## Zakon o željeznici

### NN 123/2003 (31.7.2003.), Zakon o željeznici

# HRVATSKI SABOR

1741

Na
temelju članka 88. Ustava Republike Hrvatske, donosim

## ODLUKU

### O PROGLAŠENJU ZAKONA O ŽELJEZNICI

Proglašavam
Zakon o željeznici, koji je donio Hrvatski sabor na sjednici 17. srpnja 2003.

Broj:
01-081-03-2661/2

Zagreb,
23. srpnja 2003.

Predsjednik
Republike Hrvatske
**Stjepan Mesić,** v. r.

## ZAKON

### O ŽELJEZNICI

I. OPĆE ODREDBE

Članak
1.

Ovim se
Zakonom uređuje ustrojstvo željezničkog sustava, način i uvjeti obavljanja željezničkog
prijevoza, status željezničke infrastrukture i uvjeti pristupa na željezničku
infrastrukturu, usluge željezničkog prijevoza od posebnog državnog interesa za
koje Republika Hrvatska osigurava dio sredstava, te sustav regulacije u
djelatnosti željezničkog prijevoza.

Pojmovi

Članak
2.

Pojedini
izrazi u smislu ovoga Zakona imaju sljedeće značenje:

– *Dozvola
za obavljanje usluga u željezničkom prijevozu* je upravni akt kojim se željezničkom
prijevozniku priznaje sposobnost obavljanja svih ili pojedinih vrsta usluga
javnog prijevoza u željezničkom prijevozu,

– *Dozvola
za upravljanje željezničkom infrastrukturom* je upravni akt kojim upravitelj
infrastrukture stječe pravo uprav­ljanja željezničkom infrastrukturom,

– *Izvješće o mreži* je detaljan prikaz raspoložive
željezničke infrastrukture namijenjen željezničkim prijevoznicima, koji sadrži
opća pravila, rokove, postupke i kriterije u vezi određivanja pristojbi i
kriterije za raspodjelu kapaciteta, te druge informacije o uvjetima za pristup
infrastrukturi,

– *Infrastrukturni kapacitet* je ukupan broj
trasa vlakova, koji omogućuje željeznička infrastruktura, a koristi se temeljem
voznog reda,

– *Infrastrukturni pojas* je područje unutar
granica zemljišta koje funkcionalno služi za uporabu, održavanje, te tehnološka
unaprjeđenja i razvoj infrastrukturnih kapaciteta,

– *Javni prijevoz* je prijevoz putnika i/ili
stvari dostupan svakom pod jednakim uvjetima, a kojeg željeznički prijevoznik
obavlja na temelju sklopljenog ugovora o prijevozu,

– *Kombinirani prijevoz* je prijevoz stvari
tijekom kojeg teretno vozilo, teretno vozilo s prikolicom, tegljač s
poluprikolicom sa ili bez vučnog vozila, izmjenjiva platforma ili kontejner od
20 stopa ili više, koristi cestu za početnu ili završnu dionicu puta, a na
drugim dionicama koristi željeznicu ili unutarnji plovni put ili morski
prijevoz,

– *Mreža* je cjelokupna željeznička
infrastruktura koju posjeduje i/ili kojom upravlja upravitelj infrastrukture,

– *Međunarodna grupacija* je svaka udruga koju
čine najmanje dva željeznička prijevoznika osnovana u različitim državama radi
pružanja usluga u međunarodnom željezničkom prije­vozu,

– *Međunarodni prijevoz tereta* je prijevoz
tereta kod kojih teret prelazi najmanje jednu državnu granicu. Vlak s među­na­rodnim
teretom se može dopunjavati i/ili dijeliti pri čemu pojedini dijelovi vlaka
mogu imati različita polazišta ili odredišta, pod uvjetom da svi vagoni prelaze
najmanje jednu državnu granicu,

– *Prijevoz za vlastite potrebe* je prijevoz
osoba i/ili stvari u željezničkom prijevozu, koji se obavlja za potrebe
upravitelja infrastrukture ili potrebe željezničkog prijevoznika,

– *Rješenje o sigurnosti* je upravni akt kojim željeznički
prijevoznik dokazuje da ispunjava sve propisane uvjete za sigurno obavljanje
prijevoza na pojedinoj pruzi ili željezničkoj mreži,

– *Rješenje o sigurnosti* *upravitelja željezničke
infrastrukture* je upravni akt o ispunjavanju uvjeta o sigurnosti
upravljanja prometom i održavanja željezničke infrastrukture, u skladu s
propisima o sigurnosti u željezničkom prometu,

– *Upravitelj infrastrukture* je pravna osoba
ovlaštena za gospodarenje i upravljanje željezničkom infrastrukturom,

– *Vozni red* je akt upravitelja infrastrukture
koji određuje sva planirana kretanja vlakova i željezničkih vozila na određenoj
infrastrukturi tijekom razdoblja za koji isti vrijedi,

– *Željeznička infrastruktura* je javno dobro u
općoj uporabi kojeg mogu koristiti svi zainteresirani željeznički prijevoznici
pod jednakim uvjetima,

– *Željeznički prijevoz* je djelatnost koja
obuhvaća prijevoz putnika i robe i/ili vuču vlakova,

– Ž*eljeznički prijevoznik* je svaka domaća i
inozemna pravna osoba koja ima dozvolu za obavljanje usluga javnog prijevoza u željezničkom
prijevozu i rješenje o sigurnosti izdane od mjero­dav­nog tijela,

– *Željeznički
sustav* obuhvaća željeznički prijevoz i željez­ničku infrastrukturu.

Ustrojstvo
željezničkog sustava

Članak
3.

Željeznički
sustav uspostavljen ovim Zakonom temelji se na načelu razdvajanja željezničkog
prijevoza i željezničke infrastrukture.

II.
USLUGE U ŽELJEZNIČKOM PRIJEVOZU

Vrste
usluga

Članak
4.

(1)
Usluge u željezničkom prijevozu su usluge javnog prijevoza i prijevoz za
vlastite potrebe.

(2)
Usluge javnog prijevoza, iz stavka 1. ovoga članka, obav­ljaju se prema tržišnim
uvjetima, na temelju ugovora o prijevozu, osim ako ovim Zakonom nije drugačije
određeno.

Željeznički
prijevoznik

Članak
5.

(1) Željezničkim
prijevoznikom smatra se svaka domaća i inozemna pravna osoba koja ima dozvolu
za obavljanje usluga javnog prijevoza i rješenje o sigurnosti.

(2) Željezničkim
prijevoznikom, u smislu odredbi ovoga Zakona, smatra se i međunarodna
grupacija.

Dozvola
za obavljanje usluga javnog prijevoza u željezničkom prijevozu

Članak 6.

(1) Rješenje kojim se dozvoljava obavljanje usluga
javnog prijevoza (u daljnjem tekstu: dozvola) na zahtjev domaće pravne osobe
izdaje ministarstvo mjerodavno za željeznički promet (u daljnjem tekstu:
Ministarstvo).

(2) Za dobivanje dozvole iz stavka 1. ovoga članka
pravna osoba mora ispunjavati sljedeće uvjete:

1. da ima sjedište na teritoriju
Republike Hrvatske,

2. da je registrirana za obavljanje
djelatnosti željezničkog prijevoza (sa ili bez vuče vlakova ili samo vuču
vlakova) za usluge za koje traži dozvolu,

3. da protiv nje nije pokrenut ili
je u tijeku stečajni postupak,

4. da član njezine uprave nije
pravomoćno osuđen u trajanju jedne ili više godina za kazneno djelo u gospodarskom
poslovanju, kazneno djelo protiv opće sigurnosti ljudi i imovine i sigurnosti
prometa, povrede prava na rad i drugih prava iz rada, izbjegavanje carinskog
nadzora i neplaćanje carine i drugih davanja koja se plaćaju u carinskom
postupku u slučaju prijevoznika koji traži dozvolu za međunarodni prijevoz roba
koja podliježu carinskim postupcima,

5. da je financijski sposoban, što
znači da svoje sadašnje i buduće obveze može pod normalnim uvjetima poslovanja
ispuniti u određenom roku,

6. da u radnom odnosu ima stručne
djelatnike koji mogu osigurati visok stupanj sigurnosti prijevoza,

7. da raspolaže kvalitetnim voznim parkom i drugom odgovarajućom
tehničkom opremljenošću,

8. da je osiguran kod
osiguravajućeg društva, te sposoban namiriti moguću odštetu na temelju
odgovornosti nastale u obavljanju njegove djelatnosti, te da može pružiti
jamstva za pokriće štete u slučaju udesa u odnosu na putnike, prtljagu, teret,
poštu, treće osobe i okoliš u skladu sa zakonom i drugim propisima, te međunarodnim
ugovorima koji obvezuju Republiku Hrvatsku.

(3) Svakoj pravnoj osobi koja ispuni uvjete iz stavka
2. ovoga članka izdat će se dozvola za obavljanje usluge javnog prijevoza za
koju je podnijela zahtjev.

(4) Dozvola iz stavka 1. ovoga članka ne daje pravo željezničkom
prijevozniku pristup na željezničku infrastrukturu.

(5) Uvjete koje mora ispunjavati željeznički
prijevoznik iz stavka 2. ovoga članka podrobnije se razrađuju propisom koji
donosi ministar mjerodavan za željeznički promet (u daljnjem tekstu: ministar)
uz suglasnost ministra financija. Ministar financija daje suglasnost na uvjete
stavka 2. točke 5. i 8. ovoga članka.

Članak 7.

(1) Dozvola se izdaje u pravilu na rok od 5 godina, s
mogućnošću produženja.

(2) Ovisno o opsegu i visini ulaganja u prijevozna
sredstva, kada se gospodarski učinci ulaganja ne mogu ostvariti u roku 5
godina, dozvola se može dati na rok duži od 5 godina, ali ne duži od 20 godina.

(3) U slučaju produženja dozvole u smislu stavka 1.
ovoga članka željeznički prijevoznik mora dokazati da ispunjava sve uvjete iz
članka 6. stavka 2. ovoga Zakona.

(4) O svim promjenama koje utječu na valjanost
dozvole, Ministarstvo je dužno izvijestiti sve države s kojima Republika
Hrvatska ima sklopljene međunarodne ugovore o međusobnom priznanju dozvola.

Članak 8.

Željeznički prijevoznik za sve vrijeme važenja
dozvole mora ispunjavati uvjete iz članka 6. stavka 2. ovoga Zakona, osim u
slučajevima kada je ovim Zakonom propisano drugačije.

Članak 9.

(1) Ako se utvrdi da željeznički prijevoznik ne
ispunjava uvjet iz članka 6. stavka 2. točke 5. ovoga Zakona, pod uvjetom da
nije ugrožena sigurnost željezničkog prometa, Ministarstvo će narediti željezničkom
prijevozniku da otkloni nedostatke u roku koji ne može biti duži od šest
mjeseci.

(2) Dozvola se oduzima trajno ako:

1.              željeznički
prijevoznik prestane ispunjavati neki od uvjeta iz članka 6. stavka 2. osim
uvjeta iz točke 5.,

2. ako u roku iz stavka 1. ovoga
članka ne otkloni nedostat­ke u pogledu financijske sposobnosti sukladno stavku
1. ovoga članka.

Članak 10.

(1) Ako željeznički prijevoznik ne započne s
obavljanjem djelatnosti za koju je dobio dozvolu u roku šest mjeseci od njenog
izdavanja ili prestane obavljati djelatnost duže od šest mjeseci Ministarstvo
će donijeti rješenje o oduzimanju dozvole.

(2) U
slučaju iz stavka 1. ovoga članka, ako željeznički prijevoznik podnese novi
zahtjev i dokaže da ispunjava propisane uvjete, može mu se izdati nova dozvola.

(3) Iznimno, na zahtjev željezničkog prijevoznika,
Ministarstvo može dozvoliti prekid obavljanja djelatnosti na vrijeme duže od
šest mjeseci, ako to zahtijevaju nastale okolnosti i posebnost usluga javnog
prijevoza koje obavlja željeznički prijevoznik.

Članak 11.

(1) Željeznički prijevoznik dužan je u roku 30 dana
prijaviti Ministarstvu statusne promjene, te svaku promjenu činjenica ili
okolnosti od značaja za obavljanje djelatnosti odnosno izdavanje dozvole.

(2) Po primitku prijave iz stavka 1. ovoga članka
Ministarstvo odlučuje ovisno o opsegu nastale promjene, te da li postoji
potreba podnošenja novog zahtjeva za izdavanje nove dozvole.

(3) Ako Ministarstvo utvrdi da su promjene iz stavka
1. ovoga članka takvog značaja da zahtijevaju izdavanje nove dozvole, do
njezinog izdavanja željeznički prijevoznik može nastaviti obav­ljanje onih
prijevoznih usluga i u onoj mjeri u kojoj mu je to dopuštala ranija dozvola,
osim u slučaju oduzimanja ranije doz­vole zbog ugrožavanja sigurnosti prometa.

(4) Protiv rješenja Ministarstva o izdavanju i
oduzimanju dozvole može se pokrenuti upravni spor.

Priznavanje
stranih dozvola

Članak
12.

(1) Na
teritoriju Republike Hrvatske priznaju se dozvole izdane željezničkim
prijevoznicima od mjerodavnih tijela drugih država u skladu s međunarodnim
ugovorom o međusobnom priznavanju dozvola.

(2) U
slučaju sumnje da željeznički prijevoznik koji ima dozvolu mjerodavnog tijela
druge države, ne ispunjava uvjete za obavljanje djelatnosti za koju je dobio
dozvolu, Ministarstvo je dužno o tome bez odgađanja izvijestiti mjerodavno
tijelo druge države koje je izdalo dozvolu.

Uvjeti
sigurnosti

Članak
13.

(1) Za
obavljanje usluga javnog prijevoza na prugama željezničke mreže u Republici
Hrvatskoj, pored dozvole iz članka 6. ovoga Zakona, željeznički prijevoznik
mora ispunjavati uvjete sigurnosti, radi sigurnog odvijanja prometa na
pojedinoj željez­ničkoj pruzi ili željezničkoj mreži.

(2) Ispunjavanje uvjeta sigurnosti dokazuje se
rješenjem o sigurnosti koje na zahtjev željezničkog prijevoznika izdaje
Ministarstvo.

(3) Rješenje iz stavka 2. ovoga članka izdaje se na
vrijeme od pet godina s mogućnošću produženja na zahtjev željezničkog
prijevoznika.

(4) Za dobivanje rješenja o sigurnosti željeznički
prijevoznik mora ispunjavati sljedeće uvjete:

1. tehničke uvjete i uvjete za vožnju
propisane za obavljanje prijevoznih usluga u željezničkom prometu,

2. da je osoblje koje zapošljava za
upravljanje i praćenje vlakova kojima se obavljaju usluge prijevoza, odgova­ra­juće
osposobljeno za primjenu prometnih pravila o sigurnosti u željezničkom prometu,

3. da vozni park kojeg će koristiti za obavljanje djelatnosti prijevoza
na prugama željezničke mreže u Republici Hrvatskoj, ispunjava sve uvjete
propisane zakonom koji se uređuje sigurnost u željezničkom prometu.

(5) Ako
se inspekcijskim nadzorom utvrdi da su nastupile okolnosti zbog kojih imalac
rješenja o sigurnosti više ne ispunjava uvjete iz stavka 4. ovoga članka,
Ministarstvo će rješenjem ukinuti rješenje o sigurnosti.

(6) Ako
se inspekcijskim nadzorom utvrde određene nepravilnosti, a koje bitno ne utječu
na sigurnost željezničkog prometa, mjerodavni inspektor i drugi ovlašteni državni
službenik rješenjem će narediti njihovo otklanjanje i odrediti rok u kojem je
imalac rješenja to dužan učiniti.

(7) Ako
imalac rješenja o sigurnosti ne otkloni utvrđene nepravilnosti u roku određenom
za njihovo otklanjanje, Ministarstvo donosi rješenje kojim se ovo rješenje
ukida.

(8)
Protiv rješenja o sigurnosti Ministarstva iz stavka 2. i 5. ovoga članka, može
se pokrenuti upravni spor.

(9)
Uvjeti iz stavka 4. ovoga članka podrobnije se razrađuju propisom kojeg donosi
ministar.

Članak
14.

(1)
Pravna osoba koja obavlja prijevoz za vlastite potrebe mora imati rješenje o
sigurnosti.

(2)
Odredbe članka 13. ovoga Zakona na odgovarajući se način primjenjuju i na
pravne osobe koje obavljaju prijevoz za vlastite potrebe.

III.
ŽELJEZNIČKA INFRASTRUKTURA

Status
željezničke infrastrukture

Članak
15.

(1) Željeznička infrastruktura je javno dobro u općoj
uporabi u vlasništvu Republike Hrvatske, kojeg mogu koristiti svi
zainteresirani željeznički prijevoznici, pod jednakim uvjetima, na način
propisan ovim Zakonom.

(2) Na željezničkoj infrastrukturi, željeznički
prijevoz obav­lja se pod uvjetima utvrđenim propisima kojima se osigurava
sigurnost željezničkog prometa.

(3) Željezničku infrastrukturu, u smislu odredbi
ovoga Zakona, čine: donji i gornji ustroj željezničke pruge, objekti na pruzi,
signalno-sigurnosna, telekomunikacijska, elektrovučna, elektroenergetska i
druga postrojenja i uređaji na pruzi, željezničko-cestovni prijelazi, oprema
pruge, zgrade u funkciji reguliranja i organiziranja željezničkog prometa, te
održavanja infrastrukture, kao i zemljište na kojem se nalaze navedeni objekti
i postrojenja.

(4) Detaljnije određivanje sastavnih dijelova željezničke
infrastrukture, iz stavka 3. ovoga članka, utvrđuje se propisom kojeg donosi
ministar.

Upravljanje
željezničkom infrastrukturom

Članak
16.

(1)
Upravljanje željezničkom infrastrukturom djelatnost je od javnog interesa, a
obuhvaća: organiziranje i reguliranje že­ljez­ničkog prijevoza, osiguravanje
pristupa i korištenja željezničke infrastrukture svim željezničkim
prijevoznicima koji ispunjavaju uvjete propisane ovim Zakonom, organiziranje
javnog prijevoza i prijevoza za vlastite potrebe, održavanje i osuvremenjivanje
željezničke infrastrukture, njenu zaštitu, te poslove investiranja na gradnji željezničke
infrastrukture.

(2) Djelatnost, iz stavka 1. ovoga članka, obavlja
Upravitelj infrastrukture, pravna osoba koju odredi vlasnik željezničke
infrastrukture, osim ako ovim Zakonom nije drugačije određeno.

Članak 17.

(1) Za obavljanje djelatnosti upravljanja željezničkom
infrastrukturom, Upravitelj infrastrukture, iz članka 16. stavka 2. ovoga
Zakona, mora imati dozvolu za upravljanje željezničkom infrastrukturom i
rješenje o sigurnosti za upravljanje željezničkom infrastrukturom.

(2) Za dobivanje dozvole za upravljanje željezničkom
infrastrukturom, Upravitelj infrastrukture mora ispunjavati uvjete iz članka 6.
stavak 2. točke 1., 3., 4. i 5. ovoga Zakona.

(3) Za dobivanje rješenja o sigurnosti upravljanja željez­nič­kom
infrastrukturom, Upravitelj željezničke infrastrukture mora ispunjavati
sljedeće uvjete:

–               odgovarajuće
tehničke uvjete i uvjete za organiziranje i reguliranje željezničkog prijevoza,

– da željeznička infrastruktura
kojom upravlja udovoljava uvjetima propisanim zakonom kojim se uređuje sigurnost
u željezničkom prometu i drugim propisima,

– da je osoblje koje zapošljava
osposobljeno za organiziranje i reguliranje željezničkog prometa, te gradnju,
osuvremenjivanje i održavanje željezničke infrastrukture.

(4) Uvjeti iz stavka 3. ovoga članka podrobnije se
razrađuju propisom kojeg donosi ministar.

Članak 18.

(1)Prava i obveze između Upravitelja
infrastrukture i vlasnika željezničke infrastrukture uređuju se ugovorom o među­sobnim
pravima i obvezama kojim se reguliraju tehnički i drugi uvjeti za sigurno
odvijanje, organiziranje i reguliranje željez­ničkog prijevoza, iznos sredstava
za održavanje, osuvremenjivanje i izgradnju željez­ničke infrastrukture, te
naknade za korištenje željezničke infrastrukture.

(2) Pored poslova u obavljanju djelatnosti
upravljanja željez­ničkom infrastrukturom, iz članka 16. stavka 1. ovoga
Zakona, Upravitelj infrastrukture obvezan je obavljati i poslove raspodjele
infrastrukturnih kapaciteta, određivanja pristojbi za korištenje
infrastrukturnih kapaciteta, izrade i objavljivanja voznih redova, izrade
Izvješća o mreži, vođenja propisanih evidencija, podataka i dokumentacije važne
za sigurnost željezničkog prometa, te odr­ža­vanje i korištenje željezničke
infrastrukture, kao i izvješćivanje i dostavljanje relevantnih statističkih
podataka o poslovanju državnom tijelu mjerodavnom za obavljanje sta­tističkih
istraži­vanja i vođenje statističkih evidencija.

(3) Upravitelj infrastrukture za područje
infrastrukture ko­jom upravlja, obvezan je voditi odvojeno računovodstvo koje
omo­gućava zaseban obračun svih troškova infrastrukture, obra­čun prihoda od
njenog korištenja i gospodarenja, te izvora za njezino financiranje.

(4) U pogledu dozvole za upravljanje željezničkom
infrastrukturom, te izdavanje rješenja o sigurnosti, na odgovarajući se način
primjenjuju odredbe ovoga Zakona kojima se uređuju dozvole za obavljanje usluga
u javnom prijevozu i odredbe o rješenju o sigurnosti koje se izdaje željezničkom
prijevozniku.

Upravljanje
željezničkom infrastrukturom u izvanrednim okolnostima

Članak
19.

(1)  Izvanrednim okolnostima, u smislu odredbi
ovoga Zakona, smatraju se:

– velike prirodne nepogode,

– izvanredni događaji osobite
ugroženosti okoliša,

– smetnje i zastoji u
funkcioniranju gospodarstva značajnijih razmjera.

(2) U
slučaju nastanka izvanrednih okolnosti, Vlada Republike Hrvatske može odrediti
mjere koje je dužan poduzeti Upravitelj infrastrukture i željeznički
prijevoznici, a kojima se osigurava odvijanje prometa na željezničkoj
infrastrukturi u nastalim okolnostima.

Podjela
željezničkih pruga

Članak
20.

(1) U
svrhu određivanja načina upravljanja i gospodarenja željezničkom
infrastrukturom, te planiranja njezinog razvoja, mreža željezničkih pruga
dijeli se na:

– pruge
od značaja za međunarodni promet,

– pruge
od značaja za regionalni promet,

– pruge
od značaja za lokalni promet.

(2)
Odluku o podjeli željezničkih pruga, u smislu stavka 1. ovoga članka, donosi
Vlada Republike Hrvatske na prijedlog Ministarstva.

Poslovi
korištenja pruga od lokalnog značaja

Članak
21.

(1)
Poslovi korištenja pruga od značaja za lokalni promet, u slučaju postojanja
interesa, mogu biti povjereni jedinicama lokalne i područne (regionalne)
samouprave.

(2)
Odluku o prijenosu poslova iz stavka 1. ovoga članka, donosi Vlada Republike
Hrvatske na prijedlog Ministarstva.

(3) Na
korištenje pruga od značaja za lokalni promet prema stavku 1. ovoga članka
odgovarajuće se primjenjuju odredbe ovoga Zakona kojima se uređuju usluge u željezničkom
prijevozu i željeznička infrastruktura.

Pristup
na željezničku infrastrukturu

Članak
22.

(1) Željeznički
prijevoznik, koji ima dozvolu i rješenje o sigurnosti, može obavljati usluge
javnog prijevoza na željezničkoj infrastrukturi, pod uvjetom da mu je odobren
pristup na nju.

(2) Pristup na željezničku infrastrukturu, željezničkim
prije­voz­nicima, koji ispunjavaju uvjete propisane ovim Zakonom, odobrava
Upravitelj infrastrukture**.**

(3) O pravu pristupa na željezničku infrastrukturu,
prijevoznici sklapaju ugovor s Upraviteljem infrastrukture. Ugovor o pristupu
na željezničku infrastrukturu mora biti nediskriminirajući i u skladu s
odredbama ovoga Zakona.

(4)
Ugovorom o pristupu na željezničku infrastrukturu, iz stavka 3. ovoga članka,
uređuju se međusobna prava i obveze iz­među željezničkog prijevoznika i
Upravitelja infrastrukture, odre­đuje dodijeljeni kapacitet, visina pristojbe
za korištenje željez­ničke infrastrukture, te ostala pitanja u vezi sigurnosti
prijevoza i zaštite okoliša.

Određivanje
pristojbi za korištenje željezničke infrastrukture

Članak
23.

(1) Za
korištenje željezničke infrastrukture željeznički prije­voznik plaća pristojbu.
Visinu pristojbe određuje i naplaćuje Upravitelj infrastrukture.

(2)
Sredstva ostvarena naplatom pristojbi, prihod su Upravitelja infrastrukture.

(3)
Elementi za određivanje visine pristojbi za korištenje željezničke
infrastrukture moraju biti ujednačeni u odnosu na upravitelje infrastrukture u
državama Europske unije.

(4)
Upravitelj infrastrukture može sporazumom s upraviteljima infrastrukture drugih
država utvrditi zajednički okvir za određivanje pristojbi poštujući neovisnost
upravljanja infrastrukturom od strane Upravitelja.

(5)
Visina pristojbe za korištenje infrastrukture utvrđuje se s obzirom na
ostvarene kilometre vlaka, sastav vlaka, težinu i brzinu vlaka, osovinski
pritisak, trajanje korištenja infrastrukture, te ostale posebne zahtjeve.

(6)
Upravitelj infrastrukture obvezan je prigodom određi­vanja pristojbi za
korištenje infrastrukture primijeniti takav izra­čun pristojbi kojim se
različitim željezničkim prijevoznicima, a koji obavljaju usluge iste vrste,
osiguravaju jednake i nediskri­minirajuće pristojbe.

Raspodjela
infrastrukturnih kapaciteta

Članak
24.

(1)
Zahtjev za dodjelu infrastrukturnih kapaciteta, imaju pravo podnijeti željeznički
prijevoznici i njihove međunarodne grupacije (u daljnjem tekstu: podnositelji
zahtjeva).

(2)
Uvjete kojima moraju udovoljavati podnositelji zahtjeva za dodjelu
infrastrukturnog kapaciteta, a koji moraju biti primjereni, jasno određeni i
nediskiminirajući, određuje Upravitelj infrastrukture.

(3) Uvjetima
iz stavka 2. ovoga članka treba se osigurati da očekivani prihodi od korištenja
infrastrukturnih kapaciteta budu ostvareni.

(4)
Uvjeti iz stavka 2. ovoga članka, utvrđuju se u Izvješću o mreži kojeg donosi
Upravitelj infrastrukture, kao dio principa za raspodjelu infrastrukturnih
kapaciteta.

(5)
Raspodjelu infrastrukturnog kapaciteta, obavlja Upravitelj infrastrukture,
vodeći računa o vrsti i opsegu prijevoza, iskorištenosti željezničke
infrastrukture, financijskoj i poslovnoj sposobnosti prijevoznika, dodatnim
uslugama koje Upravitelj pruža u vezi s obavljanjem prijevoza na
infrastrukturnom kapacitetu, te djelatnosti od posebnog državnog interesa u
javnom prijevozu.

(6)
Dodijeljeni infrastrukturni kapacitet, podnositelj zahtjeva ne smije prenijeti
drugom prijevozniku. Svaka trgovina infrastrukturnim kapacitetom nedopuštena je
i ima za posljedicu isključenje prijevoznika iz daljnje raspodjele kapaciteta.

(7)
Pravo na korištenje infrastrukturnog kapaciteta u obliku trase vlaka, odobrava
se podnositeljima zahtjeva, u pravilu jednom godišnje i to za razdoblje
trajanja jednog voznog reda.

(8)
Upravitelj infrastrukture i podnositelj zahtjeva mogu sklopiti okvirni ugovor
za korištenje kapaciteta na odgovarajućoj željezničkoj infrastrukturi i na rok
dulji od razdoblja jednog voznog reda, pod uvjetom da takav ugovor ne
isključuje unaprijed korištenje predmetne infrastrukture od strane ostalih
podnositelja zahtjeva i za druge usluge.

(9)
Upravitelj infrastrukture može s drugim upraviteljima infrastrukture međusobno
dogovoriti i odrediti okvir i postupak za raspodjelu infrastrukturnog
kapaciteta uz istodobno poštivanje neovisnosti upravljanja infrastrukturom od
strane Upravitelja infrastrukture.

(10)
Ako se radi o raspodjeli infrastrukturnog kapaciteta na više od jedne mreže,
Upravitelj infrastrukture je obvezan surađivati s upraviteljima infrastrukture
drugih država kako bi se omogućila učinkovita uspostava i raspodjela
infrastrukturnih kapaciteta, te organizirale međunarodne željezničke trase
vlakova.

(11)
Podnositelji zahtjeva mogu podnijeti zahtjev za dodjelu infrastrukturnog
kapaciteta koji ne prolazi samo jednom željez­ničkom mrežom.

(12)
Zahtjev iz stavka 11. ovoga članka, podnosi se jednom od upravitelja
infrastrukture, a koji je u ime podnositelja zahtjeva, ovlašten zatražiti
kapacitete od ostalih upravitelja infrastrukture na koje se zahtjev odnosi.

Postupak
usuglašavanja raspodjele infrastrukturnog kapaciteta

Članak 25.

(1) Prigodom raspodjele infrastrukturnog kapaciteta,
Upravitelj infrastrukture obvezan je, ako za to postoje mogućnosti, udovoljiti
svim zahtjevima za infrastrukturnim kapacitetom, uklju­čujući i željezničke pravce
koji ne prolaze samo jednom mrežom.

(2) U slučajevima preopterećenosti (zakrčenosti)
infrastrukture, Upravitelj infrastrukture može u postupku raspodjele kapaciteta
i usklađivanja voznog reda, na temelju analize kapaciteta odrediti prioritete,
vodeći računa o značaju određene usluge.

(3) Upravitelj infrastrukture obvezan je s
prijedlogom voznog reda upoznati sve zainteresirane željezničke prijevoznike i
tražiti njihovo pisano očitovanje. Rok za dostavu očitovanja na prijedlog
voznog reda ne može biti dulji od mjesec dana od dana dostave. Prigodom usklađivanja
prijedloga sa zahtjevima zainteresiranih željezničkih prijevoznika, Upravitelj
infrastrukture ima pravo predložiti drugi infrastrukturni kapacitet različit od
zatraženog.

(4) U slučaju izvanrednih zahtjeva željezničkog
prijevoznika za dodjelom kapaciteta u vrijeme trajanja voznog reda (ad hoc),
Upravitelj infrastrukture može udovoljiti takvim zahtjevima, pod uvjetom da
raspolaže dovoljnim kapacitetom.

Izvješće
o mreži

Članak 26.

(1) Upravitelj infrastrukture donosi i objavljuje
Izvješće o mreži kojeg zainteresirane stranke mogu nabaviti uz plaćanje određene
naknade.

(2) Naknada iz stavka 1. ovoga članka ne smije biti
veća od troškova objavljivanja.

(3) Obvezni sadržaj svakog Izvješća o mreži čini prikaz
infrastrukture koja je na raspolaganju željezničkim prijevoznicima, informacije
o uvjetima za pristup predmetnoj željezničkoj infrastrukturi i raspodjelu
kapaciteta, te principe određivanja pristojbi za korištenje infrastrukture.

(4)
Izvješće o mreži mora se redovito ažurirati i po potrebi se može mijenjati.

(5)
Izvješće o mreži javno se objavljuje najkasnije četiri mjeseca prije krajnjeg
roka za podnošenje zahtjeva za dodjelu infrastrukturnih kapaciteta.

Regulatorno
tijelo

Članak
27.

(1)
Radi osiguranja preglednog i nepristranog obavljanja djelatnosti željezničkog
prijevoza, koje se obavljaju kao usluge javnog prijevoza, posebnim zakonom
osnovat će se regulatorno tijelo u skladu s načelima određenim ovim Zakonom i
zakonom o njegovom osnivanju.

(2)
Regulatorno tijelo treba osigurati otvoreno i nediskri­mi­nirajuće ponašanje
između Upravitelja infrastrukture i željeznič­kih prijevoznika, a po svom
ustrojstvu, financiranju, te donošenju odluka mora biti neovisan od bilo kojeg
upravitelja infrastrukture i željezničkog prijevoznika.

(3) Željeznički
prijevoznik može izjaviti žalbu regulatornom tijelu, kada smatra da se prema
njemu u odnosu na druge podnositelje zahtjeva za raspodjelu infrastrukturnog
kapaciteta nejednako postupa ili na bilo koji drugi način trpi štetu u svezi:

–                Izvješća o mreži,

–                postupaka raspodjele infrastrukture i rezultata tih
postupaka,

–                kriterija nametanja pristojbi za korištenje
infrastrukture,

–                visine i strukture pristojbi za korištenje
infrastrukture,

–                ostalim
slučajevima u svezi osiguravanja pristupa i korištenja željezničke
infrastrukture.

Regulatorno tijelo dužno je voditi brigu da
pristojbe, koje odredi Upravitelj infrastrukture, budu međusobno usklađene i
nediksriminirajuće. Pregovori o visini pristojbe između podnositelja žalbe i
Upravitelja infrastrukture dopušteni su jedino pod nadzorom regulatornog
tijela.

Članak 28.

(1) Poslove iz članka 27. ovoga Zakona regulatorno
tijelo obavlja kao javne ovlasti.

(2) Regulatorno tijelo može rješenjem narediti
poduzimanje potrebnih mjera za otklanjanje utvrđenih nepravilnosti.

(3) U postupku rješavanja žalbe regulatorno tijelo
ovlašteno je zahtijevati od Upravitelja infrastrukture, podnositelja žalbe i
trećih zainteresiranih osoba, sve potrebne podatke i informacije.

(4) Pojedinačni akti koje donosi regulatorno tijelo u
vršenju javnih ovlasti, konačni su, te se protiv njih može pokrenuti upravni
spor.

Planiranje
izgradnje, osuvremenjivanja i održavanja željezničke infrastrukture

Članak
29.

(1)
Planovi izgradnje nove, te osuvremenjivanja i održavanja postojeće željezničke
infrastrukture**,** utvrđuju se Nacionalnim programom željezničke
infrastrukture (u daljnjem tekstu: Nacionalni program).

(2)
Nacionalni program, na prijedlog Vlade Republike Hr­vat­ske, donosi Hrvatski
sabor, za razdoblje od pet godina.

(3)
Nacionalnim programom određuju se najvažniji zadaci u izgradnji,
osuvremenjivanju i održavanju željezničke infrastrukture, njihov opseg,
dinamika realizacije i prioriteti, te visina i izvori financijskih sredstava
potrebnih za izvršenje zadataka.

(4)
Cjelovito izvješće o ostvarivanju Nacionalnog programa, po isteku razdoblja za
koje je Nacionalni program donesen, Vlada Republike Hrvatske podnosi Hrvatskom
saboru.

(5) Na
temelju usvojenog Nacionalnog programa, Upravitelj infrastrukture, uz
suglasnost ministra, izrađuje godišnji plan izgradnje, osuvremenjivanja i održavanja
željezničke infrastrukture, čija izrada mora biti vremenski usklađena s
rokovima izrade i donošenja državnog proračuna Republike Hrvatske.

(6) O
ostvarivanju Godišnjeg plana, Ministarstvo, na temelju izvješća Upravitelja
infrastrukture, izvješćuje Vladu Republike Hrvatske.

Radovi
osuvremenjivanja i održavanja unutar željezničkog infrastrukturnog pojasa

Članak
30.

(1) Na
gradnju novih, te osuvremenjivanje i održavanje postojećih željezničkih pruga
primjenjuju se odredbe zakona kojim se uređuje gradnja građevine.

(2)
Radovi na osuvremenjivanju i održavanju postojeće željezničke infrastrukture, a
koji se po zakonu kojim se uređuje gradnja objekata smatraju rekonstrukcijom,
ako se izvode u infrastrukturnom pojasu, uređuju se posebnim propisom.

(3)
Propis, iz stavka 2. ovoga članka, donosi ministar uz suglasnost ministra
mjerodavnog za upravne poslove graditeljstva.

Financiranje
željezničke infrastrukture

Članak 31.

(1) Izvori sredstava za financiranje željezničke
infrastrukture jesu:

1. sredstva ostvarena naplatom
pristojbi za korištenje infrastrukture,

2. sredstva iz prodaje cijene
naftnih derivata u visini od 0,60 kuna po litri za održavanje željezničke
infrastrukture,

3. sredstva državnog proračuna za
osuvremenjivanje i grad­nju željezničke infrastrukture,

4. sredstva državnog proračuna,
proračunskih sredstava lokalne i područne (regionalne) samouprave za
financiranje usluga od posebnog državnog interesa u javnom željez­ničkom
prijevozu,

5. sredstva od ulaganja domaćih i
stranih pravnih osoba,

6. sredstva iz dijela naknade iz
koncesija,

7. sredstva iz drugih izvora.

(2) Namjena sredstava i način njihova korištenja uređuje
se ugovorom iz članka 18. stavak 1. ovoga Zakona.

Članak 32.

(1) Sredstva za financiranje održavanja željezničke
infrastrukture iz članka 31. stavak 1., točka 2. ovoga Zakona plaćaju proizvođači
i uvoznici naftnih derivata te mjerodavno tijelo državne uprave za robne zalihe
za:

1. motorne benzine (MB-98, BMB-95 i BMB-98) kao i ostale vrste olovnih
i bezolovnih benzina neovisno o oktanskoj vrijednosti i komercijalnom nazivu,

2. dizelska goriva (DG i DG - euro) kao i ostale vrste dizelskih goriva
neovisno o cetanskoj vrijednosti i komercijalnom nazivu.

(2)
Naknada iz stavka 1. ovoga članka ne plaća se na eurodizel gorivo obojeno
plavom bojom, ulje za loženje ekstra lako i lako specijalno (EL, LS), sve vrste
ulja za loženje, mlazno gorivo i zrakoplovni benzin, ukapljeni naftni plin i
sve vrste petroleja.

(3) Ako
se naftni derivati uvoze u svoje ime, a za tuđi račun tada naknadu plaća
korisnik uvoza.

(4)
Naknada iz stavka 1 ovoga članka plaća se po litri isporučenih i uvezenih
naftnih derivata u visini od 0,60 kuna na račun HŽ – infrastruktura od 1.
siječnja 2004.

(5) U
pogledu nastanka obveze obračunavanja naknade, rokova za uplatu, oslobađanja od
plaćanja i prava na povrat naknade, te vođenja evidencija odgovarajuće se
primjenjuju odredbe Zakona o posebnom porezu na naftne derivate, a u pogledu
naplata naknade, žalbenog postupka, prekršaja i zastare primjenjuju se odredbe
Općega poreznog zakona. Nadzor obračunavanja i pla­ćanje naknada obavlja
Porezna uprava Ministarstva financija.

Koncesija
za izgradnju nove i upravljanje postojećom željezničkom infrastrukturom

Članak
33.

(1)  Koncesijom se stječe pravo na:

1. gradnju nove željezničke infrastrukture,

2.              upravljanje na dijelu postojeće željezničke
infrastrukture, u smislu članka 16. stavka 1. ovoga Zakona.

(2)
Koncesija za upravljanje na dijelu postojeće željezničke infrastrukture daje se
na prijedlog Ministarstva, kada je ova koncesija gospodarski opravdana.

(3)
Pravo na dodjelu koncesije iz stavka 1. ovoga članka, ima svaka domaća i
inozemna pravna osoba pod uvjetom da ispunjava uvjete za dodjelu koncesije, u
pogledu poslovnog ugleda, sposobnosti za ostvarivanje koncesije, utjecaja na
očuvanje i zaštitu okoliša, te povoljnost ponude u odnosu na tehničke i
financijske uvjete.

(4) Za
dodjelu koncesije iz stavka 1. točke 2. ovoga članka podnositelj ponude mora
imati dozvolu za upravljanje željeznič­kom infrastrukturom i rješenje o
sigurnosti.

(5)
Odluku o davanju koncesije iz stavka 1. ovoga članka (u daljnjem tekstu:
koncesija) donosi Vlada Republike Hrvatske.

(6) Koncesija se daje na temelju provedenog javnog
prikup­ljanja ponuda. Odluku o javnom prikupljanju ponuda donosi davatelj
koncesije.

Članak 34.

(1) Koncesija za izgradnju nove željezničke
infrastrukture daje se na rok do 50 godina, a za upravljanje na dijelu
postojeće željezničke infrastrukture na rok do 20 godina.

(2) Kod određivanja roka na koji se daje koncesija
uzima se u obzir opseg i visina ulaganja, tako da se gospodarski učinci
koncesije mogu ostvariti u roku trajanja koncesije.

(3) Odluka o koncesiji sadrži osobito: popis građevina
i objekata željezničke infrastrukture za čiju se gradnju daje koncesija odnosno
podaci o željezničkoj infrastrukturi koja se daje na upravljanje, naknadu koja
se plaća za koncesiju, uvjete i vrijeme trajanja koncesije, te sva prava i
obveze davatelja i ovlaštenika koncesije.

(4) Na temelju odluke o davanju koncesije ministar i
ovlaš­tenik koncesije sklapaju ugovor o koncesiji. Ugovorom o koncesiji u
skladu s odlukom o koncesiji uređuje se bliža namjena za koju se daje
koncesija, uvjeti koje u toku trajanja koncesije mora udovoljavati ovlaštenik
koncesije, visina i način plaćanja naknade za koncesiju, jamstva ovlaštenika
koncesije, druga prava i obveze davatelja i ovlaštenika koncesije. Prava i
obveze iz koncesije nastaju sklapanjem ugovora o koncesiji.

(5) Za koncesiju plaća se naknada koja se sastoji od
stalnog i promjenjivog dijela. Naknada za koncesiju je prihod državnog
proračuna.

Članak 35.

(1)  Koncesija
se može oduzeti:

1. ako ovlaštenik koncesije ne
izgradi u određenom roku građevine ili druge objekte za koje mu je dana
koncesija,

2. ako se ovlaštenik koncesije ne
pridržava odredaba ovoga Zakona i propisa za njegovo provođenje ili ne provodi
uvjete koncesije,

3. ako ovlaštenik koncesije ne
iskorištava koncesiju ili je iskorištava za svrhe za koje mu nije dana ili
preko mjere određene u koncesiji,

4. ako ovlaštenik koncesije bez
odobrenja izvrši radnje koje nisu predviđene u koncesiji ili su u suprotnosti
sa odobrenim projektom,

5. ako ovlaštenik koncesije
neuredno plaća naknadu za koncesiju.

(2) U slučajevima iz stavka 1. ovoga članka pozvat će
se ovlaštenik koncesije da se u određenom roku izjasni o razlozima zbog kojih
mu se namjerava oduzeti koncesija.

(3) Ako se u slučaju oduzimanja koncesije iz razloga
utvr­đenih u stavku 1. ovoga članka raskida ugovor o koncesiji, ovlaš­tenik
koncesije nema pravo na naknadu zbog raskida ugovora.

(4) Odluku o oduzimanju koncesije donosi davatelj
koncesije.

Članak 36.

(1)  Koncesija
prestaje:

1. istekom vremena za koje je dana,

2.              odreknućem
ovlaštenika koncesije prije isteka vremena određenog u odluci o koncesiji,

3. smrću ovlaštenika koncesije
odnosno prestankom pravne osobe, ako nasljednici odnosno pravni slijednici ne
zatraže pravodobno potvrdu koncesije,

4.              oduzimanjem
koncesije od strane davatelja,

5.              sporazumnim
raskidom ugovora o koncesiji.

(2) Odluku o prestanku koncesije donosi davatelj
koncesije.

Članak 37.

Podrobnije uvjete za davanje koncesije, postupak
davanja koncesije, te kriterije za određivanje naknade za koncesiju popisuje
Vlada Republike Hrvatske.

Oduzimanje
statusa javnog dobra u općoj uporabi željezničkoj infrastrukturi

Članak
38.

(1)
Dijelu željezničke infrastrukture za koji ne postoji javni interes i interes
korisnika usluga javnog prijevoza ili na kojem je trajno obustavljen javni
prijevoz, može biti oduzet status javnog dobra u općoj uporabi.

(2)
Odluku o trajnoj obustavi javnog prijevoza i oduzimanju statusa javnog dobra u
općoj uporabi željezničkoj infrastrukturi, iz stavka 1. ovoga članka, na
prijedlog Vlade Republike Hrvatske, donosi Hrvatski sabor.

(3)
Vlada Republike Hrvatske može, dio željezničke infrastrukture kojem je, u
smislu stavka 1. i 2. ovoga članka, oduzet status javnog dobra u općoj uporabi,
prenijeti na drugog korisnika, pravnu ili fizičku osobu, ili ovlastiti
Upravitelja infrastrukture na poduzimanje pravnih poslova u svezi s njegovim
daljnjim statusom i namjenom, pod uvjetima određenim odlukom iz stavka 2. ovoga
članka.

Usluge
od posebnog državnog interesa

Članak 39.

(1) Uslugama od posebnog državnog interesa u javnom željezničkom
prijevozu smatraju se:

– usluge željezničkog prijevoza
putnika u domaćem prometu (regionalni, lokalni, prigradski i gradski),

– usluge željezničkog prijevoza
putnikau međunarodnom prometu,

– usluge kombiniranog prijevoza,

(2) U cilju ostvarivanja posebnih državnih interesa,
obav­ljanja prometa na prugama gdje prihodi ostvareni od prijevoza ne mogu
pokriti troškove, te osiguravanja ravnopravnog položaja željezničkih
prijevoznika s prijevoznicima u drugim vrstama prometa, Vlada Republike
Hrvatske ili jedinice lokalne i područne (regionalne) samouprave, mogu
pojedinim željezničkim prijevoznicima koji obavljaju usluge željezničkog
prijevoza od posebnog državnog interesa, na njihov zahtjev, nadoknaditi dio
sredstava namijenjenih za razvoj i dio troškova prijevoza.

(3) Pravo na podnošenje zahtjeva za naknadu dijela
sredstava, imaju željeznički prijevoznici koji obavljaju usluge iz stavka 1.
ovoga članka, pod uvjetom da su za obavljanje djelatnosti registrirani u
Republici Hrvatskoj, te da mogu obrazloženo dokazati da ispunjavaju uvjete za
nadoknadu troškova.

(4) O opravdanosti zahtjeva za naknadu troškova željez­nič­kim
prijevoznicima, a koji se podmiruju iz državnog proračuna, odlučuje
Ministarstvo, uvažavajući sljedeće kriterije:

–                postojanje
posebnog državnog interesa,

–                dostupnost drugih
vrsta prometa,

–                razliku između
prihoda koje željeznički prijevoznik može postići na tržištu i stvarnih
troškova prijevoza,

–                usmjerenost
razvoja prijevozničkih sredstava na dugoročni plan razvoja željezničkog prometa
u Republici Hrvatskoj s naglaskom na ostvarivanje nacionalnog programa razvoja
javne željezničke infrastrukture,

–                utjecaj ulaganja
na sigurnost željezničkog prometa i kvalitativne i kvantitativne mogućnosti
prijevoznika.

(5) Međusobna prava i obveze iz postupka dodjele
naknade troškova iz sredstava državnog proračuna uređuju se ugovorom između željezničkih
prijevoznika kojima je naknada odobrena i Ministarstva.

(6)
Naknada dijela troškova koji se podmiruju iz sredstava jedinica lokalne i
područne (regionalne) samouprave, uređuje se ugovorom između prijevoznika i tih
jedinica.

(7)
Svaki željeznički prijevoznik kojem je, prema odredbama stavka 1. do 6. ovoga
članka, odobrena naknada, obvezan je za obavljene usluge od posebnog državnog
interesa, a za koje je dobio naknadu, voditi zasebnu računovodstvenu
evidenciju.

Osiguranje
sredstava za nadoknadu

Članak
40.

Sredstva
za nadoknadu dijela troškova željezničkim prije­voznicima, iz članka 39. ovoga
Zakona, osiguravaju se u državnom proračunu, i/ili proračunu jedinica lokalne i
područne (regionalne) samouprave.

IV.
PROVEDBA UPRAVNOG POSTUPKA I INSPEKCIJSKI NADZOR

Članak
41.

(1) Ako
ovim Zakonom nije drukčije određeno, u upravnim postupcima koji se provode
sukladno odredbama ovoga Zakona, primjenjuju se propisi o općem upravnom
postupku.

(2)
Inspekcijski nadzor nad provedbom ovoga Zakona obav­ljaju inspektori sigurnosti
željezničkog prometa i drugi službenici ovlašteni za provedbu nadzora sukladno
odredbama ovoga Zakona i zakona kojim se uređuje sigurnost željezničkog
prometa.

V.
PRIJELAZNE I ZAVRŠNE ODREDBE

Članak 42.

(1) Do početka primjene ovoga Zakona posebnim zakonom
uredit će se razdvajanje društva HŽ – Hrvatske željeznice d.o.o. na više
društava, prema poslovnim područjima, te urediti njihov pravni položaj.

(2) Zakonom iz stavka 1. ovoga članka uredit će se i
pitanje fi­nanciranja željezničke infrastrukture iz članka 32. ovoga Zakona.

(3) Danom početka primjene ovoga Zakona, Republika
Hrvatska preuzet će sve obveze koje su HŽ – Hrvatske željeznice d.o.o.
ugovorile po kreditima do tog roka, s domaćim i stranim kreditorima.

(4) Obvezuje se Vlada Republike Hrvatske da u
primjerenom roku podnese prijedlog zakona o osnivanju regulatornog tijela kako
bi mogao biti donesen do ulaska Republike Hrvatske u punopravno članstvo
Europske unije.

(5) Do donošenja Zakona, iz stavka 4. ovoga članka,
poslove iz djelokruga regulatornog tijela obavljat će Ministarstvo.

(6) Za HŽ – Hrvatske željeznice d.o.o. koje za
vrijeme do početka primjene ovoga Zakona obavljaju prijevozne usluge u željezničkom
prometu i poslove upravljanja željezničkom infrastrukturom u Republici
Hrvatskoj, smatra se da ispunjavaju uvjete iz članka 5. stavka 1. i članka 17.
stavka 1. ovoga Zakona.

(7) Do ulaska Republike Hrvatske u punopravno
članstvo Europske unije, pravne osobe, iz članka 5. ovoga Zakona, imaju pravo
osnivati željezničke prijevoznike, ali samo za obavljanje prijevoza na lokalnim
prugama.

(8) Svi
postojeći ugovori u svezi najma, zakupa ili prodaje pojedinih dijelova javne željezničke
infrastrukture, a koje su zaključile HŽ – Hrvatske željeznice d.o.o. do
stupanja na snagu ovoga Zakona, vrijede i nakon njegovog stupanja na snagu, s
tim da, neovisno o odredbama postojećih ugovora, mora biti osiguran slobodan
pristup na željezničku infrastrukturu, o čemu najmoprimac, zakupoprimac ili kupac
ako postoji potreba, s vlasnikom mogu sklopiti posebne dodatke ugovora.

(9) Nekretnine koje čine željezničku infrastrukturu,
a koje nisu upisane u zemljišnim knjigama kao javno dobro u općoj uporabi – željeznička
infrastruktura, upisat će se kao takvo u zemljišnim knjigama.

Članak 43.

(1) Vlada Republike Hrvatske podnijet će Prijedlog
Nacionalnog programa iz članka 29. stavka 2. ovoga Zakona u roku od godine dana
od stupanja na snagu ovoga Zakona.

(2) Vlada Republike Hrvatske i ministar donijet će
propise, za čije donošenje su ovlašteni ovim Zakonom do početka primjene ovoga
Zakona.

(3) Danom početka primjeneovoga Zakona,
prestaje važiti Zakon o hrvatskim željeznicama (»Narodne novine«, br. 53/94.,
139/97. i 162/98.).

Članak 44.

Ovaj Zakon stupa na snagu osmoga dana od dana objave
u »Narodnim novinama«, a primjenjuje se od 1. siječnja 2005., osim odredbe
članka 32. ovoga Zakona koja se primjenjuje od 1. siječnja 2004.

Klasa: 341-01/03-01/01

Zagreb, 17. srpnja 2003.

HRVATSKI SABOR

Predsjednik
            Hrvatskoga sabora
            **Zlatko Tomčić,** v. r.

Zakon, NN 123/2003-1741