## Odluka Ustavnog suda Republike Hrvatske broj U-II-1763/2001 od 6. lipnja 2001.

### NN 73/2002 (20.6.2002.), Odluka Ustavnog suda Republike Hrvatske broj U-II-1763/2001 od 6. lipnja 2001.

# USTAVNI SUD REPUBLIKE HRVATSKE

1209

Ustavni sud Republike Hrvatske, u sastavu Smiljko Sokol, predsjednik
Suda, te suci Marijan Hranjski, Petar Klarić, Mario Kos, Jurica Malčić, Ivan Matija,
Ivan Mrkonjić, Jasna Omejec, Željko Potočnjak, Agata Račan, Emilija Rajić, Vice
Vukojević i Milan Vuković, odlučujući u povodu ustavne tužbe T. d.o.o. S.,
zastupano od Z. I., odvjetnika iz S, na sjednici održanoj dana 6. lipnja 2002.
godine, donio je

## ODLUKU

I. Ustavna tužba se usvaja.

II. Ukidaju se:

- rješenje Visokog trgovačkog suda Republike Hrvatske, broj: XV
Pž-1862/01-2 od 8. svibnja 2001. godine;

- rješenje Trgovačkog suda u S. broj: VII St-96/00 od 19. veljače 2001.
godine, te se predmet vraća Trgovačkom sudu u S. na ponovni postupak.

III. Ova odluka objavit će se u »Narodnim novinama«.

Obrazloženje

1. Ustavna tužba podnijeta je protiv rješenja Visokog trgovačkog suda
Republike Hrvatske, broj: XV Pž-1862/01-2 od 8. svibnja 2001. godine. Tim je
rješenjem odbijena žalba podnositelja i potvrđeno rješenje Trgovačkog suda u
S., broj: VII St-96/00 od 19. veljače 2001. godine.

2. Osporenim rješenjima, a pozivom na odredbe članaka 40. i 72. stavka
1. Zakona o izmjenama i dopunama Stečajnog zakona (»Narodne novine«, broj
129/00, u nastavku: ZID SZ), pravo­moćno je odbačena podnositeljeva prijava
tražbine u stečajnom postupku koji se kod suda I. stupnja, pod brojem: VII
St-96/00, vodi nad dužnikom J. P. d.o.o. S.. Ovo uz obrazloženje da je
podnositeljeva prijava tražbine podnijeta po proteku roka od 3 mjeseca nakon
održanja prvog ispitnog ročišta.

3. Podnositelj smatra da je
osporenim odlukama sudova povrijeđena odredba članka 14. stavka 2. Ustava kojom
je propisana jednakost svih pred zakonom, u svezi s odredbom članka 26. Ustava
kojom je propisana jednakost svih građana i stranaca pred sudovima i drugim
državnim i inim tijelima koja imaju javne ovlasti, te odredba članka 18. stavka
1. Ustava Republike Hrvat­ske kojom se jamči pravo na žalbu.

Povrede naprijed navedenih
ustavnih odredaba podnositelj obrazlaže žalbenim razlozima koji se u bitnome,
svode na tvrdnje o pogrešnoj primjeni materijalnog prava od strane nadležnih
sudova.

Po shvaćanju podnositelja,
odredbe članaka ZID SZ-a na koje se osporena rješenja pozivaju, mogu se
primijeniti samo ako je prvo ispitno ročište održano nakon što je isti zakon
stupio na snagu, te da je odredbom članka 89. stavka 5. Ustava propisano da
samo iz posebno opravdanih razloga pojedine odredbe zakona mogu imati povratno
djelovanje, u kojem slučaju važi poseban postupak predviđen Poslovnikom
Hrvatskoga sabora, ali da takvog postupka nije bilo u slučaju ovog Zakona.

Predlaže da ovaj Sud usvoji
njegovu ustavnu tužbu, ukine osporena rješenja i predmet vrati prvostupanjskom
sudu na po­nov­ni postupak i odlučivanje.

*Ustavna tužba je osnovana.*

4. Za potrebe ustavnosudskog
postupka pribavljen je spis predmeta Trgovačkog suda u S., broj: VII St
96/2000.

Iz stanja spisa predmeta i
dokumentacije koja mu prileži te osporenih rješenja, razvidno je da je
rješenjem toga suda, broj: VII St-96/2000 od 14. srpnja 2000. godine, nad
stečajnim dužnikom J. P. d.o.o. S., otvoren stečajni postupak. Tim rješe­njem
pozvani su vjerovnici da u roku od 30 dana od dana objave oglasa u »Narodnim
novinama« (oglas je objavljen u »Narodnim novinama«, broj 75/00 od 26. srpnja
2000. godine), prijave svoje tražbine. Prvo ispitno ročište zakazano je za dan
28. rujna 2000. godine kada je i održano. Podnositelj nije u roku iz
objavljenog oglasa podnio svoju prijavu tražbine.

Međutim, valja istaći da do
stupanja na snagu ZID SZ-a nije ni bilo zakonom propisanog vremenskog
ograničenja za podno­še­nje prijava pa su iste morale biti ispitane bez obzira
kada su podnijete, a to je zapravo značilo do zaključenja ili obustave
stečajnog postupka.

Svoju prijavu tražbine
podnositelj je, kao vjerovnik, podnio 25. siječnja 2001. godine, koju su
nižestupanjski sudovi osporenim rješenjima odbacili kao nepravodobnu, pozivom
na odredbe članaka 40. i 72. ZID SZ-a.

Prema odredbi članka 40.
stavka 2. ZID SZ-a, tražbine pri­jav­ljene nakon isteka roka za prijavljivanje
koje nisu ispitane na ispitnom ročištu, te tražbine prijavljene najkasnije u
roku 3 mjeseca nakon prvog ispitnog ročišta, ali ne poslije objavljivanja
poziva za završno ročište, mogu se ispitati na jednom ili više posebnih
ispitnih ročišta. Prema odredbi stavka 4. istog članka prijave koje su
podnesene nakon isteka tih rokova, se odbacuju.

Odredbom članka 72. stavka 1.
istog zakona propisano je da će se na stečajne postupke pokrenute do stupanja
na snagu ZID SZ-a, primjenjivati odredbe toga zakona.

Izuzetak od primjene ZID SZ-a
predviđen je stavkom 2. naprijed navedenog članka. Tom je zakonskom odredbom
propisano da će se iznimno od odredbe stavka 1. toga članka, na stečajne postupke
pokrenute do stupanja na snagu toga zakona, primjenjivati odredbe Stečajnog
zakona (»Narodne novine«, broj 44/96 i 29/99) i to na odnose uređene odredbama
članaka 7., 9., 10., 16., 17., 18., 20., 27., 29., 34., 51. i 64. toga zakona,
tj. ZID SZ-a.

ZID SZ objavljen je u
»Narodnim novinama«, broj 129 od 22. prosinca 2000. godine, te je prema odredbi
članka 73. stupio na snagu 30. prosinca 2000. godine, izuzev odredbi članaka 9.
i 10. za koje je rok stupanja na snagu određen danom 6. veljače 2001. godine.

5. Iz svega navedenog,
slijedi da je ZID SZ stupio na snagu dva dana nakon što je protekao tromjesečni
rok za naknadno podnošenje prijava, određen člankom 40., a na propust kojeg se
u svezi s člankom 72. ZID SZ-a trgovački sudovi pozivaju u osporenim rješenjima.

6. Ustavni sud Republike
Hrvatske je utvrdio da su sudovi na potpuno i pravilno utvrđeno činjenično
stanje, a koje ne osporava niti sam podnositelj, pogrešno primijenili
mjerodavno pravo kada su donosili osporena rješenja. Pri tome je Sud pošao od
činjenice da je prvo ročište u konkretnom stečajnom predmetu održano 28. rujna
2000. godine, tj. prije donošenja i stupanja na snagu ZID SZ-a, a da je i prije
stupanja na snagu toga Zakona protekao i tromjesečni rok za naknadno podnošenje
prijava, na protek kojeg se sudovi pozivaju pri donošenju rješenja o odbačaju
naknadne prijave tražbine.

Slijedom te činjenice,
odredbe članka 40. ZID SZ-a, po stajalištu ovoga Suda, mogu se primijeniti samo
ako je prvo ispitno ročište održano nakon što su izmjene i dopune stečajnog
zakona stupile na snagu tj. od 30. prosinca 2000. godine pa nadalje.

Suprotno tumačenje odredbi
članaka 40. i 72. stavka 1. pred­metnog zakona ima za posljedicu stvaranje
pravne nesigurnosti, koja se na strani podnositelja i ostvarila, budući da je
on sve do stupanja na snagu ZID SZ-a, odnosno donošenja osporenih rješe­nja,
imao pravo naknadno prijaviti svoju tražbinu u skladu s tada važećim odredbama
Stečajnog zakona (»Narodne novine«, broj 44/96 i 29/99), da bi tek po donošenju
osporenih rješenja saznao da je glede iste bio u prekluziji. Sve to imalo je za
posljedicu povredu ustavnih prava iz članka 14. stavka 2. i članka 26. Ustava,
na koja podnositelj upućuje u ustavnoj tužbi.

7. Valja također istaći,
ustavno jamstvo jednakosti iz članka 14. stavka 2. Ustava, koje svoju razradu i
primjenu na području sudske i druge pravne zaštite nalazi u odredbi članka 26.
Ustava, u procesnopravnom smislu znači da svakome treba biti zajamčena jednaka
zaštita prava u postupku pred sudovima i drugim državnim tijelima. Do povrede
ovog načela dolazi kada stranci nije omogućeno da, u okviru zakona, sudjeluje u
postupku odnosno kada joj općenito nije omogućeno pravično suđenje.

Navedena povreda očituje se,
pored ostalog, i na način da se nadležno tijelo ne izjasni o navodima stranke
važnim za odlu­čivanje i/ili na način da ne obrazloži doneseni pojedinačni akt.

Povreda jednakosti u
materijalnopravnom smislu očituje se i u pogrešnom tumačenju odnosno primjeni
mjerodavnog propisa, što pojedinačni akt čini pravno neprihvatljivim.

8. Ocjenjujući, dakle,
razloge ustavne tužbe sa stajališta ustavnih odredaba na koje podnositelj
upućuje u svojoj ustavnoj tužbi, Sud je utvrdio postojanje povrede
podnositeljevog ustavnog prava na jednakost u materijalnopravnom smislu.

Ovo stoga, jer su sudovi
podnositeljevu prijavu tražbine pod­nijetu 25. siječnja 2001. godine, tj.
šesnaest dana nakon stupanja na snagu ZID SZ-a, pogrešnom primjenom odredbi
članaka 72. i 40. ZID SZ-a, izuzeli od razmatranja.

9. Glede isticanja povrede
odredbe članka 18. stavka 1. Ustava, kojim se jamči pravo na žalbu, ističe se
da ta ustavna odredba nije podnositelju povrijeđena, jer mu je omogućeno
korištenje tog pravnog sredstva koje je on stvarno i koristio.

10. U svezi isticanja povrede
odredbe članka 89. stavka 5. Ustava, kojom se određuje da samo pojedine odredbe
zakona mogu imati povratno djelovanje, Sud je utvrdio da ZID SZ u članku 72.
propisuje koje se odredbe primijenjuju na pokrenute postupke, a koje će se
primjenjivati na postupke koji će se tek ubuduće pokrenuti, pa takvim uređenjem
primjene ZID SZ-a nisu povrijeđena ustavna prava podnositelja ustavne tužbe.

11. Slijedom navedenog, a
temeljem odredaba članaka 73. stavka 1. i 74. Ustavnog zakona o Ustavnom sudu
Republike Hrvatske (»Narodne novine«, broj 49/02-pročišćeni tekst), odlu­čeno
je kao u izreci.

12. Odluka o objavi (točka
III. izreke) temelji se na odredbi članka 29. Ustavnog zakona o Ustavnom sudu
Republike Hrvat­ske.

Broj: U-III-1763/2001
Zagreb, 6. lipnja 2002.

USTAVNI SUD REPUBLIKE HRVATSKE

Predsjednik Suda
**dr. sc. Smiljko Sokol**, v. r.

Odluka, NN 73/2002-1209