### NN 9/2016 (27.1.2016.), Odluka Ustavnog suda Republike Hrvatske broj: U-III-77/2015 od 10. prosinca 2015.

9 27.01.2016 Odluka Ustavnog suda Republike Hrvatske broj: U-III-77/2015 od 10. prosinca 2015.

USTAVNI SUD REPUBLIKE HRVATSKE

246

Ustavni sud Republike Hrvatske, u Drugom vijeću za odlučivanje o ustavnim tužbama, u sastavu sutkinja Snježana Bagić, predsjednica Vijeća, te suci Mato Arlović, Davor Krapac, Ivan Matija, Duška Šarin i Miroslav Šeparović, članovi Vijeća, u postupku koji je ustavnom tužbom pokrenuo A. M. iz Beravaca, kojeg zastupa P. K., odvjetnik u Slavonskom Brodu, na sjednici održanoj 10. prosinca 2015. jednoglasno je donio

ODLUKU

I. Ustavna tužba se odbija.

II. Ova odluka objavit će se u »Narodnim novinama«.

Obrazloženje

I. POSTUPAK PRED USTAVNIM SUDOM

1. Pravodobnu i dopuštenu ustavnu tužbu podnio je A. M. iz Beravaca (u daljnjem tekstu: podnositelj), kojeg u postupku pred Ustavnim sudom zastupa P. K., odvjetnik u Slavonskom Brodu.

1.1. Podnositelj ustavnom tužbom osporava presudu Županijskog suda u Slavonskom Brodu broj: Gž-841/14-2 od 30. svibnja 2014., donesenu u parničnom postupku radi utvrđenja očinstva. Tom je presudom kao neosnovana odbijena žalba podnositelja (tuženika u parničnom postupku) i potvrđena presuda Općinskog suda u Slavonskom Brodu broj: P-1319/11-42 od 12. ožujka 2014. Prvostupanjskom je presudom utvrđeno da je pok. M. M. (sin tuženika) biološki otac mldb. X. Y. (tužitelja), rođenog 31. svibnja 2011. u Slavonskom Brodu od majke I. V., te je podnositelju naloženo tužitelju naknaditi troškove parničnog postupka.

1.2. Podnositelj je istodobno s ustavnom tužbom izjavio i reviziju Vrhovnom sudu Republike Hrvatske (u daljnjem tekstu: Vrhovni sud). Podnositelju je stoga na podnesenu ustavnu tužbu Ustavni sud odgovorio revizijskim pismom s uputom da po okončanju revizijskog postupka pred Vrhovnim sudom, nakon ispunjenja pretpostavke o iscrpljenom pravnom putu, može predložiti nastavak ustavnosudskog postupka.

Vrhovni sud je rješenjem broj: Rev 2854/14-2 od 26. studenoga 2014. odbacio kao nedopuštenu reviziju podnositelja, jer je u postupku pred Vrhovnim sudom utvrđeno da podnositelj u reviziji nije određeno i individualizirano naznačio pravno pitanje zbog kojeg reviziju podnosi, niti je naveo razloge zbog kojih smatra da je to pitanje važno za osiguranje jedinstvene primjene prava i ravnopravnosti svih u njegovoj primjeni.

Podnositelj je, sukladno uputi iz revizijskog pisma, po okončanju revizijskog postupka, podneskom od 22. prosinca 2014. zatražio nastavak ustavnosudskog postupka po ranije podnesenoj ustavnoj tužbi, ne osporavajući rješenje Vrhovnog suda.

1.3. Podnositelj smatra da su mu osporenom presudom povrijeđena ustavna prava zajamčena člancima 14. stavkom 2., 19., 26. i 29. stavcima 1. i 4. Ustava Republike Hrvatske (»Narodne novine« broj 56/90., 135/97., 113/00., 28/01., 76/10. i 5/14.), kao i članak 6. Konvencije za zaštitu ljudskih prava i temeljnih sloboda (»Narodne novine – Međunarodni ugovori« broj 18/97., 6/99. – pročišćeni tekst i 8/99. – ispravak; u daljnjem tekstu: Konvencija).

2. Za potrebe ustavnosudskog postupka, a na temelju članka 69. alineje 3. Ustavnog zakona o Ustavnom sudu Republike Hrvatske (»Narodne novine« broj 99/99., 29/02. i 49/02. – pročišćeni tekst; u daljnjem tekstu: Ustavni zakon), zatražen je i pribavljen spis Općinskog suda u Slavonskom Brodu broj: P-1319/11.

II. ČINJENICE I OKOLNOSTI SLUČAJA

3. Parnični postupak, koji je prethodio ustavnosudskom, pokrenuo je mldb. tužitelj X. Y., zastupan po majci i z.z. I. V. iz Babine Grede, tužbom pred Općinskim sudom u Slavonskom Brodu s tužbenim zahtjevom na utvrđenje očinstva. Tužbeni zahtjev podnesen je protiv nasljednika presumiranog oca (tužiteljevog djeda), sukladno članku 74. stavku 1. Obiteljskog zakona (»Narodne novine« broj 116/03., 17/04., 136/04. i 107/07., u daljnjem tekstu: ObZ), budući da osoba za koju se tvrdi da je otac djeteta nije živa (presumirani otac smrtno je stradao u prometnoj nesreći prije rođenja djeteta – izgorio u automobilu).

3.1. Prvostupanjski sud ocijenio je vjerodostojnima iskaze saslušanih svjedoka u odnosu na činjenicu da su majka mldb. tužitelja i njegov pok. biološki otac bili zaručeni u vrijeme djetetovog začeća, da su i njihovi roditelji bili upoznati s činjenicom njihove veze i planova za vjenčanje i zajedničku budućnost. Također je provedeno i medicinsko vještačenje radi utvrđivanja očinstva metodom DNA analize te je utvrđeno da je pok. M. M. biološki otac mldb. tužitelja. Tuženik je osporio nalaz i mišljenje vještaka, navodeći da je vještačenje nezakonito provedeno. U obrazloženju prvostupanjske presude, kojom je tužbeni zahtjev tužitelja usvojen, između ostalog se ističe:

»Na ročištu 12. veljače 2014. godine saslušan je liječnik vještak na primjedbe tuženika o provedenom vještačenju te je vještak precizno i detaljno obrazložio postupak provođenja DNA analize uzimanjem uzorka krvi iz arhive Opće bolnice 'Dr J. B.', kao i temeljem uzorka dijela bedrene kosti, obzirom da iako je krv izdašan i pouzdan izvor DNA, obzirom na uskladištenje krvi u razdoblju dvije godine od trenutka izuzimanja do obrade u laboratoriju za DNA analizu nije bio dovoljno kvalitetan radi neprimjerenog skladištenja, to se uz suglasnost i prema provedenoj obdukciji, provela DNA analiza dostavljanjem i uzimanjem nespornog uzorka izuzetog prilikom obdukcije tijela pok. M. M., a isto konstatirano Zapisnikom o provedenoj obdukciji. Dakle, medicinsko vještačenje provedeno je na osnovi dostavljene dokumentacije i povjerenog zadatka od strane suda i dostavljenih uzoraka iz arhive Odjela za patologiju i sudsku medicinu i kliničku citologiju Opće bolnice 'Dr J. B.' u Slavonskom Brodu, dok nije sudjelovao u postupku provođenja obdukcije tijela pok. M. M.

Punomoćnik tuženika nije imao primjedbi na sam Nalaz i mišljenje liječnika vještaka iako navodi i nadalje da je vještačenje provedeno na osnovi nezakonite dokumentacije i uzoraka prijavljenih na nezakonit način, no i nakon nedvojbenog iskaza vještaka da je moguće i dopušteno utvrđenje očinstva i temeljem uzoraka roditelja pokojnog M. M., u konkretnom slučaju oca M. M., rekonstrukcijom mogućeg genotipa M. M. uz dostupne ranije izuzete uzorke I. V. i mlt. X. Y., a posebice da se radi o muškom djetetu čime je nedvojbeno moguće dokazati direktnu mušku lozu odnosno postojanje identičnog spolnog kromosoma kod oca pok. M. M. i tužitelja.

Međutim, tuženik nije predložio novo vještačenje uzimanjem uzorka roditelja, odnosno tuženika, niti vještačenje po drugom vještaku.

Sud je prihvatio medicinsko vještačenje zakonitim, objektivnim, realnim i provedenim u skladu s pravilima struke. Vještačenje je provedeno temeljem uzoraka koji su izuzeti povodom obdukcije tijela pok. M. M., kako to proizlazi iz nalaza vještaka i Zapisnika koji je sastavljen u Županijskom sudu u Slav. Brodu u spisu broj: Kir-522/10-5, obdukcija provedena od strane specijaliste patologije i sudske medicine u nazočnosti istražnog suca, kako je to navedeno u Zapisniku sastavljen na dan 23. ožujka 2011. god., i isto utvrđeno u preslici spisa broj: Kir-522/10, koji je pribavljen tijekom postupka.

Nadalje, medicinskim vještačenjem je s velikom vjerojatnosti utvrđeno da je sin tuženika, M. M. biološki otac mlt. tužitelja (99,999998630 %). Također tuženik je imao dodatnu mogućnost za provođenjem medicinskog vještačenja uzimanjem uzoraka roditelja odnosno tuženika i provođenjem rekonstrukcije mogućeg genotipa, međutim tuženik nije predložio daljnje medicinsko vještačenje, a niti vještačenje po drugom vještaku.

Osim izloženog, tuženik je imao saznanje da je provedena obdukcija pokojnog M. M. koji je izgorio u automobilu u Gundincima dana 23. prosinca 2010. god., a isto proizlazi iz spisa broj: P-354/11 u kojem je tužitelj A. M. po punomoćniku odvjetniku P. K. dana 14. ožujka 2011. god. podnio tužbu protiv tuženice Croatia osiguranje d.d. Zagreb, radi isplate osigurane sume iz štetnog događaja u kojem je smrtno stradao M. M. (sin tuženika). U tom spisu priklopljen je spis Županijskog suda broj: Kir-522/10 o provedenoj obdukciji M. M., a na okolnost utvrđenja doprinosa štetnom događaju obzirom na stupanj alkoholiziranosti M. M. O istome je sastavljena zabilješka nakon uvida u označeni spis i izvršena preslika spisa Kir-522/10 Županijskog suda u Slavonskom Brodu, budući je na presudu od 10. prosinca 2013. god. (kojom je prihvaćen tužbeni zahtjev za isplatu osigurane sume) uložena žalba od strane tuženice pa će spis biti dostavljen na odlučivanje po žalbi Županijskom sudu...

Slijedom navedenog, kako iz dokaznog postupka nedvojbeno proizlazi da je M. M. biološki otac mlt. X. Y., to je sukladno odredbi čl. 55. ObZ-a odlučeno kao u izreci presude.«

3.2. Povodom žalbe tuženika, drugostupanjski sud je potvrdio prvostupanjsku presudu uz obrazloženje u kojem se, između ostalog, navodi:

»Prvostupanjski sud je potpuno i pravilno utvrdio činjenično stanje na kojem je utemeljio pobijanu presudu. Izvedeni su svi predloženi dokazi, koji su pravilno cijenjeni.

Iz zapisnika Županijskog suda u Slavonskom Brodu od 23. ožujka 2011. godine, broj Kir-522/10-5 proizlazi da je prilikom obdukcije pok. M. M. za DNA analizu izuzeta krv, urin i fragmenti lijeve bedrene kosti.

Iz iskaza vještaka dr. G. Ć. proizlazi da uzorak krvi izuzet prilikom obdukcije pok. M. M. nije bio dovoljno kvalitetan za DNA analizu jer je uzorak bio neprimjereno uskladišten na odjelu za patologiju Opće bolnice 'Dr. J. B.', pa je DNA u tom uzorku propala. U dogovoru sa uređujućim sucem i šefom odjela za patologiju Opće bolnice 'Dr. J. B.' dr. K. J. dostavljen mu je dio bedrene kosti pok. M. M. koji je izuzet prilikom obdukcije, iz kojeg uzorka je izolirana DNA dostatna za analizu po forenzičkim kriterijima. Na temelju provedene analize DNA majke I. V. i djeteta mlt. X. Y. sa vjerojatnošću 99,999998630%, čime je očinstvo praktično dokazano.

Prvostupanjski sud je nalaz i mišljenje vještaka dr. G. Ć. pravilno ocijenio objektivnim i sačinjenim u skladu s pravilima struke. Također je pravilno ocijenio vjerodostojnim iskaze svjedoka M. Z., M. S. i zakonske zastupnice tužitelja I. V. iz kojih proizlazi da su I. V. i sada pok. M. M. bili zaručeni i namjeravali sklopiti brak u čemu ih je omela smrt M. M.

Navodima žalbe nije dovedeno u sumnju utvrđeno činjenično stanje.

Zakon o parničnom postupku ne sadrži pravni pojam nezakonitog dokaza, taj pojam sadrži Zakon o kaznenom postupku.

Tuženik osporava nalaz vještaka dr. G. Ć. koji je utemeljen na DNA analizi biološkog uzorka pok. M. M. (bedrena kost), ali nije predložio da se vještačenje provede na uzorku njegove krvi prema kojoj je bilo moguće izvršiti DNA analizu radi utvrđenja očinstva mlt. X., što proizlazi iz iskaza vještaka dr. G. Ć. Obzirom na utvrđeno činjenično stanje izvođenje ovog dokaza je morao predložiti tuženik, sukladno čl. 219. st. 1. ZPP-a. Budući tuženik taj dokaz nije predložio prvostupanjski sud ga opravdano nije izveo.«

3.3. Nezadovoljan ishodom postupka, podnositelj je Ustavnom sudu podnio ustavnu tužbu i istodobno s time Vrhovnom sudu izvanrednu reviziju u kojoj je naveo pravno pitanje "da li se na temelju nezakonitih dokaza može donijeti sudska odluka u parničnom postupku". Rješenjem Vrhovnog suda njegova je revizija odbačena kao nedopuštena, a postupak pred Ustavnim sudom nastavljen je po ranije podnesenoj ustavnoj tužbi, kojom podnositelj predlaže da ista bude usvojena.

III. PRIGOVORI PODNOSITELJA

4. Podnositelj u ustavnoj tužbi u bitnome ističe da je odluka prvostupanjskog suda, koja je potvrđena odlukom drugostupanjskog suda, donesena na temelju nezakonitog dokaza, uslijed čega je došlo do povrede njegovih ustavnih prava. U tom smislu, između ostalog, navodi:

»U citiranim postupcima podnositelj ustavne tužbe isticao je da su odluke donijete na temelju nezakonitih dokaza, uslijed čega su povrijeđena njegova zakonska i ustavna prava.

Iz podataka iz spisa evidentno je da je Županijski sud u II-stup. odluci zauzeo stav da nezakoniti dokaz nije pojam građanskog prava, već da je to pojam koji je sadržan u Zakonu o kaznenom postupku, pa da je uslijed toga I-stup. odluka donijeta na zakonit način.

Nasuprot, podnositelj ustavne tužbe smatra da je odredbom čl. 29. st. 4. Ustava RH izrijekom propisano da dokazi pribavljeni na nezakonit način ne mogu se uporabiti u sudskom postupku, pri čemu je ova odredba općenitog karaktera i samim time trebala bi se odnositi na sve sudske postupke kako građanske, tako i kaznene.

Da su u nižestupanjskim postupcima donesene odluke na temelju nezakonitih dokaza, na to upućuju slijedeći navodi.

Analizom cjelokupnog spisa evidentno je da obitelj pokojnika, a poglavito podnositelj ustavne tužbe, kao otac, nisu znali sve do sudskog vještačenja da je pokojnom sinu podnositelja ustavne tužbe, osim krvi izuzet i dio bedrene kosti te drugi dijelovi tijela.

Iz spisa je također evidentno da liječnik obducent nije imao takvu naredbu istražnog suca, niti je smio ili mogao, s obzirom na Zakon o zdravstvenoj zaštiti i Pravilnik o načinu pregleda umrlih izuzeti pojedine dijelove tijela pokojnika, bez odobrenja rodbine pokojnika.

Za slučaj da je liječnik patolog poduzeo sve što je poduzeo, o tome mora postojati zapisnik, te evidencija organa tijela pokojnika, kako bi se otklonila svaka sumnja da se upravo radi o dijelovima tijela pokojnog M. M.

Kako se ovaj postupak vodio po novom Zakonu o parničnom postupku, I-stup. sud nije mogao naložiti vještačenje kod Medicinskog fakulteta u Osijeku na način da se podaci o obdukciji dostavljaju izravno Medicinskom fakultetu u Osijeku, bez znanja i uvida u tu dokumentaciju od strane podnositelja ustavne tužbe, posebno Medicinski fakultet u Osijeku nije mogao niti smio, niti je za to imao odobrenje I-stup. suda da izravno traži od Opće bolnice dr. J. B., Službe za patologiju i sudsku medicinu da im se dostave dijelovi tijela pokojnika, a kako je to postupljeno.

Liječnik službe za patologiju dr. Krunoslav Jakovina nije smio bez odobrenja suda, a I-stup. sud nije smio bez odobrenja kaznenog suda, kao i odobrenja podnositelja ustavne tužbe, dijelove tijela pokojnog M. M. dostavljati Medicinskom fakultetu u Osijeku.

Posebnu sumnju u pravilnost rada Medicinskog fakulteta u Osijeku otvara činjenica da se DNA analiza nije mogla provesti na izuzetim uzorcima krvi, što je neuobičajen podatak, već je ta analiza rađena na temelju uzorka kosti, a da o tome uzorku kosti ne postoji verificirana dokumentacija potvrđena od sudske vlasti kao i odobrenja sudskih vlasti za takav postupak, te odobrenja podnositelja ustavne tužbe.

Iznijeto postupanje nesumnjivo je nezakonito, jer je provedeno ne samo protivno odredbama ZPP, već i Zakona o zdravstvenoj zaštiti i Pravilnika o načinu pregleda umrlih osoba.

Pribavljeni dokaz na iznijeti način nesumnjivo predstavlja nezakonit dokaz i prema odredbi čl. 29. st. 4. Ustava RH nije mogao biti uporabljen u pobijanoj pravnoj stvari, niti je sud na temelju takvog nezakonitog dokaza mogao donijeti svoju odluku.«

Podnositelj nadalje navodi sudsku praksu Vrhovnog suda za koju smatra da govori u prilog njegovim tvrdnjama o odlučivanju sudova na temelju nezakonitih dokaza te također spominje i praksu Europskog suda za ljudska prava u predmetima »Komasinski c/a Austrija (1989)« i »Kovač c/a Hrvatska (2007)«. Zaključno, predlaže usvajanje ustavne tužbe, ukidanje presuda Općinskog suda u Slavonskom Brodu i Županijskog suda u Slavonskom Brodu te vraćanje predmeta na ponovni postupak.

IV. OCJENA USTAVNOG SUDA

5. Polazeći od obrazloženja ustavne tužbe, Ustavni sud je istu razmatrao s aspekta eventualne povrede ustavnog prava zajamčenog člankom 29. stavkom 1. Ustava, koji u relevantnome dijelu glasi:

»Članak 29.

Svatko ima pravo da zakonom ustanovljeni neovisni i nepristrani sud pravično i u razumnom roku odluči o njegovim pravima i obvezama...

(...)«

6. Sadržaj ustavnog prava na pravično suđenje ograničen je na jamstva pravičnog suđenja pa Ustavni sud, ocjenjujući navode ustavne tužbe sa stajališta tog ustavnog prava, ispituje eventualno postojanje povreda u postupcima pred sudovima te na temelju toga, sagledavajući postupak kao jedinstvenu cjelinu, ocjenjuje je li postupak bio vođen na način koji je podnositelju osiguravao pravično suđenje. U spornoj pravnoj situaciji presuđivala su tijela sudbene vlasti unutar svoje nadležnosti utvrđene zakonom. Razvidno je da su i prvostupanjski i drugostupanjski sud osporene presude donijeli sukladno mjerodavnom pravu Republike Hrvatske te da su pravna stajališta i jedinstvena primjena zakona obrazložena valjano, jasno i na ustavnopravno prihvatljiv način.

6.1. U odnosu na podnositeljev prigovor o potrebi analogne primjene članka 29. stavka 4. Ustava na kaznene i parnične postupke, Ustavni sud ističe da je već ranije u svojim odlukama izrazio stajalište da prilikom ocjenjivanja koji će dokaz uzeti kao zakonit ili nezakonit, sudovi nemaju jednaka ograničenja kad odlučuju u građanskim odnosno u kaznenim predmetima. Zakon o parničnom postupku ne sadržava odredbu koja bi navela definiciju što se smatra nezakonitim dokazom, dok se Zakonom o kaznenom postupku izričito propisuje koji se dokazi smatraju nezakonitima. Prilikom odlučivanja jesu li određeni dokazi »pribavljeni na nezakonit način« sudovi kod odlučivanja u građanskim predmetima imaju veću slobodu djelovanja. Istovjetno je stajalište zauzeo i Europski sud za ljudska prava u predmetu Perić protiv Hrvatske (presuda, 27. ožujka 2008., zahtjev broj 34499/06):

»18. Zahtjevi obuhvaćeni konceptom pravičnog saslušanja nisu nužno identični u predmetima koji se odnose na građanska prava i dužnosti, i u predmetima u kojima se odlučuje o kaznenoj odgovornosti. Ovu tvrdnju potvrđuje odsutnost detaljnih odredbi poput paragrafa 2. i 3. članka 6. u odnosu na drugu skupinu predmeta. Stoga, iako su te odredbe relevantne izvan okvira kaznenog prava (vidi mutatis mutandis, Albert i Le Compte protiv Belgije, presuda od 10. veljače 1983, serija A. br. 58, str. 20, par. 39.), države stranke vodeći građanske postupke imaju veću slobodu djelovanja nego kad odlučuju u kaznenim predmetima (vidi Pitkanen protiv Finske, br. 30508/96, par. 59., 9. ožujak 2004.).«

Slijedom navedenog, Ustavni sud ocjenjuje da se, kod procjenjivanja opravdanosti korištenja dokaza vještačenjem na temelju DNA analize, rađene na temelju uzorka kosti pokojnika nakon provedene obdukcije, sud rukovodio opravdanim razlozima i za takvo je svoje postupanje u obrazloženjima presuda naveo dostatne i relevantne razloge. Ustavni sud je utvrdio da je obdukcija provedena odmah nakon prometne nesreće u kojoj je smrtno stradao M. M. (24. prosinca 2010.). Mldb. tužitelj ustao je tužbom radi utvrđenja očinstva 18. listopada 2011., u kojem je postupku Općinski sud u Slavonskom Brodu zatražio od Medicinskog fakulteta u Osijeku provođenje medicinskog vještačenja DNA analizom na osnovi izuzetih uzoraka, budući da je to najpouzdanija metoda dokazivanja očinstva s visokim postotkom vjerojatnosti koji praktički isključuje pogrešku, te je uobičajeno i posve opravdano da se presude u paternitetskim sporovima donose na temelju medicinskog vještačenja. Tuženik je, ukoliko smatra da bi time bila ugrožena njegova ili prava pokojnika, imao mogućnost predložiti vještačenje uzimanjem vlastitog uzorka za analizu, no iz parničnog spisa i iz obrazloženja osporenih presuda razvidno je da nije predložio niti novo vještačenje niti vještačenje po drugom vještaku.

6.2. Uzimajući u obzir važnost i opravdanost interesa djeteta na saznanje vlastitog porijekla, koje pravo proizlazi i iz Konvencije o pravima djeteta (New York 20. studenoga 1989. – Zakon o ratifikaciji Konvencije Ujedinjenih naroda o pravima djeteta – Odluka o objavljivanju mnogostranih međunarodnih ugovora, kojih je Republika Hrvatska stranka na temelju notifikacija o sukcesiji, «Narodne novine – Međunarodni ugovori« broj 12/93.), naročito u situaciji kada otac više nije živ pa do ostvarenja tog interesa nije ni moglo doći na drugačiji način, Ustavni sud ocjenjuje da načinom na koji su sudovi postupali u konkretnom slučaju niti osporenim presudama koje su iz tog postupka proizašle, podnositelju nije povrijeđeno ustavno pravo zajamčeno člankom 29. stavkom 1. Ustava, kao ni članak 6. Konvencije. Domaća i strana sudska praksa, na koju se podnositelj u ustavnoj tužbi poziva, uopće nije relevantna u konkretnom slučaju i ne može se primijeniti.

7. Ustavni sud utvrdio je da prigovori podnositelja vezani uz članke 14. stavak 2., 19. stavak 1., 26. i 29. stavak 4. Ustava, na način kako su postavljeni u ustavnoj tužbi te u mjeri u kojoj bi u okolnostima konkretnog slučaja osporene odluke mogle utjecati na ostvarivanje sadržaja tih ustavnih normi, ne upućuju na mogućnost povrede ljudskih prava i temeljnih sloboda zajamčenih Ustavom.

8. Zbog navedenih razloga, na temelju članaka 73. i 75. Ustavnog zakona o Ustavnom sudu Republike Hrvatske (»Narodne novine« broj 99/99., 29/02. i 49/02. – pročišćeni tekst; u daljnjem tekstu: Ustavni zakon), odlučeno je kao u izreci odluke.

9. Odluka o objavi (točka II. izreke) temelji se na odredbi članka 29. Ustavnog zakona.

Broj: U-III-77/2015

Zagreb, 10. prosinca 2015.

USTAVNI SUD REPUBLIKE HRVATSKE

Predsjednica Vijeća
dr. sc. Snježana Bagić, v. r.