## Odluka Ustavnog suda Republike Hrvatske broj:U-III-1009/2007 od 30. travnja 2008.

### NN 69/2008 (13.6.2008.), Odluka Ustavnog suda Republike Hrvatske broj:U-III-1009/2007 od 30. travnja 2008.

# USTAVNI SUD REPUBLIKE HRVATSKE

**2319**

Ustavni sud Republike Hrvatske, u Prvom vijeću za odlučivanje o ustavnim
tužbama, u sastavu sudac Aldo Radolović, predsjednik Vijeća, te suci Snježana
Bagić, Mario Kos, Davor Krapac, Jasna Omejec i Nevenka Šernhorst, članovi
Vijeća, u postupku koji je ustavnom tužbom pokrenula G. M. iz V., koju zastupa
D. Š., odvjetnik iz V., na sjednici održanoj 30. travnja 2008. godine,
jednoglasno je donio

## ODLUKU

I. Ustavna tužba se usvaja.
II. Ukidaju se:
– presuda Županijskog suda u Vukovaru broj: Gž-512/07-2 od 13. veljače 2007. i
– presuda Općinskog suda u Vukovaru broj: P-1535/03 od 12. prosinca 2006., u
dijelu kojim je usvojen tužbeni zahtjev, kao i u odluci o naknadi troškova
postupka.
III. Predmet se vraća Općinskom sudu u Vukovaru na ponovni postupak.
IV. Ova odluka objavit će se u »Narodnim novinama«.

```
Obrazloženje
```

1. Ustavna tužba podnijeta je protiv presude Županijskog suda u Vukovaru broj:
Gž-512/07-2 od 13. veljače 2007., kojom je odbijena žalba podnositeljice ustavne
tužbe, kao tužene, i potvrđena presuda Općinskog suda u Vukovaru broj: P-1535/03
od 12. prosinca 2006. godine.
Navedenom prvostupanjskom presudom djelomično je usvojen tužbeni zahtjev
tužitelja, »T.« d.o.o. iz V., i naloženo je podnositeljici da tužitelju isplati
iznos od 3.442,20 kn, s pripadajućim zakonskim zateznim kamatama. U preostalom
dijelu, u visini od 2.220,06 kn, odbijen je tužbeni zahtjev tužitelja.
Podnositeljici je ujedno naloženo tužitelju nadoknaditi i parnične troškove u
visini razmjernoj dosuđenom dijelu tužbenog zahtjeva.
2. Podnositeljica ustavne tužbe smatra da su joj osporenim presudama povrijeđena
ustavna prava zajamčena člancima 29. stavkom 1. i 48. stavcima 1. i 2. Ustava
Republike Hrvatske. Obrazlažući zbog čega povrijeđenim smatra ustavno pravo iz
članka 29. stavka 1. Ustava (*pravičnost suda u odlučivanju*), podnositeljica
između ostalog navodi i *»pogrešnu primjenu materijalnog prava – Zakona o
vlasništvu i drugim stvarnim pravima«*. Iz navedenog Ustavni sud zaključuje da
osporenim presudama podnositeljica smatra povrijeđenim i zajamčenu jednakost
svih pred zakonom, propisanu člankom 14. stavkom 2. Ustava.
U ustavnoj tužbi podnositeljica navodi da *»sudovi nisu nadležni niti ovlašteni
stvarati obveznopravne i stvarnopravne odnose koji nemaju osnove u Zakonu«*.
Odlučivanje žalbenog suda smatra arbitrarnim, a od Ustavnog suda traži usvajanje
ustavne tužbe i ukidanje osporenih presuda u dosuđujućem dijelu.

*Ustavna tužba je osnovana.*

3. Prema odredbi članka 62. stavka 1. Ustavnog zakona o Ustavnom sudu Republike
Hrvatske (»Narodne novine«, broj 99/99., 29/02. i 49/02. – pročišćeni tekst, u
daljnjem tekstu: Ustavni zakon), svatko može podnijeti Ustavnom sudu ustavnu
tužbu ako smatra da mu je pojedinačnim aktom tijela državne vlasti, tijela
jedinice lokalne i područne (regionalne) samouprave ili pravne osobe s javnim
ovlastima, kojim je odlučeno o njegovim pravima i obvezama ili o sumnji ili
optužbi zbog kažnjivog djela, povrijeđeno ljudsko pravo ili temeljna sloboda
zajamčena Ustavom.
4. U parničnom postupku nespornim je utvrđeno da se stan, koji podnositeljica
koristi, nalazi u neobnovljenoj stambenoj zgradi, koja je bila oštećena uslijed
ratnih razaranja, te da podnositeljica nije plaćala tužitelju naknadu za utuženo
razdoblje od 1. svibnja 1999. do 31. listopada 2001. Nadalje, tužitelj je
Zaključkom Gradskog poglavarstva Grada Vukovara od 25. lipnja 1998. (»Službeni
vjesnik Vukovarsko-srijemske županije«, broj 8/98. i 6/99., u nastavku:
Zaključak) postavljen za prinudnog upravitelja svih obnovljenih stanova na
području Grada Vukovara te je on zadužen za održavanje zajedničkih dijelova
zgrade i uređaja u graditeljskom i funkcionalnom stanju, uz obvezu vršenja
hitnih i nužnih popravaka. Tim Zaključkom utvrđena je obveza stanara na plaćanje
troškova za održavanje zajedničkih dijelova zgrada. Izmjenama tog Zaključka od
13. svibnja 1999. određuje se da je tužitelj dužan održavati i neobnovljeni
stambeni fond radi održavanja zajedničkih dijelova i uređaja zgrada.
5. Prvostupanjski sud je utvrdio da je potraživanje tužitelja prema
podnositeljici djelomično osnovano (za razdoblje od 1. svibnja 1999. do 31.
listopada 2001.) i da je podnositeljica obvezna plaćati sredstva zajedničke
pričuve za održavanje zajedničkih dijelova i uređaja zgrade u kojoj se nalazi
stan koji koristi.
6. Drugostupanjski sud je odbio žalbu podnositeljice, utvrdivši da je
prvostupanjski sud potpuno i pravilno utvrdio činjenično stanje te pravilno
primijenio materijalno pravo pa je žalbene razloge podnositeljice ocijenio
neosnovanima.
7. S ustavnopravnog gledišta, temeljna odrednica plaćanja i formiranja
zajedničke pričuve jest postojanje prava vlasništva na posebnim dijelovima
zgrade (stanovima i poslovnim prostorima) i suvlasništva na zgradi.
U slučajevima kad posebni dijelovi zgrade nisu u vlasništvu fizičkih osoba jer
još nije izvršena prodaja prema Zakonu o prodaji stanova na kojima postoji
stanarsko pravo (»Narodne novine«, broj 43/92. – pročišćeni tekst – 78/02.),
odnosno kad je dio stanova i nadalje na korištenju ranijih nositelja stanarskog
prava (sada zaštićenih najmoprimaca), ne postoji zakonsko utemeljenje za naplatu
troškova koji inače ulaze u sastav zajedničke pričuve (sredstva za pokrivanje
troškova održavanja i poboljšavanja zajedničkih dijelova zgrade – stubišta,
fasade, krova, podruma, dizala i sl.).
8. U konkretnom slučaju radi se o slučaju u kome stan nije prodan prema
odredbama Zakona o prodaji stanova na kojima postoji stanarsko pravo, već je
podnositeljica raniji nositelj stanarskog prava na tom stanu. U takvoj
situaciji, zajedničku pričuvu treba plaćati vlasnik stana, odnosno pravna osoba
koja je sljednik davatelja stana na korištenje podnositeljici (to može biti Grad
Vukovar, Republika Hrvatska ili neka druga pravna osoba – trgovačko društvo).
Ovakvo stajalište Ustavni sud je izrazio u odluci broj: U-III-2691/2007 od 20.
veljače 2008. (»Narodne novine«, broj 31/08.).
9. Zbog navedenog, prema ocjeni Ustavnog suda, podnositeljici je osporenim
presudama povrijeđeno ustavno pravo zajamčeno odredbom članka 14. stavka 2.
Ustava, jer je u konkretnom slučaju pravni propis pogrešno protumačen i
primijenjen. Time je došlo do ustavnopravno neprihvatljivog tumačenja
mjerodavnih zakonskih odredbi te je podnositeljici povrijeđeno pravo na
jednakost pred zakonom.
10. Utvrdivši povredu ustavnog prava zajamčenog člankom 14. stavkom 2. Ustava,
Ustavni sud nije razmatrao postojanje povrede ostalih ustavnih prava istaknutih
u ustavnoj tužbi.
11. Na temelju odredaba članaka 73. i 76. Ustavnog zakona, odlučeno je kao u
izreci (točke I. do III.). Objava ove odluke (točka IV. izreke) temelji se na
odredbi članka 29. stavka 1. Ustavnog zakona.

Broj: U-III-1009/2007
Zagreb, 30. travnja 2008.

USTAVNI SUD REPUBLIKE HRVATSKE
Predsjednik Vijeća
**dr. sc. Aldo Radolović**, v. r.

Odluka, NN 69/2008-2319
Opći uvjeti korištenjaZaštita privatnosti[Pristup podatcima](/data_access_hr.aspx)[ELI](/about_eli_hr.aspx)

©2026. g. Narodne novine d.d.

, izrada [Novena d.o.o.](http://novena.hr/)