## Odluka Ustavnog suda Republike Hrvatske broj: U-III-4593/2010 od 9. prosinca 2010.

### NN 147/2010 (29.12.2010.), Odluka Ustavnog suda Republike Hrvatske broj: U-III-4593/2010 od 9. prosinca 2010.

USTAVNI SUD REPUBLIKE HRVATSKE

3748

Ustavni sud Republike Hrvatske, u Drugom vijeću za odlučivanje o ustavnim tužbama, u sastavu sutkinja Snježana Bagić, predsjednica Vijeća, te suci Marko Babić, Davor Krapac, Ivan Matija, Duška Šarin i Miroslav Šeparović, članovi Vijeća, u postupku koji su ustavnom tužbom pokrenuli M. S., S. Š., B. Č., G. M., svi iz Z. i D. R. iz B., R. S., koje zastupa T. G., odvjetnica u Z., na sjednici održanoj 9. prosinca 2010. jednoglasno je donio

ODLUKU

I. Ustavna tužba se usvaja.

II. Ukida se presuda Vrhovnog suda Republike Hrvatske broj: Revr-1984/09-4 od 2. ožujka 2010., te se predmet vraća Vrhovnom sudu Republike Hrvatske na ponovni postupak.

III. Na temelju članka 31. stavaka 1., 2. i 4. Ustavnog zakona o Ustavnom sudu Republike Hrvatske (»Narodne novine« broj 99/99., 29/02. i 49/02. – pročišćeni tekst), obvezuje se Vrhovni sud Republike Hrvatske da u drugom sudskom vijeću u izmijenjenom sastavu donese presudu u skladu s pravnim stajalištem Ustavnog suda Republike Hrvatske, izraženim u odluci Ustavnog suda Republike Hrvatske broj: U-III-1461/2007 od 19. studenoga 2009., u roku od 30 dana, računajući od prvog idućeg dana nakon objave ove odluke u »Narodnim novinama«.

IV. Ova odluka objavit će se u »Narodnim novinama.«

Obrazloženje

1. Podnositelji su podnijeli ustavnu tužbu protiv presude Vrhovnog suda Republike Hrvatske (u daljnjem tekstu: Vrhovni sud) broj: Revr-1984/09-4 od 2. ožujka 2010.

Tom presudom prihvaćena je revizija tuženika Republike Hrvatske i Javne vatrogasne postrojbe G. Z. i preinačena je presuda i rješenje Županijskog suda u Zadru broj: Gž-783/05 od 16. lipnja 2005. i presuda Općinskog suda u Zadru broj: P-84/92 od 17. veljače 2005., u točkama I., II. a-e i III. izreke prvostupanjske presude te je odbijen tužbeni zahtjev podnositelja kojim su tražili utvrđenje ništavosti rješenja Centra za zaštitu od požara O. Z. broj 12, 13, 14, 15 i 16/92 od 13. siječnja 1992., te rješenja broj 491, 492, 493, 494, 495/91 od 16. prosinca 1991., kao i povrat na rad u Javnu vatrogasnu postrojbu G. Z. i solidarnu isplatu neisplaćenih plaća od strane oba tuženika, sa zakonskim zateznima kamatama za 1992., 1993., 1994., 1995., 1996., 1997., 1998., 1999., 2000., 2001., 2002., 2003. i 2004. godinu.

2. Podnositelji smatraju da su im osporenom presudom povrijeđena ustavna prava zajamčena člancima 14. stavkom 2., 29. stavkom 1., 35., 48. stavkom 1. i 55. stavkom 1. Ustava Republike Hrvatske, kao i članci 6. stavak 1., 8., 13. i 14. Konvencije za zaštitu ljudskih prava i temeljnih sloboda (»Narodne novine – Međunarodni ugovori« broj 18/97., 6/99., 8/99., 14/02. i 1/06.; u daljnjem tekstu: Konvencija), članka 1. Protokola broj 1. uz Konvenciju i članka 1. Protokola broj 12. uz Konvenciju.

U bitnome, ističu da je Vrhovni sud osporenom presudom u cijelosti ponovio svoju raniju presudu broj: Revr-106/06-2 od 19. prosinca 2006., u potpunosti zanemarujući odluku Ustavnog suda broj: U-III-1461/2007 od 19. studenoga 2009., kojom je ta presuda ukinuta i predmet vraćen Vrhovnom sudu na ponovni postupak.

Smatraju da je ponovljeni stav Vrhovnog suda, da Javna vatrogasna postrojba G. Z. nije pravni sljednik prethodno postojeće vatrogasne postrojbe MUP-a za G. Z. (već da bi to trebao biti sam G. Z.), povrijedio temeljna ustavna prava podnositelja potpuno zanemarujući stanje spisa, odnosno priložene materijalne dokaze o tome da je na području G. Z. u skladu s odredbama Zakona o vatrogastvu iz 1999. godine profesionalna vatrogasna postrojba osnovana kao posebna pravna osoba koja je u cijelosti preuzela prava i obveze dotadašnje vatrogasne postrojbe MUP-a za G. Z. i sve zatečene zaposlenike.

Predlažu da Ustavni sud usvoji ustavnu tužbu, ukine presudu Vrhovnog suda i predmet vrati tom sudu na ponovni postupak.

3. Za potrebe ustavnosudskog postupka pribavljen je spis Općinskog suda u Zadru broj: P-84/92.

Ustavna tužba je osnovana.

4. Ustavni sud, u postupku u povodu ustavne tužbe podnesene na temelju članka 62. stavka 1. Ustavnog zakona o Ustavnom sudu Republike Hrvatske (»Narodne novine« broj 99/99., 29/02. i 49/02. – pročišćeni tekst; u daljnjem tekstu: Ustavni zakon), u granicama zahtjeva istaknutog u ustavnoj tužbi, utvrđuje je li u postupku odlučivanja o pravima i obvezama podnositelju povrijeđeno ustavno pravo, pri čemu se, u pravilu, ne upušta u pitanje jesu li sudovi i nadležna upravna tijela pravilno i potpuno utvrdili činjenično stanje i ocijenili dokaze. Za Ustavni sud relevantne su samo one činjenice od čijeg postojanja ovisi ocjena o povredi ustavnog prava.

5. Ustavni sud je odlukom broj: U-III-1461/2007 od 19. studenoga 2009., usvojio ustavnu tužbu podnositelja i ukinuo presudu Vrhovnog suda broj: Revr-106/06-2 od 19. prosinca 2006., i predmet vratio tom sudu na ponovni postupak.

U toj je odluci Ustavni sud izrazio sljedeće pravno stajalište:

»(...)

Vrhovni sud je tijekom revizijskog postupka predmet promatrao isključivo s aspekta postojanja ili nepostojanja pasivne legitimacije na strani tuženih.

Međutim, s aspekta zaštite ljudskih prava u ovom ustavnosudskom predmetu ključno je pitanje je li podnositeljima prestao radni odnos na nezakonit način? Budući da su prvostupanjski i drugostupanjski sud osporena rješenja utvrdili nezakonitima, a Ustavni sud nema razloga sumnjati u njihovu valjanost, podnositelji imaju ustavno pravo na jednak položaj kao ostali zaposlenici koji su na temelju članka 56. (odnosno članka 46. ranije važećeg) Zakona o vatrogastvu preuzeti u Javnu vatrogasnu postrojbu G. Z. kao zaposlenici Ministarstva unutarnjih poslova, PU zadarske, koji su radili na poslovnima vatrogastva, a koji su prethodno preuzeti kao zaposlenici Centra za zaštitu od požara o. Z. Naime, nejednakost njihovog položaja proizlazi iz toga što zbog nezakonitih odluka o otkazu koju su nezakonitost utvrdili niži sudovi, a Vrhovni sud to pitanje nije razmatrao, nisu kao zatečeni radnici mogli biti preuzeti kao svi ostali zaposlenici bivšeg Centra za zaštitu od požara o. Z.

Prema tome, u ponovljenom postupku ukazuje se nužnim otkloniti ovu nejednakost, utvrđenjem pravne osobe koja bi pozivom na navedene odredbe Zakona o vatrogastvu, kao mjerodavnog prava, bile dužne preuzeti podnositelje kao zaposlenike bivšeg Centra za zaštitu od požara o. Z.

Po ocjeni Ustavnog suda, o tome ovisi i odgovor na pitanje o postojanju odnosno nepostojanju odgovornosti tuženika u konkretnom slučaju za otklanjanje posljedica nezakonitih odluka o otkazu radnog odnosa.

Sukladno navedenom, Ustavni sud utvrđuje da je podnositeljima povrijeđeno ustavno pravo na jednakost pred zakonom propisano člankom 14. Ustava, jer se prema podnositeljima postupalo različito (na njihovu štetu) u usporedbi s drugim djelatnicima u istovjetnoj pravnoj situaciji, za koju različit tretman nema razumnog opravdanja.

(...)«

6. Na temelju odluke Ustavnog suda broj: U-III-1461/2007 od 19. studenoga 2009., Vrhovni sud ponovio je sudski postupak u kojemu je donio osporenu presudu broj: Revr-1984/09-4 od 2. ožujka 2010.

U osporenoj presudi Vrhovni sud u cijelosti ponavlja pravna stajališta izražena u svojoj presudi broj: Revr-106/06-2 od 19. prosinca 2006., ponovno preinačivši presude prvostupanjskog i drugostupanjskog suda, te odbivši u cijelosti tužbene zahtjeve podnositelja.

7. Slijedom navedenog, Ustavni sud utvrđuje da je osporenom presudom Vrhovnog suda podnositeljima povrijeđeno ustavno pravo na pravično suđenje, zajamčeno člankom 29. stavkom 1. Ustava.

8. Stoga je, na temelju članaka 73. i 76. Ustavnog zakona, odlučeno kao u točkama I. i II. izreke ove odluke.

9. U odnosu na točku III. izreke ove odluke, Ustavni sud podsjeća na članke 31. i 77. Ustavnog zakona, koji glase:

»Članak 31.

(1) Odluke i rješenja Ustavnog suda obvezatni su i dužna ih je poštovati svaka fizička i pravna osoba.

(2) Sva tijela državne vlasti … dužna su u okviru svoga ustavnog i zakonskog djelokruga provoditi odluke i rješenja Ustavnog suda.

(3) Vlada Republike Hrvatske osigurava preko tijela državne uprave provedbu odluka i rješenja Ustavnog suda.

(4) Ustavni sud može sam odrediti tijelo kojem povjerava provedbu svoje odluke, odnosno rješenja.

(5) Ustavni sud može odrediti način provedbe svoje odluke, odnosno rješenja.«

»Članak 77.

(1) Kada ustavnu tužbu usvoji i osporeni akt ukine, Ustavni sud u obrazloženju navodi koje je ustavno pravo povrijeđeno i u čemu se povreda sastoji.

(2) Pri donošenju novog akta iz članka 76. stavka 2. ovoga Ustavnog zakona, nadležno sudbeno (…) tijelo,(…) obvezni su poštivati pravna stajališta Ustavnog suda izražena u odluci kojom se ukida akt kojim je povrijeđeno ustavno pravo podnositelja ustavne tužbe.«

10. Imajući u vidu utvrđenja sadržana u točkama 5. do 7. obrazloženja ove odluke, Ustavni sud upozorava da Vrhovni sud u osporenoj presudi broj: Revr-1984/09-4 od 2. ožujka 2010., nije poštovao pravna stajališta Ustavnog suda izražena u odluci broj: U-III-1461/2007 od 19. studenoga 2009.

Nepoštovanjem pravnih stajališta Ustavnog suda i neuvažavanjem ustavnosudskom praksom ustanovljenih obvezujućih pravnih standarda u odnosu na zaštitu ljudskih prava u konkretnom pravnom pitanju, Vrhovni sud postupio je protivno člancima 31. i 77. Ustavnog zakona.

11. Sukladno članku 31. Ustavnog zakona, odlučeno je kao u točki III. izreke ove odluke.

12. Povrede ostalih ustavnih i konvencijskih prava, na koje podnositelji ukazuju u ustavnoj tužbi, Ustavni sud nije posebno razmatrao Notes Linkbudući da je u postupku utvrdio povredu ustavnog prava podnositelja na pravično suđenje, zajamčenog člankom 29. stavkom 1. Ustava.

13. Objava ove odluke (točka IV. izreke) temelji se na članku 29. stavku 1. Ustavnog zakona.

Broj: U-III-4593/2010

Zagreb, 9. prosinca 2010.

USTAVNI SUD REPUBLIKE HRVATSKE

Predsjednica Vijeća
Snježana Bagić, v. r.

Odluka, NN 147/2010-3748