## Odluka Ustavnog suda Republike Hrvatske broj: U-IIIA-841/2009 od 3. prosinca 2009.

### NN 3/2010 (5.1.2010.), Odluka Ustavnog suda Republike Hrvatske broj: U-IIIA-841/2009 od 3. prosinca 2009.

3 05.01.2010 Odluka Ustavnog suda Republike Hrvatske broj: U-IIIA-841/2009 od 3. prosinca 2009.

USTAVNI SUD REPUBLIKE HRVATSKE

87

Ustavni sud Republike Hrvatske, u Drugom vijeću za odlučivanje o ustavnim tužbama, u sastavu sutkinja Snježana Bagić, predsjednica Vijeća, te suci Mato Arlović, Marko Babić, Ivan Matija, Duška Šarin i Miroslav Šeparović, članovi Vijeća, odlučujući o ustavnoj tužbi koju je podnio A. J. iz Z., na sjednici održanoj 3. prosinca 2009. godine, donio je

ODLUKU

I. Ustavna tužba se odbija.

II. Ova odluka objavit će se u »Narodnim novinama«.

Obrazloženje

1. Podnositelj (XV-okrivljeni u kaznenom postupku), na temelju članka 63. Ustavnog zakona o Ustavnom sudu Republike Hrvatske (»Narodne novine« broj 99/99., 29/02. i 49/02. – pročišćeni tekst, u daljnjem tekstu: Ustavni zakon), podnio je 11. veljače 2009. godine Vrhovnom sudu Republike Hrvatske zahtjev za donošenje odluke u razumnom roku u kaznenom predmetu koji se pred tim sudom vodio pod brojem I Kž-25/08, smatrajući da u kaznenom postupku koji se u odnosu na njega vodi od 1998. godine nije donesena odluka u razumnom roku, čime je povrijeđeno njegovo pravo zajamčeno člankom 29. stavkom 1. Ustava Republike Hrvatske.

Budući da se u trenutku podnošenja zahtjeva postupak vodio pred Vrhovnim sudom Republike Hrvatske u povodu žalbe podnositelja, taj se sud rješenjem broj: Kzp-11/09-3 od 16. veljače 2009. godine oglasio nenadležnim u odnosu na zahtjev podnositelja i ustupio predmet stvarno nadležnom, Ustavnom sudu Republike Hrvatske, obrazlažući to time što odredbama članka 27. Zakona o sudovima (»Narodne novine« broj 150/05. i 16/07., u daljnjem tekstu: ZS) nije regulirana situacija u kojoj je zahtjev podnesen kada je do povrede prava na suđenje u razumnom roku došlo tijekom postupka pred Vrhovnim sudom Republike Hrvatske, pa smatra da je bilo potrebno primijeniti članak 63. stavak 1. Ustavnog zakona.

Ustavni sud je tijelo koje na temelju članka 82. stavka 1. Ustavnog zakona odlučuje o sukobu nadležnosti između tijela zakonodavne i izvršne ili sudbene vlasti pa nije dopušteno da neko od tih tijela, otklanjajući svoju nadležnost u nekom predmetu, ustupa isti Ustavnom sudu kao nadležnom tijelu. Međutim, imajući u vidu odredbe Ustavnog zakona i ZS-a, koje uređuju zaštitu prava na suđenje u razumnom roku, Ustavni sud ocjenjuje da bi ustrajavanje na spomenutoj zabrani ustupanja predmeta u konkretnom slučaju bilo protivno svrsi zaštite spomenutog prava te stoga ocjenjuje postupak Vrhovnog suda Republike Hrvatske ustavnopravno prihvatljivim.

ČINJENICE VAŽNE ZA USTAVNOSUDSKI POSTUPAK

2. Ustavni sud je u postupku pokrenutom ustavnom tužbom, primjenom članka 63. Ustavnog zakona, na temelju navoda ustavne tužbe i uvida u izuzetno opsežan spis Županijskog suda u Rijeci broj: K-7/02, utvrdio sljedeće činjenice koje su pravno relevantne za odlučivanje o povredi ustavnog prava podnositelja, zajamčenog člankom 29. stavkom 1. Ustava.

Županijsko državno odvjetništvo u Rijeci, optužnicom broj: KT-78/97-V od 12. ožujka 1998. godine, optužilo je T. G. i druge osobe zbog kaznenih djela protiv službene dužnosti. Dopisom od 10. travnja 1998. godine Županijsko državno odvjetništvo u Rijeci dostavilo je Županijskom sudu u Rijeci optužnicu za podnositelja, A. J. (kao XV-optuženog). Rješenjem suda od 16. travnja 1998. godine postavljen mu je branitelj po službenoj dužnosti. Rješenjem izvanraspravnog vijeća od 22. travnja 1998. godine na kazneni spis protiv I-optuženog, T. G., spojen je kazneni spis protiv podnositelja.

Ročišta za glavnu raspravu, na kojima su ispitani optuženici, održana su 8., 9., 10. i 11. lipnja 1998. godine. Saslušanje svjedoka obavljeno je na raspravi održanoj od 15. do 19. lipnja 1998. godine. U razdoblju od 24. lipnja 1998. do 18. siječnja 2000. godine sud je u više navrata slao dopise za dostavom dokumentacije, zamolnice za prisutnost radnjama pravne pomoći i zamolnice Ministarstvu pravosuđa Republike Hrvatske, Republike Slovenije i Republike Austrije, Ministarstvu unutarnjih poslova Republike Hrvatske, Interpolu, Policijskoj upravi zagrebačkoj, Policijskoj upravi primorsko-goranskoj, Carinarnici Rijeka, postajama granične policije i drugim nadležnim tijelima.

Glavna rasprava nastavljena je na ročištima održanima 19., 20., 21., 25. i 26. siječnja 2000. godine, te 14. veljače 2000. godine. Dopisom od 14. veljače 2000. godine podnositeljev branitelj po službenoj dužnosti zatražio je od suda da ga razriješi dužnosti branitelja, budući da s podnositeljem »ne može uspostaviti normalan kontakt«. Rješenjem suda od 14. veljače 2000. godine sud je branitelja razriješio dužnosti. Rješenjem od 15. veljače 2000. godine podnositelju je postavljen novi branitelj po službenoj dužnosti.

Nalogom suda od 19. veljače 2000. godine odgođena je glavna rasprava zakazana za 21. do 25. veljače 2000. godine. Rješenjem od 4. svibnja 2000. godine sud je odlučio o prijedlogu za određivanje privremene mjere osiguranja imovinsko pravnog zahtjeva.

Na ročištima održanima 8., 9., 10., 11., 12. i 16. svibnja 2000. godine saslušani su svjedoci.

Županijski sud u Rijeci donio je 5. lipnja 2000. godine presudu broj: K-6/98.

Dana 5. listopada 2000. godine podnositelj je podnio žalbu protiv presude Županijskog suda u Rijeci broj: K-6/98 od 5. lipnja 2000. godine.

Dana 28. studenoga 2000. godine Županijski sud u Rijeci dostavio je Vrhovnom sudu Republike Hrvatske sve uložene žalbe i spis broj: K-6/98 na odlučivanje.

Rješenjem Vrhovnog suda Republike Hrvatske broj: KŽ-788/00 od 19. prosinca 2001. godine prvostupanjska presuda je ukinuta i predmet vraćen Županijskom sudu u Rijeci na ponovno suđenje.

Nalogom suda od 30. travnja 2003. godine zakazana je glavna rasprava za 26. i 27. lipnja 2003. godine. Dana 5. svibnja 2003. godine sud je dopisom Policijskoj upravi zagrebačkoj uputio zahtjev za utvrđenjem gdje se nalazi podnositelj, budući da se poziv za glavnu raspravu vratio s naznakom »odselio«. Zbog spriječenosti jednog od branitelja glavna rasprava je odgođena za 1. i 2. srpnja 2003. godine. Međutim, i ta je rasprava odgođena i zakazana od 17. do 19. rujna 2003., te od 22. do 23. rujna 2003. godine. Sud je odredio izvođenje financijskog vještačenja 3. srpnja 2003. godine. Dana 14. srpnja 2003. godine sud je donio rješenje o razrješenju dužnosti stalnog sudskog vještaka i izdao novi nalog za određivanje vještačenja.

Rješenjem od 15. srpnja 2003. godine sud, na njegov vlastiti zahtjev, razriješio je dužnosti podnositeljevog branitelja po službenoj dužnosti, jer se izjasnio da ne može stupiti u kontakt s optuženikom. Rješenjem od 15. srpnja 2003. godine podnositelju je postavljen novi branitelj po službenoj dužnosti.

Nalogom suda od 28. srpnja 2003. godine određena je dopuna financijskog vještačenja. Nalogom od 11. rujna 2003. godine odgođena je glavna rasprava zakazana od 17. do 19. rujna 2003. za od 11. do 17. prosinca 2003. godine, jer vještačenje još uvijek nije dovršeno. Zbog bolesti jednog od optuženika i ta je rasprava odgođena, a nova je zakazana za 3. i 4. veljače 2004. godine. I navedena rasprava je odgođena, a iduća je zakazana od 5. do 7. travnja 2004. godine. Rasprava je ponovno odgođena za 7. do 9. lipnja 2004. godine. Na zakazanu raspravu nisu pristupili neki od optuženika pa je ponovno odgođena za 4. do 6. listopada 2004. godine i izdan je nalog za prisilno dovođenje.

Na zakazano ročište za glavnu raspravu nije pristupio podnositelj te je rasprava odgođena za 24. do 28. siječnja 2005. godine. Spis je 19. studenoga 2004. godine dostavljen izvanraspravnom vijeću radi određivanja pritvora i izdavanja tjeralice za podnositeljem. Izvanraspravno vijeće odredilo je pritvor protiv podnositelja 11. listopada 2004. godine. Dana 15. studenoga 2004. godine naloženo je izdavanje tjeralice protiv podnositelja, budući da pritvor nije realiziran. Rješenjem od 24. studenoga 2004. godine izvanraspravno vijeće odredilo je da će se podnositelju suditi u odsutnosti jer nije dostupan državnim organima.

Glavna rasprava održana je 24. i 25. siječnja 2005. godine (podnositelj – u odsutnosti). Novo ročište zakazano je za 21. do 25. ožujka 2005. godine. Na zakazanu raspravu nisu pristupili neki od optuženika pa je odgođena, a iduća je zakazana za 20. do 24. lipnja 2005., te od 27. do 28. lipnja 2005. godine.

Dana 16. svibnja 2005. podnositeljev branitelj po službenoj dužnosti od suda traži razrješenje dužnosti branitelja. Rješenjem od 20. srpnja 2005. godine branitelj podnositelja je razriješen dužnosti i postavljen mu je novi branitelj.

Glavna rasprava ponovno je odgođena za 3. do 7. listopada 2005. godine. I ta je rasprava odgođena, a nova je zakazana za 4. listopada 2005. godine. Na ročištima održanima 4., 5. i 6. listopada 2005. godine provodio se dokazni postupak. Nova ročišta zakazana su za 23. do 25. studenoga 2005., od 19. do 20. siječnja 2006. i od 23. do 25. siječnja 2006. godine. Ta su ročišta, međutim, morala biti odgođena jer se spis u povodu žalbi I-optuženog nalazio na Vrhovnom sudu Republike Hrvatske te je vraćen prvostupanjskom sudu tek 31. siječnja 2006. godine.

Dana 2. veljače 2006. godine sud je zaprimio dopis kojim se izvješćuje da se podnositelj nalazi na području Austrije te mu je dostavljena optužnica. Dana 18. travnja 2006. godine podnositelj je izručen i zaprimljen u Zatvor u Rijeci. Podnositelj je 28. travnja 2006. godine dostavio sudu prijedlog za ukidanje pritvora. Rješenjem suda od 10. svibnja 2006. godine odbijen je prijedlog podnositelja.

Podnositeljeva braniteljica po službenoj dužnosti dopisom sudu od 22. svibnja 2006. godine molila je razrješenje dužnosti branitelja zbog podnositeljevih prijetnji. Rješenjem suda od 24. svibnja 2006. godine razriješena je dužnosti branitelja i podnositelju je postavljen novi branitelj.

Dana 29. kolovoza 2006. godine sud je uputio prijedlog za produljenje pritvora te je podnositelju rješenjem od 3. studenoga 2006. godine produljen pritvor.

Glavna rasprava zakazana za 27. studenoga 2005.godine, odgođena je za 5. do 9. ožujka 2007. godine.

Dana 30. studenoga 2006. godine podnositelj je uputio sudu prijedlog za ukidanje pritvora, koji je rješenjem suda od 13. prosinca 2006. godine odbijen. Rješenjem od 9. siječnja 2007. godine podnositelju je produljen pritvor, na što je on uložio žalbu koja je rješenjem Vrhovnog suda Republike Hrvatske od 31. siječnja 2007. godine odbijena.

Glavna rasprava zakazana za 5. ožujka 2007. odgođena je za 15. do 18. svibnja 2007. i od 21. do 22. svibnja 2007. godine.

Dana 12. ožujka 2007. godine podnositelj je uputio prijedlog za ukidanje pritvora. Rješenje o odbijanju pritvora doneseno je 14. ožujka 2007. godine, a rješenjem od 30. ožujka 2007. godine produljen je pritvor. Podnositelj je podnio žalbu na navedeno rješenje, koja je rješenjem Vrhovnog suda Republike Hrvatske prihvaćena. Novim rješenjem Županijskog suda u Rijeci od 20. travnja 2007. godine podnositelju je ukinut pritvor.

Ročište zakazano za 15. svibnja 2007. godine odgođeno je. Glavna rasprava održana je 17., 18., 21. i 22. svibnja 2007. godine i nastavljeno je provođenje dokaznog postupka. Rješenjem suda od 22. svibnja 2007. godine razriješen je dužnosti podnositeljev branitelj po službenoj dužnosti na vlastiti zahtjev te mu je postavljen novi branitelj.

Iduća ročišta održana su 5. i 6. lipnja 2007. godine. Na ročištu 8. lipnja 2007. godine glavna rasprava je dovršena.

Presuda Županijskog suda u Rijeci broj: K-7/02 donesena je 12. lipnja 2007. godine. Podnositelj je uložio žalbu 19. studenoga 2007. godine protiv prvostupanjske presude.

Vrhovni sud Republike Hrvatske je 11. veljače 2009. godine donio presudu broj: I KŽ-25/08-7, kojom se djelomično prihvaćaju žalbe, a djelomično odbijaju kao neosnovane. Žalba podnositelja odbijena je u cijelosti te je u tom dijelu potvrđena prvostupanjska presuda.

Podnositelj je 11. veljače 2009. godine podnio Vrhovnom sudu Republike Hrvatske zahtjev za donošenje odluke u razumnom roku. Budući da se u trenutku podnošenja zahtjeva postupak vodio pred Vrhovnim sudom Republike Hrvatske, navedeni sud se rješenjem broj: Kzp-11/09-3 od 16. veljače 2009. godine oglasio nenadležnim i ustupio predmet Ustavnom sudu.

PRAVO VAŽNO ZA USTAVNOSUDSKI POSTUPAK

3. Za odlučivanje Ustavnog suda o razumnoj duljini sudskog postupka mjerodavne su odredbe članka 29. stavka 1. Ustava i članka 63. Ustavnog zakona.

Ustavna tužba nije osnovana.

4. Svoju odluku Ustavni sud obrazlaže sljedećim utvrđenjima:

4.1. DULJINA SUDSKOG POSTUPKA

Kazneni postupak u odnosu na podnositelja pokrenut je 10. travnja 1998. godine podizanjem optužnice pred Županijskim sudom u Rijeci.

Ustavni sud utvrđuje da je do dana podnositeljevog zaprimanja odluke Vrhovnog suda Republike Hrvatske o okončanju postupka, 10. travnja 2009. godine, postupak trajao ukupno jedanaest (11) godina.

4.2. POSTUPANJE NADLEŽNOG SUDA

Postupak se u razmatranom, pravno relevantnom razdoblju vodio od 1998. godine pred Županijskim sudom u Rijeci, koji je proveo brojne pravne radnje u iznimno složenom predmetu, održao više ročišta za glavnu raspravu, proveo vještačenja i 5. lipnja 2000. godine donio presudu broj: K-6/98.

Odlučujući u povodu žalbi optuženika, Vrhovni sud Republike Hrvatske je rješenjem broj: KŽ-788/00 od 19. prosinca 2001. godine ukinuo prvostupanjsku presudu i predmet vratio Županijskom sudu u Rijeci na ponovno suđenje.

Županijski sud u Rijeci donio je 12. lipnja 2007. godine novu presudu broj: K-7/02. Vrhovni sud Republike Hrvatske donio je 11. veljače 2009. godine presudu broj: I KŽ-25/08-7, kojom je predmet u odnosu na podnositelja okončan. Podnositelj je navedenu odluku Vrhovnog suda Republike Hrvatske zaprimio 10. travnja 2009. godine.

U trenutku podnošenja ustavne tužbe spis se vodio pred Vrhovnim sudom Republike Hrvatske.

4.3. PONAŠANJE PODNOSITELJA USTAVNE TUŽBE
(optuženika u kaznenom postupku)

Doprinos podnositelja u odnosu na trajanje sudskog postupka, ovaj sud ocijenio je značajnim. Naime, podnositelj ustavne tužbe, kao XV-optuženi u kaznenom postupku, nije pristupio na ročište za glavnu raspravu, zakazano za 4. listopada 2004. godine, pa je glavna rasprava odgođena. Podnositelju je rješenjem određen pritvor i za njim je izdana tjeralica, budući da nije bio dostupan državnim institucijama. Sudilo mu se u odsutnosti sve dok nije izručen iz Republike Austrije i 18. travnja 2006. godine dopremljen je u Zatvor u Rijeci. Tijekom postupka njegovi su se branitelji učestalo žalili na njegovo ponašanje i nesuradnju, čak i prijetnje, pa je sud donosio brojna rješenja o razrješenjima branitelja dužnosti. Sud je 12. studenoga 2007. godine morao donijeti rješenje o dostavi putem oglasne ploče suda, jer je podnositelj očito izbjegavao primitak pismena.

4.4. SLOŽENOST SUDSKOG PREDMETA

Na temelju uvida u opsežan spis predmeta, razvidno je da se radi o predmetu izuzetno složene pravne naravi (prvostupanjski spis sadrži više od 11.400 stranica) s velikim brojem optuženika, u kojem je trebalo provesti brojne pravne radnje, ispitati optuženike i svjedoke, provesti vještačenja, u više navrata dostavljati dopise za dostavom dokumentacije, zamolnice za prisutnost radnjama pravne pomoći i zamolnice Ministarstvu pravosuđa Republike Hrvatske, Republike Slovenije i Republike Austrije, Ministarstvu unutarnjih poslova Republike Hrvatske, Interpolu, Policijskoj upravi zagrebačkoj, Policijskoj upravi primorsko-goranskoj, Carinarnici Rijeka, postajama granične policije i drugim nadležnim tijelima. Donesene su dvije iznimno opsežne prvostupanjske i dvije drugostupanjske odluke.

OCJENA USTAVNOG SUDA

5. Ustavni sud utvrđuje da se postupak u pravno relevantnom razdoblju vodio u trajanju od jedanaest (11) godina te je u trenutku donošenja ustavnosudske odluke pravomoćno okončan. Prilikom odlučivanja o osnovanosti ustavne tužbe, Ustavni sud je uzeo u obzir činjenicu da je utvrđen značajan doprinos podnositelja duljini trajanja postupka (nesuradnja s braniteljima, izbjegavanje primitka pismena, izostanak s ročišta), a naročito da je podnositelj bio u bijegu, čime je neupitno doveo u pitanje i dužinu trajanja postupka te pokazao nepoštovanje organa državne vlasti. U svjetlu osobitih okolnosti konkretnog slučaja, imajući u vidu sve navedene činjenice, a napose da se radi o iznimno složenom sudskom predmetu s velikim brojem optuženika, u kojem su provedene brojne pravne radnje i donesene dvije opsežne prvostupanjske i dvije drugostupanjske presude, a koji je u trenutku donošenja ove odluke okončan, Ustavni sud je ocijenio da nije povrijeđeno pravo podnositelja da neovisni i nepristrani sud u razumnom roku odluči o njegovim pravima i obvezama, koje je zajamčeno člankom 29. stavkom 1. Ustava.

6. Slijedom iznijetoga, na temelju odredaba članaka 73. i 75. Ustavnog zakona, odlučeno je kao u točki I. izreke.

Objava ove odluke iz točke II. izreke, temelji se na članku 29. stavku 1. Ustavnog zakona.

Broj: U-IIIA-841/2009

Zagreb, 3. prosinca 2009.

USTAVNI SUD REPUBLIKE HRVATSKE

Predsjednica Vijeća
Snježana Bagić, v. r.

Odluka, NN 3/2010-87