## Odluka Ustavnog suda Republike Hrvatske broj: U-III-1312/2001 od 11. studenoga 2004.

### NN 164/2004 (26.11.2004.), Odluka Ustavnog suda Republike Hrvatske broj: U-III-1312/2001 od 11. studenoga 2004.

# USTAVNI SUD REPUBLIKE HRVATSKE

2894

Ustavni
sud Republike Hrvatske, u Prvom vijeću za odlučivanje o ustavnim tužbama, u
sastavu sudac Željko Potočnjak, predsjednik Vijeća, te suci Marijan Hranjski,
Ivan Matija, Agata Račan, Smiljko Sokol i Milan Vuković, članovi Vijeća, u
postupku pokrenutom ustavnom tužbom M. O. i B. O. iz O., koje zastupa B. S.,
odvjetnik iz O., na sjednici održanoj 11. studenoga 2004. godine, jednoglasno
je donio

## ODLUKU

I.
Ustavna tužba se odbija.

II. Ova
odluka objavit će se u »Narodnim novinama«.

```
Obrazloženje
```

1.
Podnositelji su podnijeli ustavnu tužbu protiv presude Županijskog suda u
Osijeku, broj: Gž-1313/01-2 od 3. svibnja 2001. godine, kojom je odbijena
njihova žalba i potvrđena presuda Općinskog suda u Osijeku, broj: P-570/00-5 od
12. listopada 2000. godine.

Prvostupanjskom
presudom odbijeni su tužba i tužbeni zahtjev podnositelja kojim su tražili da
tuženi Z. K. iseli iz stana u O., R. 32/a i taj stan slobodan od osoba i stvari
preda tužiteljima – podnositeljima ustavne tužbe.

Istom
odlukom u cijelosti je usvojen protutužbeni zahtjev tuženika (protutužitelja),
te su mu podnositelji, kao vlasnici spornog stana, a s pravom korištenja
zajedničkog ulaznog hodnika, dužni priznati status člana obiteljskog
domaćinstva i s njim sklopiti ugovor o najmu stana s mjesečnom zaštićenom
najamninom u iznosu od 276,59 kn.

2.
Podnositelji smatraju da su im osporenim odlukama povrijeđene ustavne odredbe
članaka 26. i 48. stavak 1. Ustava Republike Hrvatske. Smatraju da su sudovi
pogrešno utvrdili činjenično stanje i na isto pogrešno primijenili materijalno
pravo. Prema njihovom stajalištu neosnovano je Z. K. priznat status člana
obiteljskog domaćinstva.

*Ustavna
tužba nije osnovana.*

3.
Ustavni sud Republike Hrvatske, u postupku u povodu ustavne tužbe, podnijete
temeljem odredbi članka 62. Ustavnog zakona o Ustavnom sudu Republike Hrvatske
(»Narodne novine«, broj 49/02. – pročišćeni tekst, u daljnjem tekstu: Ustavni
zakon), u granicama zahtjeva istaknutog u ustavnoj tužbi, utvrđuje je li u
postupku odlučivanja o pravima i obvezama podnositelja povrijeđeno podnositelju
ustavno pravo, pri čemu se, u pravilu, ne upušta u pitanje jesu li sudovi i
upravna tijela pravilno i potpuno utvrdili činjenično stanje i ocijenili
dokaze. Za Ustavni sud relevantne su samo one činjenice od čijeg postojanja
ovisi ocjena o povredi ustavnog prava.

4. Ocjenjujući navode ustavne tužbe sa stajališta
istaknutih ustavnih prava, a nakon uvida u spis predmeta, Ustavni sud je
utvrdio da osporenom presudom podnositeljima nisu povrijeđena ustavna prava na
koja se u ustavnoj tužbi pozivaju.

U provedenom postupku utvrđeno je da je tuženik u
spornom stanu od kolovoza 1958. godine, da redovno plaća stanarinu, a to je
činio i prijašnjim vlasnicima A. i J. B. Nadalje je utvrđeno da je tuženik
1998. godine odbio sklopiti ponuđeni ugovor o najmu stana zbog tražene
najamnine od 200 DM mjesečno. Međutim, tuženik je podnositeljima u rujnu 1998.
godine podnio zahtjev za sklapanje ugovora o najmu na koju podnositelji nisu
odgovorili.

Sudovi
su utvrdili da se tuženik do donošenja Zakona o najmu stanova (»Narodne
novine«, broj 91/96.), smatrao nositeljem stanarskog prava prema odredbama
članka 59. Zakona o stambenim odnosima (»Narodne novine«, broj 51/85., 42/86.,
22/92. i 70/93.), bez obzira što nema pismeni ugovor o korištenju stana,
odnosno pismenu pravnu osnovu o stjecanju tog prava. Sudovi su stoga donijeli
osporene odluke smatrajući mjerodavnim odredbe članka 33. stavak 2. i 3. i
članak 8. stavak 1. alineja 3. Zakona o najmu stanova.

5.
Odredbom članka 26. Ustava propisano je:

Svi su
državljani Republike Hrvatske i stranci jednaki pred sudovima i drugim državnim
i inim tijelima koja imaju javne ovlasti.

Ta
Ustavom zajamčena procesna garancija obvezuje nadležna tijela da u sudskim,
upravnim ili u postupcima pred drugim tijelima koja imaju javne ovlasti prema
strankama postupaju jednako, neovisno o njihovom državljanstvu.

U
konkretnoj pravnoj stvari ne postoje razlozi temeljem kojih bi se moglo
ocjenjivati da je osporenim odlukama povrije­đeno navedeno ustavno pravo.

Odredbom
članka 48. stavka 1. Ustava jamči se pravo vlasništva. Ustavni sud, temeljem te
odredbe, štiti pravo vlas­ništva na ustavnopravnoj razini na način da priječi
tijelima državne vlasti ograničavanje ili oduzimanje tog prava, osim ako je
ograničavanje ili oduzimanje zasnovano na zakonu.

Polazeći
od sadržaja navedene ustavne odredbe te utvrđenja Suda iz točke 4. obrazloženja
ove odluke, a imajući u vidu predmet spora koji je prethodio ustavnosudskom
postupku, ocjena je Ustavnog suda da osporenim presudama podnositeljima nije
povrijeđeno navedeno ustavno pravo.

6.
Slijedom navedenog, na temelju odredbi članaka 73. i 75. Ustavnog zakona, odlučeno
je kao u izreci.

7.
Odluka o objavi temelji se na članku 29. Ustavnog zakona.

Broj:
U-III-1312/2001

Zagreb,
11. studenoga 2004.

USTAVNI SUD REPUBLIKE HRVATSKE

Predsjednik Vijeća
**dr. sc.** **Željko Potočnjak**, v. r.

Odluka, NN 164/2004-2894