## Rješenje Ustavnog suda Republike Hrvatske broj: U-III-1202/2011 od 25. svibnja 2011.

### NN 63/2011 (8.6.2011.), Rješenje Ustavnog suda Republike Hrvatske broj: U-III-1202/2011 od 25. svibnja 2011.

USTAVNI SUD REPUBLIKE HRVATSKE

1414

Ustavni sud Republike Hrvatske, u Drugom vijeću za odlučivanje o ustavnim tužbama, u sastavu sutkinja Snježana Bagić, predsjednica Vijeća, te suci Mato Arlović, Mario Jelušić, Ivan Matija, Duška Šarin i Miroslav Šeparović, članovi Vijeća, u postupku koji je ustavnom tužbom pokrenula L. u. S., koju zastupa zakonski zastupnik J. B.-B., ravnatelj, na sjednici održanoj 25. svibnja 2011. jednoglasno je donio

RJEŠENJE

I. Privremeno se odgađa ovrha presude Upravnog suda Republike Hrvatske broj: Us-12056/2010-3 od 5. siječnja 2011.

II. Ovo rješenje stupa na snagu danom donošenja, a odgoda ostaje na snazi do donošenja odluke o ustavnoj tužbi L. u. S., podnesenoj protiv presude Upravnog suda Republike Hrvatske broj: Us-12056/2010-3 od 5. siječnja 2011.

III. Ovo rješenje objavit će se u »Narodnim novinama«.

Obrazloženje

1. Pred Ustavnim sudom Republike Hrvatske vodi se postupak u povodu ustavne tužbe L. u. S. (u daljnjem tekstu: podnositeljica) protiv presude Upravnog suda Republike Hrvatske (u daljnjem tekstu: Upravni sud) broj: Us-12056/2010-3 od 5. siječnja 2011.

Osporenom presudom Upravnog suda, točkom I. izreke, uvažena je tužba T. l. S. d.d. S., te je poništeno rješenje Ministarstva mora, turizma, prometa i razvitka Republike Hrvatske klasa: UP/II-342-01/04-01/176, urbroj: 530-04-04-3 od 29. studenog 2004. Upravni sud, navedenom presudom, u toč. II. izreke, uvažio je žalbu T. l. S. d.d. S. i poništio odluku podnositeljice broj: 2176 od 21. lipnja 2004.

2. U opširnoj ustavnoj tužbi podnositeljica navodi povredu ustavnih prava zajamčenih člancima 14. stavkom 2., 19. stavkom 2. i 29. stavkom 1. Ustava Republike Hrvatske (»Narodne novine« broj 56/90., 135/97., 113/00., 28/01. i 76/10.).

Iz ustavne tužbe Ustavni sud izdvaja navode:

»Pravno shvaćanje na kojemu se temelji osporena odluka izravno se protivi pravnom shvaćanju Vrhovnog suda Republike Hrvatske zauzetom u istom predmetu povodom zahtjeva za zaštitu zakonitosti protiv ranije presude Upravnog suda...

(...)

Pravno shvaćanje na kojemu se temelji pobijana odluka protivno je i pravnom shvaćanju Ustavnog suda Republike Hrvatske zauzetom u istom predmetu, a sadržanom u presudi, broj U-III-3579/06 od 27. listopada 2010. godine. (...)

Upravni je sud pogrešno primijenio odnosno protumačio relevantni propis – članak 62. Zakona o morskim lukama. (...)

... pobijana odluka ne sadrži primjereno obrazloženje razloga na kojima se temelji. (...)«

2.1. Podnositeljica je u ustavnoj tužbi, u skladu s člankom 67. stavkom 2. Ustavnog zakona o Ustavnom sudu Republike Hrvatske (»Narodne novine« broj 99/99., 29/02., 49/02. – pročišćeni tekst, u daljnjem tekstu: Ustavni zakon), istaknula i prijedlog za privremenu odgodu ovrhe (pravnih učinaka) osporene presude do odluke Ustavnog suda o ustavnoj tužbi.

U prijedlogu za privremenu odgodu ovrhe (pravnih učinaka) osporene presude do donošenja odluke Ustavnog suda o ustavnoj tužbi podnositeljica navodi da se pobijanom odlukom poništava odluka podnositeljice o dodjeli prvenstvene koncesije, te se rješavanje o zahtjevu T. l. S. d.d. Split za dodjelu koncesije vraća na ponovni postupak pred podnositeljicu.

Ističe da je osporena odluka za nju obvezujuća, na temelju članka 4. Zakona o upravnim sporovima, te da je rok unutar kojeg bi trebala donijeti novu odluku o dodjeli prvenstvene koncesije kraći nego rok unutar kojeg se može očekivati odlučivanje o podnesenoj ustavnoj tužbi.

Podnositeljica smatra da bi, ukoliko bi u međuvremenu donijela novu odluku o dodjeli prvenstvene koncesije, u kojoj bi postupila u skladu sa stajalištem Upravnog suda iz osporene presude, time postupila protivno pravnim stajalištima Vrhovnog suda i Ustavnog suda iz u ustavnoj tužbi navedenih odluka. U protivnom postupanju postupila bi protivno obvezujućoj odluci Upravnog suda.

U prijedlogu navodi:

»Podnositelj smatra da zatražena odgoda ne bi bila protivna javnom interesu, već naprotiv, da bi ona bila u javnom interesu. Naime, kako je već gore izneseno, neodgađanje ovrhe, tj. nastavak postupka pred prvostupanjskim tijelom stvorilo bi pravni kaos.

Podnositelj također smatra da se zatraženom odgodom nikome ne bi nanijela veća šteta. Naime, postupak za dodjelu prvenstvene koncesije traje već punih 11 godina, pa se pravni okvir djelovanja T. l. S. d.d. ni do donošenja odluke o ovoj ustavnoj tužbi neće izmijeniti u odnosu na proteklo razdoblje. Odluka odlučivanja o zahtjevu za prvenstvenu koncesiju neće dakle donijeti nikakvu promjenu u postojeće stanje.«

Prijedlog je osnovan.

3. Člankom 67. stavkom 2. Ustavnog zakona propisano je

»Članak 67.

(...)

Na prijedlog podnositelja ustavne tužbe Ustavni sud može odgoditi ovrhu do donošenja odluke, ako bi ovrha prouzročila podnositelju tužbe štetu koja bi se teško mogla popraviti, a odgoda nije suprotna javnom interesu niti bi se odgodom nanijela nekome veća šteta.«

4. Ustavni sud utvrđuje da je odlukom, broj U-III-3579/2006 od 27. listopada 2010., ukinuo presudu Upravnog suda Republike Hrvatske broj: Us-8033/06-20 od 30. kolovoza 2006. i predmet vratio tom sudu na ponovni postupak.

U navedenoj odluci Ustavni sud je utvrdio, u bitnome, sljedeće:

»(...)

Ustavni sud utvrđuje, međutim, da se iz obrazloženja osporene presude Upravnog suda ne može utvrditi ono što je bit prijepora: Je li u konkretnom slučaju podnositelju, u skladu s člankom 62. Zakona, dodijeljena koncesija za one lučke djelatnosti (uključujući i parkirališnu) koju je (odnosno ako ju je) obavljao prije pretvorbe, kao i na onom području unutar lučkog područja na kome ih je (odnosno ako ih je) obavljao prije pretvorbe.

(...)

Međutim, ove činjenice i okolnosti, bitne za pravilnu primjenu mjerodavnog materijalnog prava za koje su 'prije svih' nadležni i odgovorni sudovi, u konkretnom slučaju nisu razmatrane ni u postupku pred Upravnim sudom, kao postupku kojim se osigurava sudska zaštita protiv akata donesenih u upravnom postupku.

Zaključno, osporena presuda Upravnog suda ne sadrži primjereno obrazloženje razloga na kojima se temelji. Iako se obveza obrazlaganja odluka, prema stajalištu Ustavnog suda, ne može shvatiti kao zahtjev za detaljnim odgovorom na svaki navod, već opseg obrazlaganja odluke ovisi o prirodi odluke, a utvrđuje se prema okolnostima određenog slučaja, imajući u vidu prirodu postupka koji je prethodio osporenoj presudi Upravnog suda te okolnosti konkretnog slučaja, Ustavni sud utvrđuje da Upravni sud nije proveo učinkovitu kontrolu zakonitosti odluke Ministarstva mora, turizma, prometa i razvitka. U svojoj odluci Upravni sud nije (uopće) obrazložio iz kojih razloga smatra da je, suprotno navodima podnositelja, podnositelju dodijeljena prvenstvena koncesija za one lučke djelatnosti i na onom području na kojem ih je obavljao prije pretvorbe.

(...)«

Prema tome, u provedbi citirane odluke Ustavnog suda, Upravni sud je bio dužan donijeti novu odluku i obrazložiti je na način kako je navedeno u citiranoj odluci Ustavnog suda.

Međutim, Upravni sud nije proveo odluku Ustavnog suda, već je poništio rješenje Ministarstva mora, turizma, prometa i razvitka Republike Hrvatske od 29. studenog 2004. godine, kao i Odluku L. u. S. broj: 2176 od 21. lipnja 2004.

Ustavni sud ističe da su na temelju članaka 31. i 77. Ustavnog zakona, nadležna tijela dužna provoditi odluke i poštovati pravna stajališta Ustavnog suda izražena u tim odlukama.

4.1. Uz sve gore istaknuto, Ustavni sud ističe kompleksnost predmeta s obzirom na postojanje prethodnih, različitih stajališta i odluka Ustavnog suda Republike Hrvatske, Vrhovnog suda Republike Hrvatske i Upravnog suda Republike Hrvatske u istom predmetu, što je opširno obrazloženo u citiranoj odluci Ustavnog suda.

Ustavni sud ocjenjuje da konkretni ustavnosudski postupak zahtijeva razmatranje opsežnog spisa predmeta, s aspekta mogućih povreda ustavnih prava podnositeljice, koja su u ustavnoj tužbi opširno argumentirana.

Također, Ustavni sud je ocijenio da odgoda nije suprotna javnom interesu.

Ustavni sud na kraju ističe da je riječ o privremenoj odgodi osporene presude koja traje do donošenja odluke Ustavnog suda o ustavnoj tužbi. Ovo rješenje ni na koji način ne prejudicira odluku o ustavnoj tužbi.

U konkretnom slučaju, Ustavni sud ispunjenima smatra pretpostavke iz članka 67. stavka 2. Ustavnog zakona, za privremenu odgodu ovrhe do donošenja konačne odluke o osnovanosti navoda iz ustavne tužbe podnositeljice.

5. Na temelju članka 67. stavka 2. Ustavnog zakona riješeno je kao u izreci, a odluka o objavi rješenja temelji se na članku 29. stavku 1. Ustavnog zakona.

Broj: U-III-1202/2011

Zagreb, 25. svibnja 2011.

USTAVNI SUD REPUBLIKE HRVATSKE

Predsjednica Vijeća

Snježana Bagić, v. r.

Rješenje, NN 63/2011-1414