## Odluka Ustavnog suda Republike Hrvatske broj: U-IIIVs-2579/2007 od 9. listopada 2008.

### NN 137/2008 (26.11.2008.), Odluka Ustavnog suda Republike Hrvatske broj: U-IIIVs-2579/2007 od 9. listopada 2008.

USTAVNI SUD REPUBLIKE HRVATSKE

3863

Ustavni sud Republike Hrvatske, u Drugom vijeću za odlučivanje o ustavnim tužbama, u sastavu sutkinja Agata Račan, predsjednica Vijeća, te suci Marko Babić, Mario Jelušić, Ivan Matija, Željko Potočnjak i Duška Šarin, članovi Vijeća, odlučujući o ustavnoj tužbi koju je podnijela G. H. iz Z., koju zastupa M. M., odvjetnik u Z., na sjednici održanoj 9. listopada 2008. godine, jednoglasno je donio

ODLUKU

I. Ustavna tužba se usvaja.

II. Ukida se:

– rješenje Vrhovnog suda Republike Hrvatske broj: Gžzp-85/07-2
od 30. travnja 2007. godine.

III. Predmet se vraća Vrhovnom sudu Republike Hrvatske na ponovni postupak.

IV. Vrhovni sud Republike Hrvatske dužan je donijeti novo rješenje u najkraćem mogućem roku, ali ne duljem od trideset (30) dana, računajući od prvog idućeg dana nakon objave ove odluke u »Narodnim novinama«.

V. Ova odluka objavit će se u »Narodnim novinama«.

Obrazloženje

1. Podnositeljica je, na temelju članka 62. stavka 1. Ustavnog zakona o Ustavnom sudu Republike Hrvatske (»Narodne novine« broj 99/99., 29/02. i 49/02. – pročišćeni tekst, u daljnjem tekstu: Ustavni zakon) i u roku iz članka 64. Ustavnog zakona, podnijela 3. srpnja 2007. pravodobnu i dopuštenu ustavnu tužbu protiv rješenja Vrhovnog suda Republike Hrvatske broj: Gžzp-85/072 od 30. travnja 2007. godine.

2. Rješenjem Vrhovnog suda odbijena je, kao neosnovana, žalba podnositeljice i potvrđeno rješenje Županijskog suda u Rijeci broj: Gzp-68/06-7 od 12. veljače 2007., kojim je, kao neosnovan, odbijen zahtjev podnositeljice za zaštitu prava na suđenje u razumnom roku u predmetu koji se vodio pred Općinskim sudom u Rijeci broj: R1-366/04.

3. Podnositeljica smatra da joj je osporenim rješenjem Vrhovnog suda Republike Hrvatske povrijeđeno ustavno pravo na suđenje u razumnom roku, zajamčeno člankom 29. stavkom 1. Ustava Republike Hrvatske (»Narodne novine« broj 41/01. – pročišćeni tekst).

U ustavnoj tužbi podnositeljica navodi da se u konkretnom slučaju radi o izvanparničnom postupku radi priznanja odluke stranog suda, a koji se odnosi na osobno stanje i status državljana Republike Hrvatske (dvoje malodobne djece) i na odlučivanje o roditeljskoj skrbi. Smatra da je neprihvatljivo stajalište Vrhovnog suda Republike Hrvatske da se u predmetu hitne naravi i od posebne važnosti za podnositelja zahtjeva, kao što je ovaj, razdoblje od dvije (2) godine, ne može smatrati prekoračenjem razumnog roka.

Predlaže Ustavnom sudu da usvoji ustavnu tužbu, ukine osporeno rješenje i predmet vrati Vrhovnom sudu na ponovni postupak.

4. ČINJENICE VAŽNE ZA USTAVNOSUDSKI POSTUPAK

Ustavni sud je u postupku pokrenutom ustavnom tužbom, na temelju navoda ustavne tužbe, uvida u spis Općinskog suda u Rijeci broj: R1-366/04 i Županijskog suda u Rijeci broj: Gzp-68/06, utvrdio sljedeće pravnorelevantne činjenice za odlučivanje o povredi ustavnog prava podnositeljice, zajamčenog člankom 29. stavkom 1. Ustava Republike Hrvatske:

– dana 29. prosinca 2004. predlagatelj N. R. iz M. je pred Općinskim sudom u Rijeci podnio prijedlog za priznanje strane sudske odluke o roditeljskoj skrbi za mld. djecu K., D. i N. K. R.;

– dopisom suda od 30. prosinca 2004. sud je pozvao podnositeljicu da se očituje o prijedlogu što je podnositeljica i učinila podneskom od 21. siječnja 2005.;

– dana 8. travnja 2005. sud je održao ročište, a iduće je održano 27. rujna 2005. na kojem je odlučeno da će se odluka o prijedlogu donijeti naknadno, pismenim putem;

– 30. studenoga 2006. podnositeljica je Županijskom sudu u Rijeci podnijela zahtjev za zaštitu prava na suđenje u razumnom roku;

– na ročištu održanom 22. prosinca 2006. prvostupanjski sud odbio je prijedlog predlagatelja kao neosnovan;

– protiv navedene odluke predlagatelj N. R. je 25. siječnja 2007. podnio žalbu, te je predmet u povodu žalbe ustupljen Županijskom sudu u Dubrovniku na odlučivanje;

– u trenutku odluke Suda, u predmetu nije odlučeno po žalbi.

Odlučujući o zahtjevu podnositeljice, Županijski sud u Rijeci ocijenio je da se, unatoč utvrđenju da se u konkretnom slučaju radi o postupku radi zaštite malodobne djece u kojem su sudovi ili druga tijela dužna postupati hitno, zatim o postupku od posebnog značaja za podnositeljicu te o postupku koji nije složene pravne naravi, razdoblje od dvije (2) godine ne može smatrati nerazumnim rokom i da podnositeljici nije povrijeđeno pravo na suđenje u razumnom roku.

Pobijanim rješenjem Vrhovni sud Republike Hrvatske odbio je žalbu podnositeljice kao neosnovanu, ispravivši pri tome navode prvostupanjskog suda u pogledu trajanja duljine sudskog postupka, te isto tako, bez obzira na utvrđenu činjenicu da se u konkretnom slučaju radi o hitnom postupku, utvrđuje da se razdoblje u trajanju od nešto dulje od dvije (2) godine u postupku priznanja strane sudske odluke, ne može smatrati prekoračenjem razumnog roka i povredom prava na suđenje u razumnom roku zajamčeno člankom 29. stavkom 1. Ustava.

5. PRAVO VAŽNO ZA USTAVNOSUDSKI POSTUPAK

Mjerodavno pravo sadržano je u odredbama članaka 29. stavka 1. Ustava, članaka 62. stavka 1. i 64. Ustavnog zakona, članka 6. stavka 1. Europske konvencije o ljudskim pravima i odredbama članaka 4. stavka 1. i 27. stavaka 1. i 2. Zakona o sudovima.

Ustavna tužba je osnovana.

6. Svoju odluku Ustavni sud obrazlaže sljedećim utvrđenjima:

6.1. Ustavni sud primjećuje da je Vrhovni sud odbio zahtjev podnositeljice s obrazloženjem da se razdoblje od nešto dulje od dvije (2) godine u postupku koji je hitan i koji nije složene pravne naravi te koji predstavlja postupak od posebnog značaja za podnositeljicu i njenu mld. djecu, ne može smatrati prekoračenjem razumnog roka i time povredom prava na suđenje u razumnom roku. Međutim, Ustavni sud ukazuje da unatoč činjenici da je Vrhovni sud Republike Hrvatske vodio računa o spomenutim kriterijima (vrstu i složenost postupka te o važnosti koji ovaj postupak ima za podnositeljicu) nije ispravno ocijenio da u konkretnom slučaju podnositeljici nije povrijeđeno pravo na suđenje u razumnom roku.

Naime, to prije svega iz razloga što odlučujući o zahtjevu podnositeljice, sudovi nisu uzeli u obzir neaktivnost Općinskog suda u Rijeci u razdoblju od 27. rujna 2005. do 22. prosinca 2006. godine. Dakle, nešto više od godinu dana, prvostupanjski sud u predmetu koji se vodio radi zaštite malodobne djece nije poduzeo niti jednu radnju, za što, kako proizlazi iz izvanparničnog spisa, nije bilo opravdanog razloga. Slijedom navedenog Ustavni sud uzimajući u obzir spomenute kriterije, svaki posebno te zatim sve zajedno, te sagledavajući postupak kao jedinstvenu cjelinu, ocjenjuje da se u postupku, kao u konkretnom slučaju, razdoblje od nešto dulje od dvije (2) godine, od čega se više od godine dana odnosi na potpunu neaktivnost prvostupanjskog suda, ne može smatrati suđenjem u razumnom roku.

Slijedom navedenog, Ustavni sud ocjenjuje da je osporenim rješenjem Vrhovnog suda Republike Hrvatske podnositeljici povrijeđeno ustavno pravo zajamčeno člankom 29. stavkom 1. Ustava.

6.2. U skladu s utvrđenjem u točki 6.1. obrazloženja ove odluke, Ustavni sud primjećuje da utvrđena povreda ustavnog prava podnositeljice, zajamčenog odredbom članka 29. stavka 1. Ustava, postoji i kroz cijelo naknadno razdoblje sve do donošenja ove odluke, jer postupak još uvijek nije pravomoćno okončan (vodi se pred Županijskim sudom u Dubrovniku pod brojem: Gž-1300/07).

Budući da se od podnositeljice u takvim okolnostima ne može tražiti ponovno podnošenje zahtjeva za zaštitu prava na suđenje u razumnom roku, Ustavni sud, na temelju odredbi članka 31. stavaka 4. i 5. Ustavnog zakona, nalaže Vrhovnom sudu Republike Hrvatske da pri ponovnom odlučivanju uzme u obzir i vrijeme proteklo u izvanparničnom postupku do donošenja svog novog rješenja, kako pri utvrđivanju pravnorelevantnog razdoblja tako i pri određivanju primjerene naknade.

7. Slijedom navedenog, na temelju odredaba članaka 73. i 76. stavaka 1. i 2. Ustavnog zakona donesena je odluka kao u točkama I. i II. izreke, a na temelju odredaba članka 31. stavaka 4. i 5. Ustavnog zakona donesena je odluka kao u točki III. izreke.

8. Objava odluke (točka IV. izreke) temelji se na odredbama članka 29. Ustavnog zakona.

9. Predsjednik Vrhovnog suda Republike Hrvatske dužan je dostaviti Ustavnom sudu pisanu obavijest o datumima donošenja i otpreme rješenja u roku osam (8) dana od dana njegove otpreme, a najkasnije osam (8) dana od isteka roka određenog u točki III. izreke ove odluke. Ovaj nalog temelji se na članku 31. stavcima 4. i 5. Ustavnog zakona.

Broj: U-IIIVs-2579/2007

Zagreb, 9. listopada 2008.

USTAVNI SUD REPUBLIKE HRVATSKE

Predsjednica Vijeća
Agata Račan, v. r.

Odluka, NN 137/2008-3863