## Odluka Ustavnog suda Republike Hrvatske broj U-III-269/1995 od 11. ožujka 1998.

### NN 41/1998 (24.3.1998.), Odluka Ustavnog suda Republike Hrvatske broj U-III-269/1995 od 11. ožujka 1998.

# USTAVNI SUD REPUBLIKE HRVATSKE

Ustavni sud Republike Hrvatske, u sastavu Jadranko Crnić, predsjednik
Suda te suci Zdravko Bartovčak, dr. Velimir Belajec, dr. Nikola Filipović,
Ante Jelavić Mitrović, mr. Vojislav Kučeković, Jurica Malčić, mr. Hrvoje
Momčinović, Ivan Marijan Severinac i Mladen Žuvela, odlučujući o ustavnoj
tužbi L. Š. iz P., koju zastupa N. T., odvjetnik iz P., na sjednici održanoj
dana 11. ožujka 1998. godine, donio je

## **ODLUKU**

I. Usvaja se ustavna tužba, te se ukidaju

- presuda Upravnog suda Republike Hrvatske od 22. prosinca 1994. godine,
broj: US-4341/94-5 i

- rješenje Ministarstva unutarnjih poslova Republike Hrvatske od 14.
travnja 1994. godine, broj: 511-01-57-UP/I-3536/2-1993.

II. Predmet se vraća na ponovni postupak Ministarstvu unutarnjih poslova
Republike Hrvatske.

III. Ova odluka objavit će se u "Narodnim novinama".

Obrazloženje

Dopuštenom i pravodobno podnesenom ustavnom tužbom, njena podnositeljica
tvrdi, da su joj presudom Upravnog suda Republike Hrvatske, navedenom u
izreci, povrijeđena ustavna prava iz članka 35. Ustava Republike Hrvatske,
jer da joj nije zaštićen obiteljski život. Ujedno, obzirom na razloge odbijanja
njezine tužbe u upravnom sporu presudom Upravnog suda Republike Hrvatske
navedenom u izreci, podnositeljica ustavne tužbe ukazuje i na povrede ustavnih
prava iz članka 19. stavak 1. u svezi s člankom 115. stavak 3. Ustava,
jer da se ta presuda ne temelji na zakonu.

U postupku koji je prethodio spomenutoj presudi, rješenjem Ministarstva
unutarnjih poslova, koje je u izreci navedeno, da je odbijen njezin zahtjev
za trajno nastanjenje kao strancu u Republici Hrvatskoj, uz obrazloženje
da ne ispunjava uvjete iz članka 29. stavak 1. i 2. Zakona o kretanju i
boravku stranaca ("Narodne novine", broj 53/91, 22/92 i 26/93), uz ostalo,
jer da ne postoje ni osobni razlozi zbog kojih bi joj se dozvolilo trajno
nastanjenje u Republici Hrvatskoj.

Upravni sud Republike Hrvatske navedenom presudom u izreci, da je odbio
njenu tužbu protiv navedenog rješenja, iako je u istoj ukazivala u čemu
se sastoje njeni osobni razlozi za trajno nastanjenje u Republici Hrvatskoj
kao i povrede Zakona o općem upravnom postupku ("Narodne novine", broj
53/91), a koje povrede su u tom postupku učinjene.

Ustavna tužba je osnovana.

Uvidom u predmete Ministarstva unutarnjih poslova i Upravnog suda Republike
Hrvatske, u kojima su donesene odluke iz izreke, utvrđeno je da je podnositeljica
ustavne tužbe zahtjev za trajno nastanjenje kao stranca u Republici Hrvatskoj
podnijela na obrascu. U istom popunila je rubriku "razlozi", koji se prema
popunjavanju sastoje u tome da ona radi i živi u Republici Hrvatskoj kao
samostalni zanatlija. Iz ostalog dijela ovog zahtjeva razabire se da podnositeljica
ustavne tužbe živi sa svojom obitelji s kojom radi u samostalnoj zanatskoj
radnji u P. - Č.

U tužbi protiv rješenja Ministarstva unutarnjih poslova, koje je navedeno
u izreci, podnositeljica ustavne tužbe navodi kao razlog svom zahtjevu
nastojanje održanja zajedničkog života sa roditeljima, od kojih se nije
nikada odvajala i sa kojima živi u P. - Č. Uz to podnositeljica ustavne
tužbe navodi u tužbi, kojom je pokrenula upravni spor, da u upravnom postupku
koji je prethodio upravnom sporu se nije utvrđivalo da li ona ispunjava
bilo koji od uvjeta određenih u članku 29. stavak 2. Zakona o kretanju
i boravku stranaca, posebice ne onaj u odnosu na njene osobne razloge.

Preko ovog posljednjeg navoda Upravni sud Republike Hrvatske prešao
je zadovoljivši se ponavljanjem navoda da podnositeljica ustavne tužbe
ne ispunjava uvjete iz članka 29. stavak 1. i 2. Zakona o kretanju i boravku
stranaca uz navođenje istih uvjeta.

Prema odredbama članka 5. stavak 2. Zakona o općem upravnom postupku,
koja odredba predstavlja načelnu odredbu, službena osoba upozorava stranku
ako ima osnova za ostvarenje nekog njenog prava.

Iz predmeta Ministarstva unutarnjih poslova proizlazi da se je u upravnom
postupku utvrđivalo samo da li je podnositeljica ustavne tužbe u radnom
odnosu. Tijekom ovog utvrđivanja ona je izjavila da samo pomaže majci u
radnji. Nisu se utvrđivali drugi razlozi za eventualnu dozvolu trajnog
nastanjenja niti joj je u smislu navedene odredbe članka 5. stavak 2. Zakona
o općem upravnom postupku dano upozorenje i glede drugih osnova za udovoljavanje
njenom zahtjevu.

Obitelj je osnovna društvena i prirodna zajednica ljudi, a prema odredbama
članka 61. Ustava, ona je pod osobitom zaštitom Republike.

Nastojanja podnositeljice ustavne tužbe da živi i dalje sa svojom obitelji,
čiji su članovi u međuvremenu primljeni u hrvatsko državljanstvo, a za
koje nastojanje je uvjet odobrenja joj trajnog nastanjenja, mogu predstavljati
njene posebne osobne razloge, temeljem kojih joj se može odobriti trajno
nastanjenje.

O ovim posebnim razlozima, niti o primjeni rečene odredbe članka 5.
stavak 2. Zakona o općem upravnom postupku, Upravni sud Republike Hrvatske
nije vodio računa, pa je time ostvarena i povreda ustavnog prava iz članka
35. Ustava u odnosu na obiteljski život podnositeljice ustavne tužbe, ali
i povrede ustavnih prava iz članka 19. stavak 1. u svezi s člankom 115.
stavak 3. Ustava jer navedena presuda, zbog rečenog nije utemeljena na
zakonu.

Spomenuta prva povreda proteže se i na postupak upravnog tijela, koje
je donijelo rješenje iz izreke, pa je temeljem odredbi članka 60. Poslovnika
Ustavnog suda Republike Hrvatske ("Narodne novine", broj 29/94), odlučeno
da se ukine i to rješenje, te je odlučeno kao u izreci.

Dio odluke o objavi ove odluke zasniva se na odredbi članka 20. Ustavnog
zakona o Ustavnom sudu Republike Hrvatske ("Narodne novine", broj 13/91).

Broj: U-III-269/1995
Zagreb, 11. ožujka 1998.

USTAVNI SUD REPUBLIKE HRVATSKE

Predsjednik
**Jadranko Crnić,** v. r.

Odluka, NN 41/1998-505