### NN 65/2022 (8.6.2022.), Presuda Visokog upravnog suda Republike Hrvatske poslovni broj: UsII-189/20-6 od 8. ožujka 2022.

VISOKI UPRAVNI SUD REPUBLIKE HRVATSKE

945

PRESUDA

Visoki upravni sud Republike Hrvatske u vijeću sastavljenom od sutkinja toga suda Dijane Vidović, predsjednice vijeća, Gordane Marušić-Babić i Lidije Vukičević, članica vijeća, te više sudske savjetnice-specijalistice Blaženke Drdić, zapisničarke, u upravnom sporu tužitelja Općina N., N., kojeg zastupa opunomoćenik J. B., odvjetnik u Z., protiv tuženika Hrvatske regulatorne agencije za mrežne djelatnosti (HAKOM), Z., uz sudjelovanje zainteresirane osobe Hrvatski Telekom d.d. Z., radi utvrđivanja infrastrukturnog operatora i visine naknade za pravo puta, na sjednici vijeća održanoj 8. ožujka 2022.

presudio je

I. Odbija se tužbeni zahtjev za poništenje rješenja Hrvatske regulatorne agencije za mrežne djelatnosti, klasa: UP/I-344-03/15-11/547, urbroj: 376-05-3-20-30 od 8. travnja 2020.

I. Odbija se zahtjev tužitelja za naknadu troška spora.

II. Ova presuda objavit će se u »Narodnim novinama«.

Obrazloženje

1. Pobijanim rješenjem, u točkama I. i II., utvrđeno je da je Hrvatski Telekom d.d. Zagreb (dalje: HT) infrastrukturni operator i ima pravo puta na nekretninama koje se na dan donošenja ovoga rješenja nalaze u vlasništvu/suvlasništvu Općine N. (dalje: Općina) prema evidenciji Općinskog suda u Zadru, Zemljišnoknjižni odjel Z., dostupnoj na Zajedničkom informacijskom sustavu zemljišnih knjiga i katastra – javnoj aplikaciji, kao i na nerazvrstanim cestama u vlasništvu Općine navedenim u Odluci o Registru nerazvrstanih cesta Općine (Službeni glasnik Općine Novigrad, 3/20.), na kojim nekretninama HT ima izgrađenu elektroničku komunikacijsku infrastrukturu i drugu povezanu opremu (dalje: EKI) prema podacima o EKI navedenim u Elaboratu za pravo puta, broj: 226/2019 (dalje: Elaborat) i koje koristi za pristup, postavljanje, korištenje, popravljanje i održavanje svoje EKI. U točki III. izreke rješenja određeno je da količinu i vrstu EKI iz točke I. i II. ovog rješenja čine trase kabelske kanalizacije te trase elektroničkih komunikacijskih voda u zemlji i nadzornih elektroničkim komunikacijskih vodova navedene u Elaboratu. Točkom IV. izreke utvrđuje se godišnja naknada za pravo puta za korištenje nekretnina iz ovog rješenja prema površini zemljišta na kojem se nalazi EKI navedenim u Elaboratu i vrsti zemljišta, uz primjenu iznosa naknada i načina obračuna određenima u članku 6. i 7. stavcima 1., 2., 3. i 4. Pravilnika o potvrdi i naknadi o pravu puta (»Narodne novine«, broj: 152/11., 151/14. i 97/15.) – dalje: Pravilnik. U točki V. izreke rješenja utvrđuje se da Općina ima pravo na godišnju naknadu za pravo puta za nekretnine iz ovog rješenja od 11. srpnja 2019., odnosno od dana uknjižbe prava vlasništva/suvlasništva ako je ista nastupila kasnije, a u točki VI. izreke obvezuje se HT u roku od 8 dana od primitka rješenja napraviti obračun godišnje naknade za pravo puta temeljem parametara iz ovog rješenja te obračun sa svim podacima koji su primijenjeni dostaviti HAKOM-u i Općini. U točki VII. izreke obvezuje se HT u roku od 10 dana od primitka rješenja platiti Općini naknadu za pravo puta iz ovog rješenja za prvu godinu, a svaka sljedeća godišnja naknada za pravo puta se plaća u roku od 8 dana po isteku razdoblja za koje je naknada plaćena. Točkom VIII. obvezuje se Općina omogućiti HT-u ostvarivanje prava puta na nekretninama iz ovog rješenja.

2. Tužitelj osporava rješenje tuženika u cijelosti i iz svih zakonskih razloga. U bitnome navodi da je tuženik svojim rješenjem, klasa: UP/I-344-03/15-11/547, urbroj: 376-05-3-20-29 od 30. ožujka 2020. nezakonito obnovio postupak dovršen rješenjem klasa: UP/I-344-03/15-11/547, urbroj: 376-05-2-20-25 od 5. ožujka 2020., kojim mu je naknada za pravo puta priznata od podnošenja zahtjeva, 26. studenoga 2015. Smatra stoga da nije bilo mjesta donošenju osporenog rješenja te predlaže da ga sud poništi. Traži trošak spora.

3. Tuženik u odgovoru na tužbu navodi da je osporeno rješenje doneseno u postupku utvrđivanja infrastrukturnog operatora i utvrđivanja visine naknade za pravo puta, primjenom mjerodavnih odredaba Zakona o elektroničkim komunikacijama (»Narodne novine«, 73/08., 90/11., 133/12., 80/13., 71/14. i 72/17.) – dalje: ZEK i Pravilnika te sadrži valjane razloge o odlučnim činjenicama. Ističe da je ovaj sud u nizu presuda (primjerice, UsII-242/18, UsII-511/18, UsII-282/18, UsII-130/17, UsII-351/17, UsII-278/18 i dr.) iznio stajalište da, sve dok među strankama postoji ugovor kojim su uređeni međusobni odnosi, upravitelj općeg dobra, odnosno vlasnik nekretnine ne može ostvarivati pravo na naknadu za pravo puta. Stoga smatra da je pravilno tužitelju priznato pravo na naknadu za pravo puta od 11. srpnja 2019. Predlaže sudu da tužbeni zahtjev kao neosnovan odbije.

4. Zainteresirana osoba nije dostavila odgovor na tužbu.

5. Tužbeni zahtjev nije osnovan.

6. U prvome redu valja istaknuti da je presudom ovoga suda, poslovni broj: UsII-137/20 od 8. ožujka 2022. ocijenjeno zakonitim rješenje tuženika koji je po službenoj dužnosti obnovio postupak dovršen rješenjem od 5. ožujka 2020. te poništio to rješenje. U postupku koji je prethodio ovom sporu, tuženik je donio novo, sada osporeno rješenje, kojim je riješio o tužiteljevu zahtjevu za utvrđivanje infrastrukturnog operatera za EKI izgrađenim na njegovim nekretninama i utvrdio visinu naknade i dan od kada ista pripada tužitelju. Među strankama je, u biti, ostalo sporno pripada li tužitelju naknada za pravo puta od podnošenja zahtjeva, 26. studenoga 2015., ili od otkaza ugovora o služnosti, 11. srpnja 2019., jer su ostale relevantne činjenice i parametri za rješavanje predmetne upravne stvari poništenim rješenjem bile riješene na istovjetan način kao u sada osporenom rješenju.

7. Tužitelj je 26. studenoga 2015. podnio zahtjev tuženiku za postupanje sukladno odredbi članka 28. stavak 6. ZEK-a. Tom odredbom je propisano da upravitelj općeg dobra ili vlasnik nekretnine može od Agencije tražiti utvrđivanje infrastrukturnog operatora za elektroničku komunikacijsku infrastrukturu koja je izgrađena na općem dobru ili na nekretninama iz članka 27. stavka 1. ovoga Zakona, te utvrđivanje visine naknade za pravo puta. Odredbom članak 29. stavak 1. ZEK-a propisano je da se za pravo puta na općem dobru i na nekretninama iz članka 27. stavka 1. ovoga Zakona plaća naknada na temelju izdane potvrde o pravu puta iz članka 28. ovoga Zakona, a izračun i visina naknade te način plaćanja naknade propisuju se pravilnikom koji donosi Vijeće Agencije, pri čemu visina naknade mora predstavljati pravičan razmjer između prava vlasnika nekretnina i interesa operatora elektroničkih komunikacijskih usluga te javnog interesa za razvoj tržišta elektroničkih komunikacija. Odredbom članka 5. stavak 4. Pravilnika propisano je da će HAKOM za razdoblje od zaprimanja zahtjeva, rješenjem utvrditi infrastrukturnog operatora, količinu i vrstu elektroničke komunikacijske infrastrukture koja je izgrađena na nekretninama iz stavka 1. te visinu godišnje naknade za pravo puta.

8. Nakon provedenog postupka utvrđeno je da je zainteresirana osoba infrastrukturni operator koji ima pravo puta na nekretninama, kao i na nerazvrstanim cestama, koje se nalaze u vlasništvu/suvlasništvu Općine N. na dan donošenja rješenja, odnosno od dana uknjižbe prava vlasništva/suvlasništva ako je ista nastupila kasnije. Također je riješeno da tužitelj ima pravo na naknadu za pravo puta od dana otkazivanja (11. srpnja 2019.) Ugovora o osnivanju prava služnosti na javnim površinama radi korištenja i održavanja elektroničke i komunikacijske infrastrukture od 21. rujna 2016.

9. Ovaj sud je izrazio stajalište i pravno shvaćanje u više presuda (primjerice: UsII-351/17, UsII-130/17, UsII-243/18), prema kojem, prije nego što je ugovor o služnosti tužitelja i zainteresirane osobe raskinut, nema mjesta odnose u istoj pravnoj stvari rješavati donošenjem rješenja od strane tuženika, odnosno da se naknada za pravo puta ne može ostvariti za iste nekretnine i isto razdoblje, s dvije osnove.

10. Stoga je tuženik svojim rješenjem pravilno odredio da nak­nada za pravo puta teče od dana kad je Ugovor među strankama prestao proizvoditi pravne učinke, a ne s danom podnošenja zahtjeva tužitelja. Općina je Ugovor o služnosti otkazala obaviješću o otkazu od 9. srpnja 2019. koja je uručena zainteresiranoj osobi 11. srpnja iste godine. Prema već izraženom stajalištu ovoga suda, za raskid ugovora dovoljna je jednostrana izjava stranke.

11. Tužbeni prigovori ne dovode u sumnju zakonitost osporenog rješenja.

12. Slijedom izloženog, sud je na temelju odredbe članka 57. stavka 1. ZUS-a presudio kao pod točkom I. izreke.

13. Zahtjev tužitelja za naknadu troškova spora je neosnovan na temelju odredbe članka 79. stavka 4. ZUS-a pa je odlučeno kao pod točkom II. izreke.

14. Odluka o objavi presude (točka III. izreke) temelji se na odredbi članka 14. stavka 8. ZEK-a.

Poslovni broj: UsII-189/20-6

Zagreb, 8. ožujka 2022.

Predsjednica vijeća
 Dijana Vidović, v. r.