## Rješenje Ustavnog suda Republike Hrvatske broj: U-II-3127/2007 od 18. lipnja 2008.

### NN 78/2008 (7.7.2008.), Rješenje Ustavnog suda Republike Hrvatske broj: U-II-3127/2007 od 18. lipnja 2008.

# USTAVNI SUD REPUBLIKE HRVATSKE

**2575**

Ustavni sud Republike Hrvatske, u sastavu Jasna Omejec, predsjednica Suda, te
suci Marko Babić, Snježana Bagić, Slavica Banić, Mario Jelušić, Mario Kos, Davor
Krapac, Ivan Matija, Željko Potočnjak, Agata Račan, Aldo Radolović, Duška Šarin
i Nevenka Šernhorst, rješavajući o prijedlogu za pokretanje postupka za ocjenu
suglasnosti drugog propisa s Ustavom i zakonom, na sjednici održanoj 18. lipnja
2008. godine, donio je

## RJEŠENJE

I. Ne prihvaća se prijedlog za pokretanje postupka za ocjenu suglasnosti s
Ustavom i zakonom članaka 11., 12. i 13. Pravilnika o naknadi troškova u
prekršajnom postupku (»Narodne novine« broj 126/03.).
II. Ovo rješenje objavit će se u »Narodnim novinama«.

```
Obrazloženje
```

1. Slavko Brođanac iz Zagreba podnio je Ustavnom sudu prijedlog za pokretanje
postupka za ocjenu ustavnosti i zakonitosti članaka 11., 12. i 13. Pravilnika o
naknadi troškova u prekršajnom postupku (»Narodne novine« broj 126/03.).
Predlagatelj navodi da se kao svjedok u prekršajnom postupku može pozvati svatko
ako postoji vjerojatnost da će moći dati obavijest o prekršaju, počinitelju i
drugim važnim okolnostima, dakle pozvati se mogu punoljetne osobe, maloljetnici
i djeca.
Ističe da se Pravilnikom naknađuje izgubljeni dohodak odnosno izguljena zarada
osoba koje rade, a članak 64. Ustava brani rad djeci i osobama mlađim od
određene dobi, te osobe nisu jednake s osobama koje rade, dok Zakon o
prekršajima propisuje obvezu svjedočenja bez obzira jesu li zaposleni.
Svi koji se odazovu na pozive suda imaju putne troškove i izgube određeno
vrijeme u odlasku od kuće, davanju iskaza i povratku kući, bez obzira rade li
ili ne, ali na naknadu imaju pravo samo zaposleni, ističe.
Kako su obveze svjedočenja za sve propisane isto, smatra da bi pravo na naknadu
trebali imati i nezaposleni i djeca, jer sadašnje normativno uređenje nije u
skladu s odredbom članka 3. Ustava, jer svi koji se odazovu na poziv suda su
potrošili određeno vrijeme u kojem su učenici ili studenti trebali učiti, a
nezaposleni tražiti posao.
Zbog toga su u nejednak položaj stavljene i okrivljenici u prekršajnom postupku
jer će morati snositi veće troškove ako se kao svjedoci u postupku pojave osobe
koje su zaposlene, te smatra da je u tom djelu povrijeđena odredba članka 14.
Ustava. Predlaže da se svim svjedocima odredi naknada za izgubljeno vrijeme, a
»kao osnovica odredi prosječna cijena sata rada u Republici Hrvatskoj«.
2. Osporene odredbe glase:
3. Naknada za izgubljeni osobni dohodak odnosno izgubljenu zaradu

*Članak 11.*

*Osobama u radnom odnosu pripada pravo na naknadu za izgubljeni osobni dohodak za
vrijeme odsustvovanja s rada zbog odazivanja na poziv u svojstvu svjedoka,
vještaka, tumača ili stručne osobe.
Poljodjelcima, obrtnicima i drugim osobama koje samostalno obavljaju djelatnost
osobnim radom sredstvima u vlasništvu građana ili drugu profesionalnu djelatnost
pripada naknada za izgubljenu zaradu zbog odazivanja na poziv u svojstvu
svjedoka, vještaka, tumača i stručne osobe.*

*Članak 12.*

*Osobama u radnom odnosu naknadu izgubljenog osobnog dohotka isplaćuje
poslodavac, državno tijelo u kojem su zaposleni ili osoba koja samostalno
obavlja djelatnost osobnim radom sredstvima u vlasništvu građana ili drugu
profesionalnu djelatnost.
Poslodavac iz stavka 1., ovog članka ima pravo na refundiranje isplaćene naknade
osobnog dohotka od suda, odnosno upravnog tijela koje vodi prekršajni postupak.*

*Članak 13.*

*Naknadu za izgubljenu zaradu poljoprivrednicima, obrtnicima i drugim osobama
koje samostalno obavljaju djelatnost osobnim radom sredstvima u vlasništvu
građana ili drugu profesionalnu djelatnost određuje sud, odnosno upravno tijelo
koje vodi prekršajni postupak ovisno od izgubljenog vremena i zanimanja, time da
iznos dnevne naknade ne može biti manji od iznosa prosječne mjesečne neto plaće
ukupno zaposlenih u Republici Hrvatskoj za prethodno tromjesečje prema podacima
Državnog zavoda za statistiku, podijeljene s 30 dana, a niti veći od dvostrukog
iznosa te naknade.
3. Prijedlog je dostavljen na očitovanje Ministarstvu pravosuđa koje je
dostavilo traženo očitovanje.*

*Prijedlog nije osnovan.*

4. Prema odredbi članka 5. Ustava zakoni moraju biti u suglasnosti s Ustavom, a
ostali propisi i s Ustavom i sa zakonom te je svatko dužan držati se Ustava i
zakona i poštivati pravni poredak Republike Hrvatske.
O suglasnosti zakona s Ustavom, odnosno drugih propisa s Ustavom i zakonom
odlučuje Ustavni sud na temelju članka 128. alineje 1. i 2. Ustava, na način i
prema postupku koji su propisani Ustavom i Ustavnim zakonom o Ustavnom sudu
Republike Hrvatske (»Narodne novine« broj 99/99., 29/02. i 49/02. – pročišćeni
tekst, u daljnjem tekstu: Ustavni zakon).
Predmet ustavnosudske ocjene je propis koji se donosi radi provedbe zakona, pa
je on po svojoj pravnoj naravi podzakonski općenormativni akt. Podzakonski
propis mora biti prije svega u skladu sa zakonom na temelju kojeg je donijet, a
potom i s Ustavom. U postupku ocjene ustavnosti i zakonitosti takvog propisa
ispituje se je li on donesen od strane ovlaštene osobe, je li donositelj imao
zakonsko ovlaštenje za njegovo donošenje te odgovara li propis po svom sadržaju
zakonu temeljem kojeg je donesen.
5. Osporeni Pravilnik donijela je ministrica pravosuđa, uprave i lokalne
samouprave na temelju članka 150. stavka 3. Zakona o prekršajima (»Narodne
novine« broj 88/02. i 122/02.), koji propisuje da će ministar nadležan za
poslove pravosuđa donijeti propise o troškovima postupka, a do njihova će se
donošenja primijeniti podzakonski propisi koji se odnose na troškove kaznenog
postupka.
6. Člankom 150. stavkom 1. Zakona o prekršajnom postupku propisano je da su
troškovi postupka izdaci učinjeni od njegovog započinjanja, pa i prije
započinjanja postupka, sve do njegova završetka oni obuhvaćaju:
1. troškove za svjedoke, vještake, tumače i troškove očevida, uključivši i
vještačenje provedeno prije započinjanja postupka,
2. izdatke za dovođenje okrivljenika i drugih osoba,
3. podvozne i druge troškove suca,
4. nagradu i nužne izdatke branitelja te nužne izdatke oštećenika,
5. troškove prijevoza i čuvanja privremeno oduzetih predmeta,
6. ostale troškove predviđene tim Zakonom,
7. dio općih troškova suda u paušalnom iznosu koji se određuje prema posebnim
propisima.
Člankom 174. stavkom 1. Zakona o prekršajima propisano je da se kao svjedoci
pozivaju osobe za koje je vjerojatno da će moći dati obavijesti o prekršaju, te
počinitelju i o drugim važnim okolnostima. Svaka osoba koja se kao svjedok
poziva dužna je odazvati se pozivu, a ako tim Zakonom nije drukčije propisano,
dužna je i svjedočiti.
7. Ustavni sud utvrđuje da je ministrica pravosuđa osporenim odredbama
Pravilnika o naknadi troškova u prekršajnom postupku postupila u granicama
ovlasti propisane zakonom, te je uredila način određivanja naknade za izgubljeni
osobni dohodak, odnosno izgubljenu zaradu za vrijeme odsustvovanja s rada osoba
koje se odazivaju na poziv u svojstvu svjedoka, vještaka, tumača ili stručne
osobe.
Samo osoba koja privređuje, koja je zaposlena odnosno koja ostvaruje zaradu
samostalnim obavljanjem djelatnosti, gubi zaradu odnosno osobni dohodak
sudjelovanjem na opisane načine u prekršajnom postupku, te zbog toga ima pravo
na naknadu radi gubitka dohotka ili dnevne zarade.
Stoga Ustavni sud ocjenjuje da takvo propisivanje nije u suprotnosti s odredbama
članka 14. Ustava jer se navedene odredbe primjenjuju na isti način prema svim
zaposlenim odnosno osobama koje samostalno obavljaju djelatnost a odazivaju se
na poziv kao svjedoci, vještaci, tumači ili stručne osobe u prekršajnom
postupku.
U odnosu na prijedlog podnositelja glede načina na koji bi trebalo biti uređeno
određivanje naknade za izgubljeno vrijeme, valja reći da nije u nadležnosti
Ustavnog suda raspravljanje o mogućim uređenjima pojedinih pravnih instituta već
isključivo o postojećem normativnom uređenju pojedinih zakona i podzakonskih
akata.
U odnosu na navode prijedloga prema kojima nezaposlene osobe nemaju pravo na
naknadu putnih troškova, valja reći da je člancima 6. do 9. Pravilnika određen
način naknade putnih troškova svih osoba koje sudjeluju u prekršajnom postupku
na jednak način, što znači da i te osobe imaju pravo na naknadu putnih troškova.
8. Zbog izloženih razloga, a na temelju odredbe članka 43. Ustavnog zakona,
doneseno je rješenje kao u izreci (točka I.).
Točka II. izreke temelji se na odredbi članka 29. Ustavnog zakona.

Broj: U-II-3127/2007
Zagreb, 18. lipnja 2008.

USTAVNI SUD REPUBLIKE HRVATSKE
Predsjednica
**dr. sc. Jasna Omejec**, v. r.

Rješenje, NN 78/2008-2575
Opći uvjeti korištenjaZaštita privatnosti[Pristup podatcima](/data_access_hr.aspx)[ELI](/about_eli_hr.aspx)

©2026. g. Narodne novine d.d.

, izrada [Novena d.o.o.](http://novena.hr/)