## Rješenje Ustavnog suda Republike Hrvatske broj: IIIVs-2390/2008 od 18. prosinca 2008.

### NN 4/2009 (9.1.2009.), Rješenje Ustavnog suda Republike Hrvatske broj: IIIVs-2390/2008 od 18. prosinca 2008.

USTAVNI SUD REPUBLIKE HRVATSKE

124

Ustavni sud Republike Hrvatske, u Vijeću za rješavanje postupovnih pretpostavki za odlučivanje o ustavnim tužbama, u sastavu sudac Ivan Matija, predsjednik Vijeća, te sutkinje Snježana Bagić i Nevenka Šernhorst, članovi Vijeća, u postupku koji je ustavnom tužbom pokrenula Republika Hrvatska, koju zastupa Državno odvjetništvo Republike Hrvatske, na sjednici održanoj 18. prosinca 2008. godine, jednoglasno je donio

RJEŠENJE

I. Ustavna tužba se odbacuje.

II. Ovo rješenje objavit će se u »Narodnim novinama«.

Obrazloženje

1. Ustavna tužba podnesena je protiv rješenja Vrhovnog suda Republike Hrvatske broj: Gžzp-2/08-2 od 25. ožujka 2008., kojom je uvažena žalba predlagateljice Lj. P. te preinačeno rješenje Županijskog suda u Sisku broj: Gzp-54/2007 od 28. studenoga 2007., na način da je predlagateljici pored dosuđenog iznosa od 3.000,00 kuna zbog povrede prava na suđenje u razumnom roku, predlagateljici dosuđen i daljnji iznos od 7.000,00 kuna.

2. Podnositeljica smatra da su joj osporenim rješenjima povrijeđena ustavna prava zajamčena člancima 14. stavkom 2. i 29. stavkom 1. Ustava Republike Hrvatske. Navodi da je Vrhovni sud Republike Hrvatske pogrešno utvrdio početak pravno relevantnog razdoblja za ocjenu povrede prava predlagateljice na suđenje u razumnom roku te joj je stoga neopravdano, pored iznosa od 3.000,00 kuna, odredio i daljnji iznos od 7.000,00 kuna.

Predlaže da Ustavni sud usvoji ustavnu tužbu, ukine osporeno rješenje Vrhovnog suda Republike Hrvatske te vrati predmet tom sudu na ponovni postupak.

Ustavna tužba nije dopuštena.

3. Odredbom članka 29. stavka 1. Ustava propisano je:

Svatko ima pravo da zakonom ustanovljeni neovisni i nepristrani sud pravično i u razumnom roku odluči o njegovim pravima i obvezama ili o sumnji ili optužbi zbog kažnjivog djela.

Navedenom ustavnom odredbom jamči se zaštita ljudskih prava predviđenih člankom 6. stavkom 1. Konvencije za zaštitu ljudskih prava i temeljnih sloboda (»Narodne novine – Međunarodni ugovori« broj 18/97., 6/99. – pročišćeni tekst, 8/99. – ispravak i 14/02.), koji, između ostalog, propisuje da radi utvrđivanja svojih prava i obveza građanske naravi ili u slučaju podizanja optužnice za kazneno djelo svatko ima pravo da zakonom ustanovljeni i nepristrani sud pravično, javno i u razumnom roku ispita njegov slučaj.

Ustavni sud utvrđuje da jamstva iz članka 29. Ustava između ostalog sadrže obvezu države da, djelotvornom organizacijom pravosuđa, osigura pravo na suđenje u razumnom roku strankama u postupcima koji uključuju spor u vezi meritornog odlučivanja o njihovim pravima i obvezama, kao i u slučaju podizanja optužnice za kazneno djelo.

U tom smislu, Ustavni sud ocjenjuje da uzimajući u obzir smisao zaštite ustavnih prava zajamčenih člankom 29. stavkom 1. Ustava kroz postupke vođene radi zaštite prava na suđenje u razumnom roku Republika Hrvatska, u ovom slučaju, nije ovlaštena podnijeti ustavnu tužbu protiv rješenja Vrhovnog suda Republike Hrvatske o nerazumnoj duljini postupka.

4. Odredba članka 72. Ustavnog zakona o Ustavnom sudu Republike Hrvatske (»Narodne novine« broj 99/99., 29/02. i 49/02. – pročišćeni tekst, u daljnjem tekstu: Ustavni zakon) propisuje:

Ustavni sud će rješenjem odbaciti ustavnu tužbu: ako nije nadležan; ako je ustavna tužba nepravodobna, nepotpuna, nerazumljiva ili nedopuštena. Tužba je nedopuštena:..., ako je tužbu podnijela osoba koja nije ovlaštena za njezino podnošenje,...

Obzirom da je ustavnu tužbu podnijela osoba koja u konkretnom slučaju nije ovlaštena za njeno podnošenje na temelju članka 128. alineje 4. Ustava, na temelju članka 72. Ustavnog zakona, riješeno je kao u točki I. izreke.

5. Objava odluke (točka II. izreke) temelji se na odredbama članka 29. Ustavnog zakona.

Broj: U-IIIVs-2390/2008

Zagreb, 18. prosinca 2008.

USTAVNI SUD REPUBLIKE HRVATSKE

Predsjednik Vijeća
mr. sc. Ivan Matija, v. r.

Rješenje, NN 4/2009-124