## Odluka Ustavnog suda Republike Hrvatske broj U-IIIA-1894/2003 od 17. lipnja 2004.

### NN 100/2004 (20.7.2004.), Odluka Ustavnog suda Republike Hrvatske broj U-IIIA-1894/2003 od 17. lipnja 2004.

# USTAVNI SUD REPUBLIKE HRVATSKE

if !supportEmptyParas endif

1912

Ustavni
sud Republike Hrvatske, u Prvom vijeću za odluči­vanje o ustavnim tužbama, u
sastavu sudac Željko Potočnjak, predsjednik Vijeća, te suci Ivan Matija, Agata
Račan, Smiljko Sokol, Nevenka Šernhorst i Milan Vuković, članovi Vijeća,
odlučujući o ustavnoj tužbi G. M. iz S., koju zastupa J. F., odvjetnik u S., na
sjednici održanoj 17. lipnja 2004. godine, jednoglasno je donio

## ODLUKU

I. Ustavna tužba se
usvaja.

II. Općinski sud u
Splitu dužan je donijeti presudu u predmetu koji se vodi pred tim sudom pod
brojem: P-335/01 (raniji broj P-216/95), u najkraćem mogućem roku, ali ne
duljem od jedne (1) godine, računajući od prvog idućeg dana nakon objave ove
odluke u »Narodnim novinama«.

III. Na temelju članka
63. stavka 3. Ustavnog zakona o Ustavnom sudu Republike Hrvatske (»Narodne
novine«, broj 49/02 – pročišćeni tekst), podnositeljici ustavne tužbe, G. M. iz
S., određuje se primjerena naknada zbog povrede ustavnog prava iz članka 29.
stavka 1. Ustava Republike Hrvatske (»Narodne novine«, broj 41/01 – pročišćeni
tekst) u iznosu od 9.750,00 kuna.

IV. Naknada iz točke
III. izreke ove odluke bit će isplaćena iz državnog proračuna, u roku od tri
mjeseca od dana podnošenja zahtjeva podnositeljice za njezinu isplatu.

V. Ova odluka objavit će se u »Narodnim novinama«.

Obrazloženje

1. Podnositeljica je
dana 24. svibnja 2003. godine, na temelju ovlaštenja sadržanog u odredbi članka
63. stavka 1. Ustavnog zakona o Ustavnom sudu Republike Hrvatske (»Narodne
novine«, broj 49/02 – pročišćeni tekst, u daljnjem tekstu: Ustavni zakon),
podnijela ustavnu tužbu.

U ustavnoj tužbi
podnositeljica ističe da Općinski sud u Splitu nije u razumnom roku odlučio o
njezinim pravima i obvezama i to u parničnom predmetu koji se vodi pod
poslovnim brojem: P-335/01 (raniji broj: P-216/95), a radi isplate plaće za
razdoblje od 1. rujna 1992. godine, pa nadalje. Smatra da je nedonošenjem
odluke u razumnom roku, u konkretnom slučaju povrijeđeno ustav­no pravo
sadržano u članku 29. stavku 1. Ustava Republike Hrvatske (»Narodne novine«,
broj 41/01 – pročišćeni tekst i 55/01 – ispravak, u daljnjem tekstu: Ustav).

U ustavnoj tužbi
podnositeljica zahtijeva da Ustavni sud odredi Općinskom sudu u Splitu rok ne
dulji od šest mjeseci, koji se računa od prvog idućeg dana od dana objave
odluke ovog Suda u »Narodnim novinama«, za donošenje meritorne odluke u
predmetu koji se vodi pred tim sudom pod poslovnim brojem: P-335/01. Ujedno od
Suda zahtijeva i dosuđivanje primjerene naknade u iznosu od 15.000,00 kuna zbog
povrede naznačenog ustavnog prava, a koje je Općinski sud u Splitu prouzročio
kada o njezinim pravima i obvezama nije odlučio u razumnom roku.

Ovosudnim dopisom od 4.
srpnja 2003. godine ustavna tužba podnositeljice dostavljena je na očitovanje
predsjedniku Općinskog suda u Splitu. Traženo očitovanje zaprimljeno je u Sudu
dana 27. kolovoza 2003. godine.

ČINJENICE VAŽNE ZA USTAVNOSUDSKI POSTUPAK

2. Ustavni sud je u postupku pokrenutom ustavnom
tužbom, primjenom članka 63. Ustavnog zakona, utvrdio sljedeće činjenice koje
su pravno relevantne za odlučivanje o povredama ustavnih prava podnositeljice:

– dana 16. prosinca
1995. godine, podnositeljica je pred Općinskim sudom u Splitu podnijela tužbu s
još 52 bivših zaposlenika »J.« – glavne filijale S.. Predmet se vodio pod
poslovnim brojem: P-216/95,

– predmet je bio
dodijeljen sucu S. Š., koji je u među­vremenu imenovan za suca Trgovačkog suda
u Splitu,

– predmet je preuzela
sutkinja M. L., da bi na posljetku bio dodijeljen sutkinji F. B., koja je
imenovana za suca Općinskog suda u Splitu 1998. godine,

– tužitelji su
rješenjem suda od 11. studenoga 1998. godine pozvani na uređenje tužbe,

– prvo ročište bilo je
održano 8. ožujka 1999. godine.

– na ročištu od 15.
rujna 2000. godine, predmet bivših zaposlenika »J.« – glavne filijale S. je
razdvojen, pa se sada u konkretnom slučaju parnični postupak podnositeljice
vodi pod poslovnim brojem: P-335/01,

– radi ekonomičnosti
postupka, kako bi se utvrdila pravna osnova i ishodio načelni stav višeg suda,
postupak je nastavljen samo po tužbama dvoje drugih tužitelja, dok u predmetnoj
parnici sud nije postupao,

– sljedeće ročište je
zakazano za 2. listopada 2003. godine.

OČITOVANJE OPĆINSKOG SUDA U SPLITU

3. Na temelju članka 69. stavka 2. Ustavnog
zakona, Ustavni sud zatražio je od predsjednika Općinskog suda u Splitu izjasniti
se o navodima ustavne tužbe u roku od 15 dana od dana primitka zahtjeva.

U zaprimljenom očitovanju navodi se:

– da se u konkretnom slučaju radi o složenoj
sudskoj stvari u kojoj postoji dvojba oko pasivne legitimacije i pravnog
slijedništva,

– da postoje indicije kako je nad »J.« u drugoj
državi otvoren stečajni postupak, te da se uslijed navedenoga otvara pitanje
nadležnosti Općinskog suda u Splitu za postupanje,

– da je u jednom »pilot« predmetu u kojemu je
donesena prvostupanjska presuda i koji je po žalbi došao na Županijski sud u
Splitu, drugostupanjski sud donio rješenje kojim se prvostupanjska presuda
ukida,

– da je u drugom »pilot« predmetu postupak po
žalbi pred Županijskim sudom u Splitu još uvijek u tijeku,

– da do 1998. godine, između Republike Hrvatske
i tadašnje Savezne Republike Jugoslavije nisu bili pravno uređeni odnosi glede
pružanja pravne pomoći u građanskim stvarima.

PRAVO VAŽNO ZA USTAVNOSUDSKI POSTUPAK

4. U konkretnom slučaju Ustavni sud neposredno
mjerodavnom odredbom za ocjenu postojanja povrede ustavnih prava podnositelja u
materijalnopravnom smislu utvrđuje odredbu članka 29. stavka 1. Ustava.
Navedenom odredbom propisano je sljedeće:

»Svatko ima pravo da zakonom ustanovljeni
neovisni i nepristrani sud (...) u razumnom roku odluči o njegovim pravima i
obvezama (...).«

Odredbom članka 63. stavka 1. Ustavnog zakona
propisano je sljedeće:

»(1) Ustavni sud će pokrenuti postupak po
ustavnoj tužbi i prije no što je iscrpljen pravni put, u slučaju kad o pravima
i obvezama stranke (...) nije u razumnom roku odlučio sud (...).

(2) U odluci kojom usvaja ustavnu tužbu zbog
nedonošenja akta u razumnom roku iz stavka 1. ovoga članka, Ustavni sud će
nadležnom sudu odrediti rok za donošenje akta kojim će taj sud meritorno
odlučiti o pravima i obvezama (...) podnositelja. Rok za donošenje akta počinje
teći idućeg dana od dana objave odluke Ustavnog suda u »Narodnim novinama«.

(3) U odluci iz stavka 2. ovoga članka Ustavni
sud će odrediti primjerenu naknadu koja pripada podnositelju zbog povrede njegova
ustavnog prava koju je sud učinio kada o pravima i obvezama podnositelja (...)
nije odlučio u razumnom roku. Naknada se isplaćuje iz državnog proračuna u roku
od tri mjeseca od dana podnošenja zahtjeva stranke za njezinu isplatu.«

*Ustavna tužba je osnovana.*

5. Povredu ustavnog prava na donošenje sudske
odluke u razumnom roku Ustavni sud razmatra s obzirom na osobite okolnosti
svakog pojedinog slučaja.

Razmatranjem razloga ustavne tužbe
podnositeljice i dostavljenog očitovanja Općinskog suda u Splitu, Ustavni sud
utvrdio je da su se u ovom slučaju ostvarile pretpostavke za njegovo postupanje
u smislu odredbe članka 63. Ustavnog zakona.

Svoju odluku Ustavni sud obrazlaže sljedećim
utvrđenjima:

5.1.
DULJINA SUDSKOG POSTUPKA

Parnični postupak radi isplate plaće, pokrenut
je 16. prosinca 1995. godine, tužbom Općinskom sudu u Splitu. Budući da je
ustavna tužba podnesena dana 24. svibnja 2003. godine, a do tog dana
prvostupanjska presuda nije donesena, Ustavni sud utvrđuje da je do dana
podnošenja ustavne tužbe parnični postupak pred Općinskim sudom u Splitu trajao
ukupno sedam (7) godina, pet (5) mjeseci i osam (8) dana.

Ustavni sud napominje, međutim, da je Zakon o
potvrđi­va­nju Konvencije za zaštitu ljudskih prava i temeljnih sloboda i
protokola br. 1, 4, 6, 7 i 11 uz Konvenciju za zaštitu ljudskih prava i
temeljnih sloboda (»Narodne novine – Međunarodni ugo­vori«, broj 18/97, 6/99 –
pročišćeni tekst, u daljnjem tekstu: Zakon o potvrđivanju Konvencije) stupio na
snagu 5. studenoga 1997. godine.

Od dana stupanja na snagu Zakona o potvrđivanju
Konvencije, odredbe Konvencije za zaštitu ljudskih prava i temeljnih sloboda
Vijeća Europe (u daljnjem tekstu: Europska konvencija) čine, temeljem članka
134. Ustava Republike Hrvatske (»Narodne novine«, broj 56/90), dio unutarnjeg
pravnog poretka Republike Hrvatske. Dio unutarnjeg pravnog poretka Republike
Hrvatske od tog dana čini i odredba članka 6. stavka 1. Europske konvencije pod
nazivom »Pravo na pošteno suđenje« koja, između ostaloga, propisuje sljedeće:

»Radi utvrđivanja svojih prava i obveza
građanske naravi (...) svatko ima pravo da zakonom ustanovljeni neovisni i
nepristrani sud (...) u razumnom roku ispita njegov slučaj«.

Sukladno navedenom, konvencijsko pravo na
donošenje sud­ske odluke u razumnom roku čini dio unutarnjeg pravnog poretka
Republike Hrvatske od dana stupanja na snagu Zakona o potvrđivanju Konvencije
(5. studenoga 1997. godine). S druge strane, pravo na donošenje sudske odluke u
razumnom roku utvrđeno je ustavnim pravom u Republici Hrvatskoj 9. studenoga
2000. godine, izmjenama članka 29. stavka 1. Ustava Republike Hrvatske
(»Narodne novine«, broj 113/2000). Iz navedenih razloga ispitivanje razumnosti
trajanja sudskih postupaka prije 5. studenoga 1997. godine u pravilu ne bi
moglo biti predmetom ustavnosudskih postupaka temeljenih na članku 63. Ustavnog
zakona, jer u dotadašnjem pravnom poretku Republike Hrvatske takvo pravo nije
postojalo ni kao konvencijsko ni kao ustavno.

Ustavni sud je u
konkretnom slučaju ocijenio da se pravno relevantnim razdobljem s aspekta
povrede prava na razumnu duljinu trajanja sudskog postupka smatra razdoblje od
5. studenoga 1997. godine (to jest, od dana stupanja na snagu Zakona o
potvrđivanju Konvencije) do 24. svibnja 2003. godine (to jest, do dana
podnošenja ustavne tužbe podnositeljice), što ukupno iznosi pet (5) godina,
šest (6) mjeseci i devetnaest (19) dana.

5.2. POSTUPANJE NADLEŽNOG SUDA

Ustavni sud utvrđuje da
je u razmatranom razdoblju Općinski sud u Splitu imao dva razdoblja potpune
neaktivnosti suda i to od 5. studenoga 1997. godine, pa do 11. studenoga 1998.
godine i od 23. listopada 2000. godine, pa do 24. srpnja 2003. godine, a što
ukupno iznosi tri (3) godine, devet (9) mjeseci i sedam (7) dana.

Iako ne ulazi u pravno
relevantno razdoblje za odlučivanje u konkretnom slučaju, sud je donoseći svoju
odluku imao u vidu i potpunu nekativnost suda u trajanju od jedne (1) godine,
deset (10) mjeseci i dvadeset (20) dana, nastalu prije 5. studenoga 1997.
godine.

5.3. PONAŠANJE PODNOSITELJICE USTAVNE TUŽBE

Prema ocjeni ovog suda
podnositeljica ustavne tužbe, kao stranka u parničnom postupku, svojim
ponašanjem nije pridonijela duljini cjelokupnog sudskog postupka.

5.4. SLOŽENOST SUDSKOG PREDMETA

U konkretnom postupku
radi se o složenoj parničnoj stvari, ali Ustavni sud ocjenjuje da unatoč tomu
sudski postupak traje nerazumno dugo, pri čemu je osobito važna činjenica
potpune neaktivnosti nadležnog suda u razdoblju dužem od tri godine.

6. Sukladno navedenom,
Ustavni sud ocjenjuje da je nerazumno dugim nepostupanjem Općinskog suda u
Splitu povrijeđeno ustavno pravo podnositeljice da zakonom ustanovljeni
neovisni i nepristrani sud u razumnom roku odluči o njezinim pravima ili
obvezama, koje je zajamčeno člankom 29. stavkom 1. Ustava Republike Hrvatske.

Imajući u vidu sve navedene
činjenice i okolnosti, te posebno vrijeme potpune neaktivnosti suda u
konkretnom sudskom predmetu, u smislu odredbe članka 63. stavka 2. Ustavnog
zakona, donesena je odluka kao pod točkama I. i II. izreke.

7. Visinu naknade zbog
povrede ustavnog prava na donošenje sudske odluke u razumnom roku Ustavni sud u
pravilu određuje za razmatrano, pravno relevantno razdoblje, uz iznimnu
mogućnost uvažavanja nerazumno dugog razdoblja potpune neaktivnosti suda i
prije 5. studenoga 1997. godine, što ovisi o osobitim okolnostima svakog
pojedinog slučaja. Određivanje primjerene naknade nije ovisno o vrsti postupka
i imovinskom interesu stranaka, već je to satisfakcija strankama koja se
dosuđuje zbog dužine postupka i neefikasnosti pravosudnog sustava Republike Hrvatske.

Pri utvrđivanju visine
naknade, na temelju članka 63. stavka 3. Ustavnog zakona, Ustavni sud uzima u
obzir sve okolnosti slučaja, uz istodobno uvažavanje ukupnih gospodarskih i
socijalnih prilika u Republici Hrvatskoj.

Budući da je Ustavni sud ovlašten, na temelju
članka 63. stavka 2. Ustavnog zakona, u svakom pojedinom slučaju odrediti i rok
za donošenje sudske odluke, na visinu naknade u konkretnom slučaju utjecala je
i činjenica da je Općinskom sudu u Splitu, točkom II. izreke ove odluke,
određen primjeren rok u kojem je taj sud dužan donijeti odluku u predmetu broj:
P-335/01, čime se na djelotvoran način ostvaruje i svrha samog sudskog postupka
(raniji broj: P-216/95).

Iznos pravične naknade, kojeg je podnositeljica
zahtijevala u ustavnoj tužbi, u dijelu koji prelazi utvrđenu svotu u točki III.
izreke ove odluke, Sud je ocijenio neprimjerenim.

Slijedom svega iznijetoga, sukladno odredbi
članka 63. stavka 3. Ustavnog zakona, odlučeno je kao u točkama III. i IV.
izreke ove odluke.

8. Odluka o objavi (točka V. izreke) utemeljena
je na odredbi članka 29. stavka 1. Ustavnog zakona.

Broj: U-IIIA-1894/2003

Zagreb, 17. lipnja 2004.

USTAVNI
SUD REPUBLIKE HRVATSKE

Predsjednik
Vijeća
**dr. sc.** **Željko Potočnjak,** v. r.

Odluka, NN 100/2004-1912