## Odluka Ustavnog suda Republike Hrvatske broj U-IIIA-1648/2003 od 7. prosinca 2004.

### NN 179/2004 (17.12.2004.), Odluka Ustavnog suda Republike Hrvatske broj U-IIIA-1648/2003 od 7. prosinca 2004.

# USTAVNI SUD REPUBLIKE HRVATSKE

3124

Ustavni
sud Republike Hrvatske, u sastavu Petar Klarić, pred­sjednik Suda, te suci
Marijan Hranjski, Mario Kos, Ivan Matija, Ivan Mrkonjić, Jasna Omejec, Željko
Potočnjak, Agata Račan, Emilija Rajić, Smiljko Sokol, Nevenka Šernhorst, Vice
Vukojević i Milan Vuković, odlučujući o ustavnoj tužbi M.B. iz T., Nj.,
zastupanog po opunomoćenicima J.P., M.P. i T.M.B., odvjetnicima u Z., na
sjednici održanoj 7. prosinca 2004. godine, donio je

## ODLUKU

I.Ustavna
tužba se usvaja.

II.Općinski
sud u Zagrebu dužan je donijeti odluku u predmetu koji se vodi pred tim sudom,
pod poslovnim brojem: P-6883/03 (raniji broj: P-879/83-1...) u najkraćemu mogućem
roku, ali ne duljem od osam (8) mjeseci, računajući od prvoga idućeg dana nakon
objave ove odluke u »Narodnim novinama«.

III.Na temelju članka 63. stavka 3. Ustavnog zakona o Ustav­nomsudu
Republike Hrvatske (»Narodne novine«, broj 49/02. – pročišćeni tekst),
podnositelju ustavne tužbe M.B. iz Nj., T., određuje se primjerena naknada zbog
povrede ustavnog prava iz članka 29. stavka 1. Ustava Republike Hrvatske
(»Narodne novine«, broj 41/01. – pročišćeni tekst) u iznosu od 7.350,00 kuna.

IV.
Naknada iz točke III. izreke ove odluke bit će isplaćena iz državnog proračuna
u roku od tri mjeseca od dana podnošenja zahtjeva podnositelja Ministarstvu
financija Republike Hrvatske za njezinu isplatu.

V**.** Ova
odluka objavit će se u »Narodnim novinama«.

```
Obrazloženje
```

1.
Podnositelj ustavne tužbe, temeljem članka 63. Ustavnog zakona o Ustavnom sudu
Republike Hrvatske (»Narodne novine«, broj 49/02. – pročišćeni tekst, u
daljnjem tekstu: Ustavni zakon), podnio je dana 6. svibnja 2003. godine ustavnu
tužbu radi duljine parničnog postupka.

2. ČINJENICE
VAŽNE ZA USTAVNOSUDSKI POSTUPAK

Dana 9.
veljače 1983. godine podnositelj je Općinskom sudu u Zagrebu podnio tužbu
protiv L. i V. S. radi predaje stana u posjed.

Do 5.
studenoga 1997. godine Općinski sud u Zagrebu je donio presudu koja je ukinuta
od strane Županijskog suda u Zagrebu i predmet je vraćen na ponovno suđenje Općinskom
sudu u Zagrebu, koji je ponovo donio presudu dana 16. svibnja 1995. godine.

Dana
31. ožujka 1998. godine Županijski sud u Zagrebu ukinuo je presudu suda prvog
stupnja i predmet vratio Općinskom sudu u Zagrebu na ponovno suđenje.

Općinski
sud u Zagrebu održao je ročišta dana 15. veljače, 28. travnja te 16. listopada
2000. godine, zatim 23. veljače i 12. rujna 2001. godine, kada je glavna
rasprava zaključena i donijeta presuda. Na presudu su tuženici uložili žalbu
dana 25. ožujka 2002. godine.

Dana
20. svibnja 2003. godine Županijski sud u Zagrebu ukinuo je presudu suda prvog
stupanja i predmet vratio Općinskom sudu u Zagrebu na ponovno suđenje.

Predmet
je zaprimljen na Općinskom sudu u Zagrebu 9. lipnja 2003. godine, te je u
lipnju 2003. godine drugostupanjska presuda dostavljena strankama.

Ročište
je određeno za dan 13. prosinca 2004. godine.

3.
PRAVO VAŽNO ZA USTAVNOSUDSKI POSTUPAK

Odredbom
članka 29. stavka 1. Ustava Republike Hrvat­ske propisano je:

»Članak
29.

Svatko
ima pravo da zakonom ustanovljeni neovisni i nepristrani sud (...) u razumnom
roku odluči o njegovim pravima i obvezama (...).«.

Odredbom
članka 63. Ustavnog zakona propisano je:

»Članak
63.

(1)
Ustavni sud će pokrenuti postupak po ustavnoj tužbi i prije no što je iscrpljen
pravni put, u slučaju kad o pravima i obvezama stranke (...) nije u razumnom
roku odlučio sud (...).

(2) U odluci kojom usvaja ustavnu tužbu zbog nedonošenja
akta u razumnom roku iz stavka 1. ovoga članka, Ustavni sud će nadležnom sudu
odrediti rok za donošenje akta kojim će taj sud meritorno odlučiti o pravima i
obvezama (...) podnositelja. Rok za donošenje akta počinje teći idućeg dana od
dana objave odluke Ustavnog suda u »Narodnim novinama«.

(3) U odluci iz stavka 2. ovoga članka Ustavni sud će
odrediti primjerenu naknadu koja pripada podnositelju zbog povrede njegova
ustavnog prava koju je sud učinio kada o pravima i obvezama podnositelja (...)
nije odlučio u razumnom roku. Naknada se isplaćuje iz državnog proračuna u roku
od tri mjeseca od dana podnošenja zahtjeva stranke za njezinu isplatu.«

*Ustavna
tužba je osnovana.*

4.
Svoju odluku Ustavni sud obrazlaže sljedećim utvrđenjima:

4.1. DULJINA SUDSKOG POSTUPKA

Prvostupanjski parnični postupak započeo je 9. veljače
1983. godine tužbom podnositelja Općinskom sudu u Zagrebu radi predaje stana u
posjed.

Međutim, duljina postupka ne uzima se u razmatranje
od tog dana već od 5. studenoga 1997. godine kada je stupio na snagu Zakon o
potvrđivanju Konvencije za zaštitu ljudskih prava i temeljnih sloboda i
Protokola, broj 1, 4, 6, 7 i 11 uz Konvenciju za zaštitu ljudskih prava i
temeljnih sloboda (»Narodne novine – Međunarodni ugovori«, broj 18/97., 6/99. –
pročišćeni tekst i 8/99. – ispravak, u daljnjem tekstu: Zakon o potvrđivanju
Konvencije), koja Konvencija u članku 6. stavku 1. jamči, između ostalog, i
pravo na suđenje u razumnom roku.

Ustavna
tužba podnijeta je 6. svibnja 2003. godine, a do toga dana postupak nije
pravomoćno okončan, pa Ustavni sud utvrđuje da je do dana podnošenja ustavne tužbe
postupak trajao dvadeset (20) godina, dva (2) mjeseca i dvadeset i sedam (27)
dana, a nakon stupanja na snagu Zakona o potvrđivanju Konvencije pa do dana
podnošenja ustavne tužbe postupak je trajao pet (5) godina, šest (6) mjeseci i
jedan (1) dan.

4.2. POSTUPANJE NADLEŽNOG
SUDA

Postupak
se u razmatranom, pravno relevantnom razdoblju nakon 5. studenoga 1997. godine,
najprije vodio pred Županijskim sudom u Zagrebu u trajanju od oko četiri
mjeseca. Zatim se postupak vodio pred Općinskim sudom u Zagrebu u trajanju od
oko četiri godine. Sud je bio neaktivan od travnja 1998. do listopada 2000.
godine.

Županijski
sud u Zagrebu donio je odluku o žalbi protiv presude suda prvog stupnja u roku
od oko jedne godine.

Od
lipnja 2003. godine postupak se ponovo vodi pred Općinskim sudom u Zagrebu,
koji nije održao niti jedno ročište u razdoblju od oko jedne godine i pet
mjeseci.

 4.3. PONAŠANJE PODNOSITELJA USTAVNE TUŽBE

(TUŽITELJA U PARNIČNOM
POSTUPKU)

Podnositeli
ustavne tužbe kao tužitelj u parničnom postupku nije svojim ponašanjem pridonio
duljini postupka.

4.4. SLOŽENOST SUDSKOG
PREDMETA

Ustavni
sud utvrđuje da je riječ o predmetu u kojem ima elemenata složenosti jer je
potrebno utvrditi volju stranaka pri sklapanju ugovora, te okolnosti koje su
slijedile nakon toga.

OCJENA
USTAVNOG SUDA

5.
Ustavni sud utvrđuje da se predmet vodi u trajanju duljem od dvadeset godina,
te da je u razdoblju nakon 5. studenoga 1997. godine sud bio potpuno neaktivan
u dva dulja navrata. Imajući u vidu ukupnu duljinu postupka, razdoblje
neaktivnosti suda, te okolnost da se postupak i nadalje vodi pred sudom prvog
stupnja, Ustavni sud nalazi da je povrijeđeno pravo podnositelja na suđenje u
razumnom roku, zajamčeno člankom 29. stavkom 1. Ustava Republike Hrvatske.

Stoga
je u smislu odredbe članka 63. Ustavnog zakona, donijeta odluka kao pod točkama
I. i II. izreke ove odluke.

6.
Sukladno odredbi članka 63. stavka 3. Ustavnog zakona, odlučeno je kao u točkama
III. i IV. izreke ove odluke.

Visinu
naknade zbog povrede ustavnog prava na donošenje odluke u razumnom roku,
Ustavni sud utvrđuje uzimajući u obzir okolnosti svakoga pojedinog predmeta uz
istodobno uvažavanje ukupnih gospodarskih i socijalnih prilika u Republici
Hrvatskoj.

7.
Odluka o objavi (točka V. izreke) temelji se na odredbama članka 29. Ustavnog
zakona.

Broj:
U-IIIA-1648/2003
Zagreb, 7. prosinca 2004.

USTAVNI SUD REPUBLIKE HRVATSKE

Predsjednik Suda
**dr. sc. Petar Klarić,** v. r.

Odluka, NN 179/2004-3124