostvarivanja navedenog poziva, pa time dolazi do ugrožavanja djelotvornog tržišnog natjecanja.

Na osnovi utvrđene analize zaključeno je da je cijenu valjalo izmijeniti na način da ponuđena cijena od 0,10 kn/minutu za pozive prema nepokretnim mrežama može biti primjenjiva samo za prvih 35 minuta poziva, a nakon toga da se naplaćuje cijene iz standardnog cjenika pojedinog tarifnog modela kojeg korisnik koristi.

Imajući u vidu sadržaj spisa predmeta, navode i razloge tužbe, te odgovor na tužbu kao i odredbe Zakona o telekomunikacijama, Sud ne nalazi povreda zakona na štetu tužitelja.

Nije sporno da u smislu odredbe članka 63. stavka 6. Zakona o telekomunikacijama davatelji usluga mogu pojedine telekomunikacijske usluge obavljati i po nižim cijenama od cijena utvrđenih svojim cjenikom, u cilju ostvarivanja gospodarskih i promidžbenih ciljeva, ali u skladu s načelom nediskriminacije. O razlozima za uvođenje nižih cijena davatelji usluga obvezno prethodno obavještavaju Agenciju.

Prema spomenutoj odredbi članka 63. stavka 10. Zakona o telekomunikacijama Vijeće Agencije može donijeti rješenje o izmjeni cijena usluga u nedostatku djelotvornog tržišnog natjecanja do kojeg dolazi ograničavanjem tržišnog natjecanja putem određivanja previsokih ili preniskih cijena od strane davatelja usluga sa znatnijom tržišnom snagom. S obzirom da je nesporno tužitelj rješenjem Hrvatske agencije za telekomunikacije klasa: 344-01/05-01/312, urbroj: 376-05-02-8 od 20. listopada 2005. godine utvrđen kao operator sa znatnijom tržišnom snagom na tržištu međusobnog povezivanja na području Republike Hrvatske, osnovano je Vijeće Agencije u okviru svojih regulatornih ovlasti izvršilo provjeru i regulaciju cijena i kakvoće usluga u smislu predmetnoga Zakona.

U odnosu na činjenice, odlučujuće za ocjenu zakonitosti osporenog rješenja, Sud ne nalazi povrede zakona na štetu tužitelja već dapače cijeni da su tijekom postupka, temeljem podataka koje je tužitelj predočio utvrđene sve relevantne okolnosti za primjenu zakona. Tako je analizom navedenih podataka nesporno utvrđeno da nakon 35 minuta poziva prema nepokretnim mrežama dolazi do rasta veleprodajnih troškova koji premašuju prihod koji nastaje od ostvarenja navedenog poziva. Stoga je pravilno izveden zaključak da ponuđena opcija ugrožava djelotvorno tržišno natjecanje jer samo operator sa znatnijom tržišnom snagom, s obzirom na svoju ekonomsku moć, može ponuditi korištenje usluga po cijeni nižoj od veleprodajnih troškova. Time okolnost određivanja preniskih cijena maloprodajnih usluga od strane VIPneta kao operatora sa znatnijom tržišnom snagom sama po sebi ograničava slobodu tržišnog natjecanja, kako pravilno navodi tuženi u svojem odgovoru i razlozima osporenog rješenja.

Također, nisu osnovani navodi tužbe da je tuženo tijelo izmijenilo uvjete korištenja a ne cijenu usluge predmetnim rješenjem jer cijenu usluge čini kako cijena usluge po minuti, trajanje korištenja tako određene usluge po niskoj cijeni te mjesečne naknade za aktivaciju. Stoga promjenom bilo kojeg elementa dolazi do izmjene cijene pa se odbijaju i ti prigovori tužbe kao neosnovani.

Također nije osnovan prigovor tužbe o nezakonito određenoj izmjeni cijene, bez prethodno donesene odluke, s obzirom da je rješenje o izmjeni cijena usluga u slučaju nedostatka djelotvornog tržišnog natjecanja u okviru regulatornih ovlasti Agencije, u smislu odredbe članka 12. stavka 1. točke 2. i stavka 3. Zakona.

Nisu osnovani niti navodi tužbe vezani uz postupovne povrede, s obzirom da je tuženo tijelo pružilo mogućnost sudjelovanja tužitelja u postupku, zatražilo od njega odgovarajuće podatke, nakon izvršene analize održalo zajednički sastanak na kojem su raspravljeni utvrđeni rezultati, dalo tužitelju rok za očitovanje koje je ovaj iskoristio, pa se cijeni da je tužitelj u cijelosti sudjelovao u postupku i imao uvida u utvrđeno činjenično stanje i razloge zbog kojih nisu njegovi zahtjevi uvaženi te se odbijaju i navedeni prigovori tužbe.

Na osnovi izloženog, prigovori tužitelja izneseni u tužbi nisu doveli u sumnju zakonitost osporenog rješenja, pa Sud tužbu odbija u smislu odredbe članka 42. stavka 2. Zakona o upravnim sporovima (»Narodne novine« broj 53/91, 9/92 i 77/92).

Broj: Us-502/2007-4

Zagrebu, 30. rujna 2010.

Predsjednica vijeća
Lidija Rostaš-Beroš, v. r.

Presuda, NN 18/2011-355