## Zakon o volonterstvu

### NN 58/2007 (6.6.2007.), Zakon o volonterstvu

# HRVATSKI SABOR

**1863**

Na temelju članka 88. Ustava Republike Hrvatske, donosim

## ODLUKU

### O PROGLAŠENJU ZAKONA O VOLONTERSTVU

Proglašavam Zakon o volonterstvu, kojega je Hrvatski sabor donio na sjednici 18.
svibnja 2007. godine.

Klasa: 011-01/07-01/47
Urbroj: 71-05-03/1-07-2
Zagreb, 25. svibnja 2007.

Predsjednik
Republike Hrvatske
**Stjepan Mesić**, v. r.

## ZAKON O VOLONTERSTVU

1. OPĆE ODREDBE

Članak 1.

Ovim se Zakonom uređuju osnovni pojmovi vezani za volontiranje, temeljna načela
volontiranja, uvjeti volontiranja, prava i duž­nosti volontera te organizatora
volontiranja, uvjeti sklapanja ugovora o volontiranju, donošenje Etičkog kodeksa
volontera, izdavanje potvrde o volontiranju, državna nagrada za volontiranje te
nadzor nad izvršenjem ovoga Zakona.

Članak 2.

(1) Volontiranje se prepoznaje i promiče kao aktivnost od interesa za Republiku
Hrvatsku koja dovodi do poboljšanja kvalitete života, do aktivnog uključivanja
osoba u društvena zbivanja te do razvoja humanijega i ravnopravnijega
demokratskog društva.
(2) Ulogu i značaj volontiranja potrebno je prenijeti djeci i mladima kroz
školovanje u odgojno-obrazovnim ustanovama Republike Hrvatske.

Članak 3.

(1) Volontiranjem se, u smislu ovoga Zakona, smatra dobrovoljno ulaganje osobnog
vremena, truda, znanja i vještina kojima se obavljaju usluge ili aktivnosti za
dobrobit druge osobe ili za opću dobrobit, a obavljaju ih osobe na način
predviđen ovim Zakonom, bez postojanja uvjeta isplate novčane nagrade ili
potraživanja druge imovinske koristi za obavljeno volontiranje, ako ovim Zakonom
nije drukčije određeno.
(2) Ovaj se Zakon primjenjuje na obavljanje usluga ili aktivnosti čije je
obavljanje organizirano na način uređen ovim Zakonom.
(3) Dugotrajno volontiranje je ono koje volonterka i/ili volonter obavljaju
najmanje 20 sati tjedno, najmanje tri mjeseca bez prekida.

Članak 4.

Ovaj Zakon primjenjuje se i na volontiranje iz članka 3. ovoga Zakona u dijelu u
kojemu ono nije određeno posebnim propisima.

Članak 5.

(1) Volontiranjem se, u smislu ovoga Zakona, ne smatra:
– dobrovoljno obavljanje usluga ili aktivnosti koje su u suprot­nosti s Ustavom
Republike Hrvatske, drugim propisima Republike Hrvatske te preuzetim
međunarodnopravnim obvezama,
– obavljanje usluga ili aktivnosti za koje postoji uvjet isplate ili
potraživanja novčane nagrade odnosno druge imovinske koristi, a koje se
obavljaju bez zasnivanja radnog odnosa uređenoga Zakonom o radu,
– obavljanje poslova koji, s obzirom na narav i vrstu rada te ovlasti
poslodavca, imaju obilježja poslova za koje se osniva radni odnos sukladno
Zakonu o radu,
– stručno osposobljavanje bez zasnivanja radnog odnosa (volonterski rad) uređeno
Zakonom o radu ili drugim propisima,
– obavljanje usluga ili aktivnosti koje je jedna ugovorna strana obvezna pružiti
drugoj ugovornoj strani na temelju ugovora, osim ugovora o volontiranju,
– obavljanje usluga ili aktivnosti koje je jedna osoba obvezna pružiti drugoj
osobi na temelju zakona ili drugih propisa,
– izvršavanje posebnih obveza sukladno sudskim odlukama i presudama,
– obavljanje usluga ili aktivnosti koje su uobičajene u obiteljskim,
prijateljskim ili susjedskim odnosima.
(2) Obavljanje usluga ili aktivnosti koje se ovim Zakonom smatraju volontiranjem
ne uključuje besplatno i nepovratno davanje imovine, novca ili besplatno davanje
na uporabu pokretnina i nekretnina.

Članak 6.

(1) Volonterka ili volonter je, sukladno odredbama ovoga Zakona, poslovno
sposobna osoba koja volontira u Republici Hrvatskoj, odnosno koja volontira u
inozemstvu, sukladno važećim nacionalnim i međunarodnim propisima, ukoliko nije
drukčije uređeno ovim Zakonom.
(2) Maloljetna volonterka ili volonter je osoba mlađa od 18 godina koja
volontira u Republici Hrvatskoj, sukladno članku 12. ovoga Zakona.

Članak 7.

(1) Volontiranje organizira organizator volontiranja.
(2) Organizator volontiranja može biti svaka pravna osoba registrirana sukladno
Zakonu o udrugama, Zakonu o zakladama i fundacijama i Zakonu o radu.
(3) Organizator volontiranja može biti i vjerska zajednica, javna ustanova,
turistička zajednica i druga neprofitna pravna osoba koja organizira
volontiranje sukladno odredbama ovoga Zakona.
(4) Državna tijela i tijela jedinica lokalne i područne (regionalne) samouprave
mogu biti organizatori volontiranja sukladno odredbama ovoga Zakona, drugim
propisima i preuzetim međunarodnopravnim obvezama.

Članak 8.

Korisnica ili korisnik volontiranja je fizička ili pravna osoba koja prima
usluge volontera.

2. TEMELJNA NAČELA VOLONTIRANJA

*Načelo zabrane diskriminacije volontera i korisnika volontiranja*
Članak 9.

(1) Organizator volontiranja dužan je postupati prema volonterima u skladu s
načelom jednakih mogućnosti za sve osobe bez obzira na: dob, rasu, boju kože,
jezik, vjeru, spol, spolnu orijentaciju, rod i rodno izražavanje, političko ili
drugo uvjerenje, nacionalno ili socijalno podrijetlo, imovinsko stanje,
naobrazbu, društveni položaj, bračno stanje, obiteljske obveze, članstvo ili ne
članstvo u političkoj stranci, udruzi ili sindikatu, tjelesne ili duševne
poteškoće ili oboljenja i druge osobne karakteristike ako drukčije ne proizlazi
iz prirode volonterske aktivnosti, mogućnosti same volonterke ili volontera ili
ako nije drukčije uređeno ovim Zakonom.
(2) Organizator volontiranja i volonterka ili volonter dužni su postupati prema
fizičkim osobama korisnicima volontiranja prema načelu jednakih mogućnosti za
sve osobe bez obzira na: dob, rasu, boju kože, jezik, vjeru, spol, spolnu
orijentaciju, rod i rodno izražavanje, političko ili drugo uvjerenje, nacionalno
ili socijalno podrijetlo, imovinsko stanje, naobrazbu, društveni položaj, bračno
stanje, obiteljske obveze, članstvo ili ne članstvo u političkoj stranci, udruzi
ili sindikatu, tjelesne ili duševne poteškoće ili oboljenja i druge osobne
karakteristike.

*Načelo zaštite korisnika volontiranja*
Članak 10.

(1) Organizatori volontiranja su dužni posvetiti osobitu pozornost izboru i
edukaciji volontera koji volontiraju sa sljedećim skupinama korisnika
volontiranja: djecom, osobama s invaliditetom, osobama s teškoćama u razvoju,
starim i nemoćnim osobama, bolesnim osobama ili osobama koje su potpuno ili
djelomice lišene poslovne sposobnosti, uz posjedovanje osobnih znanja, iskustava
i sposobnosti za rad s tim skupinama korisnika volontiranja.
(2) Volontiranje kojim se pružaju usluge djeci, osobama s invaliditetom, osobama
s teškoćama u razvoju, starim i nemoćnim osobama, bolesnim osobama ili osobama
koje su potpuno ili djelomice lišene poslovne sposobnosti zabranjeno je:
– osobama kojima traje sigurnosna mjera obveznog psihijatrijskog liječenja ili
obveznog liječenja od ovisnosti ili zabrane obavljanja zvanja, djelatnosti ili
dužnosti koja je u vezi s djelatnosti volontiranja,
– osobama pravomoćno osuđenima za kazneno djelo protiv života i tijela, protiv
spolne slobode i spolnog ćudoređa, protiv braka, obitelji i mladeži te osobama
prema kojima je izrečena prekršajnopravna sankcija propisana Zakonom o zaštiti
od nasilja u obitelji.

*Načelo zabrane iskorištavanja volontera*
Članak 11.

(1) Zabranjeno je volontiranje kojim se zamjenjuje rad koji obavljaju radnici
zaposleni u skladu sa Zakonom o radu kao i volontiranje koje zamjenjuje poslove
koje obavljaju izvršitelji poslova na temelju ugovora o djelu.
(2) Zabranjeno je volontiranje u trajanju duljem od 40 sati tjed­no u razdoblju
duljem od šest mjeseci bez prekida od najmanje šest mjeseci.
(3) Zabranjeno je volontere iskorištavati i zloupotrebljavati u svrhu stjecanja
ili povećanja profita.

*Načelo zaštite maloljetnih volontera*
Članak 12.

(1) Maloljetna osoba s navršenih 15 godina i starija maloljetna osoba može
sklopiti ugovor o volontiranju i volontirati samo uz pisanu suglasnost zakonske
zastupnice ili zastupnika.
(2) Maloljetni volonteri smiju volontirati isključivo na aktivnostima
primjerenima njihovoj dobi, tjelesnom, psihičkom i moralnom stupnju razvoja i
vještinama koje ne predstavljaju rizik za njihovo zdravlje, razvoj i uspjeh u
izvršavanju školskih obveza.
(3) Volontiranje maloljetnih volontera obavlja se uz obvezni nad­zor i podršku
organizatora volontiranja, korisnika volontiranja, za­konskih zastupnika
maloljetnih volontera te drugih odraslih osoba.
(4) Organizator volontiranja mora osobitu pozornost posvetiti zaštiti dobrobiti,
zdravlja i ćudoređa maloljetnih volontera.
(5) Maloljetni volonteri ne smiju biti izloženi:
– volontiranju izvan granica Republike Hrvatske bez suglasnosti zakonske
zastupnice ili zastupnika te bez pratnje zakonske zastup­nice ili zastupnika ili
organizatora volontiranja,
– dugotrajnom volontiranju,
– volontiranju povezanom s teškim tjelesnim naporom ili rizicima koji ugrožavaju
ili bi mogli ugroziti njihov život, zdravlje, ćudoređe, razvoj ili izvršavanje
školskih obveza.
(6) Maloljetni volonteri imaju sva prava volontera određena ovim Zakonom.

*Odgoj za volontiranje*
Članak 13.

(1) Maloljetna osoba mlađa od 15 godina života može biti uključena u obavljanje
odgojno obrazovnih volonterskih aktivnosti kao aktivnosti usmjerenih općem dobru
i odgoju za volontiranje, i to samo u svrhu odgoja i obrazovanja na način koji
pridonosi njezinu razvoju i socijalizaciji, uz uvjet da je organizator
volontiranja odgojno-obrazovna ustanova, ustanova socijalne skrbi ili druga
prav­na osoba koja organizira volontiranje u odgojne i obrazovne svrhe uz
suglasnost nadležnih tijela državne uprave, odgojno-obrazovnih ustanova ili
ustanova socijalne skrbi.
(2) U slučaju iz stavka 1. ovoga članka organizator volontiranja obvezno
pribavlja pisanu suglasnost zakonskog zastupnika ili zastup­nice maloljetne
volonterke ili volontera.
(3) Osobi iz stavka 1. ovoga članka zabranjeno je obavljati volonterske
aktivnosti u razdoblju između 20 sati i 6 sati radnim danom u kojemu ima školske
obveze te između 23 sata i 6 sati vikendom ili praznicima.
(4) Osoba iz stavka 1. ovoga članka može prestati obavljati volonterske
aktivnosti u bilo kojem trenutku bez suglasnosti zakonske zastupnice ili
zastupnika.

*Načelo zaštite osoba djelomično i potpuno lišenih poslovne sposobnosti*
Članak 14.

(1) Osoba djelomično lišena poslovne sposobnosti može volontirati u dijelu
preostale poslovne sposobnosti, ako posjeduje potpunu ili preostalu radnu
sposobnost, uz pisanu suglasnost skrbnika i nad­ležnog centra za socijalnu skrb.
(2) Zabranjeno je volontiranje osobi potpuno lišenoj poslovne sposobnosti.

*Načelo besplatnosti volontiranja*
Članak 15.

(1) Volonterka ili volonter ne može volontiranje uvjetovati ispunjenjem neke
činidbe (davanja, činjenja, propuštanja ili trpljenja) ili stjecanjem imovine,
novčane nagrade ili koristi.
(2) Novčanom nagradom ili imovinskom koristi za volontere ne smatraju se
sljedeće novčane naknade troškova volontiranja:
– računom potvrđene novčane naknade isplaćene za plaćanje radne odjeće, opreme i
predmeta za zaštitu potrebnih za volontiranje,
– računom potvrđene novčane naknade isplaćene u svrhu troš­kova putovanja,
smještaja i prehrane koji nastanu u vezi s volontiranjem,
– računom potvrđene novčane naknade isplaćene u svrhu troš­kova prehrane,
zbrinjavanja i obuke životinje u vlasništvu volontera koja sudjeluje u
aktivnostima volontiranja,
– novčane naknade isplaćene u svrhu plaćanja medicinskih usluga i cjepiva
primljenih u svrhu obavljanja volontiranja,
– novčane naknade isplaćene za troškove edukacije izvan školskog sustava
potrebne za volontiranje,
– računom potvrđene novčane naknade isplaćene u svrhu troškova koji nastanu u
vezi s izvršavanjem volonterskih usluga i aktivnosti,
– novčane naknade isplaćene za premije osiguranja volonterke ili volontera za
slučaj smrti, tjelesne ozljede ili profesionalne bolesti tijekom volontiranja,
odnosno novčane naknade u svrhu osiguranja odgovornosti za štetu nastalu kod
organizatora volontiranja ili treće osobe,
– džeparac za putovanja isplaćen volonterima, uz uvjet da iznos džeparca ne
premašuje iznos dnevnica propisanih za državne služ­benike,
– novčana sredstva isplaćena u svrhu naknade troškova pribav­ljanja dokumenata
ili plaćanja pristojbi nužnih za omogućavanje volontiranja,
– računom potvrđene novčane naknade isplaćene za druge troškove koji nastanu u
vezi s obavljanjem volonterskih usluga i aktivnosti,
– isplaćeni novčani iznosi dobitnicima Državne nagrade za volontiranje.

*Načelo dobrovoljnosti i solidarnosti volontiranja*
Članak 16.

(1) Volontiranje je dobrovoljno i solidarno obavljanje aktivnosti ili usluga
slobodnom voljom volonterke ili volontera.
(2) Obavljene aktivnosti ili usluge koje nisu učinjene slobodnom voljom
volonterke ili volontera ili na način predviđen ovim Zakonom ne smatraju se
volontiranjem.

*Načelo transnacionalnosti volontiranja*
Članak 17.

(1) Državljani Republike Hrvatske koji volontiraju u inozemstvu imaju sva prava
i obveze predviđene ovim Zakonom i preuzetim međunarodnopravnim obvezama.
(2) Organizator volontiranja je obvezan ugovoriti prava iz ovoga Zakona za
državljane Republike Hrvatske koji će volontirati u inozemstvu.
(3) Stranci i osobe kojima je priznat status azilanata mogu volontirati u
Republici Hrvatskoj sukladno odredbama ovoga Zakona, Zakona o strancima, Zakona
o azilu i drugim propisima Republike Hrvatske te preuzetim međunarodnopravnim
obvezama.
(4) Stranci mogu volontirati u Republici Hrvatskoj reguliranjem boravka sukladno
odredbama Zakona o strancima.
(5) Ugovor o volontiranju koji zaključi volonterka strankinja ili volonter
stranac u pisanu obliku i sukladno ovom Zakonu smatra se dokazom o opravdanosti
privremenog boravka.

3. TIJELO NADLEŽNO ZA PROVEDBU ZAKONA I SAVJETODAVNO TIJELO

Članak 18.

(1) Tijelo nadležno za provedbu ovoga Zakona je središnje tijelo državne uprave
u čijem je djelokrugu međugeneracijska solidarnost (u daljnjem tekstu:
Ministarstvo).
(2) Ministarstvo obavlja sljedeće poslove:
– osigurava provedbu ovoga Zakona i drugih propisa koji proistječu iz ovoga
Zakona,
– prati stanje u području volonterstva te predlaže poduzimanje odgovarajućih
mjera,
– prikuplja podatke o broju organizatora volontiranja, broju volontera u
Republici Hrvatskoj i broju državljana Republike Hrvatske koji volontiraju u
inozemstvu, kao i druge podatke na temelju godišnjih izvješća organizatora
volontiranja,
– saziva prvu sjednicu Nacionalnog odbora za razvoj volonterstva,
– poduzima druge mjere i poslove radi razvoja volonterstva i provedbe ovoga
Zakona.

Članak 19.

Nacionalni odbor za razvoj volonterstva (u daljnjem tekstu: Odbor) je
savjetodavno tijelo Vlade Republike Hrvatske čiji rad je javan i koje provodi
mjere i aktivnosti s ciljem promicanja i daljeg razvoja volonterstva, a osobito:
– predlaže mjere za unapređenje položaja volontera u društvu,
– u suradnji s nadležnim tijelima predlaže propise o pogodnostima za volontere,
– odlučuje o dodjeli državne nagrade za volontiranje,
– daje inicijativu za donošenje ili izmjenu propisa kojima se uređuje
volonterstvo,
– donosi Etički kodeks volontera,
– poduzima druge aktivnosti radi razvoja volonterstva,
– obavlja druge mjere i aktivnosti utvrđene ovim Zakonom.

Članak 20.

U ostvarivanju svojih zadaća Odbor neposredno surađuje s: Uredom za udruge,
Savjetom za razvoj civilnog društva, Nacionalnom zakladom za razvoj civilnog
društva i drugim tijelima Vlade Republike Hrvatske, središnjim tijelima državne
uprave, tijelima jedinica lokalne i područne (regionalne) samouprave i
organizacijama civilnog društva.

Članak 21.

(1) Odbor ima 19 članova.
(2) Vlada Republike Hrvatske imenuje članove Odbora, i to:
– jednu predstavnicu ili jednog predstavnika Ministarstva,
– jednu predstavnicu ili jednog predstavnika Ureda za udruge,
– jednu predstavnicu ili jednog predstavnika Ureda za ljudska prava,
– jednu predstavnicu ili jednog predstavnika Nacionalne zaklade za razvoj
civilnog društva,
– jednu predstavnicu ili jednog predstavnika središnjeg tijela državne uprave u
čijem je djelokrugu obrazovanje,
– jednu predstavnicu ili jednog predstavnika središnjeg tijela državne uprave u
čijem je djelokrugu socijalna skrb,
– sedam predstavnica ili predstavnika organizacija civilnog društva koje su
organizatori volontiranja,
– šest nezavisnih stručnjaka koji se bave volonterstvom i civil­nim društvom i
to: tri predstavnice ili predstavnika na prijedlog organizacija civilnog društva
i tri predstavnice ili predstavnika na prijedlog tijela jedinica lokalne i
područne (regionalne) samouprave.

Članak 22.

(1) Članovi Odbora imenuju se na rok od dvije godine i mogu biti ponovo
imenovani.
(2) Kriterije za izbor i način izbora nezavisnih stručnjaka, predstavnica ili
predstavnika organizacija civilnog društva i predstavnica ili predstavnika
jedinica lokalne i područne (regionalne) samouprave za članove Odbora odredit će
Vlada Republike Hrvatske posebnom odlukom.
(3) Odbor donosi Poslovnik o radu i Akcijski plan djelovanja za vrijeme trajanja
mandata.
(4) Članovi Odbora biraju predsjednicu ili predsjednika i potpredsjednicu ili
potpredsjednika iz svojih redova većinom glasova svih članova Odbora.
(5) Članovi Odbora ne primaju naknadu za rad, ali imaju pravo na naknadu
opravdanih troškova nastalih sudjelovanjem u radu Odbora.

4. ETIČKI KODEKS VOLONTERA

Članak 23.

(1) Odbor određuje način i postupak donošenja te donosi Etički kodeks volontera
(u daljnjem tekstu: Kodeks).
(2) Postupak donošenja Kodeksa je javan.
(3) Javnost postupka donošenja Kodeksa osigurava se uključivanjem svih
zainteresiranih subjekata u javnu raspravu tijekom postupka donošenja Kodeksa.
(4) Kodeks propisuje pravila ponašanja volontera, organizatora volontiranja i
korisnika volontiranja sukladno načelima volontiranja iz ovoga Zakona.
(5) Kodeks se objavljuje u »Narodnim novinama«.
(6) Svaki organizator volontiranja može donijeti vlastita etička načela koja
proizlaze iz njegove djelatnosti, a koja nisu u suprotnosti s Kodeksom,
temeljnim načelima volontiranja iz ovoga Zakona, te domaćim i međunarodnim
propisima koji uređuju volontiranje.

5. DRŽAVNA NAGRADA ZA VOLONTIRANJE

Članak 24.

(1) Državna nagrada za volontiranje (u daljnjem tekstu: nagrada) najviše je
priznanje što ga Republika Hrvatska dodjeljuje za volontiranje, doprinos
promicanju volonterstva i druge volonterske aktivnosti.
(2) Nagrada se dodjeljuje volonterima i organizatorima volontiranja kao godišnja
nagrada.
(3) O dodjeli nagrada iz stavka 1. ovoga članka odlučuje Odbor.
(4) Sredstva za dodjeljivanje nagrade i materijalne troškove svake se godine
osiguravaju u proračunu Republike Hrvatske i vode se na računu Ministarstva.
(5) Ministrica ili ministar nadležan za poslove međugeneracijske solidarnosti
Pravilnikom o Državnoj nagradi za volontiranje pobliže propisuje kriterije,
postupak za dodjelu nagrade, visinu novčane nagrade, izgled medalje i povelje te
druga pitanja važna za dodjelu nagrade.

6. UGOVOR O VOLONTIRANJU

Članak 25.

(1) Ugovorom o volontiranju volonterka ili volonter te organizator volontiranja
ugovaraju međusobna prava i obveze i specifičnosti potrebne za pojedinačnu
volontersku aktivnost ili pružanje pojedine volonterske usluge.
(2) Ugovor o volontiranju može uključivati prava, obveze te potpis i drugih
ugovornih strana koje imaju posebne interese za specifični oblik volontiranja.

Članak 26.

(1) Ugovor o volontiranju zaključuje se usmeno ili u pisanom obliku.
(2) Zaključivanje ugovora o volontiranju u pisanom obliku obvezno je u
slučajevima:
– volontiranja povezanog s povećanim rizicima za život i zdravlje volontera,
– volontiranja stranih državljana u Republici Hrvatskoj,
– volontiranja državljana Republike Hrvatske u inozemstvu, a koje organiziraju
ili suorganiziraju organizatori volontiranja sa sjedištem u Republici Hrvatskoj,
– dugotrajnog volontiranja,
– kad su organizatori volontiranja tijela iz članka 7. stavka 3. i 4. ovoga
Zakona,
– volontiranja s djecom, osobama s invaliditetom, osobama s teškoćama u razvoju,
starim i nemoćnim osobama, bolesnim osobama ili osobama koje su potpuno ili
djelomice lišene poslovne sposobnosti,
– kad volonterka ili volonter to zahtijeva,
– u drugim slučajevima određenima ovim Zakonom.
(3) Pri zaključivanju ugovora o volontiranju u usmenom obliku organizator
volontiranja je obvezan izdati pisanu potvrdu.

Članak 27.

(1) Bitni sastojci ugovora o volontiranju su podaci o:
– ugovornim stranama te njihovu prebivalištu, odnosno sjedištu,
– mjestu volontiranja i vremenu trajanja volontiranja,
– volonterskim aktivnostima ili uslugama koje će obavljati,
– specifičnim pravima i obvezama volontera,
– edukaciji za volontiranje,
– osobnoj sigurnosti tijekom volontiranja pri dolasku na mjesto volontiranja i
povratku s mjesta volontiranja, kao i za vrijeme edukacije u skladu s odredbama
ovoga Zakona,
– troškovima vezanima za volontiranje i načinu njihove naknade,
– načinu osiguravanja ugovorenih prava volontera,
– obliku prestanka ugovora o volontiranju.
(2) Bitan sastojak ugovora o volontiranju je izjava s propisno ovjerenim
potpisom volonterke ili volontera da ne postoje okolnosti koje nju ili njega
onemogućuju ili bitno ometaju u obavljanju aktiv­nosti iz ugovora o volontiranju
ili koje ugrožavaju život i zdravlje osoba s kojima tijekom volontiranja dolaze
u kontakt.
(3) Bitan sastojak ugovora o volontiranju kojim se ugovara pružanje usluga
djeci, osobama s invaliditetom, osobama s teškoćama u razvoju, starim i nemoćnim
osobama, bolesnim osobama ili osobama koje su potpuno ili djelomice lišene
poslovne sposobnosti je izvadak iz kaznene evidencije za volonterku ili
volontera i drugi dokazi da ne postoje okolnosti iz članka 10. stavka 2. ovoga
Zakona, a iste će organizator volontiranja pribaviti po službenoj dužnosti.
(4) Ugovor o volontiranju može sadržavati i druge sastojke bit­ne za pojedini
specifični oblik volontiranja u određenom vremenskom razdoblju ili na određenom
mjestu.

Članak 28.

Ugovor o volontiranju prestaje:
– danom pravomoćnosti odluke o lišavanju poslovne sposob­nosti za volonterku ili
volontera u slučaju kad su u cijelosti lišeni poslovne sposobnosti,
– danom pravomoćnosti odluke o djelomičnom lišavanju po­slov­ne sposobnosti za
volonterku ili volontera koji su djelomice lišeni poslovne sposobnosti kad
volontiranje prelazi opseg poslov­ne sposobnosti volontera ili volonterke ili u
slučaju kad zakonska zastupnica ili zastupnik i centar za socijalnu skrb ne daju
pisanu suglasnost za nastavak volontiranja,
– smrću volonterke ili volontera,
– kad organizator volontiranja prestane djelovati bez pravnog sljednika,
– istekom roka na koji je ugovor sklopljen ili ispunjenjem ugovornih uvjeta,
– sporazumnim raskidom,
– iz drugih razloga određenima ugovorom o volontiranju,
– u drugim slučajevima određenima ovim Zakonom.

Članak 29.

(1) Volonterka ili volonter, odnosno njihovi skrbnici ili zakonski zastupnici
uvijek mogu jednostrano raskinuti ugovor o volontiranju i prestati volontirati,
osim kad bi to izazvalo izravnu i trenutačnu štetu organizatoru volontiranja,
korisnicima volontiranja ili trećim osobama ukoliko ovim Zakonom nije drukčije
određeno.
(2) Organizator volontiranja može raskinuti ugovor o volontiranju:
– kad prestane potreba za volontiranjem,
– kad nije u mogućnosti osigurati uvjete za dalje volontiranje,
– kad utvrdi da volonterka ili volonter ne ispunjava ugovorene obveze,
– u slučajevima kršenja dopunskih etičkih pravila donesenih za pojedine oblike
volontiranja,
– u slučajevima predviđenima Kodeksom,
– kad se ispuni uvjet određen ugovorom o volontiranju.

7. PRAVA I OBVEZE VOLONTERA I ORGANIZATORA VOLONTIRANJA

Članak 30.

(1) Volonterka ili volonter ima pravo:
– na pisanu potvrdu o volontiranju,
– na sklapanje ugovora o volontiranju u pisanom obliku, ako to zatraži,
– na upoznavanje s Kodeksom i etičkim normama bitnima za pojedini oblik
volontiranja,
– na prikladnu edukaciju s ciljem poboljšanja kvalitete obavljenih aktivnosti i
pruženih usluga, a osobito ako to zahtijeva narav volonterskih aktivnosti i
usluga koje se pružaju,
– na stručnu pomoć i podršku tijekom volontiranja,
– na upoznavanje s uvjetima volontiranja, aktivnostima koje će obavljati,
uslugama koje će pružati i pravima koja im pripadaju na temelju ovoga Zakona i
drugih propisa kao i općih akata organizatora volontiranja, a u slučaju
sklapanja usmenog ugovora o tome daje izjavu u pisanom obliku,
– na naknadu ugovorenih troškova nastalih u vezi s volontiranjem,
– na primjerene i sigurne uvjete rada u skladu s naravi volonterskih aktivnosti
koje obavlja,
– na zaštitnu opremu u skladu s naravi volonterskih aktivnosti koje obavlja i
usluga koje pruža,
– upoznati se s opasnostima vezanima uz specifični oblik volontiranja koje
obavlja,
– na dnevni odmor u ugovorenom trajanju,
– na zaštitu privatnosti i osobnih podataka,
– sudjelovati u odlučivanju o pitanjima u vezi s volontiranjem sukladno
mogućnostima organizatora volontiranja i obliku volontiranja.
(2) Opravdana odsutnost s volontiranja ne može biti razlog za gubitak bilo kojeg
prava volontera ili volonterke.
(3) Posebna prava volontera, koja nisu određena ovim Zakonom, mogu se odrediti
ugovorom o volontiranju.

Članak 31.

(1) Volonterka ili volonter su obvezni:
– volontirati u skladu sa stručnim propisima i etičkim pravilima, te po
primljenim uputama organizatora volontiranja,
– čuvati službenu tajnu i povjerljive i osobne podatke o organizatoru ili
korisniku volontiranja,
– odbiti volontiranje koje je suprotno propisima.
(2) Volonterka ili volonter su obvezni izvršavati upute organizatora
volontiranja, osim uputa u vezi s volontiranjem koje su:
– opasne za život i zdravlje volontera ili drugih osoba,
– volonterki ili volonteru moralno neprihvatljive,
– u suprotnosti s ugovorom o volontiranju.
(3) Ako izvršavanje upute može uzrokovati štetu volonterki ili volonteru,
korisnicima volontiranja ili trećim osobama, volonterka ili volonter su dužni na
to upozoriti organizatora volontiranja.
(4) Volonterka ili volonter ne odgovaraju za prouzrokovanu štetu, ako su
prethodno upozorili organizatora volontiranja na moguću opasnost.

Članak 32.

(1) Organizator volontiranja je obvezan:
– poštovati prava volontera,
– izvršiti obveze prema volonterima,
– osigurati uvjete za poštovanje prava volontera,
– izdati volonterki ili volonteru pisanu potvrdu o volontiranju te u nju upisati
podatke propisane ovim Zakonom,
– osigurati materijale i sredstava za obavljanje volonterskih aktivnosti,
– osigurati isplatu ugovorenih troškova volonterki ili volonteru,
– osigurati volonterki ili volonteru tajnost osobnih podataka i zaštitu
privatnosti,
– osigurati druge uvjete i poštivati prava propisana ovim Zakonom.
(2) Organizator volontiranja je obvezan volonterku ili volontera osigurati od
profesionalne bolesti i posljedica nesreće na poslu u slučaju:
– volontiranja u uvjetima opasnim za život i zdravlje volonterke ili volontera;
– kad je tako ugovoreno.

Članak 33.

(1) Organizator volontiranja je dužan izvijestiti Ministarstvo o obavljenim
uslugama ili aktivnostima iz članka 3. ovoga Zakona.
(2) Sadržaj izvješća iz stavka 1. ovoga članka, rokove za dostavljanje izvješća
i druge podatke bitne za izvješće, propisat će pravilnikom ministrica ili
ministar Ministarstva.

Članak 34.

(1) Potvrda o volontiranju sadrži: osobne podatke o volonterki ili volonteru,
podatke o vremenu volontiranja, edukaciji, kratak opis volonterskih aktivnosti,
te ostale specifičnosti pojedinog oblika volontiranja.
(2) Potvrda o volontiranju, osim podataka iz stavka 1. ovoga članka, sadrži i
potpis volonterke ili volontera, potpis osobe ovlaštene za zastupanje
organizatora volontiranja te pečat organizatora volontiranja kojima se jamči
točnost navedenih podataka.
(3) Potvrda o volontiranju koja sadrži podatke i druge sastavne dijelove iz
stavka 1. i 2. ovoga članka je dokaz ugovornog odnosa, bez obzira na oblik u
kojemu je ugovor o volontiranju sklopljen.
(4) Organizator volontiranja može izdavati iskaznice, knjižice i druge dokumente
radi dokazivanja volonterskog statusa, a oni se mogu smatrati potvrdom o
volontiranju ako sadrže podatke i elemente iz stavka 1. i 2. ovoga članka.
(5) Državljanima Republike Hrvatske koji volontiraju u inozemstvu organizatori
volontiranja sa sjedištem u Republici Hrvatskoj duž­ni su izdati potvrdu o
volontiranju.

Članak 35.

(1) Volonterka ili volonter koji za vrijeme volontiranja namjerno ili zbog
krajnje nepažnje uzrokuju štetu korisnicima volontiranja, organizatoru
volontiranja ili trećim osobama dužni su štetu naknaditi sukladno općim
propisima obveznog prava.
(2) Organizator volontiranja za štetu koju volonterka ili volonter prouzroče
korisnicima volontiranja ili trećim osobama za vrijeme volontiranja odgovara po
načelu objektivne odgovornosti, osim ako dokaže da su postojali razlozi koji
isključuju njegovu odgovornost.
(3) Organizator volontiranja koji je nadoknadio štetu korisnici ili korisniku
volontiranja ili trećoj osobi ima pravo tražiti obeštećenje od volonterke i/ili
volontera, ako se dokaže da su volonterka ili volonter štetu prouzročili
namjerno ili iz krajnje nepažnje.

8. NADZOR

Članak 36.

(1) Upravni nadzor nad primjenom ovoga Zakona i propisa donesenih na temelju
ovoga Zakona obavlja Ministarstvo.
(2) Inspekcijski nadzor nad provedbom ovoga Zakona i propisa donesenih na
temelju ovoga Zakona te pojedinačnim aktima, uvjetima i načinom rada nadziranih
pravnih i fizičkih osoba provode inspekcije središnjih tijela državne uprave,
svaka u okviru svoje nadležnosti, sukladno posebnim propisima.

9. KAZNENE ODREDBE

Članak 37.

(1) Prekršajnom kaznom od 5.000,00 do 25.000,00 kuna kaznit će se za prekršaj
organizator volontiranja koji:
– ne izvrši obveze iz ugovora o volontiranju ili ne sklopi ugovor o volontiranju
na način određen ovim Zakonom,
– ne izvrši obveze iz članka 32. stavka 1. i 2. ovoga Zakona,
– ne izvrši obveze iz članka 33. ovoga Zakona ni nakon pisanog zahtjeva
Ministarstva,
– odbije upisati podatke koje je obvezan upisati u potvrdu o volontiranju iz
članka 34. ovoga Zakona,
– u potvrdu o volontiranju upiše neistinite podatke.
(2) Za prekršaj iz stavka 1. ovoga članka kaznom od 1.000,00 do 5.000,00 kuna
kaznit će se i odgovorna osoba organizatora volontiranja.
(3) Ako su prekršaji iz stavka 1. i 2. ovoga članka učinjeni prema
maloljetnicima ili osobama potpuno ili djelomice lišenim poslov­ne sposobnosti
iznos novčane kazne se udvostručuje.
(4) Prekršajnom kaznom od 20.000,00 do 200.000,00 kuna te oduzimanjem ostvarenog
profita kaznit će se pravna osoba koja postupa protivno članku 11. ovoga Zakona.
(5) Prekršajnom kaznom od 50.000,00 do 250.000,00 kuna kaz­nit će se organizator
volontiranja koji postupa protivno člancima 12., 13. i 14. ovoga Zakona.

10. ZAVRŠNE ODREDBE

Članak 38.

Na oblike volontiranja koji nisu uređeni ovim Zakonom kao i na odnose iz ugovora
o volontiranju koji nisu uređeni ovim Zakonom supsidijarno se primjenjuju opći
propisi obveznog prava.

Članak 39.

(1) Članovi Odbora iz članka 21. ovoga Zakona imenuju se u roku od četiri
mjeseca od dana stupanja na snagu ovoga Zakona.
(2) Ministarstvo saziva Odbor na prvu sjednicu u roku od trideset dana od dana
imenovanja članova Odbora.
(3) Odluka iz članka 22. stavka 2. ovoga Zakona donosi se u roku od tri mjeseca
od dana stupanja na snagu ovog Zakona.
(4) Odbor na prvoj sjednici donosi Poslovnik o radu.
(5) Pravilnik iz članka 33. ovoga Zakona donosi se u roku od tri mjeseca od dana
stupanja na snagu ovoga Zakona.
(6) Kodeks iz članka 23. ovoga Zakona donosi se u roku od tri mjeseca od dana
imenovanja članova Odbora.

Članak 40.

Ovaj Zakon stupa na snagu osmoga dana od dana objave u »Narodnim novinama«.

Klasa: 112-07/06-01/01
Zagreb, 18. svibnja 2007.

HRVATSKI SABOR
Predsjednik
Hrvatskoga sabora
**Vladimir Šeks**, v. r.

Zakon, NN 58/2007-1863
Opći uvjeti korištenjaZaštita privatnosti[Pristup podatcima](/data_access_hr.aspx)[ELI](/about_eli_hr.aspx)

©2026. g. Narodne novine d.d.

, izrada [Novena d.o.o.](http://novena.hr/)