## Odluka Ustavnog suda Republike Hrvatske broj U-III-973/1994 od 8. listopada 1997.

### NN 112/1997 (24.10.1997.), Odluka Ustavnog suda Republike Hrvatske broj U-III-973/1994 od 8. listopada 1997.

# **USTAVNI SUD REPUBLIKE HRVATSKE**

Ustavni sud Republike Hrvatske u sastavu dopredsjednik Suda dr. Velimir
Belajec, te suci Zdravko Bartovčak, dr. Nikola Filipović, Ante Jelavić
Mitrović, mr. Vojislav Kučeković, Jurica Malčić i Ivan Marijan Severinac,
odlučujući povodom ustavne tužbe B. J. iz R., podnesene po punomoćniku
T. M., odvjetniku iz R., radi zaštite ustavnih prava, na sjednici održanoj
dana 8. listopada 1997. godine, donio je slijedeću

## **ODLUKU**

1. Usvaja se ustavna tužba te se ukidaju:

- presuda Upravnog suda Republike Hrvatske, broj: Us-12542/1993-4 od
7. travnja 1994. godine,

- rješenje Ministarstva graditeljstva i zaštite okoliša Republike Hrvatske,
Klasa: UP/II-371-01/92-06/2148, Ur. broj: 531-06/3-93-2 od 24. rujna 1993.
godine, i

- rješenje Sekretarijata za komunalno-stambene poslove Općine R., Klasa:
UP/I-371-03/92-03/438, Ur.broj: 2170-02-31-92-3 od 28. rujna 1992. godine.

2. Ova će se odluka objaviti u "Narodnim novinama".

Obrazloženje

Ustavna tužba podnijeta je u svezi s presudom i upravnim aktima označenim
u izreci, a temeljem kojih je B. J. pravomoćno naloženo iseljenje iz stana
u R., te predaja stana Ministarstvu obrane Republike Hrvatske. U ustavnoj
tužbi navodi da su mu tim aktima povrijeđena ustavna prava iz članka 18.
Ustava, a iz sadržaja ustavne tužbe proizlazi da smatra da su mu povrijeđena
ustavna prava iz članka 14. stavak 2. i članka 26. Ustava Republike Hrvatske.

Ustavna tužba je osnovana.

Pobijana odluka Upravnog suda Republike Hrvatske, kao i osporeno rješenje
Ministarstva graditeljstva i zaštite okoliša Republike Hrvatske, odnosno
Sekretarijata za komunalno stambene poslove R., donijeta su u skladu s
člankom 70. Zakona o stambenim odnosima ("Narodne novine", broj 51/85,
42/86, 37/88, 47/89, 22/90, 22/92, 58/93 i 70/93, u nastavku: ZSO).

Odredbom članka 53. Zakona o najmu stanova ("Narodne novine", broj 91/96,
u nastavku: ZNS) propisano je da danom stupanja na snagu toga Zakona, a
to je 5. studenoga 1996. godine, prestaju vrijediti glave I., IV., V.,
VI., VII., VIII., IX., X. i XI. ZSO, pa slijedom toga i članak 70. tog
Zakona. Iznimno, u stavku 1. članka 52. ZNS određuje se da će se postupci
pokrenuti prema odredbama ZSO, dovršiti po odredbama tog Zakona, ako su
pokrenuti do stupanja na snagu ZNS. Odredba se odnosi i na članak 70. ZSO,
pa bi on trebao vrijediti u stambenim postupcima koji su još u tijeku,
jer taj članak sadrži postupovna pravila o nadležnosti upravnih tijela
za donošenje rješenja o iseljenju u slučaju simulirane zamjene stanova
i druga pravila o tijeku i načinu provođenja upravnog postupka.

Odlukom broj: U-I-130/1995 od 20. studenoga 1996. godine Ustavni sud
Republike Hrvatske ukinuo je odredbe članka 70. ZSO u dijelu u kojem su
ostale na snazi temeljem citiranog stavka 1. članka 52. ZNS, tj. ukoliko
se odnose na postupke koji su u tijeku. To znači da su odredbe članka 70.
ZSO prestale vrijediti, kako za stambene stvari u postupcima koji će biti
pokrenuti nakon stupanja na snagu ZNS, tako i za postupke pokrenute prije
stupanja na snagu ZNS ako su ovi još u tijeku.

Ustavna tužba u ovom predmetu podnijeta je 28. studenoga 1994. godine,
dakle, prije nego što je odredba članka 70. ZSO djelimice prestala vrijediti
zbog stupanja na snagu ZNS, te prije donošenja i objavljivanja odluke Ustavnog
suda, kojom je članak 70. ZSO ukinut za prijelazni vremenski period u kojem
je ostao na snazi po stavku 1. članka 52. istog Zakona. To znači da su
pobijane odluke upravnih tijela i Upravnog suda donijete u vrijeme kada
članak 70. ZSO još nije bio ukinut.

Zaštita ustavnih prava podnositelju ustavne tužbe ne može se uskratiti
samo zbog toga što je pravni propis prestao vrijediti, bez obzira je li
ukinut kasnijim zakonom ili odlukom Ustavnog suda.

Ustavni sud Republike Hrvatske je ukinuo odredbe članka 70. ZSO samo
za prijelazni vremenski period koji se odnosio na upravne postupke koji
su bili u tijeku, a pokrenuti su prije stupanja na snagu ZNS. Sud samo
iz formalnih razloga nije mogao ukinuti odredbu u cijelosti, jer je ona
u dijelu koji se odnosio na postupke koji su bili dovršeni, već bila ukinuta
po ZNS. Slijedi zaključak da je članak 70. ZSO u cijelosti bio protivan
Ustavu i u vrijeme kad je ustavna tužba podnijeta, odnosno u vrijeme kad
je donijeto pobijano prvostupanjsko rješenje o iseljenju podnositelja ustavne
tužbe iz spornog stana u R.

Izloženo pravno stajalište da se u povodu ustavne tužbe može ocjenjivati
ustavnost propisa koji su ukinuti, iako su pobijane odluke donesene prije
njihovog ukidanja, Ustavni je sud izrazio u svojim odlukama broj: U-I-206/1992
("Narodne novine", broj 113/93), u odluci broj: U-III-379/1993 ("Narodne
novine", broj 39/94), te odluci broj: U-I-52/1995. od 10. listopada 1996.
godine.

Upravni postupak iz članka 70. ZSO, s obzirom na njegove pravne značajke,
ima za cilj uspostavu prijašnjeg stanja, tj. iseljenje iz stana osobe koja
je u njega uselila na temelju simulirane zamjene stanova. Takav postupak
nije primjeren slučajevima u kojima osoba koja se uselila u stan temeljem
zamjena stanova, raspolaže ispravom o pravnom temelju useljenja, bez obzira
što je taj pravni temelj sporan, jer se u tom slučaju radi o sporu o pravu
na stan.

Ukinutim odlukama Upravnog suda i upravnih tijela u konkretnom slučaju
su povrijeđena ustavna prava. Prije svega, povrijeđena je jedna od najviših
vrednota ustavnog poretka Republike Hrvatske - vladavina prava (članak
3. Ustava), jer se postupovnim odredbama iz članka 70. ZSO ne zajamčuje
u dovoljnoj mjeri zakonitost i istinitost u odlučivanju o pravima i dužnostima
stranaka.

Prekršeno je i načelo diobe vlasti na zakonodavnu, izvršnu i sudbenu
(članak 4. Ustava) jer je upravnim tijelima povjereno odlučivanje u spornim
stambenopravnim odnosima koji po prirodi stvari i po zakonodavstvu Republike
Hrvatske spadaju u nadležnost sudbene vlasti (stavak 2. članak 3. i točka
2g. stavka 1. Zakona o sudovima - "Narodne novine", broj 3/94).

U provedenom postupku Sud je utvrdio da su podnositelju ustavne tužbe
povrijeđena ustavna prava iz članka 14. stavak 2. i 26. Ustava Republike
Hrvatske, odnosno povrijeđeno je ustavno jamstvo jednakosti svih pred zakonom
i sudovima, te drugim državnim i inim tijelima koja imaju javne ovlasti
(stavak 2. članka 14. i članak 26. Ustava). Ovo stoga jer se odredbom članka
70. ZSO stranke, samo zbog toga što je spor pravno kvalificiran kao "bespravno
useljenje", odnosno simulirana zamjena, upućuju na provođenje upravnog
postupka, dok se u srodnim stambenim sporovima strankama omogućuje vođenje
sudskog postupka koji daje veća jamstva za obranu prava stranaka i zakonito
rješenje spora.

Sud, međutim, nije utvrdio povredu ustavnog prava iz članka 18. stavak
1. Ustava - prava na učinkovitu žalbu jer je upravo po žalbi podnositelja
ustavne tužbe drugostupanjsko upravno tijelo djelomično poništilo osporenu
odluku prvostupanjskog tijela u korist podnositelja ustavne tužbe.

Temeljem iznesenih razloga je u skladu s člankom 19. Ustavnog zakona
o Ustavnom sudu Republike Hrvatske ("Narodne novine", broj 13/91), a u
svezi s člancima 59. i 60. Poslovnika Ustavnog suda Republike Hrvatske
("Narodne novine", broj 29/94), odlučeno kao u izreci.

Objava ove odluke temelji se na odredbi članka 20. Ustavnog zakona o
Ustavnom sudu Republike Hrvatske.

Broj: U-III-973/1994
Zagreb, 8. listopada

USTAVNI SUD REPUBLIKE HRVATSKE

Dopredsjednik **dr. Velimir Belajec,** v. r.

Odluka, NN 112/1997-1694