## Rješenje Ustavnog suda Republike Hrvatske broj U-IIIA-1957/2003 od 14. listopada 2004.

### NN 151/2004 (29.10.2004.), Rješenje Ustavnog suda Republike Hrvatske broj U-IIIA-1957/2003 od 14. listopada 2004.

# USTAVNI SUD REPUBLIKE HRVATSKE

2647

Ustavni
sud Republike Hrvatske, u Vijeću za rješava­nje postupovnih pretpostavki za
odlučiva­nje o ustavnim tužbama, u sastavu sudac Milan Vuković, predsjednik
Vijeća, te suci Ivan Matija i Nevenka Šernhorst, članovi Vijeća, rješavajući o
ustavnoj tužbi M. V. iz Z., koju zastupa T. B.-G., odvjetnica u Z., na sjednici
održanoj 14. listopada 2004. godine, jednoglasno je donio

## RJEŠENJE

I.
Ustavna tužba se odbacuje.

II. Ovo
rješe­nje objavit će se u »Narodnim novinama«.

```

Obrazloženje
```

1.
Podnosite­ljica je podnijela ustavnu tužbu na teme­lju ovlašte­nja iz članka
63. stavka 1. Ustavnog zakona o Ustavnom sudu Republike Hrvatske (»Narodne
novine«, broj 49/02. – pročišćeni tekst, u da­lj­njem tekstu: Ustavni zakon),
smatrajući da je Općinski sud u Zagrebu povrijedio ­njezino ustavno pravo na suđe­nje
u razumnom roku zajamčeno člankom 29. stavkom 1. Ustava Republike Hrvatske.

2. Ustavna tužba podnosite­ljice podnijeta je u vezi
s kaznenim postupcima koji se vode protiv Ž. V. pred Općinskim sudom u Zagrebu,
a radi poči­nje­nja kaznenog djela nanoše­nja teške tjelesne oz­ljede, te
kaznenih djela uvrede, unište­nja i ošteće­nja tuđe stvari i nanoše­nja
tjelesne oz­ljede.

U postupku koji se vodi pred Općinskim sudom u
Zagrebu pod brojem KO-603/01 Općinsko državno odvjetništvo u Zagrebu podiglo je
optužnicu protiv Ž. V. radi kaznenog djela nanoše­nja teške tjelesne oz­ljede suprugu
podnosite­ljice ustavne tužbe. Kako je suprug umro, podnosite­ljica je stupila
na ­nje­govo mjesto u ulozi oštećenice. Sud još nije donio prvostupa­njsku
presudu.

U postupku koji se vodi pred Općinskim sudom u
Zagrebu pod brojem K-337/01 podnosite­ljica je 22. ožujka 2000. godine
podnijela privatnu tužbu protiv Ž. V., a radi kaznenih djela uvrede, unište­nja
i ošteće­nja tuđe stvari te nanoše­nja lakše tjelesne oz­ljede. Sud još nije
donio prvostupa­njsku presudu.

3. Obrazlažući ustavnu tužbu, podnosite­ljica navodi
da kazneni postupci (u jednom od kojih podnosite­ljica ima svojstvo oštećenice,
a u drugom privatne tužite­ljice) protiv okriv­ljenika traje već preko četiri
godine svaki i da još uvijek nisu dovršeni.

4. Zak­ljučno, predlaže ovom Sudu da utvrdi povredu
prava iz članka 29. stavka 1. Ustava Republike Hrvatske, naloži pravo­moćno rješava­nje
kaznenih predmeta na koje se poziva, te da odredi primjerenu naknadu radi
povrede navedenog ustav­nog prava.

*Ustavna
tužba nije dopuštena.*

5.
Odredbom članka 29. stavka 1. Ustava Republike Hrvat­ske (»Narodne novine«,
broj 41/01. – pročišćeni tekst), propisano je:

Svatko
ima pravo da zakonom ustanov­ljeni neovisni i nepristrani sud pravično i u
razumnom roku odluči o ­nje­govim pravima i obvezama ili o sum­nji ili optužbi
zbog kaž­njivog djela.

Citiranim
ustavnim jamstvom, u ustavnopravni poredak Republike Hrvatske uvedena je
odredba članka 6. stavka 1. Konvencije za zaštitu ­ljudskih prava i teme­ljnih
sloboda (»Narodne novine – Međunarodni ugovori«, broj 18/97., 6/99. – pročišćeni
tekst, 8/99. – ispravak) kojom se, između ostalog, određuje da, radi utvrđiva­nja
svojih prava i obveza građanske naravi ili u slučaju podiza­nja optužnice za
kazneno djelo, svatko ima pravo da zakonom ustanov­ljeni i nepristrani sud
pravično, javno i u razumnom roku ispita ­nje­gov slučaj.

6.
Odredbom članka 63. stavka 1. Ustavnog zakona propisano je:

Ustavni
sud će pokrenuti postupak po ustavnoj tužbi i prije no što je iscrp­ljen pravni
put, u slučaju kad o pravima i obvezama stranke ili o sum­nji ili optužbi zbog
kaž­njivog djela nije u razum­nom roku odlučio sud ili u slučaju kad se
osporenim poje­di­načnim aktom grubo vrijeđaju ustavna prava, a potpuno je
razvidno da bi nepokreta­njem ustavnosudskog postupka za podnosite­lja ustavne
tužbe mogle nastati teške i nepoprav­ljive pos­ljedice.

Iz
navedene odredbe Ustavnog zakona razvidno je da pravo podnoše­nja ustavne tužbe,
radi nedonoše­nja odluke od strane tijela državne vlasti, imaju osobe o čijim
pravima i obvezama ili optužbi za kazneno djelo nije odlučeno u razumnom roku.

Iz ustavne tužbe podnosite­ljice potpuno je razvidno
da se u kaznenim postupcima, u vezi s kojima se traži donoše­nje odluke ovog
Suda i kojom bi se trebalo obvezati Općinski sud u Zagrebu na donoše­nje odluke
u određenom roku, nije odlučivalo o ­njenim pravima i obvezama ili optužbi zbog
kaž­njivog djela. Podnosite­ljica u tim postupcima nije imala položaj okriv­ljene,
niti je podnijela imovinski zahtjev u kaznenom postupku.

7. Slijedom navedenoga, tijekom ustavnosudskog
postupka je utvrđeno da podnosite­ljica nema aktivnu le­gitimaciju za podnoše­nje
ustavne tužbe, na teme­lju ovlašte­nja iz članka 63. stav­ka 1. Ustavnog
zakona, u vezi s kaznenim postupcima koji se vode protiv okriv­ljenika Ž. V.

8. Prema odredbi članka 72. Ustavnog zakona, između
ostaloga, Ustavni sud će rješe­njem odbaciti ustavnu tužbu ako je ona nedopuštena.
Tužba je nedopuštena ako je podnesena od strane osoba koje nisu ovlaštene za ­njezino
podnoše­nje.

9. Slijedom sve­ga iznijetoga, na tem­lju odredaba
članka 72. Ustavnog zakona, riješeno je kao u izreci (točka I). Objava ovog rješe­nja
(točka II. izreke) teme­lji se na članku 29. Ustavnog zakona.

Broj: U-IIIA-1957/2003
Zagreb, 14. listopada 2004.

USTAVNI SUD REPUBLIKE HRVATSKE

Predsjednik
Vijeća
**Milan Vuković,** v. r.

if !supportEmptyParas endif

Rješenje, NN 151/2004-2647