## Odluka Ustavnog suda Republike Hrvatske broj U-III-2666/2002 od 20. ožujka 2003.

### NN 67/2003 (19.4.2003.), Odluka Ustavnog suda Republike Hrvatske broj U-III-2666/2002 od 20. ožujka 2003.

# USTAVNI SUD REPUBLIKE HRVATSKE

795

Ustavni
sud Republike Hrvatske, u Vijeću šestorice za odlučivanje o ustavnim tužbama, u
sastavu sudac Petar Klarić, predsjednik Vijeća te suci Ivan Matija, Željko Potočnjak,
Agata Račan, Nevenka Šernhorst i Milan Vuković, članovi Vijeća, odlučujući u
postupku vođenom u povodu ustavne tužbe B. B. iz K., na sjednici Vijeća održanoj
20. ožujka 2003., jednoglasno je donio

## ODLUKU

I.
Ustavna tužba se odbija.

II. Ova
odluka objavit će se u »Narodnim novinama«.

```
Obrazloženje
```

1.
Ustavna tužba podnijeta je protiv presude Upravnog suda Republike Hrvatske,
broj: Us-3920/2000-6 od 13. lipnja 2002.

Osporenom presudom odbijena je podnositeljeva tužba
protiv rješenja Hrvatskog zavoda za mirovinsko osiguranje – Središnje službe u
Zagrebu, klasa: 140-09/99-01/03395752351, urbroj: UP/II-341-99-03/1-99/013733
od 23. ožujka 2000., kojim je odbijena njegova žalba protiv rješenja Hrvatskog
zavoda za mirovinsko osiguranje – Područne službe u Karlovcu, broj: SO-214/99 od
18. svibnja 1999.

Prvostupanjskim rješenjem od 18. svibnja 1999.
odbijen je podnositeljev zahtjev za uračunavanje u mirovinski staž razdoblja od
9. listopada 1991. do 5. kolovoza 1995., zbog nedostatka dokaza o uplati
doprinosa za to razdoblje.

2. U ustavnoj tužbi podnositelj, u bitnom, navodi da
on niti zna, niti je njegova obveza znati koje je tijelo »parafonda« za
predmetno razdoblje bilo nadležno za utvrđivanje statusa osiguranika, već da je
prvostupanjsko tijelo potrebne podatke trebalo zatražiti službenim putem. Ističe
da njegov zahtjev za priznavanje svojstva osiguranika u predmetnom razdoblju
nije u vezi sa Zakonom o konvalidaciji (»Narodne novine«, broj 104/97), ni Ured­bom
za provođenje Zakona o konvalidaciji za upravno područje rada, zapošljavanja,
mirovinskog i invalidskog osiguranja, doplat­ka za djecu, socijalne skrbi i zaštite
vojnih i civilnih invalida rata (»Narodne novine«, broj 51/98), jer je imao
priznat kontinuitet položaja osiguranika.

Smatra
da su osporenom i prethodećim rješenjima povri­jeđene odredbe članka 3., 14.
stavka 2., članka 19. stavka 1. i članka 26. Ustava.

Predlaže
usvojiti ustavnu tužbu, ukinuti osporenu presudu i prethodeća rješenja te
predmet vratiti prvostupanjskom tijelu na ponovni postupak.

3.
Ustavna tužba sadrži formalne sastojke propisane člankom 65. Ustavnog zakona o
Ustavnom sudu Republike Hrvatske (»Narodne novine«, broj 49/02 – pročišćeni
tekst, u daljnjem tekstu: Ustavni zakon), kao i pretpostavke propisane člankom
62. stavcima 2. i 3. i člankom 64. Ustavnog zakona.

4.
Ustavni sud, odlučujući o ustavnoj tužbi, prvo ispituje jesu li prava istaknuta
u ustavnoj tužbi ustavna prava u smislu članka 62. stavka 1. Ustavnog zakona.
Ako utvrdi da se radi o ustavnim pravima, Ustavni sud ispituje jesu li ustavna
prava povrijeđena.

*Ustavna
tužba nije osnovana.*

5.
Prema ustavnom određenju nadležnosti Ustavnog suda (članak 128. stavak 1.
podstavak 4. Ustava), kao i prema odredbi stavka 1. članka 62. Ustavnog zakona,
ustavna tužba je institut ustanovljen radi zaštite ljudskih prava i temeljnih
sloboda, a može se podnijeti ako podnositelj smatra da je pojedinačnim aktom (i
postupkom koji mu je prethodio) povrijeđeno neko od Ustavom utvrđenih ljudskih
prava i temeljnih sloboda (ustavno pravo).

6.
Konkretno, podnositelj ističe povredu prava zajamčenih člankom 14. stavkom 2. i
člankom 26. Ustava. Kao razlog navodi svoju prosudbu da se njegovo pravo nije
trebalo utvrđivati prema odredbama Zakona o konvalidaciji i Uredbe za provođenje
Zakona o konvalidaciji za upravno područje rada, zapošljavanja, mirovinskog i
invalidskog osiguranja, doplatka za djecu, socijalne skrbi i zaštite vojnih i
civilnih invalida rata, jer je imao priznat kontinuitet statusa osiguranika.

U postupku koji je prethodio ustavnoj tužbi utvrđeno
je da podnositelj nije imao evidentiran položaj osiguranika u odgo­va­rajućim
evidencijama »parafonda«, odnosno tijela mirovinskog osiguranja na područjima
iz članka 1. Uredbe za provođenje Zakona o konvalidaciji za upravno područje
rada, zapošljavanja, mirovinskog i invalidskog osiguranja, doplatka za djecu,
socijalne skrbi i zaštite vojnih i civilnih invalida rata, a zahtjev je podnio
upravo temeljem odredbe članka 5. te Uredbe.

Stoga, Ustavni sud utvrđuje da osporenom presudom i
pret­hodećim rješenjima podnositelju ustavne tužbe nisu povri­jeđena prava
zajamčena u članku 14. stavku 2. i članku 26. Ustava.

7. Podnositelj ističe i povredu odredaba članka 3. i članka
19. stavka 1. Ustava.

Odredbe članka 3. i članka 19. stavka 1. Ustava ne
sadrže ljudska prava i temeljne slobode koja se štite u ustavnosudskom postupku
pokrenutom ustavnom tužbom temeljem odredbe članka 62. Ustavnog zakona.

8. Stoga je, temeljem odredbe članka 75. Ustavnog
zakona, odlučeno kao u izreci.

Broj:
U-III-2666/2002
Zagreb, 20. ožujka 2003.

USTAVNI SUD REPUBLIKE HRVATSKE

Predsjednik Vijeća
**dr. sc. Petar Klarić,** v. r.

if !supportEmptyParas endif

Odluka, NN 67/2003-795