## Odluka Ustavnog suda Republike Hrvatske broj:U-III-417/2005 od 18. listopada 2007.

### NN 122/2007 (28.11.2007.), Odluka Ustavnog suda Republike Hrvatske broj:U-III-417/2005 od 18. listopada 2007.

# USTAVNI SUD REPUBLIKE HRVATSKE

**3544**

Ustavni sud Republike Hrvatske, u Prvom vijeću za odlučivanje o ustavnim
tužbama, u sastavu sudac Željko Potočnjak, predsjednik Vijeća, te suci Davor
Krapac, Ivan Matija, Agata Račan, Smiljko Sokol i Nevenka Šernhorst, članovi
Vijeća, u postupku pokrenutom ustavnom tužbom D. M. iz Z., koga zastupa
Zajednički odvjetnički ured D. R., M. R. i K. K. iz Z., na sjednici održanoj 18.
listopada 2007. godine, jednoglasno je donio

## ODLUKU

I. Ustavna tužba se usvaja.
II. Ukida se presuda Županijskog suda u Zagrebu, broj: Gž-4331/03-2 od 23.
studenoga 2004. godine.
III. Predmet se vraća Županijskom sudu u Zagrebu na ponovno odlučivanje.
IV. Ova odluka objavit će se u »Narodnim novinama«.

```
Obrazloženje
```

1. Ustavna tužba podnijeta je protiv presude Županijskog suda u Zagrebu, broj:
Gž-4331/03-2 od 23. studenoga 2004. godine.
Tom presudom preinačena je presuda Općinskog suda u Zagrebu, broj: Ps-6/94 od
16. prosinca 2002. godine i odbijen je tužbeni zahtjev podnositelja radi
donošenja presude koja zamjenjuje ugovor o prodaji stana u Z., površine 67,69
m2.
2. Podnositelj ustavne tužbe smatra da je Županijski sud u Zagrebu nepravilno
utvrdio činjenično stanje i pogrešno primijenio propise materijalnog prava. U
obrazloženju ustavne tužbe navodi da je sporni stan njegov otac M. M. dobio na
korištenje u svojstvu nositelja stanarskog prava, dana 20. rujna 1983. godine,
od pravne osobe ZOIL, N. S., temeljem Ugovora o korištenju stana. Podnositelj
navodi da se u stan uselio zajedno sa svojim ocem 20. rujna 1983. godine, te da
je njegov otac predmetni stan trajno napustio 1991. godine jer se odselio u N.
S., u sjedište ZOIL-a, gdje je do umirovljenja 1995. godine stalno radio. U
međuvremenu je uzeo i jugoslavensko državljanstvo. Podnositelj ističe da je
nastavio koristiti stan o čemu je obavijestio »C. o.« d.d., koje je nakon 1991.
godine, kao pravni sljednik, preuzelo sva prava i obveze bivše poslovnice ZOIL
N. S. S obzirom da se »C. o.« d.d. oglušilo na njegov zahtjev za suglasnost za
kupoprodaju stana, on je tužbom kod Općinskog suda u Zagrebu tražio da se donese
presuda kojom se nadomješta Ugovor o kupoprodaji stana. Ističe da je Općinski
sud u Zagrebu presudom, broj: Ps-6/94 od 16. prosinca 2002. usvojio njegov
tužbeni zahtjev, a Županijski je sud u Zagrebu preinačio prvostupanjsku presudu
i odbio tužbeni zahtjev uz obrazloženje da je podnositeljev otac nositelj
stanarskog prava koji nema hrvatsko državljanstvo, pa se sporni stan može
otkupiti samo pod uvjetom reciprociteta, a taj reciprocitet između Republike
Hrvatske i Savezne Republike Jugoslavije ne postoji. Drugostupanjski sud smatra
da podnositelj nema pravo na otkup stana kako je to presudio prvostupanjski sud.
Sve navedeno, po mišljenju podnositelja, ima za posljedicu povredu njegovih
ustavnih prava zajamčenih člancima 14. stavkom 2. i 26. Ustava Republike
Hrvatske.
Podnositelj predlaže Ustavnom sudu usvajanje ustavne tužbe, ukidanje presude
Županijskog suda u Zagrebu i vraćanje predmeta tom sudu na ponovni postupak.
3. Za potrebe ustavnosudskog postupka pribavljen je spis Općinskog suda u
Zagrebu, broj: Ps-6/94.
 *Ustavna tužba je osnovana.*

4. U postupku pokrenutom ustavnom tužbom temeljem odredbe članka 62. stavka 1.
Ustavnog zakona o Ustavnom sudu Republike Hrvatske (»Narodne novine«, broj
99/99., 29/02. i 49/02. – pročišćeni tekst), Ustavni sud, u granicama zahtjeva
istaknutog u ustavnoj tužbi, utvrđuje je li u postupku odlučivanja o pravima i
obvezama ili o sumnji ili optužbi zbog kažnjivog djela povrijeđeno podnositelju
ustavno pravo, pri čemu se, u pravilu, ne upušta u pitanje jesu li sudovi
pravilno i potpuno utvrdili činjenično stanje i ocijenili dokaze. Za Ustavni sud
relevantne su samo one činjenice od čijeg postojanja ovisi ocjena o povredi
ustavnog prava.
5. Općinski sud u Zagrebu usvojio je tužbeni zahtjev podnositelja i donio
presudu koja nadomješta ugovor o kupoprodaji stana temeljem Zakona o prodaji
stanova na kojima postoji stanarsko pravo (»Narodne novine«, broj 27/91.,
33/92., 43/92. – pročišćeni tekst, 69/92., 25/93., 26/93., 48/93., 2/94., 47/94.
i 58/95., u daljnjem tekstu: ZPS). U obrazloženju presude prvostupanjski sud
ističe da se u konkretnom slučaju kao sporno ukazuje pravno pitanje je li otac
podnositelja M. M., kao nositelj stanarskog prava, može dati svoju suglasnost
podnositelju za kupnju spornog stana s obzirom da nije hrvatski državljanin.
Tijekom postupka utvrđeno je slijedeće:
– podnositelj kao član porodičnog domaćinstva oca M. M. nesmetano koristi sporni
stan od useljenja 1983. godine, njegov položaj kao člana obiteljskog domaćinstva
nije sporan;
– postoji suglasnost podnositeljevog oca M. M. od 17. veljače 1994. i 24. ožujka
1998. godine kojom on izražava svoju suglasnost da podnositelj otkupi predmetni
stan;
– podnositelj je hrvatski državljanin, ima prijavljeno prebivalište na adresi
spornog stana, na dan podnošenja zahtjeva ima ukupno 8 godina, 8 mjeseci i 24
dana radnog staža, te da nije podnio zahtjev za otkup stana na području Grada Z.
prema odredbama ZPS-a;
– ispunjene su sve zakonske pretpostavke za kupnju spornog stana.
U obrazloženju prvostupanjske presude navodi se sljedeće:
– nije od utjecaja što otac podnositelja, kao nositelj stanarskog prava na
spornom stanu, nije hrvatski državljanin, jer je u konkretnom slučaju bitno da
je on bio nositelj stanarskog prava i da je u tom svojstvu dao svom sinu
(podnositelju), kao članu porodičnog domaćinstva valjanu suglasnost za kupnju
tog stana, te da je podnositelj hrvatski državljanin,
– očitovanje Ministarstva vanjskih poslova Republike Hrvatske od 15. siječnja
2002. godine, vezano uz tumačenje odredbe članka 36. ZPS-a i pitanje
reciprociteta u odnosu na osobe koje nemaju hrvatsko državljanstvo nije
relevantno, jer je nesporno da podnositelj kao kupac stana ima hrvatsko
državljanstvo.
6. Županijski sud u Zagrebu preinačio je presudu prvostupanjskog suda i odbio
podnositeljev tužbeni zahtjev, uz obrazloženje da njegov otac M. M., koji je
nositelj stanarskog prava na spornom stanu, nema hrvatsko državljanstvo.
U obrazloženju drugostupanjske presude navodi se sljedeće:
*»Kako u smislu čl. 36. ZPS-a stanari i druge osobe iz čl. 6. ZPS-a, koji nemaju
hrvatsko državljanstvo, mogu kupiti stanove prema odredbama ovog Zakona, samo
pod uvjetima reciprociteta, a kako iz podataka Ministarstva pravosuđa od 15.
siječnja 2002. godine proizlazi da između SRJ i Republike Hrvatske ne postoji
reciprocitet glede stjecanja vlasništva na nekretninama, to, u konkretnom
slučaju, nositelj stanarskog prava nema pravo na otkup stana, pa slijedom toga
nije niti mogao dati valjanu suglasnost za otkup stana člana obiteljskog
domaćinstva«.*
7. Ustavni sud ocjenjuje da su za odlučivanje u konkretnom slučaju mjerodavne
odredbe članka 6. stavaka 1. i 5. ZPS-a, te odredbe članka 12. Zakona o
stambenim odnosima (»Narodne novine«, broj 51/85., 42/86., 22/92. i 70/93., u
daljnjem tekstu: ZSO).
*Prema odredbi članka 6. stavka 1. ZPS-a stan ima pravo kupiti stanar pod
uvjetima toga Zakona, a uz njegovu suglasnost i članovi njegovog obiteljskog
domaćinstva, kao i da se stanarom odnosno članom obiteljskog domaćinstva stanara
smatraju osobe određene propisima o stanovanju.
Stavak 5. članka 6. ZPS-a propisuje da se suglasnost iz stavka 1. tog članka
daje na ugovoru ili posebnoj ispravi uz ovjereni potpis, a u slučaju uskrate
suglasnosti odlučuje se u sudskom postupku.
Članak 12. ZSO-a propisuje da se članovima porodičnog domaćinstva stanara
smatraju bračni drug, te osobe koje zajedno* s njim stanuju posljednje dvije
godine, i to: srodnici po krvi u pravoj liniji i njihovi bračni drugovi, braća i
sestre, (...)
Podnositelj u spornom stanu stanuje od dana 20. rujna 1983. godine do danas,
dakle trajno koristi stan kao član obiteljskog domaćinstva.
Slijedom navedenog, Ustavni sud utvrđuje da je Općinski sud u Zagrebu primijenio
mjerodavne odredbe materijalnog prava kada je usvojio tužbeni zahtjev
podnositelja, s obzirom da su bile ispunjene sve zakonske pretpostavke za
donošenje presude koja zamjenjuje ugovor o prodaji stana.
8. Podnositelj u ustavnoj tužbi ističe povredu jednakosti pred zakonom,
zajamčenom člankom 14. stavkom 2. Ustava.
Presuda Županijskog suda u Zagrebu temelji se na odredbi članka 36. ZPS-a koji
glasi:
Stanari i druge osobe iz članka 6. ovoga Zakona koji nemaju hrvatsko
državljanstvo mogu kupiti stanove prema odredbama ovoga Zakona samo pod uvjetom
reciprociteta.
Ustavni sud ocjenjuje da stajalište drugostupanjskog suda o nepostojanju
reciprociteta nije ustavnopravno prihvatljivo, jer je kupac predmetnog stana
hrvatski državljanin, slijedom čega za odlučivanje u konkretnom slučaju nije
mjerodavna odredba članka 36. ZPS-a, koji se odnosi isključivo na strane
državljane.
Slijedom izloženog, Ustavni sud utvrđuje da je u konkretnom slučaju podnositelju
povrijeđeno pravo na jednakost pred zakonom, zajamčeno člankom 14. stavkom 2.
Ustava s obzirom da je presuda drugostupanjskog suda utemeljena na propisu koji
nije mjerodavan za konkretan slučaj i da je obrazložena na ustavnopravno
neprihvatljiv način.
9. Odredbom iz članka 26. Ustava propisano je da su svi državljani Republike
Hrvatske i stranci jednaki pred sudovima i drugim državnim i inim tijelima koja
imaju javne ovlasti, te nije mjerodavno u ovom slučaju. Ovakvo stajalište
Ustavni sud izrazio je u odluci, broj: U-lll-884/2004 (»Narodne novine«, broj
2/05.).
10. Slijedom iznijetoga, na temelju odredaba članaka 73. i 76. Ustavnog zakona,
odlučeno je kao u izreci.
11. Objava ove odluke temelji se na odredbi članka 29. stavka 1. Ustavnog
zakona.

Broj: U-III-417/2005
Zagreb, 18. listopada 2007.

USTAVNI SUD REPUBLIKE HRVATSKE
Predsjednik Vijeća
**dr. sc. Željko Potočnjak**, v. r.

Odluka, NN 122/2007-3544
Opći uvjeti korištenjaZaštita privatnosti[Pristup podatcima](/data_access_hr.aspx)[ELI](/about_eli_hr.aspx)

©2026. g. Narodne novine d.d.

, izrada [Novena d.o.o.](http://novena.hr/)