## Odluka Ustavnog suda Republike Hrvatske broj: U-IIIA-2885/2002 od 11. svibnja 2004. godine

### NN 73/2004 (2.6.2004.), Odluka Ustavnog suda Republike Hrvatske broj: U-IIIA-2885/2002 od 11. svibnja 2004. godine

# USTAVNI SUD REPUBLIKE HRVATSKE

1510

Ustavni
sud Republike Hrvatske, u sastavu Petar Klarić, pred­sjednik Suda, te suci
Marijan Hranjski, Mario Kos, Ivan Matija, Ivan Mrkonjić, Jasna Omejec, Željko
Potočnjak, Agata Račan, Emilija Rajić, Smiljko Sokol, Nevenka Šernhorst, Vice
Vuko­je­vić i Milan Vuković, odlučujući o ustavnoj tužbi D. S. iz Z., M. T. iz
Z., S. F. iz Z., A. S. iz Z., V. P. iz K., V. R. B. iz V., A. F. iz Z., A. S.
iz Z., te M. H. iz Z., koje zastupa Z. N., odvjetnik iz Z., na sjednici
održanoj 11. svibnja 2004. godine, donio je

## ODLUKU

I.
Ustavna tužba se usvaja.

II.
Općinski sud u Zagrebu dužan je donijeti presudu u pred­metu koji se vodi pred
tim sudom, pod brojem: P-6134/95 u najkraćem mogućem roku, ali ne duljem od
devet (9) mjeseci, računajući od prvog idućeg dana od dana objave ove odluke u
»Narodnim novinama«.

III. Na temelju članka 63. stavka 3. Ustavnog zakona
o Ustav­nom sudu Republike Hrvatske (»Narodne novine«, broj 49/02 - pročišćeni
tekst) određuje se primjerena naknada zbog povrede ustavnog prava iz članka 29.
stavka 1. Ustava Republike Hrvatske (»Narodne novine«, broj 41/01 - pročišćeni
tekst) podnositeljima ustavne tužbe:

- D. S. iz Z., u iznosu od 4.000,00 kuna,

- M. T. iz Z., u iznosu od 4.000,00 kuna,

- S. F. iz Z., u iznosu od 4.000,00 kuna,

- A. S. iz Z., u iznosu od 4.000,00 kuna,

- V. P. iz K., u iznosu od 4.000,00 kuna,

- V. R.
B. iz V., u iznosu od 4.000,00 kuna,

- A. F.
iz Z., u iznosu od 4.000,00 kuna,

- A. S.
iz Z., u iznosu od 4.000,00 kuna, te

- M. H.
iz Z., u iznosu od 4.000,00 kuna.

IV.
Naknada iz točke III. izreke ove odluke bit će isplaćena iz državnog proračuna
u roku od tri mjeseca od dana podnošenja zahtjeva podnositelja Ministarstvu
financija Republike Hrvatske za njezinu isplatu.

V. Ova
odluka objavit će se u »Narodnim novinama«.

```
Obrazloženje
```

```

```

1.
Podnositelji ustavne tužbe, temeljem članka 63. Ustavnog zakona o Ustavnom sudu
Republike Hrvatske (»Narodne novine«, broj 49/02 - pročišćeni tekst, u daljnjem
tekstu: Ustavni zakon), podnijeli su 2. prosinca 2002. godine ustavnu tužbu.
Smatraju da je Općinski sud u Zagrebu, propustivši odlučiti o njihovim pravima
i obvezama u razumnom roku u predmetu koji se pred tim sudom vodi pod brojem:
P-6134/95 povrijedio njihovo pravo na suđenje u razumnom roku.

ČINJENICE
VAŽNE ZA USTAVNOSUDSKI POSTUPAK

2.
Ustavni sud je u postupku pokrenutom ustavnom tužbom, primjenom članka 63.
Ustavnog zakona, uvidom u spis Općinskog suda u Zagrebu, broj: P-6134/95
utvrdio činjenice koje su pravno relevantne za odlučivanje o povredi ustavnog
prava podnositelja, zajamčenog člankom 29. stavkom 1. Ustava.

Dana
23. kolovoza 1995. godine, podnositelji su Općinskom sudu u Zagrebu podnijeli
tužbu protiv tuženika M.J.B., d.o.o. za trgovinu, proizvodnju, uvoz-izvoz i
ugostiteljstvo iz Z., te drugotužene B. J. iz Z., radi povrata novca.

U
razdoblju do 5. studenoga 1997. godine sud nije uspio pribaviti adresu
drugotužene, te nije održano niti jedno ročište.

Dana 2.
svibnja 2000. godine podnositelji su u spis dostavili rješenje Centra za
socijalni rad Zaprešić od 3. studenoga 1997. godine kojim je drugotuženoj
postavljen skrbnik za poseban slučaj.

Rješenjem
od 10. svibnja 2001. godine sud je pozvao podnositelje da dostave točnu adresu
prvotuženika.

Dana 6.
kolovoza 2001. godine podnositelji su predložili sudu da dostave za
prvotuženika vrši preko skrbnika za posebni slučaj postavljenog drugotuženoj iz
razloga jer je drugotužena bila jedina vlasnica i zakonska zastupnica
prvotuženika.

Dana 2. studenoga 2001. godine sudu je dostavljeno
rješenje Centra za socijalnu skrb Zaprešić kojim ranije postavljenom skrbniku
za poseban slučaj prestaju prava i dužnosti skrbnika u parničnom postupku iz
razloga jer je utvrđena adresa drugotužene.

Ročište zakazano za dan 4. ožujka 2002. godine
odgođeno je iz razloga jer je dostava za tuženika neuredno iskazana. Nakon toga
sud je zatražio provjeru adrese tuženika uvidom u spis kaznenog predmeta koji
se protiv drugotužene vodi pred istim sudom.

Ročište zakazano za dan 12. srpnja 2002. godine
odgođeno je radi neuredno iskazane dostave za tuženike. Punomoćnik podnositelja
zatražio je od suda da od Centra za socijalnu skrb Zaprešić zatraži
postavljanje skrbnika za poseban slučaj drugotuženici. Sud je zahtjevu
udovoljio 3. listopada 2002. godine.

Dana 28. listopada 2002. godine Centar za socijalnu
skrb Zaprešić obavijestio je sud da je dopis proslijeđen Centru za socijalnu skrb
Zagreb, Ured Dubrava, jer je na tom području posljednje poznato prebivalište
drugotužene.

OČITOVANJE
OPĆINSKOG SUDA U ZAGREBU

3. Na
temelju članka 69. alineje 2. Ustavnog zakona, Ustavni sud je zatražio od
Općinskog suda u Zagrebu da se izjasni o navodima ustavne tužbe.

U
očitovanju od 12. svibnja 2003. godine, Općinski sud u Zagrebu navodi
kronologiju postupanja u predmetu, no ne daje posebna objašnjenja u pogledu
duljine trajanja postupka.

PRAVO
VAŽNO ZA USTAVNOSUDSKI POSTUPAK

4.
Odredbom članka 29. stavka 1. Ustava Republike Hrvat­ske, propisano je:

»Svatko
ima pravo da zakonom ustanovljeni neovisni i nepristrani sud (...) u razumnom
roku odluči o njegovim pravima i obvezama (...).«.

Odredbama
članka 63. Ustavnog zakona propisano je:

»(1)
Ustavni sud će pokrenuti postupak po ustavnoj tužbi i prije no što je iscrpljen
pravni put, u slučaju kad o pravima i obvezama stranke (...) nije u razumnom
roku odlučio sud (...).

(2) U
odluci kojom usvaja ustavnu tužbu zbog nedonošenja akta u razumnom roku iz
stavka 1. ovoga članka, Ustavni sud će nadležnom sudu odrediti rok za donošenje
akta kojim će taj sud meritorno odlučiti o pravima i obvezama (...)
podnositelja. Rok za donošenje akta počinje teći idućeg dana od dana objave
odluke Ustavnog suda u »Narodnim novinama«.

(3) U
odluci iz stavka 2. ovoga članka Ustavni sud će odrediti primjerenu naknadu
koja pripada podnositelju zbog povrede njegova ustavnog prava koju je sud
učinio kada o pravima i obvezama podnositelja (...) nije odlučio u razumnom
roku. Naknada se isplaćuje iz državnog proračuna u roku od tri mjeseca od dana
podnošenja zahtjeva stranke za njezinu isplatu.«.

*Ustavna
tužba je osnovana.*

5.
Uvidom u spis Općinskog suda u Zagrebu, broj: P-6134/95 Ustavni sud je utvrdio
da su se u ovom slučaju ostvarile pretpostavke za postupanje temeljem odredbe
članka 63. Ustavnog zakona.

Svoju
odluku Ustavni sud obrazlaže sljedećim utvrđenjima:

5.1.
DULJINA SUDSKOG POSTUPKA

Prvostupanjski parnični postupak započeo je 23.
kolovoza 1995. godine, tužbom podnositelja protiv tuženika M.J.B., d.o.o. za
trgovinu, proizvodnju, uvoz-izvoz i ugostiteljstvo iz Z., te drugotužene B. J.
iz Z., radi povrata novca.

Ustavna tužba je podnesena dana 2. prosinca 2002.
godine, a do tog dana sudski postupak nije pravomoćno okončan pa Ustavni sud
utvrđuje da do dana podnošenja ustavne tužbe postupak u ovom predmetu traje
ukupno sedam (7) godina, tri (3) mjeseca i devet (9) dana.

Zakon o potvrđivanju Konvencije za zaštitu ljudskih
prava i temeljnih sloboda i Protokola, broj 1, 4, 6, 7 i 11 uz Konvenciju za
zaštitu ljudskih prava i temeljnih sloboda (»Narodne novine« - Međunarodni
ugovori, broj 18/97, 6/99 - pročišćeni tekst i 8/99 - ispravak, u daljnjem
tekstu: Zakon o potvrđivanju Konvencije) stupio je na snagu dana 5. studenoga
1997. godine.

Od dana stupanja na snagu Zakona o potvrđivanju
Konvencije, odredbe Konvencije za zaštitu ljudskih prava i temeljnih sloboda
Vijeća Europe (u daljnjem tekstu: Europska konvencija) čine, temeljem članka
140. Ustava Republike Hrvatske, dio unutarnjeg pravnog poretka Republike
Hrvatske. Dio unutarnjeg prav­nog poretka Republike Hrvatske od tog dana čini i
odredba članka 6. stavka 1. Europske konvencije pod nazivom »Pravo na pošteno
suđenje«, koja, između ostalog, propisuje:

»Radi utvrđivanja svojih prava i obveza građanske
naravi (...) svatko ima pravo da zakonom ustanovljeni neovisni i nepristrani
sud (...) u razumnom roku ispita njegov slučaj.«.

Pravo na donošenje sudske odluke u razumnom roku čini
dio unutarnjeg pravnog poretka Republike Hrvatske od dana stupanja na snagu
Zakona o potvrđivanju Konvencije (5. studenoga 1997. godine). Pravo na
donošenje sudske odluke u razumnom roku je ustavno pravo u Republici Hrvatskoj
od 9. studenoga 2000. godine (dana proglašenja Promjena Ustava). Ispitivanje
razumnosti trajanja sudskih postupaka prije 5. studenoga 1997. godine, u
pravilu, ne bi moglo biti predmetom ustavnosudskih postupaka temeljenih na
članku 63. Ustavnog zakona, jer u dotadašnjem prav­nom poretku Republike
Hrvatske takvo pravo nije postojalo.

Ustavni
sud je ocijenio da se u ovom slučaju pravno relev­antnim razdobljem, s aspekta
povrede prava na donošenje sudske odluke u razumnom roku, smatra razdoblje od
5. studenoga 1997. godine (to jest od dana stupanja na snagu Zakona o
potvrđivanju Konvencije) do 2. prosinca 2002. godine (to jest do dana
podnošenja ustavne tužbe), što ukupno iznosi pet (5) godina i dvadeset i sedam
(27) dana.

5.2.
POSTUPANJE NADLEŽNOG SUDA

Ustavni
sud je utvrdio da u razmatranom, pravno relevantnom razdoblju, u postupku pred
Općinskim sudom u Zagrebu nije utvrđena adresa drugotužene te se sud nije još
uopće upustio u rapravljanje o glavnoj stvari. Također Ustavni sud utvrđuje da
je u postupku pred prvostupanjskim sudom, u pravno relevantnom razdoblju,
period potpune neaktivnosti suda trajao od 5. studenoga 1997. godine do 10.
svibnja 2001. godine što iznosi dvije (2) godine, šest (6) mjeseci i pet (5)
dana.

Ustavni
sud je utvrdio da je glavni razlog duljine parničnog postupka pred Općinskim
sudom u Zagrebu okolnost da se u postupku nije utvrdila adresa drugotužene, te
da je postavljanje drugotuženoj skrbnika za poseban slučaj putem nadležnog
Centra za socijalnu skrb dugo trajalo. Člankom 148. Zakona o parničnom postupku
(»Narodne novine«, broj 53/91, 91/92, 112/99, 88/01 i 117/03) propisano je da
će sud nastojati od nadležnog organa tijela uprave ili na drugi način dobiti
potrebne podatke ako stranka ne može sama saznati adresu osobe kojoj pismeno
treba dostaviti. Nadalje, člankom 84. istog Zakona propisano je da će sud
postaviti tuženiku privremenog zastupnika, između ostalog, i ako je njegovo
boravište nepoznato, a tuženik nema opunomo­ćenika, ako se u tijeku postupka
pred prvostupanjskim sudom pokaže da bi redovan postupak oko postavljanja
zakonskog zastupnika tuženiku trajao dugo, tako da bi zbog toga za jednu ili
obje stranke mogle nastati štetne posljedice. S obzirom na navedeno, proizlazi
da Općinski sud u Zagrebu nije iskoristio sve mogućnosti koje mu pruža Zakon o
parničnom postupku, a koje su u konkretnom predmetu, mogle ubrzati postupak.

5.3.
PONAŠANJE PODNOSITELJA USTAVNE TUŽBE         (TUŽITELJA U SUDSKOM POSTUPKU)

Podnositelji
ustavne tužbe, kao tužitelji u sudskom postupku, prema utvrđenju Ustavnog suda,
nisu pridonijeli duljini sudskog postupka.

5.4.
SLOŽENOST SUDSKOG PREDMETA

Navodi
tužbe ne ukazuju da bi se radilo o složenom predmetu.

6.
Ustavni sud utvrđuje da postupak u predmetu, broj: P-6134/95 koji se vodi pred
Općinskim sudom u Zagrebu traje preko sedam godina. Dugotrajnost postupka je
posljedica okolnosti koje se mogu pripisati neučinkovitom postupanju nadležnog
suda. Stoga Ustavni sud utvrđuje da je povrijeđeno ustavno pravo podnositelja
da zakonom ustanovljeni neovisni i nepristrani sud u razumnom roku odluči o
njihovim pravima ili obvezama, koje je zajamčeno člankom 29. stavkom 1. Ustava
Republike Hrvatske.

Stoga
je, u smislu odredbe članka 63. stavka 2. Ustavnog zakona, donesena odluka kao
pod točkama I. i II. izreke ove odluke.

7.
Sukladno odredbi članka 63. stavka 3. Ustavnog zakona, odlučeno je kao pod
točkama III. i IV. izreke odluke.

Visinu
naknade zbog povrede ustavnog prava na donošenje sudske odluke u razumnom roku
Ustavni sud, u pravilu, određuje za razmatrano, pravno relevantno razdoblje, uz
iznimnu mogu­ć­nost uvažavanja nerazumno dugog razdoblja potpune neaktivnosti
suda i prije 5. studenoga 1997. godine, što ovisi o osobitim okolnostima svakog
pojedinog slučaja.

Pri
utvrđivanju visine naknade, temeljem članka 63. stavka 2. Ustavnog zakona,
Ustavni sud uzima u obzir sve okolnosti slučaja, uz istodobno uvažavanje
ukupnih gospodarskih i socijalnih prilika u Republici Hrvatskoj.

8.
Odluka o objavi odluke (točka V. izreke) temelji se na odredbi članka 29.
stavka 1. Ustavnog zakona.

Broj:
U-IIIA-2885/2002
Zagreb, 11. svibnja 2004.

USTAVNI SUD REPUBLIKE HRVATSKE

Predsjednik Suda
**dr. sc. Petar Klarić**, v. r.

Odluka, NN 73/2004-1510