## Rješenje Agencije za zaštitu tržišnog natjecanja klase: UP/I-030-02/2006-01/40 od 14. veljače 2008.

### NN 43/2008 (14.4.2008.), Rješenje Agencije za zaštitu tržišnog natjecanja klase: UP/I-030-02/2006-01/40 od 14. veljače 2008.

# AGENCIJA ZA ZAŠTITU TRŽIŠNOG NATJECANJA

**1438**

Agencija za zaštitu tržišnog natjecanja na temelju članka 12. stavka 2. i 5.,
članka 34., članka 56. stavka 4. i članka 57. točke 2. Zakona o zaštiti tržišnog
natjecanja (»Narodne novine«, broj 122/03), u upravnoj stvari utvrđivanja
postojanja uvjeta za pojedinačno izuzeće Ugovora o suradnji, sklopljenog između
poduzetnika Viro tvornica šećera d.d., sa sjedištem u Virovitici, Matije Gupca
254, zastupanog po punomoćniku I. M., odvjetniku iz Z. i poduzetnika Pfeifer &
Langen, komanditno društvo, sa sjedištem u Kölnu, Linnicher Strasse 48, Savezna
Republika Njemačka, zastupanog po punomoćnicima B. P. i I. G., odvjetnicima iz
Z., a po zahtjevu poduzetnika Viro tvornica šećera d.d., temeljem odluke Vijeća
za zaštitu tržišnog natjecanja, sa 99. sjednice, održane 14. veljače 2008.,
donosi

## RJEŠENJE

1. Utvrđuje se pojedinačno izuzeće Ugovora o suradnji sklopljenog između
poduzetnika Viro tvornica šećera d.d., sa sjedištem u Virovitici, Matije Gupca
254, i poduzetnika Pfeifer & Langen, komanditno društvo, sa sjedištem u Kölnu,
Linnicher Strasse 48, Savezna Republika Njemačka, od primjene odredaba o
zabranjenim sporazumima iz Zakona o zaštiti tržišnog natjecanja, pod uvjetom da
navedeni poduzetnici ispune mjere i uvjete neophodne za pojedinačno izuzeće
sporazuma u roku kojeg odredi Agencija za zaštitu tržišnog natjecanja, kako je
navedeno u točkama 2. i 3. izreke ovoga rješenja.
2. Utvrđuju se sljedeće mjere i uvjeti neophodni za izuzeće ugovora iz točke 1.
izreke ovoga rješenja, te rokovi za njihovo ispunjenje i to kako slijedi:
a) Nalaže se poduzetnicima Viro tvornica šećera d.d. i Pfeifer i Langen k.d.
brisanje u cijelosti odredbe članka 2. stavka 1. Ugovora o suradnji koji glasi:
»Ukupan šećer dobiven iz hrvatske šećerne repe, koji je proizveden u okvirima
kvota koje su dodijeljene VIRU i zatim u budućnosti u okvirima stjecanja udjela
u drugim šećeranama, prodavat će VIRO neposredno P&L-u ili njegovim holding
društvima za prodaju u EU. Uz odstupanje od toga VIRO zadržava pravo za
razdoblje od dvije godine prodavati količinu od 10.000 tona godišnje u vlastitoj
režiji u EU. Prodaja se vrši na temelju zasebnih ugovora. Uvjeti ne smiju biti
lošiji od tržišnih.«.
 **Rok izvršenja**: 30 dana od dana dostave ovoga rješenja.
b) Nalaže se poduzetnicima Viro tvornica šećera d.d. i Pfeifer i Langen k.d.
brisanje odredbe članka 2. stavka 2. Ugovora o suradnji, i to u dijelu koji
glasi: »VIRO ima pravo samo za razdoblje od dvije godine izravno plasirati
količinu od 15.000 tona/godišnje na domaćem tržištu. O potrebnim daljnjim
iznimkama od gore navedenog ekskluziviteta treba se pregovarati s Upravom NewCo-a
od slučaja do slučaja.«.
 **Rok izvršenja:** 30 dana od dana dostave ovoga rješenja.
3. Nalaže se poduzetnicima Viro tvornica šećera d.d. i Pfeifer i Langen k.d.
brisanje u cijelosti odredbe članka 3. Ugovora o suradnji pod nazivom »Cijene«
koja glasi: »Cijene NewCo-a za ugovorne proizvode koje podmiruje P&L i VIRO
odgovaraju neto primicima od prodaje ostvarenim na tržištu od NewCo-a za
ugovorne proizvode (neto prodajna cijena za tonu franko tvornica) s odbitkom
stvarnih troškova prodaje za tonu šećera plus marža od 5 €/tona za prvu godinu
od preuzimanja poslovne aktivnosti od strane NewCo-a.«.

**Rok izvršenja:** 30 dana od dana dostave ovoga rješenja.
4. Pojedinačno izuzeće iz točke 1. izreke ovoga rješenja stupa na snagu danom
dostave dokaza Agenciji za zaštitu tržišnog natjecanja o izvršenju mjera i
uvjeta navedenih u točkama 2. a) i b) i 3. izreke ovoga rješenja i utvrđuje se u
trajanju od tri godine računajući od dana stupanja na snagu pojedinačnog
izuzeća.
5. Ako poduzetnici Viro tvornica šećera d.d. i Pfeifer & Langen k.d. ne postupe
sukladno točkama 2. a) i b) i 3. izreke ovoga rješenja, Agencija za zaštitu
tržišnog natjecanja će, po službenoj dužnosti, ukinuti predmetno rješenje i
donijeti novo rješenje kojim će utvrditi da je ugovor iz točke 1. izreke ovoga
rješenja zabranjeni sporazum, u smislu odredaba Zakona o zaštiti tržišnog
natjecanja.
6. Poduzetnik Viro tvornica šećera d.d. obveznik je plaćanja upravne pristojbe u
iznosu od 11.000,00 kuna. Upravna pristojba uplaćuje se u korist Državnog
proračuna Republike Hrvatske u roku od osam (8) dana od dana dostave ovoga
rješenja.
7. Ovo rješenje bit će objavljeno u »Narodnim novinama«.

```
Obrazloženje
```

I. Agencija za zaštitu tržišnog natjecanja (dalje: Agencija) zaprimila je 24.
kolovoza 2006. od strane poduzetnika Viro tvornica šećera d.d., sa sjedištem u
Virovitici, Matije Gupca 254, zastupanog po punomoćniku I. M., odvjetniku iz Z.
(u daljnjem tekstu: Viro d.d.), zahtjev za ocjenom Ugovora o suradnji,
sklopljenog 17. svibnja 2006. godine između rečenog poduzetnika i poduzetnika
Pfeifer & Langen, komanditno društvo, sa sjedištem u Kölnu, Linnicher Strasse
48, Savezna Republika Njemačka, zastupanog po punomoćnicima B. P. i I. G.,
odvjetnicima iz Z. (dalje: Pfeifer & Langen k.d.), radi utvrđivanja postojanja
uvjeta za pojedinačno izuzeće sporazuma, u smislu članka 12. Zakona o zaštiti
tržišnog natjecanja (»Narodne novine«, broj 122/03; dalje: ZZTN).
Punomoćnik poduzetnika Viro d.d. se u zahtjevu za ocjenom Ugovora o suradnji, u
točki III. očitovao da su ugovorne strane, zbog mogućnosti da Ugovor, sukladno
odredbama ZZTN, spada u zabranjene sporazume, predvidjele da se Ugovor neće
izvršavati do pribave odobrenja Agencije. To je uređeno u članku 11. predmetnog
Ugovora u kojem je navedeno da je za isti potrebno odobrenje Agencije te je
uređena obveza ugovornih strana da zatraže pojedinačno izuzeće Ugovora, u smislu
članka 44. ZZTN.
Uvidom u predmetni ugovor Agencija je utvrdila kako isti predviđa osnivanje
društva s ograničenom odgovornošću, sa sjedištem u Zagrebu, na način da će
ugovorne strane, poduzetnici Viro d.d. i Pfeifer & Langen k.d. u novoosnovanom
poduzetniku (NewCo), svaki imati po 50 posto udjela u temeljnom kapitalu. Iz
navedenog proizlazi da je u konkretnom slučaju riječ o zajedničkom pothvatu
(eng. joint venture).
Stoga je Agencija, prije donošenja odluke o pokretanju postupka u ovom predmetu,
u smislu članka 41. stavka 1. i članka 46. ZZTN, tijekom prethodnog ispitivanja
stanja na mjerodavnom tržištu prodaje šećera u Republici Hrvatskoj, u smislu
članka 37. točke 8. i 9. ZZTN, između ostaloga, utvrđivala je li u konkretnom
slučaju riječ o zajedničkom pothvatu koji se, u smislu članka 19. stavka 2. ZZTN,
ocjenjuje kao koncentracija ili o zajedničkom pothvatu koji se, u smislu članka
19. stavka 5. ZZTN, ocjenjuje kao sporazum.
Naime, budući su odredbe predmetnog ugovora kojeg su stranke sklopile 17.
svibnja 2006. nedorečene, iz njega se nije mogla utvrditi prava namjera
stranaka, pa je Agencija od podnositelja zahtjeva zatražila dodatna očitovanja i
podatke.
Na temelju do tada dostavljenih pisanih očitovanja i podataka, a imajući u vidu
sadržaj dostavljenog Ugovora o suradnji, Agencija je utvrdila kako je u
konkretnom slučaju riječ o zajedničkom pothvatu koji kao cilj ima koordinaciju
tržišnog natjecanja između poduzetnika koji ostaju nezavisni. Stoga je Agencija
zaključkom pod poslovnim brojem, klase: UP/I 030-02/2006-01/40, urbroja:
580-02-07-44-37, od 19. veljače 2007., pokrenula postupak ocjene Ugovora o
suradnji, radi utvrđivanja postojanja uvjeta za pojedinačno izuzeće sporazuma od
primjene odredaba o zabranjenim sporazumima iz članka 9. ZZTN, a sukladno
odredbama članaka 46., 10. i 12. ZZTN.
Agencija je rečenim zaključkom, kao i dopisima od 14. ožujka 2007., 27. ožujka
2007. i 13. travnja 2007., od poduzetnika Viro d.d. i Pfeifer & Langen k.d.
zatražila dostavu dodatnih podataka i očitovanja koji su joj bili potrebni za
pravnu i ekonomsku analizu u predmetnoj upravnoj stvari.
Međutim, zbog već spomenutih nedorečenih odredaba Ugovora o suradnji, te zbog
naknadne dostave podnesaka stranaka u predmetnoj upravnoj stvari s proturječnim,
odnosno dvojbenim podacima, Agencija je tijekom postupka provela dodatne radnje
radi nespornog utvrđivanja je li u konkretnom slučaju riječ o zajedničkom
pothvatu, u smislu članka 19. stavka 5. ZZTN, koji se ocjenjuje kao sporazum ili
o zajedničkom pothvatu koji se, sukladno članku 19. stavku 2. ZZTN, ocjenjuje
kao koncentracija.
Naime, poduzetnik Pfeifer & Langen k.d. je podneskom od 11. svibnja 2007.
dostavio očitovanja koja su ukazivala na to da bi u konkretnom slučaju ipak
mogla biti riječ o koncentraciji poduzetnika. Stoga je Agencija dopisima od 26.
lipnja 2007., 12. srpnja 2007. i 1. kolovoza 2007. od poduzetnika Viro d.d. i
Pfeifer & Langen k.d. zatražila dodatna očitovanja i podatke.
U tu svrhu, Agencija je također izvršila uvid u relevantnu poredbenu praksu
Europske unije i pojedinih država članica (primjerice, Savezne Republike
Njemačke). Uvidom u rečenu praksu, Agencija je utvrdila da se u europskom pravu
tržišnog natjecanja smatra da ukoliko zajednički pothvat obavlja samo jednu
funkciju društava majki, isti predstavlja tzv. koordinativni zajednički pothvat,
odnosno ocjenjuje se kao sporazum. Iz sadržaja predmetnog Ugovora o suradnji, te
pojašnjenja stranaka proizlazi da će novosnovani poduzetnik isključivo
izvršavati djelatnost distribucije za osnivače, poduzetnika Viro d.d. i Pfeifer
& Langen k.d., bez obzira na činjenicu što on ima mogućnost kupovati proizvode i
od tržišnih takmaca društava majki.
Razmatrajući dostavljene i prikupljene podatke, te nakon izvršenog uvida u
poredbenu europsku praksu, Agencija je ocijenila da je u konkretnom slučaju ipak
riječ o zajedničkom pothvatu koji se, u smislu članka 19. stavka 5. ZZTN,
ocjenjuje kao sporazum.
Međutim, izvršenim uvidom u sadržaj Ugovora o suradnji, te temeljem prikupljenih
podataka i do tada provedene ekonomske i pravne analize, Agencija je utvrdila da
rečeni Ugovor sadrži ograničavajuće odredbe. Naime, odredbe članka 2. stavka 1.
i 2. te članka 3. Ugovora o suradnji upućuju na izravno ili neizravno
utvrđivanje kupovnih ili prodajnih cijena, ograničavanje proizvodnje i tržišta
te podjelu tržišta, u smislu članka 9. stavka 1. točke 1., 2. i 3. ZZTN.
Slijedom navedenoga, Agencija je u daljnjem tijeku postupka provela detaljnu
ekonomsku i pravnu analizu kako bi se nesporno utvrdilo je li u konkretnom
slučaju riječ o zabranjenom sporazumu, u smislu članka 9. ZZTN, odnosno postoje
li uvjeti za njegovo pojedinačno izuzeće, u smislu članaka 10. i 12. ZZTN.
Budući da podneseni zahtjev za pojedinačno izuzeće nije bio potpun te da uz
njega nisu bile priložene sve potrebne isprave i podaci, sukladno članku 44.
stavku 1. ZZTN, Agencija je u više navrata dopisima pozvala podnositelja na
nadopunu istog. Međutim, poduzetnici Viro d.d. i Pfeifer & Langen k.d. zatražili
su tijekom postupka u više navrata produženje roka za dostavom od strane
Agencije zatražene dokumentacije, pa je tek dana 11. siječnja 2008. Agencija
zaprimila sve podatke i isprave koji se prilažu zahtjevu za pojedinačno izuzeće
sporazuma.
Taj se dan, sukladno članku 44. stavku 3. ZZTN, smatra danom primitka potpunog
zahtjeva za pojedinačno izuzeće sporazuma, o čemu je Agencija podnositelju
zahtjeva 15. siječnja 2008. izdala potvrdu klase: UP/I 030-02/2006-01/40,
urbroja: 580-02-08-65-95.

II. USMENA RASPRAVA

Sukladno članku 54. stavku 2. ZZTN, dana 25. siječnja 2007. održana je usmena
rasprava kako bi se pružila mogućnost strankama da se izjasne o činjenicama koje
smatraju relevantnima te kako bi Agenciji pojasnile svoja očitovanja.
Na navedenoj usmenoj raspravi su sudjelovali kao zastupnici poduzetnika Pfeifer
& Langen k.d., gosp. Stefan Lücke, direktor koordinacije europske prodaje i gosp.
Gerhard Raspe, direktor pravne službe te punomoćnik stranke I. G., odvjetnik.
Poduzetnika Viro d.d. na usmenoj raspravi je zastupao punomoćnik I. M.,
odvjetnik.
Stranke su potvrdile navode iz dostavljenih pisanih očitovanja te Agenciji dale
tražena pojašnjenja. Budući da su stranke izjavile kako nemaju ništa novoga za
dodati, usmena rasprava je okončana, a njome i dokazni postupak u ovoj upravnoj
stvari.

III. PROPISI KOJE JE AGENCIJA PRIMJENJIVALA PRI OCJENI PREDMETNOG UGOVORA

Agencija je u provedbi predmetnog upravnog postupka primijenila odredbe Zakona o
zaštiti tržišnog natjecanja (»Narodne novine«, broj 122/03), odredbe Zakona o
općem upravnom postupku (»Narodne novine«, broj 53/91 i 106/93) kojim se uređuju
pitanja provedbe upravnog postupka pred Agencijom u dijelu koji nije propisan
odredbama ZZTN, kao posebnog zakona.
Nadalje, Agencija je primijenila i podzakonske akte, i to: Uredbu o skupnom
izuzeću sporazuma između poduzetnika koji djeluju na istoj razini proizvodnje
odnosno distribucije (»Narodne novine«, broj: 158/04), Uredbu o načinu
utvrđivanja mjerodavnog tržišta (»Narodne novine«, broj 51/04; dalje: Uredba o
mjerodavnom tržištu) te Uredbu o sporazumima male vrijednosti (»Narodne novine«,
broj 51/04).
Agencije je izvršila uvid i u posebne propise koji uređuju predmetnu materiju,
primjerice, Pravilnik o šećeru i ostalim saharidima, njihovim otopinama te
škrobu i škrobnim sirupima (»Narodne novine«, broj 174/04), Pravilnik o
izmjenama pravilnika o šećeru i ostalim saharidima, njihovim otopinama te škrobu
i škrobnim sirupima (»Narodne novine«, broj 90/05), Uredbu o raspodjeli kvote za
izvoz šećera i proizvoda od šećera podrijetlom iz Republike Hrvatske u Europsku
Uniju (»Narodne novine«, broj 4/07).
Pored navedenog, Agencija je pri ocjeni predmetnog sporazuma podredno, na
odgovarajući način, primjenjivala kriterije poredbenog prava Europskih zajednica
(dalje: EZ). Naime, člankom 35. stavkom 3. ZZTN propisano je da Agencija u
ocjeni svih oblika sprječavanja, ograničavanja ili narušavanja tržišnog
natjecanja koji mogu utjecati na trgovinu između Republike Hrvatske i EZ, u
skladu s člankom 70. Sporazuma o stabilizaciji i pridruživanju između EZ i
njihovih država članica i Republike Hrvatske (»Narodne novine – Međunarodni
ugovori«, broj 14/01; dalje: SSP), primjenjuje na odgovarajući način kriterije
koji proizlaze iz pravilne primjene pravila o tržišnom natjecanju u EZ.
Člankom 70. stavkom 2. SSP, sklopljenog 29. listopada 2001., koji je stupio na
snagu 1. veljače 2005., određuje se da će se svako ponašanje suprotno pravilima
tržišnog natjecanja ocjenjivati na temelju kriterija koji proizlaze iz primjene
pravila o tržišnom natjecanju u Zajednici, posebice članaka 81., 82. i 86.
Ugovora o osnivanju EZ i instrumenata za tumačenje koje su usvojile njezine
institucije.
Naime, cjelokupna pravna stečevina EZ (*acquis communautaire*) koju čine primarno
i sekundarno zakonodavstvo EZ, ali i sudska praksa, prvenstveno Suda pravde EZ
je važan interpretativni instrument za primjenu hrvatskih propisa, u slučaju
pravnih praznina ili dvojbi u tumačenju tih propisa. Stoga je Agencija, tijekom
postupka i prilikom izrade ekonomske i pravne analize u ovom predmetu, pored
spomenutih hrvatskih propisa, podredno, na odgovarajući način, primjenjivala
kriterije prava konkurencije EZ, i to: Obavijest Europske komisije – Upute o
primjeni članka 81. Ugovora o osnivanju EZ na ugovore o horizontalnoj suradnji,
od 6. siječnja 2001. (Službeni list C 003) i Obavijest Europske komisije o pojmu
zajedničkog pothvata koji na trajnijoj osnovi djeluje kao neovisan gospodarski
subjekt (*eng. full-function joint venture*) prema Uredbi Vijeća (EEZ) br. 4064/89
o kontroli koncentracija poduzetnika (98/C 66/01), te Priopćenje Europske
komisije-Obavijest-Smjernice za primjenu članka 81. stavka 3. Ugovora o
osnivanju EZ, od 27. travnja 2004, a iste su prevedene na hrvatski jezik i
nalaze se na internet stranici Agencije (www.aztn.hr, tržišno natjecanje/Uredbe
Vlade Republike Hrvatske i pravna stečevina EZ).
Osim navedenoga, Agencija je izvršila uvid i u:
– odluku njemačkog tijela za zaštitu tržišnog natjecanja – Bundeskartellamta, u
predmetu Moksel/Südfleisch, od 21. kolovoza 1997., koja je potvrđena presudom
njemačkog Prizivnog suda u Düsseldorfu, od 8. svibnja 2001. (BGH, Beschluss von
8. Mai 2001-KVR 12/99 Kammergericht),
– presudu njemačkog Prizivnog suda u Düselldorfu, od 25. listopada 2006., B 1
116/04 u predmetu Nord-KS GmbH&Co.KG, Kaltenkirchen, Xella Deutschland GmbH,
Duisburg, Hansa Baustoffwereke GmbH&Co. KG, Baustoffwereke Buxtehunde GmbH&Co.KG,
Industriebetriebe Heinrich Meyer-Werke Breloh GmbH&Co.KG und Holert
Beteiligungen GmbH&Co.KG (VI-Kart 14/06 V),
– odluku Europske komisije u predmetu Lufthansa/SAS, Case IV/35.545 (1995),
Official Journal C 141/9 i Obavijest Europske komisije o suradnji između
poduzetnika Lufthansa, SAS i United Airlines (cases COMP/D-2/36.201, 36.076,
36.078), Official Journal C 264/5 od 30. listopada 2002.

IV. STRANKE U POSTUPKU

4.1. Viro d.d.

Poduzetnik Viro d.d. registriran je pri Trgovačkom sudu u Bjelovaru, pod
matičnim brojem 010049135. Poduzetnik je osnovan društvenim ugovorom, od 19.
srpnja 2002., kao društvo s ograničenom odgovornošću. Odlukom Skupštine društva,
od 21. srpnja 2005., društvo s ograničenom odgovornošću preoblikovano je u
dioničko društvo.
Rečeni poduzetnik je registriran za obavljanje sljedećih djelatno­sti:
1. Uzgoj usjeva, vrtnoga i ukrasnoga bilja,
2. Proizvodnju ostalih prehrambenih proizvoda,
3. Proizvodnju cementa, vapna i gipsa (sadre),
4. Obradu i prevlačenje metala; opće mehaničke radove,
5. Proizvodnju i distribuciju električne energije,
6. Tehničko ispitivanje i analizu,
7. Javni prijevoz putnika i tereta u domaćem i međunarodnom prometu,
8. Iznajmljivanje građevinskih strojeva i opreme s rukovateljem,
9. Pripremanje hrane i pružanje usluga prehrane, pripremanje i usluživanje pića
i napitaka, pripremanje hrane za potrošnju na drugom mjestu (catering) i
pružanje usluga smještaja i kampiranja,
10. Kupnju i prodaju robe,
11. Obavljanje trgovačkog posredovanja na domaćem i inozemnom tržištu,
12. Obradu tekućeg otpada,
13. Odvođenje otpadnih voda razrjeđivanjem, procjeđivanjem, sedimentacijom,
kemijskim taloženjem, aktivnom obradom mulja i drugim procesima,
14. Obradu otpadnih voda od industrije,
15. Računovodstvene i knjigovodstvene poslove,
16. Skladištenje nafte i naftnih derivata,
17. Uslužne djelatnosti u biljnoj proizvodnji i stočarstvu, osim veterinarskih
usluga; uređenje i održavanje krajolika,
18. Savjetovanje u vezi s poslovanjem i upravljanjem,
19. Usluge skladištenja robe,
20. Skladištenje šećera,
21. Projektiranje, građenje i nadzor nad građenjem.
Poduzetnik Viro d.d. kao osnovnu djelatnost obavlja djelatnost proizvodnje
šećera. Uz to poduzetnik se bavi i prodajom šećera na domaćem i inozemnom
tržištu, te uvozom šećera.

*Tablica 1.* PRIKAZ VLASNIČKE STRUKTURE PODUZETNIKA
VIRO d.d. NA DAN 18. PROSINCA 2007.

|  |  |
| --- | --- |
| Imatelj udjela u temeljnom kapitalu | % udjela u  temeljnom kapitalu |
| EOS-Z d.o.o. | 34,00 |
| Robić d.o.o. | 32,00 |
| Societe Generale – Splitska banka d.d./Allianz | 4,00 |
| Hypo Alpe – Adria Bank d.d. / PBZ Croatia osiguranje | 3,00 |
| Societe Generale – Splitska banka d.d./Raiffeisen Mirovinsko društvo za upravljanje obveznim mirovinskim fondom | 3,00 |
| Marinko Zadro | 2,00 |
| Hrvatska poštanska banka | 1,00 |
| HPB d.d. | 1,00 |
| PBZ d.d. | 1,00 |
| Zagrebačka banka d.d. | 1,00 |
| ostali | 18,00 |
| Ukupno | 100,00 |

Izvor: www.secerana.hr, službena internetska stranica poduzetnika Viro d.d.,
posjećena 30. siječnja 2008. godine.
Obrada: Agencija za zaštitu tržišnog natjecanja.

4.2. Pfeifer & Langen k.d.

Poduzetnik Pfeifer & Langen k.d. osnovan je 1870. godine. Da­nas je navedeni
poduzetnik jedan od najznačajnijih proizvođača še­ćera u Saveznoj Republici
Njemačkoj, sa širokom ponudom proiz­voda.
Posljednjih trideset godina poduzetnik Pfeifer & Langen k.d., razvija svoju
tržišnu poziciju kroz akviziciju poduzetnika, proizvođača šećera, te usvajajući
nove proizvodne metode.

*Slika 1.* Prikaz lokacija proizvodnih pogona i prodajnih agencija poduzetnika Pfeifer & Langen k.d.

![](dodatni/348117.gif)

Izvor: internetska stranica www.koelner-zucker.de, posjećena 14. siječnja 2008.
godine.
Obrada: Agencija za zaštitu tržišnitu tržišnnja.

Na tržištu Republike Hrvatske poduzetnik Pfeifer & Langen k.d. prisutan je putem
poduzetnika Zagrebački MCM d.o.o. za trgovinu i usluge, sa sjedištem u Zagrebu.
Navedeni poduzetnik registriran je pri Trgovačkom sudu u Zagrebu, pod matičnim
brojem 040205904. Prema očitovanju poduzetnika Pfeifer & Langen k.d. s usmene
rasprave održane 25. siječnja 2008., navedeni poduzetnik obavlja djelatnost
logistike za poduzetnika Pfeifer & Langen k.d. u Republici Hrvatskoj, odnosno
bavi se uvozom i izvozom njegovih proizvoda, no ne obavlja prodaju proizvoda u
Republici Hrvatskoj.
Vlastite proizvode poduzetnik Pfeifer & Langen k.d. plasira na hrvatskom tržištu
putem više samostalnih poduzetnika – distributera.

V. MJERODAVNO TRŽIŠTE

Mjerodavno tržište se, u smislu članka 7. ZZTN, određuje kao tržište određene
robe i/ili usluga koje su predmet obavljanja djelatnosti poduzetnika na
određenom zemljopisnom području.
Sukladno članku 4. Uredbe o mjerodavnom tržištu, mjerodavno tržište se utvrđuje
na način da se utvrdi njegova proizvodna dimenzija (mjerodavno tržište u
proizvodnom smislu) i zemljopisna dimenzija (mjerodavno tržište u zemljopisnom
smislu).
Sukladno članku 5. Uredbe o mjerodavnom tržištu, mjerodavno tržište u
proizvodnom smislu obuhvaća sve proizvode za koje potrošači smatraju da su
međusobno zamjenjivi, s obzirom na njihove bitne značajke, cijenu ili način
uporabe (zamjenski proizvodi, odnosno supstituti).
Prilikom utvrđivanja mjerodavnog tržišta u proizvodnom smislu uzeti su u obzir
poduzetnici Viro d.d. i Pfeifer & Langen k.d., koji su sklopili Ugovor o
suradnji, kao i djelatnosti koje ti poduzetnici obavljaju.
Poduzetnik Viro d.d. je proizvođač šećera, kojeg ujedno i prodaje u Republici
Hrvatskoj.
Poduzetnik Pfeifer & Langen k.d. je također proizvođač šećera, no i uvoznik
šećera u Republiku Hrvatsku. Navedeni su poduzetnici sklopili predmetni ugovor
kojim je, između ostalog, došlo do osnivanja novog poduzetnika. Navedeni
poduzetnik će se baviti prodajom proizvoda svojih osnivača.
Stoga je Agencija, mjerodavnim tržištem u proizvodnom smislu, utvrdila tržište
prodaje šećera.
Sukladno članku 6. Uredbe o mjerodavnom tržištu, mjerodavno tržište u
zemljopisnom smislu obuhvaća cjelokupan ili dio teritorija Republike Hrvatske,
na kojem se tržišni takmaci natječu u prodaji i/ili nabavi proizvoda pod
jednakim ili dovoljno ujednačenim uvjetima koji to tržište bitno razlikuje od
susjednih tržišta.
Budući da poduzetnik Viro d.d. prodaju šećera obavlja na cjelokupnom teritoriju
Republike Hrvatske, kao i poduzetnik Pfeifer & Langen k.d., a s obzirom da će na
istom teritoriju i novoosnovani poduzetnik prodavati proizvode svojih osnivača,
Agencija je mjerodavnim tržištem, u zemljopisnom smislu, utvrdila cjelokupni
teritorij Republike Hrvatske.
S obzirom da je zahtjev za ocjenom Ugovora o suradnji Agenciji podnesen 24.
kolovoza 2006., Agencija je 2005. godinu utvrdila mjerodavnom godinom, jer je to
godina koja prethodi godini podnošenja zahtjeva, u smislu članka 13. stavka 3.
Uredbe o mjerodavnom tržištu, vezano uz članak 44. stavak 1. točku 3. ZZTN.

**5.1. Analiza mjerodavnog tržišta**

Za potpuno razumijevanje pojedinog tržišta kao i za utvrđivanje njegove
strukture, potrebno je razmotriti više čimbenika.
Stoga su u predmetnom slučaju osim tržišnih udjela takmaca na tržištu, u smislu
članka 13. stavka 1. i 2. Uredbe o mjerodavnom tržištu, istražene i analizirane
sve specifičnosti vezane uz šećer i proizvodne specifičnosti šećera, kao i usko
povezano tržište proizvodnje šećera u Republici Hrvatskoj.
Osim navedenog, analizirane su mogućnosti uvoza i izvoza šećera i šećernih
proizvoda, te su uzeta u obzir postojeća i potencijalna ograničenja slobodnog
uvoza i izvoza.
U analizi strukture mjerodavnog tržišta prikazani su podaci koji se odnose na
razdoblje 2005. kao mjerodavne godine, te 2004. godine koja prethodi mjerodavnoj
godini, zatim 2006. i prvih devet mjeseci 2007. godine, kako bi se prikazao
trend kretanja tržišnih udjela na mjerodavnom tržištu u godini sklapanja
predmetnog sporazuma i godini koja joj slijedi, odnosno aktualno stanje i
struktura mjerodavnog tržišta.

*5.1.1. Zakonodavni okvir mjerodavnog tržišta*

Šećer se u Europi, a i u Republici Hrvatskoj, smatra osnovnom i neophodnom
prehrambenom namirnicom, odnosno gospodarski važnom robom. Zbog navedenog su i
pojedini aspekti proizvodnje šećera, ali i trgovine šećerom uređeni posebnim
propisima.
Riječ je o sljedećim propisima:
– Pravilniku o šećeru i ostalim saharidima, njihovim otopinama te škrobu i
škrobnim sirupima (»Narodne novine«, broj 174/04),
– Pravilniku o izmjenama Pravilnika o šećeru i ostalim saharidima, njihovim
otopinama te škrobu i škrobnim sirupima («Narodne novine«, broj 90/05),
– Uredbi o raspodjeli kvote za izvoz šećera i proizvoda od šećera podrijetlom iz
Republike Hrvatske u Europsku uniju («Narodne novine«, broj 4/07; dalje: Uredba
o raspodjeli kvota za izvoz šećera).
Osim toga, relevantna je i Odluka Vijeća Europske unije od 13. studenoga 2006. o
donošenju Protokola koji mijenja SSP između Europske unije i zemalja članica s
jedne strane, te Republike Hrvatske s druge strane, a kojim se uređuju tarifne
kvote za šećer i proizvode od šećera čije je podrijetlo iz Republike Hrvatske
(Council decision of 13 November 2006 on the conclusion of a Protocol amending
the SAA between the EC and their MS, of the one part, and the Republic of
Croatia, of the other part, on tariff quotas for sugar and sugar products
originating in Croatia or in the Community). Temeljem navedene Odluke, donesena
je i Uredba o raspodjeli kvota za izvoz šećera.
Prema odredbama SSP, potpisanog u listopadu 2001. godine, koji je stupio na
snagu 1. veljače 2005., poduzetnici iz Republike Hrvatske bili su u mogućnosti
izvoziti neograničenu količinu šećera na europsko tržište bez obveze primjene
carinskih stopa. S obzirom da je 2007. godine Europska unija pristupila reformi
šećernog sektora koja predviđa postupno smanjenje proizvodnih kvota i smanjenje
subvencija, Europska komisija je zatražila i od Republike Hrvatske prilagodbu u
tom smjeru. Posljedično, poduzetnici iz Republike Hrvatske od početka 2007.
godine na tržište Europske unije mogu bescarinski izvesti 180.000 tona šećera.
Pregled uvoznih kvota, te preferencijalnih carinskih stopa na uvoz iz zemalja
Europske unije od 2005. do 2008. godine prikazan je u tablici 2. Iz podataka u
navedenoj tablici vidljiva je i znatna promjena u visini uvozne kvote za šećer
od šećerne trske ili šećerne repe i kemijski čistu saharozu u krutom stanju
(tarifni broj 1701) u 2007. godini, koja je posljedica navedene reforme tržišta
šećera u Europskoj uniji, kada je količina uvozne kvote povećana sa 6.840 tona u
2006. godini na 80.000 tona u 2007. godini.
Prve godine, Republika Hrvatska će europski šećer do iznosa od 80 tisuća tona
cariniti 75 posto od pune carinske stope, druge godine 70 posto, a nakon toga 50
posto. Također je dogovoreno da Europska unija neće moći subvencionirati izvoz
šećera u Republiku Hrvatsku.

*Tablica 2.:* UVOZNE KVOTE I PREFERENCIJALNE CARINSKE STOPE NA UVOZ ŠEĆERA IZ
ZEMALJA EUROPSKE UNIJE ZA RAZDOBLJE OD 2005. DO 2008. GODINE
2005. 2006. 2007. 2008.

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
|  |  | 2005. | 2006. | | 2007. | | 2008. | |
| Tarifna oznaka | uvozna kvota (u t) | preferencijalna carinska stopa unutar kvote (u %) | uvozna kvota (u t) | preferencijalna carinska stopa unutar kvote    (u %) | uvozna kvota (u t) | preferencijalna carinska stopa unutar kvote (u %) | uvozna kvota (u t) | preferencijalna carinska stopa unutar kvote (u %) |
| 1701 | 6.555 | 20% od  osnovne stope | 6.840 | 0 | 80.000 | 75% od  osnovne stope | 80.000 | 70% od  osnovne stope |
| 1702 40 | 1.000 | 5 | 1.000 | 5 | 1.000 | 5 | 1.000 | 5 |
| 1703 90000 | 14.500 | 14 | 14.500 | 14 | 14.500 | 14 | 14.500 | 14 |
| 1704 90 | 1.150 | 0 | 1.200 | 0 | 1.200 | 0 | 1.250 | 0 |

Izvor: Uredba o Carinskoj tarifi za 2005. godinu (»Narodne novine«, broj
165/04), Uredba o dopuni Uredbe o Carinskoj tarifi za 2005. godinu (»Narodne
novine«, broj 141/05), Uredba o Carinskoj tarifi za 2006. godinu (»Narodne
novine«, broj 145/05), Uredba o dopuni Uredbe o Carinskoj tarifi za 2006. godinu
(»Narodne novine«, broj 117/06), Uredba o Carinskoj tarifi za 2007. godinu
(»Narodne novine«, broj 134/06), Uredba o dopuni Uredbe o Carinskoj tarifi za
2007. godinu (»Narodne novine«, broj 73/07), Uredba o Carinskoj tarifi za 2008.
godinu (»Narodne novine«, broj 124/07).
Obrada: Agencija za zaštitu tržišnog natjecanja.

Navedeno ukazuje na činjenicu da kroz povećanje uvoznih kvota i smanjivanje
carinskih stopa uvoz šećera u Republiku Hrvatsku nije značajno ograničen,
odnosno onemogućen u toj mjeri da bi se predviđene kvote i carinske stope na
uvoz šećera smatrale značajnom barijerom ulaska europskog šećera na tržište
Republike Hrvatske, već da se europski regulatorni okvir kreće u smjeru
omogućavanja veće trgovinske razmjene šećera zemalja Europske unije i trećih
zemalja.

*5.1.2. Tržište prodaje šećera u Republici Hrvatskoj*

Postoje dva izvora šećera kojim se trguje u Republici Hrvatskoj. Riječ je o
šećeru iz domaće proizvodnje i uvoznom šećeru.
Vezano uz prodaju domaćeg šećera, potrebno je istaknuti da se trgovanje šećerom
odvija na dvije razine.
Na prvoj razini prodaja se obavlja izravno od strane domaćih proizvođača šećera
veletrgovcima ili kupcima na malo. Naime, proizvođači šećera u Republici
Hrvatskoj nemaju uspostavljen sustav vlastite distribucije, u smislu vlastitih
distributera koji dalje preprodaju njihov šećer, već se prodaja odvija izravno,
proizvođač – kupac, neovisno o tome je li riječ o kupcu na veliko ili kupcu na
malo.
Uobičajena je praksa da se manji krajnji kupci opskrbljuju izravno od većih
trgovačkih lanaca ili veletrgovaca, s obzirom da krajnji kupci kupuju količine
koje su neznatne za proizvođače. Takav kupoprodajni odnos, koji se odvija između
veletrgovaca i krajnjih kupaca, smatra se prodajom šećera na drugoj razini.
U predmetnom slučaju, s obzirom da je riječ o stvaranju novog poduzetnika, čiji
su osnivači poduzetnik koji je značajan domaći proizvođač šećera i inozemni
poduzetnik, čiji su proizvodi putem uvoza prisutni na tržištu Republike Hrvatske
u neznatnim količinama, analiza strukture tržišta se promatra na prvoj razini
trgovanja šećerom, odnosno na razini proizvođač – kupac.
Također, na toj razini se odvija i većina trgovanja šećerom u Republici
Hrvatskoj, s obzirom na ukupne prodajne količine šećera raspoložive u Republici
Hrvatskoj, te ukupne prodajne količine pojedinog poduzetnika.
Osnovna značajka tržišta prodaje šećera u Republici Hrvatskoj je visoka
koncentriranost, s obzirom da na mjerodavnom tržištu prodaje šećera na
teritoriju Republike Hrvatske djeluju samo tri proizvođača šećera. Riječ je o
poduzetnicima Sladorana d.d. iz Županje, Kandit Premijer d.o.o. iz Osijeka i
Viro d.d. iz Virovitice. Uz navedene proizvođače domaćeg šećera, u Republici
Hrvatskoj šećer je raspoloživ i putem uvoza.
U proizvodnji domaćeg šećera razlikujemo tri osnovne vrste šećera:
– šećer dobiven od šećerne trske,
– šećer dobiven od šećerne repe i
– šećer dobiven od zgusnutog soka.
Prema navedenim vrstama šećera su u tablici 3. prikazani podaci o proizvodnji,
uvozu šećera u Republiku Hrvatsku i izvozu šećera iz Republike Hrvatske.

Tablica 3. prikazuje raspoloživost šećera na tržištu Republike Hrvatske u
razdoblju od 2004. do kraja rujna 2007. godine. Riječ je o domaćoj proizvodnji
šećera, putem tri domaća proizvođača, i o uvozu, putem proizvođača i drugih
poduzetnika – uvoznika, uzimajući u obzir i izvezene količine.

*Tablica 3.:* RASPOLOŽIVOST ŠEĆERA NA TRŽIŠTU REPUBLIKE HRVATSKE U RAZDOBLJU OD
2004. DO RUJNA 2007. GODINE (DOMAĆA PROIZVODNJA, UVOZ I IZVOZ ŠEĆERA)

|  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
|  |  |  | Viro d.d. | Sladorana d.o.o. | Kandit Premijer d.o.o.\* | ostali uvoznici/  izvoznici | ukupno |
| 2004. | proizvodnja (u t) | šećerna repa | [...] | [...] | [...] | / | / |
| šećerna trska | [...] | [...] | [...] | / | / |
| zgusnuti sok | [...] | [...] | [...] | / | / |
| **ukupno** | [...] | [...] | [...] | / | [...] |
| udjel (u %) |  | 20-30 | 30-40 | 30-40 | / | 100,00 |
| uvoz |  | [...] | [...] | [...] | [...] | [...] |
|  | **ukupno  (proizv.+uvoz)** | [...] | [...] | [...] | [...] | [...] |
| udjel (u %) |  | 20-30 | 20-30 | 20-30 | 20-30 | 100,00 |
| izvoz |  | [...] | [...] | [...] | [...] | [...] |
| **ukupno (proizv.+uvoz-izvoz)** | | [...] | [...] | [...] | / | / |
| 2005. | proizvodnja (u t) | šećerna repa | [...] | [...] | [...] | / | / |
| šećerna trska | [...] | [...] | [...] | / | / |
| zgusnuti sok | [...] | [...] | [...] | / | / |
| **ukupno** | [...] | [...] | [...] | / | [...] |
| udjel (u %) |  | 40-50 | 20-30 | 20-30 |  | 100,00 |
| uvoz |  | [...] | [...] | [...] | [...] | [...] |
|  | **ukupno (proizv.+uvoz)** | [...] | [...] | [...] | [...] | [...] |
| udjel (u %) |  | 30-40 | 10-20 | 10-20 | 40-50 | 100,00 |
| izvoz |  | [...] | [...] | [...] | [...] | [...] |
| **ukupno (proizv.+uvoz-izvoz)** | | [...] | [...] | [...] | / | / |
| 2006. | proizvodnja (u t) | šećerna repa | [...] | [...] | [...] | / | / |
| šećerna trska | [...] | [...] | [...] | / | / |
| zgusnuti sok | [...] | [...] | [...] | / | / |
| **ukupno** | [...] | [...] | [...] | / | [...] |
| udjel (u %) |  | 30-40 | 30-40 | 30-40 | / | 100,00 |
| uvoz |  | [...] | [...] | [...] | [...] | [...] |
|  | **ukupno (proizv.+uvoz)** | [...] | [...] | [...] | [...] | [...] |
| 2006. | udjel (u %) |  | 10-20 | 10-20 | 10-20 | 40-50 | 100,00 |
| izvoz |  | [...] | [...] | [...] | [...] | [...] |
| ukupno (proizv.+uvoz-izvoz) | | [...] | [...] | [...] | / | / |
| I. – IX. 2007. | proizvodnja (u t) | šećerna repa | [...] | [...] | [...] | / | / |
| šećerna trska | [...] | [...] | [...] | / | / |
| zgusnuti sok | [...] | [...] | [...] | / | / |
| ukupno | [...] | [...] | [...] | / | [...] |
| udjel (u %) |  | 20-30 | 20-30 | 10-20 | / | 100,00 |
| uvoz |  | [...] | [...] | [...] | [...] | [...] |
|  | **ukupno (proizv.+uvoz)** | [...] | [...] | [...] | [...] | [...] |
| udjel (u %) |  | 40-50 | 10-20 | 10-20 | 20-30 | 100,00 |
| izvoz |  | [...] | [...] | [...] | [...] | [...] |
| ukupno (proizv.+uvoz-izvoz) | | [...] | [...] | [...] | / |

\*u 2004. godini poduzetnik IPK Tvornica šećera Osijek d.o.o.
Izvor: podnesci navedenih poduzetnika, podaci zaprimljeni od Carinske uprave.
Obrada: Agencija za zaštitu tržišnog natjecanja.

Potrebno je napomenuti da se prikazani podaci o uvozu i izvozu šećera,
zaprimljeni od Carinske uprave, odnose na sve proizvode i oblike šećera pod
tarifnim brojem 1701, koji označava šećer od še­ćer­ne trske ili šećerne repe i
kemijski čistu saharozu, u krutom stanju, dok se proizvodnja šećera domaćih
proizvođača odnosi samo na šećer dobiven od šećerne repe, šećerne trske i
zgusnutog soka. Ta­kođer, prilikom promatranja količina uvoza ostalih
poduzetnika-uvoznika šećera u Republiku Hrvatsku, potrebno je uzeti u obzir da
su tim podacima obuhvaćeni i poduzetnici koji šećer kupuju za vlastite potrebe,
a ne bave se njegovom daljnjom distribucijom na domaćem tržištu.
Iz podataka o količinama proizvodnje, uvoza i izvoza Agencija je utvrdila da se
niti jedan od proizvođača niti u jednoj kategoriji ne razlikuje u značajnoj
mjeri od ostalih, pa tako ni poduzetnik Viro d.d. Izuzetak je 2005. godina,
odnosno godina prije sklapanja predmetnog sporazuma, u kojoj je poduzetnik Viro
d.d. uvezao ukupnu kvotu sirovog šećera za rafiniranje (oko […] tona)
namijenjenog isključivo za domaće tržište koja se inače dijeli ravnomjerno na
sve tri šećerane. Podneskom od 24. kolovoza 2006. poduzetnik Viro d.d. očitovao
se kako preostale dvije šećerane u 2005. godini nisu iskazale interes za uvoz
šećera, pa je njemu u toj godini dodijeljena ukupna uvozna kvota. Također, u
prvih devet mjeseci 2007. godine, poduzetnik Viro d.d. je povećao količinu uvoza
šećera u odnosu na druga dva proizvođača.
Vezano uz izvoz šećera, odnosno način odvijanja izvoza šećera, prema očitovanju
poduzetnika Viro d.d., na inozemnom tržištu Viro d.d. nastoji pronaći svake
godine jednog do dva strateška kupca koji preuzimaju glavninu proizvedenog
šećera, dok se preostali dio šećera prodaje manjim kupcima.
Struktura mjerodavnog tržišta prodaje šećera u Republici Hrvatskoj prikazana je
niže tablicom 4. Iz podataka o količini prodaje šećera na domaćem tržištu
pojedinog poduzetnika proizlaze i njihovi tržišni udjeli u promatranim godinama.

*Tablica 4.*: STRUKTURA TRŽIŠTA PRODAJE ŠEĆERA U REPUBLICI HRVATSKOJ U RAZDOBLJU
OD 2004. GODINE DO I.-IX. MJESECA 2007. GODINE

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
|  | 2004. | | | 2005. | | | 2006. | | | I.-IX. 2007. | | |
| Prodane količine (u t) | Viro d.d. | IPK Tvornica šećera Osijek d.o.o.\* | Sladorana d.d. | Viro d.d. | Kandit Premijer d.o.o. | Sladorana d.d. | Viro d.d. | Kandit Premijer d.o.o. | Sladorana d.d. | Viro d.d. | Kandit Premijer d.o.o. | Sladorana d.d. |
|  | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 | 6 | 7 | 8 | 9 | 10 | 11 | 12 |
| šećerna repa | [...] | [...] | [...] | [...] | [...] | [...] | [...] | [...] | [...] | [...] | [...] | [...] |
| šećerna trska | [...] | [...] | [...] | [...] | [...] | [...] | [... | [...] | [...] | [...] | [...] |
| zgusnuti sok | [...] | [...] | [...] | [...] | [...] | [...] | [...] | [...] | [...] | [...] | [...] | [...] |
| drugi šećer (kupljen na tržištu) | [...] | [...] | [...] | [...] | [...] | [...] | [...] | [...] | [...] | [...] | [...] | [...] |
| Ukupno | [...] | [...] | [...] | [...] | [...] | [...] | [...] | [...] | [...] | [...] | [...] | [...] |
| *Sveukupno* |  |  | [...] |  |  | [...] |  |  | [...] |  |  | [...] |
| tržišni udjeli   (u %) | 20-30 | 50-60 | 20-30 | 80-90 | 10-20 | 0-10 | 30-40 | 10-20 | 50-60 | 30-40 | 10-20 | 50-60 |
|  | 100,00 | | | 100,00 | | | 100,00 | | | 100,00 | | |

\* proizvođač IPK Tvornica šećera Osijek d.o.o. naveden u 2004. godini, preuzet
je početkom 2005. godine od strane poduzetnika Kandit premijer d.o.o.
\*\* detaljniji podaci poduzetnika Kandit Premijer d.o.o. nisu dostavljeni.
Izvor: podnesci navedenih poduzetnika, podaci Carinske uprave.
Obrada: Agencija za zaštitu tržišnog natjecanja.

Prikazane podatke o strukturi mjerodavnog tržišta potrebno je promatrati u širem
kontekstu. Naime, osim tržišnih udjela potrebno je uzeti u obzir i položaj
pojedinog poduzetnika na tržištu, koncentriranost tržišta i stabilnost tržišnih
udjela, prepreke za ulazak na tržište, vjerojatnost ulaska i slično.
U analizi mjerodavnog tržišta kao primarno polazište uzeti su tržišni udjeli i
njihova visina u mjerodavnoj 2005. godini, ali i u godinama koje prethode i
slijede mjerodavnoj 2005. godini, radi promatranja trenda njihova kretanja.
Sukladno odredbi članka 15. stavka 3. ZZTN, pretpostavlja se da se u vladajućem
položaju nalazi poduzetnik čiji tržišni udjel na mjerodavnom tržištu iznosi više
od 40 posto. Riječ je o oborivoj zakonskoj pretpostavci. Agencija je razmatrala
međusoban odnos tržišnih udjela svih tržišnih takmaca na mjerodavnom tržištu.< tržištu.
Promatrajući cjelokupno razdoblje od 2004. godine nadalje, vidljivo je da je
upravo od 2004. do 2005. godine došlo do znatnog pomaka na tržištu.
Naime, u 2004. godini poduzetnik Viro d.d. (tada Viro d.o.o.) je s [20-30]
posto, zauzimao drugo mjesto po visini tržnog udjela, iza poduzetnika IPK
Tvornica šećera Osijek d.o.o., koji je ostvario [50-60] posto tržišnog udjela.
Treći takmac na tržištu, poduzetnik Sladorana d.d. ostvario je tržišni udjel od
[20-30] posto.
Poduzetnik Viro d.d. je prema visini tržišnog udjela na mjerodavnom tržištu
najznačajniji tržišni takmac u mjerodavnoj 2005. godini. U 2005. godini, s
obzirom na znatan pad prodaje šećera poduzetnika Sladorana d.d. i Kandit
Premijer d.o.o., te rast prodaje poduzetnika Viro d.d., poduzetnik Viro d.d.
ostvaruje tržišni udjel od [80-90] posto. Riječ je o godini koja je prethodila
sklapanju predmetnog sporazuma.
Pojašnjenje razloga pada tržišnog udjela poduzetnika Kandit Premijer d.o.o.
moguće je pronaći u činjenici da je u istoj godini došlo do restrukturiranja
poduzetnika IPK Tvornica šećera Osijek d.o.o., proizvođača šećera do 2005.
godine, odnosno njegova preuzimanja od strane poduzetnika Kandit Premijer d.o.o.
Istovremeno je poduzetnik Viro d.d., prema očitovanju iz podneska od 14.
kolovoza, zaprimljenog u Agenciji 24. kolovoza 2006., u 2005. godini povećao
uvoz, uvezavši svu raspoloživu količinu šećera namijenjenu domaćim proizvođačima
za 2005. godinu.
U 2006. i 2007. godini, odnosno godini u kojoj je sklopljen predmetni sporazum i
godini koja joj slijedi, razvidan je trend ujednačavanja tržišnih udjela. Naime,
poduzetnik Viro d.d. u 2006. godini ostvaruje tržišni udjel od [30-40] posto, a
u razdoblju od I.-IX. mjeseca 2007. godine [30-40] posto udjela na tržištu.
Druga dva takmaca na tržištu, u istom razdoblju, pokazuju ujednačen trend, i to
poduzetnik Sladorana d.d. s tržišnim udjelom od [50-60] posto u 2006. godini, te
s tržišnim udjelom od [50-60] posto u 2007. godini, a poduzetnik Kandit Premijer
d.o.o. s tržišnim udjelom od oko [10-20] posto u obje godine.
Iz prikazanih podataka o visini i kretanju tržišnih udjela, Agencija je utvrdila
da se poduzetnik Viro d.d., unatoč vrlo visokom tržišnom udjelu od [80-90] posto
u 2005. godini, odnosno godini prije sklapanja predmetnog sporazuma, ne nalazi u
vladajućem položaju na mjerodavnom tržištu, jer nisu istovremeno ispunjeni
uvjeti iz članka 15. stavka 1. ZZTN. Naime, kao što je već navedeno, taj je
visoki tržišni udjel posljedica nastalih promjena na tržištu u 2005. godini, a
prvenstveno zbog preuzimanja proizvođača IPK Tvornica šećera Osijek d.o.o. od
strane poduzetnika Kandit Premijer d.o.o. Takav tržišni udjel održan je samo
privremeno, te se već u sljedećoj godini, odnosno godinama smanjio na znatno
nižu razinu, odnosno na razinu ispod 40 posto.
Unatoč tom smanjenju, tržišna snaga poduzetnika Viro d.d. i dalje je znatna, s
obzirom da je riječ o visoko koncentriranom tržištu, pa je vjerojatnost ulaska
novog proizvođača šećera na tržište Republike Hrvatske u kraćem vremenskom
razdoblju još uvijek mala.
Ipak, s obzirom na europsku politiku liberalizacije trgovine šećerom, u narednim
se godinama očekuje povećanje broja uvoznika, distributera i/ili količina
prodaje šećera na tržištu Republike Hrvatske.
Poduzetnik Pfeifer & Langen k.d. je u Republici Hrvatskoj od promatrane 2004.
godine, u odnosu na domaće proizvođače, bio prisutan s neznatnim količinama
šećera, što je razvidno iz podataka o količinama prodaje šećera poduzetnika
Pfeifer & Langen k.d., odnosno uvoza u Republiku Hrvatsku, koji su prikazani u
tablici 5.

*Tablica 5.*: KOLIČINE PRODAJE PODUZETNIKA PFEIFER & LANGEN K.D. U REPUBLICI
HRVATSKOJ (PUTEM UVOZA, ODNOSNO DISTRIBUTERA)

|  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- |
|  | 2004. | 2005. | 2006. | I. – IX. 2007. |
| Prodaja (u t) | [...] | [...] | [...] | [...] |

Izvor: podaci poduzetnika Pfeifer & Langen k.d.
Obrada: Agencija za zaštitu tržišnog natjecanja.

Sukladno već prethodno navedenom, količine prodaje šećera poduzetnika Pfeifer &
Langen k.d. nisu stavljene izravno u odnos s domaćim proizvođačima, odnosno
poduzetnik Pfeifer & Langen k.d. nije promatran kao sudionik mjerodavnog tržišta
prodaje šećera u Republici Hrvatskoj. Naime, riječ je o uvozniku koji je bio
prisutan s tek neznatnim količinama šećera u Republici Hrvatskoj, a koji je
prodaju svojih proizvoda obavljao putem više distributera, odnosno na već
spomenutoj drugoj razini prodaje (distributer-kupac).
Uspoređujući podatke o količinama prodaje šećera poduzetnika Pfeifer & Langen
k.d., koji su prikazane u tablici 5. i poduzetnika Viro d.d., koji su prikazani
u tablici 4., kao i podatke o količinama prodaje za preostala dva domaća
proizvođača, razvidno je da je riječ o znatno manjoj količini prodaje šećera
poduzetnika Pfeifer & Langen k.d., pa je stoga i njegova tržišna snaga, u odnosu
na tržišnu snagu domaćih proizvođača, također neznatna u svim promatranim
godinama.
Iako je količina prodaje šećera poduzetnika Pfeifer & Langen k.d. od 2004. do
2007. godine rasla, i to sa […] tone u 2004. godini na […] tonu u 2006. godini,
istovremeno se nije znatno povećao njegov utjecaj na mjerodavnom tržištu, budući
da je i dalje riječ o količinskim iznosima prodaje koji su višestruko manji od
onih domaćih proizvođača.

VI. PRAVNA PRIRODA ZAJEDNIČKOG POTHVATA

Uvidom u predmetni Ugovor o suradnji, Agencija je utvrdila kako taj ugovor
predviđa osnivanje društva s ograničenom odgovornošću, sa sjedištem u Zagrebu,
na način da će ugovorne strane, poduzetnici Viro d.d. i Pfeifer & Langen k.d. u
novoosnovanom poduzetniku NewCo, svaki imati po 50 posto udjela u temeljnom
kapitalu.
Budući da je iz Ugovora o suradnji bilo razvidno da sklapanjem rečenog ugovora
nastaje zajednički pothvat (joint venture), prije same analize Ugovora o
suradnji, te donošenja zaključka o pokretanju postupka, u smislu članka 46.
ZZTN, u konkretnom predmetu, bilo je potrebno utvrditi je li riječ o tzv.
koncentrativnom ili koordinativnom zajedničkom pothvatu, odnosno jesu li
ispunjeni uvjeti za pokretanje postupka ocjene koncentracije ili ocjene
sporazuma.
Naime, sukladno odredbi članka 19. stavka 2. ZZTN, stvaranje zajedničkog
pothvata koji na trajnijoj osnovi djeluje kao neovisan gospodarski subjekt
smatrat će se koncentracijom (*tzv. koncentrativan zajednički pothvat, eng.
full-function joint venture*).
Nadalje, sukladno članku 19. stavku 5. ZZTN, stvaranje zajedničkog pothvata koji
kao cilj ima koordinaciju tržišnog natjecanja između poduzetnika koji ostaju
nezavisni, ne smatra se koncentracijom, već se ocjenjuje u smislu članka 9.,
10., 11. i 12. ZZTN, kao sporazum (*tzv. koordinativan zajednički pothvat, eng.
non-full function joint venture*).
Zajednički pothvat se, u smislu članka 19. stavka 2. ZZTN, smatra koncentracijom
ukoliko zadovoljava sljedeće uvjete:
– postojanje zajedničke kontrole nad poduzetnikom,
– zajednički pothvat mora trajno izvršavati sve funkcije neovisnog gospodarskog
subjekta.
Iz sadržaja dostavljenog Ugovora o suradnji, proizlazi da je namjera ugovornih
strana, poduzetnika Pfeifer & Langen k.d. i Viro d.d., zaštita i daljnje
razvijanje postojeće tržišne pozicije na mjerodavnom tržištu, odnosno da zajedno
traže udjele u šećeranama u državama nastalim na teritoriju bivše Jugoslavije
(osim Republike Slovenije), čije stjecanje bi se realiziralo preko poduzetnika
*NewC*o.
Nadalje, rečenim Ugovorom o suradnji poduzetnici Pfeifer & Langen k.d. i Viro
d.d. žele iskoristiti svoje dugogodišnje iskustvo, uz korištenje trgovačke marke
»Diamant« koju će poduzetnik Pfeifer & Langen k.d. međunarodno plasirati, putem
novoosnovanog društva s ograničenom odgovornošću, *NewCo*.
Ugovor predviđa da će operativno vođenje poduzetnika *NewCo* preuzeti poduzetnik
Pfeifer & Langen k.d. Uprava poduzetnika *NewCo* sastojat će se od tri člana, od
kojih će dva imenovati poduzetnik Pfeifer & Langen k.d., dok će jednog imenovati
poduzetnik Viro d.d. Poduzetnika *NewCo* zastupat će dva direktora zajedno ili
jedan direktor s prokuristom.
Agencija je dopisom od 14. rujna 2006. od poduzetnika Viro d.d. zatražila
očitovanje o tome hoće li poduzetnik NewCo imati mogućnost razvijati vlastite
proizvode, imati vlastite poslovne prostore te ostalu materijalnu i
nematerijalnu imovinu.
Podneskom od 16. listopada 2006. poduzetnik Viro d.d. očitovao se kako je,
imajući u vidu specifičnost industrije šećera, za pretpostaviti da poduzetnik
*NewCo* neće izravno razvijati vlastite proizvode, već da će stručnjaci
poduzetnika Viro d.d. i Pfeifer & Langen k.d., putem poduzetnika *NewCo*,
surađivati na razvitku novih proizvoda. Također, nije dogovoreno tko će u takvom
slučaju biti nosilac prava novorazvijenih proizvoda.
U svezi vlastitih poslovnih prostora, u istom podnesku, poduzetnik Viro d.d.
očitovao se kako nije odlučeno hoće li poduzetnik *NewCo* poslovati u vlastitim
ili iznajmljenim poslovnim prostorima, dok je od ostale imovine, prema navodima
poduzetnika Viro d.d., za pretpostaviti da će poduzetnik *NewCo* posjedovati
potrebnu logistiku za distribuciju proizvoda.
U istom dopisu, punomoćnik poduzetnika Viro d.d. obrazložio je kako nadzorni
odbor kao organizacijsko tijelo neće postojati u poduzetniku *NewCo*.
Nadalje, Agencija je dopisom od 23. studenoga 2006. od poduzetnika Viro d.d.
zatražila očitovanje o tome hoće li poduzetnik *NewCo* djelovati u svoje ime, a za
račun poduzetnika Viro d.d. i Pfeifer & Langen k.d., u svojstvu komisionara,
odnosno hoće li samo prodavati proizvode navedenih poduzetnika.
U očitovanju podnositelja zahtjeva iz podneska od 5. prosinca 2006.,
zaprimljenog u Agenciji 8. prosinca 2006, navedeno je kako nije postignut ni
dogovor o pitanjima korporativnog vođenja poduzetnika NewCo, kao niti o
pitanjima samostalnosti poduzetnika NewCo. Međutim, poduzetnik Viro d.d. je
istaknuo kako će, imajući u vidu zakonski okvir društva s ograničenom
odgovornošću, uprava poduzetnika *NewCo* za upravljanje poduzetnikom biti
odgovorna skupštini društva. Spomenutim podneskom poduzetnik Viro d.d. se
očitovao kako će poduzetnik *NewCo* proizvode poduzetnika Viro d.d. i Pfeifer &
Langen k.d. prodavati u svoje ime i načelno za svoj račun. Također, poduzetnik
Viro d.d. je u istom podnesku naveo kako će poduzetnik *NewCo* nastojati proizvode
prodavati po što povoljnijim tržišnim uvjetima, odnosno da će poduzetnik *NewCo*
samostalno određivati cijene.
Iz navedenih očitovanja poduzetnika Viro d.d. proizlazilo je da je riječ o
zajedničkom pothvatu:
– koji neće prodavati proizvode tržišnih takmaca,
– za kojeg se može pretpostaviti da neće imati potrebu za velikim brojem
radnika, odnosno da će vjerojatno biti zaposlen minimalni potrebni broj radnika
i da je moguće kako će dio radnika koji je zaposlen uzaposlen uku Viro d.d. biti
prenesen novoosnovanom poduzetniku,
– koji će vršiti djelatnosti prodaje i distribucije proizvoda,
– za kojeg nije bilo odlučeno hoće li poslovati u vlastitim ili u unajmljenim
prostorijama.
Kako je iz dostupnih podataka i očitovanja bilo razvidno da je u predmetnom
slučaju riječ o koordinativnom zajedničkom pothvatu, Agencija je zaključkom od
15. veljače 2007., pokrenula postupak ocjene Ugovora o suradnji, radi
utvrđivanja uvjeta za pojedinačno izuzeće sporazuma, sukladno odredbama članka
12. ZZTN.
Međutim, očitovanje poduzetnika Pfeifer & Langen k.d., u podnesku od 11. svibnja
2007., kojeg je Agencija zaprimila 15. svibnja 2007. ukazivalo je na to da bi u
konkretnom slučaju ipak mogla biti riječ o stvaranju zajedničkog pothvata koji
na trajnijoj osnovi djeluje kao neovisan gospodarski subjekt, što se smatra
koncentracijom poduzetnika, u smislu članka 19. stavka 2. ZZTN.
Naime, u rečenom je podnesku poduzetnika Pfeifer & Langen k.d., između ostaloga,
navedeno da će zajednički pothvat djelovati kao potpuno funkcionalan poslovni
subjekt na tržišnim principima u odnosu na svoje osnivače. Nadalje, sukladno
očitovanjima iz podneska, zajednički pothvat će biti ovlašten slobodno trgovati
s takmacima poduzetnika Viro d.d. i Pfeifer & Langen k.d., kupovati šećer na
otvorenom tržištu i isti prodavati ostalim poduzetnicima prisutnima na otvorenom
tržištu. Imat će vlastiti menadžment i radnike. Detaljna struktura takvog
menadžmenta ovisit će o stvarnim poslovnim rezultatima društva.
Prema dostavljenim očitovanjima, zajednički pothvat imat će u vlasništvu,
odnosno stjecati materijalnu i nematerijalnu imovinu potrebnu za vršenje svojih
poslovnih aktivnosti.
Nadalje, zajednički pothvat bit će uključen u prodaju i distribuciju proizvoda
poduzetnika Viro d.d. i Pfeifer & Langen k.d. na hrvatskom tržištu i tržištima
Federacije Bosne i Hercegovine, Republike Srbije, Republike Crne Gore i
Republike Makedonije.
Zajednički pothvat će prodavati i distribuirati i proizvode koje proizvode drugi
proizvođači, osim poduzetnika Viro d.d. i Pfeifer & Langen k.d., a također će
biti uključen u dogovaranje prijevoza, administriranje prijevoza, distribuciju
kupnje, distribuciju klijentima kao i kontrolu prijevoza i distribucije.
Iz dostavljenog podneska je razvidno da će zajednički pothvat biti slobodan u
utvrđivanju pitanja važnih za njegovo poslovanje, te će neovisno odlučivati o
cijenama, poslovnim planovima, utvrđivanju količine proizvoda za prodaju i
distribuciju, imenovanju srednjeg menadžmenta itd.
Agencija je izvršila uvid i u relevantne poredbene propise, odnosno praksu
Europske unije, posebno u odredbe Obavijesti Europske komisije o pojmu
zajedničkog pothvata koji na trajnijoj osnovi djeluje kao neovisan gospodarski
subjekt (eng. full-function joint venture) prema Uredbi Vijeća (EEZ) br. 4064/89
o kontroli koncentracija poduzetnika (98/C 66/01).
U poredbenoj praksi Europske komisije, dva su osnovna elementa prema kojima se
može utvrditi je li riječ o koncentrativnom zajedničkom pothvatu:
– investiranje zajedničkog pothvata u infrastrukturu, odnosno u trgovine,
skladišta, prodajna mjesta, zaposlenike, transport i komercijalu,
– nabava značajnog dijela proizvoda koje prodaje zajednički pohvat i od drugih
poduzetnika, a ne samo od društava majki.
U konkretnom predmetu, prema članku 2. Ugovora o suradnji, poduzetnik NewCo imat
će pravo pakiranja i ekskluzivno pravo prodaje:
1. svih proizvoda iz Ugovora koje je poduzetnik Viro d.d. proizveo u šećerani u
Virovitici,
2. svih proizvoda koji su putem poduzetnika NewCo uvezeni u države nastale na
teritoriju bivše Jugoslavije,
3. proizvoda isporučenih od strane poduzetnika Pfeifer & Langen k.d. za tržišta
država nastalih na teritoriju bivše Jugoslavije.
Navedeni ugovorni proizvodi odnose se na bijeli šećer proizveden iz šećerne
repe, šećerne trske i iz zgusnutog soka, dok sve druge proizvode koji nastaju
pri proizvodnji šećera (sporedni proizvodi), primjerice, rezanci, melasa i
karbovapno prodaje poduzetnik Viro d.d. samostalno. Sukladno članku 2. stavku 7.
Ugovora o suradnji, poduzetnik NewCo će načelno otkupljivati proizvode iz
Ugovora koje proizvodi poduzetnik Viro d.d., a uvozi poduzetnik Pfeifer & Langen
k.d., u uvjetima koji ne smiju biti lošiji od tržišnih. Također, postoji namjera
prodaje cijelog programa specijaliteta poduzetnika Pfeifer & Langen k.d., putem
poduzetnika NewCo, kako je to navedeno u predmetnom Ugovoru.
Međutim, u konkretnom predmetu također postoji i specifičnost utoliko što je
riječ o obliku aktivnosti zajedničkog pothvata koji je većim dijelom ograničen
na distribuciju ili prodaju proizvoda poduzetnika osnivača. U pravilu se smatra
da nije riječ o koncentrativnom zajedničkom pothvatu ako je aktivnost
zajedničkog pothvata ograničena na distribuciju ili prodaju proizvoda
poduzetnika osnivača.
Navedena situacija smatrat će se koncentrativnim zajedničkim pothvatom ukoliko:
– zajednički pothvat koristi distribucijsku mrežu jednog ili oba društva majki
koji djeluju kao agenti zajedničkog pothvata, pri čemu je zajednički pothvat taj
koji snosi komercijalni rizik posla,
– zajednički pothvat djeluje na tržištu distribucije, te izvršava sve uobičajene
funkcije komercijalnog poduzetnika na tom tržištu.
Zajednički pothvat vezan je uz društva majke u tehničkom, pravnom i gospodarskom
smislu. Primjerice, društvo majka nabavlja i prodaje proizvode isključivo
zajedničkom pothvatu. U predmetnom slučaju, prodaja se ugovornih proizvoda vrši
isključivo putem zajedničkog pothvata, poduzetnika NewCo, što proizlazi iz
članka 2. stavka 2. Ugovora. U koncentrativnom zajedničkom pothvatu novoosnovani
poduzetnik (joint venture) obavlja sve funkcije društava majki, odnosno
zajednički pothvat obavlja djelatnost i proizvodnje i distribucije. Međutim, u
konkretnom slučaju, zajednički pothvat obavlja samo jednu funkciju društava
majki, samo djelatnost distribucije, a ne i proizvodnje. Navedeno znači da
zajednički pothvat isključivo izvršava djelatnost distribucije za društva majke,
bez obzira na činjenicu što ima mogućnost kupovati proizvode i od tržišnih
takmaca društava majki. Prema tome, koordinativni zajednički pothvat koordinira
distribuciju i ostale bitne tržišne aktivnosti društava majki koji proizvode
iste proizvode.
Slijedom navedenoga, razmatrajući dostavljene i prikupljene podatke, te
uzimajući u obzir relevantnu poredbenu europsku praksu, u postupku je Agencija
nesporno utvrdila da je u konkretnom slučaju ipak riječ o koordinativnom
zajedničkom pothvatu koji se, u smislu članka 19. stavka 5. ZZTN, ocjenjuje kao
sporazum.

**6.1. Zajednički pothvat osnovan od tržišnih takmaca**

Navedeni zajednički pothvat posebno je značajan sa stajališta zaštite tržišnog
natjecanja jer isti osnivaju poduzetnici koji su tržišni takmaci. U pravilu,
svaki takav zajednički pothvat koji u skladu s ugovorom kao svrhu predviđa
prodaju ugovornih proizvoda društava osnivača sadrži horizontalna ograničenja
tržišnog natjecanja. Navedeno horizontalno ograničenje proizlazi iz činjenice da
zajednički pothvat usklađuje postupanje na tržištu prema svojim društvima
osnivačima. U konkretnom slučaju, zajednički pothvat poduzetnik NewCo prodaje
proizvode koje proizvode poduzetnici Viro d.d. i Pfeifer & Langen k.d., što
znači da navedeni poduzetnici svoje proizvode, šećer i druge povezane proizvode,
ne prodaju više samostalno jedan drugome i zasebno na tržištu na kojem ih
prodaje poduzetnik NewCo. Time poduzetnik NewCo stvara tzv. »učinak grupe« za
društva osnivače, a podrazumijeva zajedničke interese između poduzetnika Viro
d.d. i Pfeifer & Langen k.d. Upravo navedeni zajednički interesi mogu narušiti,
ograničiti ili spriječiti tržišno natjecanje koje bi i koje bi ijalo između
poduzetnika Viro d.d. i Pfeifer & Langen k.d. da nema »učinka grupe«.
Uvidom u poredbenu praksu zemalja Europske unije, posebice Savezne Republike
Njemačke, utvrđeno je da se u pravilu smatra kako je riječ o koordinativnom
zajedničkom pothvatu ako dva poduzetnika, koji djeluju na istom tržištu kao
tržišni takmaci, osnuju zajednički pothvat. Međutim, za nesporno utvrđenje
činjenice predstavlja li takav zajednički pothvat instrument koordinacije
ponašanja društava majki na istom tržištu ili ne predstavlja, potrebno je
izvršiti detaljne analize u svakom pojedinom slučaju.
Sukladno poredbenoj njemačkoj praksi potvrđenoj presudom njemačkog Prizivnog
suda iz Düsseldorfa, od 25. listopada 2006., kod osnivanja zajedničkog pothvata
pri čemu društvo majka i dalje ostaje aktivno na predmetnom tržištu, kao i
zajednički pothvat, redovito dolazi do ograničavanja tržišnog natjecanja između
društava osnivača. Pri tome je dovoljno da društva osnivači svoje djelovanje na
tržištu usklađuju s interesima zajedničkog pothvata i obratno, što ima za
posljedicu ograničavanje tržišnog natjecanja. Navedeno je utvrđeno i u odluci
njemačkog tijela za zaštitu tržišnog natjecanja – Bundeskartellamta u predmetu
Moksel/Südfleisch. U rečenom predmetu suradnja u zajedničkom pothvatu
Moksel/Südfleisch imala bi za posljedicu ograničavanje tržišnog natjecanja
između društava osnivača. Navedeni zaključak Bundeskartellamta temeljio se na
rezultatima analize gospodarskih učinaka, odnosno gospodarske povezanosti
spomenutog zajedničkog pothvata.

VII. UGOVOR O SURADNJI

**7.1. Razlozi za sklapanje predmetnog Ugovora o suradnji**

Sukladno očitovanju poduzetnika Pfeifer & Langen k.d. u podnesku od 11. svibnja
2007., koji je dostavljen Agenciji 15. svibnja 2007., razlozi za sklapanje
predmetnog Ugovora o suradnji su sljedeći:
– poduzetnik Viro d.d. unaprijedit će svoje proizvodne mogućnosti pomoću
prijenosa know-howa od strane poduzetnika Pfeifer & Langen k.d.,
– poduzetnik Viro d.d. unaprijedit će prodaju zbog smanjenja troškova prodaje,
– poduzetnik Viro d.d. bit će pripremljen za poslovanje u Europskoj uniji kad
Republika Hrvatska postane njena članica,
– poduzetnik Pfeifer & Langen k.d. će putem zajedničkog pothvata s poduzetnikom
Viro d.d. steći poziciju na tržištu prodaje šećera jugoistočne Europe te
slijedom navedenoga, poziciju koja mu omogućuje natjecanje s drugim tržišnim
takmacima na navedenom tržištu,
– poduzetnici Viro d.d. i Pfeifer & Langen k.d. zajednički će ući i na tržišta
Republike Slovenije, Federacije Bosne i Hercegovine, dijela Republike Mađarske,
sjevernog dijela Republike Italije i Republike Makedonije, koji nemaju
proizvodnju šećera, a čija tržišta zajednički troše 560.000 tona šećera
godišnje,
– na hrvatskom tržištu poboljšat će se kvaliteta šećera i ponuditi novi
proizvodi od šećera,
– poduzetnik Pfeifer & Langen k.d. dobit će, putem zajedničkog pothvata, pristup
za prodaju novih proizvoda na hrvatskom tržištu.

**7.2. Vrsta predmetnog sporazuma**

Agencija je u nastavku postupka provela pravnu analizu predmetnog sporazuma.
Ugovor o suradnji, sklopljen 17. svibnja 2006. između poduzetnika Viro d.d. i
poduzetnika Pfeifer & Langen k.d., predviđa osnivanje društva s ograničenom
odgovornošću, sa sjedištem u Zagrebu, na način da će ugovorne strane,
poduzetnici Viro d.d. i Pfeifer & Langen k.d., u novoosnovanom poduzetniku svaki
imati po 50 posto udjela u temeljnom kapitalu. Iz navedenoga proizlazi da u je u
konkretnom slučaju riječ o zajedničkom pothvatu.
Sukladno članku 10. stavku 1. predmetnog sporazuma, isti se zaključuje na
neodređeno vrijeme, te se može raskinuti s rokom za izjašnjavanje od jedne
godine do kraja godine, prvi puta do 31. prosinca 2011.
Prema obrazloženju podnositelja zahtjeva, svrha sklapanja navedenog sporazuma je
uspostavljanje dugoročne suradnje na prodaji šećera na teritoriju država
nastalih na teritoriju bivše Jugoslavije i na teritoriju Europske unije,
razmjena tehnološkog iskustva u proizvodnji i distribuciji šećera, povećanje
konkurentnosti poduzetnika Viro d.d. na tržištu Europske unije uz korištenje
trgovačke marke »Diamant« šećera kojeg proizvodi Pfeifer & Langen k.d.
Agencija je uvidom u sadržaj predmetnog sporazuma utvrdila da je u konkretnom
slučaju riječ o horizontalnom sporazumu. Sukladno odredbi članka 3. Uredbe o
skupnom izuzeću sporazuma između poduzetnika koji djeluju na istoj razini
proizvodnje odnosno distribucije («Narodne novine«, broj 158/04, dalje: Uredba o
horizontalnim sporazumima), horizontalni sporazumi su sporazumi sklopljeni
između dva ili više neovisnih poduzetnika koji u svrhu konkretnog sporazuma
djeluju na istoj razini proizvodnje odnosno distribucije. Prema članku 3. stavku
8. rečene Uredbe, poduzetnik-konkurent je poduzetnik koji djeluje na istom
mjerodavnom tržištu kao stvarni ili potencijalni tržišni takmac.
Uredba o horizontalnim sporazumima primjenjuje se naročito na sporazume o
specijalizaciji i sporazume o istraživanju i razvoju, ali njena primjena nije
ograničena samo na navedene sporazume, odnosno ista se može, na odgovarajući
način, primjenjivati i na druge vrste horizontalnih sporazuma.
Predmetnim sporazumom uređeno je da će poduzetnik Pfeifer & Langen k.d. po
potrebi pružati tehničku i komercijalnu podršku u proizvodnji šećera i kod
nabave šećerne repe. Nadalje, njime je uređeno i osnivanje poduzetnika NewCo
putem kojega će poduzetnici Viro d.d. i Pfeifer & Langen k.d. nastojati na
povoljniji način vršiti prodaju i distribuciju svojih proizvoda.
Slijedom navedenoga, izvršenim uvidom u sadržaj predmetnog horizontalnog
sporazuma, odredbe Uredbe o horizontalnim sporazumima i u kriterije iz
Obavijesti Europske komisije – Upute o primjenjivosti članka 81. Ugovora o
Europskim zajednicama na sporazume o horizontalnoj suradnji od 13. listopada
2000 (dalje: Uputa EK o horizontalnim sporazumima), utvrđeno je kako je u
konkretnom slučaju riječ o sporazumu o komercijalizaciji koji se odnosi na
suradnju između konkurenata u prodaji, distribuciji i promociji njihovih
proizvoda.
Sporazum o komercijalizaciji može sadržavati dva aspekta, koji se odnose na:
1. zajedničko uređenje svih komercijalnih aspekata koji su povezani s prodajom,
uključujući i cijenu,
2. ograničene sporazume koji se odnose samo na neku pojedinu tržišnu funkciju
poput distribucije, pružanja usluga ili reklamiranja.
Ugovor o suradnji koji su sklopili poduzetnici Viro d.d. i Pfeifer & Langen k.d.
ne odnosi se na ograničene sporazume o komercijalizaciji jer u sebi ne sadrži
odredbe koje se odnose isključivo i samo na jednu tržišnu funkciju. Naime, riječ
je o razmjeni proizvodno tehničkog know howa i prijenosu prava korištenja
trgovačke marke »Diamant« poduzetnika Pfeifer & Langen k.d.
Prema Uputama EK o horizontalnim sporazumima, suradnja je horizontalne prirode
kada je do nje došlo sporazumom ili usklađenim djelovanjem između poduzetnika
koji djeluju na istoj razini tržišta, u pravilu između konkurenata.
Horizontalna suradnja može imati i pozitivan i negativan učinak na tržišno
natjecanje. Primjerice, kada se strane koje surađuju dogovore o cijenama ili
proizvodnji, podjeli tržišta, ili ukoliko takva suradnja omogućuje sudionicima
da održe, steknu ili povećaju svoju tržišnu snagu, na taj način se dovodi do
negativnih tržišnih učinaka u pogledu cijena, proizvodnje, inovacija, te
raznovrsnosti i kvalitete proizvoda na tržištu.
S druge pak strane, horizontalna suradnja može dovesti do značajnih gospodarskih
prednosti. Poduzetnici moraju odgovoriti na povećani konkurentni pritisak, na
tržišne promjene koje su uzrokovane globalizacijom, brzinom tehnološkog razvitka
izvitka
idinamičnijom prirodom tržišta. Suradnja može postojati i u pogledu
podjele rizika, smanjenja troškova, udruživanja potrebnih znanja i vještina te
bržeg razvoja inovacija. Suradnja je naročito značajna za manje i srednje velike
poduzetnike, kako bi se isti prilagodili tržišnim promjenama.
U nekim slučajevima, horizontalni sporazumi imaju za cilj ograničavanje tržišnog
natjecanja putem dogovora o cijenama, ograničavanja proizvodnje te podjele
tržišta ili kupaca. Za takve se sporazume pretpostavlja da imaju negativne
učinke na tržište, jer je riječ o teškim ograničenjima tržišnog natjecanja koji
su zabranjeni za sve vrste horizontalnih sporazuma i to neovisno o tržišnoj
snazi sudionika sporazuma, pa nije neophodno ispitivati njihove stvarne učinke
na tržišno natjecanje i na tržište.
Primjerice, odredbom članka 7. Uredbe o sporazumima male vrijednosti (»Narodne
novine«, broj 51/04) teškim ograničenjima u sporazumima između tržišnih takmaca
smatraju se ograničenja koja izravno ili neizravno, samostalno ili zajedno s
ostalim čimbenicima pod kontrolom sudionika sporazuma, imaju za cilj:
utvrđivanje cijena kod prodaje proizvoda trećim stranama, ograničavanje
proizvodnje ili prodaje i podjelu tržišta ili kupaca. Sporazumi koji sadrže
opisana teška ograničenja tržišnog natjecanja neće se smatrati sporazumima male
vrijednosti na koje se ne primjenjuju odredbe o zabranjenim sporazuma iz članka
9. ZZTN, u smislu članka 1. stavka 2. i članka 6. spomenute Uredbe, već će se i
na takve sporazume, unatoč činjenice da su sklopljeni između poduzetnika koji
imaju neznatni zajednički tržišni udjel na mjerodavnom tržištu, moći primijeniti
odredbe o zabranjenim sporazumima iz članka 9. ZZTN.
Nadalje, i horizontalni sporazumi čiji sudionici zajednički imaju veći tržišni
udjel na mjerodavnom tržištu od neznatnog, odnosno ispunjavaju uvjet visine
zajedničkog tržišnog udjela propisan Uredbom o horizontalnim sporazumima, neće
moći ispuniti uvjete za skupno izuzeće od primjene odredaba o zabranjenim
sporazumima iz članka 9. ZZTN propisne Uredbom o horizontalnim sporazumima, ako
sadrže opisana teška ograničenja tržišnog natjecanja koja su također izričito
propisana rečenom Uredbom i to odredbom članka 12. stavka 1. koja se odnose na
sporazume o specijalizaciji i odredbom članka 11. stavkom 1. točkama c), d) i f)
koja se odnose na sporazume o istraživanju i razvoju.
Međutim, mnogi sporazumi o horizontalnoj suradnji nemaju za svoj cilj
ograničenje tržišnog natjecanja. Stoga je kod istih potrebna analiza njihovih
učinaka. Za potrebe analize nije dovoljno da sporazum ograničava tržišno
natjecanje između njegovih sudionika. On također mora imati mogućnost utjecati
na konkurenciju na tržištu do te razine kada se mogu razumno očekivati negativni
tržišni učinci u pogledu cijena, proizvodnje, inovacija ili raznovrsnosti i
kvalitete robe.
Za utvrđivanje može li sporazum imati za posljedicu takve negativne učinke na
tržištu, potrebno je uzeti u obzir gospodarski kontekst, prirodu sporazuma i
zajedničku tržišnu snagu ugovornih strana, koja pak – zajedno s drugim
strukturalnim čimbenicima – određuje sposobnost sporazuma da utječe na sveukupnu
konkurenciju do tako značajne razine.
Nadalje, poseban problem kod sporazuma o komercijalizaciji koji je sklopljen
između tržišnih takmaca koji su aktivni na različitim zemljopisnim tržištima je
taj što oni mogu poslužiti kao instrument za podjelu tržišta. U slučaju kada se
ugovorne strane obostrano obvežu na distribuciju proizvoda one druge strane, one
na taj način vrše podjelu tržišta odnosno kupaca, te uklanjaju konkurenciju
između sebe.
Sporazumi o komercijalizaciji, kada je riječ o zajedničkoj prodaji, mogu imati
negativan utjecaj na tržišno natjecanje zbog sljedećeg:
1. zajednička komercijalizacija daje jasnu mogućnost izmjenjivanja osjetljivih
trgovačkih podataka, naročito onih o marketinškoj strategiji, te politici
cijena,
2. ovisno o strukturi troškova komercijalizacije, znatan iznos od krajnjeg
troška stranaka može biti zajednički.
Ključno pitanje kod ocjene ove vrste sporazuma jest je li predmetni sporazum
objektivno nužan kako bi stranke jedna drugoj ušle na tržište, jer u tom slučaju
sporazum neće negativno utjecati na tržišno natjecanje. Koristi koje se moraju
uzeti u obzir pri procjeni može li sporazum o komercijalizaciji biti izuzet,
ovisit će o prirodi konkretne djelatnosti. Zajednička distribucija proizvest će
znatan porast djelotvornosti za proizvođače robe široke potrošnje. Porast
djelotvornosti ne smije proizlaziti iz ušteda koje su samo rezultat eliminacije
troškova koji su bitan dio konkurencije, već moraju biti rezultat integracije
gospodarskih djelatnosti.
Slijedom navedenoga, u predmetnom postupku bilo je neophodno utvrditi navedene
koristi koje će proizaći iz predmetnog sporazuma.
Nadalje, uzimajući u obzir kako je riječ o horizontalnom sporazumu, budući je
isti sklopljen između poduzetnika koji se nalaze na istoj razini proizvodnje,
odnosno distribucije, Uredbom o horizontalnim sporazumima, propisani su uvjeti
koje sporazumi moraju sadržavati, ograničenja koja takvi sporazumi ne smiju
sadržavati i drugi uvjeti koji se moraju ispuniti kako bi se na takve sporazume
moglo primijeniti skupno izuzeće od primjene odredbe članka 9. ZZTN koja uređuje
zabranjene sporazume.
Međutim, navedenom Uredbom eksplicite su propisani uvjeti koji se odnose na
visinu zajedničkog tržišnog udjela koji sudionici sporazuma moraju imati za
skupno izuzeće samo za dvije vrste horizontalnih sporazuma, sporazume o
istraživanju i razvoju (zajednički tržišni udjel sudionika sporazuma na
mjerodavnom tržištu ne smije biti veći od 25 posto, u smislu članka 6. stavka 2.
navedene Uredbe) i sporazume o specijalizaciji (zajednički tržišni udjel
sudionika sporazuma na mjerodavnom tržištu ne smije biti veći od 20 posto, u
smislu članka 9. stavka 1. navedene Uredbe). Za druge vrste horizontalnih
sporazuma, nisu propisani uvjeti visine tržišnog udjela za skupno izuzeće.
Budući da je u konkretnom predmetu riječ o sporazumu o komercijalizaciji za
kojeg Uredbom o horizontalnim sporazumima nisu propisani uvjeti za skupno
izuzeće, a primjena na odgovarajući način visine tržišnog udjela propisane
navedenom Uredbom za sporazume o specijalizaciji i za sporazume o istraživanju i
razvoju, nije bila moguća na predmetni sporazum o komercijalizaciji, jer
ugovorne strane predmetnog sporazuma imaju veći zajednički tržišni udjel od
propisanog navedenom Uredbom, predmetni sporazum nije ispunjavao uvjete za
skupno izuzeće. Zbog navedenoga je Agencija u predmetnom postupku, sukladno
članku 10. i 12. ZZTN, utvrđivala postojanje uvjeta za pojedinačno izuzeće
sporazuma.
Agencija je podredno izvršila i uvid u kriterije vezane uz visinu tržišnog
udjela za ovu vrstu sporazuma navedene u Uputi EK o horizontalnim sporazumima.
Sukladno točki 149. navedene Upute, sporazumi o komercijalizaciji koje sklapaju
poduzetnici čiji je zajednički tržišni udjel na mjerodavnom tržištu niži od 15
posto u pravilu neće biti ograničavajući. Međutim, i na takve sporazume, ako
sadrže odredbe koje upućuju na dogovor o cijenama, primijenit će se članak 81.
stavak 1. Ugovora o osnivanju EZ-a (odgovarajući članku 9. stavku 1. ZZTN),
odnosno smatrat će se zabranjenima.
Nadalje, u smislu točke 150. navedene Upute, ako je zajednički tržišni udjel
sudionika sporazuma o komercijalizaciji veći od 15 posto, tada se ne može
presumirati da takav sporazum nije ograničavajući, pod uvjetom da ne sadrži
odredbe koje upućuju na dogovor o cijenama, već je potrebno procijeniti i mogući
učinak koji sporazum o zajedničkoj komercijalizaciji ima na mjerodavno tržište.
Tu će značajni pokazatelji biti koncentriranost tržišta, kao i tržišni udjeli.
Naime, što je tržište više koncentrirano, to su korisniji podaci o cijenama i
trgovačkoj strategiji kako bi se umanjila nesigurnost, a veći je poticaj
soticaj
sa takve podatke i razmjenjuju.
Provedenom ekonomskom analizom utvrđeno je da je, u promatranom vremenskom
razdoblju od 2004. do 2007. godine, tržišni udjel poduzetnika Viro d.d. na
mjerodavnom tržištu bio znatno iznad 15 posto, dok je poduzetnik Pfeifer &
Langen k.d. bio prisutan na mjerodavnom tržištu s neznatnim količinama prodanog
šećera.

**7.3. Analiza odredaba Ugovora o suradnji**

Sukladno članku 9. stavku 1. ZZTN, zabranjeni su sporazumi između poduzetnika,
ugovori, pojedine odredbe ugovora, izričiti ili prešutni dogovori, usklađeno
djelovanje, odluke udruženja poduzetnika koji kao cilj ili posljedicu imaju
sprječavanje, ograničavanje ili narušavanje tržišnog natjecanja na mjerodavnom
tržištu, a naročito oni kojima se primjerice, izravno ili neizravno utvrđuju
kupovne ili prodajne cijene i drugi trgovinski uvjeti, ograničava ili nadzire
proizvodnja, tržišta, tehnološki razvoj ili ulaganje, dijele tržišta ili izvori
nabave, primjenjuju nejednaki uvjeti na istovrsne poslove s različitim
poduzetnicima, te uvjetuje sklapanje ugovora prihvaćanjem od drugih ugovornih
strana dodatnih obveza, koje po svojoj prirodi ili običajima u trgovini nisu u
vezi s predmetom tih ugovora. Međutim, takvi sporazumi bit će ništavi ex lege, u
smislu članka 9. stavka 2. ZZTN, samo pod uvjetom ako se ne mogu skupno ili
pojedinačno izuzeti, u smislu članka 10. ZZTN, od primjene odredbe članka 9.
stavka 1. ZZTN.
U teoriji prava tržišnog natjecanja smatra se da svaki kontakt između tržišnih
takmaca u svezi s njihovim poslovnim aktivnostima i ponašanjem na tržištu kao
primjerice, utvrđivanje cijena, podjela tržišta, podjela potrošača (kupaca),
utvrđivanje obujma prodaje, samo po sebi predstavlja rizik za tržišno
natjecanje.
Razmjena informacija među konkurentima ograničava tržišno natjecanje na dva
načina. Prvo, prema drugim tržišnim takmacima koji ne sudjeluju u razmjeni
informacija, stavljanjem istih u nepovoljniji položaj i stvaranjem većih zapreka
pristupu tržištu. Drugo, ograničavanjem tržišnog natjecanja između tržišnih
takmaca koji razmjenjuju informacije jer njihova suradnja ima za posljedicu
nedostatak aktivnog tržišnog natjecanja. Pri utvrđivanju relevantnosti razmjene
informacija između tržišnih takmaca, relevantan je broj sudionika na tržištu, te
njihov zajednički udjel na tržištu. U visoko koncentriranom tržištu, razmjena
informacija između tržišnih takmaca osobito je ograničavajuća za tržišno
natjecanje.
Ekonomskom analizom mjerodavnog tržišta prodaje šećera u Republici Hrvatskoj
utvrđeno je da je riječ o visoko koncentriranom tržištu sa samo tri
proizvođača–tržišna takmaca. Kako je utvrđeno ekonomskom analizom, tržišni
udjeli tržišnih takmaca od 2004. godine pokazuju fluktuirajući trend, sa
stabiliziranjem visine udjela u zadnje dvije promatrane godine, dakle u 2006.
godini u kojoj je sklopljen predmetni sporazum i godini koja joj slijedi.
Izvršenom detaljnom analizom odredaba predmetnog sporazuma Agencija je utvrdila
da sadržaj odredaba članka 2. stavka 1. i 2. i članka 3. upućuje na teška
ograničenja tržišnog natjecanja koja se ne mogu skupno izuzeti u smislu odredaba
Uredbe o horizontalnim sporazumima, a u pravilu niti pojedinačno izuzeti, u
smislu članka 10. ZZTN, od primjene odredaba o zabranjenim sporazumima,
uređenima člankom 9. ZZTN.
Članak 2. Ugovora pod nazivom »Tržište EU, pakiranje prodaja, proizvodi« glasi:
»1. Ukupan šećer dobiven iz hrvatske šećerne repe, koji je proizveden u okvirima
kvota koje su dodijeljene VIRU i zatim u budućnosti u okvirima stjecanja udjela
u drugim šećeranama, prodavat će VIRO neposredno P&L-u ili njegovim holding
društvima za prodaju u EU. Uz odstupanje od toga VIRO zadržava pravo za
razdoblje od dvije godine prodavati količinu od 10.000 tona godišnje u vlastitoj
režiji u EU. Prodaja se vrši na temelju zasebnih ugovora. Uvjeti ne smiju biti
lošiji od tržišnih.
2. Prodaja niže navedenih pobliže označenih proizvoda iz ovog Ugovora vrši se
isključivo preko NewCo-a. U tu svrhu ugovorne strane odobravaju NewCo-u pravo
pakiranja kao i ekskluzivno pravo prodaje svih (i) proizvoda iz ovog Ugovora
koje je VIRO proizveo u šećerani u Virovitici i (ii) koji su zatim uvezeni od
strane NewCo-a u zemljama bivše Jugoslavije (domaće tržište) i (iii) isporučeni
od strane P&L za domaće tržište. VIRO ima pravo samo za razdoblje od dvije
godine izravno plasirati količinu od 15.000 tona/godišnje na domaćem tržištu. O
potrebnim daljnjim iznimkama od gore navedenog ekskluziviteta treba se
pregovarati sa Upravom NewCo-a od slučaja do slučaja.
3. Proizvodi iz ovog ugovora u gore navedenom smislu su bijeli šećer, proizveden
iz šećerne repe, iz šećera od šećerne trske i iz zgusnutog soka.
4. VIRO će se truditi da proizvodi najveću moguću količinu gore navedenih
proizvoda.
5. Sve druge proizvode koji nastaju pri proizvodnji šećera (sporedni proizvodi)
kao primjerice rezanci, melasa i karbovapno prodaje VIRO sam.
6. NewCo prodaje proizvode iz ovog Ugovora za svoj vlastiti račun. Bez obzira na
posebnu odredbu iz stavka 2., VIRO ne drži nikakvu vlastitu organizaciju za
prodaju šećera.
7. Načelno će NewCo otkupiti proizvode iz ovog Ugovora koje proizvodi VIRO a
uvozi P&L u uvjetima koji ne smiju biti lošiji od tržišnih. Nadalje se namjerava
također prodavati čitavi program specijaliteta P&L-a za teritorij iz ovog
Ugovora preko NewCo-a.«.
Navedena odredba u stavku 1. i 2. predmetnog sporazuma ograničava tržišno
natjecanje diobom tržišta, u smislu članka 9. stavka 1. točke 3. ZZTN.
Članak 9. stavak 1. točka 3. ZZTN izričito propisuje da su zabranjeni sporazumi
između poduzetnika koji kao cilj ili posljedicu imaju sprječavanje,
ograničavanje ili narušavanje tržišnog natjecanja na mjerodavnom tržištu, a
naročito oni kojima se dijele tržišta ili izvori nabave.
Sukladno članku 2. stavku 1. predmetnog sporazuma, ukupan šećer dobiven iz
hrvatske šećerne repe, a proizveden u okviru kvota koje su dodijeljene
poduzetniku Viro d.d., a i u budućnosti u okvirima stjecanja udjela u drugim
šećeranama, poduzetnik Viro d.d. će prodavati poduzetniku Pfeifer & Langen k.d.
ili njegovim holding društvima za prodaju u Europskoj uniji. Pri tome će
poduzetnik Viro d.d., u razdoblju od dvije godine, zadržati samostalno pravo
prodavanja godišnje količine od 10.000 tona u Europskoj uniji.
Podjela tržišta posredno proizlazi iz članka 2. stavka 2. predmetnog sporazuma
prema kojem Viro ima obvezu prodavati šećer poduzetniku NewCo pod svojom robnom
markom i pod robnom markom poduzetnika Pfeifer & Langen k.d. Nakon primjene
Ugovora i osnivanja zajedničkog pothvata, poduzetnici Viro d.d. i Pfeifer &
Langen k.d. više neće biti tržišni takmaci, jer će njihove proizvode prodavati
poduzetnik NewCo.
Odredba članka 2. stavka 1. predmetnog sporazuma također predstavlja količinsko
ograničenje, jer određuje količinu od 10.000 tona koju poduzetnik Viro d.d. može
prodavati na tržištu Europske unije. Uz vremensko ograničenje tržišta (na
razdoblje od dvije godine prema članku 2. stavku 1. predmetnog sporazuma),
ograničena je i količina koja se može prodati u tom razdoblju, pa navedena
odredba ograničava tržišno natjecanje, u smislu članka 9. stavka 1. točke 2.
ZZTN. Naime, odredba članka 9. stavka 1. točke 2. ZZTN izričito propisuje da su
zabranjeni sporazumi između poduzetnika koji kao cilj ili posljedicu imaju
sprječavanje, ograničavanje ili narušavanje tržišnog natjecanja na mjerodavnom
tržištu, a naročito oni kojima se ograničava ili nadzire proizvodnja, tržište,
tehnološki razvoj ili ulaganje.
Polazeći od činjenice da je poduzetnik Pfeifer & Langen k.d. bio prisutan na
tržištu Republike Hrvatske u 2005. putem izvoza, te da se poduzetnici Viro d.d.
i Pfeifer & Langen k.d., kao dva proizvođača šećera smatraju tržišnim takmišnim takmprije sklapanja predmetnog sporazuma, navedena odredba upućuje na podjelu
tržišta. Ugovorne strane su odredbom članka 2. stavka 2. predmetnog sporazuma
uredile da ubuduće isključivo NewCo smije prodavati ugovorne proizvode na
tržištima država nastalih na teritoriju bivše Jugoslavije (osim Republike
Slovenije).
Iz odredbe članka 2. stavka 1. predmetnog sporazuma prema kojoj Viro d.d. sav
šećer koji proizvede mora ponuditi poduzetniku Pfeifer & Langen k.d., proizlazi
da poduzetnik Viro d.d., odnosno poduzetnik NewCo, ne može poslovati s ugovornim
proizvodima izvan teritorija država nastalih na teritoriju bivše Jugoslavije (te
je time zabranjen izvoz u primjerice, Saveznu Republiku Njemačku i Republiku
Italiju gdje je Viro d.d. prije izvozio šećer). Nadalje odredba članka 2. stavka
2. predmetnog sporazuma podrazumijeva da poduzetnik Pfeifer & Langen k.d. ne
smije više izravno poslovati na teritoriju država nastalih na teritoriju bivše
Jugoslavije. Iz navedenog proizlazi da je riječ o nedopuštenoj podjeli tržišta i
nedopuštenim obostranim zabranama tržišnog natjecanja, u smislu članka 9. stavka
1. točke 3. ZZTN.
Navedeno ograničenje proizlazi upravo iz odredbe članka 2. stavka 1. predmetnog
sporazuma jer dovodi do ograničavanja izvoza za poduzetnika Viro d.d. i time do
podjele tržišta, s obzirom da rečena odredba predviđa ograničenje u trajanju od
dvije godine za poduzetnika Viro d.d. tijekom kojih rečeni poduzetnik može
izvoziti ograničenu količinu šećera od 10.000 tona godišnje u Europsku uniju.
U svezi navedene odredbe, podneskom poduzetnika Pfeifer & Langen k.d., od 11.
svibnja 2007., obrazloženo je kako će sav šećer koji poduzetnik Viro d.d.
proizvede iz hrvatske šećerne repe unutar izvoznih kvota utvrđenih od strane
Europske unije, rečeni poduzetnik prodavati poduzetniku Pfeifer & Langen k.d.,
po tržišnoj cijeni, za daljnju prodaju u Europskoj uniji. Također, pojašnjeno je
da će poduzetnik NewCo na tržištu Republike Hrvatske, te na tržištima Federacije
Bosne i Hercegovine, Republike Srbije, Republike Crne Gore i Republike
Makedonije prodavati šećer koji proizvede poduzetnik Viro d.d. (osim šećera
namijenjenog za izvoz u Europsku uniju) i specijalne šećere koje proizvodi
Pfeifer & Langen k.d.
Agencija je, od poduzetnika Viro d.d. i Pfeifer & Langen k.d., dopisima od 16.
listopada 2007., zatražila očitovanje o razlozima koji su bili odlučujući za
određivanje godišnje količine od 10.000 tona za prodaju šećera od strane
poduzetnika Viro d.d., na tržištu Europske unije (članak 2. stavak 1. predmetnog
sporazuma), odnosno godišnje količine od 15.000 tona koju poduzetnik Viro d.d.
može izravno prodavati na hrvatskom tržištu i na tržištima Federacije Bosne i
Hercegovine, Republike Makedonije, Republike Srbije i Republike Crne Gore,
tijekom dvije godine provedbe ugovora (članak 2. stavak 2. predmetnog
sporazuma).
Podneskom od 28. studenoga 2007. poduzetnik Pfeifer & Langen k.d. se očitovao da
su spomenute količine određene jer poduzetnik Viro d.d. ima dugogodišnje
poslovne odnose sa poslovnim partnerima na tim tržištima, odnosno kako bi
poduzetnik Viro d.d. mogao, cit: »fleksibilno postupati u odnosu na svoje
postojeće odnose s poslovnim partnerima«.
Na usmenoj raspravi održanoj 25. siječnja 2008. stranke su potvrdile da
poduzetnik Viro d.d. nakon isteka dvije godine neće moći izravno prodavati sav
šećer u okviru izvoznih kvota namijenjenih za tržište Europske unije nekom
drugom poduzetniku, osim poduzetniku Pfeifer & Langen k.d. Ujedno je potvrđeno i
da će nakon proteka dvije godine, poduzetnik Viro d.d. isključivo putem
poduzetnika NewCo, a ne samostalno, prodavati svoje proizvode na tržištu
Republike Hrvatske i to po tržišnim cijenama.
Sukladno kriterijima iz Smjernicama Europske komisije za primjenu članka 81.
stavka 3. Ugovora o osnivanju EZ (odgovarajući članku 10. ZZTN), od 27. travnja
2004., kada se utvrdi da sporazum ima za cilj ograničavanje, sprječavanje ili
narušavanje tržišnog natjecanja, nema potrebe uzimati u obzir i njegove
konkretne učinke. Navedeno znači da stvarni učinci sporazuma protivni tržišnom
natjecanju ne moraju doći do izražaja ako sporazum ima za cilj ograničiti
tržišno natjecanje.
Apsolutno zabranjena, teška ograničenja tržišnog natjecanja smatraju se
ograničenjima prema cilju. Ograničenja tržišnog natjecanja prema cilju jesu ona
ograničenja koja po samoj svojoj prirodi imaju mogućnost ograničavanja tržišnog
natjecanja. Navedena ograničenja imaju toliko visok mogući negativni učinak na
tržišno natjecanje da je nepotrebno dokazivati njihove stvarne učinke na
tržištu. Sadržaj sporazuma i objektivni ciljevi kojima sporazum teži relevantni
su pri ocjeni ima li sporazum za cilj ograničavanje tržišnog natjecanja.
Također, način na koji se sporazum provodi može otkriti ograničenja prema cilju
i ako formalni sporazum ne sadrži izričitu odredbu u tom smislu. U slučaju
horizontalnog sporazuma, o kakvom je u konkretnom slučaju riječ, ograničenja
tržišnog natjecanja prema cilju uključuju dogovaranje cijena ili drugih
trgovinskih uvjeta i podjelu tržišta.
Nadalje, poduzetnici koji su takmaci na tržištu u slučaju sklapanja
horizontalnih sporazuma o suradnji moraju dokazati neophodnost njihovog
sklapanja. Naime, stranke koje su takmaci na tržištu dužne su dokazati da je
njihova suradnja neophodna kako bi mogle učinkovito obavljati određene poslove
koji su predmet navedenog sporazuma, a iste ne bi mogle uopće ili ne bi mogle u
istoj mjeri učinkovito obavljati bez sporazuma.
U poredbenom pravu EZ, u postupcima ocjene sporazuma sklopljenih između
konkurenata za koje nije moguće sa sigurnošću utvrditi imaju li za cilj
ograničavanje tržišnog natjecanja, provode se ekonomske analize kako bi se
utvrdio učinak takvih sporazuma na tržišno natjecanje.
Ocjena o tome je li sporazum zabranjen ili nije, ovisi o ekonomskoj i pravnoj
analizi uvjeta na mjerodavnom tržištu, odnosno, o omjeru između njihovih
pozitivnih i negativnih učinaka. Pri tome u obzir treba uzeti prirodu sporazuma,
zajedničku tržišnu snagu ugovornih strana, područje i ciljeve suradnje,
konkurentske odnose između ugovornih strana te razinu do koje one kombiniraju
svoje aktivnosti. Uz navedeno, ugovorne strane moraju dokazati da će iz njihove
suradnje proizaći objektivne gospodarske koristi pri čemu su nebitne subjektivne
koristi koje ugovorne strane ostvaruju. Također, ugovorne strane moraju dokazati
i da je ograničenje tržišnog natjecanja nužno za postizanje određenih
objektivnih gospodarskih koristi. Nužnost ograničenja utvrđuje se prema
prilikama na tržištu i trajanju sporazuma. Međutim, dioba tržišta, kao i izravno
ili neizravno određivanje kupovne ili prodajne cijene, odnosno dogovori o
cijenama između konkurenata, predstavljaju teška ograničenja tržišnog
natjecanja, te su, u pravilu, takvi sporazumi zabranjeni jer se smatra da ne
mogu imati pozitivne učinke na mjerodavnom tržištu.
Ograničavanje prodaje, vremenski i zemljopisno, te dioba tržišta ubrajaju se
među najznačajnije načine ograničavanja tržišnog natjecanja. Predmetnim
sporazumom, koji se ocjenjuje u ovom postupku, uređeno je da poduzetnik Viro
d.d. svoj cjelokupni izvoz usmjeri na poduzetnika Pfeifer & Langen k.d. i
poduzetnike povezane s njim, što se smatra oblikom podjele tržišta iz kojeg ne
proizlaze pozitivni učinci za natjecateljski proces, već suprotno, ograničava ga
na način da dovodi do smanjivanja razine tržišnog natjecanja.
Predmetnim sporazumom uređeno je prijelazno razdoblje od dvije godine, a istekom
navedenog roka bi odredište izvoza šećera poduzetnika Viro d.d. u potpunosti
trebao postati poduzetnik Pfeifer & Langen k.d. i poduzetnici povezani s njim.
Na taj se način poduzetniku Viro d.d. onemogućava svako daljnje samostalno
nastupanje na inozemnom tržištu. Isto tako, predmetnim sporazumom je uređeno da
poduzetnik Viro d.d. većinu svojih pr svojih prže isključivo prodavati putem
poduzetnika NewCo, te se na taj način isključuje mogućnost poduzetnika Viro d.d.
da slobodno prodaje svoje proizvode na hrvatskom tržištu i putem drugih
distributivnih kanala. Budući da je novoosnovani poduzetnik usko povezan i s
poduzetnikom Pfeifer & Langen k.d., postoji mogućnost njegova utjecaja na
daljnju distribuciju proizvoda poduzetnika Viro d.d. Navedene ugovorne obveze
stavka 1. i 2. članka 2. predmetnog sporazuma ograničavajuće su te se ne mogu
smatrati pozitivnim ili poticajnim za tržišno natjecanje na mjerodavnom tržištu.
Teška ograničenja tržišnog natjecanja koja imaju za cilj i/ili posljedicu diobu
tržišta ne mogu se skupno izuzeti, u smislu odredaba Uredbe o horizontalnim
sporazumima, iako se rečena Uredba kao što je prethodno obrazloženo ne
primjenjuje na konkretni sporazum, a u pravilu ni pojedinačno izuzeti od
primjene odredaba o zabranjenim sporazumima iz članka 9. ZZTN. Međutim, u
konkretnom slučaju, uzevši u obzir da se predmetni sporazum ne primjenjuje do
okončanja ovog postupka, te da će isti imati i pozitivne učinke na tržištu
unapređivanjem tehnologije proizvodnje i većom ponudom proizvoda, što je
detaljnije objašnjeno točkom 7.4.1. obrazloženja ovog rješenja, neophodno je za
ostvarenje navedenih pozitivnih učinaka predmetnog sporazuma, odnosno za
pojedinačno izuzeće sporazuma, brisanje odredaba koje se smatraju teškim
ograničenjima tržišnog natjecanja, a kojima su ugovorne strane međusobno
podijelile tržište, odnosno brisanja u cijelosti odredbe članka 2. stavka 1. i
djelomičnog brisanja odredbe članka 2. stavka 2. predmetnog sporazuma.
Naime, iz spomenutih odredaba proizlazi da poduzetnik Pfeifer & Langen k.d. neće
prodavati šećer na tržištu Republike Hrvatske (i tržištima država nastalih na
teritoriju bivše Jugoslavije), a poduzetnik Viro d.d. neće prodavati šećer u
Europskoj uniji. Odredba članka 2. stavka 2. predmetnog sporazuma ne smije
sadržavati bilo kakvo vremensko, količinsko ili teritorijalno ograničenje
prodaje šećera za poduzetnika Viro d.d. Stoga je tu odredbu u spomenutom dijelu
potrebno brisati.
Pri analizi Ugovora o suradnji, Agencija je posebnu pažnju posvetila odredbi
članka 3. koja uređuje cijene. Naime, u pravu tržišnog natjecanja, odredbe
sporazuma koje uređuju cijene vrlo često sadrže teška ograničenja tržišnog
natjecanja.
Članak 3. predmetnog sporazuma pod nazivom »Cijene« glasi, cit: »Cijene NewCo-a
za ugovorne proizvode koje podmiruje P&L i VIRO odgovaraju neto-primicima od
prodaje ostvarenim na tržištu od New Co-a za ugovorne proizvode (neto prodajna
cijena za tonu franko tvornica) s odbitkom stvarnih troškova prodaje za tonu
šećera plus marža od 5 €/tona za prvu godinu od preuzimanja poslovne aktivnosti
od strane NewCo-a.«.
U predmetnom slučaju, riječ je o visoko koncentriranom tržištu s malim brojem
tržišnih takmaca, pri čemu sudionici horizontalnog sporazuma-tržišni takmaci
zajednički preporučuju cijenu za ugovorne proizvode zajedničkom pothvatu,
poduzetniku NewCo.
Jednim od najštetnijih načina ograničavanja tržišnog natjecanja smatra se
zajedničko određivanje cijena poduzetnika osnivača zajedničkog pothvata jer se
njima izravno utječe na ishod natjecateljskog procesa. Provedbom predmetnog
sporazuma oba poduzetnika, osnivača zajedničkog pothvata, moraju biti slobodna
pri određivanju cijena vlastitih proizvoda.
Ugovorne strane su se izričito očitovale Agenciji da će poduzetnik NewCo na
hrvatskom tržištu prodavati proizvode po tržišnim cijenama, odnosno da se cijene
proizvoda poduzetnika Viro d.d. i Pfeifer & Langen k.d., koje će distribuirati
poduzetnik NewCo neće određivati zajedničkim dogovorom, već će se slobodno
utvrđivati na tržištu, te će biti podložne kretanjima ponude i potražnje na
tržištu.
Podneskom od 11. svibnja 2007. poduzetnik Pfeifer & Langen k.d. je istaknuo da
će poduzetnik NewCo kupovati šećer od poduzetnika Pfeifer & Langen k.d. i Viro
d.d. po tržišnim cijenama te da će poduzetnik NewCo dalje prodavati i
distribuirati kupljeni šećer po tržišnim cijenama. U rečenom je očitovanju
posebno naglašeno da se cijene šećera utvrđuju na otvorenom tržištu i da
poduzetnici ne mogu učinkovito utjecati na takve cijene.
Tijekom usmene rasprave održane 25. siječnja 2008. na izričiti upit o tome tko
će utvrđivati cijenu proizvoda koje proizvedu poduzetnici Pfeifer & Langen k.d.
i Viro d.d., a prodaje novoosnovani poduzetnik, stranke su pojasnile da će
novoosnovani poduzetnik sam utvrđivati cijene, ovisno o cijeni šećera na
tržištu, dakle ni iznad, niti ispod te tržišne cijene. Pri tome će poduzetnici
Pfeifer & Langen k.d. i Viro d.d. samo neizravno putem svojih članova uprave u
novoosnovanom društvu utjecati na cijenu.
Međutim, u smislu članka 9. stavka 1. točke 1. ZZTN, naročito su zabranjeni
sporazumi poduzetnika kojima se izravno ili neizravno utvrđuju kupovne ili
prodajne cijene, odnosno drugi trgovinski uvjeti.
Člankom 3. predmetnog sporazuma utvrđen je način obračuna cijene, dok bi, u
suprotnom, cijenu samostalno i individualno određivala društva majke. U
konkretnom slučaju, postoji mogućnost koordiniranja cijena iz organiziranog
sustava distribucije zajedničkim pothvatom za društva majke. Nadalje,
koordinativna funkcija zajedničkog pothvata vodi k cijeni šećera koji dolazi od
oba društva majki, proizvođača šećera.
Kada dva tržišna takmaca zajedničkom pothvatu prepuste određivanje cijene za
proizvode oba poduzetnika, tada zajednički pothvat neće biti izložen tržišnom
natjecanju kakvom bi ova dva poduzetnika bila izložena da na tržištu nastupaju
samostalno. Naime, bez zajedničkog pothvata, poduzetnik Viro d.d. bi prodavao
samo svoj šećer, a poduzetnik Pfeifer & Langen k.d. samo »Diamant« šećer, pa ovi
poduzetnici ne bi mogli manipulirati cijenom. Stoga bi cijene šećera bile
različite. Iako postoje dvije zasebne, različite robne marke, nema pravog
tržišnog natjecanja jer se zajednički pothvat kojeg su osnovali tržišni takmaci
vrlo često smatra protivnim tržišnom natjecanju, pa čak i kada stvara novu robnu
marku proizvoda. Navedeno predstavlja koordinirajuće ponašanje na tržištu.
U navedenom slučaju, samo jedan poduzetnik stoji iza robnih marki za sve vrste
šećera. Cijena, prema tome, nije pojedinačno, individualno obračunata, već
zajednički.
Slijedom odredaba predmetnog sporazuma, poduzetnici imaju mogućnost manipulirati
cijenom za obje robne marke jer je zajednički pothvat distributer za dva
proizvođača koji ne mogu slobodno prodavati robu na tržištima, te je ujedno
koordinator cijene.
Prema tome, riječ je o manipuliranom i ograničenom tržišnom natjecanju neovisno
o iznosu cijene i neovisno o tome koliko robnih marki postoji. Naime, za
utvrđivanje činjenice da je cijena zajednički određena od strane tržišnih
takmaca, dovoljno je da postoji određivanje samo jednog elementa cijene.
Iz svega navedenog proizlazi da prema članku 3. sporazuma postoji zajednički
dogovor o cijeni između tržišnih takmaca. Sporazumi između tržišnih takmaca,
ograničeni na zajedničku prodaju u pravilu kao cilj ili učinak imaju usklađenost
cjenovne politike konkurentskih proizvođača. Takvi sporazumi ne samo da mogu
ukinuti konkurenciju u cijenama između tržišnih takmaca, već se smanjuje i
količina proizvoda koje sudionici sporazuma trebaju isporučiti unutar granica
sustava razdijeljenih narudžbi.
Iz članka 3. predmetnog sporazuma proizlazi mogućnost ograničavanja tržišnog
natjecanja koordiniranjem cijena između poduzetnika Viro d.d. i Pfeifer & Langen
k.d., kroz određivanja visine marže u vrijednosti od 5 eura po toni. Kao
posljedica toga nastaje neka druga cijena, a ne ona koja bi inače bila određena
tržišnim natjecanjem, bez zajedničkog pothvata.
Slijedom navedenoga, riječ je o nedopuštenom utvrđivanju cijena, u smislu članka
9. stavka 1. točke 1. ZZTN.
Stoga je odredbu članka 3. predmetnog sedmetnog sojom se detaljno određuje
cijena od strane osnivača potrebno brisati u cijelosti jer se odredba takvog
sadržaja smatra teškim ograničenjem tržišnog natjecanja.

**7.4. Uvjeti za pojedinačno izuzeće sporazuma**

Sporazumi se mogu pojedinačno izuzeti od primjene odredaba o zabranjenim
sporazumima iz članka 9. ZZTN, pod uvjetom da ispunjavaju uvjete iz članka 10.
ZZTN. Članak 10. ZZTN propisuje dva pozitivna i dva negativna uvjeta za
pojedinačno izuzeće sporazuma koji moraju biti ispunjeni kumulativno i za sve
vrijeme trajanja sporazuma.
Pozitivni kriteriji iz članka 10. stavka 1. ZZTN koji se moraju ispuniti su
sljedeći:
a) sporazum mora pridonositi unaprjeđenju proizvodnje ili distribucije robe
i/ili usluga, promicanju tehnološkog ili gospodarskog razvoja i
b) sporazum mora pružati potrošačima razmjernu korist.
Negativni kriteriji iz članka 10. stavka 2. ZZTN koji se moraju ispuniti su
sljedeći:
a) sporazumom se ne smije poduzetnicima nametati ograničenja koja nisu neophodna
za postizanje navedenih ciljeva i
b) sporazumom se ne može poduzetnicima omogućiti isključivanje znatnog dijela
konkurencije s tržišta za robe i/ili usluge koje su predmetom sporazuma.

*7.4.1. Pozitivni kriteriji:*

a) Sporazum mora pridonositi unaprjeđenju proizvodnje ili distribucije robe
i/ili usluga, promicanju tehnološkog ili gospodarskog razvoja.
Iz sadržaja podneska poduzetnika Viro d.d. od 14. kolovoza 2006., kojeg je
Agencija zaprimila 24. kolovoza 2006., te podneska poduzetnika Pfeifer & Langen
od 11. svibnja 2007., kojeg je Agencija zaprimila 15. svibnja 2007. i podneska
rečenog poduzetnika od 28. studenoga 2007., proizlazi da će provedbom predmetnog
Ugovora o suradnji na poduzetnika Viro d.d. biti ostvaren prijenos sljedećeg
know-howa:
– pomoć u uzgoju šećerne repe koju će hrvatskim poljoprivrednicima pružiti
Landwirtschaftlicher Informationsdienst Zuckerrübe (LIZ). Riječ je o
poljoprivrednom institutu, pod kontrolom poduzetnika Pfeifer & Langen k.d., sa
sjedištem u Saveznoj Republici Njemačkoj, koji nadzire više od 300.000 hektara
poljoprivrednog zemljišta. Taj institut, između ostalog, pruža specijalni
besplatan software za poljoprivrednike koji na temelju unesenih specifičnih
poljoprivrednih podataka izračunava optimalni poljoprivredni materijal i radnje
koje poljoprivrednik treba izvršiti kako bi optimizirao proizvodnju,
– proizvodni konzalting koju će poduzetnik Pfeifer & Langen pružiti tvornici
šećera u vlasništvu poduzetnika Viro d.d.
Sukladno dostavljenim očitovanjima, zbog prirode posla proizvođači šećera i
njihovi kooperanti (poljoprivrednici) vrlo usko surađuju. Poduzetnik Viro d.d.
surađuje s 800 poljoprivrednika koji obrađuju 11.000 hektara zemljišta. Suradnja
obuhvaća financiranje, konzalting, davanje sjemena i gnojiva, savjet inženjera
koji surađuju s poljoprivrednicima itd.
Prema očitovanju poduzetnika Pfeifer & Langen k.d., inženjeri tog poduzetnika će
pružiti konzultantske usluge poduzetniku Viro d.d. kako bi mogao dosegnuti
standarde Europske unije u odnosu na zaštitu okoliša, zaštitu na radu i
poboljšanja u proizvodnji šećera.
Jedan od rezultata prijenosa know-howa bit će povećanje proizvodnje šećerne repe
na više od 8 tona šećera po hektaru. Naime, prema očitovanju poduzetnika Viro
d.d. od 14. kolovoza 2006., proizvodnja šećerne repe koju ostvaruju domaći
poljoprivrednici je manja od 6 tona po hektaru. U podnesku poduzetnika Pfeifer &
Langen k.d. od 11. svibnja 2007. navedeno je da će poduzetnik Pfeifer & Langen
k.d. na poduzetnika Viro d.d., kao rezultat provedbe Ugovora o suradnji,
prenijeti know-how, koji će omogućiti poduzetniku Viro d.d. i njegovim
proizvođačima da značajno povećaju proizvodnju šećerne repe na više od 8 tona
šećera po hektaru.
Nadalje, preneseni know-how će poduzetniku Viro d.d. omogućiti smanjenje
troškova na svim razinama lanca dodane vrijednosti (uključujući proizvodnju).
Posljedično, poduzetnik Viro d.d. će proizvoditi šećer sa značajno manjim
troškovima, te se na taj način pripremiti na značajno niže cijene šećera koje će
vrijediti za zemlje Europske unije kad joj Republika Hrvatska pristupi.
Potrebno je istaknuti da sam Ugovor o suradnji ne utvrđuje raspored specifičnog
know-howa koji će biti prenesen na Viro d.d. kao rezultat provedbe Ugovora o
suradnji. Sukladno očitovanjima poduzetnika Pfeifer & Langen k.d., u podnescima
od 11. svibnja 2007. i 28. studenoga 2007., Ugovor o suradnji je sastavljen kao
opći ugovor visokog stupnja koji ne razrađuje detaljno specifična pitanja, pa
tako niti prijenos know-how-a. Navedeni know-how koji se namjerava prenijeti na
poduzetnika Viro d.d. i njegove kooperante, prenijet će se i bez sklapanja
posebnih ugovora o licenciji.
Predmetni sporazum predviđa osnivanje zajedničkog pothvata, poduzetnika NewCo,
koji će u svom poslovanju koristiti rješenja i know-how razvijen od strane
poduzetnika Pfeifer & Langen k.d., a koji je usklađen s najvišim europskim
standardima. Njime će se poduzetniku NewCo omogućiti poboljšanje prodaje i
smanjenje troškova prodaje.
Ukoliko zajednička komercijalizacija ne predstavlja ništa drugo osim prodajne
službe bez ikakvih daljnjih investicija, takav bi se slučaj mogao
okarakterizirati kao prikriveni kartel. U konkretnom predmetu nije riječ o tome
jer je spektar suradnje između poduzetnika Viro d.d. i Pfeifer & Langen k.d.
širi. Naime, predviđena je mogućnost pružanja know–how od strane poduzetnika
Pfeifer & Langen k.d., sukladno članku 8. Ugovora o suradnji, odnosno određena
investicija u mogući daljnji razvoj proizvoda.
Iz navedenog proizlazi da će predmetni sporazuma imati za posljedicu tehnološko
unaprjeđenje proizvodnje i napredak u distribuciji proizvoda, odnosno
kvalitativne i troškovne učinkovitosti, pa ispunjava prvi pozitivni kriterij za
pojedinačno izuzeće iz članka 10. stavka 1. ZZTN.
b) Sporazum mora pružati potrošačima razmjernu korist.
Podnositelj zahtjeva je u podnesku od 14. kolovoza 2006., a poduzetnik Pfeifer &
Langen k.d., u podnescima od 11. svibnja 2007. i 28. studenoga 2007., naveo i
obrazložio koristi koje će primjenom sporazuma nastati za potrošače.
Naime, postoji cijeli niz proizvoda od šećera koji u ovome trenutku nisu
prisutni na tržištu Republike Hrvatske, a koji su patenti poduzetnika Pfeifer &
Langen k.d. Ti proizvodi će, temeljem Ugovora o suradnji, bili plasirani na
tržište Republike Hrvatske. Prema tome, sporazumom će nastati razmjerna korist
za potrošače jer će se proširiti ponuda i povećati izbor proizvoda od šećera.
Naime, poduzetnik Pfeifer & Langen k.d.na europskom tržištu prodaje široki
spektar proizvoda od šećera, kao što su:
– »hail« šećer,
– zaleđujući šećer,
– želirani šećer,
– smeđi (kandis) šećer,
– obojani i aromatizirani šećer,
– različite vrste bijelog i smeđeg šećera za slastice.
Navedene proizvode Pfeifer & Langen k.d. namjerava prodavati putem poduzetnika
NewCo i na hrvatskom tržištu. Na taj način pojačat će se razina tržišnog
natjecanja s aspekta raznolikosti i brojnosti proizvoda u ponudi na tržištu
Republike Hrvatske, te motivirati i druge takmace na proširenje vlastite ponude.
Poduzetnik Pfeifer & Langen k.d. se u podnesku od 11. svibnja 2007. očitovao da
će provedba Ugovora o suradnji, osim novim proizvodima na hrvatskom tržištu,
rezultirati i smanjenjem cijene šećera te povećanjem njegove kvalitete.
Sukladno očitovanjima rečenih poduzetnika, do smanjenja cijene šećera će doći
neizravno zbog smanjenja troškova distribucije. Naime, zajedničkom distribucijom
poduzetnika Viro d.d. i Pfeifer & Langen k.d. smanjit će se troškovi
distribucije, što će dovesti do nižih cijena proizvoda. Naime, karaktme, karakt
je za prodaju i distribuciju šećera da njihovi troškovi ne ovise značajno o
količini prodanog šećera. Provedbom sporazuma došlo bi do integracije
logističkih sustava kao rezultata integracije gospodarskih djelatnosti
poduzetnika Viro d.d. i Pfeifer & Langen k.d., a ne kao posljedica same
eliminacije troškova.
Posljedično bi smanjenje troškova utjecalo i na smanjenje cijena šećernih
proizvoda, što pak rezultira i razmjernom koristi za potrošače te povećanje
standarda kvalitete šećera. Također, suradnja navedenih poduzetnika dovela bi do
smanjenja troškova na svim razinama te na svim razinama lanca dodane
vrijednosti.
S druge strane, povećanje kvalitete proizvoda jedan je od ciljeva predmetnog
sporazuma, kojim je predviđen prijenos know-how poduzetnika Pfeifer & Langen
k.d. na poduzetnika Viro d.d., odnosno prijenos tehnološkog znanja i iskustva
vezanog uz proizvodnju šećera, primjerice uz smanjivanje troškova proizvodnje i
troškova nabave.
Budući da iz samih odredaba predmetnog sporazuma proizlazi, te da je podnositelj
zahtjeva svojim podnescima u dovoljnoj mjeri učinio vjerojatnim da će potrošači
uživati razmjernu korist kroz veći izbor proizvoda, niže cijene i poboljšanu
kvalitetu usluge, a budući da navedene koristi za potrošače znatno nadilaze
moguća ograničenja, u tom smislu smatra se da je navedeni drugi pozitivni
kriterij za pojedinačno izuzeće iz članka 10. stavka 1. ZZTN ispunjen.

*7.4.2. Negativni kriteriji:*

a) Sporazumom se ne smije poduzetnicima nametati ograničenja koja nisu neophodna
za postizanje navedenih ciljeva.
Poduzetnici trebaju dokazati da su moguća individualna ograničenja koja postoje
u sporazumu opravdana odnosno neophodna, te da se njihov učinak ne širi dalje na
ograničavanje tržišnog natjecanja. Neophodno ograničenje jest ograničenje bez
kojega bi se uklonila ili znatno smanjila učinkovitost koja proizlazi iz
sporazuma.
Tijekom predmetnog postupka utvrđeno je da bi provedba sporazuma rezultirala
podjelom tržišta (članak 2. stavak 1. i 2. predmetnog sporazuma) i dogovorom o
cijenama (članak 3. predmetnog sporazuma). Takva ograničenja se smatraju teškim
ograničenjem tržišnog natjecanja koja se ne mogu ni skupno, a u pravilu niti
pojedinačno izuzeti od primjene odredbe članka 9. ZZTN koja uređuje zabranjene
sporazume. Nadalje, utvrđeno je da se svrha, koja se predmetnim sporazumom želi
ostvariti, može ostvariti i bez takvih, ograničavajućih odredaba.
b) Sporazumom se ne može poduzetnicima omogućiti isključivanje znatnog dijela
konkurencije s tržišta za robe i/ili usluge koje su predmetom sporazuma.
Odredba članka 2. stavka 1. i 2. predmetnog sporazuma bi mogla imati negativni
učinak na tržišno natjecanje isključivanjem znatnog dijela konkurencije s
mjerodavnog tržišta. Naime, sukladno navedenim odredbama Ugovora o suradnji i
očitovanjima poduzetnika Pfeifer & Langen k.d., protekom dvije godine provedbe
Ugovora poduzetnik Viro d.d. više neće moći samostalno prodavati svoje proizvode
ni u Europskoj uniji, niti na hrvatskom tržištu. Iznimku čine sporedni proizvodi
(rezanci, melasa i karbovapno) koje će poduzetnik Viro d.d. samostalno
prodavati.
Na taj način, poduzetnik Viro d.d. više neće biti tržišni takmac poduzetniku
Pfeifer & Langen k.d.
Slijedom navedenoga, Agencija je utvrdila da u konkretnom slučaju Ugovor, koji
je predmet ocjene u ovom postupku, sadrži odredbe koje su člankom 9. stavkom 1.
točkom 1. 2. i 3. ZZTN propisane kao zabranjene, te da nisu kumulativno
ispunjeni kriteriji za pojedinačno izuzeće sporazuma iz članka 10. ZZTN.
Međutim, na temelju provedene pravne i ekonomske analize utvrđeno je da se
navedeni Ugovor nije uopće primjenjivao, odnosno da će se početi s njegovom
primjenom tek nakon okončanja predmetnog postupka. Stoga, predmetni Ugovor, ali
samo pod uvjetom da se brišu u cijelosti odredbe članka 2. stavka 1. i članka
3., te djelomično briše odredba članka 2. stavka 2., odnosno odredbe koje se
smatraju teškim ograničenjima tržišnog natjecanja, neće imati negativan učinak
na tržišno natjecanje i to ponajprije zbog položaja poduzetnika Viro d.d. na
mjerodavnom tržištu, kojem tržišni udjel u promatranim godinama u ovom postupku
pada, postajanja dinamičnog tržišnog natjecanja s drugim tržišnim takmacem,
poduzetnikom Sladorana d.d., te zbog mogućnosti ostvarenja značajnih
gospodarskih koristi od provedbe predmetnog Ugovora. S obzirom da je Agencija s
jedne strane utvrdila kako predmetni Ugovor ispunjava dva propisana pozitivna
kriterija iz članka 10. stavka 1. ZZTN za pojedinačno izuzeće, a s druge strane
utvrdila da se svrha, koja se predmetnim sporazumom želi ostvariti, može
ostvariti i bez odredaba koje se smatraju teškim ograničenjima tržišnog
natjecanja, njihovim brisanjem bi predmetni Ugovor ispunio i dva propisana
negativna kriterija iz članka 10. stavka 2. ZZTN za pojedinačno izuzeće od
primjene odredaba o zabranjenim sporazumima iz članka 9. ZZTN.
Međutim, za odlučivanje o postojanju uvjeta za pojedinačno izuzeće sporazuma
potrebno je uzeti u obzir i trajanje predmetnog sporazuma (koji se sklapa na
neodređeno vrijeme) jer bi potencijalni negativni učinci na tržištu mogli i
kasnije nastati.
Iz svega navedenog proizlazi da je u konkretnom slučaju moguće dati pojedinačno
izuzeće predmetnog Ugovora, uz uvjet ispunjavanja određenih mjera i uvjeta
temeljem kojih bi bili kumulativno ispunjeni svi propisani uvjeti iz članka 10.
ZZTN.
Naime, člankom 12. stavkom 5. ZZTN propisano je da Agencija može rješenjem
odrediti mjere i uvjete neophodne za pojedinačno izuzeće sporazuma, rokove za
njihovo ispunjenje, i datum stupanja na snagu izuzeća.

VIII. ODLUKA VIJEĆA

Temeljem detaljno provedene ekonomske i pravne analize u ovom predmetu, Vijeće
je na 99. sjednici održanoj 14. veljače 2008., sukladno ovlastima iz članaka 34.
i 35. stavka 1. točke 2. ZZTN, donijelo odluku kojom se utvrđuje pojedinačno
izuzeće Ugovora o suradnji, sklopljenog 17. svibnja 2006., između poduzetnika
Viro d.d. i Pfeifer & Langen k.d., od primjene odredaba o zabranjenim
sporazumima iz članka 9. ZZTN, pod uvjetima ispunjavanja mjera i uvjeta u roku
koje je Agencija utvrdila u točki 2. i 3. izreke ovoga rješenja, a sukladno
odredbi članka 12. stavka 2. i 5. ZZTN.
Vijeće je u predmetnom slučaju razmatralo moguće prednosti i nedostatke koji će
nastupiti provedbom Ugovora o suradnji na mjerodavnom tržištu prodaje šećera u
Republici Hrvatskoj, primjenjujući kriterije utvrđene člankom 10. stavkom 1. i
2. ZZTN, te utvrdilo da se predmetni sporazum nije primjenjivao i da ispunjava
pozitivne kriterije iz članka 10. stavka 1. ZZTN.
Međutim, Vijeće je utvrdilo da predmetni sporazum sadrži i odredbe koje se, u
smislu propisa o zaštiti tržišnog natjecanja, smatraju teškim ograničenjima
tržišnog natjecanja, koje se u pravilu ne mogu ni pojedinačno izuzeti od
primjene odredaba o zabranjenim sporazumima iz članka 9. ZZTN. To su odredbe
kojima se dijeli tržište i dogovaraju cijene. Riječ je o slijedećim odredbama
predmetnog sporazuma: članku 2. stavku 1. i to u cijelosti, dijelu odredbe
članka 2. stavka 2. i odredbi članka 3. u cijelosti, provedbom kojih bi sasvim
izvjesno nastupile negativne posljedice na tržišno natjecanje. Stoga će se
predmetni sporazum moći pojedinačno izuzeti od primjene odredbe članka 9. ZZTN,
ukoliko se navedene odredbe, odnosno dijelovi odredbe brišu. Naime, brisanjem
tih ograničavajućih odredaba, predmetni sporazum ispunit će, pored pozitivnih
kriterija propisanih člankom 10. stavkom 1. ZZTN, i dva negativna kriterija
propisana odredbom članka 10. stavka 2. ZZTN za pojedinačno izuzeće.
Vijeće je također odlučilo da pojedinačno izuzeće predmetnog sporazuma stupa na
snagu danom dostave dokaza Agenciji o izvršenju izvršenju jeta navedenih u
točkama 2. a) i b) i 3. izreke ovoga rješenja, i utvrđuje se u trajanju od tri
godine računajući od dana stupanja na snagu pojedinačnog izuzeća.
Prilikom utvrđivanja vremenskog razdoblja na koja se daje pojedinačno izuzeće,
uzete su u obzir relevantne odredbe ZZTN, Uredbe o horizontalnim sporazumima,
stanje na mjerodavnom tržištu, te svrha koja se predmetnim sporazumom želi
postići. Razdoblje od tri godine na koje se daje izuzeće pod uvjetom
ispunjavanja zadanih mjera i uvjeta, uzima u obzir navedene elemente jer
omogućuje strankama ostvarivanje svrhe sporazuma, a ujedno ostaje u granicama
vremenskog razdoblja unutar kojeg se mogu očekivati jednaki ili slični tržišni
uvjeti na mjerodavnom tržištu. Iz ekonomske analize proizlazi da tržišni udjel
poduzetnika Viro d.d. ima tendenciju pada uslijed jačanja tržišnog udjela
njegovog glavnog tržišnog takmaca, poduzetnika Sladorana d.d. Međutim,
poduzetnik Viro d.d još uvijek ima značajan udjel na tržištu, koji bi se boljom
uslugom distribucije proizvoda i širenjem palete proizvoda mogao i dalje
povećavati.
Stoga se pojedinačno izuzeće ne daje na cjelokupno razdoblje od pet godina, već
na kraće razdoblje od tri godine.
Sukladno članku 12. stavku 3. ZZTN, sudionici predmetnog sporazuma mogu Agenciji
podnijeti zahtjev za produljenjem roka, šest mjeseci prije isteka roka na koji
im je pojedinačno izuzeće utvrđeno, kako bi Agencija utvrdila jesu li još uvijek
ispunjeni uvjeti za pojedinačno izuzeće rečenog ugovora. Rok na koji je utvrđeno
pojedinačno izuzeće može se i nadalje produljivati za najviše pet godina ako
sudionici sporazuma dokažu da predmetni sporazum i nadalje udovoljava uvjetima
propisanim člankom 10. ZZTN.
Međutim, Vijeće je dužno upozoriti sudionike predmetnog sporazuma da je Agencija
ovlaštena i prije isteka roka na koje je utvrđeno pojedinačno izuzeće u ovom
predmetu, poništiti, ukinuti ili izmijeniti predmetno rješenje po službenoj
dužnosti, ako za to budu ispunjeni uvjeti propisani člankom 14. ZZTN.
Pri donošenju odluke Vijeće je posebno cijenilo:
1.) utvrđene osobitosti mjerodavnog tržišta prodaje šećera u Republici
Hrvatskoj.
Iz provedene ekonomske analize je razvidno da je mjerodavno tržište prodaje
šećera u Republici Hrvatskoj visoko koncentrirano, sa samo tri proizvođača –
tržišna takmaca. Iako trenutno nije izgledna vjerojatnost ulaska novog
proizvođača na tržište Republike Hrvatske, u narednim se godinama, s obzirom na
europsku politiku liberalizacije trgovine šećerom, može očekivati povećanje
broja uvoznika, distributera i / ili količina prodaje šećera na tržištu
Republike Hrvatske.
2.) činjenicu da se tržišni udjel poduzetnika Viro d.d. u promatranom vremenskom
razdoblju u predmetnom postupku značajno smanjio.
Zbog činjenice znatnog pada njegovog tržišnog udjela u 2006. godini, u kojoj je
sklopljen predmetni sporazum, i u godini koja joj slijedi, odnosno 2007. godini,
poduzetnik Viro d.d. se s tržišnim udjelom ispod 40 posto ne može smatrati
poduzetnikom u vladajućem položaju na mjerodavnom tržištu. Štoviše, u 2006. i
2007. godini, poduzetnik Sladorana d.d. ostvaruje tržišni udjel od [50-60] posto
na mjerodavnom tržištu, dakle znatno više od poduzetnika Viro d.d. Unatoč tome,
kako je već spomenuto, tržišna snaga poduzetnika Viro d.d. još je uvijek znatna,
te je tu činjenicu Vijeće posebno uzelo u obzir prilikom određivanja trajanja
pojedinačnog izuzeća predmetnog sporazuma.
3.) da je Ugovorom o suradnji predviđen prijenos know-howa od strane poduzetnika
Pfeifer & Langen k.d. na poduzetnika Viro d.d.
Sukladno očitovanjima stranaka, kao posljedica provedbe predmetnog sporazuma,
predviđen je prijenos know-howa poduzetnika Pfeifer & Langen k.d. na poduzetnika
Viro d.d., odnosno prijenos tehnološkog znanja i iskustva vezanog uz proizvodnju
šećera. Navedeno se osobito odnosi na konzultantsku i softversku pomoć u uzgoju
šećerne repe hrvatskim poljoprivrednicima, kooperantima poduzetnika Viro d.d.,
od strane poljoprivrednog instituta Landwirtschaftllicher Informationsdienst
Zuckerrube (LIZ) koji je pod kontrolom poduzetnika Pfeifer & Langen k.d. Prema
očitovanjima stranaka, očekuje se povećanje proizvodnje šećerne repe na više od
8 tona šećera po hektaru. Navedeno će povećati konkurentnost poduzetnika Viro
d.d., s obzirom na kretanja na europskom tržištu, odnosno otvaranje tržišta
trgovanja šećerom trećim zemljama, koje zahtjeva povećanje kako količine
proizvodnje, tako i kvalitete proizvoda u ponudi. Povećanje količine i kvalitete
proizvoda nastat će upravo zbog primjene prenesenog know-howa.
4.) da se predmetni ugovor, iako je sklopljen 17. svibnja 2006., ne primjenjuje
do konačne ocjene od strane Agencije.
Sukladno odredbi članka 11. Ugovora i očitovanjima stranaka navedeni se ugovor
ne primjenjuje do donošenja odluke Agencije. Stoga ograničavajuće odredbe
predmetnog sporazuma nisu mogle negativno utjecati na tržišno natjecanje na
mjerodavnom tržištu prodaje šećera na teritoriju Republike Hrvatske.
5.) da Ugovor o suradnji predviđa sklapanje dodatnih ugovora, primjerice,
licencijskog ugovora o pravu korištenja robne marke (članak 5. Ugovora),
zasebnih ugovora o prodaji šećera poduzetnika Viro d.d. u Europskoj uniji
(članak 2. Ugovora).
Zbog navedenoga, Vijeće naglašava kako je pri sklapanju novih ugovora potrebno
uzeti u obzir mjere i uvjete iz predmetnog rješenja te voditi računa da isti ne
sadrže teška ograničenja tržišnog natjecanja, odnosno ostala ograničenja
tržišnog natjecanja određena propisima o zaštiti tržišnog natjecanja.
6. Ukoliko poduzetnici Viro d.d. i Pfeifer & Langen k.d ne postupe sukladno
točkama 2. a) i b) i 3. izreke ovoga rješenja, Vijeće je odlučilo da će
Agencija, temeljem ovlasti iz članka 14. stavka 2. točke 2. ZZTN, po službenoj
dužnosti ukinuti predmetno rješenje i donijeti novo rješenje kojim će utvrditi
da je predmetni sporazum zabranjeni sporazum iz članka 9. stavka 1. točke 1., 2.
i 3. ZZTN, koji je, u smislu članka 9. stavka 2. ZZTN, ex lege ništav. U tom
slučaju Agencija će podnijeti nadležnom prekršajnom sudu zahtjev za pokretanje
prekršajnog postupka protiv navedenih poduzetnika i njihovih odgovornih osoba,
radi primjene odredaba članka 61. stavka 1. točke 1. i stavka 2. ZZTN.
Slijedom svega navedenog, Agencija je, temeljem odluke Vijeća, odlučila kao u
točkama 1., 2., 3., 4. i 5. izreke ovoga rješenja.
IX. Zahtjev za pojedinačnim izuzećem sporazuma poduzetnika iz članka 12. ZZTN,
te rješenje Agencije o pojedinačnom izuzeću sporazuma poduzetnika iz članka 12.
ZZTN podliježe naplati upravnih pristojbi sukladno odredbi članka 2. stavka 1.
Zakona o upravnim pristojbama (»Narodne novine«, broj 8/96, 77/96, 131/97,
68/98, 66/99, 145/99, 30/00, 116/00, 163/03, 17/04, 110/04; dalje: Zakon o
upravnim pristojbama), te članka 2. po tarifnom broju 106. točka b) i članka 3.
po tarifnom broju 107. točka 1. Uredbe o izmjenama Tarife upravnih pristojbi iz
Zakona o upravnim pristojbama (»Narodne novine«, broj 141/04).
Sukladno odredbi članka 2. stavka 1. točke b) i članka 3. stavka 1. točke 1.
Uredbe o izmjenama Tarife upravnih pristojbi iz Zakona o upravnim pristojbama
(«Narodne novine«, broj 141/04) plaća se upravna pristojba u iznosu od 11.000,00
kuna.
Navedeni iznos (1.000,00 kuna na ime tarifnog broja 106. točka b) i 10.000,00
kuna na ime tarifnog broja 107. točka 1.) uplaćuje se posebnom uplatnicom u
korist Državnog proračuna Republike Hrvatske u roku od osam (8) dana od dana
dostave rješenja na račun broj: 1001005-1863000160, u »poziv na broj
odobrenja«upisati u pretpolje model »24«, a u polje podatak prvi: 5002- (navesti
matični broj subjekta).
Navedeni iznos upravne pristojbe (ukoliko se uplaćuje u devizama) pristojbeni
obveznik, poduzetnik Viro d.d., dužan je uplatiti u roku od osam (8) dana od
dana dostave ovog dopisa, na devizni račun broj: 702000-VAL-132344-091, kod -091, kod e banke Zagreb d.d., Zagreb (napomena: val – oznaka valute, npr. 978 za
EUR) prema srednjem tečaju Hrvatske narodne banke za valutu kojom se vrši
plaćanje. U svrsi doznake obvezno navesti broj žiro računa za uplatu pristojbe
tj. 1001005-1863000160.
Također, sukladno odredbi članka 16. stavka 4. Zakona o upravnim pristojbama,
nakon izvršene uplate obveznici uplate dužni su presliku posebne uplatnice, kao
dokaz o obavljenoj uplati upravne pristojbe, žurno, a najkasnije u roku od osam
(8) dana, dostaviti Agenciji s pozivom na klasu: UP/I 030-02/2006-01/40.
Ukoliko obveznici uplate upravne pristojbe ne izvrše uplatu upravne pristojbe
Agencija će, protekom roka, od nadležne Porezne uprave, sukladno članku 10.
stavku 2. Zakona o upravnim pristojbama, zatražiti prisilnu naplatu upravne
pristojbe.
Stoga je odlučeno kao u točki 6. izreke ovoga rješenja.
X. Sukladno odredbi članka 59. stavka 1. ZZTN, a u svezi s člankom 57. točkom 2.
ZZTN, ovo rješenje bit će objavljeno u »Narodnim novinama«, kako je odlučeno
točkom 7. izreke ovoga rješenja.

UPUTA O PRAVNOM LIJEKU

Ovo rješenje je konačno u upravnom postupku. Protiv ovog rješenja nije dopuštena
žalba, ali nezadovoljna stranka može, sukladno članku 58. ZZTN, pokrenuti
upravni spor kod Upravnog suda Republike Hrvatske, u roku od trideset (30) dana
od dana dostave ovog rješenja.

Klasa: UP/I-030-02/2006-01/40
Urbroj: 580-02-08-65-102
Zagreb, 14. veljače 2008.

Predsjednica Vijeća
za zaštitu tržišnog natjecanja
**Olgica Spevec**, v. r.

*Napomena:*
Budući da podaci označeni […] te podaci u rasponima predstavljaju službenu tajnu
u smislu članka 51. ZZTN, isti su izuzeti od objavljivanja, pa su navedeni
podaci izostavljeni iz teksta, odnosno koriste se skraćenice naziva i postoci u
rasponu.

Rješenje, NN 43/2008-1438
Opći uvjeti korištenjaZaštita privatnosti[Pristup podatcima](/data_access_hr.aspx)[ELI](/about_eli_hr.aspx)

©2026. g. Narodne novine d.d.

, izrada [Novena d.o.o.](http://novena.hr/)