## Odluka Ustavnog suda Republike Hrvatske broj: U-IIIA-109/2003 od 7. srpnja 2004.

### NN 102/2004 (23.7.2004.), Odluka Ustavnog suda Republike Hrvatske broj: U-IIIA-109/2003 od 7. srpnja 2004.

# USTAVNI SUD REPUBLIKE HRVATSKE

**2010**

Ustavni sud Republike Hrvatske, u Drugom vijeću
za odlučiva­nje o ustavnim tužbama, u sastavu sudac Jasna Omejec, predsjednik
Vijeća, te suci Marijan Hra­njski, Mario Kos, Ivan Mrko­njić, Emilija Rajić i
Vice Vukojević, članovi Vijeća, odlučujući o ustavnoj tužbi J. Lj. iz G., na
sjednici održanoj 7. srp­nja 2004. godine, jednoglasno je donio

## ODLUKU

I. Ustavna tužba se usvaja.

II. Općinski sud u Glini dužan je donijeti
presudu u predmetu koji se vodi pred tim sudom pod brojem: P-67/98 u najkraćem
mogućem roku, ali ne du­ljem od jedne (1) godine, računajući od prvog iduće­g
dana nakon dana objave ove odluke u »Narodnim novinama«.

III. Na teme­lju članka 63. stavka 3. Ustavnog
zakona o Ustavnom sudu Republike Hrvatske (»Narodne novine«, broj 49/02 –
pročišćeni tekst), podnosite­lju ustavne tužbe J. Lj. iz G., A. K. 18, određuje
se primjerena naknada zbog povrede ustavnog prava iz članka 29. stavka 1.
Ustava Republike Hrvatske (»Narodne novine«, broj 41/01 – pročišćeni tekst) u
iznosu od 4.400,00 kn.

IV. Naknada iz točke III. izreke ove odluke bit
će isplaćena iz državnog proračuna u roku od tri mjeseca od dana podnoše­nja
zahtjeva podnosite­lja Ministarstvu financija Republike Hrvatske za ­njezinu
isplatu.

V. Ova odluka objavit će se u »Narodnim
novinama«.

Obrazlože­nje

1. Podnosite­lj je podnio ustavnu tužbu na teme­lju
članka 63. stavka 1. Ustavnog zakona o Ustavnom sudu Republike Hrvatske
(»Narodne novine«, broj 49/02 – pročišćeni tekst, u da­lj­njem tekstu: Ustavni
zakon) radi nedonoše­nja odluke suda u razumnom roku.

U ustavnoj tužbi navodi da je 8. trav­nja 1998.
godine Općinskom sudu u Glini podnio tužbu protiv Republike Hrvatske,
Ministarstva obrane radi naknade štete jer je dana 20. rujna 1995. godine
ubijena ­nje­gova kćerka u obite­ljskoj kući u Glini, od strane pripadnika
hrvatske vojske.

Podnosite­lj smatra da se nedonoše­njem
meritorne odluke u razumnom roku vrijeđaju ­nje­gova ustavna prava zajamčena
odredbama članaka 14. stavka 2., 26. i 29. stavka 1. Ustava te odredbom članka
6. Konvencije za zaštitu ­ljudskih prava i teme­ljnih sloboda. Stoga, predlaže
da Ustavni sud usvoji ustavnu tužbu te postupi sukladno svojim ovlastima,
sadržanim u članku 63. Ustavnog zakona.

ČINJENICE VAŽNE ZA USTAVNOSUDSKI POSTUPAK

2. Ustavni sud je u ustavnosudskom postupku,
pokrenutom na teme­lju članka 63. Ustavnog zakona, utvrdio s­ljedeće či­njenice
koje su pravno relevantne za odlučiva­nje o povredi ustavnog prava podnosite­lja,
zajamčenog člankom 29. stavkom 1. Ustava Republike Hrvatske.

– 9. trav­nja 1998.
godine podnosite­lj je, zajedno s M. T., D. T., J. T., M. T. i M. Lj.,
pokrenuo  postupak pred Općinskim sudom
u Glini protiv Republike Hrvatske tužbom radi naknade štete, koju su pretrpili
zbog ubojstva kćeri od strane I. L., tada pripadnika Glinske domobranske
pukovnije;

– dana 25. lip­nja
1998. godine tužite­lji su pozvani na plaća­nje pristojbe na tužbu;

– 8. prosinca 1998.
godine održano je pripremno ročište;

– 15. ožujka 1999.
godine Županijski sud u Sisku dostavio je zatraženi kazneni spis;

– 2. prosinca 1999.
godine doneseno je rješe­nje o prekidu postupka teme­ljem članka 1. Zakona o
dopunama Zakona o obveznim odnosima (»Narodne novine«, broj 112/99).

– do dana podnoše­nja
ustavne tužbe, 9. siječ­nja 2003. godine, postupak je i da­lje bio u prekidu.

Rješe­nje o nastav­lja­nju
postupka donijeto je 9. siječ­nja 2004. godine te su održana ročišta dana 11.
ožujka 2004. i 22. trav­nja 2004. godine.

OČITOVANJE OPĆINSKOG SUDA U GLINI

3. Na teme­lju članka 69. alineje 2. Ustavnog
zakona, Ustavni sud je zatražio od Općinskog suda u Glini izjaš­nje­nje o
navodima ustavne tužbe.

U očitova­nju od 27. svib­nja 2004. godine,
predsjednica Općinskog suda u Glini navodi kronologiju postupa­nja u predmetu.

4. PRAVO VAŽNO ZA USTAVNOSUDSKI POSTUPAK

4.1. Podnosite­lj je pokrenuo postupak pred
Općinskim sudom u Glini 9. trav­nja 1998. godine tužbom podnesenom protiv
Republike Hrvatske, a radi naknade štete koju je, zajedno s ostalim tužite­ljima,
pretrpio zbog ubojstva kćeri od strane I. L., tada pripadnika Glinske
domobranske pukovnije.

Zakonom o dopunama Zakona o obveznim odnosima
(»Narodne novine«, broj 112/99), koji je stupio na snagu 6. studenoga 1999.
godine, bilo je propisano:

»Članak 1.

U Zakonu o obveznim odnosima (»Narodne novine«,
br. 53/91., 73/91., 3/94. i 7/96.) iza članka 184. dodaju se članci 184a. i
184b. koji glase:

»Odgovornost Republike Hrvatske za štetu nastalu
tijekom Domovinskog rata

Članak 184a.

(1) Postupci koji se vode protiv Republike
Hrvatske radi naknade štete koju su uzrokovali pripadnici hrvatskih oružanih i
redarstvenih snaga u vojnoj ili redarstvenoj službi ili u svezi s obav­lja­njem
vojne ili redarstvene službe tijekom Domovinskog rata od 17. kolovoza 1990. do
30. lip­nja 1996. prekidaju se.

(2) Postupci iz stavka
1. ovoga članka nastavit će se nakon donoše­nja posebnog zakona kojim će se
urediti odgovornost za štetu uzrokovanu od pripadnika hrvatskih oružanih i
redarstvenih snaga tijekom Domovinskog rata«.

»Članak 2.

Obvezuje se Vlada
Republike Hrvatske da posebne zakone iz članka 1. (članka 184.a. stavka 2. i
184.b. stavka 2.) ovoga Zakona, te članka 2. stavka 2. Zakona o izmjeni Zakona
o obveznim odnosima (»Narodne novine«, br. 7/96.) podnese radi donoše­nja
najkasnije u roku od šest mjeseci od dana stupa­nja na snagu ovoga Zakona.«.

4.2. Hrvatski sabor, na
sjednici održanoj dana 14. srp­nja 2003. godine, donio je Zakon o odgovornosti
Republike Hrvatske za štetu uzrokovanu od pripadnika hrvatskih vojnih i
redarstvenih snaga tijekom Domovinskog rata (»Narodne novine«, broj 117/03.),
koji je stupio na snagu 31. srp­nja 2003. godine, a kojim je propisano:

»Članak
4.

(1) Postupci protiv
Republike Hrvatske radi naknade štete iz ovoga Zakona, prekinuti stupa­njem na
snagu Zakona o dopunama Zakona o obveznim odnosima (»Narodne novine«, br.
112/99.) nastavit će se stupa­njem na snagu ovoga Zakona.«.

Iz navedenog slijedi da
je Zakonom o dopunama Zakona o obveznim odnosima određen prekid postupaka u
kojima je odlučivano o naknadi štete uzrokovane od pripadnika hrvatskih
oružanih i redarstvenih snaga tijekom Domovinskog rata do stupa­nja na snagu
Zakona o odgovornosti Republike Hrvatske za štetu uzrokovanu od pripadnika
hrvatskih vojnih i redarstvenih snaga tijekom Domovinskog rata, odnosno da je
navedenim zakonom bilo određeno da se spomenuta vrsta postupaka mora prekinuti
tijekom razdob­lja od dvije (2) godine, osam (8) mjeseci  i dvadeset pet (25) dana.

4.3. Podnosite­lj je
podnio ustavnu tužbu na teme­lju članka 63. Ustavnog zakona zbog povrede
ustavnog prava na donoše­nje sudske odluke u razumnom roku, zajamčenog člankom
29. stavkom 1. Ustava Republike Hrvatske.

Članak 29. stavak 1. Ustava Republike Hrvatske
propisuje:

»Članak 29.

Svatko ima pravo da zakonom ustanov­ljeni
neovisni i nepristrani sud (...) u razumnom roku odluči o ­nje­govim pravima i
obvezama (...).«.

Članak 63. Ustavnog zakona propisuje:

»Članak 63.

(1) Ustavni sud će pokrenuti postupak po
ustavnoj tužbi i prije no što je iscrp­ljen pravni put, u slučaju kad o pravima
i obvezama stranke (...) nije u razumnom roku odlučio sud (...).

(2) U odluci kojom usvaja ustavnu tužbu zbog
nedonoše­nja akta u razumnom roku iz stavka 1. ovoga članka, Ustavni sud će
nadležnom sudu odrediti rok za donoše­nje akta kojim će taj sud meritorno
odlučiti o pravima i obvezama (...) podnosite­lja. Rok za donoše­nje akta poči­nje
teći iduće­g dana od dana objave odluke Ustavnog suda u »Narodnim novinama«.

(3) U odluci iz stavka 2. ovoga članka Ustavni
sud će odrediti primjerenu naknadu koja pripada podnosite­lju zbog povrede ­nje­gova
ustavnog prava koju je sud učinio kada u pravima i obvezama podnosite­lja (...)
nije odlučio u razumnom roku. Naknada se isplaćuje iz državnog proračuna u roku
od tri mjeseca od dana podnoše­nja zahtjeva stranke za njezinu isplatu.«.

*Ustavna tužba je
osnovana.*

5. Povredu ustavnog
prava na donoše­nje sudske odluke u razumnom roku Ustavni sud razmatra u
svjetlu osobitih okolnosti svakog pojedinog slučaja.

Razmatrajući navode
ustavne tužbe i dokumentaciju koja prileži tužbi, Ustavni sud je utvrdio da su
u konkretnom slučaju ispu­njene pretpostavke za postupa­nje u smislu odredbi
članka 63. Ustavnog zakona.

5.1. DULJINA SUDSKOG POSTUPKA

Podnosite­lj ustavne
tužbe pokrenuo je parnični postupak radi naknade štete 9. trav­nja 1998.
godine. Ustavna tužba podnijeta je 9. siječ­nja 2003. godine. Ustavni sud
utvrđuje da je od dana pokreta­nja parničnog postupka do dana podnoše­nja
ustavne tužbe proteklo ukupno četiri (4) godine i devet (9) mjeseci.

5.2. POSTUPANJE NADLEŽNOG SUDA

Prema članku 117.
stavku 3. Ustava Republike Hrvatske, sudovi sude na teme­lju Ustava i zakona.

Donoseći rješe­nje o
prekidu postupka dana 2. prosinca 1999. godine, nadležni Općinski sud u Glini
postupio je u skladu sa zakonom, a ­nje­govo rješe­nje o prekidu postupka imalo
je deklaratorno znače­nje.

Tim Zakonom određeni prekid postupka, do donoše­nja
novog propisa, onemogućio je nadležni sud da tijekom prekida poduzima rad­nje
usmjerene na rješava­nje podnesenog tužbenog zahtjeva te da odluči o tom
zahtjevu.

5.3.
UTJECAJ ZAKONOM ODREĐENOG PREKIDA POSTUPKA NA POVREDU USTAVNOG PRAVA

U ovoj pravnoj stvari Ustavni sud ocje­njuje
postoje li zbog zakonom određenog prekida postupka pretpostavke za postupa­nje
Suda u skladu s člankom 63. stavkom 1. Ustavnog zakona te je li zbog takvog
prekida postupka povrijeđeno člankom 29. stavkom 1. Ustava zajamčeno pravo
podnosite­lja da o ­nje­govim pravima i obvezama u razumnom roku odluči
neovisni i nepristrani sud.

U svezi s pita­njem postoja­nja pretpostavke za
postupa­nje u skladu s člankom 63. stavkom 1. Ustavnog zakona u slučaju zakonom
određenog prekida postupka, Sud smatra da se tako određenim prekidom postupka
može povrijediti člankom 29. stavkom 1. Ustava zajamčeno pravo na suđe­nje u
razumnom roku. Naime, tijekom zakonom određenog prekida nadležni sud ne može
postupati pa ako je takav prekid neopravdano dugotrajan može doći do povrede
prava na suđe­nje u razumnom roku. Iako se u ovom slučaju neodlučiva­nje u
razumnom roku ne može pripisati sudu, već je pos­ljedica intervencije
zakonodavca u započeti sudski postupak, takvom se intervencijom može
povrijediti pravo na suđe­nje u razumnom roku. Stoga postoje odredbama članka
63. stavka 1. Ustavnog zakona utvrđene pretpostavke za postupa­nje po
podnesenoj ustavnoj tužbi i prije ne­go što je iscrp­ljen pravni put.

U svezi s pita­njem je li u ovom slučaju došlo
do povrede prava na suđe­nje u razumnom roku, Sud utvrđuje da je u uvjetima
podnoše­nja velikog broja tužbi protiv Republike Hrvatske za naknadu štete
prouzročene od strane pripadnika hrvatskih vojnih i redarstvenih snaga tijekom
Domovinskog rata, a kojima su potraživani relativno značajni iznosi naknada
šteta, postojalo opravda­nje za dodatno zakonsko uređe­nje te odgovornosti pa i
za određiva­nje prekida započetih postupaka do donoše­nja novog propisa.
Međutim, tako određeni prekid postupka svojim traja­njem nije smio onemogućiti
ostvariva­nje Ustavom zajamčenog prava na suđe­nje u razumnom roku. O navedenom
ograniče­nju vodio je računa i Hrvatski sabor kada je, na sjednici održanoj 22.
listopada 1999. godine, obvezao Vladu Republike Hrvatske da najkasnije u roku
od šest mjeseci podnese Saboru prijedlog zakona kojim će se urediti to pita­nje.
Međutim, Vlada Republike Hrvatske je s ispu­nje­njem ove obveze zakasnila tri
(3) godine, jedan (1) mjesec i (20) dvadeset dana. Nakon proteka zakonom
određenog roka u kojem je Vlada bila dužna Hrvatskom saboru podnijeti prijedlog
novog zakonskog uređe­nja i time omogućiti nastavak prekinutih postupaka,
podnosite­lj je bio u neizvjesnosti hoće li se i kada će se nastaviti prekinuti
postupak.

Vodeći računa o svim ovim okolnostima te o či­njenici
da je zakonom određen prekid sudskih postupaka radi naknade štete prouzročene
od strane pripadnika hrvatskih vojnih i redarstvenih snaga tijekom Domovinskog
rata trajao dvije (2) godine, osam (8) mjeseci i dvadeset i pet (25) dana te da
je postupak, do podnoše­nja ustavne tužbe ukupno trajao četiri godine i devet
mjeseci, Ustavni sud utvrđuje da je takvim zakonom određenim prekidom postupka,
kao i ukupnom du­ljinom postupka povrijeđeno člankom 29. stavkom 1. Ustava
zajamčeno pravo podnosite­lja da zakonom ustanov­ljeni neovisni i nepristrani
sud u razumnom roku odluči o ­nje­govim pravima i obvezama. Takvim zakonom
određenim prekidom postupka u ovom je slučaju podnosite­lju povrijeđeno i pravo
na pristup sudu, koji je dio prava na sud, također zajamčenog odredbom članka 29.
stavka 1. Ustava o teme­ljnom ­ljudskom pravu na pravično suđe­nje.

6. Imajući u vidu sve navedene či­njenice i
okolnosti, u smislu odredbe članka 63. stavka 2. Ustavnog zakona, donesena je
odluka kao pod točkama I. i II. izreke ove odluke.

7. Sukladno odredbi članka 63. stavka 3.
Ustavnog zakona, odlučeno je kao u točkama III. i IV. izreke ove odluke.

8. Odluka o objavi (točka V. izreke) uteme­ljena
je na odredbama članka 29. stavka 1. Ustavnog zakona.

Broj: U-IIIA-109/2003
Zagreb, 7. srp­nja 2004.

USTAVNI
SUD REPUBLIKE HRVATSKE

Predsjednik
Vijeća
**dr. sc.** **Jasna Omejec,** v. r.

Odluka, NN 102/2004-2010