## Odluka Ustavnog suda Republike Hrvatske broj U-IIIA-3299/2002 od 21. svibnja 2003.

### NN 111/2003 (15.7.2003.), Odluka Ustavnog suda Republike Hrvatske broj U-IIIA-3299/2002 od 21. svibnja 2003.

# USTAVNI SUD REPUBLIKE HRVATSKE

 **1525**

Ustavni sud Republike Hrvatske, u sastavu Smi­­ljko
Sokol, predsjednik Suda, te suci Marijan Hra­­njski, Petar Klarić, Mario Kos,
Jurica Malčić, Ivan Matija, Ivan Mrko­­njić, Jasna Omejec, Že­­ljko Potoč­­njak,
Agata Račan, Emilija Rajić, Vice Vukojević i Milan Vuković, u postupku u povodu
ustavne tužbe M. P. iz J., zastupanog po punomoćniku D. R., odvjetniku iz Z.,
na sjednici Vijeća održanoj dana 21. svib­­nja 2003. godine, jednoglasno je
donio

## ODLUKU

I. Ustavna tužba se
usvaja.

II. Županijski sud u
Zagrebu dužan je donijeti presudu u predmetu koji se vodi pred tim sudom pod
brojem: Gž-11531/00 u najkraćem mogućem roku, ali ne du­­ljem od šest (6)
mjeseci, računajući od prvog iduće­g dana nakon objave ove odluke u »Narodnim
novinama«.

III. Na teme­­lju
članka 63. stavka 3. Ustavnog zakona o Us­tav­nom sudu Republike Hrvatske
(»Narodne novine«, broj 49/02 – pročišćeni tekst), podnosite­­lju ustavne tužbe
M. P. iz J., određuje se primjerena naknada zbog povrede ustavnog prava iz
članka 29. stavka 1. Ustava Republike Hrvatske, u iznosu od 6.000,00 (šest
tisuća) kuna.

IV. Naknada iz točke
III. izreke ove odluke bit će isplaćena iz državnog proračuna u roku od tri
mjeseca od dana podnoše­­nja zahtjeva podnosite­­lja za ­­njezinu isplatu.

V. Ova odluka objavit
će se u »Narodnim novinama«.

Obrazlože­­nje

1. Podnosite­­lj ustavne tužbe podnio je dana
30. prosinca 2002. godine ustavnu tužbu, teme­­ljem odredbe članka 63. Ustavnog
zakona o Ustavnom sudu Republike Hrvatske (»Narodne novine«, broj 49/02 – pročišćeni
tekst, u da­­lj­­njem tekstu: Ustavni zakon), u postupku koji se vodi kod Županijskog
suda u Zagrebu, radi naknade štete.

Zbog nedonoše­­nja sudske odluke u razumnom roku
pod­nosite­­lj nalazi povrijeđenim ustavno pravo iz članka 29. stavka 1. Ustava
Republike Hrvatske.

U ustavnoj tužbi podnosite­­lj zahtijeva da
Ustavni sud odredi Županijskom sudu u Zagrebu primjeren rok za donoše­­nje
presude u predmetu koji se vodi pred tim sudom pod poslovnim brojem: Gž-11531/00,
te da odredi primjerenu naknadu podnosite­­lju u iznosu od 80.000,00 kuna zbog
povrede ­­nje­govog ustavnog prava, koju je Županijski sud u Zagrebu učinio
kada o pravima i obvezama podnosite­­lja nije odlučio u razumnom roku.

ČINJENICE VAŽNE ZA USTAVNOSUDSKI POSTUPAK

2. Ustavni sud je, u postupku pokrenutom
ustavnom tužbom, primjenom članka 63. Ustavnog zakona, utvrdio či­­njenice koje
su pravno relevantne za odlučiva­­nje o povredi ustavnog prava podnosite­­lja,
zajamčenog člankom 29. stavkom 1. Ustava Repub­like Hrvatske:

Dana 4. siječ­­nja 1983. godine podnosite­­lj je
podnio tužbu Općinskom sudu u Zagrebu, protiv RO »H.« OOUR »N.« iz Z. i SIZ-a
za re­gionalne ceste R., radi naknade štete u iznosu od 666.000 dinara.
Podnosite­­lj je u tužbi Općinskom sudu naveo da je dana 10. rujna 1982. godine
imao prometnu nezgodu, jer je vozilom iznenada upao u grabu koja je nastala
prekopava­­njem ceste. Naveo je da mjesto prekopava­­nja nije bilo označeno
niti je bilo znakova upozore­­nja.

U nastavku navodimo da­­lj­­nji
tijek parničnog postupka:

– ročište zakazano za
10. ožujka 1983. godine otkazano je zbog bolesti raspravnog suca;

– ročište je održano
21. trav­­nja 1983. godine;

– ročište je održano
21. listopada 1983. godine; određeno je provođe­­nje liječničkog vještače­­nja
po vještaku neuropsihijatru;

– ročište je održano
12. lip­­nja 1984. godine; određeno je prometno vještače­­nje na okolnost
vrijednosti vozila podnosite­­lja;

– dana 5. listopada
1984. godine dostav­­ljeni su nalaz i miš­­lje­­nje vještaka prometne struke;

– ročište je održano
14. ožujka 1985. godine, 20. studenoga 1985. godine;

– na ročištu 8. siječ­­nja
1986. godine donijeto rješ­­enje o spaja­­nju na spis broj: Pn-32/83;

– ročište je održano
10. lip­­nja 1986. godine; spojen spis broj: Pn-2650/85;

– ročište je održano 4.
svib­­nja 1987. godine;

– ročišta održana 5.
siječ­­nja 1988. godine, 14. ožujka 1988. godine, 9. svib­­nja 1988. godine,
14. lip­­nja 1988. godine, 12. rujna 1988. godine, 21. ve­­ljače 1990. godine,

– ročište zakazano za
22. ožujka 1990. godine odgođeno je zbog spriječenosti raspravnog suca;

– dana 22. svib­­nja
1990. godine Općinski sud u Zagrebu donio je presudu kojom je obvezao tužene na
solidarno plaća­­nje određenog iznosa podnosite­­lju; dok je dio tužbenog
zahtjeva podnosite­­lja odbijen;

– podnosite­­lj je u
odnosu na odbijeni dio tužbenog zahtjeva podnio žalbu;

– žalbu je dana 7.
rujna 1990. godine podnio i tuženi.

Iz podataka spisa proizlazi da je, radi očitova­­nja
o podnijetim žalbama stranaka, spis dostav­­ljen Okružnom sudu u Zagrebu, u
kojem je vođen pod poslovnim brojevima: Gž-8116/90 i Gž-4619/91 te je dopisima
drugostupa­­njskog suda, dva puta remisorno vraćen Općinskom sudu u Zagrebu.
Nakon toga spis, broj: Pn-32/83 je izgub­­ljen.

Prijedlogom podnosite­­lja od 11. trav­­nja
1994. godine zatražena je obnova spisa broj: Pn-32/83. Podnosite­­lj navodi da
je, nakon prvostupa­­njske odluke od 22. svib­­nja 1990. godine spis, po žalbama
stranaka, upućen na Okružni sud u Zagrebu, gdje je vođen pod brojem: Gž-8116/90,
te je dana 11. prosinca 1990. godine donijeta odluka i spis remisorno vraćen
sudu prvog stup­­nja. Potom da je spis ponovno upućen na Okružni sud u Zagrebu,
te da je ponovno 17. lip­­nja 1991. godine remisorno vraćen sudu prvog stup­­nja.

Izvješćem Općinskog suda u Zagrebu od 21.
prosinca 1995. godine Županijskom sudu u Gradu Zagrebu dostav­­ljen je spis
broj: Pn-32/83, nakon dovršenog postupka obnav­­lja­­nja spisa, a radi donoše­­nja
odluke o žalbama izjav­­ljenim protiv presude od 22. svib­­nja 1990. godine.

Županijski sud u Gradu Zagrebu je dana 8.
studenoga 1996. godine vratio spis Općinskom sudu u Zagrebu radi otkla­­nja­­nja
uočenih nedostataka u postupku obnav­­lja­­nja spisa.

Rješe­­njem Općinskog suda u Zagrebu, broj: 23
Su-1455/98 od 22. siječ­­nja 1999. godine određeno je provođe­­nje postupka
rekonstrukcije spisa broj: Pn-32/83.

U pismu od 18. ve­­ljače 2003. godine, Županijski
sud u Zagrebu navodi da je izvješćem od 4. prosinca 2000. godine Općinski sud u
Zagrebu dostavio spis broj: Pn-32/83 ovom sudu radi donoše­­nja odluke o žalbama
tužite­­lja i III. tuženog izjav­­ljenim protiv presude od 22. svib­­nja 1990.
godine. Međutim, drugostupa­­njski sud je uočio da spis nije u cijelosti obnov­­ljen,
jer da žalbe I. i II. tuženika nisu u spisu, te je spis ponovno vratio
prvostupa­­njskom sudu.

OČITOVANJE ŽUPANIJSKOG SUDA U ZAGREBU

3. Na teme­­lju članka 69. stavka 2. Ustavnog
zakona, Ustavni sud zatražio je dana 3. ve­­ljače 2003. godine od Županijskog
suda u Zagrebu da se izjasni o navodima ustavne tužbe u roku od 30 dana od dana
primitka zahtjeva.

U očitova­­nju, dostav­­ljenom
18. ožujka 2003. godine, pred­sjednik Županijskog suda u Zagrebu je naveo da je
prvostupa­­nj­ska presuda u konkretnom predmetu donijeta 22. svib­­nja 1990.
godine, te da je radi odlučiva­­nja o podnijetim žalbama spis upućen tadaš­­njem
Okružnom sudu u Zagrebu, gdje je dva puta remisorno vraćan Općinskom sudu u
Zagrebu. Navodi da je spis vođen pod brojevima: Gž-8116/90 i Gž-4619/91. Nakon
toga da je spis izgub­­ljen. Navodi da je podnosite­­lj 11. trav­­nja 1994.
godine podnio prijedlog za obnovu spisa te da je spis, nakon provedenog
postupka obnove, ponovno dostav­­ljen Županijskom sudu u Zagrebu, gdje je
zaprim­­ljen pod brojem: Gž-109/96.

Nada­­lje, navodi se u
očitova­­nju Županijskog suda u Zagrebu, da je na sjednici Županijskog suda u
Zagrebu, dana 15. lip­­nja 1996. godine, odlučeno da se spis ponovno vrati
prvostupa­­njskom sudu. Naime, u spisu nije bilo priloženo rješe­­nje
predsjednika suda o pokreta­­nju postupka za obnav­­lja­­nje izgub­­ljenog
spisa, a nisu pribav­­ljene niti preslike zapisnika o sasluša­­nju svjedoka.
Rješe­­nje predsjednika Općinskog suda u Zagrebu, o pokreta­­nju postupka,
donijeto je 22. siječ­­nja 1999. godine.

Županijski sud u Zagrebu ponovno je zaprimio
spis dana 30. lip­­nja 2000. godine, pod brojem: Gž-6612/00 te je na sjednici
vijeća od 7. studenoga 2000. godine odlučeno da se spis ponovno vrati prvostupa­­njskom
sudu, radi priklapa­­nja dostavnica.

Dana 4. prosinca 2000. godine spis je ponovno
dostav­­ljen Županijskom sudu u Zagrebu, gdje je zaprim­­ljen pod brojem: Gž-11531/00.

Potom je spis ponovno, na sjednici Županijskog
suda u Zagrebu, održanoj 18. ve­­ljače 2003. godine, radi uočenih nedostataka,
vraćen Općinskom sudu u Zagrebu.

Predsjednik Županijskog suda u Zagrebu zak­­ljučno
navodi da, slijedom izloženih okolnosti, do danas nije donijeta pravo­moćna
odluka.

PRAVO VAŽNO ZA USTAVNOSUDSKI POSTUPAK

4. Odredbom članka 29. stavka 1. Ustava
Republike Hrvat­ske (»Narodne novine«, pročišćeni tekst, broj 41/01), propisano
je:

»Svatko ima pravo da zakonom ustanov­­ljeni
neovisni i nepristrani sud (…) u razumnom roku odluči o ­­nje­govim pravima i
obvezama (…)«

Odredbom članka 63.
Ustavnog zakona propisano je:

»(1) Ustavni sud će pokrenuti
postupak po ustavnoj tužbi i prije no što je iscrp­­ljen pravni put, u slučaju
kad o pravima i obvezama stranke (…) nije u razumnom roku odlučio sud (…).

(2) U odluci kojom
usvaja ustavnu tužbu zbog nedonoše­­nja akta u razumnom roku iz stavka 1. ovoga
članka, Ustavni sud će nadležnom sudu odrediti rok za donoše­­nje akta kojim će
taj sud meritorno odlučiti o pravima i obvezama (…) podnosite­­lja. Rok za donoše­­nje
akta poči­­nje teći iduće­g dana od dana objave odluke Ustavnog suda u
»Narodnim novinama«.

(3) U odluci iz stavka
2. ovoga članka Ustavni sud će odrediti primjerenu naknadu koja pripada
podnosite­­lju zbog povrede ­­nje­gova ustavnog prava koju je sud učinio kada o
pravima i obvezama podnosite­­lja (…) nije odlučio u razumnom roku. Naknada se
isplaćuje iz državnog proračuna u roku od tri mjeseca od dana podnoše­­nja
zahtjeva stranke za njezinu isplatu.«

*Ustavna tužba je
osnovana.*

5. Povredu ustavnog
prava na donoše­­nje sudske odluke u razumnom roku Ustavni sud razmatra u
svjetlu osobitih okolnosti svakog pojedinog slučaja.

Razmatra­­njem razloga
ustavne tužbe podnosite­­lja i dostav­­ljenog očitova­­nja Županijskog suda u
Zagrebu, Ustavni sud utvrdio je da su se u ovom slučaju ostvarile pretpostavke
za ­­nje­govo postupa­­nje u smislu odredbe članka 63. Ustavnog zakona.

Svoju odluku Ustavni sud obrazlaže utvrđe­­njima:

5.1. DULJINA SUDSKOG POSTUPKA

Prvostupa­­njski parnični postupak započeo je 4.
siječ­­nja 1983. godine, podnoše­­njem tužbe Općinskom sudu u Zagrebu. Budući
da je spis bio izgub­­ljen i nije moguće točno slijediti rad­­nje u postupku, a
iz dostav­­ljenih materijala proizlazi da je spis u postupku pred drugostupa­­njskim
sudom, Županijskim sudom u Zagrebu od 21. prosinca 1995. godine kada je
Općinski sud u Zagrebu, nakon dovršenog postupka obnove izgub­­ljenog spisa,
dostavio spis drugostupa­­njskom sudu, radi donoše­­nja odluke o žalbama izjav­­ljenim
protiv presude od 22. svib­­nja 1990. godine.

Obnovu spisa zatražio
je podnosite­­lj dana 11. trav­­nja 1994. godine.

Dakle, od 21. prosinca
1995. godine, kada je Župa­­nijski sud u Zagrebu zaprimio obnov­­ljeni spis, pa
do podnoše­­nja ustavne tužbe dana 30. prosinca 2002. godine, prošlo je 7
(sedam) godina i 9 (devet) dana. U tom vremenskom razdob­­lju drugostupa­­njski
sud nije donio meritornu odluku.

Ustavni sud napomi­­nje
da od dana stupa­­nja na snagu Zakona o potvrđiva­­nju Konvencije za zaštitu ­­ljudskih
prava i teme­­ljnih sloboda s pripadajućim protokolima (»Narodne novine« – Međunarodni
ugovori, broj 18/97, 6/99 – pročišćeni tekst, stupio na snagu 5. studenoga
1997. godine, u da­­lj­­njem tekstu: Europska konvencija) čine, teme­­ljem
članka 134. Ustava Republike Hrvat­ske (»Narodne novine«, broj 56/90), dio
unutar­­nje­g pravnog poretka Republike Hrvatske. Dio unutar­­nje­g pravnog
poretka Re­pub­like Hrvatske od tog dana čini i odredba članka 6. stavka 1.
Europske konvencije pod nazivom »Pravo na pošteno suđe­­nje« koja, između
ostaloga, propisuje:

»Radi utvrđiva­­nja
svojih prava i obveza građanske naravi (…) svatko ima pravo da zakonom ustanov­­ljeni
neovisni i nepristrani sud (…) u razumnom roku ispita ­­nje­gov slučaj.«

Sukladno navedenom,
konvencijsko pravo na donoše­­nje sud­ske odluke u razumnom roku čini dio
unutar­­nje­g pravnog poretka Republike Hrvatske od dana 5. studenoga 1997.
godine. S druge strane, pravo na donoše­­nje sudske odluke u razumnom roku utvrđeno
je ustavnim pravom u Republici Hrvatskoj 9. studenoga 2000. godine izmjenama
članka 29. stavka 1. Ustava Republike Hrvatske (»Narodne novine«, broj 113/00).
Iz navedenih razloga ispitiva­­nje razumnosti traja­­nja sudskih postupaka
prije 5. studenoga 1997. godine, u pravilu, ne bi moglo biti predmetom
ustavnosudskih postupaka teme­­ljenih na članku 63. Ustavnog zakona, jer u
dotadaš­­njem pravnom poretku Republike Hrvatske takvo pravo nije postojalo ni
kao konvencijsko ni kao ustavno.

Ustavni sud je, u
konkretnom slučaju, ocijenio da se pravno relevantnim razdob­­ljem s aspekta
povrede prava na razumnu du­­ljinu traja­­nja sudskog postupka smatra razdob­­lje
od 5. studenoga 1997. (to jest, od dana stupa­­nja na snagu Zakona o potvrđiva­­nju
Konvencije) do 30. prosinca 2002. godine (to jest, do dana podnoše­­nja ustavne
tužbe podnosite­­lja), što ukupno iznosi 5 (pet) godina, 1 (jedan) mjesec i 25
(dvadeset i pet) dana.

5.2. POSTUPANJE NADLEŽNOG SUDA

Ustavni sud je utvrdio da je Županijski sud u
Zagrebu, do podnoše­­nja ustavne tužbe, tri puta spis vraćao prvostupa­­njskom
sudu na dopunu postupka obnove izgub­­ljenog spisa (na sjednicama održanim dana
15. listopada 1996., 7. studenoga 2000. i 18. ve­­ljače 2003. godine). Spis je
na drugostupa­­njskom sudu zaprim­­ljen 21. prosinca 1995. godine, kada je nakon
postupka obnove, prvostupa­­njski sud dostavio predmetni spis.

Napomi­­njemo da je, prije treće­g vraća­­nja
spisa prvostupa­­nj­skom sudu, predmetni spis bio na Županijskom sudu u Zagrebu
od 4. prosinca 2000. godine do 18. ve­­ljače 2003. godine.

Radi se, dakle, o razdob­­lju potpune
neaktivnosti nadležnog suda u parničnom postupku drugog stup­­nja u stvari građanske
naravi.

5.3. PONAŠANJE PODNOSITELJA USTAVNE TUŽBE (TUŽITELJA
U SUDSKOM POSTUPKU)

Podnosite­­lj ustavne tužbe, kao tužite­­lj u
sudskom postupku, svojim ponaša­­njem nije bitnije pridonio du­­ljini prvostupa­­njskoga
sudskog postupka.

5.4. SLOŽENOST SUDSKOG PREDMETA

S obzirom na mali broj provedenih rad­­nji u
parničnom postupku, u pravno relevantnom razdob­­lju, nije moguće utvrditi
mjerila prema kojima se ocje­­njuje težina postupka. Riječ je o parničnom
postupku radi naknade štete.

5.5. DRUGE OKOLNOSTI OD UTJECAJA NA DULJINU
SUDSKOG POSTUPKA

Ustavni sud utvrđuje da se poziva­­nje na
organizacijske probleme suda ne bi moglo smatrati opravdanim razlogom za
nerazumno dugo nepostupa­­nje suda u ovom sudskom postupku.

Napomi­­nje se da je Europski sud za ­­ljudska
prava u više svojih presuda izrijekom utvrdio da su države-ugovornice obvezne
organizirati svoje pravne poretke na način koji omogućava sudovima da ispune
zahtjeve, propisane člankom 6. stavkom 1. Europske konvencije, opetovano
ističući naročitu važnost tog zahtjeva za pravilno i uredno vođe­­nje sudskih
postupaka (v. primjerice, presude Europskog suda u predmetima Buchholz protiv
Njemačke od 6. svib­­nja 1981., Giuncho protiv Portugala od 10. srp­­nja 1984.,
Union Alimentaria Sanders SA od 7. srp­­nja 1989., Brigandi protiv Italije od
19. ve­­ljače 1991. i dr.).

6. Sukladno navedenom, Ustavni sud ocje­­njuje
da je nerazumno dugim nepostupa­­njem Županijskog suda u Zagrebu povrijeđeno
ustavno pravo podnosite­­lja da zakonom ustanov­­ljeni neovisni i nepristrani
sud u razumnom roku odluči o ­­nje­govim pravima ili obvezama, koja su
zajamčena člankom 29. stavkom 1. Ustava Republike Hrvatske.

7. Imajući u vidu sve navedene či­­njenice i
okolnosti, te posebno vrijeme potpune neaktivnosti suda drugog stup­­nja u
konkretnom sudskom predmetu, u smislu odredbe članka 63. stav­ka 2. Ustavnog
zakona, donesena je odluka kao pod točkama I. i II. izreke ove odluke.

8. Sukladno odredbi članka 63. stavka 3.
Ustavnog zakona, odlučeno je kao u točkama III. i IV. izreke ove odluke.

Visinu naknade zbog povrede ustavnog prava na
donoše­­nje sudske odluke u razumnom roku Ustavni sud u pravilu određuje za
razmatrano, pravno relevantno razdob­­lje, uz iznimnu moguć­nost uvažava­­nja
nerazumno dugog razdob­­lja potpune neaktivnosti suda i prije 5. studenoga
1997. godine, što ovisi o osobitim okolnostima svakog pojedinog slučaja.

Pri utvrđiva­­nju visine naknade, teme­­ljem
članka 63. stavka 3. Ustavnog zakona, Ustavni sud uzima u obzir sve okolnosti
slučaja, uz istodobno uvažava­­nje ukupnih gospodarskih i socijalnih prilika u
Republici Hrvatskoj.

9. Odluka o objavi (točka V. izreke) teme­­lji
se na odredbi članka 29. Ustavnog zakona.

Broj: U-IIIA-3299/2002
Zagreb, 21. svib­­nja 2003.

USTAVNI
SUD REPUBLIKE HRVATSKE

Predsjednik Suda
**dr. sc.** **Smi­­ljko Sokol, v. r.**

Odluka, NN 111/2003-1525