## Odluka Ustavnog suda Republike Hrvatske broj: U-III-754/2000 od 16. listopada 2003.

### NN 171/2003 (28.10.2003.), Odluka Ustavnog suda Republike Hrvatske broj: U-III-754/2000 od 16. listopada 2003.

# USTAVNI SUD REPUBLIKE HRVATSKE

2484

Ustavni
sud Republike Hrvatske, u Vijeću šestorice za odlučivanje o ustavnim tužbama, u
sastavu sudac Jasna Omejec, predsjednik Vijeća, te suci Marijan Hranjski, Mario
Kos, Ivan Mrkonjić, Emilija Rajić i Vice Vukojević, članovi Vijeća, u postupku
pokrenutom ustavnom tužbom M. K. iz S., koju zastupa O. R. Š., odvjetnica iz
S., na sjednici održanoj dana 16. listopada 2003. godine, jednoglasno je donio

## ODLUKU

I.
Ustavna tužba se usvaja.

II.
Ukida se presuda Vrhovnog suda Republike Hrvatske, broj: Gzz-54/1999 i
Rev-283/2000 od 9. veljače 2000. godine, te se predmet vraća Vrhovnom sudu
Republike Hrvatske na ponovni postupak.

III.
Ova odluka objavit će se u »Narodnim novinama«.

```
Obrazloženje
```

1.
Ustavna tužba podnijeta je protiv presude Vrhovnog suda Republike Hrvatske,
broj: Gzz-54/1999 i Rev-283/2000 od 9. veljače 2000. godine, kojom su prihvaćeni
revizija i zahtjev za zaštitu zakonitosti, te su preinačene presude Županijskog
suda u Splitu, broj: Gž-2439/98 od 11. prosinca 1998. godine i Općin­skog suda
u Splitu, broj: P-802/98 od 28. rujna 1998. godine, na način da se tužbeni
zahtjev odbija.

Podnositeljica
je podnijela tužbu Općinskom sudu protiv Republike Hrvatske, pozvavši se na
odluku Ustavnog suda Republike Hrvatske, broj: U-I-697/1995 od 29. siječnja
1997. godine (»Narodne novine«, broj 11/97), kojom su ukinute kao s Ustavom
nesuglasne, određene odredbe Zakona o prodaji stanova na kojima postoji
stanarsko pravo (»Narodne novine«, broj 43/92, 69/92, 25/93, 26/93, 48/93,
2/94, 58/95, 11/97, 68/98 i 96/99, u daljnjem tekstu: Zakon o prodaji stanova),
a koje su propisivale način utvrđivanja cijene za prodavane stanove.

Prvostupanjskom presudom usvojen je tužbeni zahtjev
podnositeljice i utvrđene su ništavim odredbe Ugovora o kupoprodaji stana,
kojeg su podnositeljica i tužena, Republika Hrvatska zak­ljučile dana 25.
lipnja 1996. godine. Podnositeljica je sukladno tom ugovoru na ime cijene stana
jednokratno uplatila 71.005,68 kn.

Nadalje, prvostupanjskom presudom presuđeno je pod toč­kom
I. izreke da je tužena obvezna vratiti, odnosno, isplatiti podnositeljici iznos
od 18.014,87 kn sa zakonskim zateznim kamatama od 1. rujna 1997. godine do
isplate. U točki II. izreke odbijena je podnositeljica s tužbenim zahtjevom u
dijelu kojim je tražila da joj tužena isplati zakonske zatezne kamate na iznos
od 18.014,87 kn od 3. srpnja 1996. godine do 1. rujna 1997. godine.

Drugostupanjski
sud odbio je žalbu te potvrdio zakonitost prvostupanjske presude.

Protiv
drugostupanjske presude tužena je izjavila reviziju, a Državno odvjetništvo
Republike Hrvatske podnijelo je zahtjev za zaštitu zakonitosti. Osporenom
presudom Vrhovni sud je prihvatio te izvanredne pravne lijekove, preinačio nižestupanjske
presude, te odbio tužbeni zahtjev podnositeljice.

U
obrazloženju osporene presude Vrhovni sud je istaknuo da je u presudama nižestupanjskih
sudova pogrešno primijenjeno materijalno pravo, osobito zbog pogrešnog tumačenja
pravnih posljedica odluke Ustavnog suda Republike Hrvatske, broj: U-I-697/1995
od 29. siječnja 1997. godine, kojom su pored ostalih ukinute i odredbe članka
20.a i članka 8. stavka 4. Zakona o prodaji stanova. Naime, Vrhovni sud je
utvrdio osnovanim navode iznesene u zahtjevu za zaštitu zakonitosti da pravni učinci
odluke Ustavnog suda Republike Hrvatske nastaju tek danom objave odluke u
»Narodnim novinama«, ako Ustavni sud ne odredi neki drugi rok. Polazeći od
toga, ukidanje zakona ili pojedinih zakonskih odredaba nema, u konkretnom slučaju,
retroaktivni učinak, već isto djeluje samo za ubuduće jer Ustavni sud nije
drugačije odredio. Iz toga slijedi da ugovorna odredba o cijeni spornog stana
nije ništava, te na strani tužene nije došlo ni do stjecanja bez osnova,
ocijenio je Vrhovni sud.

2. Podnositeljica ustavne tužbe smatra da joj je
presudom Vrhovnog suda povrijeđeno ustavno pravo propisano člankom 14. stavkom
2. Ustava, a upućuje i na postojanje povreda odredbi članaka 3., 117. stavka 3.
i 118. stavka 1. Ustava.

Obrazlažući isticane povrede, podnositeljica navodi
da je Ustavni sud, svojom odlukom broj: U-I-697/1995 od 29. siječnja 1997.
godine, ukinuo, kao s Ustavom nesuglasne, određene od­red­be Zakona o prodaji
stanova, između ostalih i one koje su se odnosile na višak u površini soba i
izračun cijene stana za taj višak, iz razloga što su diskriminirale položaj
kupaca tzv. »državnih« stanova i ostalih stanova. Mišljenje je podnositeljice
da su ukinute odredbe o većoj cijeni stana bile protivne Ustavu od samog početka
svojeg važenja, odnosno i u vrijeme sklapanja ugovora o kupoprodaji stana.

*Ustavna tužba je osnovana.*

3. Ustavni sud Republike Hrvatske je odlukom, broj:
U-I-697/1995 od 29. siječnja 1997. godine, ukinuo pojedine odredbe Zakona o
izmjenama i dopunama Zakona o prodaji stanova na kojima postoji stanarsko pravo
kao nesuglasne s Ustavom. Ukinuta je i odredba članka 8. stavka 4. tog Zakona,
koja je uređivala izračun cijene stana za višak u površini soba.

Prema toj odredbi, predmetni višak se otkupljivao
prema ci­je­ni koja odgovara građevinskoj vrijednosti etalonskog objekta, uve­ćanoj
za vrijednost koja proizlazi iz položajne pogodnosti stana.

Prema stajalištima Ustavnog suda, izraženim u
navedenoj odluci, pri propisivanju uvjeta za kupnju stana država nije smjela
bez posebnog razloga propisivati za stanare različite uvjete, a koji bi neke
stanare dovodili u situaciju u kojoj bi im kupnja stana realno bila onemogućena
ili bitno otežana. Osim toga, nije bilo ustavnog temelja da zakonodavac državu,
kao osobu javnog prava, koja prodaje jednaku stvar koju prodaju i drugi
prodavatelji, to jest stanove opterećene stanarskim pravom, stavlja u položaj
bitno različit od položaja drugih prodavatelja stanova. Ujedno, nije bilo
ustavnog temelja niti za stavljanje kupaca stanova u bitno različit položaj
ovisno od toga tko je nositelj prava vlasništva na stanu koji se prodaje.

4. U
svojoj odluci, broj: U-III-731/1994 od 22. travnja 1997. godine (»Narodne
novine«, broj 53/97), Ustavni sud izrazio je i pravno stajalište prema kojem se
zaštita ustavnih prava podnositelja u konkretnom slučaju ne može uskratiti samo
iz razloga što je nesuglasnim s Ustavom utvrđen pravni propis prestao važiti na
temelju ukidne odluke Ustavnog suda, nakon što je donesen pojedinačni
osporavani akt utemeljen na takvoj neustavnoj zakonskoj odredbi.

5.
Slijedom navedenog, tijekom ustavnosudskog postupka utvrđeno je da je, u
konkretnom slučaju, cijena iz ugovora o kupoprodaji stana, sklopljenog na
temelju odredaba Zakona o prodaji stanova na kojima postoji stanarsko pravo,
odnosno način njezinog utvrđivanja, bila propisana zakonskim odredbama koje su
od početka svojeg važenja bile u nesuglasju s Ustavom Republike Hrvatske.

6.
Odredbom članka 463. Zakona o obveznim odnosima (»Narodne novine«, broj 53/91,
73/91, 3/94, 7/96 i 112/99) propisano je da, kad je ugovorena veća cijena od
propisane, kupac duguje samo iznos propisane cijene, a ako je već isplatio
ugovorenu cijenu, ima pravo zahtijevati da mu se vrati razlika.

Iz
navedenog slijedi da se u predmetnom slučaju radilo o građanskopravnom sporu
između podnositeljice, kao kupca stana i prodavatelja stana, te da se
podnositeljica radi zaštite svojih prava i pravnih interesa imala pravo
obratiti nadležnom općin­skom sudu, što je i učinila. Isto pravno stajalište,
Ustavni sud je izrazio i u odluci, broj: U-III-1341/1997 od 22. travnja 1998.
godine (»Narodne novine«, broj 66/98).

Prema
odredbi članka 55. stavka 2. Ustavnog zakona o Us­tav­nom sudu Republike
Hrvatske (»Narodne novine«, broj 49/02 - pročišćeni tekst, u daljnjem tekstu:
Ustavni zakon), a što Vrhovni sud ističe u osporenoj presudi, ukinute zakonske
odredbe prestaju važiti danom objave odluke Ustavnog suda u »Narodnim novinama«
ako Ustavni sud ne odredi drugi rok.

Međutim,
već je navedeno stajalište Suda, da su ukinute zakonske odredbe bile nesuglasne
s Ustavom i u vrijeme prije nji­ho­va ukidanja, točnije i 25. lipnja 1996.
godine, odnosno u vrije­me kada je podnositeljica sklopila ugovor o kupoprodaji
stana.

7. S obzirom na iznijeto razvidno je da je Vrhovni
sud Republike Hrvatske donoseći osporenu odluku postupio protivno od­red­bi članka
31. stavka 2. Ustavnog zakona, koja upućuje na obvezatnost i poštivanje odluka
i rješenja Ustavnog suda Republike Hrvatske, kada je, kao u konkretnom slučaju,
prihvatio reviziju i zahtjev za zaštitu zakonitosti. Time je podnositeljici
ustavno pravo iz članka 14. stavka 2. (svi su pred zakonom jednaki) po­vri­jeđeno,
a upravo temeljem tog ustavnog prava su i ukinute odred­be Zakona o izmjenama i
dopunama Zakona o prodaji stanova.

8. U svezi s istaknutim povredama odredbi članaka 3.,
117. stavka 3. i 118. stavka 1. Ustava, potrebno je istaći da te odredbe ne
sadrže ljudska prava i temeljne slobode, koje su Ustavom zajamčene fizičkoj ili
pravnoj osobi, a koje se štite u ustavnosud­skom postupku pokrenutom ustavnom
tužbom, temeljem članka 62. stavka 1. Ustavnog zakona.

 9. Slijedom svega iznijetog, temeljem odredbi
članaka 73. i 76. Ustavnog zakona, odlučeno je kao u izreci.

10.
Odluka o objavi iz točke III. izreke temelji se na odredbi članka 29. stavka 1.
Ustavnog zakona.

Broj:
U-III-754/2000
Zagreb, 16. listopada 2003.

USTAVNI SUD REPUBLIKE HRVATSKE

Predsjednik Vijeća**dr. sc.** **Jasna Omejec,** v. r.

if !supportEmptyParas endif

Odluka, NN 171/2003-2484