## Odluka Ustavnog suda Republike Hrvatske broj: U-IIIA-1672/2003 od 20. svibnja 2004. godine

### NN 73/2004 (2.6.2004.), Odluka Ustavnog suda Republike Hrvatske broj: U-IIIA-1672/2003 od 20. svibnja 2004. godine

# USTAVNI SUD REPUBLIKE HRVATSKE

1511

Ustavni
sud Republike Hrvatske, u Prvom vijeću za odlu­či­vanje o ustavnim tužbama, u
sastavu sudac Željko Potočnjak, predsjednik Vijeća, te suci Ivan Matija, Agata
Račan, Smiljko Sokol, Nevenka Šernhorst i Milan Vuković, članovi Vijeća,
odlučujući o ustavnoj tužbi A. A. i J. P., oboje iz S., S. i C. G., koje
zastupaju punomoćnici iz Zajedničkog odvjetničkog ureda S. M. i P. M. iz Z., na
sjednici održanoj 20. svibnja 2004. godine, jednoglasno je donio

## ODLUKU

I.
Ustavna tužba se usvaja.

II.
Općinski sud u Zagrebu dužan je donijeti presudu u pred­metu koji se vodi pred
tim sudom pod brojem: P-5503/94, u najkraćem mogućem roku, ali ne duljem od
šest (6) mjeseci, računajući od prvog idućeg dana nakon objave ove odluke u
»Narodnim novinama«.

III. Na temelju članka 63. stavka 3. Ustavnog zakona
o Ustav­nom sudu Republike Hrvatske (»Narodne novine«, broj 49/02 - pročišćeni
tekst) podnositeljima ustavne tužbe:

- A. A. iz S., S. i C. G., određuje se primjerena
naknada zbog povrede ustavnog prava iz članka 29. stavka 1. Ustava Republike
Hrvatske (»Narodne novine«, broj 41/01 - pročišćeni tekst) u iznosu od 5.500,00
kn i

- J. P. iz S., S. i C. G. određuje se primjerena
naknada zbog povrede ustavnog prava iz članka 29. stavka 1. Ustava Republike
Hrvatske, u iznosu od 5.500,00 kuna.

IV.
Naknada iz točke III. izreke ove odluke bit će isplaćena iz državnog proračuna
u roku od tri mjeseca od dana podnošenja zahtjeva podnositelja Ministarstvu
financija Republike Hrvatske za njezinu isplatu.

V. Ova
odluka objavit će se u »Narodnim novinama«.

```

Obrazloženje
```

```

```

1.
Podnositelji ustavne tužbe podnijeli su, 7. svibnja 2003. godine, temeljem
odredbe članka 63. Ustavnog zakona o Ustavnom sudu Republike Hrvatske (»Narodne
novine«, broj 49/02 - pročišćeni tekst, u daljnjem tekstu: Ustavni zakon),
ustavnu tužbu zbog nedonošenja sudske odluke u razumnom roku.

Smatraju
da je Općinski sud u Zagrebu, neodlučivši u razumnom roku o predmetu koji se
pred tim sudom vodi pod brojem: P-5503/94, povrijedio njihovo ustavno pravo
zajamčeno odred­bom članka 29. stavka 1. Ustava Republike Hrvatske.

U
ustavnoj tužbi navode tijek postupanja u predmetu te ističu da sud, u
dosadašnjem tijeku postupka, nije uspio pribaviti potrebne javne isprave od
nadležnih tijela u Republici Hrvatskoj niti je izgledno da će glavna rasprava
uskoro biti zaključena. Ističu da poduzete radnje od strane Općinskog suda u
Zagrebu nisu usmjerene na utvrđivanje materijalne istine i dovršenje dokaznog
postupka.

ČINJENICE
VAŽNE ZA USTAVNOSUDSKI POSTUPAK

2.
Ustavni sud je, u postupku pokrenutom ustavnom tužbom, primjenom članka 63.
Ustavnog zakona, uvidom u presliku spisa Općinskog suda u Zagrebu, broj:
P-5503/94, utvrdio sljedeće činjenice koje su pravno relevantne za odlučivanje
o povredi ustav­nog prava podnositelja zajamčenog člankom 29. stavkom 1.
Ustava:

- da
je, 11. kolovoza 1994. godine tužitelj u parničnom postupku, M. K., podnio
tužbu Općinskom sudu u Zagrebu, protiv podnositelja ustavne tužbe, a radi
utvrđenja opstojnosti i sadržaja oporuke, konkretno radi utvrđenja da je
pokojni A. A., dana 5. veljače 1994. godine u svojoj kući napravio valjanu
pisanu oporuku pred svjedocima, kojom za slučaj smrti ostavlja svu svoju
pokretnu i nepokretnu imovinu tužitelju M. K.;

- dana 14. srpnja 1995. godine tuženici su dostavili
odgovor na tužbu;

- na prvom ročištu, održanom 27. srpnja 1995. godine
odlučeno je da će se priklopiti spis, broj: O-1679/94 te da će se pribaviti
spisi PU Zagrebačke i PP Črnomerec o intervencijama njihovih djelatnika u stanu
pokojnika u P.;

- dopisom od 25. rujna 1995. godine u sudu je
zaprimljeno izvješće policijske postaje;

- ročišta su održana 9. veljače 1996. godine
(saslušani svjedoci i tuženik), 5. studenoga 1996. godine (odlučeno je zatržiti
spis ODO Zagreb);

- ODO Zagreb je obavijestio sud, dana 2. prosinca
1996. godine, da je podnijet optužni prijedlog protiv tužitelja te da nisu u
mogućnosti dostaviti traženi spis;

- dana 5. rujna 1997. godine održano je ročište,
potom 14. listopada 1997. godine (odlučeno je, na prijedlog podnositelja,
zatražiti medicinsku dokumentaciju pokojnika);

- podneskom od 9. rujna 1998. godine podnositelji su
tražili od suda da izvrši raspravno rješenje glede pribavljanja medicinske
dokumentacije;

- ročište je zakazano za 10. rujna 1998. godine
(odgođeno zbog nedolaska svjedoka);

-
ročište je zakazano za 13. siječnja 2000. godine (odgođeno zbog ponovnog
izvođenja dokaza, promijenjeno vijeće);

- ročište zakazano za 17. svibnja 2000. godine;

- podneskom od 26. ožujka 2001. godine tužitelj je
molio sud da zakaže ročište;

- podneskom od 19. prosinca 2001. godine tužitelj je
ponov­no molio sud da zakaže ročište;

- dana 8. travnja 2002. godine održano je ročište, na
kojem je ponovno zaključeno da će se zatražiti preslika medicinskog kartona za
pok. A. A., nakon višekratnog dopisivanja suda i medicinskih ustanova;

-
pismom od 16. travnja 2002. godine dr. B. je odgovorila sudu da nije pronađen
zdravstveni karton pok. A.;

-
sljedeće ročište održano je 19. studenoga 2002. godine (ponovno, na traženje
tuženika, zatražena preslika zdravstvenog kartona pokojnika);

-
pismom od 27. prosinca 2002. dr. B. ponovno navodi da nisu pronašli
dokumentaciju pok. A.;

-
ročište je održano 23. listopada 2003. godine.

OČITOVANJE
OPĆINSKOG SUDA U ZAGREBU

3. Na
temelju članka 69. stavka 1. alineje 2. Ustavnog zakona, Ustavni sud je 9.
lipnja 2003. godine zatražio od Op­ćinskog suda u Zagrebu da se izjasni o
navodima ustavne tužbe.

Uz
pismo predsjednika parničnog odjela Općinskog suda u Zagrebu, zaprimljeno 23.
svibnja 2003., priloženo je očitovanje sutkinje u konkretnom predmetu.

U
očitovanju je navedena kronologija postupanja u predmetu te mišljenje sutkinje
da nisu osnovani navodi ustavne tužbe jer da je sud provodio dokaze potrebne za
utvrđivanje činjenica bitnih za donošenje odluke u ovoj pravnoj stvari, a koji
su predlagani i od tužitelja i od tuženika. Navodi pravno shvaćanje Europskog
suda za ljudska prava pri primjeni Konvecije za zaštitu ljudskih prava i
temeljnih sloboda u odnosu na stranke iz Republike Hrvat­ske.

PRAVO
VAŽNO ZA USTAVNOSUDSKI POSTUPAK

4.
Mjerodavno pravo u ovom sudskom postupku sadržano je u odredbama članka 29.
stavka 1. Ustava Republike Hrvatske i članku 63. Ustavnog zakona.

*Ustavna
tužba je osnovana.*

5.
Povredu ustavnog prava na donošenje sudske odluke u razumnom roku, Ustavni sud
razmatra u svjetlu osobitih okolnosti svakog pojedinog slučaja.

Razmatranjem
razloga ustavne tužbe podnositelja, dostav­ljenog očitovanja Općinskog suda u
Zagrebu, te uvida u presliku spisa predmeta, Ustavni sud utvrdio je da su se u
ovom slučaju ostvarile pretpostavke za njegovo postupanje u smislu odredbe
članka 63. Ustavnog zakona.

Svoju
odluku Ustavni sud obrazlaže sljedećim utvrđenjima:

5.1.
DULJINA SUDSKOG POSTUPKA

Parnični
postupak započeo je 11. kolovoza 1994. godine podnošenjem tužbe Općinskom sudu
u Zagrebu. Ustavna tužba podnesena je 7. svibnja 2003. godine, a do tog dana
sudski postupak u prvom stupnju nije bio okončan. Ustavni sud utvrđuje da je do
dana podnošenja ustavne tužbe prvostupanjski postupak pred sudom trajao ukupno
osam (8) godina, osam (8) mjeseci i dvadeset i šest (26) dana.

Ustavni sud je, u konkretnom slučaju, ocijenio da se
pravno relevantnim razdobljem, s aspekta povrede prava na razumnu duljinu
trajanja sudskog postupka, smatra razdoblje od 5. studenoga 1997. godine; to
jest, od dana stupanja na snagu Zakona o potvrđivanju Konvencije za zaštitu
ljudskih prava i temeljnih sloboda i protokola broj 1, 4, 6, 7 i 11 uz
Konvenciju za zaštitu ljud­skih prava i temeljnih sloboda (»Narodne novine«,
Međunarodni ugovori, broj 18/97, 6/99 - pročišćeni tekst, 8/99 - ispravak, u
daljnjem tekstu: Zakon o potvrđivanju Konvencije) do 7. svibnja 2003. godine;
to jest, do dana podnošenja ustavne tužbe podnositelja, što ukupno iznosi pet
(5) godina, šest (6) mjeseci i dva (2) dana.

5.2.
POSTUPANJE NADLEŽNOG SUDA

Ustavni
sud je utvrdio da je u razmatranom, pravno relevantnom razdoblju,
prvostupanjski sud, od radnji koje su relevantne za meritorno odlučivanje o
tužbenom zahtjevu zakazao šest ročišta te višekratno tražio medicinsku
dokumentaciju od zdravstvenih ustanova.

Razmatrajući
postupanje suda u pravno relevantnom razdoblju, Sud je utvrdio da je Općinski
sud imao velike vremenske razmake između zakazivanja ročišta. Tako je npr.
ročište bilo zakazano za 10. rujna 1998. godine, a sljedeće tek za 13. siječnja
2000. godine, potom od ročišta održanog 17. svibnja 2000. godine nije bilo
sljedećeg do 8. travnja 2002. godine.

Sud je
u razdoblju od 1994. godine do trenutka podnošenja ustavne tužbe više puta
tražio medicinsku dokumentaciju, ponav­ljao saslušanje svjedoka, prihvaćao
predložene dokaze, ali iz spisa i ostalih navoda ustavne tužbe i privitaka
proizlazi da postupak nije vođen niti ažurno niti učinkovito.

Ocjena
je Ustavnog suda da prvostupanjski sud nije koristio procesne ovlasti propisane
Zakonom o parničnom postupku (»Narodne novine«, broj 53/91, 91/92, 112/99 i
88/01) koje nalažu efikasnije i učinkovitije vođenje parničnog postupka.

5.3.
PONAŠANJE PODNOSITELJA USTAVNE TUŽBE                     (TUŽENICI U SUDSKOM POSTUPKU)

Podnositelji
ustavne tužbe, kao tuženi u sudskom postupku, prema utvrđenju Ustavnog suda,
svojim ponašanjem nisu pridonijeli duljini sudskog postupka. Predlagali su
dokaze, a podneskom od 9. rujna 1998. godine podnositelji su požurivali sud da
izvrši raspravno rješenje glede pribavljanja medicinske dokumentacije.

5.4.
SLOŽENOST SUDSKOG PREDMETA

Ocjena
je Ustavnog suda da predmet spora, utvrđenje valjanosti pisane oporuke, ne može
opravdati trajanje parničnog postupka preko osam godina.

6. Ustavni sud utvrđuje da postupak u predmetu, broj:
P-5503/94 koji se vodi pred Općinskim sudom u Zagrebu traje preko osam godina.
Dugotrajnost postupka posljedica je okolnosti koje se mogu pripisati
neučinkovitom postupanju nadležnog suda. Stoga, Ustavni sud utvrđuje da je
nerazumno dugim trajanjem sudskog postupka koji se vodi pred Općinskim sudom u
Zagrebu pod brojem: P-5503/94, povrijeđeno ustavno pravo podnositelja da
zakonom ustanovljeni neovisni i nepristrani sud u razumnom roku odluči o
njihovim pravima ili obvezama, koje je zajamčeno člankom 29. stavkom 1. Ustava.

7. Iz tih razloga, na temelju odredbi članka 63.
stavaka 1. i 2. Ustavnog zakona, donesena je odluka kao pod točkama I. i II.
izreke ove odluke.

8. Sukladno odredbi članka 63. stavka 3. Ustavnog
zakona, odlučeno je kao u točkama III. i IV. izreke ove odluke.

Visinu naknade zbog povrede ustavnog prava na
donošenje sudske odluke u razumnom roku Ustavni sud, u pravilu, određuje za
razmatrano, pravno relevantno razdoblje, uz iznimnu mogu­ćnost uvažavanja
nerazumno dugog razdoblja potpune neaktivnosti suda i prije 5. studenoga 1997.
godine, što ovisi o osobitim okolnostima svakog pojedinog slučaja.

Pri
utvrđivanju visine naknade, temeljem članka 63. stavka 3. Ustavnog zakona,
Ustavni sud uzima u obzir sve okolnosti slučaja, uz istodobno uvažavanje
ukupnih gospodarskih i socijalnih prilika u Republici Hrvatskoj.

Budući da je Ustavni sud ovlašten, temeljem članka
63. stav­ka 2. Ustavnog zakona, u svakom pojedinom slučaju odrediti i rok za
donošenje sudske odluke, na visinu naknade u konkretnom slučaju utjecala je i
činjenica da je Općinskom sudu u Zagrebu, temeljem točke II. izreke ove odluke,
određen kratak rok u kojem je taj sud dužan donijeti odluku u predmetu, čime se
na najdjelotvorniji način ostvaruje i svrha samog sudskog postupka.

Iznos pravične naknade, koju su podnositelji
zahtijevali u ustavnoj tužbi, u dijelu koji prelazi utvrđenu svotu u točki III.
izreke ove odluke, Sud je ocijenio neprimjerenim.

9. Odluka o objavi (točka V. izreke) temelji se na
odredbi članka 29. Ustavnog zakona.

Broj:
U-IIIA-1672/2003
Zagreb, 20. svibnja 2004.

USTAVNI SUD REPUBLIKE HRVATSKE

Predsjednik Vijeća
**dr. sc.** **Željko Potočnjak**, v. r.

Odluka, NN 73/2004-1511