## Odluka o velikim izloženostima kreditnih institucija

### NN 1/2009 (2.1.2009.), Odluka o velikim izloženostima kreditnih institucija

HRVATSKA NARODNA BANKA

18

Na temelju članka 161. stavka 1. Zakona o kreditnim institucijama (»Narodne novine«, br. 117/2008.) i članka 43. stavka 2. točke 9. Zakona o Hrvatskoj narodnoj banci (»Narodne novine«, br. 75/2008.) guverner Hrvatske narodne banke donosi

ODLUKU

O VELIKIM IZLOŽENOSTIMA KREDITNIH INSTITUCIJA

1. OPĆE ODREDBE

Članak 1.

(1) Ovom se Odlukom propisuju:

1) način izračuna i praćenje velikih izloženosti kreditne institucije i koncentracijskoga rizika izloženosti prema davateljima kolaterala i pružateljima nematerijalne kreditne zaštite

2) stavke koje se uključuju u izloženost

3) indikatori za potrebe utvrđivanja povezanih osoba

4) pojašnjenja u svezi s utvrđivanjem osoba u posebnom odnosu s kreditnom institucijom u dijelu koji se odnosi na identificiranje osoba koje s kreditnom institucijom imaju ugovore o radu sklopljene uz posebne uvjete

5) izuzeća od ograničenja propisanih za velike izloženosti

6) pravila vezana za prekoračenje ograničenja velikih izloženosti i

7) izvješćivanje o velikim izloženostima, izloženostima prema osobama u posebnom odnosu te davateljima kolaterala i pružateljima nematerijalne kreditne zaštite.

(2) Ova Odluka primjenjuje se:

1) na kreditne institucije sa sjedištem u Republici Hrvatskoj koje su od Hrvatske narodne banke dobile odobrenje za rad i

2) na podružnice kreditnih institucija iz trećih država koje su od Hrvatske narodne banke dobile odobrenje za pružanje usluga.

(3) Iznimno od stavka 2. ovoga članka, ova Odluka ne primjenjuje se na institucije za elektronički novac.

(4) Kreditna institucija koja je prema članku 127. Zakona o kreditnim institucijama dužna ispunjavati obveze za provođenje supervizije na konsolidiranoj osnovi grupe kreditnih institucija u Republici Hrvatskoj dužna je pridržavati se odredaba ove Odluke na konsolidiranoj osnovi.

Članak 2.

(1) Velika izloženost kreditne institucije jest izloženost prema jednoj osobi ili grupi povezanih osoba koja je jednaka ili prelazi 10 posto njezina jamstvenoga kapitala.

(2) U smislu ove Odluke, jamstveni kapital je jamstveni kapital na način određen člankom 2. stavkom 3. Odluke o jamstvenom kapitalu kreditnih institucija.

2. PRAĆENJE VELIKIH IZLOŽENOSTI I KONCENTRACIJSKOG RIZIKA IZLOŽENOSTI PREMA DAVATELJIMA KOLATERALA I PRUŽATELJIMA NEMATERIJALNE KREDITNE ZAŠTITE

Članak 3.

(1) Kreditna institucija je dužna donijeti i primjenjivati politike i postupke kojima će propisati način identificiranja, evidentiranja i praćenja velike izloženosti prema jednoj osobi ili grupi povezanih osoba koja proizlazi iz pozicija knjige banke i pozicija knjige trgovanja.

(2) Kreditna institucija je dužna uspostaviti primjerene administrativne i računovodstvene postupke, primjeren informacijski sustav te adekvatan sustav unutarnjih kontrola za primjenu politika i postupaka iz stavka 1. ovog članka.

(3) Kreditna institucija je dužna uspostaviti sustav unutarnjih kontrola kojima će se onemogućiti privremeni prijenos postojećih izloženosti na drugu osobu unutar ili izvan grupe povezanih osoba u svrhu fiktivnog zatvaranja postojećih izloženosti i kreiranja nove izloženosti prije isteka roka od 10 dana.

Članak 4.

(1) Kreditna institucija je dužna donijeti i primjenjivati politike i postupke kojima će propisati način identificiranja, analize i praćenja izloženosti prema davateljima kolaterala i pružateljima nematerijalne kreditne zaštite radi utvrđivanja potencijalnoga koncentracijskog rizika te propisati postupke, ako se takav rizik utvrdi.

(2) Za potrebe izračuna koncentracijskog rizika iz stavka 1. ovog članka:

1) kolateral je instrument kreditne zaštite propisan u dijelu 4.2.1. glave II. Odluke o adekvatnosti jamstvenoga kapitala kreditnih institucija osim potraživanja, ostale materijalne imovine i najma/leasinga iz članka 338. iste Odluke, neovisno o stupnju kreditne kvalitete i minimalnim zahtjevima za priznavanje,

2) nematerijalna kreditna zaštita jesu garancije/jamstva, kontragarancije i kreditne izvedenice propisane u dijelu 4.3. glave II. Odluke o adekvatnosti jamstvenoga kapitala kreditnih institucija, neovisno o stupnju kreditne kvalitete te minimalnim zahtjevima za priznavanje,

3) davatelj kolaterala je osoba koja izdaje vrijednosni papir dan u zalog kreditnoj instituciji ili osoba koja daje svoj depozit, nekretninu ili drugi oblik kolaterala kreditnoj instituciji u zalog odnosno dopušta fiducijarni prijenos vlasništva i

4) pružatelj nematerijalne zaštite je osoba propisana u dijelu 4.3. glave II. Odluke o adekvatnosti jamstvenoga kapitala kreditnih institucija, neovisno o stupnju kreditne kvalitete pružatelja.

3. IZLOŽENOST

Članak 5.

(1) U smislu ove Odluke, izloženost kreditne institucije jest iznos potraživanja, ulaganja i izvanbilančnih obveza kreditne institucije prema jednoj osobi ili grupi povezanih osoba, a obuhvaća:

1) bilančne stavke u neto-iznosu (nominalna knjigovodstvena vrijednost umanjena za ispravak vrijednosti)

2) izvanbilančne stavke iz članka 18. Odluke o adekvatnosti jamstvenoga kapitala kreditnih institucija nakon umanjenja za rezervacije, a bez primjene konverzijskog faktora i pondera kreditnog rizika i

3) izloženosti proizašle iz transakcija i ugovora iz dijela 6. glave II. Odluke o adekvatnosti jamstvenoga kapitala kreditnih institucija, izračunate na način propisan u tom dijelu Odluke, bez primjene pondera kreditnog rizika.

(2) Iznimno od stavka 1. ovog članka, izloženost ne uključuje:

1) promptne transakcije razmjene valuta u razdoblju do datuma namire utvrđenog ugovorom, a koje ne može biti dulje od dva radna dana od datuma trgovanja i

2) promptne transakcije kupnje i prodaje vrijednosnih papira u razdoblju do datuma namire utvrđenog ugovorom, a koje ne može biti dulje od pet radnih dana od datuma trgovanja.

(3) U smislu stavka 2. ovog članka, radnim danima smatraju se dani od ponedjeljka do petka.

(4) Izloženost mora biti jednaka zbroju izloženosti koje proizlaze iz pozicija knjige banke i izloženosti koje proizlaze iz pozicija knjige trgovanja. Pritom je kreditna institucija koja izračunava kapitalni zahtjev za pozicijske rizike, dužna izračunavati ukupnu izloženost prema jednoj osobi ili grupi povezanih osoba koje proizlaze iz knjige trgovanja u skladu s člankom 6. ove Odluke.

(5) Ako kreditna institucija raspolaže informacijama o strukturi i vrsti odnosnih izloženosti za kategorije izloženosti iz dijela 2.2.13., 2.2.14. i 2.2.15. glave II. Odluke o adekvatnosti jamstvenoga kapitala kreditnih institucija, može te odnosne izloženosti tretirati kao izloženost iz stavka 1. ovog članka i na njih primijeniti odredbe ove Odluke.

Članak 6.

(1) Kreditna institucija koja izračunava kapitalni zahtjev za pozicijske rizike, dužna je izračunavati ukupnu izloženost prema jednoj osobi koja proizlazi iz pozicija knjige trgovanja tako da zbroji sljedeće stavke:

1) višak duge pozicije nad njezinom kratkom pozicijom, za sve financijske instrumente koje je izdala osoba za koju se izračunava izloženost; pritom se neto pozicija u pojedinom financijskom instrumentu izračunava u skladu s metodama iz dijela 3. glave III. Odluke o adekvatnosti jamstvenoga kapitala kreditnih institucija,

2) u slučaju pružanja usluge provedbe ponude odnosno prodaje dužničkih ili vlasničkih instrumenata uz obvezu otkupa, neto izloženost kreditne institucije koja je izračunata na način da se od iznosa vrijednosnih papira za koje se kreditna institucija bezuvjetno obvezala da će ih prihvatiti po dogovorenoj cijeni oduzmu one pozicije koje su na temelju sklopljenih ugovora upisane ili su predmet pružanja usluge provedbe ponude odnosno prodaje dužničkih ili vlasničkih instrumenata uz obvezu otkupa od strane trećih osoba te se dobivena izloženost umanji za faktore umanjenja iz Tablice 30. članka 545. Odluke o adekvatnosti jamstvenoga kapitala kreditnih institucija i

3) izloženosti koje proizlaze iz transakcija i ugovora iz dijela 6. glave II. Odluke o adekvatnosti jamstvenoga kapitala kreditnih institucija izračunate u skladu s dijelom 6. glave II. iste Odluke.

(2) U slučaju iz stavka 1. točke 2. ovog članka, kreditna institucija je dužna uspostaviti sustav praćenja i kontrole izloženosti proizašlih iz pružanja usluge provedbe ponude odnosno prodaje vrijednosnih papira uz obvezu otkupa u razdoblju od inicijalne obveze upisa vrijednosnih papira do prvoga radnog dana nakon završnog datuma primarne emisije, kako bi obuhvatila rizike koji mogu nastati u spomenutom razdoblju.

(3) U slučaju iz stavka 1. točke 3. ovog članka, kreditna institucija ne smije, pri izračunu izloženosti, primjenjivati odredbe dijela 3. glave II. Odluke o adekvatnosti jamstvenoga kapitala kreditnih institucija.

(4) U slučaju iz stavka 1. točke 3. ovog članka, kreditna institucija može izloženosti u obliku repo transakcija i transakcija pozajmljivanja vrijednosnih papira izračunavati na način propisan u stavku 1. točke 3. ovog članka samo ako je udovoljeno uvjetima iz članka 375. Odluke o adekvatnosti jamstvenoga kapitala kreditnih institucija. Ako nisu ispunjeni uvjeti iz članka 375. Odluke o adekvatnosti jamstvenoga kapitala kreditnih institucija, kreditna institucija dužna je izloženosti u obliku repo transakcija i transakcija pozajmljivanja vrijednosnih papira iskazivati kao i ostale bilančne stavke u knjizi banke.

(5) Izloženost prema grupi povezanih osoba koja proizlazi iz pozicija knjige trgovanja mora biti jednaka zbroju izloženosti prema pojedinim osobama u grupi, izračunatih u skladu sa stavkom 1. ovog članka.

Članak 7.

U smislu ove Odluke, za potrebe izračuna izloženosti, izloženost prema podružnici kreditne institucije iz treće države tretira se kao izloženost prema bilo kojoj kreditnoj instituciji.

4. POVEZANE OSOBE

Članak 8.

(1) Pri utvrđivanju postojanja povezanih osoba na način iz članka 24. stavka 1. Zakona o kreditnim institucijama kreditna je institucija dužna procjenjivati:

1) odnos nadređene osobe i podređenog društva ili sličan odnos i

2) gospodarsku i financijsku međupovezanost.

(2) Kreditna institucija je dužna za utvrđivanje odnosa kontrole koji proizlazi iz izravnog ili neizravnog postojanja odnosa između nadređene osobe i podređenog društva primijeniti odredbe članka 18. Zakona o kreditnim institucijama.

(3) Kreditna institucija je dužna za utvrđivanje odnosa između bilo koje pravne ili fizičke osobe i podređenog društva, a koji je sličan odnosu kontrole između nadređene osobe i podređenog društva iz članka 21. Zakona o kreditnim institucijama, procijeniti sljedeće indikatore kontrole:

1) ima li osoba moć donošenja ključnih poslovnih odluka vezanih uz drugu pravnu osobu, kao što je raspodjela dobiti i gubitka,

2) ima li osoba moć upravljanja financijskom i poslovnom strategijom druge osobe,

3) ima li osoba moć usmjeravanja većine glasova na glavnoj skupštini, sjednicama uprave ili ekvivalentnog tijela uprave, kada se kontrola nad drugom pravnom osobom provodi preko tog tijela,

4) ima li osoba moć koordiniranja vođenja poslova jedne pravne osobe s vođenjem poslova druge pravne osobe radi ostvarivanja zajedničkih ciljeva i

5) postoje li odnosi po svojoj bîti slični indikatorima iz točke 1. do 4. ovog stavka.

(4) Kontrola u smislu stavka 3. ovog članka postoji u svakom slučaju u kojem kreditna institucija utvrdi postojanje indikatora kontrole bez obzira na to provodi li osoba stvarnu kontrolu na taj način.

(5) Kreditna institucija dužna je za utvrđivanje gospodarske i financijske međupovezanosti osoba procijeniti sljedeće indikatore međupovezanosti koji mogu biti:

1) u slučaju kada najmodavac poslovne nekretnine prima većinu najamnine od jednog najmoprimca, što čini većinu prihoda tog najmodavca

2) kada je jedna osoba jedini dobavljač određenog proizvoda, a druga osoba jedini kupac tog proizvoda

3) situacija u kojoj je poslovanje osobe (npr. proizvođača) ovisno o jednom ili više dobavljača i potrebno je dulje vrijeme da se za njih nađe zamjena

4) kada pravne osobe imaju mali broj istih klijenata, a mogućnosti pronalaženja novih klijenata su ograničene

5) kada se pravne osobe u znatnijem iznosu koriste istim izvorom financiranja

6) kada su većina članova uprave odnosno drugih upravljačkih tijela ili nadzornih odbora tih društava iste osobe i

7) kada postoje odnosi po svojoj biti slični indikatorima iz točke 1. do 6. ovog stavka.

(6) Iznimno od stavaka 2. i 3. ovog članka, ako je država izravni ili neizravni imatelj dionica ili poslovnih udjela dviju ili više pravnih osoba, te se osobe ne smatraju povezanim osobama.

(7) Fizička ili pravna osoba ne može biti uključena u više od jedne grupe povezanih osoba iz članka 24 stavka 2. Zakona o kreditnim institucijama, osim u sljedećim slučajevima:

1) fizičke i pravne osobe mogu biti uključene u grupu svakog od njihovih pojedinih društava s kojima su povezane, uz uvjet da za ta društva indikatorima kontrole i financijske i gospodarske međupovezanosti nije utvrđena međusobna povezanost,

2) ako osoba u ime druge osobe ima većinski udio u kapitalu ili glasačkim pravima nekog društva, to se društvo može uključiti u obje grupe tih osoba ili

3) ako su u pravnoj osobi samo dvije osobe jedini imatelji dionica ili poslovnih udjela i to u istom iznosu, tu je osobu potrebno uključiti u obje grupe tih osoba, pod uvjetom da imatelji imaju zajednički utjecaj na tu pravnu osobu.

5. OSOBE U POSEBNOM ODNOSU

Članak 9.

U smislu ove Odluke, pod ugovorima o radu sklopljenima uz posebne uvjete iz članka 153. stavka 1. točke 3. Zakona o kreditnim institucijama smatraju se ugovori čije odredbe impliciraju značajan utjecaj osoba s kojima su sklopljeni na poslovanje kreditne institucije i ugovori kojima se određuju nagrade za rad određenih osoba po posebnim kriterijima koji se razlikuju od kriterija za osobe koje imaju sklopljene standardne ugovore o radu, ako se ne radi o nekoj od osoba iz članka 153. stavka 1. točke 1., 2. ili 4. Zakona o kreditnim institucijama.

6. IZUZEĆA OD OGRANIČENJA IZLOŽENOSTI

Članak 10.

(1) Iznimno od članka 150. do 152. Zakona o kreditnim institucijama, ograničenje izloženosti ne odnosi se na ulaganja kreditne institucije u kapital drugih kreditnih i financijskih institucija ako ona predstavljaju odbitne stavke od njezina jamstvenoga kapitala propisane člankom 27. stavkom 1. točkom 1. i 3. Odluke o jamstvenom kapitalu kreditnih institucija.

(2) Odredba stavka 1. ovog članka ne odnosi se na ulaganja u podređene i hibridne instrumente kreditnih i financijskih institucija.

(3) Iznimno od članka 150. do 152. Zakona o kreditnim institucijama, ograničenje izloženosti ne odnosi se na izloženosti prema kreditnim institucijama u obliku minimalnih obveznih pričuva koje je kreditna institucija izdvojila na račun kod druge kreditne institucije na zahtjev Hrvatske narodne banke pod uvjetom da je ta druga kreditna institucija ista sredstva izdvojila na račun koji se vodi kod Hrvatske narodne banke.

(4) Iznimno od članka 150. do 152. Zakona o kreditnim institucijama, ograničenje izloženosti ne odnosi se na izloženosti prema kreditnim institucijama u obliku sredstava koje stambena štedionica drži na svom žiroračunu kod te kreditne institucije.

Članak 11.

Iznimno od članka 150. do 152. Zakona o kreditnim institucijama, ograničenje izloženosti ne odnosi se na izloženosti prema središnjim državama, središnjim bankama, međunarodnim organizacijama, multilateralnim razvojnim bankama i javnim državnim tijelima koje bi, u skladu s odredbama dijela 2.2. glave II. Odluke o adekvatnosti jamstvenoga kapitala kreditnih institucija, neosigurane dobile ponder 0%.

Članak 12.

(1) Iznimno od članka 150. do 152. Zakona o kreditnim institucijama, ograničenje izloženosti ne odnosi se na izloženosti osigurane garancijama/jamstvima koje su dale središnje države, središnje banke, međunarodne organizacije, multilateralne razvojne banke i javna državna tijela ako bi ekvivalentna neosigurana izloženost prema tim davateljima garancija/jamstava, u skladu s dijelom 2.2. glave II. Odluke o adekvatnosti jamstvenoga kapitala kreditnih institucija, dobila ponder 0% do iznosa takvoga osiguranja, uz uvjet da ne postoji ni ročna ni valutna neusklađenost.

(2) Iznimno od stavka 1. ovog članka, ako postoji ročna i/ili valutna neusklađenost izloženosti i instrumenata osiguranja iz stavka 1. ovog članka, kreditna institucija može izračunati iznos osiguranja iz stavka 1. ovog članka u skladu s člankom 422. i 423. Odluke o adekvatnosti jamstvenoga kapitala kreditnih institucija.

(3) Kreditna institucija dužna je propisati na koje će izloženosti primjenjivati izuzeća iz stavka 1. ovog članka, a za koje će izračunavati iznos osiguranja u skladu sa stavkom 2. ovog članka te to dosljedno primjenjivati.

(4) U slučaju iz stavka 1. ovog članka, pojam garancije/jamstva uključuje i kreditne izvedenice koji se priznaju u skladu s dijelom 4. glave II. Odluke o adekvatnosti jamstvenoga kapitala kreditnih institucija, osim kreditnih zapisa (engl. credit linked notes).

Članak 13.

(1) Iznimno od članka 150. do 152. Zakona o kreditnim institucijama, ograničenje izloženosti ne odnosi se na izloženosti osigurane sljedećim instrumentima osiguranja, i to do iznosa takvog osiguranja, uz uvjet da ne postoji ni ročna ni valutna neusklađenost izloženosti i instrumenata osiguranja:

1) izloženosti osigurane vrijednosnim papirima središnjih država, središnjih banaka, međunarodnih organizacija, multilateralnih razvojnih banaka i javnih državnih tijela ako bi ekvivalentna neosigurana izloženost prema tim izdavateljima vrijednosnih papira, u skladu s odredbama dijela 2.2. glave II. Odluke o adekvatnosti jamstvenoga kapitala kreditnih institucija, dobila ponder 0% i

2) izloženosti osigurane novčanim depozitom položenim kod kreditne institucije koja izračunava izloženost.

(2) U slučaju iz stavka 1. točke 2. ovog članka novčanim depozitima smatraju se i:

1) gotovina primljena po kreditnim zapisima (engl. credit linked notes) koje su izdale kreditne institucije i

2) krediti i depoziti primljeni od druge ugovorne strane koji su predmet bilančnoga netiranja u skladu s odredbama dijela 4. glave II. Odluke o adekvatnosti jamstvenoga kapitala kreditnih institucija.

Članak 14.

Instrumenti osiguranja za izloženosti iz članka 12. i članka 13.. ove Odluke moraju ispunjavati minimalne zahtjeve priznavanja iz dijela 4. glave II. Odluke o adekvatnosti jamstvenoga kapitala kreditnih institucija.

Članak 15.

Iznimno od članka 13. stavka 1. ove Odluke, kreditna institucija može priznati izuzeća iz stavka 1. tog članka i ako postoji valutna neusklađenost izloženosti i instrumenata osiguranja, pod uvjetom da je izloženost, odnosno dio izloženosti za koju se priznaje izuzeće, pokrivena instrumentima osiguranja iz članka 13. stavka 1. ove Odluke u iznosu od najmanje 120% u odnosu na izloženost.

Članak 16.

(1) Iznimno, kreditna institucija koja primjenjuje metode iz ovog članka, može priznati izuzeća iz članka 13. stavka 1. ove Odluke i ako postoji valutna ili ročna neusklađenost izloženosti i instrumenata osiguranja.

(2) Kreditna institucija koja se za izračun iznosa izloženosti ponderiranoga kreditnim rizikom koristi složenom metodom financijskoga kolaterala iz dijela 4.2.1. Odluke o adekvatnosti jamstvenoga kapitala kreditnih institucija, može se i za potrebe izračuna iznosa osiguranja iz članka 13. stavka 1. ove Odluke koristiti tom metodom. Pritom je iznos osiguranja iz članka 13. stavka 1. ove Odluke jednak dodatno prilagođenoj vrijednosti kolaterala (CVAM) izračunatoj u skladu s člankom 380. Odluke o adekvatnosti jamstvenoga kapitala kreditnih institucija.

(3) Kreditna institucija koja za izračun iznosa izloženosti ponderiranih kreditnim rizikom primjenjuje AIRB pristup iz dijela 3. glave II. Odluke o adekvatnosti jamstvenoga kapitala kreditnih institucija, može se za potrebe izračuna iznosa osiguranja iz članka 13. stavka 1. ove Odluke koristiti vlastitim procjenama učinaka financijskoga kolaterala na izloženost ako su pritom ispunjeni svi sljedeći uvjeti:

1) kreditna institucija je u mogućnosti na odgovarajući način procijeniti utjecaj financijskoga kolaterala na izloženost, i to odvojeno od ostalih činitelja koji mogu utjecati na LGD i

2) metodologija procjenjivanja učinaka financijskoga kolaterala na izloženost mora biti u skladu s metodologijom primijenjenom pri procjeni LGD-a za potrebe izračuna iznosa izloženosti ponderiranih kreditnim rizikom i ispunjavati minimalne zahtjeve za procjenu rizičnih parametara iz dijela 3. glave II. Odluke o adekvatnosti jamstvenoga kapitala kreditnih institucija.

(4) Iznimno od stavka 3. ovog članka, kreditna institucija koja za izračun iznosa izloženosti ponderiranih kreditnim rizikom primjenjuje AIRB pristup iz dijela 3. glave II. Odluke o adekvatnosti jamstvenoga kapitala kreditnih institucija, a ne koristi se vlastitim procjenama učinaka financijskoga kolaterala na izloženost iz stavka 3. ovog članka, može primjenjivati složenu metodu financijskoga kolaterala iz stavka 2. ovog članka.

Članak 17.

Kreditna institucija dužna je svojim internim aktom propisati na koje će vrste izloženosti primjenjivati izuzeća iz članka 13. odnosno članka 15. i metode iz članka 16., te to dosljedno primjenjivati.

Članak 18.

(1) Kreditna institucija koja se za izračun iznosa osiguranja iz članka 13. ove Odluke koristi metodama iz članka 16. ove Odluke, dužna je provoditi periodično testiranje otpornosti na stres koncentracije kreditnog rizika, uključujući i testiranje otpornosti na stres iznosa naplate po pojedinim instrumentima osiguranja.

(2) Periodični testovi otpornosti na stres moraju uzeti u obzir rizike koji proizlaze iz potencijalnih promjena na tržištu koje mogu negativno utjecati na adekvatnost jamstvenoga kapitala kreditne institucije i rizike koji proizlaze iz naplate kolaterala u stresnim uvjetima.

(3) Kreditna institucija dužna je osigurati da su testovi otpornosti na stres koje primjenjuje, odgovarajući i prikladni za procjenu rizika iz stavaka 1. i 2. ovog članka.

(4) Ako rezultati testiranja na stres pokazuju da bi iznos naplate u slučaju realizacije kolaterala bio manji od iznosa izračunatoga u skladu s metodama iz članka 16. ove Odluke, kreditna institucija je dužna prilagoditi iznos osiguranja iz članka 13. ove Odluke.

Članak 19.

Kreditna institucija koja se za izračun iznosa osiguranja iz članka 13. ove Odluke koristi metodama iz članka 16. ove Odluke, dužna je donijeti barem sljedeće interne akte za upravljanje koncentracijskim rizikom:

1) politike i postupke kojima se određuje upravljanje rizikom koji proizlazi iz ročne neusklađenosti između izloženosti i instrumenata osiguranja koji se na njih odnose,

2) politike i postupke kojima se određuje postupanje ako testiranje otpornosti na stres iznosa naplate iz realizacije kolaterala rezultira iznosom koji je manji od iznosa izračunatoga u skladu s metodama iz članka 16. ove Odluke i

3) politike i postupke vezane uz koncentracijski rizik koji proizlazi iz primjena tehnika smanjenja kreditnog rizika i posebno nastanka posrednih velikih izloženosti (kao što je prema jednom izdavatelju vrijednosnih papira koji služe kao instrument osiguranja).

7. PREKORAČENJE OGRANIČENJA PROPISANIH
ZA VELIKE IZLOŽENOSTI

Članak 20.

Ako se kreditna institucija u bilo kojem trenutku ne pridržava ograničenja iz članka 150. do 152. Zakona o kreditnim institucijama, dužna je postupiti na način iz članka 155. tog Zakona.

8. IZVJEŠĆIVANJE O VELIKIM IZLOŽENOSTIMA

Članak 21.

(1) Kreditna institucija je dužna izvješćivati Hrvatsku narodnu banku o svim velikim izloženostima iz članka 2. ove Odluke te davateljima kolaterala i pružateljima nematerijalne kreditne zaštite iz članka 4. ove Odluke.

(2) Kreditna institucija je dužna izvješćivati o davateljima kolaterala i pružateljima nematerijalne kreditne zaštite samo kada iznos izloženosti pokriven kolateralom ili nematerijalnom kreditnom zaštitom tih davatelja/pružatelja prelazi 10% jamstvenoga kapitala kreditne institucije.

(3) Pod jednim davateljem kolaterala ili pružateljem nematerijalne kreditne zaštite iz stavka 2. ovog članka podrazumijeva se i grupa povezanih osoba iz članka 24. Zakona o kreditnim institucijama.

Članak 22.

(1) Kreditna institucija je dužna pri izvješćivanju o velikim izloženostima iskazati posebno za knjigu banke i posebno za knjigu trgovanja sljedeće stavke:

1) ime/naziv osobe ili grupe povezanih osoba prema kojima kreditna institucija ima veliku izloženost,

2) iznos velike izloženosti prije i nakon umanjenja za izuzeća iz članka 10. do članka 15. ove Odluke, odnosno prije i nakon primjene metoda iz članka 16. ove Odluke,

3) ime/naziv osobe u posebnom odnosu s kreditnom institucijom i s njom povezanim osobama iz članka 153. Zakona o kreditnim institucijama prema kojima kreditna institucija ima izloženost,

4) iznos izloženosti prema osobi u posebnom odnosu s kreditnom institucijom i s njom povezanim osobama prije i nakon umanjenja za iznimke iz članka 10. do članka 15. ove Odluke, odnosno prije i nakon primjene metoda iz članka 16. ove Odluke i

5) vrstu izuzeća iz članka 10. do članka 15. ove Odluke.

(2) Iznimno od stavka 1. točaka 2. i 5. ovog članka, kreditna institucija može za repo transakcije i transakcije pozajmljivanja vrijednosnih papira iz članka 6. stavka 1. točke 3. i stavka 4. ove Odluke navesti samo iznos izloženosti izračunat na način propisan tim člankom.

(3) Kreditna institucija je dužna pri izvješćivanju o davateljima kolaterala i pružateljima nematerijalne kreditne zaštite iskazati sljedeće stavke:

1) ime/naziv davatelja kolaterala ili pružatelja nematerijalne kreditne zaštite,

2) iznos izloženosti osiguran kolateralom ili nematerijalnom kreditnom zaštitom,

3) vrstu kolaterala ili nematerijalne kreditne zaštite i

4) tržišnu vrijednost kolaterala ili nematerijalne kreditne zaštite.

(4) U smislu stavka 3. točke 2. ovog članka, u slučajevima ročne i valutne neusklađenosti izloženosti i instrumenata osiguranja te djelomične pokrivenosti izloženosti, kreditna institucija je za izračun iznosa izloženosti ili dijela izloženosti osiguranoga kolateralom ili nematerijalnom kreditnom zaštitom dužna primjenjivati odredbe iz dijela 4. glave II. Odluke o adekvatnosti jamstvenoga kapitala kreditnih institucija.

Članak 23.

(1) Kreditna institucija je dužna Hrvatskoj narodnoj banci dostavljati izvješća iz članka 22. ove Odluke na obrascima, na način i u rokovima kako je to propisano Odlukom o nadzornim izvještajima kreditnih institucija.

(2) Kreditna institucija je dužna izvještavati Hrvatsku narodnu banku i o svim pojedinačnim slučajevima u kojima je prekoračeno ograničenje iz članka 150. do 152. Zakona o kreditnim institucijama, a proizlazi iz pozicija knjige trgovanja na način i u rokovima kako je to propisano Odlukom o nadzornim izvještajima kreditnih institucija. Pritom kreditna institucija dužna je osobito navesti sljedeće stavke:

1) iznos prekoračenja,

2) datum prekoračenja ograničenja velikih izloženosti i

3) trajanje prekoračenja za pozicije iz knjige trgovanja.

(3) Kreditna institucija je dužna bez odgađanja izvijestiti Hrvatsku narodnu banku o propustima u sustavima unutarnjih kontrola iz stavka 3. članka 3. ove Odluke.

Članak 24.

(1) Kreditna institucija iz članka 1. stavka 4. ove Odluke dužna je polugodišnje izvješćivati Hrvatsku narodnu banku o velikim izloženostima te davateljima kolaterala i pružateljima nematerijalne kreditne zaštite na konsolidiranoj osnovi na obrascima na način i u rokovima kako je to propisano Odlukom o nadzornim izvještajima kreditnih institucija.

(2) Kreditna institucija koja za izračun kapitalnoga zahtjeva za kreditni rizik primjenjuje IRB pristup, dužna je u izvješću na konsolidiranoj osnovi iz stavka 1. ovog članka navesti 20 najvećih izloženosti prema jednoj osobi ili grupi povezanih osoba.

(3) U izvještaj iz stavka 2. ovog članka kreditna institucija dužna je uključiti 20 najvećih izloženosti nakon umanjenja za iznimke iz članka 10. do članka 15. ove Odluke, odnosno nakon primjene metoda iz članka 16. ove Odluke.

9. PRIJELAZNE I ZAVRŠNE ODREDBE

Članak 25.

Ova Odluka objavljuje se u »Narodnim novinama«, a stupa na snagu 1. srpnja 2009.

O. br: 4-020/01-09/ŽR

Zagreb, 2. siječnja 2009.

Guverner
Hrvatske narodne banke
dr. sc. Željko Rohatinski, v. r.

Odluka, NN 1/2009-18