## Nacionalni znanstvenoistraživački program za razdoblje od 1996. do 1998. godine

### NN 16/1996 (28.2.1996.), Nacionalni znanstvenoistraživački program za razdoblje od 1996. do 1998. godine

# ZASTUPNIČKI DOM SABORA REPUBLIKE HRVATSKE

Na temelju članka 80. Ustava Republike Hrvatske i članka 14. Zakona
o znanstvenoistraživačkoj djelatnosti ("Narodne novine" br. 96/93.),
Zastupnički dom Sabora Republike Hrvatske na sjednici 16. veljače 1996.
donio je

## NACIONALNI

### ZNANSTVENOISTRAŽIVAČKI PROGRAM ZA RAZDOBLJE OD 1996. DO 1998. GODINE

1. ULOGA ZNANOSTI I TEHNOLOGIJE U BUDUĆNOSTI HRVATSKE

(1) Prepoznavanje uloge i značenja znnosti i tehnologije u razvoju suvremenih
država, u njihovu napretku i blagostanju, nezaobilazno je u svakom pokušaju
da se osmisli kvalitetan i održiv razvoj. Znanost i tehnologija u izravnoj
su ili neizravnoj funkciji napretka množine ljudskih stremljenja: intelektualnih,
obrazovnih, socijalnih, gospodarstvenih, kulturnih, ekoloških, zdravstvenih,
demografskih i dr. Glavna je svrha hrvatskoga Nacionalnog znanstvenoistraživačkog
programa (u daljnjem tekstu: Program) stvoriti znanstveni i tehnologijski
sustav koji će biti jedan od ključnih čimbenika društvenoga i gospodarskog
razvoja Hrvatske.

(2) Program za razdoblje 1996-1998. oblikuje temelje znanstvene politike
i izvedbeni je program unapređivanja znanstvenoga i tehnologijskoga sustava.
Uz druge nacionalne programe (gospodarskoga razvoja, telekomunikacija i
sl.) uporište je za vođenje smislene i odgovorne politke razvoja društva
i države. Ovim se dokumentom utvrđuju ciljevi i prvenstva u razvoju znanosti
i tehnologije te se određuju sredstva i načini njihova ostvarivanja. Program
treba ujedno poslužiti i kao poticaj i jezgra u oblikovanju ukupne zemaljske
razvojne strategije.

(3) Institucijska i metodologijska rješenja na kojima će se graditi
hrvatski znanstveni i tehnologijski sustavi uzimaju u obzir iskustva visokorazvijenih
zemalja, čime se osigurava puna usporedivost ciljeva, korištenih resursa
i ostvarenih rezultata. Tu je njihovu ulogu potrebno prepoznati i razvijati
- neovisno o tomu je li riječ o poticanju i razvijanju općega znanja kojem
izravna primjena ne mora uvijek biti vidljiva ili je pak riječ o ciljanim
aktivnostima, usmjerenim na razvoj gospodarstva, kulture ili drugih područja
djelovanja i življenja.

(4) Programom inicira se i utemeljivanje sustava znanosti i tehnologije
sukladno metodologiji OECD - Frascati koji se primjenjuju u razvijenim
zemljama. Ravnopravno uključivanje u europsku, odnosno svjetsku zajednicu
pretpostavlja primjerenu razinu kategorijalne i metodologijske kompatibilnosti.

(5) Ovim prvim Programom utvrđuju se potrebna sredstva za njegovu izvedbu.
Tim se sredstvima, u nadležnosti Ministarstva znanosti i tehnologije (u
daljnjem tekstu: Ministarstvo), pridodaje i udjel sredstva drugih ministarstava
i državnih zavoda u potpori programa (javni sektor) te se utvrđuju mehanizmi
i instrumenti koji trebaju potaknuti i druge sektore (poslovni, privatne
neprofitne institucije, visoku naobrazbu i inozemstvo) na dinamičniji razvoj
znanosti i tehnologije. Upravljanje znanstvenim i tehnologijskim sustavom
treba koncentrirati u Ministarstvu te izbjeći nastajanje paralelnih institucija
u sustavu državne uprave.

(6) Polazi se od stajališta da u ovoj fazi razvoja znanstvenoga i tehnologijskoga
sustava težište treba staviti na očuvanje postojećih potencijala, napose
ljudskih. Time se stvaraju pretpostavke za ambicioznije strukturno prilagođavanje
čitavog sustava, kako bi sustav znanosti bio u službi svih dijelova društva,
po čemu se, uostalom, razvijene zemlje razlikuju od nerazvijenih. U ovoj
je fazi potrebno prihvatiti potisni model razvoja znanosti i tehnologije
(push-model), kojim se stvara potreba za visokospecijaliziranim uslugama
u gospodarstvu koje je sada nedostatno razvijeno i nekonsolidirano. U dijelu
gospodarstva koji pokazuje dostatnu dinamiku, aktivnosti i planove razvoja
znanstvenih istraživanje odmah će se prihvatiti samopotisni model razoja
(pull-model), s nastojanjem da takav model posve prevlada u razvoju znanosti
i tehnologije.

(7) Budući da se razvoj znanosti i tehnologije, zbog njihova sadržaja,
karaktera ulaganja i prirode učinaka koji nikad nisu kratkoročni, mora
koncipirati u duljem vremenskom razdoblju, ovim se Programom daju temeljni
agregati i njihova dinamika za dulje razdoblje - i posije 1998. godine.

(8) Cijeli sustav znanosti i tehnologije moraju resiti fleksibilnost
i elastičnost, kao najbolje zapreke znanstvenoj isključivosti, ali i kratkoročnom
pragmatizmu. Ravnotežu između temeljnih i primijenjenih istraživanja te
razvoja (R&D) nije moguće odrediti apriorno niti je moguće unaprijed
i dokraja utvrditi znanstveni, tehnologijski ili tržišni potencijal kakva
projekta. Ne postoji metoda koja bi jamčila uspješno prepoznavanje komercijalnoga
potencijala pojedinih istraživanja. Neprijeporno je da mnoga temeljna istraživanja
mogu poboljšati konkurentne prednosti hrvatskoga gospodarstva i hrvatskih
poduzeća. S druge se strane ne smije vjerovati ni u postojanje automatizma
kojim bi primijenjena istraživanja i razvoj nužno i uvijek rezultirali
procesima i proizvodima uporabljivim u praksi. To znači da nitko ne može
unaprijed znanstvenicima odrediti što moraju činiti kako bi stvarali relevantno
i u praksi primjenjivano znanje. Time se međutim ne podupire pozicija znanstvenoga
larpurlartizma.

![](dodaci/1996/0242-01.gif)

*Slika 1*. Institucijska struktura znanstvene i tehnologijske politike
u Republici Hrvatskoj.

(9) Pri izradbi Programa uvažavali su se rezultati, ali i ograničenja
trenutka u kojem se Republika Hrvatska nalazi kao država, koja se uspješno
oduprla agresiji i koja je, uspostavivši ustavni državnopravni poredak
na svom nacionalnom teritoriju, golem dio državnoga proračuna i ukupnih
potencijala prisiljena usmjeriti na obnovu temeljnih uvjeta življenja na
oslobođenim područjima. Program je izradilo Nacionalno znanstveno vijeće,
u suradnji sa stručnim službama Ministarstva te uz konzultiranje oko dvijesto
znanstvenika, stručnjaka i gospodarstvenika, a sam je Program usklađivan
na razini svih ključnih Vladinih resora i drugih državnih institucija.

2. POSTOJEĆE STANJE U RAZVOJU ZNANOSTI I

TEHNOLOGIJE

*2.1 Postojeći ustroj znanosti i tehnologije*

(10) Državni ustroj znanosti i tehnologije u Republici Hrvatskoj sukladan
je visokim očekivanjima što se postavljaju pred ove za društvo posebno
važne djelatnosti. Pobliže se uređuje zakonima o znanstvenoistraživačkoj
djelatnosti i o visokim učilištima, kojima se utvrđuju obveze i odgovornosti
svih temeljnih nositelja, posebice Ministarstva odnosno, nacionalnih vijeća.
Na lijevoj su strani slike 1. vidljivi tokovi relevantnih legislativnih,
vladinih i poslovnih informacija. Na desnoj su pak strani slike 1. vidljivi
savjetodavni tokovi što tvore postupke oblikovanja, primjene i nadzora
politike razvoja znanosti i tehnologije te obrazovanja, a sve ih usklađuje
Ministarstvo (slika 2).

![](dodaci/1996/0242-02.gif)

*Slika 2.* Provedba politike razvoja znanosti i tehnologije u Ministarstvu
znanosti i tehnologije

(11) Temeljne inicijative oblikuju se na ekspertnoj razini Nacionalnoga
znanstvenog vijeća, kojeg na prijedlog Vlade imenuje Sabor Republike Hrvatske.
Nacionalno znanstveno vijeće (i) utvrđuje i podnosi Saboru Republike Hrvatske
prijedlog nacionalnoga znanstvenoistraživačkog programa, (ii) ocjenjuje
stanje, položaj i razvoj znanstvenoistraživačke djelatnosti, (iii) prosuđuje
potrebu osnutka znanstvenoistraživačkih pravnih osoba, (iv) predlaže i
potiče donošenje mjera za unapređenje znanstvenoistraživačke djelatnosti
te (v) na zahtjev Sabora i Vlade Republike Hrvatske razmatra i daje mišljenje
o drugim pitanjima važnim za sveukupan razvoj Republike Hrvatske. Po funkciji
Vijeću predsjeda Predsjednik Vlade, a zamjenjuje ga ministar znanosti i
tehnologije. Znanstvena područna vijeća (za prirodne, tehničke, biomedicinske,
biotehničke, društvene i humanističke znanosti) (i) organiziraju stručnu
prosudbu projekata, (ii) predlažu recenzente za ocjenjivanje projekata,
(ii) predlažu recenzente za ocjenjivanje projekata, (iii) predlažu raspodjelu
sredstava utvrđenih godišnjim proračunom za projekte te (iv) daju mišljenje
o ispunjavanju minimalnih znanstvenih kriterija u izboru znanstvenika.
Znanstveno vijeće Ministarstva pomaže ministru u sastavljanju prijedloga
za godišnji proračunski zahtjev. Također predlaže raspodjelu sredstava
za znanstvenoistraživačku djelatnost iz državnoga proračuna, ocjenjuje
uspješnost izvedbe znanstvenoistraživačkih projekata te planira i usmjerava
razvoj znanstvenih područja sukladno smjernicama utvrđenim Programom.

*2.2 Stanje u financiranju istraživanja i razvoja*

(12) Dinamika godišnjega financiranja istraživanja i razvoja u ovome
se Programu prati uporabom pokazatelja uobičajenih u razvijenim zemljama,
čime se - bez obzira na poteškoće medologijske naravi - postiže potrebna
razina usporedivosti. Na slici 3. prikazana su državna ulaganja u znanost
i tehnologiju u razdoblju 1991 - 1995. godina kroz proračun Ministarstva.
Tablicom 1. prikazani su pokazatelji tih ulaganja za 1994. godinu i Državnim
proračunom predviđena sredstva za 1995. godinu po pojedinim stavkama u
iznosu od oko 380 milijuna kuna. Istodobno je iz drugih izvora u Hrvatskoj
u znanost i tehnologiju u 1994. godini uloženo oko 314 milijuna kuna (zbroj
stupaca 2+3+4+5 na tablici 2), što je oko 46% ukupnih sredstava. Ulaganja
u znanost u odnosu prema bruto domaćem proizvodu (GPD) dana su na tablici
3.

*Tablica 1.* Dinamika financiranja istraživačko-razvojnih aktivnosti
(u milijunima kuna)

|  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- |
| Ministarstvo znanosti i tehnologije | | 1994. | 1995. |
| ```

 1.
 2.
 3.

 4.
 5.
 6.
 7.
 8.
 9.
 10.
 11.

 ``` | ```
 Znanstveni projekti
 Tehnologija
 Režijski troškovi i tekuće održavanje
 ("hladni" pogon)
 Plaće i naknade
 Znanstvena oprema
 Informatika (CARNet)
 Građevinske investicije i održavanje
 Časopisi, skupovi, udruge i knjige
 Znanstveni kadrovi u zemlji
 Međunarodna djelatnost
 Ostalo
 ``` | ```

 27,64


 18,96
 62,96
 36,79
 43,96
 30,87
 28,81
 31,16
  6,04
 20,12

 ``` | ```
 73,10
 10,00

 22,60
 80,30
 18,50
 20,00
 40,00
 29,50
 50,00
 18,70
 17,60
 ``` |
| 12. | Ukupno (1-11) | 307,31 | 380,30 |
| 13. | Potpora kroz sustav visoke naobrazbe | 76,89 | 89,94 |
| 14. | Sveukupno (12-13) | 384,20 | 470,24 |

![](dodaci/1996/0242-03.gif)

*Slika 3.* Proračunska sredstva znanosti 1991-1995. godina (u milijunima
kuna)

*Tablica 2.* Izdvajanja za istraživanje i razvoj prema izvorima
sredstava u 1994. godini ( u milijunima kuna)

![](dodaci/1996/0242-04.gif)
![](dodaci/1996/0242-05.gif)

*Slika 4.* Izdvajanja za istraživanje i razvoj prema izvorima sredstava
u 1994. godini (u milijunima kuna)

*Tablica 3.* Izdaci za istraživanje i razvoj prema izvorima u odnosu
na GDP (u milijardama kuna)

![](dodaci/1996/0242-06.gif)

**Napomena:** GDP - podaci i procjena Državnog zavoda za makroekonomske
analize i prognoze

*2.3 Ocjena i uzroci stanja*

*(13)* Hrvatska je 1991. godine naslijedila stagnantno stanje u
gospodarstvu i društvu. Kriza gospodarstva posljedica je dugoročnoga državnopolitički
vođena gospodarstva, tromosti birokratiziranih bankarskih sustava, zatiranja
individualizma (pojedinaca i skupina) te stalnog prigušivanja tržišta,
čime je ozbiljno ugrožen osnovni gospodarski poriv (primary economic incentive).
Upravljači gospodarstvenim proizvodnim procesima zanemarivali su razvoj
i pribjegavali kupnji gotovih proizvodnih rješenja. Takav je pristup progresivno
smanjivao kakvoću i prodornost gospodarstva. Višedesetljetni porast društvenog
proizvoda per capita (v. krivulju 1 na slici 5) i tehničke opremljenosti
rada per capita (krivulja 2) pratio je od ranih sedamdesetih godina usporeni
porast produktivnosti (krivulja 3), koji je na razini društvene učinkovitosti
korištenja angažiranoga kapitala (krivulja 4) pokazao izrazito zabrinjavajuće
negativne tendencije, ne uspijevajući reproducirati angažirani kapital
ni u istome obujmu. Te su tendencije približavanjem devedesetim godinama
postajale sve alarmantnije, praćene visokim stupnjem otpisanosti osnovnih
sredstava, napose opreme (v. tablicu 4). Tako ustanovljen jaz izraz je
duboke krize koju nam je bivši sustav ostavio u nasljeđe. Hrvatska je k
tome bila opterećena u gospodarskom i društvenome smislu polukolonijalnim
položajem u odnosu prema beogradskoj državnoj administraciji. Komunistički
je jednopartijski model države negirao nacionalne samobitnosti, što je
bilo ideologijsko opravdanje za odljev bogatstva iz Hrvatske. Porezima,
fiskalnom i deviznom državnom politikom Hrvatska je osiromašena ili zakočena
u razvoju, što se tijekom desetljeća procjenjuje na milijarde dolara godišnje
u izravnim davanjima. Posredni negativni učinci teško su mjerljivi, a procjenjuju
se na dvostruko veću vrijednost. Pojačani su istodobno procesi raseljavanja.
Hrvatska je naslijedila prikrivenu idejnu miskoncepciju o vrijednostima
čovjekove moći stvaranja (human capital assets) u odnosu na materijalne
vrijednosti hrvatskog naroda zbog ekonomskih i političkih uvjeta te dugotrajna
vazalnog položaja Hrvatske.

![](dodaci/1996/0242-07.gif)

*Slika 5.* Odabrani gospodarski pokazatelji Hrvatske u razdoblju
od 1955. do 1989. (izvor: Centar za strateška istraživanja Ekonomskog instituta
Zagreb, 1993)

*Tablica 4.* Otpisanost osnovnih sredstava u gospodarstvu Republike
Hrvatske u razdoblju od 1955. do 1989. (izvor: Centar za strateška istraživanja
Ekonomskoga instituta Zagreb, 1993)

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| Redni  broj | Opis | Otpis |
| 1 | 2 | 3 |
| ```
 1.
 2.
 3.
 4.
 5.
 6.
 7.
 8.
 9.
 10.
 11.
 12.
 ``` | ```

  Stalna sredstva
  Nematerijalna ulaganja
  Materijalna ulaganja (4-12)
  Zemljište
  Šume
  Građevinski objekti
  Oprema
  Višegodišnji nasadi
  Osnovno stado
  Ostala sredstva za rad
  Materijalna ulaganja u pripremi
  Avansi za materijalna ulaganja

 ``` | ```
 47,3
 39,2
 50,6
  0,1
  3,4
 41,3
 73,0
 44,0
  9,2
 33,4
  1,0
  2,8
 ``` |

(14) Ulaganje u razvoj znanosti i tehnologije slijedila su opće društvene
i gospodarske obrasce. Iako u izvjesnoj mjeri kadšto odvojeni od izravnih
ideologijskih utjecaja, ta su područja čovjekove djelatnosti sustavno zapostavljana
u svojem razvoju. To je osobito vidljivo u područjima humanističkih i društvenih
znanosti - kao rezultat izravne dogmatske indoktrinacije te u području
razvoja tehnologije i primijene znanosti, koje je gotovo u potpunosti bilo
zanemareno. U drugim znanstvenim područjima negativan je učinak bio posredan,
što se očitovalo gotovo redovitim kašnjenjem sadržajnih i metodologijskih
pomaka, pribjegavanjima teorijskom dijelu znanstvenoga procesa ili iseljavanjem
znanstvenika (brain drain), pa i napuštanjem aktivnoga znanstvenog rada
(brain waste). Retrospektivni uvid u primarnu znanstvenu proizvodnju usporednim
scientometrijskim pokazateljima smješta Hrvatsku na razinu Slovenije ili
Slovačke, sa znatnim zaostatkom za Mađarskom, Češkom i Austrijom. I odjek
znanstvenoga rada slijedi sličan obrazac. U odnosu prema znanosti, tehnologija
je (mjerena kompetitivnošću proizvoda, brojem patenata) još u nezavidnijem
položaju.

(15) Znanost, istraživanje i razvoj u Hrvatsoj prati se i realizira
u okviru šest znanstvenih područja: prirodnih, tehničkih, biomedicinskih,
biotehničkih, društvenih i humanističkih znanosti. Sadašnje stanje u pojedinim
područjima znanosti rezultat je pristupa i okruženja u kojima su se znanost
i tehnologija razvijale desetljećima. U tehničkim i biotehničkim znanostima,
kao jezgri primijenjenih i razvojnih istraživanja stupanj povezanosti znanstvenika
i istraživača s gospodarstvom i poduzetništvom te i podupiranje istraživačko-razvojnih
aktivnosti na komercijalnoj osnovici ne mogu se ocijeniti dostatnim. To
je prvenstveno posljedica dugogodišnjega negiranja tržišnih odnosa i privatne
inicijative u gospodarstvu te oslanjanja na uvezene tehnologije i kupljene
licencije. I u prirodnim i tehničkim znanostima hrvatska je znanost bila
suočena sa strategijom koja joj je sustavno onemogućavala razvoj svih strateški
važnih područja, polja i grana, a posebice ako nad njima nije bio osiguran
tadašnji savezni nadzor.

(16) Za temeljna je istraživanja u prirodnim znanostima situacija bila
nešto povoljnija, zbog njihova ograničenoga izravnog utjecaja na hrvatsko
gospodarstvo. Na taj su se način ta istraživanja mogla razvijati (premda
u ograničenim materijalnim uvjetima) slično kao i u razvijenim državama.
Rezultati temeljnih istraživanja, vrednovani u strogoj međunarodnoj konkurenciji,
pojavljuju se u vodećim svjetskim časopisima, uprkos činjenici da opremljenost
instrumentima i krupnom opremom te infrastrukturom daleko zaostaju za onom
u razvijenim zemljama.

(17) U razdoblju od drugog svjetskog rata do uspostave samostalne Hrvatske
biomedicinske su znanosti, uz prirodoslovlje, bile pod najmanjim utjecajem
tadašnjeg režima te su kadšto u nekim granama postignuti međunarodno priznati
rezultati. Imajući u vidu činjenicu da svjetska znanost napreduje velikom
brzinom, uglavnom zahvaljujući korištenju sve sofisticiranije opreme, postaje
jasno da je daljnji razvoj moguć samo ako se stvore mehanizmi za trajno
praćenje razvoja i kvalitete. Istodobno ubrzan razvoj molekularne biologije
(biokemije, genetike, genetičkih tehnologija) i njezin izravan utjecaj
na biomedicinu dostigao je osamdesetih godina razinu primjenljivosti u
tehnologiji i svakodnevnoj dijagnostici. Sustav biomedicinskih znanosti
u izvrsnosti opreme metodologijski i razvojno zaostaje u odnosu na razvijene
zemlje.

(18) Područja društvenih i humanističkih znanosti dugo su bila svjesno
potiskivana i usmjeravana u razvoju, kako bi služila doktrinarnoj politici
jednopartijskog komunističkog sustava, a njihove su veze s inozemstvom
bile

redovito kontrolirane. Za pojedine grane unutar humanističkoga područja
redovito ima više paralelnih, vrijednosno ravnopravno, ali kadšto nesumjerljivih
metodologija, a umjesto univerzalnih (svjetski priznatih) kriterija za
vrednovanje ti su kriteriji nerijetko uvjetovani kulturno-povijesno ili
pak kulturno-geografski (različiti npr. za anglosasko, srednjoeuropsko,
romansko ili koje drugo područje). Ideološki je pritisak upravo u tome
području bio uzrok preuveličavanju važnosti pojedinih grana i disiplina
(osobito nekih aspekata filozofije, sociologije i pedagogije) uz istodobno
potiskivanje drugih (posebice onih koji su uključivali nacionalne sadržaje);
zbog svega toga je došlo do bujanja nekih ustanova kojima danas, u takvu
opsegu, više nema prave svrhe ili pak do atrofije nekih institucija koje
su od vitalnoga nacionalnoga interesa. Iako društvene znanosti nemaju tako
izrazit sadržaj nacionalnoga nasljeđa, procesi razvoja nerijetko su slijedili
slične obrasce kao u humanističkim znanostima. Za područje društvenih i
humanističkih znanosti prijeko je potrebno prevladati zastarjelost (i reprezentativnost)
raspoloživoga fonda knjiga i časopisa, a u tom okviru posebno manjak nedostatak
suvremene znanstvene i stručne literature (ponajprije periodike) za cijele
grane te istodobno osigurati odgovarajuću ekspanziju do sada nadasve niska
stupnja informatizacije građe; posebno je važno spustiti dobni prosjek
istraživačkoga kadra, odnosno osigurati nov znanstvenoistraživački kadar
koji će (primjerice u društvenim znanostima) akumulirati ponajprije metodologijska
znanja potvrđena u visokorazvijenim zemljama.

(19) Institucijski sustav u kojem se provodi znanstvenoistraživačka
djelatnosti organiziran je kroz četiri osnovna tipa ustanova (v. tablicu
5): (a) 23 javna (državna) instituta: (b) 66 visokih učilišta; (c) 13 gospidarskih
instituta; (d) 71 ostali pravni subjekt (Hrvatska akademija znanosti i
umjetnosti, Državni hidrometeorološki zavod, bolnice, zavodi za zaštitu
zdravlja, privatna poduzeća i dr.). Obuhvaćajući oko osam tisuća znanstvenika
(vidi tablicu 6), odnosno istraživača te su ustanove imale ovu distribuciju
(prema broju zaposlenih djelatnika): 52,9% istraživača zaposleno je na
sveučilištima, 12,4% u javnim institutima, 6,3% u gospodarskim institutima
odnosno istraživačkim jedinicama i 22,1% u ostalim ustanovama. Dobna struktura
istraživača pokazuje da istraživača koji sudjeluju u realizaciji znanstvenoistraživačkih
projekata 1,6% ima do 30 godina, 21,7% između 31-40 godina, 33% između
41-50 godina, 26,3% između 51-60 godina, 13,5% između 61-70 godina i 3,9%
preko 70 godina.

*Tablica 5.* Pregled institucionalne organizacije znanstvenoistraživačkih
aktivnosti po znanstvenim područjima

*Tablica 6.* Pregled znanstvenoistraživačke aktivnosti koja se
realizira projektima

![](dodaci/1996/0242-08.gif)

(20) Hrvatska akademija znanosti i umjetnosti (HAZU) najviša je znanstvena
i umjetnička ustanova u Republici Hrvatskoj. Ona je osnovana 1866. godine
kao znanstveno središte za sve južne Slavene, ali je stvarno već krajem
XIX. stoljeća postala hrvatskom akademijom. To je konačno ozakonjeno u
njezinu današnjem imenu.

Rad HAZU odvija se u osam razreda koji obuhvaćaju sva područja znanosti
i umjetnosti te u drugim tijelima (znanstvenoistraživačke jedinice, znanstveni
savjeti i dr.). Cilj HAZU bio je i ostaje: poticanje znanstvenih istraživanja
i umjetnosti u Hrvatskoj te gajenje moralnih vrednota hrvatskoga naroda.

(21) Sveučilište u Zagrebu tradicionalno je središte hrvatskog akademizma.
Sveučilišne jedinice pokrivaju sva znanstvena područja, pri čemu su u pojedinim
granama i ograncima postignuti svjetski prepoznatljivi dometi. S vremenom
je Sveučilište u Zagrebu postalo brojem učilišta i studenata jednim od
najvećih u Europi, što predstavlja objektivnu poteškoću u preobrazbi sveučilišnoga
ustroja. Kasnije osnovana sveučilišta u Osijeku, Rijeci i Splitu sadržajno
su i ustrojstvom preslikavala Zagrebačko sveučilište. Zbog nedostatne novčane
potpore tek su djelomično razvila dostatan vlastiti znanstvenoistraživački
profesionalizam. Gostovanjem, odnosno posudbom nastavnika iz zagrebačkih
ustanova, kao tjednih predavača, nije se na očekivanoj razini utjelovila
osnovna ideja unapređenja sredine.

(22) Većina javnih instituta u Hrvatskoj specijalizirana je u pojedinim
područjima ili granama znanosti. Najveća ustanova - Institut "Ruđer
Bošković" višepodručno je usmjeren (prirodoslovlje, biomedicina, biotehnologija,
tehničke znanosti). Javni su instituti tradicionalno u sinergističkome
odnosu prema sveučilišnim jedinicama i u smislu istraživanja i u smislu
edukacije. Kao samostojna sjedišta znanstvene vrsnoće javni su instituti
dominantno razvijali slobodna istraživanja, a relativno malo programa usmjereno
je na interakciju s gospodarstvom. Za razliku od sličnih instituta u svijetu
hrvatski su javni instituti uživali praktički punu slobodu glede izbora
predmeta istraživanja. Trinaest gospodarskih instituta u Hrvatskoj u stvarnoj
su funkciji gospodarstva. Od njih su neki postigli prepoznatljive rezultate
(primjerice - Pliva - istraživački institut; Končar - institut za elektrotehniku,
Brodarski institut).

(23) Uslijed stagnacije proračunskih sredstava te niske potražnje za
uslugama istraživanja i razvoja s jedne strane te nedostatno transparentnih
dugoročnih sagledavanja razvoja znanosti i tehnologije s druge strane znanstvenim
se i istraživačkim institucijama nametnula nužnost pronalaženja vlastita
rješenja opstanka. To je vodilo njihovu smanjivanju i unutarnjem preustrojstvu
te širenju ponude tržišnih usluga i drugih neistraživačkih aktivnosti (mjerenje,
testiranje, kontrola kakvoće proizvoda i sl.) za kojim u gospodarstvu postoji
rastuće tržište, napose kod onih poduzeća koja su usmjerena na izvoz. Uz
ograničenja na strani potražnje pojavljuju se i ograničenja na strani ponude,
jer istraživačke organizacije ne raspolažu ukupnom potrebnom stručnom kompetencijom
u svakom pojedinom slučaju. Time se dio istraživačkih kapaciteta u gospodarstvu
pretvara u centre koji nisu prvenstveno znanstveno i tehnologijski usmjereni.

(24) U potrazi za smislenim rješenjima planiranja gospodarske budućnosti
Hrvatske najčešće se, uz prirodne resurse, ističe ljudski kapital. Uloga
ljudskoga kapitala u gospodarstvu Hrvatske bit će odlučujuća za povećanje
globalne produktivnosti rada, što bi na duži rok rezultiralo i promjenom
u strukturi proizvodnje i izvoza. Obrazovanje i znanost trebaju uključiti:
(i) uspostavu veleučilišnog sustava (visoke škole), (ii) veću mobilnost
studenata i profesora, (iii) učenje više stranih jezika, (iv) priširivanje
mreže razmjene učenika i studenata među pojedinim školama i sveučilištima.
Detaljna razradba pojedinih oblika trajnoga obrazovanja na razini pojedinca,
obitelji i poduzeća javlja se kao prijeko potrebna pretpostavka povećanja
produktivnosti i poboljšanje kvalitete života.

(25) Razvoj hrvatskog gospodarstva treba poduprijeti centrima znanstvene
izvrsnosti, poslovnoinovacijskim i tehnologijskim centrima. Ti bi centri,
odnosno mjesta transfera znanja, trebali znatno pripomoći pri restrukturiranju
gospodarstva, a posebice u promjeni nepovoljne gospodarske strukture.

*2.4 Relevantni međunarodni socioekonomski poredbeni*

*pokazatelji*

(26) Za malo otvoreno gospodarstvo kao što je hrvatsko uključivanje
u proces globalizacije (prirodno i gospodarsko okruženje - EU) odvija se
na tri razine, na kojima se mora voditi računa o pojedinim specifičnim
elementima: (a) na makroekonomskoj razini, gdje se globalizacija reflektira
u (i) općenito rastućoj otvorenosti ekonomije, (ii) u sveopćem rastu i
geografskom širenju izvora i destinacije uvoza i izvoza, (iii) kroz ulazne
i izlazne tokove izravnih stranih investicija (foreign direct investment
- FDI) i repatrijacije ostvarenoga profita; (b) na razini pojedine gospodarske
grane, gdje su pojedine tvrtke u proces globalizacije ukljlučene ugovorima
o isporukama multinacionalnim kompanijama (interfirm agreements); (c) na
razini uključenosti stranih kompanija s različitim intenzitetom u sektor
istraživanja i razvoja u pojedinim poduzećima. Za privlačenje FDI-a, što
istvoremeno znači transfer novih tehnologija i pritisak na novu kvalitetu
ljudskih resursa, prijeko je potrebno stvoriti institucionalne pretpostavke.
Pod tim se podrazumijeva (prije svega) osnivanje agencije za poticanje
FDI-a. Njezine se funkcije uglavnom svode (i) na formuliranje politike
privlačenja FDI-a

(27) Budući da su ulaganja u znanost i tehnologiju bitna sastavnica
razvoja ljudskoga kapitala, umjesno je prethodna strateška usmjerenja visokorazvijenih
zemalja provjeriti i temeljnim ekonomskim indikatorima. Ukupni bruto domaći
izdaci za istraživanje i razvoj (GERD) kreću se od 3% bruto domaćega proizvoda
(GDP) u Japanu do 0,33% GDP-a u Meksiku )v. tablicu 7). U Republici Hrvatskoj
izdvajanja bi se trebala gotovo podvostručiti da GERD dosegne vrijednost
medijana OECD od 1,60%. e'eli će pri tom postići omjer 44,5% (Vlada): 50,4%
(gospodarstvo), što predstavlja omjer medijana zemalja OECD-a, izdvajanja
iz gospodarstva trebala bi se povećati tri puta, dok bi izdvajanja iz državnoga
proračuna za istraživanje i razvoj (sredstva Vlade, GBAORD) trebala porasti
nešto više od 40%. Osim nominalnog povećanja potrebno je jasnom strategijom,
kvalitetnim programima i poreznim olakšicama uključiti u istraživanje i
razvoj što veći broj gospodarskih čimbenika, s obzirom na to da se sadašnji
udio gospodarstva u nas odnosi pretežito na četiri gospodarska instituta
("Pliva", "Tesla", "Podravka", INA). Iskustva
razvijenih zemalja pokazuju da se proizvodna moć znanstvenog potencijala
počinje komercijalizirati i znatnije doprinositi porastu nacionalnoga dohotka
kada su ukupna ulaganja u istraživanje i razvoj veća od 1,5% bruto domaćeg
proizvoda i kada od toga bar polovicu čine nevladini izvori.

(28) Izdaci naše Vlade za obrazovanje u prosjeku manje zaostaju za medijanom
OECD-a od izdataka za istraživanje i razvoj, dok su izdaci za zdravstvo
na razini izdvajanja država OECD-a (v. tablicu 7).

(29) Globalni odnos financiranja istraživanja i razvoja što se uspostavlja
između sektora Vlade i izvora poslovnoga sektora u svakoj je zemlji bitna
točka čitavoga sustava financiranja. U europskim je zemljama općenito taj
omjer 50 (40-60)% država: 50(60-40)%. U Republici Hrvatskoj taj se omjer
kreće u spomenutim okvirima, ali općenito na znatno nižoj apsolutnoj i
nešto nižoj relativnoj razini financiranja.

(30) Iz analize demokrafskih podataka i podataka o zaposlenim djelatnicima
(tablica 8) vidljivo je da je starosna populacija Republike Hrvatske na
razini medijana država OECD-a. Jako je loše stanje sa zaposlenošću populacije.
Očito je da će u sljedećem razdoblju važan prioritet biti ubrzano zapošljavanje.
To treba povezati s raspodjelom zaposlenih djelatnika u tri prikazana sektora.
Iako je današnje stanje drugačije od stanja prikazanog na tablici (podaci
se odnose na 1991. godinu), a u međuvremenu je sigurno došlo do smanjenja
broja zaposlenih u gospodarstvu te nešto manje u poljoprivredi i šumarstvu,
možemo pretpostaviti da je sada stanje u našoj državi bliže razini medijana
OECD-a od stanja prikazanog na tablici. Uspoređujući te podatke s velikim
zaostatkom našega bruto domaćeg proizvoda te zaostatkom ukupnih ulaganja
u istraživanje i razvoj, možemo zaključiti da nije potrebno toliko mijenjati
odnose broja zaposlenih po pojedinom sektoru (štoviše, potrebno je u postotku
više zapošljavati u sektoru usluga), nego modernizirati proizvodnju uvođenjem
novih tehnologija i proizvoda.

*Tablica 7.* Usporedni pregled više pokazatelja o izdvajanjima
za potrebe istraživanja i razvoja (izvor: za državne članice OECD-a: OECD
*in Figures, Statistic on the member countries, 1995; za Sloveniju; Nekateri
najpomembnejši znanstvenotehnološki indikatorji ali kje je mesto Slovenije
v svetu* - interni dokument Zavoda Republike Slovenije za statistiko;
za Hrvatsku: dokumentacijska građa Ministarstva znanosti i tehnologije,
Zavoda za makroekonomske analize, Statistički ljetopis 1994)

![](dodaci/1996/0242-09.gif)

**Napomena:**Za razumijevanje ekonomskih indikatora korištenih na
tablici 7 v. tablicu 3.
                   Brojevi u zagradi u koloni 9 javni su izdaci država
OECD-a za zdravstvo.
                   Prikazani su zato što u nas izdaci za zdravstvo imaju
karakter javnih izdataka, a
                   ne samo izdataka Vlade.
                   Oznaka n.a. upućuje na nedostupne podatke (not available).

*Tablica 8.* Usporedni pregled pokazatelja starosne strukture i
zaposlenosti u 1991. godini (izvor: za države članice OECD-a: *OECD in
Figures, Statistic on the member countries, 1995; za Sloveniju: Nekateri
najpomembnejši znanstvenotehnološki indikatorji ali kje je mesto Slovenije
v svetu* - interni dokumet Zavoda Republike Slovenije za statistiko;
za Hrvatsku: dokumentacijska građa Ministarstva znanosti i tehnologije,
Zavoda za makroekonomske analize, Statistički ljetopis 1994)

![](dodaci/1996/0242-10.gif)

3. DRŽAVNA ULAGANJA U ZNANOST I TEHNOLOGIJU

(31) Usmjeravanje državnih ulaganja u razvoj znanosti i tehnologije
osnivat će se na načelima:

(32) Pozitivne promjene u društvu i gospodarstvu u razdoblju 1991-1995
(slobodno oblikovanje cijena na tržištu, ukidanje subvencioniranja dijelova
gospodarstva, promjene vlasničkih odnosa, višestranački sustav) stvorile
su nov globalni okvir ulaganja u razvoj znanosti i tehnologije. Time prepoznaje
stvaralački značaj i pokretačku snagu u odnosu prema gospodarstvu, društvenim
odnosima i duhovnom boljitku pučanstva.

(33) Kakvoća znanosti mjeri se akademskim odjekom njezina rada i doprinosa,
a postignuća primijenjenih i razvojnih istraživanja odražavaju se tehnologijskim
napretkom (patenti, prepoznatljivo unapređenje procesa, kompetitivnost
na tržištu itd.). Stoga i znanost i tehnologija imaju dimenzije međunarodne
prepoznatljivosti i zajedničke općeprihvaćene odrednice kvalitete. U Hrvatskoj
su pojedina polja i grane humanističkih i društvenih znanstvenih područja
bila sustavno zapostavljana. Stoga će primjena međunarodnih kriterija vrednovanja
u prvom razdoblju biti otežana.

(34) Aktivni znanstveni proces i tehnologijska primjena istraživanja
na kolektivnoj razini osiguravaju uvjete za postizanje novih spoznaja:
isto tako i za prijenos znanja. Akademskoj i praktičnoj edukaciji osigurava
se stalna i pravodobna kakvoća i inovacije, čime se unapređuje čovjekov
profesionalizam (high quality workforce) i potpunije rabe čovjekove endogene
mogućnosti (human resource).

(35) Republika Hrvatska prepoznaje sveučilišne ustanove i javne institute
kao ključna mjesta znanstvene i tehnologijske djelatnosti. Sveučilišne
su ustanove, po svojoj naravi, akademska središta, zbog čega su im primjerena
slobodna istraživanja (curiosi-ty driven research). Primarna zadaća javnih
instituta usmjerena su istraživanja (mission oriented research), što će
se ostvarivati postupno i realnim sagledavanjem stanja.

(36) Republika Hrvatska prepoznaje važnost ulaganja u primijenjena i
razvojna istraživanja istodobno s obdržavanjem slobodnih znanstvenih istraživanja.
Primijenjena i razvojna istraživanja osiguravaju ključnu sponu prema gospodarstvenim
procesima. Državna ulaganja u znanost i tehnologiju imaju smisao pobude
nezavisnih gospodarstvenih i društvenih subjekata na povećano korištenje
znanstvenoga proizvoda i procesa. Republika Hrvatska očekuje porast udjela
potpore i partnerstvo tih subjekata u odnosu prema znanosti i tehnologiji.

(37) Unutarnje ekonomske zakonitosti tržišnoga gospodarstva zahtijevaju
ubrzanu tehnologijsku prilagodbu gospodarstva kao preduvjet njihova tržišnoga
opstanka. Zato država Hrvatska prepoznaje tehnologijsku sposobnost tvrtki
kao važan mehanizam ostvarivanja konkurentnih prednosti.

*3.1. Politika i ciljevi znanosti i tehnologije*

(38) Politika i prvenstva istraživanja u znanosti i tehnologiji temelje
se na jasno definiranim socioekonomskim ciljevima ukupnoga te ciljevima
znanstvenoga i tehnologijskoga razvoja Hrvatske. Kao polazni i temeljni
socioekonomski ciljevi u ovom se programu razumjevaju: (i) dinamiziranje
i potom održavanje relativno visoke i stabilne stope rasta društvenoga
proizvoda, produktivnosti i učinkovitosti privređivanja; (ii) postupno
stvaranje visokoproizvodnoga i učinkovitoga gospodarstva sposobnog za generiranje,
primanje i difuziju znanstveno-tehnologijskih, organizacijskih i ekonomskih
inovacija te uspješno uključivanje u svjetske transformacijske procese;
(iii) otvaranje prema svjetskom gospodarstvu, što zahtijeva da se proizvodnja
roba i usluga provodi po kriterijima i zahtijevima kakve postavlja svjetsko
tržište i povećanje udjela hrvatskoga gospodarstva u međunarodnoj podjeli
rada; (iv) optimalizacija gospodarske strukture u prvom redu, jačanjem
izvoznoga kapaciteta i većim udjelom razmjene, sa stajališta ukupne učinkovitosti
korištenja ograničene akumulacije (učinkovitost investicija); (v) brži
razvoj vlastitih znanstvenoistraživačkih kapaciteta i kadrova, razvoj inovacijskoga
pokreta i vlastito kreiranje, korištenje i širenje znanstvenotehnologijskih
rješenja te racionalno korištenje inozemnoga znanja i tehnologije; (vi)
razvoj svih područja Hrvatske radi stvaranja dinamičnih, fleksibilnih,
inovativnih proizvodnih sustava te podizanja njihove konkurentnosti, racionalno
korištenje prostora, zaštita okoliša, prirodnih i kulturnih dobara te smanjivanje
razlike u stupnju razvijenosti između pojedinih područja.

(39) Kao ciljevi znanstveno-tehnologijskoga razvoja Hrvatske izdvajaju
se: (i) smanjivanje razlika u razvoju znanosti prema visoko razvijenim
zemljama bržim razvojem određenih znanstvenoistraživačkih institucija,
znanstvenoistraživačkoga kadra i znanstvene infrastrukture te stalnim razvojem
svih oblika stvaralaštva i inovacija; (ii) stvaranje jedinstvena sustava
za prikupljanje, obradu i korištenje znanstvenih i tehnologijskih informacija
koji će znanstvenoistraživačkim institucijama, sveučilištima, gospodarstvu,
državnim organima i drugima osigurati brz, sustavan i potpun pristup svim
znanstvenim i tehnologijskim informacijamaz (iii) jačanje istraživačko-razvojnih
institucija, jezgara i službi u gospodarstvu i određenim djelatnostima;
(iv) razvoj inovacijskoga pokreta, kreiranje i korištenje vlastitih tehnologijskih
rješenja i racionalnije korištenje stranih tehnologija; (v) stvaranje određenih
međuinstitucija koje bi povezivale znanstvenoistraživački rad s interesima
i potrebama poduzeća, organizirale integrirane projekte od interesa za
više grana i djelatnosti te organizirale financiranje projekata i difuziju
rezultata istraživanja; (vi) utvrđivanje prvenstva u razvoju znanstvenoistraživačke
djelatnosti u čemu se osobito ističe uloga Nacionalnoga znanstvenog vijeća
i Znanstvenih područnih vijeća.

(40) Hrvatska politika u područjima znanosti i tehnologije polazit će
od ovih operativnih prvenstava: (i) od očuvanja postojećih znanstvenih
jezgara visoke razine i centara izvrsnosti te ostvarenoga znanstvenog potencijala;
(ii) od unapređivanja sustava znanstvenih novaka u funkciji obnove i porasta
ljudske infrastrukture mladim znanstvenicima, uz osiguranje vrhunskoga
školovanja za najbolje novake; (iii) od razvijanja djelotvornih metoda
i rješenja u povezivanju gospodarstva i znanosti; (iv) od poboljšanja znanstvene
infrastrukture te njezina racionalnijega i pristupačnijega korištenja,
a na korist ukupne znanstvene i stručne populacije; (v) od porasta znanstvene
razine znanstvenoistraživačkih centara (sveučilišta i instituta) izvan
glavnoga grada (regionalni centri); (vi) od razvoja nedovoljno razvijenih
polja i grana te (vii) od nalaženja operativnih rješenja za poboljšanje
radnih i životnih uvjeta posebno mlađih znanstvenika.

(41) U provedbi trogodišnjega znanstvenoistraživačkog programa područna
će vijeća razraditi tematske prioritete unutar općega i posebnih programa,
koristeći se pritom strateškim i operativnim programima Republike Hrvatske.
Isto će tako, područna vijeća raščlaniti i ocijeniti stupanj razvijenosti
vlastitoga znanstvenog područja, a prepoznatu će potrebu pojačanja razvoja
ključnih nedostatno razvijenih znanstvenih grana i ogranaka izraziti kao
razvojne prioritete, o čemu će Nacionalno znanstveno vijeće donijeti konačnu
odluku. Usklađenost prijedloga znanstvenoistraživačkih projekata s tematskim
i razvojnim prioritetima znanstvenoga područja utjecat će na konačnu ocjenu
projekta.

(42) Republika Hrvatska prepoznaje i opći i posebne programe kojima
nastoji razviti svoju znanstvenu i tehnologijsku vrsnoću, a u korist gospodarstva
i unapređenja kvalitete življenja te unaprijediti razinu međunarodne suradnje
i uključenost u međunarodne programe i projekte. Kao opći program ističe
se opće unapređivanje znanja. Posebnim programima stalnih istraživačkih
djelatnosti (u skladu s pristupom OECD-a) treba doprinijeti razvoju (programi
navedeni abecednim redom): (i) biomedicine i zdravstva; (ii) biotehnologije;
(iii) diseminacije i korištenja raspoloživih rezultata istraživanja; (iv)
informacijskih i komunikacijskih tehnologija; (v) istraživanja i korištenja
mora i ostalih prirodnih resursa (kopno, kopnene vode, atmosfera); (vi)
istraživanja za potrebe obrane; (vii) obnove i razvoja infrastrukture,
s naglaskom na oslobođena područja, nerazvijene dijelove i otoke te na
razvoj i unapređenje turizma; (viii) poljoprivrede i šumarstva; (ix) porasta
kompetencije i mobilnosti istraživača i stručnjaka; (x) proizvodnje i racionalnog
korištenja energije; (xi) poticaja gospodarskom razvoju; (xii) razvoja
nacionalnih znanosti; (xiii) unapređenja i zaštite okoliša; te (xiv) usmjerenih
socioekonomska istraživanja, posebno demografskih. Opći i posebni programi
pratit će se sa stajališta ostvarivanja istraživanja i financiranja i za
potrebe analize proračunskih izdvajanja za istraživanje i razvoj i za potrebe
poredbe ostvarenih učinaka.

*3.2. Provedba znanstvenoistraživačke djelatnosti u javnim*

*institutima i visokoškolskim ustanovama*

(43) Djelatnost javnih instituta određena je Zakonom o znanstvenoistraživačkoj
djelatnosti. Javni se iinstituti osnivaju za provođenje programa javne
službe u znanstvenoistraživačkoj djelatnosti. Djelatnost javnih instituta
sastoji se od stalne istraživačke djelatnosti i od ugovornih znanstvenih
istraživanja (projekti).

(44) Djelatnost visokoškolskih ustanova određena je Zakonom o visokom
učilištima te Zakonom o znanstveno-istraživačkoj djelatnosti. Djelatnost
visokoškolskih ustanova sastoji se od stalne visokoškolske naobrazbe i
ugovornih znanstvenih istraživanja (projekti). Visokoškolske ustanove mogu
se natjecati i za programe stalne istraživačke djelatnosti.

(45) Programe stalne istraživačke djelatnosti čine znanstvene, stručne
i druge djelatnosti za dugoročne potrebe države (ministarstva, državni
zavodi, uprave i županija te druga državna tijela) u sklopu strategije
znanstvenoistraživačkog razvija Republike Hrvatske. Posebne troškove programa
sustavnih istraživanja javnih instituta, Ministarstvo odnosno druga državna
tijela, zasebno financiraju. Programe za razdoblje od pet godina odobrava
Ministarstvo. Programi stalne istraživačke djelatnosti sadrže predmetnu
određenost, ljudstveno i instrumentalno opterećenje, mehanizme nadzora
kvalitete (koji mogu uključivati međunarodnu recenziju) i trajanje izvedbe.
Godišnja izvješća o provedbi programa stalne istraživačke djelatnosti podnose
se Ministarstvu.

(46) Ministarstvo na razini države usklađuje interese i potrebe drugih
državnih tijela u odnosu prema programima stalne istraživačke djelatnosti
javnih instituta odnosno visokoškolskih ustanova. Znanstvena i tehnologijska
istraživanja koje imaju karakter znanstvene usluge druga državna tijela
mogu ostvariti u javnim institutima odnosno visokoškolskim ustanovama uz
suglasnost Ministarstva.

(47) Sustavan razvoj pojedinih znanstvenih grana i ogranaka unutar znanstvenih
područja Ministarstvo osigurava selektivnom potporom dijela programa stalne
istraživačke djelatnosti instituta, odnosno visokoškolske ustanove. Ministarstvo,
temeljem raščlambe i preporuka Nacionalnoga znanstvenog vijeća i znanstvenih
područnih vijeća, izradit će program razvoja nedovoljno razvijenih znanstvenih
grana i ogranaka, ugraditi posebne znanstvene interese drugih državnih
tijela, te istodobno osigurati mehanizme za njihovo unapređenje do očekivane
razine.

(48) Javni instituti i visokoškolske ustanove provode znanstvena i tehnologijska
istraživanja te stručne usluge po osnovi ugovornih projekata (v. toč. (43)
i (44). Ugovorni se projekti ostvaruju autonomno s državnim, gospodarstvenim
(privatnim i javnim) te inozemnim subjektima. Ugovorni projekti mogu se
sklopiti kao višestrani uz sufinanciranje Ministarstva (v. toč. (55) i
(56). Opredmećenje ugovornih projekata provodi se u skladu s općim i posebnim
pravnim odredbenicama. Po osnovi ugovornih projekata javni instituti i
visokoškolske ustanove mogu na određeno vrijeme uključiti izvanjske znanstvenike
i stručnjake. Rad na ugovornim projektima ne može ići na štetu provedbe
stalne istraživačke djelatnosti odnosno naobrazbe.

(49) Istraživanja u okviru programa stalne istraživačke djelatnosti
odnosno ugovornih projekata mogu se financirati samo po jednoj osnovi,
s tim da više subjekata može sufinancirati isti projekt odnosno program.
Ministarstvo će nadzirati ugovaranje odnosno izvedbu znanstvenih istraživanja.

*3.3. Znanstvenoistraživački projekti*

(50) Projekti su temeljni oblik ostvarivanja istraživanja i razvoja,
sredstvo pomicanja granica spoznaje i novoga znanja, promicanja etičkih,
ekoloških i drugih standarda. Programom predviđene su tri skupine projekata:
(i) glavni znanstvenoistraživački projekti, (ii) poticajni projekti za
mlade znanstvenike (iii) višestrano finacirani projekti. Projekti će se
ugovarati na najduže do tri godine.

**3.3.1 Glavni znanstvenoistraživački projekti**

(51) U tu skupinu projekata svrstavaju se znanstveni projekti temeljnih
ili primijenjenih istraživanja koje će financirati Ministarstvo, a prvenstveno
radi općeg unapređivanja znanja. Za tu skupinu projekata rezervirat će
se 58% sredstava predviđenih za pokriće troškova znanstvenoistraživačkih
projekata. I u slučajevima kad drugi korisnik proračunskih sredstava financira
znanstvena istraživanja, postupak i kriteriji dodjeljivanja sredstava,
ocjene rezultata te evidencijsko praćenje projekata jedinstveno se ustrojavaju
pri Ministarstvu. Ta skupina projekata sastoji se od dvije podskupine.

(52) Prvu podskupinu (38% ukupnih sredstava za projekte) čine projekti
financirani do 220.000 kuna (u području prirodnih, tehničkih, biomedicinskih
i biotehničkih znanosti) odnosno do 110.000 kuna (u području društvenih
i humanističkih znanosti) godišnje. Pri odabiru tih projekata posebice
će se voditi računa o vrhunskoj kvaliteti ponuđenoga projekta i istraživačkog
tima.

(53) Za drugu će podskupinu Ministarstvo rezervirati 20% ukupnih sredstava
za projekte. U projektima te podskupine mogu sudjelovati istraživači koji
nisu uključeni u prvu podskupinu projekata ili ako ne sudjeluju u realizaciji
višestrano financiranih projekata. Istraživač može sudjelovati samo na
jednom projektu spomenute podskupine. Visinu financiranja tih projekata
odredit će ministar za svaku godinu sukladno raspoloživim sredstvima, broju
projekata i broju istraživača na projektu, a najviše do 24.000 kuna godišnje
po projektu.

**3.3.2 Poticajni projekti za mlade znanstvenike**

(54) Poticajni projekti za mlade znanstvenike mogu se dodijeliti za
rad koji ima komplementarni karakter u odnosu na rad na osnovnom projektu
u koji je pristupnik uključen. Za projekte koji iznose do 24.000 kuna godišnje
Ministarstvo odvaja 5% ukupnih sredstava za projekte. Za poticajne projekte
mogu se natjecati mladi znanstvenici i novaci ispod 31 godiine. Znanstvena
kvaliteta prijedloga glavni je kriterij ocjene projekta. Za poticajne projekte
ne mogu se natjecati mladi znanstvenici s projekata druge podskupine (vidi
točku (53). Zadaća poticajnih projekata za mlade znanstvenike jest smanjiti
iseljeničke tokove među mladim znanstvenicima te pokrenuti natjecateljski
duh akademske sredine.

**3.3.3 Višestrano financirani projekti**

(55) U tu skupinu (37% ukupnih sredstava za projekte) svrstavaju se
projekti koji nužno pretpostavljaju osiguravanje dijela financijskih sredstava
izvan proračuna Ministarstva. Udjel Ministarstva u tim projektima može
biti do 70% troškova pojedinoga projekta, a najviše do 300.000 kuna godišnje,
dok bi se preostali dio sredstava osigurao sufinanciranjem gospodarskih,
međunarodnih i drugih subjekata. Vrednovanje i odabir projekata provodi
se po kriterijima Ministarstava, a sve se obveze reguliraju višestranim
ugovorom između predlagača projekta, Ministarstva i fufinancijera. Takav
tip projekta treba osigurati primjenu novih znanja u gospodarstvu, odnosno
pretvaranje novih spoznaja u potencijalnu primjenu u gospodarstvu i proizvodnji
proizvoda i usluga.

(56) Sufinanciranjem višestrano financiranih projekata u smislu ovoga
programa smatraju se novčana ulaganja u projekte znanosti i tehnologije.
Sufinanciranim ulaganjima neće se smatrati korištenje postojeće opreme
(instrumenti, uređaji i dr.).

**3.3.4 Raspodjela sredstava za projekte**

(57) Na tablici 9 i slici 6 prikazan je plan raspodjele sredstava prema
područjima znanosti i vrstama projekta. Nacionalno se znanstveno vijeće
nakon analize višegodišnjih statističkih podataka o ulaganjima u znanstvena
područja odlučilo za ovu raspodjelu ukupnih sredstava za projekte po područjima:
25,3% za prirodne znanosti, 27,3% za tehničke znanosti, 20,1% za za biomedicinske,
12,3% za biotehničke, 8,9% za društvene i 6,1% za humanističke znanosti.
Kroz tri slijedeće godine relativni se odnos među područjima neće mijenjati,
a novčani iznosi bit će prilagođeni raspoloživim sredstvima za projekte.
Za 1996. godinu to je ukupno 73,02 milijuna kuna, tako da su na tablici
dani i novčani iznosi po znanstvenim područjima i vrstama projekata.

*Tablica 9.* Rapodjela sredstava prema načinu financiranja u odnosu
na znanstveno područje. Sveukupna sredstva Ministarstva za financiranje
projekata u 1996. godini iznose 73,02 milijuna kuna.

![](dodaci/1996/0242-11.gif)
![](dodaci/1996/0242-12.gif)

*Slika 6.* Raspodjela sredstava po znanstvenim područjima. Sveukupna
sredstva Ministarstva za financiranje projekata u 1996. godini iznose 73,02
milijuna kuna.

**3.3.5 Prosudba i vrednovanje znanstvenih istraživanja**

(58) Prosudba i vrednovanje znanstvenostraživačkih aktivnosti imaju
važnu ulogu u provođenju nacionalne politike u području znanosti i tehnologije.
Uvažavajući međunarodna iskustva koja upućuju na uspostavu institucionalnoga
i proceduralnoga okvira za prosudbu, potrebno je u Republici Hrvatskoj
uspostaviti sličan susta. U prosudbi znanstvenoistraživačkih aktivnosti
sudjelovali bi mjerodavni stručnjaci iz Republike Hrvatske, hrvatski znanstvenici
iz dijaspore, a po potrebi bi se uključivali i međunarodni stručnjaci tvoreći
recenzentsko tijelo (pool), koji na prijedlog područnih vijeća utvrđuje
ministar znanosti i tehnologije. Temeljne su zadaće provođenje i primjena
zaključaka prosudbe, razvoj metoda za prethodnu prosudbu te briga i praćenje
podudarnosti između iskazanih ciljeva i rezultata dobivenih provedbom znanstvenoistraživačkih
aktivnosti. Potrebno je uspostaviti sustav kojim će se već u drugoj godini
realizacije projekta obujam i dinamika financiranja usko vezati uz ostvarene
rezultate, što uključuje i moguću odluku o prestanku financiranja projekta.

(59) Radi jednostavne i učinkovite prosudbe prijedloga projekata te
postizanja općih i posebnih ciljeva ovoga Programa određuje se operativni
način vrednovanja odnosno prosudbe prijedloga znanstvenih i tehnologijskih
projekata koji se osniva na općim i posebnim kriterijima: (i) ocjena kvalitete
projekta temelji se na najmanje dvije nezavisne anonimne recenzije, od
kojih će jedna biti od inozemnog recenzenta (svaka se recenzija boduje
nezavisno); (ii) prethodna znanstvena postignuća prosuđuju se scientometrijskim
ili drugim primjerenim pokazateljima, prema kvalifikacijskim kriterijima
znanstvenih područnih vijeća. Akademski odjek i domet prosuđuju se na temelju
citiranosti prethodnih znanstvenih publikacija, odnosno na temelju prihvaćenosti
rezultata istraživanja kao dijela međunarodnih projekata. Te dvije kategorije
(znanstvena proizvodnja i odjek) boduju se nezavisno. Pri primijenjenim
i razvojnim istraživanjima relevantna je usklađenost s postavljenim i prihvaćenim
ciljevima projekta; (iii) usklađenost sadržaja projekta s tematskim i razvojnim
prioritetima unutar znanstvenih područja (v. toč. (41) i (47); (iv) realnost
financijskog dijela projekta prosuđuje stručno tijelo Ministarstva; (v)
znanstveno područno vijeće Ministarstva prosuđuje usklađenost prijedloga
projekta s načelima i ciljevima Programa i time ugrađuje i promiče interese
zemlje; (vi) izvedivost projekta (vremenska, instrumentalna, ljudstvena)
u odnosu prema uvjetima znanstvenoga rada u predlaganoj znanstvenoj ustanovi
prosuđuje stručnjak Ministarstva; (vii) prijedlog projekta mora biti napisan
na hrvatskom i na engleskom jeziku, terminologijom rabljenom u rečenome
području ili grani znanosti. Izuzetak od kriterija (vii) može biti projekt
iz područja društvenih i humanističkih znanosti koji se umjesto na engleskom
jeziku može napisati na kojem drugom svjetskom jeziku, a izuzetak od inozemnog
recenzenta (kriterij (i)(u tim područjima utvrđuje dotično Znanstveno područno
vijeće.

(60) Kriteriji (i), (ii) i (iii) boduju se brojčanim ocjenama. Svaka
recenzija u kriteriju (i) i prosudba u kriteriju (ii), pored brojčane ocjene,
sadrže i opisnu ocjenu prema zadanom obrascu. Kriterijima kvalitete projekta
(ocjene u kriteriju (i)(, akademske kvalitete nositelja prijedloga projekta
(ocjene u kriteriju (ii)(i tematske i razvojne usklađenosti (kriterij (iii)(pridodaje
se odgovarajuća težina u zbirnoj ocjeni projekta. Kriteriji (iv), (v),
(vi) i (vii) ocjenjuju se kvalifikacijskim ocjenama "pozitivan"
odnosno "negativan". Projekti koji ne zadovoljavaju kriterije
(iv), (v), (vi) i (vii) neće biti razmatrani.

(61) Prije raspisa natječaja za nov ciklus financiranja projekata, Nacionalno
će znanstveno vijeće definirati kvantitativne odnose parametara (i), (ii)
i (iii) iz točke 59. pri formiranju zbirnog pokazatelja kakvoće projekta.

(62) Nakon prihvaćanja projekta od strane područnoga vijeća visina će
se financiranja utvrditi posebnim ugovorom o financiranju s Ministarstvom,
temeljem realne prosudbe troškova i opsega troškova koje Ministarstvo prihvaća
za financiranje. Pri višestrano financiranim projektima cijenu dogovaraju
svi sudionici u financiranju.

*3.4 Znanstveno usavršavanje i obrazovanje*

(63) Istraživači koji sudjeluju u znanstvenoistraživačkim aktivnostima
nositelji su znanstvenoga i tehnologijskoga razvoja. Stoga je u sljedećem
razdoblju potrebno uskladiti znanstveno usavršavanje i obrazovanje istraživača
s ciljevima i prvenstvima Programa. Pritom je podjednako važno usmjeriti
buduće istraživače na temeljna istraživanja, na povezivanje temeljnih,
primijenjenih i razvojnih istraživanja, na povezivanje temeljnih, primijenjenih
i razvojnih istraživanja te na buduće poduzetništvo (osobito visokotehnologijski
utemeljeno). Institucionalno: cilj je postići uravnoteženost usmjeravanja
istraživača po pojedinim nacionalnim sektorima. Raspoloživa su iskustva
ohrabrujuća. Od 1992. godine prosječno je svake godine odobreno oko 170
novih znanstvenih novaka, a trenutačno ih je u potpori oko 900. U slijedećem
razdoblju planira se potpora za 250 znanstvenih novaka godišnje. Temeljem
Zakona o znanstvenoistraživačkoj djelatnosti omogućena je sedmogodišnja
potpora znanstvenom novaku za stjecanje akademskog stupnja doktora znanosti
(tri godiine za stupanj magistra znanosti).

(64) Nacionalno znanstveno vijeće svjesno je dragocjena potencijala
hrvatskih znanstvenika koji su trenutno u inozemstvu te njihova mogućeg
vrlo pozitivnog utjecaja na domaći znanstveni i ukupni razvoj. Stoga će
se u suradnji s Ministarstvom razraditi modaliteti stimuliranja povratka
naših znanstvenika mehanizmima brza stvaranja mjesta i uključivanja u sustav
financiranja projekta.

(65) Potrebno je poticati programe koji izravno doprinose općem promicanju
znanja te popularizaciji znanja i znanosti i njezinih rezultata u širokoj
javnosti. Osobito važnim treba smatrati stvaranje poticajnog fonda za profesore
u srednjem obrazovanju, iz kojeg će se nagrađivati najuspješniji doprinosi
na odabrane teme, odnosno u odabranim područjima (filologija, povijest
i sl.).

*3.5 Infrastrukturna potpora*

**3.5.1 Istraživačka oprema**

(66) Ministarstvo provodi program sustavnog razvoja znanstvene infrastrukture
kao bitnoga budućeg razvoja znanosti i tehnologije u Republici Hrvatskoj.
Program razvoja znanstvene infrastrukture osobito obuhvaća razvoj kapitalne
istraživačke infrastrukture (vivariji, banke gena, banke staničnih linija
i sl.), eksperimentalnih linija, opreme (osobito tzv "velike opreme")
i instrumenata, istraživačkih brodova i dr. što se stavlja na raspolaganje
svim kvalificiranim korisnicima. Glede kapitalne opreme osobito treba naglasiti:
(i) Ministarstvo će sačiniti i voditi kvalitetan popis kapitalne istraživačke
opreme i paralelan popis postojeće ekspertize (popis eksperimentalnih,
analitičkih, servisnih, informatičkih, računarskih i drugih stručnih autoriteta);
za distribuciju navedenih informacija koristit će se informatički sustav
Ministarstva i CARNet; (ii) Nova oprema kupovat će se sredstvima Republike
Hrvatske tako da se sustavno širi pokrivenost spektra instrumenata, eksperimentalnih
linija i eksperimentalnih aktivnosti; (iii) Hrvatska će omogućiti svojim
znanstvenicima pristup i opremi koja je nedostupna u našoj zemlji; (iv)
Za sustavnu potporu infrastrukturi brinut će se posebna skupina u Ministarstvu,
koja će ujedno koordinirati rad s drugim ministarstvima i državnim tijelima
na područjima s preklopom (mjeriteljstvo, normizacija, ispitivanje kvalitete
i sl.); (v) Kapitalna oprema kupljena sredstvima Republike Hrvatske bit
će dostupna svakom kvalificiranom znanstveniku u državi bez obzira na smještaj
te opreme i mjesto zaposlenja istraživača (o prvenstvu uporabe takve opreme
odlučivat će povjerenstva, koja će slijediti upute Ministarstva).

**3.5.2 Računalnokomunikacijska i informacijska**

**infrastruktura**

(67) Ministarstvo će nastaviti sustavnu izgradnju računalnokomunikacijske
i informacijske infrastrukture znanosti i visoke naobrazbe započete projektom
CARNet. Interaktivna, multimedijska, računalnokomunikacijska infrastruktura
mora doći ne samo do svake ustanove već i do svakoga radnog stola ili učionice.
Štoviše, kako znanstvena aktivnost ne prestaje krajem radnoga vremena,
znanstvenicima i studentima treba osigurati pristup mreži i od kuće i iz
studentskih domova i prije nego to bude moguće za sve ostale građane. Pritom
istodobno mora biti osigurana odgovarajuća međunarodna povezanost u nekoliko
smjerova. Od strateškoga je značenja uključiti CARNet u međunarodne sustave
i projekte na takav način da bude prolaznom mrežom za europske komunikacije,
a ne samo krajnji član. Time će se osigurati strategijski interes Europe
za stanje i kvalitetu hrvatske mreže te je učiniti nedjeljivim sastojkom
paneuropskih sustava.

(68) Na takvu sustavu gradit će se informacijska infrastruktura koja
se temelji na pojedincu kao izvoru informacija i znanja, koje će zahvaljujući
suvremenim informacijskim tehnologijama biti na raspolaganju i domaćoj
i svjetskoj javnosti trenutačno i bez zapreka ili ograničenja. Posebnim
prikupljalištima, prije svega u tematskim centrima po pojedinim znanstvenim
područjima, osigurat će se pohrana najvažnijih i kapitalnih djela i rezultata.
Tematska će povjerenstva, pod pokroviteljstvom Ministarstva, osigurati
standarde za opisivanje i pretraživanje takvih arhiva znanja. Poseban naglasak
stavit će se na osiguravanje pristupa u međunarodne riznice znanja.

(69) Informacijske i komunikacijske tehnologije bitna su pretpostavka
decentralizirana razvoja Hrvatske te ubrzana razvoja malih i srednjih poduzeća.
Hrvatski građanin u malom mjestu mora imati na raspolaganju visokokvalitetna
informacijska čvorišta, kabelsku i interaktivnu televiziju, što podrazumijeva
vrlo kvalitetan računalskokomunikacijski sustav. Dodaju li se tomu i dobre
komunikacije radi transporta roba te brza prilaza bolnicama i sličnim institucijama,
tad prestaju bitne prednosti stanovnika metropole. Time bi započeo prirodan
povratak pučanstva u čistije, humanije i estetski kvalitetnije sredine.
Razgranata telekomunikacijska mreža mora se rabiti i za podizanje prosvjetno-pedagoškoga
standarda. Naime kvalitetni programi, često i interaktivna tipa, moraju
se brzo distribuirati u čvorove lokalnih škola. Taj je model razvoja posebno
pogodan za otoke, koji u uvjetima dobrih transportnih, informacijskih i
kulturnih sveza postaju atraktivnim mjestima za život građana.

**3.5.3 Sustav normizacije i mjeriteljstva**

(70) Projektima s područja mjeriteljstva i kontrole kvalitete koji su
kao dio državne infrastrukture bitni za ukupan razvoj gospodarstva svaka
država mora posvetiti dužnu pozornost. Izgradnja dijela institucijske infrastrukture
što obuhvaća mjeriteljstvo, ispitivanje i jamstvo kvalitete, a temelji
se na sustavu normi, treba se oslanjati na uspostavljanje zakonske regulative
po uzoru na europska rješenja u području ovlašćivanja (akreditacije) laboratorija
i potvrđivanja (certifikacije) proizvoda i usluga te certifikacije sustava
kvalitete (prema ISO 9000). Razvoj mjeriteljske znanosti važna je potpora
stvaranju kvalitetnih ispitnih laboratorija koji imaju središnju važnost
u gospodarstvu, zdravstvu, održavanju kvalitete životnoga prostora, trgovini
i dr. te su jedan od temelja za jamstvo kvalitete proizvoda.

(71) Za uključivanje u međunarodnu razmjenu dobara i usluga osobito
značenje ima postizanje međunarodnoga priznavanja rezultata mjerenja i
ispitivanja provedenih u jednoj državni te je prijeko potrebno, uz primjerenu
razinu vlastita mjeriteljskog sustava, osigurati suradnju hrvatskih mjeriteljskih
službi s drugim europskim organizacijama za usmjeravanje, etalone, ovlašćivanje
laboratorija te omogućiti djelatno sudjelovanje hrvatskih stručnjaka u
njihovu radu. Po uzoru na zapadnoeuropske države treba uspostaviti službe
koje mogu osigurati proizvođačima i drugim korisnicima preciznih mjerila
usluge umjeravanja visoke mjeriteljske kvalitete s dokazanom sljedivošću
preko državnih etalona prema međunarodnim etalonima mjernih jedinica. Temeljna
znanstvena istraživanja na području metrologije treba stoga usmjeriti na
razvojne programe i područja koja služe kao znanstveni temelj izgradnji
metrologijske podrške razvoju gospodarstva i poboljšanju kvalitete industrijskih
proizvoda te ustrojavanju i oblikovanju znanstveno utemeljene metrologijske
službe koja bi odgovarala zahtjevima vremena i potrebama hrvatskoga gospodarstva.
Ta znanstvena istraživanja trebala bi u konačnici ponuditi rješenja za
osnivanje državnih laboratorija za primarne etalone mjernih jedinica te
ostvarivanje i čuvanje referencijskih tvari; analizu tehničkih normi i
pomoć organima državne uprave i gospodarstvu u specifičnim tehnički utemeljenim
problemima u robnoj razmjeni sa svijetom koji se odnose na tehničke norme
i ocjenu sukladnosti normi, proizvoda i usluga sa zahtjevima u inozemstvu
te uklanjanju tehničkih zapreka hrvatskim proizvodima u inozemstvu; otvaranje
i održavanje putova za neprekinut protok praktičnih znanja između ustanova
za ovlašćivanje laboratorija, objavljivanje kriterija za rad tih ustanova,
kojima se postavljaju iscrpni zahtjevi za laboratorije za umjeravanje i
ispitivanje te njihovo ocjenjivanje, ovlašćivanje i nadzor.

(72) Razvoj državnoga sustava kvalitete mora se u potpunosti osloniti
na europski pristup, jer je to jedan od najvažnijih preduvjeta povezivanja
Hrvatske s Europom. Za ostvarenje toga sustava i njegovu provedbu bitan
je kvalitetan menedžment poduzeća i institucija, pa se znanstvena potpora
razvoju razvoju toga sustava prvenstveno ostvaruje interdisciplinarnim
projektima i strateškim menedžmentom, suvremenim pristupom vođenju i organizaciji
u proizvodnim i uslužnim organizacijama.

**3.5.4. Sustav i politika zaštite patenata**

(73) Sustav zaštite intelektualnoga vlasništva, tj. izuma s visokom
inovacijskom razinom, u Republici Hrvatskoj temelji se na Zakonu o patentima,
a za njegovu provedbu brine se Državni zavod za patente Republike Hrvatske
i nadležni sudovi. Time su osigurani suvremeni okviri za djelatnost na
području prijave patenata u Republici Hrvatskoj te njegova proširenja u
druge zemlje. Zatečeno stanje na tome području karakteriziraju: (i) odsutnost
sustava politike patentne zaštite (patent policy) na sveučilišnim ili drugim
znanstvenim institucijama, odnosno nepostojanje ureda ili pojedinaca zaduženih
i kvalificiranih za zaštitu patenata tih institucija; (ii) institucije
koje povremeno prijavljuju patente čine to na poticaj i usmjeravanje pojedinih
znanstvenika, okrenutih tehničkom rješenju problema. Ovaj Program stoga
predviđa poticanje znanstvenih institucija na češće (redovnije) prijave
patenata u Republici Hrvatskoj te traženje potencijalnih partnera u korištenju
izuma.

*3.6. Izdavačka djelatnost*

(74) Izdavanju domaćih znanstvenih časopisa i edicija te nabavi prijeko
potrebne strane literature treba posvetiti posebnu pozornost. Manja, ali
ne i nevažna, znanstvena komunikacija odvija se skupovima i djelatnošću
znanstvenih i strukovnih udruga. Ministarstvo prepoznaje njihovu važnost
pa u tu svrhu izdvaja sredstva za takve djelatnosti. Njihovo financiranje
dio je znanstvene politike, tj. nije samo raspodjela sredstava već i instrument
usmjeravanja i unapređivanja te djelatnosti u okviru znanstvenoga i tehnologijskoga
razvoja Republike Hrvatske.

(75) U Hrvatskoj se izdaje preko 200 primarnih znanstvenih periodičkih
i serijskih publikacija, čiji izdavači pretendiraju na novčanu potporu
Ministarstva. Međutim samo vrlo mali broj uključen je u međunarodnu komunikaciju
preko svjetskih sekundarnih publikacija i baza podataka. To znači da većina
časopisa ne zadovoljava jedno od temeljnih načela prema kojemu znanstveni
rezultati moraju biti dostupni znanstvenoj javnosti i kritici. Isto tako
postoji nerazmjer između velika broja domaćih znanstvenih časopisa i utjecaja
i odjeka što ga informacije objavljene u njima imaju u svijetu. To je posljedica
toga što kvaliteta dijela objavljenih radova nije na međunarodnoj razini.
Od 207 časopisa za čije je izdavanje zatražena potpora Ministarstva u 1995.
uredništva samo 49 časopisa objavljuju radove nakon provedbe primjerenog,
39 nakon ne uvijek primjerenog, a čak 139 na temelju neodgovarajućeg recenzentskog
postupka.

(76) Ministarstvo posebno stimulira desetak domaćih međunarodno priznatih
časopisa koji izlaze na engleskom jeziku i koji po kvaliteti i međunarodnoj
autorskoj suradnji to zaslužuju.

(77) Radi razvoja hrvatskoga, znanstvenog jezika Ministarstvo osigurava
potporu izdavanju časopisa na hrvatskom jeziku uz obvezatno objavljivanje
sažetaka, bibliografskih podataka i ključnih riječi na engleskom jeziku.
Treba poticati objedinjavanje često prevelika broja časopisa u pojedinim
znanstvenim disciplinama koji pojedinačno objavljuju godišnje mali broj
radova, izlaze sa slabom učestalosti i nerijetko neredovito. Trajnim praćenjem
znanstvenih časopisa u suradnji s uredništvima treba postupno uklanjati
nedostatke i podizati njihovu kvalitetu, pe će rangiranje po kvaliteti
ubrzati proces odumiranja onih časopisa koji neće moći zadovoljiti postavljene
kriterije znanstvene javnosti.

(78) Radi osiguranja povoljnih uvjeta stvaranja, izdavanja i plasmana
znanstvene knjige, u Hrvatskoj se godišnje temeljem uvjeta utvrđenih javnim
natječajem Ministarstva sufinancira oko 120 naslova što čini otprilike
50% na natječaj prispjelih molbi. Podupire se; (i) znanstveno djelo koje
sadrži rezultate izvornih znanstvenih istraživanja ili pregled znanstvenih
istraživanja s novim zaključcima od interesa za znanost te znanstvena građa
s kritičnim pogledom i originalna znanstvena sinteza (znanstvena monografija);
(ii) priručnik od posebne važnosti za određenu znanstvenu disciplinu, odnosno
područje; (iii) djelo referentnoga karaktera od posebne znanstvene vrijednosti
(znanstveno dokumentarni povijesni i terminološki riječnik, retrospektivna
bibliografija pojedinih znanstvenih grana); ((iv) prijevod značajnijeg
djela; (v) zbornik radova samo ako sadrži posebno vrijedne rezultate znanstvenoistraživačkog
rada; (vi) posebno vrijedno djelo za popularizaciju znanosti među mladeži.

*3.7. Znanstvene i strukovne udruge*

(79) Uloga znanstvenih i strukovnih udruga važan je dio institucijske
infrastrukture kojim se ostvaruje izmjena znanja i iskustava unutar struke
i među strukama, pa podiže znanstveni, kulturni i tehnički potencijal.
Danas u Hrvatskoj djeluje oko 110 takvih udruga, koje su dale vrlo vrijedan
doprinos hrvatskoj znanosti i kulturi, posebice u svjetlu očuvanja i razvijanja
hrvatskoga nacionalnog identiteta i prepoznatljivosti. Svojim djelatnostima
(skupovima, publikacijama, izložbama i sl.) udruge postaju važan čimbenik
promicanja razvoja znanstvene kulture. Zato država mora stvoriti primjerene
vrijednosne kriterije za njihovo podupiranje. Ministarstvo redovito će
aktualizirati popis temeljnih znanstvenih i strukovnih udruga i njihovih
asocijacija radi potpunijega uvida u ukupan njihov doprinos znanosti i
tehnologije u Hrvatskoj. Težit će se također uključivanju prijedloga znanstvenih
udruga u politiku razvoja hrvatske znanosti.

*3.8. Znanstveni skupovi*

(80) Znanstveni su skupovi nezamjenjiv oblik komuniciranja i valorizacije
rezultata znanstvene i stručne aktivnosti. Ministarstvo podupire godišnje
održavanje 150-170 skupova. Sredstva za znanstvene skupove dodjeljuju se
registriranim znanstvenim i znanstveno-nastavnim ustanovama te znanstveno-stručnim
udrugama čije je sjedište u Republici Hrvatskoj, uvažavajući osobito: (i)
znanstveno i društveno značenje skupa, (ii) znanstvenu razinu organizatora
i sudionika skupa, (iii) mogući doprinos skupa širenju znanstvene misli,
objavljivanju i ocjeni rezultata i kritičkoj izmjeni mišljenja, (iv) mogućnosti
uspostavljanja trajnih sveza i suradnje s domaćim i stranim znanstvenim
organizacijama i znanstvenicima, (v) prijenos rezultata znanstvenih istraživanja
u praksu; (vi) poticanje razvoja novih znanstvenih polja i grana. Sredstva
se dodjeljuju samo za djelomično pokrivanje troškova i treba težiti da
ona u budućnosti budu samo inicijalna, pa po uzoru na skupove u inozemstvu
troškove održavanja treba pokrivati kotizacijom i sponzorstvom.

*3.9. Održivi razvoj i primjena novih tehnologija*

**3.9.1. Tehnologijsko osuvremenjivanje proizvodnje i potpora**

**malim i srednjim poduzećima**

(81) Tehnologijski jaz i tehnologijsko zaostajanje hrvatskog gospodarstva
rezultat je niza kompleksnih čimbenika, od kojih sa stajališta znanosti
treba izdvojiti: (i) slabu suradnju između znanosti i gospodarstva (istraživačkih
ustanova i poduzeća u gospodarstvu); (ii) nerazvijeni sektor tehnologijski
utemeljenih malih i srednjih proizvodnih poduzeća, koja su za razliku od
ostalih poduzeća sposobna dovesti do restrukturiranja lokalnoga gospodarstva,
jer svjesno ulaze u rizik uvođenja novih, tržišno neprovjerenih tehnologija
(u zemljama Europske unije tim se poduzećima pripisuje 60% svih inovacija);
(iii) nepostojanje institucionalne tehnologijske infrastrukture za potporu
malim i srednjim proizvodnim poduzećima i istraživanjima usmjerenim na
gospodarstvo (npr. tehnologijskih centara, centara za prijenos tehnologija
i sl.); (iv) neizgrađenost sustava potpornih instrumenata i mjera za poticanje
tehnologijske revitalizacije gospodarstva (financijske, porezne, carinske
olakšice i stimulacije). Programi unapređenja tih čimbenika činili bi ujedno
strateške pravce tehnologijske politike.

(82) Kao država koja se je opredjelila za otvoreno tržišno gospodarstvo
Hrvatska neće sprečavati, ali ni u poratnoj obnovi i očekivanom novom investicijskom
valu posebno pomagati uvoz tehnologije i znanja iz svijeta. Potrebno je
ipak definirati neka ograničenja: (i) Registrirati sve tehnologije koje
se uvoze, a prohibitivno djelovati na one tzv. istovrsne kako se ne bi
dogodilo da istu licencu kupuje i troškove plaća više gospodarskih subjekata;
(ii) Uvezene tehnologije i know-how moraju biti prijateljske prema okolišu;
(iii) Izgraditi institucije koje bi potpomogle uvoz, odnosno izvoz tehnologija,
prvenstveno kao specijaliziranih agencija za transfer koje će poslovati
na tržišnim načelima. Država se ne treba pojavljivati u ulozi upravljača
tehnologijskim fondovima niti fondovima za restrukturiranje, jer bi na
takvim fondovima ponovno mogla izrasti nepovoljna gospodarska struktura,
nedovoljno kompetitivna u međunarodnoj razmjeni.

**3.9.2 Razvoj i primjena novih tehnologija**

(83) Mjerama tehnologijskoga i gospodarskoga razvoja treba pružiti institucionalnu,
infrastrukturnu i drugu pomoć sektoru malih, posebno visokotehnologijskih,
proizvodnih poduzeća te posebnu pozornost posvetiti razvoju proizvodnih
klastera ("grozdova" proizvodnji) i mreža, tj. razvijanju odnosa
i suradnje između malih poduzeća i između velikih i malih i srednjih poduzeća.
U takve mreže, pored gospodarskih subjekata, treba uključiti i uslužni
sektor, znanstvenoistraživačke institucije i centre te posredničke institucije
koje potiču suradnju između spomenutih subjekata. Također treba smatrati
prihvatljivim sve oblike tržišno usmjerenih tvrtki što ih mogu osnivati
znanstvenoistraživačke institucije, promovirajući rezultate svojih istraživanja
u gospodarskom ambijentu. Treba poticati i rješenja kojima se pojednostavnjuju
postupci njihova osnivanja, iako se pritom ne mogu dovesti u pitanje svrha
postojanja i definirani zakonski kriteriji. Usluge privatnih poduzeća koja
nude opće ili sektorske tehnologijske usluge, a u uvjetima nerazvijenoga
tržišta, mogu se subvencionirati i poticati različitim rješenjima i na
degresivnoj osnovici, dok ne postignu kritičnu točku profitabilnosti.

(84) Budući da je u Hrvatskoj opća tehnologijska politika mogućim dosezima
bitno ograničena, nužno je na podlozi posebnosti sektorskih profila tehnologijskih
sposobnosti razlikovati: (i) sektore utemeljene na *know-how*; (ii)
na inžinjerstvu utemeljene sektore i (iii) na istraživanju i razvoju utemeljene
sektore. Postoji potreba oblikovanja hrvatske tehnologijske politike, usko
povezane s hrvatskim gospodarskim potencijalom, a s temeljnom zadaćom unapređivanja
njegova konkurentnog položaja. Svakom sektoru treba primjeriti i odgovarajuću
tehnologijsku politiku.

4. POTICAJNA POLITIKA ZNANSTVENOGA I

TEHNOLOGIJSKOGA RAZVOJA

*4.1 Nositelji politike znanstvenoga i tehnologijskoga razvitka*

(85) Uobičajeno je kao nositelje znanstvenoga i tehnologijskoga razvoja
razumijevati (i) poslovni sektor, odnosno sektor gospodarstva ili sektor
profitu usmjerenih gospodarstvenih djelatnosti (*business enterprise
sector*), (ii) sektor visoke naobrazbe (*higher education sector*),
(iii) sektor vlade, odnosno javni ili državni sektor (Government sector)
i (iv) sektor privatnih neprofitnih institucija (*private non-profit
sector*). Izdaci za istraživanje i razvoj alimentiraju se pak iz izvora
(i) poslovnoga sektora (gospodarstva), (ii) Vladina (državnog, javnog)
sektora, (iii) visokoškolskoga sektora, (iv) sektora privatnih neprofitnih
organizacija te iz (v) inozemstva. Treba uznastojati svakom od ovih sektora
- nositelja politike znanstvenoga i tehnologijskoga razvoja - pripisati
takvu ulogu u promicanju razvoja znanosti i tehnologije koja se potvrdila
u razvijenim zemljama. Pritom osobito treba uvažiti realno stanje te nasljeđe
povijesnih, kulturnih i drugih okolnosti koje predmnijevaju posebnost primjene
i razvoja općih, u suvremenim zemljama potvrđenih iskustava.

(86) Ministarstvo znanosti i tehnologije resorno je ministarstvo pri
Vladi Republike Hrvatske zaduženo za kreiranje, planiranje i provedbu znanstvene
i tehnologijske politike. Kao takvo mora se, u sustavu državne uprave uskladiti
na programskoj i izvedbenoj razini s drugim ministarstvima, posebno s ministarstvima
razvoja i obnove, financija, gospodarstva te obrane, drugim ministarstvima
te drugim državnim zavodima (za normizaciju i mjeriteljstvo, za patente,
za informatizaciju državne uprave, za statistiku za makroekonomske analize
i prognoze).

(87) Zbog niske institucijske i djelatne razine razvoja, prijenosa,
uvođenja, primjene novih tehnologija u hrvatskome gospodarstvu te njihova
nadzora i financiranja nužno je razviti i primjerene nositelje tehnologijskoga
razvoja koji na razvoj znanosti djeluju posredno, preko razvoja tehnologije.
Radi ostvarenja strateških pravaca hrvatske tehnologijske politike nadasve
je nužno stvaranje nacionalne mreže tehnologijskih centara sastavljene
od niza institucija usmjerenih na razvoj, prijenos, uvođenje, primjenu
i financiranje novih tehnologija. Ta se mreža koordinira na nacionalnoj
razini, obuhvaćajući šest osnovnih institucionalnih nositelja: (i) poslovnoinovacijske
centre, koji djeluju izdvojeno od sveučilišta, ali u uskoj suradnji s njima;
(ii) centre za prijenos tehnologija; (iii) financijske institucije; (iv)
prognostičke i monitoring institucije; (v) inovatorske i inžinjerske udruge;
(vi) ostale centre tehnologijske izvrsnosti te druge institucije koje doprinose
tehnologijskome razvoju. Uspješnost takvih centara ovisit će uglavnom o
njihovoj sposobnosti da okupe specijalizirane savjetnike koji će znati
procijeniti tehnologijsku ideju poduzetnik (te im pomoći pri osnivanju
poduzeća, izradbi poslovnoga plana, pribavljanju potrebna kapitala te marketingu
proizvoda i usluga. Posebnu pozornost treba posvetiti poslovnoinovacijskim
centrima, koji se danas najčešće javljaju na razini regionalnih i lokalnih
inicijativa te tehnologijskim centrima usmjerenim na pružanje usluga prvenstveno
poduzećima visoke tehnologije, što nastaju kao rezultat interakcije gospodarstva
i sveučilišta (*spin-off* učinci istraživanja) pa često i države.
pa često i države. Tehnologijske parkove, koji također pripadaju toj skupini
institucija, Hrvatska će razvijati samo iznimno - zbog visokih kapitalnih
ulaganja u infrastrukturu.

(88) Kao bitna sastavnica nacionalne mreže tehnologijskih centara potrebno
je osnovati razvojnu i tehnologijsku zakladu namijenjenu financijskoj potpori
razvoju novih tehnologija i inovacija, njihovu uvođenju u gospodarstvo
te prijenosu tehnologija na korisnika. Sredstva zaklade mogu se koristiti
svi nositelji tehnologijskoga razvoja preko javnog natječaja na temelju
unaprijed definiranih kriterija za pojedine djelatnosti. Zaklada se formira
na nacionalnoj razini preko donacija, međunarodnih izvora te samim poslovanjem
zaklade. Zaklada može osnivati podružnice na lokalnim razinama gradova
i županija dopunskim aktiviranjem njihova kapitala. Osnivanje takve zaklade
nužno je zbog izrazita nepostojanja stimulativnih mjera za istraživanja
usmjerena na gospodarstvo, tj. na razvoj novih proizvodnih procesa te proizvoda
i usluga.

(89) Pored razvojne i tehnologijske zaklade, Hrvatska mora razvijati
i druge oblike financijskih institucija namijenjenih potpori poslovnim
poduhvatima i poduzećima koja uvode i razvijaju nove tehnologije. Takvi
poslovi sadrže visok postotak rizika, koji pojedinačni poduzetnici i komercijalne
banke ne mogu ili ne žele snositi. Stoga je nužno stvoriti financijske
institucije specijalno namijenjene potpori rizičnim poslovima. U svijetu
su uobičajene institucije kapitala visokorizične uporabe (*venture capital*),
sjemenskoga kapitala (*seed capital*) te razni oblici zaklada. Uobičajeno
je da ih tvore banke i veliki proizvodni sustavi, ali ih sve češće tvore
nacionalna ili regionalna tijela uprave kao mjere državne potpore. Također
se mogu formirati na međunarodnoj razini. Djelatnosti tih institucija u
uskoj su svezi s raznim garancijskim programima.

(90) Znatnu je pomoć tehnologijskim poduhvatima i tehnologijski utemeljenim
malim i srednjim poduzećima moguće pružiti javnim i privatnim programima
garancijs i financijske potpore za postizanje ili smanjenje troškova kredita.
Hrvatska garancijska agencija (HGA) i Program HGA za unapređivanje poduzetništva
utemeljeni su da motiviraju bankarsko okruženje na kreditnofinancijsku
potporu razvoju malih i srednjih trgovačkih društava, trgovaca pojedinaca
i obrtnika. Davanjem prvenstva upravo onim korisnicima koji teže implementiraju
novih, poglavito visokih, tehnologija ili koji realiziraju izume ili pronalaske,
znatno se mogu potaknuti inovativne aktivnosti i tehnologijski razvoj Hrvatske.
To vrijedi i za novonastala poduzeća, koja se izravno utemeljuju na rezultatima
primijenjenih odnosno razvojnih istraživanja na sveučilištima ili u drugim
istraživačkim i znanstvenoistraživačkim institucijama. Uz program HGA potrebno
je uključiti i druge programe, kako bi se premostila nespremnost i nepripremljenost
bankarskog sustava da sustavom kreditiranja promiče i potiče nove tehnologije
i inovativne aktivnosti.

(91) Prognostičke i monitoring institucije usmjerene su na praćenje,
vrednovanje i anticipiranje dugoročnih i srednjoročnih tehnologijskih,
tržišnih i drugih tendencija na pojedinim područjima razvoja. Izravno doprinose
modeliranju razvoja čitavoga znanstvenoistraživačkoga i tehnologijskoga
sustava u sprezi s tendencijama u ostalim, posebno gospodarskim sektorima
razvoja. Nužno je na racionalan način osigurati prognostičke i analitičke
podloge, na kojima treba temeljiti dugoročni razvoj znanstvenoga i tehnologijskoga
sustava. To je moguće postići poticanjem postojećih znanstvenoistraživačkih
institucija da u projektnom obliku na određeno vrijeme ili trajno istražuju
pojedine probleme dugoga roka, ili je moguće pristupiti osnivanju nove
(prerastanju postojeće), specijalizirane institucije koja bi objedinjavala
ukupnost istraživačkih napora na prospekciji i prognozi budućih događanja.

*4.2 Potpora politici znanstvenoga i tehnologijskoga razvoja*

(92) Nositelji znanstveno-tehnologijskoga razvoja mogu učinkovito djelovati
samo u odgovarajućem okruženju. Stoga je neophodno kreirati niz mjera organizacijske,
financijske, fiskalne i pravne prirode, među kojima se izdvajaju: (i) poticajni
porezni sustav, (ii) razvedeni sustav mjera garancijske potpore, (iii)
mjere povećanja pokretljivosti ljudskoga kapitala, (iv) mjere zaštite intelektualnog
vlasništva, (v) mjere zaštite okoliša i potrašača te (vi) interegionalna
dimenzija održivog razvoja.

(93) Inovativne aktivnosti koje se ostvaruju u Hrvatskoj, odnosno u
inozemstvu valja podržati fiskalnim mjerama koje podupiru istraživanje
i razvoj kako bi gospodarski entiteti svoje kratkoročno, srednjoročno i
dugoročno poslovanje temeljili na spoznajnim, a ne intuitivnim osnovama.
Gospodarskim se entitetima smatraju fizičke i pravne osobe, hrvatski porezni
obveznici, koji svoje poslovanje i sukladno tomu financiranje aktivnosti
istraživanja i eksperimentalnog razvoja obnašaju u Hrvatskoj ili u inozemstvu.
Potpora fiskalnim mjerama koje podupiru znanost, istraživanje i eksperimentalni
razvoj ostvaruje se: (i) fiskalnim potporama na strani naručitelja znanstvenih
usluga i investicija u znanosti, (ii) fiskalnim potporama na strani znanstvenoistraživačkih
ustanova i (iii) fiskalnim potporama poreznog zahvaćanja dohotka znanstvenika
i istraživača.

(94) Na području oporezivanja dobiti trebalo bi u najvećoj mogućoj mjeri
prihvatiti načelo da se znanstvenoistraživačke ustanove i ustanove visoke
naobrazbe osnivaju kao neprofitne. Time se Ministarstvo dovodi u poziciju
slobodnijega raspolaganja sredstvima proračuna i njihova usmjeravanja suglasno
utvrđenim prvenstvima. Također, izdatke za domaće intelektualne usluge,
istraživanja i investicije u znanosti u načelu treba gospodarskim entitetima
priznavati u punom iznosu kao materijalni trošak ili investiciju. Kako
postoji bojazan da iz različitih razloga (iz financijskih potreba obnove
razrušenih materijalnih dobara posebno) proračunski izdaci za znanost i
(poglavito visoku naobrazbu) neće pratiti tempo kapitalnih izdataka i ostalih
tekućih i kapitalnih izdataka Državnog proračuna, potrebno je analizirati,
prihvatiti i primijeniti poticajne mjere oslobađanja od plaćanja poreza
na promet znanstvenih usluga, a od 1997. godine oslobađanjem plaćanja poreza
na dodanu vrijednost. Prethodno pretpostavlja tumačenje znanosti kao dugoročne
investicije, čime bi se snizila cijena znanstvenih usluga te povećala potražnja
za njima.

(95) Fiskalna potpora u obliku poreznog zahvaćanja dohotka znanstvenika
i istraživača ostvaruje se (i) poreznim odbicima pri prijavi poreza na
dohodak znanstvenika i istraživača na prihvatljive tekuće i kapitalne izdatke
u skladu s kriterijima Ministarstva financija i dodatnim odbicima kojima
se uvažava transfer tehnologija te (ii) povrativim zajmovima na porez u
postotku od prihvatljivih izdataka na istraživanje i razvoj, čime se umanjuje
porezno opterećenje poreznih obveznika, pri čemu se razlika može refundirati
kad iznos zajma bude veći od plaćenog poreza. Treba stvarati i uvjete kojima
se potiču inozemne tvrtke da svoja istraživanja ostvaruju i primjenjuju
u Hrvatskoj, sukladno Programu.

(96) Geografska i profesionalna mobilnost radne snage, napose najkvalitetnije
i najobrazovanije, bitna je pretpostavka unapređivanja hrvatskoga znanstvenoga
i tehnologijskoga sustava, njegove ravnomjernije i kvalitetnije regionalne
dimenzije. Sadašnje je stanje bremenito s jedne strane imobilnošću takve
radne snage, kad je riječ o migracijama unutar Hrvatske i s druge strane
o vrlo zabrinjavajućem egzodusu visokoobrazovanih kadrova, kad je riječ
o privremenom ili trajnom odlasku u inozemstvo (*brain drain*). U
vođenju kativne politike interregionalne (veća prostorna udaljenost) i
intraregionalne redistribucije visokoobrazovanih osoba (preraspodjela pučanstva
na kraće udaljenosti) sva se rješenja moraju temeljiti na načelu dragovoljnosti
te na spontanosti procesa koji se temelje na stvaranju općih i posebnih
povoljnih uvjeta što doprinose osobnoj odluci o migriranju. Zato se važnim
elementom ravnomjerna i dinamična razvoja nacionalnoga znanstvenog i tehnologijskog
sustava treba smatrati osmišljena redistributivna populacijska politika.
U nastojanju da se postigne ozbiljniji selektivni migracijski tok visokostručne
radne snage (sveučilišnih djelatnika, istraživača, stručnjaka za transfer
i primjenu novih tehnologija i sl.) potrebno je uvažiti različite motive
što utječu na donošenje odluke o migraciji. Važno je razlučiti tzv. proizvodno
usmjerenu migraciju (usmjerenu popuni radnih mjesta uz više plaće) od potrošački
usmjerene migracije (općenito usmjerene boljim radnim i životnim uvjetima)
te svakom od tih migracijskih tokova primjeriti i mjere i aktivnosti. Također
bi se diferencijalnim porezom na dohodak mogle podržati mjere redistributivne
populacijske politike, čime bi se ubrzao proces demetropolizacije hrvatske
znanosti.

(97) Svakom obliku migriranja visokostručne radne snage treba primjeriti
i nužnu i komplementarnu dopunsku migraciju srednje obrazovane radne snage
te ostalih zanimanja, uspostavljajući potreban odnos u strukturi radne
snage. Težište treba usmjeriti na mlađe osobe, napose obitelj, zbog njihove
imanentno veće mobilnosti i fleksibilnosti te ponuditi brzo rješavanje
primjerenih stambenih uvjeta. Na taj se način privremena migracija (4-5
godina) usmjerena akumuliranju uštede može pretvoriti u trajnu, a redistributivna
populacijska politika stvara temelje i za vođenje populacijske politike
(pomlađivanje). Zato treba razraditi mehanizme sustavna praćenja generacijskih
tokova mladih ljudi, napose s visokom naobrazbom, kako bi se lakše razumjeli
njihova motivacija i interesi te kako bi se mogla ponuditi primjerena i
atraktivna rješenja što stimuliraju demetropolizaciju u području visoke
naobrazbe, istraživanja i razvoja. Napose se to odnosi na selektivna zanimanja,
koja su strateški važna za pojedina područja. Težište treba postaviti na
motive stjecanja većih zarada uz stvaranje i unapređivanje osnovih životnih
i radnih uvjeta življenja te sadržajnijeg kulturnoga okružja. Osim prethodnih
mjera i aktivnosti usmjerenih na redistribuciju visokoobrazovane radne
snage nužno je razraditi i operativne mehanizme tzv. cirkulirajuće mobilnosti
te osigurati sukcesivnu migracijsku popunu visokostručne radne snage, paralelno
s odlaskom postojeće radne snage.

(98) Rastuća svijest o potrebi očuvanja okoliša i podržavanja razvoja
kojij neće rezultirati konzervacijom okoliša bitno je oblikovala svijest
o potrebi vođenja održiva razvoja. Uloga i doprinosi znanosti od prvorazredna
su značenja u promicanju takve nakane, bez obzira na to je li riječ o specifično
ekološkim istraživanjima li pak o prepoznavanju ekološke dimenzije u ostvarivanju
istraživanja ii razvoja, bez obzira na područje primjene. U tom je kontekstu
bitno prepoznati da država danas mora cijene resursa valorizirati po tržišnoj
osnovi, koje moraju biti ukalkulirane u cijene proizvoda, odnosno usluga
te je cijena okoliša interno sadržana u cijeni proizvoda. Korisnik i zagađivač
plaćaju takve troškove. Ne smatra se bitnim samo proizvod (njegova funkcionalna,
oblikovna i druga rješenja). Na značenju dobivaju i podaci o tome uz kolik
je trošak okoliša proizveden te kolik je trošak njegova recikliranja (uništavanja).
Presudnom za hrvatsko gospodarstvo postaje osposobljenost za primjenu normi
zaštite okoliša, prihvaćanje kojih postaje nužnim. Preko 300 direktiva
Europske unije postaje obvezom, s postupnom primjenom u zadanim rokovima,
bitno određujući karakter i strukturu budućega hrvatskog izvoza. Ukratko,
okoliš se razumijeva kao razvojna kategorija društva, postajući tržišnom
i marketinškom vrijednošću te ne iznenađuje da države s najvišim ekološkim
standardima imaju i najviše bruto nacionalne proizvode *per capita*
te da njihovi proizvodi na tržištu ostvaruju najvišu razinu konkurentnosti.
Ne treba smetnuti s uma ni činjenicu da ni jedna ozbiljnija međunarodna
financijska transakcija, osobito kapitalnoga karaktera, neće biti moguća
ne zadovolje li se pri ostvarivanju robnih tokova i odgovarajuće odredbe
o zaštiti okoliša. Procjenjuje se stoga da će se ukupna vrijednost prilagodbe
domaćeg gospodarstva narastajućim ekološkim standardima te razvoj i primjena
ekoloških projekata mjeriti narednih godina (desetljeća) u milijardama
USD (*eco-audit*, tj. traženje odgovora na pitanje "koliko se
čini za zaštitu okoliša?" i *eco-labeling*, tj. traženje odgovora
na pitanje "koliko koriste ili štete okolišu?" postaju u tom
kontekstu vrlo važnim). Bez doprinosa hrvatske znanosti i tehnologije to
zasigurno neće biti moguće te je nužno njihovu politiku i program razvoja
usko povezati s politikama i programima zaštite okoliša i zaštite prostora
(temeljem zakona o zaštiti okoliša i o prostornom uređenju), pa ih sve
vezati na razvojnu politiku države.

(99) Interregionalne i intraregionalne (uključujući i lokalne) razvojne
inicijative u povezivanju nositelja znanstvenoga i tehnologijskoga razvoja
bitne su u poticanju i ostvarivanju procesa gospodarske restrukturacije.
Time se osim sustavnog strukturiranja podiže lokalna i regionalna konkurentnost
i ujedno konkurentnost cijele Hrvatske. Treba upozoriti na korisnost stvaranja
"klastera" ("grozdanja") istraživačkih jedinica, napose
u regijama u kojima za to postoji minimum potrebnih uvjeta (kritična masa
istraživačkog potencija, prepoznatljivost istraživačkog područja i dr.).
Povrh tih klastera potrebno je razvijati i proizvodne "klastere"
koji će objedinjavati gospodarske, uslužne i znanstvenoistraživačke jedinice/subjekte,
radi razvoja propulzivnih, inovativnih i dinamičkih lokalnih i regionalnih
proizvodnih sustava.

5. INTENZIVIRANJE ISTRAŽIVANJA ZA POTREBE

OBRANE I NACIONALNE SIGURNOSTI

(100) Od smjerova i sadržaja istraživanja obrane i nacionalne sigurnosti
izdvajaju se: (i) intenziviranje istraživanja tehnologijske osnovice obrane,
poglavito složenih oružanih sustava, zapovjednih i administrativnih sustava,
oružja i nosača oružja, tehnologije dvostruke primjene i istraživanja sustava
integralne logistike (Modularnim tehnologijama u istraživanjima i razvoju
suvremenih tehničko-tehnologijskih i vojnih sustava osiguravaju se hardverska
i softverska interoperabilnost uštede na tržištu vojne opreme. Kako su
vlastita znanstvena istraživanja bitna za uspostavljanje potrebna stupnja
autonomije sustava obrane i nacionalne sigurnosti, nužno je određen postotak
vrijednosti od kupnje oružja i bojnih sustava u inozemstvu izdvojiti za
njihovo financiranje); (ii) istraživanje hrvatske strategije obrane kao
razvojne strategije mješovita odvraćanja, ratne vještine i operacije Hrvatske
vojske od taktičkih razmjera do pretpostavaka vođenja zračno-kopnene bitke
u sukobima srednjega intenziteta; (iii) višegransko istraživanje ljudskih
potencijala, organizacije ustroja oružanih snaga.

(101) Za ostvarivanje potreba obrane i nacionalne sigurnosti nužno je
uspostaviti suradnju istraživačkih, razvojnih i visokoškolskih institucija
te skupina stalnih i vanjskih istraživača u vojnim znanostima i vojnotehničkim
disciplinama. Kako su visoke vojne tehnologije vrlo skupe, prijeko je potrebno
razviti suradnju na zajedničkim znanstvenoistraživačkim programima sa srodnim
institucijama u zemlji i svijetu, posebice s vojskama prijateljskih zemalja.
Kadrovi se mogu smatrati kritičnom komponentom u ubrzanju znanstvenih istraživanja
obrane i nacionalne sigurnosti zajedno s razvojem znanstvenoistraživačke
infrastrukture obrane. Sveučilišni polijediplomski studij kao studij znanstveno-projektnog
značaja jedan je od načina zadovoljavanja tih potreba, a studij u inozemstvu,
sudjelovanje u radu međunarodnih istraživačkih skupina znanstvenika te
studij na visokim vojnim školama razvijenih oružanih snaga neodgodive su
i trajne zadaće u razvoju strategije i sustava obrane i nacionalne sigurnosti.
Kao područje istraživanja obrana i nacionalna sigurnost treba imati udjela
i u razvoju tehnologija dvojake primjene - vojne i civilne.

(102) Sva znanstvena istraživanja u vojnom području s obrambenim izravnim
i neizravnim učincima, s gledišta vrednovanja, trebaju se podvrgnuti postupcima
i mjerilima vrednovanja koje utvrđuje Nacionalno znanstveno vijeće. Zbog
posebnosti pojedinih istraživanja Ministarstvo obrane utvrđuje i okolnosti
i uvjete primjene posebnih postupaka vrednovanja dijela projekata. Zajednički
međuresorski odbor Ministarstva znanosti i tehnologije te Ministarstva
obrane i Ministarstva unutarnjih poslova trebaju osigurati učinkovito planiranje
proračuna i razvojnih prioriteta te uključivanje znanstvenika iz domovine
i dijaspore u programe od interesa za obranu Hrvatske.

6. MEĐUNARODNA SURADNJA U ZNANOSTI I

TEHNOLOGIJI

(103) Hrvatska je upućena na izrazito i ekspanzivno poticanje međunarodne
suradnje u svim područjima, poglavito u područjima znanosti i tehnologije.
Kvaliteta njezina modela rasta i razvoja u izravnoj je svezi s karakterom
i obujmom međunarodne razmjene i suradnje. Ta suradnja ima dva bitna aspekta.
Izražava se (i) nizom multilateralnih i bilateralnih sveza (projekata,
aktivnosti i dr.), postojećih ili onih koje se tek započinju ili namjeravaju
razvijati te (ii) uvođenjem međunarodno prihvaćenih kategorija, metodologija
i standarda.

(104) Za Hrvatsku su prioritetni međudržavni i međunarodni programi
i projekti koji izražavaju pravce prvenstva u razvoju nadasve europske
znanosti i tehnologije, s izrazitim utjecajem na gospodarstvo i industriju.
Potrebno je razlikovanje suradnje s (i) međunarodnim vladinim i (ii) međunarodnim
nevladinim institucijama. Hrvatska bilježi dobru suradnju sa specijaliziranim
agencijama Ujedinjenih naroda, te s regionalnim međuvladinim organizacijama
na regionalnim znanstvenim, tehnologijskim i obrazovnim projektima (Alpe-Jadran,
Srednjoeuropska inicijativa - CEI, Program srednjoeuropske razmjene za
sveučilišne studije - CEEPUS itd.). Treba istaknuti i suradnju s Europskom
unijom (program COST). Postoji nužnost daljnjega intenziviranja suradnje
na tim programima. To osobito vrijedi za programe međunarodne suradnje,
osobito međunarodne suradnje usmjerene na postupnu integraciju zemalja
u tranziciji u gospodarstveni i politički ustroj Eurposke unije (PHARE
- TEMPUS).

(105) Značenje je suradnje u multilateralnom području dvojako. S jedne
strane takva suradnja osigurava zadovoljavanje znanstvene kvalitete, a
s druge strane omogućava dostup svim relevantnim znanstvenim podacima,
transfer znanja i korištenje kapitalne opreme, cijena koje i održavanje
prelazi mogućnosti samo jedne zemlje (sve češće i skupine zemalja). Time
izravno ti programi doprinose europeizaciji hrvatske znanosti. Osobito
je ta činjenica vidljiva kroz unapređivanje sve intenzivnije pozitivne
migracije znanstvenika, i to ne samo omogućavanjem našim znanstvenicima
da se uključuju u relevantne znanstvene programe i projekte u velikim europskim
znanstvenim centrima, nego perspektivno i njihovoj koncentraciji na projektima
koji bi se znatnije realizirali u našim znanstvenim institucijama.

(106) Hrvatska mora graditi pozitivan odnos prema međunarodnim institucijama
kao što su CERN, Elettra, Eureca, Copernicus i druge. Njihovo značenje
nije samo u sustavnom i suvremenom obrazovanju vrsnih znanstvenika i stručnjaka
već i u činjenici da njihove aktivnosti prethode razvoju visokih tehnologija.
Zato je nužno da se Hrvatska uključuje u istraživanja (npr. istraživanja
svemira, istraživanje podmorja, globalnih klimatskih promjena i sl.) koja
se realiziraju kao zajednički istraživački programi više država. Posebno
značenje za hrvatski znanstveni i tehnologijski razvoj ima i zajedničko
djelovanje nacionalnih znanstvenoistraživačkih centara (laboratorija i
sl.) i realiziranje projekata sukladno globalnim pristupima (konvencije
o zaštiti čovjekove sredine, očuvanje mora, zraka i sl.). Uz dominantan
i tradicionalan interes za razvoj suradnje u znanstvenom i tehnologijskom
području s razvijenim zemljama Europske unije nužno je intenzivirati postojeće
i definirati i potaknuti nove programe razvoja suradnje u područjima od
posebna interesa za prostor srednje Europe, odnosno mediteranskoga bazena.

(107) Kao svoj prirodni nastavak, programi u području europske i regionalne
(srednjoeuropske i mediteranske) suradnje predmnijevaju i intenziviranje
razvoja u području bilateralne suradnje. Do kraja 1995. Republika Hrvatska
uskladila je i supotpisala 18 posebnih bilateralnih ugovora i protokola
o suradnji u području znanosti i tehnologije, a još je oko 20 usklađeno
i nalazi se pred potpisivanjem. Na bilateralnom planu nužno je razlikovanje
triju razina suradnje. S visokorazvijenim zemljama (Njemačka, Sjedinjene
Američke Države, Francuska, Velika Britanija i dr.) na odabranim je projektima
potrebno nadasve osigurati suradnju u području razmjene i edukacije naših
znanstvenika i stručnjaka. To svakako uključuje i oslonac u punoj mjeri
na znanstvenike i stručnjake iz hrvatske dijaspore, koji mogu ponijeti
ulogu mosta prema znanstvenim zajednicama kojima pripadaju. Sa susjednim
je zemljama potrebno razvijati programe što izražavaju zajednički interes
koji se izvodi iz geopolitičkog položaja (zaštita čovjekove sredine, korištenje
podmorja, projekti koji imaju zadaću rješavanja specifičnih problema u
industriji i gospodarstvu i sl.). Konačno, potrebno je koristiti i posebne
mogućnosti razvoja suradnje u području znanosti i tehnologije sa zemljama
u razvoju, gdje je moguć širok dijapazon suradnje: od zajedničkih primijenjenih
istraživanja i razvoja (procesi i proizvodi), od različitih oblika transfera
znanja i obrazovanja na hrvatskim sveučilištima, gdje se hrvatska znanost
javlja kao subjekt i nositelj projektnih zadataka, odnosno transfera naših
tehnologijskih dostignuća u zemljama u razvoju.

(108) Poticat će se svi oblici institucionalne suradnje te suradnje
na pojedinačnom planu. Razvijanje suradnje na podlozi pojedinačnih znanstvenoistraživačkih
kontakata može poslužiti iniciranju ili unapređivanju zajedničkih znanstvenoistraživačkih
projekata. Napose je nužno poticati suradnju sa znanstvenicima i stručnjacima
hrvatskoga podrijetla ili pak s hrvatskim građanima zaposlenim u raznim
znanstvenim, strukovnim i drugim institucijama i organizacijama.

(109) Radi poticanja međunarodne suradnje Republika Hrvatska mora osigurati
nazočnost hrvatskih znanstveno-nastavnih i znanstvenoistraživačkih institucija
i programa na međunarodnom tržištu znanja (članarine, kotizacije, stipendije
i sl.). Potrebno je namijeniti 5% ukupnih proračunskih sredstava usmjerenih
na financiranje znanosti i tehnologije upravo za financiranje programa
međunarodne suradnje. Posebno je važno utemeljiti odgovarajuće bilateralne
fondove za financiranje istraživanja od zajedničkoga interesa, čime se
omogućava ravnopravno sudjelovanje hrvatskih znanstvenika na međunarodnim
projektima, obrazovanje znanstvenika i stručnjaka iz bliskih nam zemalja
u razvoju te transfer primjerenih tehnologija. Programe suradnje na godišnjoj
osnovici planira i vrednuje Ministarstvo.

7. PREDVIĐANJE RAZVOJA ZNANOSTI I TEHNOLOGIJE

U RAZDOBLJU OD 1996. DO 2005. GODINE

(110) Sve izrazitija raslojenost država na razvijene i nedovoljno razvijene
ili nerazvijene, na one koji mogu gajiti znanosti i razvijati tehnologije
i one koje to ne mogu, nužno nameće potrebu neprekidna učenja s razumijevanjem,
učenja novoga i nadvladavanja zastarijevanja postojećega znanja i spoznaja,
nasuprot slijepu prenošenju tuđih iskustava. Pomno proučavanje toga rastućega
gospodarskog jaza u suvremenom svijetu i nastojanja da se nadvlada od posebne
je važnosti za Hrvatsku, koja usprkos ratu i teškim gospodarskim prilikama
raspolaže s više preduvjeta za ostvarivanje prijenosa novoga znanja i tehnologija
te stvaranje uvjeta za daljnji samosvojan i međunarodno raspoznatljiv vlastit
održiv ravoj. Preduvjet svladavanja toga zadatka jest u vođenju domišljene,
mudre i ustaljene državne politike gospodarskoga razvoja, koju treba temeljiti
na spoznaji vlastitoga kulturnog i gospodarskog identiteta kao polazišta
za određivanje ciljeva gospodarskog razvoja i strategije njihova ostvarenja.
U tome kontekstu znanost i obrazovanje razumijevaju se kao kapitalno ulaganje,
a ne kao tekući trošak, čime se bitno mijenja njihov položaj u procesu
programiranja sveukupnih rashoda.

(111) Prepoznavanje i oblikovanje opće i sektorskih tehnologijskih politika
pretpostavkom je njihova usklađivanja sa znanstvenom i gospodarskom politikom
te politikom ostvarivanja konkurentnosti. Time se stvara bitna podloga
dinamičkom utvrđivanju konkurentnih prednosti, odnosno prioritetnih područja
istraživanja (temeljna istraživanja, primijenjena i razvojna istraživanja,
eksperimentalni razvoj, strateški menadžment inovacija) te određivanju
mogućih "prozora" za stvaranje međunarodnoga prestiža. Također
se na toj podlozi mogu oblikovati i primjereni instrumenti tehnologijske
politike. Posebno je važno založiti se za strategiju ("malog",
odnosno "velikog") preskoka u razvoju tehnologija stanovita stadija
unutar razvojnoga slijeda odabranih tehnologija. U tome svjetlu potrebno
je istraživati oportunitete niza relevantnih pitanja, poput kupnje patenata,
unajmljivanja inozemnih stručnjaka, svestrana prikupljanja gospodarskih
informacija, kratkoročna, srednjjoročna i dugoročna predviđanja razvoja
odabranih tehnologija i gospodarskoga razvoja te pomnjiva sociopsihološkog
predviđanja - sve potpomognuto institucijama za transfer tehnologija. Osobito
je važno organizirati, oslanjajući se na iskusne i djelotvorne znanstvenoistraživačke
skupine, suradnju s ekspertnim skupinama za odabrane tehnologije i s poslovno
ustaljenim i djelotvornim tvrtkama. Time se omogućava preskok dolazeće
generacije odabrane tehnologije te stvaranje prednosti na sljedećoj generaciji.
Ostvarenje toga pothvata oslanja se na temeljna istraživanja i dugoročna
predviđanja tehnologijskoga razvoja, na istraživanje dinamike tržišnih
kretanja (robnih, novčanih) te gospodarske strukture.

*Tablica 10.* Očekivana dinamika sredstava za istraživanje i ravoj
prema izvorima sredstava

![](dodaci/1996/0242-13.gif)

(112) Sposobnost hrvatskoga sustava znanosti i tehnologije da producira
očekivane rezultate jamačno će rasti. Sadašnja razina ulaganja u razvoj
toga sustava te sljedbena razina aktualne kompetencije mogu se nazreti
u podacima izloženim na tablicama 7 i 8. Nužno je istraživanjima poduprijeti
spoznaju u bitnim elementima međuodnosa razine ulaganja i očekivanih učinaka
što će ih proizvoditi hrvatski znanstveni i tehnologijski sustav. Na sadašnjoj
se razini spoznaje mora utvrditi nužnost da se hrvatska znanost i tehnologija
financiraju bar na razini vrijednosti medijana udjela izdvajanja za istraživanje
i razvoj u GDP-u za članice OECD-a, uz obvezu povećavanja toga iznosa u
funkciji smanjivanja tehnologijskoga jaza. Realne mogućnosti povećavanja
financiranja hrvatske znanosti i tehnologije od gospodarstva, odnosno iz
državnoga proračuna te vremensku dimenziju te dinamike treba primjenom
odgovarajućih suvremenih metoda staviti u međuodnos sa željenim učincima.
Nacionalno znanstveno vijeće podupire razinu izdvajanja danu tablicom 10,
koja s jedne strane pomiruje očekivanu osposobljenost, ali i potrebe hrvatskog
gospodarstva da razvija svoju znanost i tehnologiju, a s druge strane dinamiku
apsorpcijske moći sustava hrvatske znanosti i tehnologije.

Klasa: 640-01/95-01/04

Zagreb, 16. veljače 1996.

ZASTUPNIČKI DOM SABORA REPUBLIKE HRVATSKE

Predsjednik

Zastupničkog doma Sabora

**akademik Vlatko Pavletić,** v.r.

Ostalo, NN 16/1996-242
Opći uvjeti korištenjaZaštita privatnosti[Pristup podatcima](/data_access_hr.aspx)[ELI](/about_eli_hr.aspx)

©2026. g. Narodne novine d.d.

, izrada [Novena d.o.o.](http://novena.hr/)