## Odluka Ustavnog suda Republike Hrvatske broj:U-IIIA-1696/2003 od 15. veljače 2006.

### NN 31/2006 (20.3.2006.), Odluka Ustavnog suda Republike Hrvatske broj:U-IIIA-1696/2003 od 15. veljače 2006.

# USTAVNI SUD REPUBLIKE HRVATSKE

**757**

Ustavni sud Republike Hrvatske, u Drugom vijeću
za odlučivanje o ustavnim tužbama, u sastavu sutkinja Jasna Omejec,
predsjednica Vijeća, te suci Marijan Hranjski, Mario
Kos, Ivan Mrkonjić, Emilija Rajić
i Vice Vukojević, članovi
Vijeća, u postupku koji je ustavnom tužbom pokrenuo T. K. iz O., kojeg zastupa
M. M., odvjetnica iz T., na sjednici održanoj 15. veljače 2006. godine,
jednoglasno je donio

## ODLUKU

I. Ustavna tužba se usvaja.

II. Ukidaju se:

– presuda Županijskog suda u Zadru, broj: Gž-188/03 od 26. veljače 2003. godine u cijelostii

– presuda Općinskog suda u Zadru, broj: P-558/02
od 8. studenoga 2002. godine, u dijelu izreke kojim je odbijen tužbeni zahtjev
podnositelja za isplatu dijela plaće u razdoblju od 10. lipnja 1997. godine do
7. travnja 1999. godine, te se u tom dijelu predmet vraća Općinskom sudu u
Zadru na ponovni postupak.

III. Ova odluka objavit će se u »Narodnim
novinama«.

```
Obrazloženje
```

1. Ustavna tužba podnesena je protiv presude
Županijskog suda u Zadru, broj: Gž-188/03 od 26.
veljače 2003. godine, kojom je odbijena žalba podnositelja i potvrđena presuda
Općinskog suda u Zadru, broj: P-558/02 od 8. studenoga 2002. godine u dijelu
izreke kojim je odbijen tužbeni zahtjev podnositelja kojim je od Republike
Hrvatske Ministarstva unutarnjih poslova zatražio isplatu razlike plaće za
razdoblje od 10. lipnja 1997. do 7. travnja 1999. godine.

2. U ustavnoj tužbi podnositelj navodi da je
Županijski sud u Zadru osporenom presudom, pogrešnom primjenom materijalnog
prava, povrijedio ustavna prava propisana odredbama članka 14., članka 26. i
članka 55., kao i odredbe članaka 3. i 117. stavka 3. Ustava Republike
Hrvatske.

Za potrebe ovosudnog
postupka pribavljen je spis Općinskog suda u Zadru, broj: P-558/00.

*Ustavna
tužba je osnovana.*

3. Člankom 62. stavkom 1. Ustavnog zakona o
Ustavnom sudu Republike Hrvatske (»Narodne novine«, broj 99/99., 29/02. i
49/02. – pročišćeni tekst, u daljnjem tekstu: Ustavni zakon), propisano je da
svatko može podnijeti Ustavnom sudu ustavnu tužbu ako smatra da mu je
pojedinačnim aktom tijela državne vlasti, tijela jedinice lokalne i područne
(regionalne) samouprave ili pravne osobe s javnim ovlastima, kojim je odlučeno
o njegovim pravima i obvezama ili o sumnji ili optužbi zbog kažnjivog djela,
povrijeđeno ljudsko pravo ili temeljna sloboda zajamčena Ustavom.

4. Tijekom postupaka koji su prethodili postupku
kod ovog Suda, utvrđeno je nespornim da je podnositelj od 1. siječnja 1996.
godine trajno premješten na službeničko mjesto prometnog policajca u X.
Policijskoj postaji Obrovac, koja je na području posebne državne skrbi, dok je
istodobno prebivao u Zadru, a koji grad se ne nalazi na području posebne
državne skrbi.

Prema stajalištu nadležnih sudova, podnositelju
ne pripada uvećana plaća za 25% u razdoblju od 10. lipnja 1997. godine do 7.
travnja 1999. godine te u ovom slučaju nema temelja primjeni odredbe članka 19.
stavka 1. točke 2. Zakona o područjima posebne državne skrbi (»Narodne novine«,
broj 44/96., 57/96. i 124/97., u daljnjem tekstu: ZPPDS), s obzirom na nesporno
utvrđenu činjenicu da nije u vrijeme obuhvaćeno tužbenim zahtjevom prebivao i
boravio na području posebne državne skrbi, što je zajedno s radom na tom
području kumulativan uvjet za stjecanje prava na uvećanu plaću, prema izričitoj
odredbi članka 1. stavka 2. i članka 17. Zakona o izmjenama i dopunama Zakona o
područjima posebne državne skrbi (»Narodne novine«, broj 73 od 21. srpnja 2000.
godine, koji je stupio na snagu 29. srpnja 2000. godine, u daljnjem tekstu: ZID
ZPPDS) i za razdoblje prije stupanja na snagu navedenih zakonskih odredbi ZID
ZPPDS-a.

5. Drugostupanjski sud je svoje stajalište
utemeljio na odredbama članaka 1. stavka 2. i 17. ZID ZPPDS-a koji glase:

Članak 1. stavak 2.

Prava iz ovog Zakona ostvaruju fizičke osobe
koje imaju prebivalište i boravište na područjima posebne državne skrbi, i
pravne osobe koje imaju sjedište na područjima posebne državne skrbi.

Članak 17.

Postupci pokrenuti radi ostvarivanja prava iz
ovog Zakona do dana stupanja na snagu ovog Zakona, dovršit će se po odredbama
ovog Zakona.

U obrazloženju drugostupanjske presude navodi
se: »novelom zakona od 29. srpnja 2000. godine »Narodne novine« 73/00)
pooštreni su uvjeti za ostvarivanje prava na uvećanu plaću, jer se kao pretpostavka
sada javlja prebivalište i boravište na području posebne državne skrbi, s time
da je člankom 17. novele izričito određeno da se ne primjenjuje načelo zaštite
stečenih prava, budući se ta odredba ima primjenjivati i na sve postupke koji
su pokrenuti prije te izmjene a nisu pravomoćno okončani uz napomenu kako
postoji ovakva ustavna mogućnost zakonodavca.«

6. Osnovano podnositelj ističe povredu ustavnog
prava jednakosti svih pred zakonom, zajamčenog člankom 14. stavkom 2. Ustava.

Za postojanje prava na uvećanu plaću u
konkretnom slučaju, prema ocjeni Ustavnog suda, mjerodavna je odredba članka
19. stavaka 1. i 2. ZPPDS-a koje glase:

Članak 19. stavak 1.

Plaće državnih službenika i namještenika u
tijelima državne uprave, tijelima sudbene vlasti i drugim državnim tijelima
(...), kojima se plaće osiguravaju u državnome proračunu ili u odgovarajućim
izvanproračunskim fondovima, a zaposleni su na područjima posebne državne
skrbi, uvećavaju se u odnosu na plaće u drugim dijelovima Republike Hrvatske:

(...)

Članak 19. stavak 2.

za 25% na područjima druge skupine, iz članka 5.
ovoga Zakona.

ZID ZPPDS kao dodatni uvjet za ostvarivanje
prava propisanog odredbom članka 19. ZPPDS-a propisuje uz zaposlenje na
području posebne državne skrbi, i prebivalište i boravište na području posebne
državne skrbi.

Do stupanja na snagu ZID ZPPDS-a 29. srpnja
2000. godine, prebivalište i boravište na području posebne državne skrbi nije
bilo zakonski uvjet za ostvarivanje prava na uvećanu plaću. Stoga odredba članka
1. ZID ZPPDS-a nije mjerodavna u konkretnom slučaju dok odredba članka 17. ZID
ZPPDS nema povratno djelovanje u slučaju ostvarivanja prava na uvećanu plaću za
ostvareni rad do 29. srpnja 2000. godine.

Pravo na uvećanu plaću ostvaruje se ako je rad izvršen.
Zbog toga postupak u kojem se traži isplata uvećane plaće predstavlja postupak
radi ostvarenog prava prije donošenja ZID ZPPDS koji je stupio na snagu 29.
srpnja 2000. godine, kojim su propisani dodatni uvjeti za ostvarivanje prava na
uvećanu plaću, a to je prebivalište i boravište na području posebne državne
skrbi.

Prema ocjeni Ustavnog suda, prijelazna odredba
članka 17. ZID ZPPDS-a, na kojoj odredbi sudovi temelje osporene odluke, u
dijelu koji glasi »postupci radi ostvarivanja prava« nema pravni značaj
postupka ostvarivanja kondemnatorne zaštite radi
realizacije već ostvarenog prava ispunjenjem za to propisanih zakonskih
pretpostavki, već postupka radi ostvarivanja prava u kojem se donosi odluka
konstitutivnog značenja, što nije predmet ovog ustavnosudskog postupka, pa se
na njega ne može niti primijeniti.

Iz tih razloga Ustavni sud ocjenjuje da se
pravna stajališta osporene presude ne temelje na pravilnoj primjeni mjerodavnog
materijalnog prava i na ustavnopravno prihvatljivom tumačenju tog prava, te je
stoga u ovom slučaju podnositelju povrijeđeno ustavno pravo jednakosti pred
zakonom.

7. Zbog utvrđenja povrede navedenog ustavnog
prava, Ustavni sud nije razmatrao navode podnositelja o povredi ostalih
ustavnih prava na koje ukazuje u ustavnoj tužbi.

Odredbe članka 3. i članka 117. stavka 3.
Ustava, na koje se podnositelj također poziva u ustavnoj tužbi, ne sadrže
ustavna prava te ne mogu biti temelj za ustavnu tužbu, u smislu članka 62.
Ustavnog zakona.

8. Slijedom navedenog, na temelju članaka 74. i
76. Ustavnog zakona, odlučeno je kao u izreci, a odluka o objavi temelji se na
članku 29. Ustavnog zakona.

Broj: U-III-1696/2003

Zagreb, 15. veljače 2006.

USTAVNI SUD REPUBLIKE HRVATSKE

Predsjednica Vijeća

**dr****. sc. Jasna Omejec**, v. r.

Odluka, NN 31/2006-757