## Odluka i Rješenje Ustavnog suda Republike Hrvatske broj U-I-627/1996 od 18. rujna 2002.

### NN 114/2002 (1.10.2002.), Odluka i Rješenje Ustavnog suda Republike Hrvatske broj U-I-627/1996 od 18. rujna 2002.

# USTAVNI SUD REPUBLIKE HRVATSKE

1847

Ustavni
sud Republike Hrvatske, u sastavu Smi­ljko Sokol, predsjednik Suda, te suci
Marijan Hra­njski, Petar Klarić, Mario Kos, Ivan Mrko­njić, Jasna Omejec, Že­ljko
Potoč­njak, Agata Račan, Emilija Rajić, Nevenka Šernhorst, Vice Vukojević i
Milan Vuković, odlučujući o prijedlogu Josipa Sab­ljića iz Zagreba, Maksimirska
27, za pokreta­nje postupka za ocjenu suglasnosti zakona s Ustavom, na sjednici
Suda održanoj dana 18. rujna 2002. godine, donio je s­ljedeću

## ODLUKU I RJEŠENJE

I.
Pokreće se postupak i ukida se dio odredbe članka 40. stav­ka 2. Zakona o zaštiti
osoba i imovine (»Narodne novine«, broj 83/96, 90/96, 75/01 i 96/01), koji
glasi: »i 8.«.

II. Ne
prihvaća se prijedlog za pokreta­nje postupka za ocjenu suglasnosti s Ustavom
Republike Hrvatske članka 40. stavka 2. Zakona o zaštiti osoba i imovine
(»Narodne novine«, broj 83/96, 90/96, 75/01 i 96/01) u dijelu koji se odnosi na
odredbu članka 40. stavka 1. podstavka 5. Zakona.

III.
Odluka i rješe­nje će se objaviti u »Narodnim novinama«.

```
Obrazlože­nje odluke
```

1.
Prijedlog za pokreta­nje postupka za ocjenu ustavnosti odredbe članka 40.
stavka 2. Zakona navedenog u izreci podnio je Josip Sab­ljić iz Zagreba,
Maksimirska 27, jer smatra da ta odred­ba dovodi do povrede prava na jednakost
pred zakonom, uvodi diskriminaciju, vrijeđa načelo jednake dostupnosti radnih
mjesta i dužnosti, što nije suglasno s odredbama članaka 3., 14. i 54. stav­ka
2. Ustava, niti s odredbama članaka 2. i 21. stavka 2. Opće deklaracije o ­ljudskim
pravima UN te s člankom 14. Konvencije za zaštitu ­ljudskih prava i teme­ljnih
sloboda (»Narodne novine – Međunarodni ugovori« broj 6/99 – pročišćeni tekst).

U razlozima osporava­nja predlagate­lj navodi da su u
članku 40. stavku 1. podstavcima 5. i 8. osporenog Zakona propisani uvjeti za
detektive (vježbenički staž, detektivski ispit), dok se u osporenom stavku 2.
određuje da te uvjete ne moraju ispu­njavati osobe iz vojske, policije ili tužite­ljstva,
što je, prema miš­lje­nju predlagate­lja, diskriminatorno u odnosu na druge građane.
Stoga predlaže ukida­nje osporene odredbe.

2. Prijedlog je dostav­ljen Vladi Republike Hrvatske
i Ministarstvu unutar­njih poslova radi očitova­nja na navode predlagate­lja.
Vlada se nije očitovala, dok je Ministarstvo u svom očitova­nju u cijelosti
osporilo osnovanost navoda predlagate­lja, s obrazlože­njem da se prijedlogom
osporeni izuzeci odnose na osobe koje su potrebno iskustvo stekle u državnoj
upravi pa se radi o državnim službenicima s položenim državnim stručnim ispitom
i dopunskim stručnim ispitom unutar tijela državne vlasti. Tako primjerice,
navodi se da­lje u očitova­nju, u Ministarstvu pravo­suđa, uprave i lokalne
samouprave polaže se dopunski stručni ispit za obav­lja­nje poslova izvrše­nja
kaznenih i prekršajnih sankcija, zatim u Ministarstvu unutar­njih poslova za
poslove ovlaštene službene osobe te u Ministarstvu obrane za poslove vojne
policije, sigurnosne i obavještajne poslove. Osoba koja ima tri godine iskustva
na poslovima istrage i državnog odvjetništva ima i položen pravosudni ispit. U
tim se slučajevima radi o priznava­nju radnog iskustva i stručnih zna­nja stečenih
u tijelima državne vlasti u kojima su se obav­ljali poslovi srodni poslovima
detektiva, zbog če­ga se, prema miš­lje­nju Ministarstva, ne radi o pogodova­nju
određenoj kate­goriji osoba.

*Prijedlog
je osnovan.*

3. Članak
40. Zakona o zaštiti osoba i imovine u cijelosti glasi: »Ovlast za obav­lja­nje
detektivskih poslova može se izdati osobi koja:

– je
hrvatski držav­ljanin

– ima
prebivalište u Republici Hrvatskoj,

– je
navršila 21 godinu života,

– ima
visoku ili višu stručnu spremu,

– ima
završeni vježbenički staž kod privatnog detektiva u traja­nju od osamnaest
mjeseci,

– je
dostojna za obav­lja­nje detektivskih poslova, odnosno svojim dosadaš­njim načinom
života, ponaša­njem ili djelatnošću jamči da će savjesno i časno obav­ljati
detektivske poslove,

– ima
opću zdravstvenu sposobnost i posebnu duševnu i tjelesnu sposobnost, što
dokazuje potvrdom ovlaštene zdravstvene ustanove,

– ima
pred ispitnim povjerenstvom Ministarstva položen ispit za privatnog detektiva.

Osoba
koja ima tri godine radnog iskustva na poslovima ovlaštene službene osobe
Ministarstva ili Ministarstva obrane, odnosno Vojne policije oružanih snaga
Republike Hrvatske te drugim poslovima sigurnosne i obavještajne naravi, istražnim
poslovima, poslovima izvrše­nja kaznenih i prekršajnih sankcija ili poslovima
državnog odvjetništva, ima ispu­njen uvjet iz stavka 1. podstavka 5. i 8. ovoga
članka.

Osobi
iz članka 15. ovoga Zakona može se izdati, nakon isteka propisanoga roka,
ovlast za obav­lja­nje detektivskih poslova pod uvjetima iz stavka 1. ovoga članka.

Ispit
za privatnog detektiva polaže se nakon provedenoga vježbeničkog staža.

Odredbe
članka 26. stavka 2. i 3. te članka 27. stavka 3. i 6. ovoga Zakona, primje­njuju
se na odgovarajući način i na osobu koja podnosi zahtjev za izdava­nje ovlasti
iz članka 39. stavka 2. ovoga Zakona.«

4. Zakonom o zaštiti osoba i imovine se, pored
ostalog, uređuje detektivska djelatnost, obav­lja­nje detektivskih poslova, kao
i prava i obveze privatnih detektiva, te nadzor nad ­njihovim radom (članak 1.
stavak 2.). Taj se Zakon primje­njuje od 1. prosinca 1996. godine. Detektivska
djelatnost i privatni detektivi, odnosno obav­lja­nje detektivskih poslova, te
prava i dužnosti privatnog detektiva, uređeni su u IV. odje­ljku navedenog
Zakona (članci 39. do 59.).

Detektivska djelatnost u Republici Hrvatskoj se može
obav­ljati samo na način i uz uvjete propisane Zakonom o zaštiti osoba i
imovine, a na teme­lju posebne ovlasti i odobre­nja za rad koje izdaju nadležna
državna tijela. Prema odredbama toga Zakona, detektivska djelatnost
podrazumijeva poslove prikup­lja­nja i obrade podataka i dokaza, koje poslove
mogu obav­ljati osobe koje imaju ovlast za obav­lja­nje detektivskih poslova,
tj. privatni detektivi (članak 39.). Pored zakona, privatni su detektivi dužni
u obav­lja­nju svojih poslova pridržavati se kodeksa detektivske etike, koje­g
donose ­njihove strukovne udruge, a kojim se utvrđuju načela i pravila obav­lja­nja
detektivskih poslova (članci 65. i 66. Zakona).

Nadležno
državno tijelo provodi nadzor nad radom privatnih detektiva (članak 69.
Zakona), u kojem se utvrđuje zakonitost poslova­nja (članak 78. stavak 1.
Zakona), te se privatnom detektivu može zabraniti obav­lja­nje djelatnosti ako
se utvrdi da su u obav­lja­nju detektivskih poslova uči­njeni teži propusti u
poštova­nju zakona i drugih propisa (članak 79. stavak 1. podstavak 1. Zakona).

Uvjeti
i način obav­lja­nja detektivskih poslova propisani su Pravilnikom o obav­lja­nju
detektivskih poslova (»Narodne novine«, broj 40/98).

5. U
postupku ustavnosudske ocjene suglasnosti zakona s Ustavom Republike Hrvatske,
Ustavni sud je utvrdio da je dio osporene odredbe članka 40. stavka 2. Zakona o
zaštiti osoba i imovine, koji se odnosi na podstavak 8. stavka 1. toga članka
nije u suglasju s ustavnim odredbama iz članka 14. stavka 2. Ustava.

Člankom 14. stavkom 2. Ustava utvrđeno je da su svi
pred zakonom jednaki.

6. Prijedlogom je osporena ustavnost zakonske odredbe
prema kojoj osobe na određenim poslovima u pojedinim državnim tijelima
(ministarstvima, sudovima), mogu obav­ljati detektivsku djelatnost iako nemaju
položen ispit za privatnog detektiva, propisan u stavku 1. podstavku 8. članka
40. Zakona o zaštiti osoba i imovine. To su osobe koje, uz ispu­nje­nje ostalih
uvjeta iz članka 40. stavka 2. toga Zakona, moraju imati tri godine radnog
iskustva na poslovima ovlaštene službene osobe Ministarstva unutar­njih poslova
ili Ministarstva obrane, odnosno Vojne policije oružanih snaga Republike
Hrvatske, te drugim poslovima sigurnosne i obavještajne naravi, istražnim
poslovima, poslovima izvrše­nja kaznenih i prekršajnih sankcija ili poslovima
državnog odvjetnika.

Na taj je način zakonodavac priznao, kao odgovarajuće
za obav­lja­nje detektivskih poslova, radno iskustvo i stručnost osoba koje su,
prije ne­go je Zakonom o zaštiti osoba i imovine ustrojena detektivska
djelatnost, obav­ljale poslove ovlaštenih službenih osoba u policiji ili oružanim
snagama, zatim poslove sigurnosne ili obavještajne naravi, kao i druge poslove
navedene u osporenoj odredbi.

7. Poslove čija narav zahtijeva određena specifična
radna iskustva i stručne sposobnosti mogu obav­ljati samo osobe koje, sukladno
posebnim propisima, ispu­njavaju upravo takve uvjete. Detektivska se djelatnost
po svojoj naravi može smatrati djelat­nošću za koju se iz objektivnih i
opravdanih razloga trebaju, pored općih uvjeta, propisati i posebni, dodatni uvjeti,
kao jamstvo zakonitog, stručnog i profesionalnog obav­lja­nja te djelatnosti.

Propise o izobrazbi, uvjetima polaga­nja, programu i
načinu polaga­nja ispita za privatnog detektiva donosi, prema članku 82. stavku
1. podstavku 5. Zakona o zaštiti osoba i imovine, ministar unutar­njih poslova.
Osposob­ljenost kandidata za obav­lja­nje poslova privatnog detektiva utvrđuje
se polaga­njem odgovarajuće­g stručnog ispita prema za to izrađenim programima.

8. Razmatrajući navode predlagate­lja iz prijedloga,
kao i navode resornog ministarstva u očitova­nju, a imajući u vidu odred­be
Zakona o zaštiti osoba i imovine u cijelosti, posebno one osporene, kao i druge
mjerodavne pravne norme, Ustavni sud je ocijenio da utvrđe­nje iznimke od
obveze polaga­nja stručnog ispita osoba navedenih u stavku 2. članka 40. toga
Zakona nije u skladu s Ustavom zajamčenom jednakošću svih pred zakonom (članak
14. stavak 2. Ustava), što pretpostav­lja jednaka prava i obveze u istovjetnom
pravnom položaju.

Pravilo
je da detektiv mora imati položen detektivski ispit, koje­g može polagati tek
nakon završenog vježbeničkog staža, što znači da je vježbenički staž uvjet za
pristupa­nje ispitu. Međutim, osobe koje po Zakonu o zaštiti osoba i imovine ne
moraju imati vježbenički staž, odnosno koje su oslobođene vježbeništva, prema
ocjeni Suda, ne mogu biti oslobođene još i ispita, odnosno provjere zna­nja i
vještina potrebnih za detektiva. Pritom se ima u vidu da se specifična privatna
djelatnost, kao što je detektivska, koja prema svojoj naravi zadire u osobna i
imovinska prava, obveze i odgovornosti drugih fizičkih i pravnih osoba, mora
obav­ljati sukladno zakonu i pravilima struke. Stoga je osporeno ograniče­nje
propisano u javnom interesu, odnosno u interesu pravne sigurnosti građana.

Stoga
radno iskustvo koje osobe navedene u osporenoj za­kon­skoj odredbi imaju u obav­lja­nju
svojih poslova, ne pretpostav­lja i posjedova­nje zna­nja koja bi privatni
detektivi trebali imati prema Zakonu o zaštiti osoba i imovine, s obzirom da ih
u obav­lja­nju svojih poslova nisu mogli u potpunosti steći prije ne­go li je
donesen taj Zakon. To se prije sve­ga odnosi na poznava­nje odredbi samog
Zakona, kao i propisa donesenih na teme­lju toga Zakona, s obzirom da je Zakon
o zaštiti osoba i imovine postao dijelom pravnog poretka Republike Hrvatske tek
krajem 1996. godine.

9.
Slijedom izloženog, a u skladu s odredbama članka 55. Ustav­nog zakona o
Ustavnom sudu Republike Hrvatske (»Narod­ne novine«, broj 49/02 – pročišćeni
tekst, u nastavku: Ustavni zakon), odlučeno je kao u točki I. izreke.

Obrazlože­nje
rješe­nja

10.
Predlagate­lj je osporio ustavnost odredbe članka 40. stav­ka 2. navedenog
Zakona i u dijelu koji se odnosi na podstavak 5. stavak 1. toga članka također
pozivom na jednakost pred zakonom iz članka 14. stavka 2. Ustava. Prema toj
odredbi, osobe koje imaju tri godine radnog iskustva na poslovima ovlaštene službene
osobe Ministarstva unutar­njih poslova ili Ministarstva obrane, odnosno Vojne
policije oružanih snaga Republike Hrvatske, te drugim poslovima sigurnosne i
obavještajne naravi, istražnim poslovima, poslovima izvrše­nja kaznenih i prekršajnih
sankcija ili poslovima državnog odvjetnika, oslobođene su obveze obav­lja­nja
vježbeničkog staža kod privatnog detektiva.

Predlagate­lj
smatra da je ta odredba također diskriminatorna, jer se u postupku stjeca­nja
uvjeta za obav­lja­nje detektivske djelatnosti, te izdava­nja ovlasti privatnog
detektiva, nekim osobama uzima u obzir radno iskustvo i zna­nja stečena u obav­lja­nju
određenih poslova, dok osobe koje takva zna­nja nemaju, moraju prethodno
obaviti vježbenički staž kod privatnog detektiva u traja­nju od 18 mjeseci.
Stoga predlaže ukida­nje osporene odredbe.

*Prijedlog
nije osnovan.*

11.
Ustavni sud je ocijenio da se osporena odredba članka 40. stavka 2. podstavka
5. Zakona o zaštiti osoba i imovine ne može smatrati nesuglasnom Ustavu jer se
ne radi o ograničava­nju ustavnog prava jednakosti pred zakonom ili ograničava­nju
slobode bira­nja poziva i zaposle­nja, odnosno dostupnosti pod jednakim
uvjetima svakog radnog mjesta i dužnosti na način koji bi bio protivan Ustavu.

Izjednačava­nje
radnog iskustva stečenog kroz vježbenički staž od osamnaest mjeseci s radnim
iskustvom od tri godine, dakle, dvostruko du­ljim, na poslovima navedenim u
osporenoj odred­bi, nije protivno Ustavu, odnosno nije diskriminatorno, jer je
zakonodavac ocijenio da su ti poslovi odgovarajući onima koje obav­ljaju
detektivi. Diskriminacija bi postojala kada bi navedene osobe bile oslobođene
ne samo vježbeničkog staža, već i obveze polaga­nja detektivskog ispita, kako
je to već navedeno u obrazlo­že­nju odluke.

12.
Obav­lja­nje detektivske djelatnosti mora se urediti na način kojim će se prije
sve­ga osigurati ­njena zakonitost, što ne isk­ljučuje i mogućnost da se u određenim
slučajevima različito propišu uvjeti pod kojima se mogu steći ovlasti privatnog
detektiva. U konkretnom slučaju to je pita­nje potrebe (obveze) obav­lja­nja
vježbeničkog staža.

Svrha
vježbeničkog staža, odnosno vježbeničke prakse, u pravilu je izobrazba radi
stjeca­nja potrebnih zna­nja i sposobnosti za obav­lja­nje određenih poslova
osoba koje nemaju odgo­vara­juće­g stručnog i praktičnog iskustva u tim
poslovima. Vježbenički staž traje onoliko koliko je propisano zakonom ili nekim
drugim općim normativnim aktom, za koje vrijeme se vježbenik, pod nadzorom za
to određene stručne osobe, osposob­ljava kroz praktični rad i uče­nje za
poslove određene struke.

13. Stoga nije neustavno normira­nje prema kojem se
smatra da osobe iz stavka 2. članka 40. Zakona o zaštiti osoba i imovine imaju
uvjet iz stavka 1. točke 5. tog članka jer je uvjet navrše­nja vježbeničkog staža
za te osobe kompenziran ­njihovim stečenim radnim iskustvom kao ovlaštenih službenih
osoba, koji status inače pretpostav­lja posebne dužnosti i ovlasti određene
zakonom.

S obzirom da su obveze vježbeničkog staža oslobođene
samo osobe koje su na navedenim poslovima imale najma­nje tri godine status
ovlaštene službene osobe, pri čemu se uvažavaju ­njihova stečena stručna,
praktična i druga zna­nja i sposobnosti koje se posebnim propisima traže,
osporenom zakonskom odredbom nisu povrijeđene ustavne odredbe koje ističe
predlagate­lj.

14. Slijedom izloženog, a u skladu s odredbama članka
43. Ustavnog zakona, riješeno je kao u točki II. izreke.

15. Objava odluke i rješe­nja (točka III. izreke)
teme­lji se na članku 29. Ustavnog zakona.

Broj: U-I-627/1996
Zagreb, 18. rujna 2002.

USTAVNI SUD REPUBLIKE HRVATSKE

Predsjednik Suda
**dr. sc. Smi­ljko Sokol,** v. r.

Odluka, NN 114/2002-1847