## Odluka Ustavnog suda Republike Hrvatske broj:U-III-3981/2005 od 16. travnja 2008.

### NN 53/2008 (9.5.2008.), Odluka Ustavnog suda Republike Hrvatske broj:U-III-3981/2005 od 16. travnja 2008.

# USTAVNI SUD REPUBLIKE HRVATSKE

**1850**

Ustavni sud Republike Hrvatske, u Prvom vijeću za odlučivanje o ustavnim
tužbama, u sastavu sudac Aldo Radolović, predsjednik Vijeća, te suci Marko
Babić, Mario Kos, Davor Krapac, Jasna Omejec i Nevenka Šernhorst, članovi
Vijeća, u postupku koji je ustavnom tužbom pokrenuo G. F. iz L., kojeg zastupa
M. Ž., odvjetnik u Z., na sjednici održanoj 16. travnja 2008. godine,
jednoglasno je donio

## ODLUKU

I. Ustavna tužba se odbija.
II. Ova odluka objavit će se u »Narodnim novinama.«

```
Obrazloženje
```

1. Ustavna tužba podnesena je protiv rješenja Županijskog suda u Šibeniku, broj:
Gž-1191/2005 od 12. kolovoza 2005. godine, kojim je odbijena podnositeljeva
žalba i potvrđeno rješenje Općinskog suda u Šibeniku, broj: Z-2656/05 od 20.
svibnja 2005.
Prvostupanjskim rješenjem odbijen je podnositeljev prijedlog za upis
suvlasništva podnositelja na nekretninama upisanim u zk. ul. 2404 k.o. Š.
2. Podnositelj ističe da je osporenim aktima povrijeđeno njegovo ustavno pravo
vlasništva zajamčeno člankom 48. stavkom 1. Ustava Republike Hrvatske. Pored
toga, ukazuje i na povredu članka 5. Ustava.
Obrazlažući povredu ustavnog prava vlasništva, podnositelj ističe da Uredba o
zabrani raspolaganja nekretninama na teritoriju Republike Hrvatske (»Narodne
novine«, broj 36/91.), na kojoj su utemeljena osporena rješenja, nije mjerodavna
u konkretnom slučaju budući da su, prema podnositeljevom mišljenju, stupanjem na
snagu Zakona o zabrani raspolaganja i preuzimanju sredstava određenih pravnih
osoba na teritoriju Republike Hrvatske (»Narodne novine«, broj 29/94. i 35/94. –
ispravak), sve nekretnine pravnih osoba sa sjedištem u Republici Srbiji postale
vlasništvo hrvatskih pravnih osoba odnosno Republike Hrvatske. Podnositelj,
nadalje, ističe da je poseban pravni režim za »srpske« pravne osobe uveden
Uredbom o zabrani raspolaganja nekretninama na teritoriju Republike Hrvatske,
»da bi završio izmjenama i dopunama te Uredbe i u konačnosti Zakonom o zabrani
raspolaganja, kojim je i ova potonja Uredba direktno abrogirana.«Ističući da je
u vrijeme podnošenja prijedloga za uknjižbu prava vlasništva na spornim
nekretninama, prodavatelj (Industrija obuće »B.« d.d. Z.) u zemljišnim knjigama
bio upisan kao suvlasnik nekretnina koje su bile predmet ugovora o kupoprodaji,
podnositelj smatra da su u konkretnom slučaju mjerodavne odredbe Zakona o
vlasništvu i drugim stvarnim pravima (»Narodne novine«, broj 91/96., 68/98.,
137/99., 22/00., 73/00., 114/01., 79/06. i 141/06.) i Zakona o zemljišnim
knjigama (»Narodne novine«, broj 91/96., 68/98., 137/99., 114/01., 100/04. i
107/07.) koje se odnose na stjecanje prava vlasništva nekretnina na temelju
povjerenja u zemljišne knjige.
Predlaže ukidanje osporenih akata i vraćanje predmeta nadležnom sudu na ponovni
postupak.
 *Ustavna tužba nije osnovana.*
3. Prema odredbi članka 62. stavka 1. Ustavnog zakona o Ustavnom sudu Republike
Hrvatske (»Narodne novine«, broj 99/99., 29/02. i 49/02. – pročišćeni tekst, u
daljnjem tekstu: Ustavni zakon), svatko može podnijeti Ustavnom sudu ustavnu
tužbu ako smatra da mu je pojedinačnim aktom tijela državne vlasti, tijela
jedinice lokalne i područne (regionalne) samouprave ili pravne osobe s javnim
ovlastima, kojim je odlučeno o njegovim pravima i obvezama ili o sumnji ili
optužbi zbog kažnjivog djela, povrijeđeno ljudsko pravo ili temeljna sloboda
zajamčena Ustavom.
4. Iz ustavne tužbe i spisa Općinskog suda u Šibeniku, broj: Z-2656/05 razvidno
je sljedeće:
Ugovorom o kupoprodaji od 21. travnja 2005. podnositelj je od Industrije obuće
»B.« d.d. Z. kupio prodavateljev suvlasnički dio nekretnine (čest. br. 5749
upisane u zk. ul. 2404 k.o. Š., u naravi dva lokala).
Dana 25. travnja 2005. podnositelj je Općinskom sudu u Šibeniku podnio prijedlog
za upis suvlasništva na temelju navedenog ugovora o kupoprodaji nekretnina.
Prvostupanjski sud je odbio podnositeljev prijedlog za upis suvlasništva na
nekretninama koje su bile predmet ugovora o kupoprodaji pozivajući se na Uredbu
o zabrani raspolaganja nekretninama na teritoriju Republike Hrvatske, koja
zabranjuje raspolaganje nekretninama na teritoriju Republike Hrvatske koje su u
vlasništvu, posjedu, na korištenju ili upravljanju pravnih osoba sa sjedištem
izvan Republike Hrvatske. Ističući da navedena Uredba nije stavljena izvan
snage, prvostupanjski sud je zaključio da podnositeljevom prijedlogu nije moguće
udovoljiti. Pored toga, sud je istaknuo da na punomoći kojom je prodavatelj
ovlastio punomoćnika za sklapanje ugovora o kupoprodaji nekretnina nije ovjeren
potpis prodavatelja, a što je pretpostavka za provedbu upisa u zemljišne knjige.
U postupku povodom podnositeljeve žalbe protiv prvostupanjskog rješenja,
Županijski sud u Šibeniku prihvatio je pravna stajališta prvostupanjskog suda,
ističući da je još uvijek na snazi Uredba o zabrani raspolaganja nekretninama na
teritoriju Republike Hrvatske koja zabranjuje raspolaganje i opterećenje
nekretnina na teritoriju Republike Hrvatske. Stoga je odbio podnositeljevu žalbu
kao neosnovanu.
5. Odredbe Uredbe o zabrani raspolaganja nekretninama na teritoriju Republike
Hrvatske (u daljnjem tekstu: Uredba), koje su mjerodavne u konkretnom slučaju,
glase:

*Članak 1.*

*Zabranjuje se raspolaganje i opterećenje (prodaja, zamjena, darovanje, prijenos
prava korištenja i raspolaganja, davanje u zakup i privremenu uporabu, osnivanje
hipoteke i sl.) nekretninama na teritoriju Republike Hrvatske koje su u
vlasništvu, posjedu, na korištenju ili upravljanju organa i institucija
federacije, republika i pokrajina Kosova i Vojvodine.
Zabrana iz stavka 1. ovog članka odnosi se i na poduzeća kao i druge pravne
osobe sa sjedištem izvan Republike Hrvatske.
Zemljišnoknjižni odjel nadležnog općinskog suda izvršit će po službenoj dužnosti
zabilježbu zabrane iz st. 1. ovog članka u zemljišnim knjigama.*

*Članak 3.*

*Pravni posao sklopljen ili pravni akt donijet protivno odredbama ove uredbe,
ništav je.
Sudovi i drugi organi u Republici Hrvatskoj neće priznati pravne učinke
sklopljenih pravnih poslova odnosno donijetih pravnih akata protivno odredbama
ove Uredbe.*6. Polazeći od činjeničnog stanja utvrđenog u postupku koji je prethodio
ustavnosudskom postupku, kao i citiranih odredaba Uredbe, Ustavni sud ocjenjuje
da su osporeni akti doneseni sukladno mjerodavnim propisima, te da podnositelju
nije povrijeđeno ustavno pravo vlasništva zajamčeno člankom 48. stavkom 1.
Ustava.
Razlozi za takvu ocjenu mogu se sažeti u sljedeća utvrđenja:
Ugovorom o kupoprodaji nekretnina od 21. travnja 2005. podnositelj je od
prodavatelja, Industrije obuće »B.« d.d. Z., kupio suvlasnički dio određenih
nekretnina upisanih u zk. ul. 2404 k.o. Š. Jedna od ugovornih strana ugovora o
kupoprodaji nekretnina na temelju kojeg je podnositelj zatražio upis
suvlasništva je pravna osoba sa sjedištem u Republici Srbiji.
Navedene činjenice nedvojbeno upućuju na zaključak da se na konkretan slučaj
primjenjuje Uredba o zabrani raspolaganja nekretninama na teritoriju Republike
Hrvatske, kojom je propisana zabrana raspolaganja i opterećenja nekretnina u
vlasništvu pravnih osoba sa sjedištem izvan Republike Hrvatske. Pritom je
potrebno naglasiti da prema članku 3. navedene Uredbe, sudovi (...) u Republici
Hrvatskoj neće priznati pravne učinke sklopljenih pravnih poslova odnosno
donijetih pravnih akata protivno odredbama te Uredbe.
Slijedom iznijetog, Ustavni sud ocjenjuje da su sudovi koji su osporenim
rješenjima odbili podnositeljev prijedlog za upis suvlasništva na spornim
nekretninama u korist podnositelja, postupili sukladno mjerodavnim propisima, te
da u konkretnom slučaju podnositelju nije povrijeđeno ustavno pravo vlasništva.
U odnosu na podnositeljev navod iz ustavne tužbe da u vrijeme sklapanja ugovora
o kupoprodaji, nekretnine na koje se odnosila zabrana propisana Uredbom više
nisu bile obuhvaćene zabranom, valja reći da takav zaključak nema uporišta u
mjerodavnim propisima. Naime, niti jednim propisom na koji podnositelj ukazuje,
nije stavljena izvan snage Uredba na kojoj su utemeljena osporena rješenja.
Osvrćući se na podnositeljevu tvrdnju da je suvlasništvo spornih nekretnina
stekao na temelju povjerenja u zemljišne knjige, ponovno valja istaknuti da je
za ocjenu osnovanosti podnositeljevog prijedloga za upis suvlasništva u
zemljišne knjige mjerodavna Uredba, kojom je zabranjeno raspolaganje
nekretninama koje se nalaze na području Republike Hrvatske, a koje su u
vlasništvu pravnih osoba sa sjedištem u Republici Srbiji, te da su sudovi,
odbivši njegov prijedlog za upis, postupili sukladno Uredbi. Polazeći od
navedenog, a imajući u vidu činjenicu da je postupak koji je prethodio
ustavnosudskom postupku bio zemljišnoknjižni (a ne parnični) postupak, Sud
ističe da se u tom postupku nije moglo odlučivati o eventualnom stjecanju prava
vlasništva na temelju povjerenja u zemljišne knjige, već to pitanje može biti
predmet drugog (parničnog) postupka.
7. Članak 5. Ustava, na čiju povredu podnositelj također ukazuje, ne sadrži
ljudska prava i temeljne slobode zajamčene Ustavom koje se štite u
ustavnosudskom postupku pokrenutom ustavnom tužbom, u smislu odredbe članka 62.
stavka 1. Ustavnog zakona.
8. Slijedom iznijetog, na temelju članaka 73. i 75. Ustavnog zakona, odlučeno je
kao u točki I. izreke.
Objava odluke (točka II. izreke) utemeljena je na odredbi članka 29. stavka 1.
Ustavnog zakona.

Broj: U-III-3981/2005
Zagreb, 16. travnja 2008.

USTAVNI SUD REPUBLIKE HRVATSKE
Predsjednik Vijeća
**dr. sc. Aldo Radolović**, v. r.

Odluka, NN 53/2008-1850
Opći uvjeti korištenjaZaštita privatnosti[Pristup podatcima](/data_access_hr.aspx)[ELI](/about_eli_hr.aspx)

©2026. g. Narodne novine d.d.

, izrada [Novena d.o.o.](http://novena.hr/)