## Rješenje Ustavnog suda Republike Hrvatske broj:U-I-1085/2000, U-I-23/2001, U-I-717/2001 i U-I-4025/2005 od 30. travnja 2008. i Izdvojeno mišljenje

### NN 59/2008 (26.5.2008.), Rješenje Ustavnog suda Republike Hrvatske broj:U-I-1085/2000, U-I-23/2001, U-I-717/2001 i U-I-4025/2005 od 30. travnja 2008. i Izdvojeno mišljenje

# USTAVNI SUD REPUBLIKE HRVATSKE

**2032**

Ustavni sud Republike Hrvatske, u sastavu Željko Potočnjak, predsjedavajući
sudac, te suci Snježana Bagić, Mario Kos, Davor Krapac, Ivan Matija, Jasna
Omejec, Agata Račan, Aldo Radolović i Nevenka Šernhorst, rješavajući o
prijedlogu za pokretanje postupka za ocjenu suglasnosti zakona s Ustavom, na
sjednici održanoj 30. travnja 2008. godine, donio je

## RJEŠENJE

I. Ne prihvaćaju se prijedlozi za pokretanje postupka za ocjenu suglasnosti s
Ustavom članaka 89. stavka 7., 337. i 339. Kaznenog zakona (»Narodne novine«
broj 110/97., 27/98., 50/00., 129/00., 51/01., 111/03., 190/03., 105/04., 84/05.
i 71/06.).
II. Ovo rješenje objavit će se u »Narodnim novinama«.

```
Obrazloženje
```

1. Prijedlog za pokretanje postupka za ocjenu ustavnosti članaka 337. i 339.
Kaznenog zakona (»Narodne novine« broj 110/97., 27/98., 50/00., 129/00., 51/01.,
111/03., 190/03., 105/04., 84/05. i 71/06., u daljnjem tekstu: KZ) podnio je
Zajednički odvjetnički ured Radojka Petrović Ivanišević & Vibor Čulić iz Splita
(U-I-1085/2000), prijedlog za ocjenu ustavnosti odredaba članka 337. stavaka 3.
i 4. KZ-a podnio je Predrag Jošanović iz Pule (U-I-23/2001), prijedlog za ocjenu
ustavnosti članaka 89. točke 7. i 337. KZ-a podnio je Albert Faggiani iz Pule
(U-I-717/2001) i prijedlog za ocjenu ustavnosti članka 337. KZ-a podnio je
Božidar Smotalić iz Zagreba (U-I-4025/2005).
Osporene odredbe KZ-a glase:
Članak 89. stavak 7.
*(7) Odgovorna osoba je u smislu ovoga Zakona osoba kojoj je povjeren određeni
djelokrug poslova iz područja djelovanja pravne osobe, državnog tijela i tijela
lokalne samouprave i uprave i tijela lokalne samouprave.*

*Zlouporaba položaja i ovlasti

Članak 337.*

*(1) Službena ili odgovorna osoba koja s ciljem da sebi ili drugoj pravnoj ili
fizičkoj osobi pribavi kakvu neimovinsku korist ili da drugome prouzroči kakvu
štetu iskoristi svoj položaj ili ovlast, prekorači granice svoje ovlasti ili ne
obavi dužnost,
kaznit će se kaznom zatvora od tri mjeseca do tri godine.
(2) Ako je kaznenim djelom iz stavka 1. ovoga članka prouzročena znatna šteta
ili je došlo do teže povrede prava drugoga,
počinitelj će se kazniti kaznom zatvora od šest mjeseci do pet godina.
(3) Ako je kaznenim djelom iz stavka 1. ovoga članka pribavljena imovinska
korist,
počinitelj će se kazniti kaznom zatvora od jedne do pet godina.
(4) Ako je kaznenim djelom iz stavka 1. ovoga članka pribavljena znatna
imovinska korist, a počinitelj je postupao s ciljem pribavljanja takve koristi,
ili je prouzročena šteta velikih razmjera,
počinitelj će se kazniti kaznom zatvora od jedne do deset godina.*

*Nesavjestan rad u službi

Članak 339.*

*Službena ili odgovorna osoba koja kršenjem zakona ili drugih propisa,
propuštanjem dužnog nadzora ili na drugi način očito nesavjesno postupa u
obavljanju službe, pa time prouzroči težu povredu prava drugoga ili znatnu
imovinsku štetu,
kaznit će se novčanom kaznom ili kaznom zatvora do tri godine.*
2. Zajednički odvjetnički ured Radojka Petrović Ivanišević & Vibor Čulić podnio
je prijedlog za pokretanje postupka za ocjenu suglasnosti s Ustavom članaka 337.
i 339. KZ-a. Predlagatelj smatra da osporene odredbe nisu u skladu s Ustavom u
dijelu u kojem se propisuje da za navedena kaznena djela odgovara i »odgovorna
osoba« u smislu definicije tog pojma koja ja data u članku 89. točki 7. KZ-a.
Predlagatelj ističe da su osporene odredbe sistematizirane u glavi KZ-a Kaznena
dijela protiv službene dužnosti, a što znači da se radi o tzv. »službeničkim«
kaznenim djelima za koja mogu odgovarati samo službene osobe. Međutim prema
sadržaju osporenih odredaba izjednačena je odgovornost djelatnika državne uprave
s odgovornim osobama u trgovačkim društvima i drugim pravnim osobama u pravnom
prometu čija je odgovornost uređena Zakonom o trgovačkim društvima (»Narodne
novine« broj 111/93., 34/99., 121/99., 52/00. i 118/03.). Stoga, prema mišljenju
predlagatelja, dosljedna primjena osporenih odredaba daje mogućnost tijelima
kaznenog progona da prema vlastitom nahođenju ispituju poslovanje trgovačkih
društava i ocjenjuju opravdanost pojedinih poslovnih poteza u njima. Dalje
navodi da se radi o općenitim odredbama koje ne sadrže bitna obilježja djela, te
stoga smatra da su u suprotnosti s člancima 31. i 49. Ustava. Predlaže
pokretanje postupka za ocjenu ustavnosti navedenih odredbi u dijelu u kojem je
propisano da za navedene kaznena djela odgovara »odgovorna osoba«.
Predrag Jošanović podnio je prijedlog za pokretanje postupka za ocjenu
suglasnosti s Ustavom članka 337. stavaka 3. i 4. KZ-a. Predlagatelj smatra da
su osporene odredbe u suprotnosti s odredbom članka 31. Ustava i članka 7.
stavka 1. Konvencije za zaštitu ljudskih prava i temeljnih sloboda (»Narodne
novine – Međunarodni ugovori« broj 18/97., 6/99.-pročišćeni tekst i
8/99.-ispravak). Ističe da se u članku 337. stavcima 1. i 2. govori o
pribavljanju neimovinske koristi kao bitnom obilježju kaznenog djela, a u
stavcima 3. i 4. govori se o pribavljanju imovinske koristi kao kvalificiranom
obliku osnovnog kaznenog djela (stavak 1.). Naime, predlagatelj smatra da je
pojam »neimovinska korist« bitno različit i sadržajno suprotan od pojma
»imovinska korist«.
Albert Faggiani podnio je prijedlog za pokretanje postupka za ocjenu suglasnosti
s Ustavom članaka 89. stavka 7. i 337. KZ-a. Smatra da je odredba članka 89.
stavka 7. KZ-a neprecizna i da otvara široke mogućnosti u primjeni kod
određivanja statusa odgovorne osobe. Ističe nesuglasnost s Ustavom odredbe
članka 337. KZ-a u dijelu u kojem se propisuje da za navedeno kazneno djelo
odgovara »odgovorna osoba« navodeći u bitnome razloge koje su u tom dijelu
naveli ostali predlagatelji. Smatra da se osporena odredba ne može primijeniti
na odgovorne osobe u pravnim osobama. Stoga smatra da su osporene odredbe u
nesuglasnosti s odredbom članka 31. Ustava i predlaže njihovo ukidanje.
Božidar Smotalić podnio je prijedlog za pokretanje postupka za ocjenu
suglasnosti s Ustavom članka 337. KZ-a. Smatra da odredbe osporenog članka nisu
u suglasnosti s odredbama članaka 3., 16., 31. stavka 1. i 49. stavka 1. Ustava
i to u dijelu u kojem je propisano da za navedeno kazneno djelo odgovara
»odgovorna osoba«. Predlaže da Ustavni sud osporenu odredbu ukine u cijelosti
ili u dijelu u kojem se odredbe navedenog članka odnose na »odgovornu osobu«, tj.
ukoliko se odnosi na odgovornu osobu u trgovačkom društvu.

*Prijedlozi nisu osnovani.*

3. Neposredno mjerodavna za ocjenu suglasnosti osporenih odredaba KZ-a s Ustavom
odredba je članka 31. stavka 1. Ustava koja glasi:
Nitko ne može biti kažnjen za djelo koje prije nego je počinjeno nije bilo
utvrđeno zakonom ili međunarodnim pravom kao kazneno djelo, niti mu se može
izreći kazna koja nije bila određena zakonom. Ako zakon nakon počinjenog djela
odredi blažu kaznu, odredit će se takva kazna.
4. Kazneno pravo je sustav zakonskih propisa o kaznenim djelima i sankcijama za
počinitelje tih djela. Osnovna funkcija kaznenog prava je zaštita društva,
određenog društvenog i pravnog poretka, održavanje i jačanje određenog načina i
uvjeta zajedničkog života, sustava osnovnih vrijednosti društva, važnih dobara
pojedinca i zajednice i to sredstvima kojima kazneno pravo raspolaže, a to je
kazna, odnosno druge kaznene sankcije.
Načelo zakonitosti kaznenih djela i kaznenih sankcija osnovno je načelo kaznenog
prava Republike Hrvatske.
Ono je sadržano u odredbi članka 31. stavka 1. Ustava Republike Hrvatske i u
članku 2. KZ-a koji glasi:
*Kaznena djela i kaznenopravne sankcije mogu se propisivati samo zakonom. Nitko
ne može biti kažnjen niti se prema njemu mogu primijeniti druge kaznenopravne
sankcije za djelo koje prije nego je bilo počinjeno nije bilo zakonom ili
međunarodnim pravom određeno kao kazneno djelo i za koje zakonom nije bilo
propisano kojom se vrstom i mjerom kazne počinitelj može kazniti.*
Načelo zakonitosti kaznenih dijela i kaznenih sankcija sadrži i članak 7. stavak
1. Konvencije za zaštitu ljudskih prava i temeljnih sloboda koji propisuje »nema
kaznenog djela bez zakona«.
Iz tog načela proizlazi: kazneno djelo i kaznenopravna sankcija mogu se
predvidjeti samo zakonom i samo je zakon izvor kaznenog prava; kazneno djelo
mora biti određeno prije nego što je učinjeno, a sankcija za to djelo mora biti
propisna zakonom prije nego što je to kazneno djelo počinjeno; u kaznenom pravu
analogija nije dozvoljena; zabranjena je retroaktivnost kaznenih zakona.
Provođenjem svih zahtjeva koji proizlaze iz načela zakonitosti kaznenih djela i
kaznenih sankcija osigurava se pravna sigurnost građana, njihova prava i
slobode.
5. Odredbom članka 1. KZ-a propisano je da se kaznena djela i kaznenopravne
sankcije propisuju samo za ona ponašanja kojima se tako ugrožavaju ili povređuju
osobne slobode i prava čovjeka te druga prava i društvene vrijednosti zajamčene
i zaštićene Ustavom Republike Hrvatske i međunarodnim pravom da se njihova
zaštita ne bi mogla ostvariti bez kaznenopravne prisile (stavak 1.).
Propisivanje pojedinih kaznenih djela te vrsta i mjera kaznenopravnih sankcija
za njihove počinitelje temelji se na nužnosti kaznenopravne prisile i njezinoj
primjerenosti, jakosti i naravi opasnosti za osobne slobode i prava čovjeka te
druge društvene vrijednosti (stavak 2.).
Ponašanja koja KZ normira kao kaznena djela u gospodarstvu ili u svezi s
gospodarstvom zakonodavac je razvrstao u Posebnom dijelu KZ-a i to: u glavi XVII.
(Kaznena djela protiv imovine), glavi XXI. (Kaznena djela protiv sigurnosti
platnog prometa i poslovanja) i glavi XXV. (Kaznena djela protiv službene
dužnosti).
Članci 337. i 339. KZ-a sistematizirani su u glavi XXV. pod nazivom Kaznena
djela protiv službene dužnosti.
6. Kazneno djelo zlouporabe položaja i ovlasti propisano člankom 337. KZ-a ima
dva temeljna oblika. Prvi oblik je sadržan u stavcima 1. i 2. članka 337. KZ-a,
a odnosi se na one slučajeve kada počinitelj nastoji postići neimovinsku korist
ili drugome nanijeti kakvu štetu na način da iskoristi svoj položaj ili ovlast,
prekorači granice svoje ovlasti ili ne obavi dužnost, dok drugi oblik djela,
naveden u stavcima 3. i 4. istog članka sadrži namjeru počinitelja da sebi ili
drugome pribavi imovinsku korist ili prouzroči štetu velikih razmjera
(zlouporaba položaja i ovlasti iz koristoljublja). Ako je kaznenim djelom
zlouporabe položaja i ovlasti pribavljena imovinska korist, ta pravna
kvalifikacija će se primijeniti samo ako ne postoje obilježja nekog drugog
kaznenog djela (supsidijarnost kod primjene).
Odredbom članka 339. KZ-a određeno je opće službeničko djelo nesavjesnog rada u
službi, kojim počinitelj, službena ili odgovorna osoba, drugom prouzrokuje težu
povredu prava ili znatnu imovinsku štetu.
Počinitelj kaznenih djela iz članaka 337. i 339. KZ-a može biti samo službena
ili odgovorna osoba, pa se radi o delictum proprium. Svojstvo službene i
odgovorne osobe obilježje je navedenih kaznenih djela i mogu ga počiniti samo
osobe koje posjeduju to svojstvo.
Pojam »službena osoba« definiran je člankom 89. stavcima 3., 4. i 5. KZ-a, a
pojam odgovorne osobe definiran je u stavku 7. istog članka.
7. Razmatrajući osporene odredbe sa stajališta načela zakonitosti kaznenog djela
i kaznene sankcije (točke 3. i 4. obrazloženja), kao i navode predlagatelja,
Ustavni sud je ocijenio da osporene odredbe članaka 337. i 339. KZ-a nisu u
nesuglasnosti s Ustavom. Prije svega, valja imati u vidu odredbu članka 2.
stavka 4. alineje 1. Ustava koja daje ovlast zakonodavcu da samostalno odlučuje
o uređivanju gospodarskih, pravnih i političkih odnosa u Republici Hrvatskoj.
Pri uređivanju tih odnosa zakonodavac je dužan uvažavati zahtjeve koje pred
njega postavlja Ustav, a osobito one koji proizlaze iz načela vladavine prava i
one kojima se štite određena ustavna dobra i vrednote.
U okviru njegove samostalnosti i Ustavom mu utvrđene nadležnosti, zakonodavac
je, prema stajalištu Ustavnog suda, donoseći na osnovi ustavnih ovlasti KZ,
kojim se određuju kaznena djela, a za počinitelja propisuje kazna ili neka druga
kaznena sankcija u Republici Hrvatskoj, uredio i kaznena djela koja su predmet
ovog ustavnosudskog postupka. Iz osporenih odredaba proizlazi da je zakonodavac
uređivanje kaznenog djela zlouporabe položaja i ovlasti (članak 337. KZ-a) i
kaznenog djela nesavjesnog rada u službi (članak 339. KZ-a) temeljio na načelu
zakonitosti kaznenog djela i kaznenopravne sankcije. Navedena kaznena djela
određena su u formalnom i materijalnom smislu. Naime, osporenim odredbama
određene su opće pretpostavke kažnjivosti i bitna obilježja tih kaznenih djela
(biće kaznenog djela). Navedena kaznena djela su konkretizirana i precizno
opisana, pa adresati (građani) znaju koja su ponašanja kaznenopravno zabranjena
i kažnjiva i stoga, prema ocjeni Ustavnog suda, predstavljaju dovoljno sigurnu
osnovu za sudsku praksu, koja može objektivno odrediti sadržaj, smisao i doseg
norme (načelo predvidivosti kaznenog djela).
8. Člankom 89. stavkom 7. KZ-a zakonodavac je propisao da je odgovorna osoba u
smislu tog Zakona osoba kojoj je povjeren određeni djelokrug poslova iz područja
djelovanja pravne osobe, državnog tijela i »tijela lokalne samouprave i uprave i
tijela lokalne samouprave«. Radi se o definiciji kojom je zakonodavac odredio
značenje pojma »odgovorna osoba«, za koju Ustavni sud ne nalazi da bi bila u
nesuglasnosti s Ustavom. Usklađenost odredbe članka 89. stavka 7. u odnosu na
druge odredbe KZ-a ne može biti predmetom ocjene Ustavnog suda.
9. Navode predlagatelja, koji se svode na tvrdnju o nedorečenosti osporenih
odredaba KZ-a i poteškoćama u njihovoj primjeni, Ustavni sud nije razmatrao jer
nisu predmet ustavnosudske ocjene u smislu članka 128. Ustava.
Prema mjerodavnim odredbama Ustava i Ustavnog zakona, Ustavni sud u postupku
pokrenutom prijedlogom za ocjenu suglasnosti zakona s Ustavom nije nadležan
ocjenjivati primjenu određenog osporenog zakona u postupcima pred sudovima i
drugim državnim i inim tijelima koja imaju javne ovlasti.
Ovo stajalište Ustavni sud je, među ostalim svojim odlukama, izrazio i u
rješenju broj: U-I-1455/2001 od 24. studenoga 2004. godine (»Narodne novine«
broj 175/04.), u kojem je istaknuto da primjena zakona ili njegovih pojedinih
odredbi može biti predmetom ocjene samo u postupku koji je pred Ustavnim sudom
pokrenut ustavnom tužbom.
10. Slijedom navedenog, na temelju odredbe članka 43. stavka 1. Ustavnog zakona
o Ustavnom sudu Republike Hrvatske (»Narodne novine« broj 99/99., 29/02. i
49/02.-pročišćeni tekst), riješeno je kao u točki I. izreke ovog rješenja.
11. Rješenje o objavi u Narodnim novinama, točka II. izreke, temelji se na
odredbi članka 29. stavka 1. Ustavnog zakona o Ustavnom sudu Republike Hrvatske.

Broj: U-I-1085/2000
U-I-23/2001
U-I-717/2001
U-I-4025/2005

Zagreb, 30. travnja 2008.

USTAVNI SUD REPUBLIKE HRVATSKE
Predsjedavajući sudac
**dr. sc. Željko Potočnjak**, v. r.

\* \* \*

Na temelju članka 27. stavaka 4. i 5. Ustavnog zakona o Ustavnom sudu Republike
Hrvatske (»Narodne novine«, broj 49/02. – pročišćeni tekst, dalje u tekstu:
Ustavni zakon) i članaka 50. i 51. Poslovnika Ustavnog suda Republike Hrvatske
(»Narodne novine«, broj 181/03.) prilažemo sljedeće

IZDVOJENO MIŠLJENJE

uz Rješenje broj: U-I-1085/2000
od 30. travnja 2008. godine

U ovome predmetu glasovali smo protiv rješenja kojim nisu prihvaćeni prijedlozi
za pokretanje postupka za ocjenu suglasnosti s Ustavom članaka 89. stavka 7.,
337. i 339. Kaznenog zakona (skraćeno: KZ).
Smatramo da odredbe članaka 337. i 339. KZ nisu u suglasnosti s odredbom članka
31. stavka 1. Ustava. Pomnija raščlamba tih inkriminacija pokazuje nam sljedeće:
1) u pogledu kaznenog djela zlouporabe položaja i ovlasti (čl. 337. KZ)
1.1. Po mišljenju većine sudaca u ovome predmetu proizlazi da je zakonodavac
»uređivanje« kaznenog djela zlouporabe položaja i ovlasti (članak 337. KZ) i
kaznenog djela nesavjesnog rada u službi (članak 339. KZ) temeljio na načelu
zakonitosti kaznenog djela i kaznenopravne sankcije te da su ta kaznena djela
konkretizirana i precizno opisana, uslijed čega bi adresati (građani) znali koja
su ponašanja kaznenopravno zabranjena i kažnjiva te bi predstavljala dovoljno
sigurnu osnovu za sudsku praksu u smislu načela »predvidivosti kaznenog djela«.
1.2. Naprotiv, smatramo da već dosadašnje rasprave u hrvatskoj stručnoj javnosti
te razmjerno veliki broj pokrenutih kaznenih postupaka za ova kaznena djela –
ali vrlo mali broj osuda (prema »Studijama i analizama« broj 104 Državnog zavoda
za statistiku iz 2008. s pokazateljima gospodarskog kriminaliteta od 1998. do
2006. godine izlazi da je od 7469 osoba prijavljenih za zlouporabu položaja
osuđeno svega 600 odnosno 8,1%) ukazuju na značajne konstrukcijske nedostatke
obje osporene inkriminacije i dovode u pitanje njihovu usklađenost s načelom
zakonitosti iz članka 31. stavka 1. Ustava Republike Hrvatske odnosno sa
zahtjevom određenosti njihovih zakonskih opisa (*nullum crimen sine lege certa*).
1.3. Konstrukcija inkriminacije u članku 337. KZ nije sukladna zahtjevu lex
certa: obilježje stavaka 3. i 4. toga članka KZ je imovinska korist, a radnju
tih stavaka predstavlja postupanje s ciljem pribavljanja neimovinske koristi
(članak 337. stavak 1. na koji upućuju odredbe stavaka 3. i 4.). Zakon, dakle,
traži da počinitelj postupa s ciljem da pribavi neimovinsku korist, ali odgovara
za imovinsku korist koja uopće nije obuhvaćena njegovom namjerom. Sudska praksa
je, doduše, to protumačila kao redakcijsku grešku te je kao pretpostavku za
kaznena djela iz članka 337. stavaka 3. i 4. uzimala postupanje s ciljem
pribavljanja imovinske koristi. No takvo (iako u osnovi ispravno) tumačenje,
ipak je u suprotnosti sa zakonskim tekstom. Sud ne smije ispravljati redakcijske
greške nego samo tiskarske. Ispravak redakcijske greške smije i mora učiniti
zakonodavac, a on to nije učinio.
1.4. U opisu kaznenog djela iz članka 337. KZ postoje i drugi nedostaci koji tu
odredbu čine nejasnom. Premda nisu navedeni u prijedlozima za pokretanje
postupka ocjene ustavnosti, ovdje ih sumarno navodimo prema onome što se o njima
(u našoj literaturi) govorilo:
– pojmovi položaj i ovlast navode se u nazivu kaznenog djela kumulativno
(zlouporaba položaja i ovlasti), dok su u tekstu članka 337. stavku 1. navedeni
alternativno (...iskoristi svoj položaj ili ovlast...);
– u normativnoj konstrukciji radnje kaznenog djela iz članka 337. stavka 1. KZ
pojmovi »iskorištavanje položaja ili ovlasti«, »prekoračenje granica ovlasti«,
»neobavljanje dužnosti«), koji su prilagođeni odnosima u službi, stvaraju
interpretativne teškoće u primjeni na odnose u gospodarstvu (npr. predstavlja li
»iskorištavanje položaja ili ovlasti« i »prekoračenje ovlasti« samo prekoračenje
internih ovlasti članova uprave dioničkog društva ili i prekoračenje prema vani,
tj. situacije kada odgovorna osoba sklapa pravne poslove koji ne obvezuju pravnu
osobu za koju su sklopljeni; znači li »neobavljanje dužnosti« činjenje (koje bi
zapravo već potpadalo pod »iskorištavanje položaja«) ili samo nečinjenje i dr.);
– postupanje s ciljem pribavljanja imovinske koristi predviđeno je kao
subjektivno obilježje kvalificiranog oblika iz stavka 4. ali ne i oblika iz
stavka 3. To bi značilo, držimo li se zakonskog teksta, da je za postojanje
kaznenog djela iz stavka 3. dovoljno da je pribavljena imovinska korist za kojom
počinitelj nije išao, dok to za postojanje kaznenog djela iz stavka 4. ne bi
bilo dovoljno, nego bi se u tom slučaju tražilo da je počinitelj pribavio upravo
onu korist za pribavljanjem koje je išao. Takvo razlikovanje stavaka 3. i 4.
potpuno je besmisleno;
– nakon što je posljednjom novelom KZ od 9. lipnja 2006. određeno da se kazneno
djelo zlouporabe položaja i ovlasti može počiniti i s ciljem pribavljanja
koristi drugoj pravnoj osobi, postalo je gotovo nemoguće razgraničiti to kazneno
djelo od kaznenog djela zlouporabe ovlasti u gospodarskom poslovanju iz članka
292. KZ kada se ono sastoji u pribavljanju protupravne imovinske koristi drugoj
pravnoj osobi.
1.5. Premda to nije predmet ove ustavnosudske ocjene, valja napomenuti da nije
prihvatljiv tretman zlouporabe položaja i ovlasti (članak 337. stavci 3. i 4. KZ)
– ali i nekih drugih gospodarskih kaznenih djela kada ih čine predstavnici
upravljačkih struktura i druge odgovorne osobe u trgovačkim društvima – kao
kaznenih djela protiv službene dužnosti. Takvo rješenje potječe iz razdoblja tzv.
administrativnog socijalizma, kada su se odgovorne osobe u gospodarstvu
izjednačavale sa službenim osobama (usp. Ž. Horvatić, Novo hrvatsko kazneno
pravo, Zagreb 1997., 531 u pogledu srodnog kaznenog djela iz članka 292. KZ).
Ono je bilo zastarjelo već u bivšem jugoslavenskom kaznenom pravu a pogotovo u
novome hrvatskom Kaznenom zakonu iz 1997. godine, koji ga je preuzeo. Tretman
poduzetnika u okviru službeničkih kaznenih djela u aktualnom hrvatskom kaznenom
pravu, nespojiv je s njihovom poduzetničkom slobodom, zajamčenom u članku 49.
stavku 1. Ustava.
2) Slično vrijedi i u pogledu ustavnosti inkriminacije kaznenog djela
nesavjesnog rada u službi iz članka 339. KZ. Ta je odredba posve neodređena i
predstavlja flagrantno kršenje načela lex certa. Obilježje »očito nesavjesno
postupanje« krajnje je nejasno; toga je bio svjestan i zakonodavac pa ga je
pokušao ograničiti uporabom pojma »očito«, koji je i sam neodređen. Posebno je
nejasno, obuhvaća li navedeno obilježje samo namjeru ili i nehaj, na što ni u
literaturi ni u judikaturi nije dat valjan odgovor. Njime se zaista stvara
mogućnost da sve moguće situacije koje se ne mogu obuhvatiti drugim kaznenim
djelima budu tretirane kao kazneno djelo; zbog potpune neodređenosti, ono se ne
može opravdati ni kao supsidijarno kazneno djelo.
Kako je i nesavjestan rad u službi smješten među kaznena djela protiv službene
dužnosti, to na situacije kada se kao počinitelj javlja odgovorna osoba valja
primijeniti sve što je već rečeno za kazneno djelo zlouporabe položaja i
ovlasti. Nesavjestan rad u službi predstavlja i kršenje načela poduzetničke
slobode iz članka 49. stavka 1. Ustava ako je počinitelj odgovorna osoba. To je
vidljivo već iz naslova članka 339. KZ jer poduzetnici nisu ni u kakvoj
»službi«. Moderni kazneni zakonici takvo kazneno djelo ne poznaju, a i hrvatska
sudska praksa ga je izbjegavala (u 2005. osuđeno je zbog tog kaznenog djela samo
pet osoba, kod kojih bi trebalo ispitati ne radi li se ipak o drugim kaznenim
djelima).

Zagreb, 6. svibnja 2008.

**dr. sc. Davor Krapac**, v. r.
**dr. sc. Marko Babić**, v. r.

Rješenje, NN 59/2008-2032
Opći uvjeti korištenjaZaštita privatnosti[Pristup podatcima](/data_access_hr.aspx)[ELI](/about_eli_hr.aspx)

©2026. g. Narodne novine d.d.

, izrada [Novena d.o.o.](http://novena.hr/)