## Odluka Ustavnog suda Republike Hrvatske broj:U-III-1551/2006 od 8. lipnja 2006

### NN 78/2006 (14.7.2006.), Odluka Ustavnog suda Republike Hrvatske broj:U-III-1551/2006 od 8. lipnja 2006

# USTAVNI SUD REPUBLIKE HRVATSKE

1879

Ustavni sud Republike Hrvatske, u Prvom vijeću
za odlučivanje o ustavnim tužbama, u sastavu sudac Željko Potočnjak,
predsjednik Vijeća, te suci Ivan Matija, Jasna Omejec,
Agata Račan, Smiljko Sokol i Milan Vuković, članovi Vijeća, u postupku koji je ustavnom tužbom
pokrenuo V. d.d. V., kojeg zastupaju opunomoćenici M. L. i V. O., odvjetnici iz
V., na sjednici održanoj 8. lipnja 2006. godine, jednoglasno je donio

## ODLUKU

I. Ustavna tužba se odbija.

II. Ova odluka objavit će se u »Narodnim
novinama«.

Obrazloženje

1. Ustavna tužba podnijeta je protiv presude
Upravnog suda Republike Hrvatske, broj: Us-7819/2001-9
od 8. veljače 2006. godine, kojom je odbijena podnositeljeva tužba podnijeta
protiv rješenja Državnog inspektorata Republike Hrvatske, Povjerenstva za
žalbe, klasa: UP/II-336-01/01-01/58, urbroj:
556-16-01-01-02/VA od 8. lipnja 2001. godine.

Navedenim rješenjem odbijena je žalba
podnositelja izjavljena protiv rješenja Državnog inspektorata Republike
Hrvatske, Područne jedinice V., klasa: UP/I-336-02/01-01/25, urbroj: 556-16-01-01-2/VN od 26. ožujka 2001. godine, kojim
rješenjem se podnositelju zabranjuje obračunavanje i naplaćivanje učešća za
sufinanciranje priključka na vodovodnu mrežu kao uvjeta za izvedbu priključka
na tu mrežu iznad stvarnih troškova priključka.

Istim rješenjem naređuje se podnositelju
vraćanje naplaćenih iznosa na ime zaračunatog učešća u sufinanciranju
vodoopskrbne mreže iznad stvarnih troškova priključaka oštećenim korisnicima s
tog osnova.

2. Podnositelj smatra da su mu osporenim
rješenjima nadležnih upravnih tijela kao i presudom Upravnog suda povrijeđena
ustavna prava zajamčena člancima 14. i 19. Ustava Republike Hrvatske.

Povrede navedenih ustavnih odredaba podnositelj
obrazlaže razlozima isticanim tijekom upravnog postupka i u upravnosudskom
sporu. U bitnome ističe kako se osporenom presudom Upravnog suda potvrđuje, kao
zakonita, odluka Državnog inspektorata, a koja ni pravno ni stvarno nije
provediva. Uplate da su izvršene temeljem važećih ugovora koje ni nadležna
upravna, a niti sudska kontrolna vlast za sada nije ukinula niti poništila.

Predlaže ustavnu tužbu usvojiti, ukinuti osporenu
presudu Upravnog suda kao i rješenja nadležnih upravnih tijela i predmet
vratiti prvostupanjskom upravnom tijelu na ponovni postupak i odlučivanje.

Temeljem odredbe članka 67. stavka 2. Ustavnog
zakona o Ustavnom sudu Republike Hrvatske (»Narodne novine«, broj 99/99.,
29/02. i 49/02. – pročišćeni tekst, u daljnjem tekstu: Ustavni zakon)
podnositelj je predložio odgodu ovrhe do donošenja odluke ovog Suda po ustavnoj
tužbi.

3. Za potrebe ustavnosudskog postupka pribavljen
je spis Držav­nog
inspektorata Republike Hrvatske, Područne jedinice V., klasa:
UP/I-336-02/01-01/25, urbroj: 556-16-01/06-9/V.N.

*Ustavna tužba nije osnovana*.

4. Ustavni sud, u postupku u povodu ustavne
tužbe podnijete na temelju članka 62. Ustavnog zakona, u granicama zahtjeva
istaknutog u ustavnoj tužbi, utvrđuje je li u postupku odlučivanja o pravima i
obvezama pojedinca došlo do nedopuštenog posizanja u Ustavom zaštićena ljudska
prava i temeljne slobode. Pritom se Ustavni sud, u pravilu, ne upušta u pitanje
jesu li sudovi i nadležna tijela pravilno i potpuno utvrdili činjenično stanje
i ocijenili dokaze. Za Ustavni sud relevantne su samo one činjenice od čijeg
postojanja ovisi ocjena o povredi ustavnog prava.

5. Iz osporenih akata nadležnih upravnih tijela,
osporene presude Upravnog suda i druge dokumentacije koja se nalazi u spisu,
razvidno je da je u postupku izravnog inspekcijskog nadzora nad poslovanjem
podnositelja, koji je obavljen u vremenu od 12. do 20. ožujka 2001. godine,
gospodarski inspektor Državnog inspektorata – Područne jedinice V. utvrdio da
je podnositelj vlasnicima građevina koji su se željeli priključiti na komunalnu
infrastrukturu (regionalni vodovod), prije nego što su uopće sklopili ugovore
za izvođenje radova na samom priključku, uvjetovao izvedbu toga priključka
uplatom određenog iznosa na ime učešća u izgradnji vodovodne mreže.

Slijedom tako utvrđenog činjeničnog stanja
prvostupanjsko upravno tijelo donijelo je osporeno rješenje kojim je zabranilo
podnositelju obračun i naplatu učešća za sufinanciranje vodovodne mreže
korisnicima koji se žele priključiti na te mreže, kao uvjeta za izvedbu
priključka na tu mrežu, odnosno naplatu troškova iznad stvarnih troškova rada i
materijala priključka na komunalne objekte za opskrbu vodom (točka 1. izreke),
te naredilo podnositelju vraćanje više naplaćenih iznosa oštećenim korisnicima
s te osnove (točka 2. izreke).

Prvostupanjsko upravno tijelo je tako odlučilo
jer je utvrdilo da je podnositelj suprotno odredbama Zakona o komunalnom
gospodarstvu (»Narodne novine«, broj 36/75., 70/97., 128/99., 57/00. i 129/00.)
obračunavao i naplaćivao učešće za sufinanciranje izgradnje vodovodne mreže
prije nego što je uopće pristupio izvedbi priključka na vodoopskrbne objekte za
opskrbu pitkom vodom od 1. siječnja 2000. godine do trenutka izvršenog nadzora
20. ožujka 2001. godine korisnicima koji su u tom razdoblju izvršili
priključivanje na navedene objekte ili su se željeli priključiti na komunalne
objekte.

Istim je rješenjem podnositelju, a s obzirom da
su svi korisnici koji su plaćali ta učešća poznati (nalaze se u tabelarnom
pregledu korisnika) a poznati su i iznosi koje su plaćali, naložen povrat
korisnicima naplaćenih iznosa na ime sufinanciranja i proširenja vodovodne
mreže.

6. Žalbu podnositelja izjavljenu protiv tog
rješenja drugostupanjsko upravno tijelo je svojim rješenjem od 8. lipnja 2001.
godine u cijelosti odbilo ocijenivši kako je prvostupanjsko rješenje pravilno i
na zakonu osnovano.

U postupku kontrole zakonitosti upravnih akata,
Upravni sud Republike Hrvatske je odbio tužbu podnositelja. U obrazloženju
presude navodi da su izvori financiranja za komunalnu infrastrukturu propisani
Zakonom o komunalnom gospodarstvu i to člankom 22. stavkom 1. gdje je navedeno
da se sredstva osiguravaju iz komunalnog doprinosa iz proračuna jedinica
lokalne samouprave, pa podnositelj nije mogao samovoljno te troškove
prevaljivati na korisnike priključaka.

7. Analizom navoda ustavne tužbe, navoda i
razloga istaknutih u osporenim aktima nadležnih upravnih tijela i Upravnog
suda, Ustavni je sud utvrdio da podnositelju nisu povrijeđena ustavna prava na
koja ukazuje u svojoj ustavnoj tužbi.

Ocjenjujući razloge ustavne tužbe sa stajališta
članka 14. stavka 1. Ustava, valja istaknuti da ova odredba Ustava sadrži
ustavno jamstvo nediskriminacije, odnosno zabranu diskriminacije u ostvarenju
nekog konkretnog prava zajamčenog Ustavom. Iako se poziva na članak 14. stavak
1. Ustava, podnositelj u ustavnoj tužbi nije naveo u čemu se u konkretnom
slučaju sastoji povreda ustavnog jamstva nediskriminacije. Ustavni sud u
provedenom ustavnosudskom postupku nije našao nijednu činjenicu ili okolnost
koja bi na bilo koji način upućivala da je u postupcima koji su prethodili
ustavnosudskom postupku podnositelj bio diskriminiran po bilo kojoj osnovi u
ostvarenju nekog ustavnog prava. Stoga, Ustavni sud utvrđuje da podnositelju
nije povrijeđeno navedeno ustavno jamstvo.

8. Ocjenjujući razloge ustavne tužbe sa
stajališta članka 14. stavka 2. Ustava, Ustavni sud je utvrdio da osporenom
presudom podnositelju nije povrijeđeno ustavno pravo jednakosti pred zakonom.

Pravna stajališta navedena u osporenoj presudi
Upravnog suda zasnivaju se na pravilnoj primjeni mjerodavnog materijalnog prava
i na ustavnopravno prihvatljivom tumačenju tog prava. Ustavni sud utvrđuje da
je Upravni sud, polazeći od činjeničnog stanja utvrđenog u provedenom dokaznom
postupku, obrazložio svoja stajališta iznesena u osporenoj presudi, za koja je
nedvojbeno da nisu posljedica proizvoljnog tumačenja i samovoljne primjene
mjerodavnog materijalnog prava.

9. Članak 19. stavak 2. Ustava glasi:

Zajamčuje se sudska kontrola zakonitosti
pojedinačnih akata upravnih vlasti i tijela koja imaju javne ovlasti.

U konkretnom slučaju osporena odluka je donesena
upravo u postupku kontrole zakonitosti pojedinačnih akata upravnih vlasti, pri
čemu je prema ocjeni ovog Suda, Upravni sud Republike Hrvatske postupao
sukladno odredbi sadržanoj u članku 19. stavku 2. Ustava, meritorno odlučivši o
osporavajućim razlozima podnositelja iznesenim u tužbi. S obzirom na navedeno,
tijekom ustavnosudskog postupka navodi podnositelja da je osporenom odlukom
povrijeđena citirana ustavna odredba utvrđeni su neosnovanima.

10. Odredba članka 19. stavka 1. Ustava ne
sadrži ustavna prava i nisu temelj za postupanje Ustavnog suda u postupku
povodom ustavne tužbe na temelju članka 62. Ustavnog zakona.

11. Iz navedenih razloga je, na temelju članaka
73. i 75. Ustavnog zakona, odlučeno kao u izreci.

12. S obzirom da je Ustavni sud odmah donio
odluku u ovom predmetu, to nije imao razloga posebno razmatrati primjenu članka
67. stavka 2. Ustavnog zakona.

13. Odluka o objavi temelji se na odredbi članka
29. Ustavnog zakona.

Broj: U-III-1551/2006

Zagreb, 8. lipnja 2006.

USTAVNI SUD REPUBLIKE HRVATSKE

Predsjednik Vijeća

**dr****. sc. Željko Potočnjak, v. r.**

Odluka, NN 78/2006-1879