## Odluka Ustavnog suda Republike Hrvatske broj: U-IIIA-422/2007 od 7. svibnja 2008.

### NN 70/2008 (18.6.2008.), Odluka Ustavnog suda Republike Hrvatske broj: U-IIIA-422/2007 od 7. svibnja 2008.

# USTAVNI SUD REPUBLIKE HRVATSKE

**2354**

Ustavni sud Republike Hrvatske, u Prvom vijeću za odlučivanje o ustavnim
tužbama, u sastavu sudac Aldo Radolović, predsjednik Vijeća, te suci Marko
Babić, Snježana Bagić, Mario Kos, Davor Krapac i Jasna Omejec, članovi Vijeća,
odlučujući o ustavnoj tužbi koju su podnijeli J. S., T. S. i A. S., svi iz O.,
koje zastupa G. P.-T., odvjetnica u O., na sjednici održanoj 7. svibnja 2008.
godine, jednoglasno je donio

## ODLUKU

I. Ustavna tužba se usvaja.
II. Općinski sud u Otočcu dužan je donijeti odluku u predmetu koji se vodi pred
tim sudom pod poslovnim brojem: P-302/07 (raniji broj: P-82/02) u najkraćem
mogućem roku, ali ne duljem od šest (6) mjeseci, računajući od prvog idućeg dana
nakon objave ove odluke u »Narodnim novinama«.
III. Na temelju članka 63. stavka 3. Ustavnog zakona o Ustavnom sudu Republike
Hrvatske (»Narodne novine«, broj 99/99., 29/02. i 49/02. – pročišćeni tekst),
određuje se primjerena naknada podnositeljima ustavne tužbe zbog povrede
ustavnog prava iz članka 29. stavka 1. Ustava Republike Hrvatske (»Narodne
novine«, broj 41/01. – pročišćeni tekst), i to:
– J. S. iz O., G. N. M. 13, u iznosu od 14.400,00 kn;
– T. S. iz O., G. N. M. 13, u iznosu od 14.400,00 kn, i
– A. S. iz O., G. N. M. 13, u iznosu od 14.400,00 kn.
IV. Naknada iz točke III. izreke ove odluke bit će isplaćena iz državnog
proračuna u roku od tri (3) mjeseca od dana podnošenja zahtjeva podnositelja
Ministarstvu financija Republike Hrvatske za njezinu isplatu.
V. Ova odluka objavit će se u »Narodnim novinama«.

```
Obrazloženje
```

1. Podnositelji su, na temelju članka 63. Ustavnog zakona o Ustavnom sudu
Republike Hrvatske (»Narodne novine«, broj 99/99., 29/02. i 49/02. – pročišćeni
tekst, u daljnjem tekstu: Ustavni zakon), podnijeli 6. veljače 2007. ustavnu
tužbu radi duljine parničnog postupka, koji se vodi pred Općinskim sudom u
Otočcu broj: P-302/07 (raniji broj: P-82/02), smatrajući da im je povrijeđeno
ustavno pravo na donošenje sudske odluke u razumnom roku.

ČINJENICE VAŽNE ZA USTAVNOSUDSKI POSTUPAK

2. Parnični postupak pokrenut je tužbom podnositelja 5. travnja 2002. pred
Općinskim sudom u Otočcu protiv Republike Hrvatske radi naknade štete.
U postupku su poduzete sljedeće radnje, relevantne za odlučivanje o pravima i
obvezama podnositelja:
– na ročištu održanom 6. lipnja 2002. podnositeljica J. S. i A. S. sudu su dali
izjavu o imovnom stanju te ih je sud raspravnim rješenjem oslobodio od obveze
plaćanja sudskih pristojbi u ovom postupku, zatim, tužena je usmeno na zapisnik
iznijela odgovor na tužbu te je sud glavnu raspravu odgodio;
– podneskom od 23. listopada 2003. podnositelji su sudu predložili nastavak
postupka;
– rješenjem broj: P-82/02 od 6. studenoga 2003. sud je nastavio postupak;
– na ročištu održanom 23. prosinca 2003. sud je odredio da se imaju pribaviti
određeni podaci;
– na ročištu održanom 17. lipnja 2004. sud je proveo dokaz saslušanjem svjedoka
te je određeno daljnje saslušanje svjedoka i podnositelja, kao stranaka u
postupku;
– na ročištu održanom 9. srpnja 2004. saslušani su svjedoci;
– dopisom od 23. srpnja 2004. sud je od Policijske postaje Otočac zatražio
dokumentaciju o privođenju pok. supruga i oca podnositelja;
– na ročištu održanom 13. rujna 2004. sud je proveo dokaz saslušanjem
podnositeljica J. S. i T. S.;
– podneskom od 18. veljače 2005. podnositelji su sudu predložili zakazivanje
ročišta za glavnu raspravu;
– dopisom od 23. ožujka 2005. sud je od zatvora u Gospiću, Policijske postaje
Otočac, Srednje škole Otočac i Hrvatskog zavoda za mirovinsko osiguranje,
Područna služba u Gospiću zatražio dostavu određenih podataka;
– na ročištu održanom 8. travnja 2005. sud je proveo dokaz saslušanjem
podnositelja A. S. te je ponovno određena pribava podataka službenim putem;
– na ročištu održanom 25. travnja 2005. sud je zaključio glavnu raspravu;
– ročište za objavu odluke suda održano je 6. svibnja 2005., na kojemu je
objavljena presuda suda broj: P-82/02, kojom je djelomično usvojen tužbeni
zahtjev podnositelja;
– protiv prvostupanjske odluke podnositelji su 9. kolovoza 2005., a tužena 16.
kolovoza 2005. izjavili žalbe, koje su drugostupanjskom sudu otpremljene 9.
rujna 2005.;
– Županijski sud u Gospiću je odlukom broj: Gž-385/05 od 12. siječnja 2006.
odbio žalbe stranaka kao neosnovane. Navedenu odluku suda podnositelji su uredno
zaprimili 30. siječnja 2006. godine;
– protiv drugostupanjske odluke tužena je 24. veljače 2006. podnijela reviziju,
a podnositelji su odgovor na reviziju sudu dostavili podneskom od 10. ožujka
2006.;
– revizija i odgovor na reviziju otpremljeni su višem sudu 13. ožujka 2006., a
Vrhovni sud Republike Hrvatske je odlukom broj: Rev-207/06 od 10. listopada
2007. djelomično uvažio reviziju tužene (u dijelu tužbenog zahtjeva, koji se
odnosi na isplatu rente po osnovi izgubljenog uzdržavanja i parničnog troška) te
je predmet dostavljen sudu prvog stupnja na ponovni postupak. Navedenu odluku
podnositelji su uredno zaprimili 7. prosinca 2007. godine;
– parnični postupak se sada vodi pred sudom prvog stupnja pod brojem: P-302/07
te u trenutku donošenja odluke Ustavnog suda u predmetu nije bilo zakazano
ročište za glavnu raspravu.

PRAVO VAŽNO ZA USTAVNOSUDSKI POSTUPAK

3. Mjerodavno pravo sadržano je u odredbi članka 29. stavka 1. Ustava Republike
Hrvatske i odredbama članka 63. Ustavnog zakona.
3.1. Općinski sud u Otočcu je rješenjem broj: P-82/02 od 6. studenoga 2003.
nastavio postupak budući da su se ispunili uvjeti za prekid postupka na temelju
članka 1. Zakona o dopunama Zakona o obveznim odnosima (»Narodne novine«, broj
112/99.), koji je propisivao:
*U Zakonu o obveznim odnosima (»Narodne novine«, br. 53/91., 73/91., 3/94. i
7/96.) iza članka 184. dodaju se članci 184a. i 184b. koji glase:
Odgovornost Republike Hrvatske za štetu nastalu tijekom Domovinskog rata*

*Članak 184a.*

*(1) Postupci koji se vode protiv Republike Hrvatske radi naknade štete koju su
uzrokovali pripadnici hrvatskih oružanih i redarstvenih snaga u vojnoj ili
redarstvenoj službi ili u svezi s obavljanjem vojne ili redarstvene službe
tijekom Domovinskog rata od 17. kolovoza 1990. do 30. lipnja 1996. prekidaju se.
(2) Postupci iz stavka 1. ovoga članka nastavit će se nakon donošenja posebnog
zakona kojim će se urediti odgovornost za štetu uzrokovanu od pripadnika
hrvatskih oružanih i redarstvenih snaga tijekom Domovinskog rata.*
Člankom 2. istog Zakona bilo je propisano:
*Obvezuje se Vlada Republike Hrvatske da posebne zakone iz članka 1. (članka
184.a. stavka 2. i 184.b. stavka 2.) ovoga Zakona, te članka 2. stavka 2. Zakona
o izmjeni Zakona o obveznim odnosima (»Narodne novine«, br. 7/96.) podnese radi
donošenja najkasnije u roku od šest mjeseci od dana stupanja na snagu ovoga
Zakona.*3.2. Hrvatski sabor, na sjednici održanoj 14. srpnja 2003., donio je Zakon o
odgovornosti Republike Hrvatske za štetu uzrokovanu od pripadnika hrvatskih
oružanih i redarstvenih snaga tijekom Domovinskog rata (»Narodne novine«, broj
117/03.), koji je stupio na snagu 31. srpnja 2003., a kojim je propisano:

Članak 4.

(*1) Postupci protiv Republike Hrvatske radi naknade štete iz ovoga Zakona,
prekinuti stupanjem na snagu Zakona o dopunama Zakona o obveznim odnosima
(»Narodne novine«, br. 112/99.) nastavit će se stupanjem na snagu ovoga Zakona.

Ustavna tužba je osnovana.*
4. Svoju odluku Ustavni sud obrazlaže sljedećim utvrđenjima:

4.1. DULJINA SUDSKOG POSTUPKA

Parnični postupak pokrenut je 5. travnja 2002. pred Općinskim sudom u Otočcu.
U trenutku podnošenja ustavne tužbe postupak se vodio pred Vrhovnim sudom
Republike Hrvatske, koji je odlukom broj: Rev-270/06 od 10. listopada 2007.
djelomično uvažio reviziju i u ukinutom dijelu postupak vratio Općinskom sudu u
Otočcu na ponovni postupak.
U trenutku donošenja odluke Ustavnog suda postupak se vodio pred Općinskim sudom
u Otočcu.
Slijedom navedenog, Ustavni sud utvrđuje da je postupak od trenutka pokretanja
parničnog postupka do dana donošenja odluke Ustavnog suda ukupno trajao šest (6)
godina, jedan (1) mjesec i dva (2) dana.

4.2. POSTUPANJE NADLEŽNOG SUDA

Prema članku 117. stavku 3. Ustava Republike Hrvatske, sudovi sude na temelju
Ustava i zakona.
Prekid konkretnog postupka nastupio je po sili zakona (ex lege) 6. studenoga
1999., stupanjem na snagu Zakona o izmjeni Zakona o obveznim odnosima.
Zakonom o izmjeni Zakona o obveznim odnosima, do donošenja novog propisa,
onemogućio je nadležni sud da tijekom prekida poduzima radnje usmjerene na
rješavanje podnesenog tužbenog zahtjeva te da odluči o tom zahtjevu.

4.3. UTJECAJ ZAKONOM ODREĐENOG PREKIDA
POSTUPKA NA POVREDU USTAVNOG PRAVA

U ovoj pravnoj stvari Ustavni sud ocjenjuje postoje li zbog zakonom određenog
prekida postupka pretpostavke za postupanje Suda u skladu s člankom 63. stavkom
1. Ustavnog zakona te je li zbog takvog prekida postupka povrijeđeno člankom 29.
stavkom 1. Ustava zajamčeno pravo podnositelja da o njegovim pravima i obvezama
u razumnom roku odluči neovisni i nepristrani sud.
U svezi s pitanjem postojanja pretpostavke za postupanje u skladu s člankom 63.
stavkom 1. Ustavnog zakona, u slučaju zakonom određenog prekida postupka, Sud
smatra da se tako određenim prekidom postupka može povrijediti člankom 29.
stavkom 1. Ustava zajamčeno pravo na suđenje u razumnom roku. Naime, tijekom
zakonom određenog prekida nadležni sud ne može postupati pa ako je takav prekid
neopravdano dugotrajan može doći do povrede prava na suđenje u razumnom roku.
Iako se u ovom slučaju neodlučivanje u razumnom roku ne može pripisati sudu, već
je posljedica intervencije zakonodavca u započeti sudski postupak, takvom se
intervencijom može povrijediti pravo na suđenje u razumnom roku. Stoga, postoje
odredbama članka 63. stavka 1. Ustavnog zakona utvrđene pretpostavke za
postupanje po podnesenoj ustavnoj tužbi i prije nego što je iscrpljen pravni
put.
U svezi s pitanjem je li u ovom slučaju došlo do povrede prava na suđenje u
razumnom roku, Sud utvrđuje da je u uvjetima podnošenja velikog broja tužbi
protiv Republike Hrvatske za naknadu štete, prouzročene od strane pripadnika
hrvatskih vojnih i redarstvenih snaga tijekom Domovinskog rata, a kojima su
potraživani relativno značajni iznosi naknada šteta, postojalo opravdanje za
dodatno zakonsko uređenje te odgovornosti pa i za određivanje prekida započetih
postupaka do donošenja novog propisa. Međutim, tako određeni prekid postupka
svojim trajanjem nije smio onemogućiti ostvarivanje Ustavom zajamčenog prava na
suđenje u razumnom roku. O navedenom ograničenju vodio je računa i Hrvatski
sabor kad je na sjednici održanoj 22. listopada 1999. obvezao Vladu Republike
Hrvatske da najkasnije u roku od šest mjeseci podnese Saboru prijedlog zakona
kojim će se urediti to pitanje. Međutim, Vlada Republike Hrvatske je s
ispunjenjem ove obveze zakasnila tri (3) godine, jedan (1) mjesec i dvadeset
(20) dana. Nakon proteka zakonom određenog roka u kojemu je Vlada bila dužna
Hrvatskom saboru podnijeti prijedlog novog zakonskog uređenja i time omogućiti
nastavak prekinutih postupaka, podnositelj je bio u neizvijesnosti hoće li se i
kada nastaviti prekinuti postupak.
Vodeći računa o svim ovim okolnostima konkretnog slučaja, Ustavni sud utvrđuje
da je takvim, zakonom određenim prekidom postupka, kao i ukupnom duljinom
postupka povrijeđeno člankom 29. stavkom 1. Ustava zajamčeno pravo podnositelja
da zakonom ustanovljeni neovisni i nepristrani sud u razumnom roku odluči o
njihovim pravima i obvezama. Također, takvim zakonom određenim prekidom postupka
u ovom je slučaju podnositeljima povrijeđeno i pravo na pristup sudu, koji je
dio prava na sud također zajamčenog odredbom članka 29. stavka 1. Ustava o
temeljnom ljudskom pravu na pravično suđenje.

OCJENA USTAVNOG SUDA

5. Slijedom utvrđenja Suda, opisanih u točki 4. obrazloženja ove odluke, Ustavni
sud ocjenjuje da je u konkretnom slučaju povrijeđeno ustavno pravo podnositelja
zajamčeno člankom 29. stavkom 1. Ustava.
Stoga je, u smislu odredbe članka 63. stavka 2. Ustavnog zakona, donijeta odluka
kao pod točkama I. i II. izreke ove odluke.
6. Visinu naknade, zbog povrede ustavnog prava iz članka 29. stavka 1. Ustava,
Ustavni sud utvrđuje uzimajući u obzir okolnosti svakog pojedinog slučaja, uz
istodobno uvažavanje ukupnih gospodarskih i socijalnih prilika u Republici
Hrvatskoj.
Sukladno odredbi članka 63. stavka 3. Ustavnog zakona, odlučeno je kao u točkama
III. i IV. izreke ove odluke.
8. Predsjednik Općinskog suda u Otočcu dužan je dostaviti Ustavnom sudu pisanu
obavijest o datumima donošenja i otpreme odluke u roku od osam (8) dana od dana
njene otpreme, a najkasnije osam (8) dana od isteka roka određenog u točki II.
izreke ove odluke. Ovaj nalog temelji se na članku 31. stavcima 4. i 5. Ustavnog
zakona.
9. Odluka o objavi (točka V. izreke) temelji se na odredbi članka 29. Ustavnog
zakona.

Broj: U-IIIA-422/2007
Zagreb, 7. svibnja 2008.

USTAVNI SUD REPUBLIKE HRVATSKE
Predsjednik Vijeća
**dr. sc. Aldo Radolović**, v. r.

Odluka, NN 70/2008-2354
Opći uvjeti korištenjaZaštita privatnosti[Pristup podatcima](/data_access_hr.aspx)[ELI](/about_eli_hr.aspx)

©2026. g. Narodne novine d.d.

, izrada [Novena d.o.o.](http://novena.hr/)