## Zakon o preuzimanju Zakona o općem upravnom postupku u Republici Hrvatskoj

### NN 53/1991 (8.10.1991.), Zakon o preuzimanju Zakona o općem upravnom postupku u Republici Hrvatskoj

# SABOR REPUBLIKE HRVATSKE

Na temelju članka 89. Ustava Republike Hrvatske, a u svezi s člancima
6. i 7. Ustavnog zakona za provedbu Ustava Republike Hrvatske, donosim

## UKAZ

### o proglašenju Zakona o preuzimanju Zakona o općem upravnom postupku u Republici Hrvatskoj

Proglašavam Zakon o preuzimanju Zakona o općem upravnom postupku u Republici
Hrvatskoj, kojeg je Sabor Republike Hrvatske donio na sjednicama Vijeća
općina 26. lipnja 1991. i Društveno-političkog vijeća 26. lipnja 1991.
godine.

Klasa: 011-01/91-01/94

Urbroj: 71-91-1

Zagreb, 28. lipnja 1991.

Predsjednik Republike Hrvatske

**dr. Franjo Tuđman, v. r.**

---

## ZAKON

### o preuzimanju Zakona o općem upravnom postupku u Republici Hrvatskoj

Članak 1.

Ovim zakonom preuzima se Zakon o općem upravnom postupku ("Službeni
list SFRJ", br. 47/86 - pročišćeni tekst) u Republici Hrvatskoj.

Članak 2.

Zakon iz stavka 1. ovoga zakona primjenjuje se u Republici Hrvatskoj
u cijelosti, ako odredbama ovoga zakona nije drugačije određeno.

Članak 3.

Stavljaju se izvan snage i brišu pojedine odredbe zakona iz članka 1.
ovoga zakona i to:

- članak 19, članak 20, stavak 3. i 4. članka 27. članak 28, članak
29, članak 31, članak 32, članak 47, članak 180. stavak 5. članka 189,
članak 226, članak 227. i članak 297.

Članak 4.

Članak 1. zakona iz članka 1. ovoga zakona mijenja se i glasi:

"Po ovom zakonu dužni su postupati organi državne uprave i drugi
državni organi, kad u upravnim stvarima, neposredno primjenjujući propise,
rješavaju o pravima, obvezama ili pravnim interesima građana; odnosno pravnih
osoba ili druge stranke.

Po ovom zakonu dužne su postupati i druge pravne osobe, kad u obavljanju
javnih ovlasti rješavaju u upravnim stvarima."

Članak 5.

Članak 2. mijenja se i glasi:

"Pojedina pitanja postupka za određenu upravnu oblast mogu se posebnim
zakonom urediti drugačije nego što su uređena ovim zakonom, ako je to nužno
za postupanje u toj upravnoj oblasti i nije protivno načelima ovoga zakona."

Članak 6.

Iza članka 11. dodaje se naslov "Konačnost rješenja" i članak
11a. koji glasi:

"Rješenje protiv kojeg nema redovnog pravnog lijeka u upravnom
postupku (konačno u upravnom postupku),a kojim je stranka stekla kakvo
pravo, odnosno kojim su stranci određene kakve obveze, može se poništitt,
ukinuti ili izmijeniti samo slučajevima koji su zakonom predviđeni."

Članak 7.

Članak 15. mijenja se i glasi:

"Upravni postupak vodi se na jeziku i pismu koji su u službenoj
uporabi kod organa kod kojeg se vodi postupak.

Pripadnicima svih naroda i manjina jamči se sloboda služenja svojim
jezikom i pismom u upravnom postupku, pod uvjetima utvrđenim posebnim zakonom."

Članak 8.

Članak 18. mijenja se i glasi:

"Za rješavanje u upravnim stvarima u prvom stupnju stvarno su nadležni
organi utvrđeni propisima o ustrojstvu organa državne uprave, propisima
kojim se uređuje pojedina upravna oblast, odnosno drugim posebnim propisima.

Ako propisima nije utvrđena stvarna nadležnost, za postupanje su nadležni
organi državne uprave u čiji djelokrug pripadaju poslovi opće uprave."

Članak 9.

U članku 22. u stavku 4. riječi "u Jugoslaviji" zamjenjuju
se riječima "u Republici Hrvatskoj".

Članak 10.

Članak 26. mijenja se i glasi:

"Strana država, međunarodna organizacija, odnosno osobe koje uživaju
pravo imuniteta imaju u upravnom postupku položaj uređen međunarodnim pravom,
odnosno međunarodnim ugovorima, priznatim po nadležnim državnim organima.

U slučaju sumnje oko postojanja imuniteta, objašnjenje daje organ državne
uprave nadležan za inozemne poslove."

Članak 11.

Članak 30. mijenja se i glasi:

"Sukob nadležnosti između organa državne uprave rješava Vlada Republike
Hrvatske, ako je sukob nadležnosti nastao na razini Republike, odnosno
odgovarajući izvršni organi jedinica lokalne samouprave, ako je sukob nadležnosti
nastao između organa državne uprave na njihovom području.

Sukob nadležnosti organa državne uprave iste upravne oblasti raznih
razina rješava nadležno ministarstvo ili, drugi nadležni republički organ
državne uprave.

Sukob nadležnosti između organa državne uprave i izvršnih organa rješava
Vlada Republike Hrvatske. Sukob nadležnosti između Vlade Republike Hrvatske
i ministarstava i drugih republičkih organa državne uprave rješava Sabor
Republike Hrvatske.

Sukob nadležnosti između organa državne uprave i drugih pravnih osoba
s javnim ovlastima rješava Vlada Republike Hrvatske.

Sukob nadležnosti koji nisu obuhvaćeni stavcima 1. do 4. ovoga članka
rješava republički sud nadležan za upravne sporove."

Članak 12.

Članak 36. mijenja se i glasi:

"U kolegijalnim organima rješenje u upravnim stvarima donosi kolegijalni
organ, ako propisima nije određeno drugačije.

Kolegijalni organmože temeljem zakona, propisa utemeljenog na zakonu
ili drugog posebnog propisa organa lokalne samouprave ovlastiti službenu
osobu u tom organu da rješava u upravnim stvarima."

Članak 13.

Članak 37. mijenja se i glasi:

"Ako je za rješavanje u upravnoj stvari nadležan kolegijalni organ,
postupak vodi nadležni organ uprave u čiji djelokrug pripada upravna stvar;
ako propisima nije određeno drugačije.

U slučaju iz stavka 1. ovoga članka, organ odnosno osoba ovlaštena za
vođenje postupka podnosi pismeni referat kolegijalnom organu iz stavka
1. ovoga članka, ako posebnim propisima nije određeno da referat podnosi
komisija ili drugi organ odnosno druga pravna osoba."

Članak 14.

Članak 38. mijenja se i glasi:

"U upravnim stvarima u kojima rješava pravna osoba s javnim ovlastima,
rješenje donosi ravnatelj te pravne osobe, ako propisima nije određeno
drugačije. Ravnatelj može ovlastiti drugu stručnu službenu osobu da poduzima
radnje u postupku da donošenja rješenja ili da rješava u upravnim stvarima
iz nadležnosti te pravne osobe."

Članak 15.

U članku 41. stavak 4. i 6. mljenjaju se i glase:

"4) Za pravnu pomoć u odnosu s inozemnim organima primjenjuju se
odredbe međunarodnih ugovora, a ako tih nema, primjenjuje se načelo uzajamnosti.
Ako postoji sumnja o postojanju uzajamnosti, objašnjenje daje organ državne
uprave nadležan za inozemne poslove.

6) Ako međunarodnim ugovorima nije predviđena mogućnost neposrednog
saobraćanja s inozemnim organima, organi saobraćaju s inozemstvom preko
organa državne uprave nadležnog za inozemne poslove."

Članak 16.

Članak 45. mijenja se i glasi:

"O izuzeću službene osobe organa odlučuje rukovoditelj u organu,
o izuzeću rukovoditelja nadležni izvršni organ, osim u slučaju izuzeća
rukovoditelja organa u sastavu organa drtavne uprave, o čijem izuzeću odlučuje
rukovoditelj organa uprave u čijem se sastavu taj organ nalazi.

O izuzeću člana kolegijalnog organa odlučuje predsjednik kolegijalnog
organa, a o njegovom izuzeću odgovarajući izvršni organ.

O izuzeću službene osobe pravne osobe s javnim ovlastima odlučuje ravnatelj
te pravne osobe, a o izuzeću ravnatelja organ utvrđen statutom ili drugim
općim aktom, ako zakonom ili propisom utemeljenim na zakonu, ili drugim
posebnim propisom nije drugačije određeno.

O izuzeću odlučuje se zaključkom."

Članak 17.

U članku 59. stavak 3. mijenja se i glasi:

"Iznimno, službena osoba koja vodi postupak ili obavlja pojedine
radnje u postupku može dopustiti da u ime stranke, kao njezin punomoćnik,
izvrši određenu radnju osoba koja nije podnijela punomoć, ali će istovremeno
narediti toj osobi da naknadno u određenom roku podnese odgovarajuću punomoć
za tu radnju ili širu punomoć stranke."

Članak 18.

Članak 92. mijenja se i glasi:

"Osobama i pravnim osobama u inozemstvu, kao i stranim državama,
međunarodnim organizacijama i osobama koje uživaju diplomatski imunitet,
dostava se obavlja preko organa državne uprave nadležnog za inozemne poslove,
ako međunarodnim ugovorima nije drugačije određeno.

Dostava izvoda iz matičnih knjiga, svjedodžaba; potvrda i drugih pismena
izdanih na zahtjev stranke može se obavljati neposredno. Dostava ostalih
pismena obavlja se preko odgovarajućih diplomatskih i konzularnih predstavništava
u inozemstvu.

Službenim osobama i osobama u suhozemnom, riječnom, pomorskom i zračnom
prometu dostava se može obavljati i preko službenih organa odnosno organa
drugih pravnih osoba u kojima su zaposlene."

Članak 19.

U članku 102. stavak 3. mijenja se i glasi:

"Za osobe koje se nalaze u oružanim snagama dan predaje podneska
odgovarajućoj komandi smatra se kao dan predaje organu kojem je upućen."

Članak 20.

U članku 105. dodaje se novi stavak 4. koji glasi:

"Ako se propusti rok za traženje obnove pastupka, ne može se tražiti
povraćaj u prijašnje stanje zbog propuštanja ovog roka".

Članak 21.

U članku 106. dodaje se novi stavak 4. koji glasi:

"Protiv zaključka kojim je kao nepravovremen odbačen prijedlog
za povraćaj u prijašnje stanje dopuštena je posebna žalba samo kad je zaključak
donio prvostepeni organ."

Članak 22.

U članku 120. u stavku 3. riječi "savezni organ uprave nadležan
za vanjske poslove" zamjenjuju se riječima "organ uprave nadležan
za inozemne poslove".

Članak 23.

U članku 137. u stavku 2. nakon broja "171" umeću se riječ
i broj "odnosno 172.".

Članak 24.

U članku 148. dodaje se novi stavak 2. koji glasi:

"Postupak se može nastaviti po službenoj dužnosti i u slučaju kad
se ocijeni da više nema razloga da se čeka na konačno rješenje prethodnog
pitanja kod nadležnog organa, osim u slučaju iz stavka 1. članka 145. ovoga
zakona."

Članak 25.

U članku 163. u stavku 1. riječ "saveznog" briše se.

Članak 26.

U članku 170. stavak 1. mijenja se i glasi:

"U skladu s Ustavom, zakonima i drugim propisima, stranka ima pravo
podnositi isprave na jeziku naroda odnosno manjina kojima pripada."

Članak 27.

U članku 210. u stavku 5. riječi "osam dana" zamjenjuju se
riječima "tri mjeseca".

Članak 28.

U članku 223. u stavku 2. druga rečenica briše se.

Članak 29.

Članak 224. mijenja se i glasi:

"Protiv prvostepenih rješenja ministarstava i drugih republičklh
organa državne uprave žalba se može izjaviti samo kad je to zakonom predviđeno.

Protiv rješenja Sabora i Vlade Republike Hrvatske ne može se izjaviti
žalba.

Ako žalba nije dopuštena, neposredno se može pokrenuti upravni spor."

Članak 30.

Članak 225. mijenja se i glasi:

"Protiv prvostepenih rješenja organa državne uprave niže razine
žalba se može izjaviti nadležnim ministarstvima odnosno drugim nadležnim
republičkim organima državne uprave, ako posebnim zakonom nije drugačije
određeno.

U pitanjima koja su u nadležnosti užih teritorijalnih jedinica, o žalbama
protiv prvostepenih rješenja odlučuju organi predviđeni zakonom, odnosno
drugim propisima o organizaciji i djelokrugu tih jedinica."

Članak 31.

U članku 249. u stavku 1. prva rečenica mijenja se i glasi:

"Postupak okončan rješenjem ili zaključkom protiv kojeg nema redovnog
pravnog lijeka u upravnom postupku obnovit će se:".

Članak 32.

U članku 264. stavak 1. mijenja se i glasi:

"Prvostepeno rješenje može poništiti ili ukinuti po pravu nadzora
drugostepeni organ. Ako nema drugostepenog organa ili se radi o rješenju
drugostepenog organa, rješenje može po pravu nadzora poništiti ili ukinuti
organ određen zakonom. Ako taj organ nije zakonom određen, rješenje može
po pravu nadzora poništiti ili ikinuti ministarstvo ili drugi republički
državni organ uprave, u čiji djelokrug pripada upravna stvar koja je predmet
postupka. Ako se ne može ustanoviti u čiju nadležnost spada određena upravna
stvar, ili ako se radi o drugostepenom rješenju ministarstva ili drugog
republičkog državnog organa uprave, za poništavanje ili ukidanje rješenja
nadležna je Vlada Republike Hrvatske."

Članak 33.

U članku 266. stavak 2. mijenja se i glasi:

"Ako je rješenje donio prvostepeni organ, to rješenje može, u smislu
stavka 1. ovoga članka, ukinuti sam prvostepeni organ, a ako ovaj to ne
učini, drugostepeni organ. Ako drugostepenog organa nema, ukinut će ga
nadležno ministarstvo ili drugi republički organ uprave, u čiji djelokrug
pripada upravna stvar koja je predmet postupka. Ako se ne može ustanoviti
nadležni drugostepeni organ, postupit će se na način predviđen stavkom
1. članka 264. ovoga zakona."

Članak 34.

U članku 267. dodaje se nova točka 6. koja glasi:

"Čije bi izvršenje bilo protivno osnovnim načelima pravnog poretka."

Članak 35.

U članku 270. u stavku 1. riječi "rješenje postaje izvršno istekom
tog roka" zamjenjuju se riječima "s izvršenjem rješenja može
se započeti istekom tog roka", a dodaje se i novi stavak 7. koji glasi:

"Nakon isteka roka od pet godina od dana kad je rješenje postalo
izvršno ne može se tražiti njegovo izvršenje".

Članak 36.

U članku 274. u stavku 1. na kraju rečenice umjesto točke stavlja se
zarez i dodaju riječi "odnosno njegovih pravnih slijednika".

Članak 37.

U članku 282. stavak 1. i 2. mijenjaju se i glase:

"Novčane kazne izrečene po ovom zakonu izvršavaju organi nadležni
za izvršenje novčanih kazni izrečenih za prekršaje.

Novčana kazna naplaćuje se u korist Republike"

Članak 38.

U članku 283. dodaje se novi stavak 3. koji glasi:

"Neosnovanu potvrdu izvršnosti ukinut će rješenjem organ koji je
potvrdu stavio, a rješenje će odmah dostaviti sudu nadležnom za izvršenje."

Članak 39.

Članak 294. mijenja se i glasi:

"Pravne osobe s javnim ovlastima ne mogu u upravnom postupku same
izricati kazne i primjenjivati prisilne mjere predviđene ovim zakonom.
Ako se u toku postupka utvrdi da se postupak ne može provesti uopće ili
se ne može pravilno provesti bez primjene koje od prisilnih mjera ili kazni
predviđenih odredbama ovoga zakona, pravna osoba s javnim ovlastima obratit
će se nadležnom organu državne uprave u čiji djelokrug pripada provođenje
ovog zakona radi provođenja tih mjera, ako zakonom nije drugačije određeno.

Ako nadležni organ državne uprave ne donese odgovarajući zaključak u
roku od osam dana od dana obraćanja tom organu, dužan je odmah obavijestiti
ustanovu odnosno drugu pravnu osobu koja provodi postupak o razlozima zbog
kojih smatra da predviđene mjere ne treba pramijeniti. U tom slučaju, kao
i ako nadležni državni organ ne obavijesti pravnu osobu s javnim ovlastima
o razlozima nepostupanja u primjerenom roku, pravna osoba može o tome obavijestiti
ministarstvo nadležno za poslove opće uprave."

Članak 40.

Članak 295. mijenja se i glasi:

"U organima državne uprave i pravnim osobama s javnim ovlastima,
ako zakonom ili propisom utemeljenim na zakonu nije drugačije određeno,
ovlaštenje za poduzimanje radnji u upravnom postupku i ovlaštenje za rješavanje
može se dati samo osobi koja ima odgovarajuću stručnu spremu, radno iskustvo
i položen državni stručni ispit."

Stručna sprema, potrebno radno iskustvo i obveza polaganja stručnog
ispita te način provjere stručnog znanja na poslovima upravnog postupka
propisuju se uredbom Vlade Republike Hrvatske.

Službenici pravnih osoba s javnim ovlastima koji rade na poslovima upravnog
postupka dužni su položiti državni stručni ispit kod nadležnog ministarstva
odnosno drugog republičkog organa uprave, u skladu s uredbom iz stavka
2. ovoga članka."

Članak 41.

Članak 296. mijenja se i glasi:

"Službena osoba koja vodi postupak, odnosno koja donosi rješenje
odnosno zaključak, dužna je u roku od osam dana nakon isteka roka za rješavanje
te upravne stvari iz članaka 218. i 247. ovoga zakona, pismeno obavijestiti
stranku o razlozima zbog kojeg rješenje odnosno zaključak nisu doneseni
i o tome koje će radnje poduzeti u svrhu njihovog donošenja."

Članak 42.

Članak 298. mijenja se i glasi:

"Nadzor nad provođenjem ovog zakona obavlja ministarstvo nadležno
za poslove opće uprave, a odgovornost za njegovo provođenje snose i rukovoditelji
drugih organa državne uprave, kao i ravnatelji pravnih osoba s javnim ovlastima
koje rješavaju u upravnim stvarima.

Rukovoditelji organa državne uprave i ravnatelji pravnih osoba s javnim
ovlastima dužni su se brinuti o pravilnoj provedbi i praćenju izvršavanja
ovog zakona.

Izvještaj o stanju rješavanja upravnih stvari i rokovi za dostavljanje
tog izvještaja uređuju se uputstvom ministra nadležnog za poslove opće
uprave."

Članak 43.

U cijelom tekstu zakona riječi "samoupravne organizacije i zajednice"
zamjenjuju se riječima "ustanove i druge pravne osobe", riječi
"samoupravnim općim aktima" riječima "općim aktima",
riječi "starješina" i "inokosni poslovodni organ" rječju
"rukovoditelj", riječi "javni tužilac" riječima "državni
odvjetnik", riječ "pravobranilac" riječju "pravobranitelj",
riječi "društveni pravobranilac samoupravljanja" riječima "pučki
pravobranitelj", riječi "skupština društveno-političke zajednice"
riječima "Sabor Republike Hrvatske i tijela lokalne samouprave",
riječ "općina" i riječ "općinski" riječima "jedinica
lokalne samouprave", riječ "krivično" riječju "kazneno",
riječi "javno ovlaštenje" riječima "javna ovlast",
riječ "unutrašnji" riječju "unutarnji", riječ "član"
riječju "članak", riječi "pravno sredstvo" riječima
"pravni lijek" te riječ "stav" riječju "stavak",
sve u odgovarajućem rodu, broju i padežu.

Članak 44.

Danom stupanja na snagu ovoga zakona prestaju važiti odredbe členaka
111a do 111m u Zakonu o upravi (" Narodne novine", broj 16/78,
50/78, 29/85, 41/90 i 47/90), a točka e. toga zakona pod nazivom "Posebne
odredbe o upravnom postupku" briše se.

Članak 45.

Ovlašćuje se Zakonodavno-pravna komisija Sabora Republike Hrvatske da
utvrdi i izda pročišćeni tekst ovoga zakona.

Članak 45.

Ovaj zakon stupa na snagu danom objave u "Narodnim novinama".

Klasa: 034-02/91-01 /02

Zagreb, 26. lipnja 1991.

SABOR REPUBLIKE HRVATSKE

Predsjednik Vijeća općina

Luka Bebić, v. r.

Predsjednik Sabora

dr. Žarko Domljan, v. r.

Predsjednik Društveno-političkog vijeća

Ivan Vekić, v. r.

Zakon, NN 53/1991-1301
Opći uvjeti korištenjaZaštita privatnosti[Pristup podatcima](/data_access_hr.aspx)[ELI](/about_eli_hr.aspx)

©2026. g. Narodne novine d.d.

, izrada [Novena d.o.o.](http://novena.hr/)