## Zakon o vlasništvu i drugim stvarnim pravima

### NN 91/1996 (28.10.1996.), Zakon o vlasništvu i drugim stvarnim pravima

# ZASTUPNIČKI DOM SABORA REPUBLIKE HRVATSKE

## Z A K O N

### O VLASNIŠTVU I DRUGIM STVARNIM PRAVIMA

**Dio prvi**

OPĆE ODREDBE O STVARIMA I STVARNIM
PRAVIMA

**Vlasništvo i druga stvarna prava**

Članak 1.

(1) Svaka fizička i pravna osoba može biti nositeljem prava vlasništva, a i
drugih stvarnih prava: prava služnosti, prava iz stvarnoga tereta, prava
građenja i založnoga prava na svemu što može biti objektom tih prava, ako
zakonom nije drukčije određeno.

(2) Samo je jedna vrsta prava vlasništva.

(3) Pravo vlasništva i drugih stvarnih prava mogu se protiv vlasnikove volje
oduzeti ili ograničiti samo pod pretpostavkama i na način određen zakonom.

(4) Kad vlasnik mora nešto trpjeti ili propustiti glede svoje stvari, treba
to i ovlaštenik drugoga stvarnoga prava na istoj stvari koji svoje pravo izvodi
iz njegova, ako nije što drugo određeno zakonom.

(5) Ovaj Zakon uspostavlja opće uređenje pripadanja stvari osobama; pravila
ovoga Zakona primjenjivat će se i na pripadanje stvari koje su podvrgnute nekom
posebnom pravnom uređenju, ako nisu s tim uređenjem u suprotnosti.

(6) Što god je zakonom određeno za pravo vlasništva i vlasnike, vrijedi na
odgovarajući način i za sva druga stvarna prava, ako za njih nije što posebno
određeno zakonom niti proizlazi iz njihove pravne naravi.

**Predmet vlasništva i drugih
stvarnih prava**

Članak 2.

(1) Predmet prava vlasništva i drugih stvarnih prava može biti svaka
pokretna (pokretnina) ili nepokretna stvar (nekretnina), osim onih koje nisu za
to sposobne.

(2) Stvari su u smislu ovoga Zakona tjelesni dijelovi prirode, različiti od
ljudi, koji služe ljudima za uporabu. Uzima se da su stvari i sve drugo što je
zakonom s njima izjednačeno.

(3) Nekretnine su čestice zemljine površine, zajedno sa svime što je sa
zemljištem trajno spojeno na površini ili ispod nje, ako zakonom nije drukčije
određeno.

(4) Pokretnine su stvari koje se mogu premjestiti s jednoga mjesta na drugo,
a da im se ne povrijedi bit (supstanca). Stvari koje su po svojoj naravi
pokretne smatraju se u pravnom smislu nepokretnima ako su pripadak nepokretne
stvari ili ih zakon izjednačuje s nekretninama.

(5) Prirodne sile su stvari u smislu ovoga Zakona ako su podložne ljudskoj
vlasti.

(6) Zakonom mogu neke vrste prava ili bilo što drugo biti izjednačeno sa
stvarima; u takvu se to slučaju ubraja u pokretne stvari, a u nekretnine samo
ako je spojeno s vlasništvom nepokretnih stvari, ili je njihov teret, ili je
zakonom proglašeno nekretninom.

(7) U sumnji je li što pokretna ili nepokretna stvar, smatra se da je
pokretna.

**Sposobnost stvari**

Članak 3.

(1) Sposobne biti objektom prava vlasništva i drugih stvarnih prava jesu sve
stvari, osim onih kojima njihove naravne osobine ili zakonske odredbe priječe
da pripadaju pojedincu.

(2) Nisu sposobni biti objektom prava vlasništva i drugih stvarnih prava oni
dijelovi prirode koji po svojim osobinama ne mogu biti u vlasti niti jedne
fizičke ili pravne osobe pojedinačno, nego su na uporabi svih, kao što su to
atmosferski zrak, voda u rijekama, jezerima i moru, te morska obala (opća
dobra).

(3) O općim dobrima vodi brigu, njima upravlja i za to odgovara Republika
Hrvatska, ako posebnim zakonom nije drukčije određeno.

(4) Pravno nisu dijelovi općega dobra one zgrade i druge građevine koje su
na njemu izgrađene na temelju koncesije, pa one tvore zasebnu nekretninu dok
koncesija traje.

**Stvari od interesa za Republiku
Hrvatsku**

Članak 4.

(1) Stvari za koje je na temelju Ustava Republike Hrvatske posebnim zakonom
određeno da su dobra od interesa za nju pa imaju njezinu osobitu zaštitu, a
nisu opća dobra, sposobne su biti objektom prava vlasništva i drugih stvarnih
prava.

(2) Vlasnici i ovlaštenici drugih prava na stvarima iz stavka 1. ovoga
članka smiju se služiti tim svojim pravima u skladu sa zakonom određenim
načinom uporabe i iskorištavanja tih stvari, a za ograničenja kojima su time
podvrgnuti, pripada im pravo na naknadu određenu zakonom.

**Stvar i njezine pripadnosti**

Članak 5.

(1) Objekt prava vlasništva je pojedinačno određena stvar.

(2) Tko ima pravo vlasništva ili koje od drugih stvarnih prava na nekoj
stvari, ima ga time i na svim njezinim pripadnostima, ako zakonom nije drukčije
određeno.

(3) Pripadnost stvari je svaki njezin dio, sve što se s njom razmjerno
trajno spoji (prirast) i svaki njezin plod, sve dok se od nje ne odvoji.
Pripadnost stvari je i sve ono što je njezin pripadak (pertinencija).

**Dijelovi stvari**

Članak 6.

(1) Dio stvari koji se ne može od nje fizički odvojiti, a da ne bude time
uništen on ili sama stvar (bitni dio), ne može biti samostalnim objektom
stvarnih prava, ako zakonom nije što drugo određeno.

(2) Na dijelovima stvari koji nisu bitni (odvojivi dijelovi) postoje ona
ista prava kao i na cijeloj stvari, osim ako na takvu dijelu postoji na
posebnom pravnom temelju neko pravo u korist neke druge osobe. Tko tvrdi da
takvo pravo postoji na nekom odvojivom dijelu, treba to i dokazati.

(3) Bila stvar fizički djeljiva ili ne, nju se može pravno razdijeliti na
sadržajno jednake dijelove kojima je veličina računski određena njihovim
razmjerom prema cijeloj stvari (idealni dijelovi), ako nije što drugo određeno.
Svaki idealni dio stvari njezin je odvojeni dio.

(4) Stjecatelj cijele stvari ili stvarnih prava na njoj koji nije znao niti
je morao znati da na njezinu odvojivom dijelu postoji nečije pravo različito od
prava na cijeloj stvari, stekao je cijelu stvar, odnosno pravo na njoj bez
obzira na to pravo druge osobe. U takvu slučaju to je njezino pravo prestalo, a
da li će ona moći za to tražiti naknadu od otuđivatelja, prosuđivat će se prema
obveznopravnim pravilima.

(5) Odvajanjem dijela stvari ne prestaju dotadašnja prava ako nije što
posebno određeno.

**Pripadak stvari**

Članak 7.

(1) Pripadak (pertinencija ili pobočna stvar) je pokretna stvar koju je
njezin vlasnik namijenio da kao sporedna trajno služi svrsi glavne, a stoji u
takvu prostornom odnosu prema glavnoj stvari koji odgovara toj namjeni. Nije
pripadak ona stvar koja se prema shvaćanju u prometu ne smatra pripatkom.

(2) Prolazna uporaba jedne stvari za svrhu druge stvari ne daje joj svojstvo
pripatka.

(3) Prolazni prestanak služenja pripatka svrsi glavne stvari, kao i prolazni
prestanak prostornoga odnosa prema njoj, ne oduzima pripatku to svojstvo.

(4) Smatra se da su namijenjeni da trajno služe svrsi zgrade trajno
namijenjene nekoj proizvodnoj ili obrtnoj djelatnosti (poslovna zgrada), kao
glavnoj stvari, strojevi i slični uređaji namijenjeni toj djelatnosti.

(5) Smatra se da su namijenjeni da trajno služe svrsi nekretnine trajno
namijenjene poljoprivrednoj proizvodnji, kao glavnoj stvari, strojevi i stoka
namijenjeni daljnjoj poljoprivrednoj proizvodnji, poljoprivredni proizvodi i
sjeme potrebni za daljnju poljoprivrednu proizvodnju kroz ono vrijeme za koje
se može očekivati da će takvi ili slični biti dobiveni tom proizvodnjom, kao i
postojeće gnojivo i gorivo.

**Koristi**

Članak 8.

(1) Koristi su plodovi neke stvari ili prava, a i druge prednosti koje
donosi uporaba neke stvari ili prava.

(2) Plodovi stvari su proizvodi koje ona daje prirodno ili posredovanjem
nečijega rada, a i sve drugo što ona daje s obzirom na svoju namjenu.

(3) Plodovi nekoga prava su prinosi koje to pravo daje s obzirom na svoju
namjenu, kao kod prava koje ovlašćuje na stjecanje plodova ili drugih dijelova
stvari - dobiveni dijelovi stvari.

(4) Plodovi su i prinosi koje stvar ili pravo daje posredovanjem nekoga
pravnoga odnosa, kao što su to najamnine, zakupnine i kamate.

(5) Koristi pripadaju onome kome pripada i stvar ili pravo koje ih donosi,
ako na posebnom pravnom temelju ne pripadaju kome drugome. Tko se na postojanje
takva pravnoga temelja poziva, treba ga i dokazati.

(6) Tko je dužan predati plodove neke stvari ili prava, ovlašten je
zahtijevati naknadu troškova koje je imao radi dobivanja tih plodova, ako bi ih
imao dobar gospodar, ali nikada više od vrijednosti plodova koje je dužan
predati.

**Osobito o nekretninama**

Članak 9.

(1) Pojedinačnu nekretninu čini zemljišna čestica, uključujući i sve što je
s njom razmjerno trajno povezano na njezinoj površini ili ispod nje; ali kad je
više zemljišnih čestica upisano u zemljišnoj knjizi u isti zemljišnoknjižni
uložak, one su pravno sjedinjene u jedno tijelo (zemljišnoknjižno tijelo), koje
je kao takvo jedna nekretnina.

(2) Trava, drveće, plodovi i sve uporabljive stvari koje zemlja rađa na
svojoj površini dijelovi su te nekretnine sve dok se od zemlje ne odvoje.

(3) Što je na površini zemlje, iznad ili ispod nje izgrađeno a namijenjeno
je da tamo trajno ostane, ili je u nekretninu ugrađeno, njoj dograđeno, na njoj
nadograđeno ili bilo kako drukčije s njom trajno spojeno, dio je te nekretnine
sve dok se od nje ne odvoji. No, nisu dijelovi zemljišta one zgrade i drugo što
je s njim spojeno samo radi neke prolazne namjene.

(4) Nisu dijelovi zemljišta one zgrade i druge građevine koje su trajno
povezane s tim zemljištem ako ih od njega pravno odvaja stvarno pravo koje
svojega nositelja ovlašćuje da na tom tuđem zemljištu ima takvu zgradu ili
drugu građevinu u svome vlasništvu; isto na odgovarajući način vrijedi i za
zgrade i druge građevine koje od zemljišta ili od općega dobra pravno odvaja na
zakonu osnovana koncesija koja svojega nositelja ovlašćuje da na tome ima takvu
zgradu ili drugu građevinu u svome vlasništvu.

(5) Strojevi i slični uređaji koji bi inače bili dio neke nekretnine ne
smatraju se njezinim dijelom nego samostalnim stvarima ako se s pristankom
vlasnika nekretnine zabilježi u zemljišnoj knjizi da su oni vlasništvo druge
osobe. Učinak te zabilježbe traje dok ona ne bude izbrisana, s time da taj
učinak i bez brisanja prestaje protekom pet godina od upisa, ali tijek toga
roka zastaje za vrijeme stečajnoga i ovršnoga postupka.

(6) Prava koja postoje u korist neke nekretnine smatraju se pripadnošću te
nekretnine.

**Dio drugi**

POSJED

**Glava 1.**

OPĆE ODREDBE

**Posjednik**

Članak 10.

(1) Osoba koja ima faktičnu vlast glede neke stvari, njezin je posjednik.

(2) Tko svoju faktičnu vlast izvršava osobno ili posredovanjem pomoćnika u
posjedovanju neposredni je posjednik.

(3) Kad netko stvar posjeduje kao plodouživatelj, založni vjerovnik,
zakupoprimac, najmoprimac, čuvar, posudovnik ili u kojem drugom sličnom odnosu
u kojemu je prema drugome ovlašten ili obvezan kroz neko vrijeme posjedovati
je, onda je posjednik te stvari i taj drugi (posredni posjednik). Stoji li
posredni posjednik prema nekomu trećemu u takvu odnosu, i taj je posredni
posjednik.

(4) Posjednikom se smatra i osoba koja svoju faktičnu vlast ima u pogledu
dijela neke stvari, premda taj dio ne bi mogao biti samostalnim objektom
stvarnih prava, poput sobe ili druge prostorije u stanu i slično.

(5) S posjedom stvari izjednačeno je faktično izvršavanje sadržaja prava
stvarnih služnosti glede neke nekretnine (posjed prava), pa se na posjed prava
primjenjuju na odgovarajući način odredbe o posjedu stvari, ako to nije
suprotno naravi prava niti odredbama zakona.

(6) Kad isti posjed stvari ili prava ima više osoba, one su suposjednici.

**Samostalni posjednik**

Članak 11.

(1) Tko stvar ili pravo posjeduje priznajući višu vlast posrednoga
posjednika, nesamostalni je posjednik; tko stvar posjeduje kao da je njezin
vlasnik ili posjeduje pravo kao da je nositelj toga prava - samostalni je
posjednik.

(2) Posjed će se smatrati samostalnim, ako se ne dokaže suprotno.

(3) Svatko može u pravnom prometu valjano postupati pouzdavajući se u to da
je samostalni posjednik pokretne stvari njezin vlasnik, osim ako zna ili je
morao znati da nije tako.

**Pomoćnik u posjedovanju**

Članak 12.

(1) Posjed nema onaj tko ne izvršava nikakvu svoju vlast glede neke stvari.

(2) Dok osoba koja je u radnom ili sličnom odnosu ili u nečijem kućanstvu
postupa pokoravajući se tuđim nalozima glede neke stvari ili prava, pa izvršava
isključivo tuđu faktičnu vlast, ona nema posjed toga, nego je samo posjednikov
pomoćnik u posjedovanju.

**Glava 2.**

STJECANJE

**Izvorno i izvedeno stjecanje**

Članak 13.

Posjed je stečen kad stjecatelj uspostavi svoju faktičnu vlast glede stvari,
bilo da ju je osnovao jednostranim činom (izvorno stjecanje posjeda), ili da mu
je prenesena (izvedeno stjecanje posjeda).

**Predaja**

Članak 14.

(1) Posjed se prenosi predajom same stvari ili sredstva kojim stjecatelj ima
vlast na stvari, a predaja je izvršena čim se stjecatelj s voljom prenositelja
nađe u položaju izvršavati vlast glede stvari.

(2) Kad se posjed prenosi osobi koja nije prisutna, predaja je izvršena kad
stvar primi sam stjecatelj ili osoba koja ga po njegovoj volji ili po zakonu u
tome zastupa, a predajom prijevozniku samo ako prijevoznik radi za račun
stjecatelja.

(3) Kad su za robu predanu prijevozniku ili skladištaru izdani vrijednosni
papiri koji je zamjenjuju u pravnom prometu, predaja takva papira znači predaju
te robe; pritom kad je jedna osoba u dobroj vjeri primila takav papir, a druga
je u dobroj vjeri primila robu - posjed robe je stekla ova druga.

**Predaja očitovanjem volje**

Članak 15.

(1) Samim očitovanjem volje da se posjed predaje stjecatelju taj stječe
neposredni posjed samo ako je već u položaju da izvršava svoju vlast glede
stvari.

(2) Samim očitovanjem volje da se posjed predaje stjecatelju može posjed
prijeći na njega tako da dotadašnji posjednik zadrži stvar, a stjecatelju se
prenese ili se za njega osnuje pravo da mu dotadašnji posjednik preda tu stvar;
isto tako i da se stvar preda nekoj trećoj osobi, a stjecatelj dobije pravo da
mu ona preda tu svar.

(3) Predaja posjeda učinjena samim očitovanjem volje da se posjed predaje
stjecatelju djelovat će prema trećima samo ako su o tome obaviješteni, ili im
je to inače poznato.

**Stjecanje posjeda prava**

Članak 16.

(1) Kad posjednik jedne nekretnine jednostrano učini glede nekretnine koju
drugi posjeduje nešto što taj ne bi trebao trpjeti, a taj to ipak otrpi,
posjednik prve nekretnine je time u korist te nekretnine, kao povlasne, izvorno
stekao posjed prava stvarne služnosti na drugoj nekretnini kao poslužnoj.

(2) Kad posjednik jedne nekretnine jednostrano zabrani posjedniku druge
nekretnine činiti na toj nekretnini nešto što bi taj inače mogao činiti, pa to
taj zbog toga propusti učiniti, posjednik prve nekretnine je time u korist te
nekretnine, kao povlasne, izvorno stekao posjed prava stvarne služnosti da se
to propušta činiti na drugoj nekretnini kao poslužnoj.

(3) Kad posjednik jedne nekretnine po sporazumu s posjednikom druge
nekretnine učini glede te druge nekretnine nešto što njezin posjednik inače ne
bi trebao trpjeti, pa to taj otrpi, posjed prava stvarne služnosti činiti to
glede druge nekretnine, kao poslužne, nastao je u korist prve nekretnine, kao
povlasne, izvođenjem iz posjeda te druge nekretnine.

(4) Kad posjednik nekretnine počne na temelju sporazuma s posjednikom druge
nekretnine propuštati da na nekretnini koju posjeduje čini nešto što bi inače
mogao činiti, posjed prava stvarne služnosti da se to propušta činiti na drugoj
nekretnini kao poslužnoj nastao je u korist prve nekretnine kao povlasne
izvođenjem iz posjeda te druge nekretnine.

(5) U slučajevima iz stavka 3. i 4. ovoga članka uzima se da je posjed prava
stvarne služnosti predan stjecatelju.

(6) Posjed prava stvarnih služnosti uspostavljen u korist određene
nekretnine kao povlasne prelazi zajedno s posjedom te povlasne nekretnine na
stjecatelja kad ona bude predana drugome u posjed, no onaj tko izvorno stekne
posjed nekretnine, ne stječe samim time i posjed prava stvarne služnosti koja
postoji u njezinu korist.

**Nasljeđivanje posjeda**

Članak 17.

(1) Ostaviteljevi posjedi stvari i prava prelaze na njegova nasljednika zbog
ostaviteljeve smrti i u njezinu času, onakvi kakvi su u tom času bili u
ostavitelja.

(2) Kad su ostaviteljevi posjedi zbog njegove smrti prešli na dva ili više
sunasljednika, svi su oni time postali suposjednici svakoga pojedinoga od tih
posjeda, pa će ga tako izvršavati, osim ako je na temelju oporukom izražene
ostaviteljeve volje ili odluke ostavinskoga suda izvršavanje povjereno nekome
drugome.

(3) Prelaskom ostaviteljeva posjeda na njegova nasljednika ili nasljednike
ne dira se u ostale posjede iste stvari, odnosno prava.

**Glava 3.**

KAKVOĆA POSJEDA

**Zakonitost, istinitost i poštenje
posjeda**

Članak 18.

(1) Posjed je zakonit ako posjednik ima valjani pravni temelj toga
posjedovanja (pravo na posjed).

(2) Posjed je istinit ako nije pribavljen ni silom, ni potajno ili
prijevarom, ni zlouporabom povjerenja. Posjed koji je pribavljen silom, potajno
ili prijevarom, ili zlouporabom povjerenja, postaje miran kad osobi od koje je
tako pribavljen prestane njezino pravo da štiti svoj posjed koji joj je tako
oduzet.

(3) Posjed je pošten ako posjednik kad ga je stekao nije znao niti je s
obzirom na okolnosti imao dovoljno razloga posumnjati da mu ne pripada pravo na
posjed, ali poštenje prestaje čim posjednik sazna da mu pravo na taj posjed ne
pripada.

(4) Ako je u sporu o pravu na posjed pravomoćno odlučeno da pravo na posjed
ne pripada posjedniku, njegov je posjed nepošten od časa kad je primio tužbu;
to na odgovarajući način vrijedi i kad je o pravu na posjed konačno odlučilo
drugo nadležno tijelo ili sud u nekom drugom postupku.

(5) Posjed se smatra poštenim, osim ako se dokaže suprotno.

(6) Poštenje i istinitost posjeda pravne osobe prosuđuje se prema poštenju i
postupanju one fizičke osobe koja je za tu pravnu osobu ovlaštena poduzimati
čine stjecanja ili izvršavanja njezina posjeda, a poštenje i istinitost posjeda
osoba koje imaju zakonskoga zastupnika - prema poštenju i postupanju toga
njihova zastupnika.

**Glava 4.**

TRAJNOST I ZAŠTITA

**Načelo trajnosti**

Članak 19.

(1) Posjed traje dok traje posjednikova faktična vlast glede stvari, ali on
ne prestaje, niti se prekida, ako je smetnja ili propuštanje izvršavanja
posjednikove vlasti bilo po svojoj naravi samo privremeno.

(2) Smatra se da posjed nakon što je stečen traje neprekidno dalje, a tko
tvrdi da je prestao ili da je bio prekinut, treba dokazati da su nastupile
okolnosti zbog kojih je posjed prestao.

**Samovlasno smetanje**

Članak 20.

(1) Samovlast je zabranjena; bez obzira na to kakav je posjed, nitko ga nema
pravo samovlasno smetati, ako i smatra da ima jače pravo na posjed.

(2) Tko posjedniku bez njegove volje oduzme posjed ili ga u posjedovanju
uznemirava, samovlasno je smetao njegov posjed.

(3) Ni osoba od koje je posjed pribavljen silom, potajno, odnosno
prijevarom, ili zlouporabom povjerenja, ne smije samovlasno oduzeti taj posjed
nakon što joj prestane pravo na zaštitu posjeda.

(4) Nije samovlasno smetanje posjeda ako je čin oduzimanja ili smetanja
posjeda dopušten zakonom ili odlukom suda odnosno drugoga tijela, donesenom na
temelju zakona koji to dopušta. No, samovlasno je i kad je čin oduzimanja ili
smetanja posjeda učinjen u nekom javnom, društvenom ili sličnom interesu, ako
nije dopušten zakonom ili na temelju zakona.

**Pravo na zaštitu posjeda**

Članak 21.

(1) Koga drugi samovlasno smeta u posjedu, bilo da ga uznemirava u posjedu
ili mu ga je oduzeo, ima pravo na zaštitu posjeda.

(2) I posjednik koji je posjed stekao samovlasno ga oduzevši drugome silom,
potajno ili zlouporabom povjerenja, ima pravo štititi svoj posjed; jedino ga
nema pravo štititi od one osobe kojoj ga je bio samovlasno oduzeo, no smjet će
to i protiv nje nakon što mu posjed postane miran.

(3) Pravo na zaštitu posjeda prestaje protekom roka od trideset dana od dana
kad je smetani saznao za čin smetanja i počinitelja, a najkasnije godinu dana
od dana nastaloga smetanja.

(4) Pravo na zaštitu posjeda ostvaruje se u posebnom postupku pred sudom
(postupak zbog smetanja posjeda) ili putem samopomoći.

(5) Posjed koji je posjedniku bio oduzet, nije prestao niti je bio prekinut
ako ga je posjednik služeći se svojim pravom na zaštitu posjeda ponovno
uspostavio ili ishodio njegovu uspostavu.

**Sudska zaštita**

Članak 22.

(1) Posjednik kojemu je posjed samovlasno smetan ovlašten je svoj posjed
štititi putem suda, zahtijevajući da se utvrdi čin smetanja njegova posjeda,
naredi uspostava posjedovnoga stanja kakvo je bilo u času smetanja, te zabrani
takvo ili slično smetanje ubuduće.

(2) Sud pruža ovu zaštitu posjeda u posebnom, hitnom postupku (postupku za
smetanje posjeda), prema posljednjem stanju posjeda i nastalom smetanju, bez
obzira na pravo na posjed, pravni temelj posjeda, poštenje posjednika, kao i
bez obzira na to koliko bi smetanje posjeda bilo u kakvu društvenom, javnom ili
sličnom interesu.

(3) Pravo na poduzimanje posjedovnih čina smije se isticati i o njemu se
smije raspravljati jedino u vezi s prigovorom da oduzimanje, odnosno smetanje
posjeda nije bilo samovlasno.

Članak 23.

(1) Zaštitu posjeda ovlašten je tražiti i posredni posjednik, s time da u
slučaju kad neposredni posjednik ne može ili neće ponovo preuzeti neposredni
posjed koji mu je bio oduzet, posredni posjednik može za sebe zahtijevati
predaju stvari.

(2) Posredni posjednik nije ovlašten staviti zahtjev u cilju zaštite svoga posrednoga
posjeda od smetanja koje je počinio neposredni posjednik, ako bi za odlučivanje
o tom zahtjevu bilo nužno raspravljati o njihovu pravnom odnosu.

Članak 24.

(1) Svaki je suposjednik ovlašten štititi suposjed putem suda od
samovlasnoga smetanja treće osobe, a od drugih suposjednika jedino ako su ga
potpuno isključili od dotadašnjega suposjeda ili su mu bitno ograničili
dotadašnji način izvršavanja faktične vlasti.

(2) Suposjednik nije ovlašten staviti zahtjev za zaštitu svoga suposjeda od
smetanja koje je počinio njegov suposjednik ako bi za odlučivanje o tom
zahtjevu bilo nužno raspravljati o njihovu pravnom odnosu.

Članak 25.

(1) Posjed koji je s ostavitelja prešao na nasljednike ovlašten je štititi
svaki nasljednik, odnosno sunasljednik od samovlasnoga smetanja treće osobe.

(2) Kad objektom posjeda upravlja na temelju svojega ovlaštenja izvršitelj
oporuke ili skrbnik ostavine, tada je on ovlašten tražiti zaštitu posjeda koji
je s ostavitelja prešao na nasljednika, odnosno nasljednike.

(3) Odredbom stavka 2. ovoga članka ne dira se u pravo svakoga pojedinoga
nasljednika ili sunasljednika na zaštitu, no s time da može zahtijevati povrat
oduzetoga jedino prema izvršitelju oporuke, odnosno skrbniku ostavine.

Članak 26.

Pravo na posjed može se utvrđivati i ostvarivati pred sudom, ili drugim
nadležnim tijelom vlasti, neovisno o trajanju i ishodu postupka za zaštitu
posjeda.

**Dopuštena samopomoć**

Članak 27.

(1) Tko ima pravo na zaštitu posjeda, smije svoj posjed zaštititi za vrijeme
trajanja rokova iz članka 21. stavak 3. ovoga Zakona i silom od onoga tko mu
posjed samovlasno oduzme ili ga u posjedovanju uznemirava, ako je to nužno jer
bi sudska pomoć stigla prekasno, a opasnost je neposredna, ali samo ako za
zaštitu svoga posjeda ne primjeni silu veće jakosti nego li je primjerena
okolnostima (dopuštena samopomoć).

(2) Dopuštenom samopomoći smije se umjesto posjednika poslužiti posjednikov
pomoćnik u posjedovanju.

(3) Ostvari li posjednik svoje pravo na zaštitu posjeda putem samopomoći kad
nisu ispunjene pretpostavke iz stavka 1. ovoga članka, zaštitio je svoj posjed,
ali odgovara za štetu koju je pritom nanio.

**Glava 5.**

PRESTANAK

**Prestanak posjeda stvari**

Članak 28.

(1) Posjed stvari je prestao kad je stvar propala, kad se izgubila, a nema
izgleda da će se opet naći, a i kad je posjednik svojom voljom napustio stvar.

(2) Dotadašnjem je posjedniku prestao njegov posjed kad je stvar stekla u
posjed osoba koja neće izvršavati nikakvu njegovu vlast u pogledu te stvari ili
kad mu je druga osoba oduzela stvar, ako on nije ostvario zaštitu svoga
posjeda.

**Prestanak posjeda prava**

Članak 29.

(1) Posjed prava je prestao kad je propala nekretnina na kojoj se izvršavao
sadržaj toga prava ili se posjednik odrekao svojega posjeda prava.

(2) Posjed prava ne prestaje samim neizvršavanjem sadržaja prava stvarne
služnosti dok ga njegov posjednik može izvršavati ako to želi; prestaje,
međutim, kad posjednik poslužne nekretnine prestane činiti što je dotada činio,
prestane trpjeti da se i dalje izvršava sadržaj prava služnosti na njegovoj
nekretnini, odnosno prestane propuštati što je do tada propuštao, ako posjednik
prava ne ostvari zaštitu svoga posjeda.

(3) Posjed prava stvarne služnosti prestaje dotadašnjem posjedniku i zajedno
s prestankom njegova posjeda nekretnine u čiju ga je korist izvršavao.

**Dio treći**

PRAVO VLASNIŠTVA

**Glava 1.**

O VLASNIŠTVU UOPĆE

**Vlasnikova prava**

Članak 30.

(1) Pravo vlasništva je stvarno pravo na određenoj stvari koje ovlašćuje
svoga nositelja da s tom stvari i koristima od nje čini što ga je volja te da
svakoga drugoga od toga isključi, ako to nije protivno tuđim pravima ni
zakonskim ograničenjima.

(2) U granicama iz stavka 1. ovoga članka vlasnik ima, među ostalim, pravo
posjedovanja, uporabe, korištenja i raspolaganja svojom stvari.

**Opća ograničenja**

Članak 31.

Vlasništvo obvezuje i vlasnik je dužan pridonositi općem dobru, pa je
općenito prilikom izvršavanja svoga prava dužan postupati obzirno prema općim i
tuđim interesima koji nisu protivni njegovu pravu, a osobito:

- vlasnik se, a ni itko drugi, ne smije služiti svojim pravom s jedinim
ciljem da drugome šteti ili da ga smeta,

- vlasnik nije ovlašten zabraniti tuđi zahvat u svoju stvar kad je taj nužan
radi otklanjanja štete koja nekome neposredno prijeti, a nerazmjerno je veća od
one što iz toga zahvata proizlazi za vlasnika, nego je samo ovlašten
potraživati naknadu za pretrpljenu štetu,

- vlasnik nekretnine nije ovlašten braniti tuđe zahvate poduzete na tolikoj
visini ili dubini gdje on nema nikakva opravdanoga interesa da ih isključi.

**Posebna ograničenja**

Članak 32.

(1) Vlasnik stvari ne smije izvršavati svoje pravo vlasništva preko granica
koje su svim vlasnicima takvih stvari postavljene na temelju ovoga ili posebnih
zakona radi zaštite interesa i sigurnosti države, prirode, ljudskoga okoliša i
zdravlja ljudi.

(2) Vlasnik neke od stvari koje su na temelju Ustava posebnim zakonom
proglašene stvarima od interesa za Republiku, i za koje je propisan poseban
način njihove uporabe i iskorištavanja od strane njihovih vlasnika i
ovlaštenika drugih prava na njima, dužan je izvršavati svoje pravo vlasništva s
time u skladu, ali mu pripada pravo na naknadu za ograničenja kojima je
podvrgnut.

(3) Kad je radi zaštite interesa i sigurnosti države, prirode, spomenika
kulture, ljudskoga okoliša ili zdravlja ljudi određeno da je vlasnik na temelju
zakona dužan nešto poduzeti glede vlastite stvari, a njega se na to ne može
prisiliti, poglavarstvo jedinica lokalne samouprave i jedinica lokalne
samouprave i uprave je ovlašteno uspostaviti privremeno upravljanje tom stvarju
(sekvestraciju) primjenjujući na odgovarajući način pravila o privremenom
skrbništvu nad ostavinom za slučaj da su nasljednici nepoznati ili nepoznatoga
boravišta, ako posebni zakon ne određuje što drugo.

(4) U izvršavanju privremenoga upravljanja, poglavarstvo može stvari dati u
zakup.

(5) Ugovor o zakupu sklapa se na određeno vrijeme.

(6) U slučaju iz stavka 4. ovoga članka zakupnina se može koristiti samo za
održavanje stvari ili za ispunjenje druge obveze zbog koje je uspostavljeno
privremeno upravljanje stvarju.

(7) Vlasnik ima pravo na vraćanje posjeda stvari i prije proteka roka iz
ugovora, ako u cijelosti isplati uložena sredstva ili ispuni drugu obvezu zbog
koje je uspostavljeno privremeno upravljanje stvarju.

**Naknada**

Članak 33.

(1) Pravo vlasništva može u interesu Republike Hrvatske biti zakonom oduzeto
(potpuno izvlaštenje) ili ograničeno osnivanjem za drugoga nekoga prava glede
vlasnikove stvari (nepotpuno izvlaštenje), u kojem slučaju vlasnik ima pravo na
naknadu prema propisima o izvlaštenju.

(2) Bude li zakonom nekoj vrsti stvari oduzeta sposobnost da bude objekt
prava vlasništva, to za dotadašnje vlasnike takvih stvari proizvodi jednake
pravne učinke kao da je glede tih stvari provedeno potpuno izvlaštenje.

(3) Ako je vlasnik glede neke svoje stvari podvrgnut ograničenjima radi
zaštite interesa i sigurnosti Republike Hrvatske, prirode, ljudskoga okoliša
ili zdravlja ljudi, koja od njega, ali ne i od svih ostalih vlasnika takvih
stvari, zahtijevaju težu žrtvu, ili ga inače dovode u položaj nalik na onaj u
kojem bi bio da je provedeno izvlaštenje - on ima pravo na naknadu kao za
izvlaštenje.

(4) Ne bude li razlog radi kojega je bilo provedeno neko izvlaštenje
ostvaren u propisanom, odnosno razumnom roku, izvlaštenik ima pravo zahtijevati
da se uspostavi prijašnje pravno i faktično stanje koliko je to najviše moguće,
ali tada smije zadržati samo onoliko od primljene naknade koliko je na gubitku
u odnosu na stanje kakvo bi prema redovitom tijeku stvari bilo bez izvlaštenja.

**Ograničenja na temelju pravnoga
posla**

Članak 34.

(1) Ako nije što drugo određeno, vlasnik može u svaku svrhu koja nije
zabranjena svoje pravo ograničiti, uvjetovati ili oročiti, a može ga i
opteretiti.

(2) Odredi li vlasnik pravnim poslom zabranu otuđenja ili opterećenja svoje
stvari, to ga obvezuje. Ta će zabrana djelovati i prema trećima, ako je
osnovana u korist bračnoga druga, djeteta, roditelja, posvojenika ili
posvojitelja, a i upisana je u zemljišnu knjigu, odnosno u javni upisnik bez
čega se ne može steći stvar za koju je zabrana određena.

(3) Odredi li vlasnik pravnim poslom uvjet ili rok pravu vlasništva, to ga
obvezuje. Ograničenje uvjetom ili rokom djelovat će i prema trećima, ako je
upisano u zemljišnu knjigu, odnosno u takav javni upisnik bez čega se ne može
steći stvar za koju je ograničenje određeno.

(4) Vlasnik čije će pravo vlasništva prestati ispunjenjem uvjeta ili istekom
roka (prethodni vlasnik) dužan je postupati obzirno prema onome tko čeka da
time postane vlasnikom (potonji vlasnik) te mu prenijeti vlasništvo pošto
istekne rok ili se ispuni uvjet, pri čemu će se njihov međusobni odnos
prosuđivati kao da je prethodni vlasnik bio plodouživatelj. Kad je vlasništvo
uvjetovano ili oročeno djelovanjem prema trećima, tada samim ispunjenjem
uvjeta, odnosno istekom roka ono pripada potonjem vlasniku, ako zakonom nije
drukčije određeno, a pravna raspolaganja stvarju koja je bio poduzeo prethodni
vlasnik gube učinak.

(5) Vlasnik koji je dobio ili je pridržao pravo vlasništva određene stvari
radi osiguranja ispunjenja neke tražbine, obvezan je propustiti služiti se i
raspolagati tom stvari osim za namirenje te tražbine, a ovlašten je, ne bude li
mu tražbina o dospijeću ispunjena, namiriti je iz stvari u skladu s pravilima o
namirivanju zalogom osiguranih tražbina izvansudskim putem. Ograničenje
vlasništva radi osiguranja tražbine djelovat će i prema trećima ako je upisano
u zemljišnu knjigu, odnosno u takav javni upisnik bez upisa u koji se ne može
steći stvar za koju je ograničenje određeno.

(6) I kad djeluju i prema trećima, vlasnikova ograničenja, uvjetovanja,
oročenja i opterećenja stvari ne utječu na tuđa prava koja već postoje na stvari,
osim ako njihovi nositelji na to u pisanom obliku izričito pristanu, a ne
utječu ni na prava koja bi u pravnom prometu stekli treći koji nisu znali niti
su mogli znati za tu ograničenost, uvjetovanost, oročenost ili opterećenost.

**Osobito o vlasništvu Republike
Hrvatske i drugih osoba javnoga prava**

Članak 35.

(1) Republika Hrvatska i druge pravne osobe javnoga prava koje su nositelji
prava vlasništva imaju kao vlasnici u pravnim odnosima jednak položaj kao i
privatni vlasnici, ako zakonom nije što drugo određeno.

(2) Stvarima u vlasništvu Republike Hrvatske raspolaže, upravlja i koristi
se Vlada Republike Hrvatske ili od nje ovlašteno tijelo ako posebnim zakonom
nije drukčije određeno. Stvarima u vlasništvu jedinica lokalne samouprave i
jedinica lokalne samouprave i uprave raspolaže, upravlja i koristi se njezino
poglavarstvo, ako posebnim zakonom nije drukčije određeno.

(3) Namjenu stvari u vlasništvu Republike Hrvatske određuje zakon ili
državno tijelo koje je za to nadležno na temelju zakona.

(4) Svatko ima pravo stvarima u vlasništvu Republike Hrvatske koje su
namijenjene za uporabu svih (javna dobra u općoj uporabi) služiti se na način
koji je radi ostvarenja te namjene odredilo tijelo ili ustanova kojoj su dane
na upravljanje, odnosno tijelo nadležno za određivanje namjene, koje njima
neposredno upravlja. Ako nije što posebno propisano zakonom, na javna dobra u
općoj uporabi na odgovarajući se način primjenjuju pravila koja vrijede za opća
dobra.

(5) Stvari u vlasništvu Republike Hrvatske koje su namijenjene neposrednom
izvršavanju prava i dužnosti Republike Hrvatske, njezinih tijela i ustanova
(javna dobra u javnoj uporabi) rabe u skladu s tom namjenom ona tijela i
ustanove kojima ih je dalo na upravljanje tijelo nadležno za određivanje namjene,
ako ih to tijelo nije zadržalo u svojoj neposrednoj uporabi.

(6) Pravo vlasništva na stvarima u vlasništvu Republike Hrvatske koje nisu
namijenjene za opću ni za javnu uporabu izvršava tijelo nadležno za određivanje
namjene, ako to nije povjerilo kojem drugom tijelu, ustanovi ili osobi, a čisti
prihod od tih stvari prihod je državnoga proračuna.

(7) Tko god odlučuje o općim dobrima ili o stvarima u vlasništvu Republike
Hrvatske, ili njima upravlja, dužan je postupati kao dobar domaćin i odgovara
za to.

(8) Na pravo vlasništva jedinica lokalne samouprave i jedinica lokalne
samouprave i uprave na odgovarajući će se način primjenjivati pravila o
vlasništvu Republike Hrvatske, ako nije što drugo određeno zakonom, niti
proizlazi iz naravi tih osoba. Isto vrijedi i za pravo vlasništva ustanova, te
s njima izjednačenih pravnih osoba.

**Glava 2.**

SUVLASNIŠTVO

*Odjeljak 1.*

***Opće odredbe***

**Suvlasnički dijelovi**

Članak 36.

(1) Ako više osoba ima neku stvar u svome vlasništvu tako da svakoj pripada
po dio toga prava vlasništva, računski određen razmjerom prema cijelom pravu
vlasništva te stvari, sve su one suvlasnici te stvari, a dijelovi prava
vlasništva koji im pripadaju njihovi su suvlasnički dijelovi.

(2) U sumnji koliki su suvlasnički dijelovi, smatra se da su jednaki.

**Idealni dio stvari**

Članak 37.

(1) Kad postoji suvlasništvo neke stvari, uzima se da je ta stvar pravno
razdijeljena na sadržajno jednake dijelove (idealne dijelove), kojima je
veličina određena veličinom suvlasničkih dijelova.

(2) Idealni dio stvari je neodvojiv od suvlasničkoga dijela koji ga
određuje.

(3) U pravnom se prometu uzima da je idealni dio stvari samostalna stvar;
sve što je određeno za stvari vrijedi i za idealne dijelove, ako nije što
posebno propisano.

(4) Svaki suvlasnik je vlasnik onoga idealnoga dijela stvari koji odgovara
njegovu suvlasničkom dijelu, pa glede njega ima sve ovlasti kakve pripadaju
vlasniku, ako ih može izvršavati s obzirom na narav idealnoga dijela.

(5) Suvlasnik smije samostalno pravno raspolagati svojim idealnim dijelom
stvari, odnosno svojim suvlasničkim dijelom po pravilima koja vrijede za
vlasnikova pravna raspolaganja stvarima ako time ne dira u tuđa prava. Kad
suvlasnik prodaje svoj dio, ostali suvlasnici nemaju pravo prvokupa, osim ako
im to pravo pripada na posebnom pravnom temelju.

(6) Svaki suvlasnik ima pravo glede svoga idealnoga dijela stavljati
svakome, pa i svojim suvlasnicima, sve zahtjeve koji proizlaze iz njegova prava
vlasništva.

**Izvršavanje prava vlasništva glede
cijele stvari**

Članak 38.

(1) Nije li što drugo određeno, svaki suvlasnik smije izvršavati glede
cijele stvari sve ovlasti koje ima kao nositelj dijela prava vlasništva bez
suglasnosti ostalih suvlasnika, ako time ne vrijeđa prava ostalih suvlasnika.

(2) Plodovi i druge koristi od cijele stvari, kao i troškovi i tereti,
dijele se među sve suvlasnike razmjerno veličini njihovih suvlasničkih
dijelova, ako se drukčije ne sporazumiju.

(3) Svaki suvlasnik ima pravo u svako doba zahtijevati da se polože računi i
podijele sve koristi.

(4) Svaki suvlasnik nekretnine koji ima za to odgovarajući suvlasnički dio,
ima pravo u svako doba zahtijevati da se u korist njegova suvlasničkoga dijela
nekretnine osnuje vlasništvo određenoga posebnoga dijela, ako su ispunjene
pretpostavke pod kojima se ono može osnovati.

*Odjeljak 2.*

***Upravljanje stvarju***

**Pravo na upravljanje**

Članak 39.

(1) Svaki suvlasnik ima pravo sudjelovati u odlučivanju o svemu što se tiče
stvari koja je u suvlasništvu (upravljanje stvarju) zajedno s ostalim
suvlasnicima.

(2) Kad je neki suvlasnik poduzeo posao glede suvlasničke stvari bez
potrebne suglasnosti ostalih, primjenjuju se pravila o poslovodstvu bez naloga.

**Poslovi redovite uprave**

Članak 40.

(1) O poslovima koji se tiču samo redovitoga upravljanja stvarju odlučuju
suvlasnici većinom glasova.

(2) Većina glasova računa se po suvlasničkim dijelovima, a ne po broju
suvlasnika.

(3) Ne može li se postići većina, a poduzimanje nekoga posla redovite uprave
je nužno za održavanje stvari, na zahtjev bilo kojega od suvlasnika odluku će
donijeti sud.

(4) Svaki suvlasnik protiv čije je volje većina odlučila da se neki posao
poduzme, ili je to učinio sud, ima pravo zahtijevati osiguranje za buduću
štetu. Tko bude obvezan dati osiguranje treba tu obvezu ispuniti davanjem
zaloga, a jamstvom samo ako sud ocijeni da bi davanje zaloga bilo za njega
prevelik teret.

(5) Sud odlučuje u izvanparničnom postupku, ako nema spora tko su suvlasnici
niti o veličini njihovih suvlasničkih dijelova.

**Izvanredni poslovi**

Članak 41.

(1) Za poduzimanje poslova koji premašuju okvir redovitoga upravljanja
(naročito promjena namjene stvari, veći popravci, dogradnja, nadogradnja,
preuređenje, otuđenje cijele stvari, davanje cijele stvari u zakup ili najam na
dulje od jedne godine, osnivanje hipoteke na cijeloj stvari, odnosno davanje
pokretne stvari u zalog, osnivanje stvarnih i osobnih služnosti, stvarnoga
tereta ili prava građenja na cijeloj stvari) potrebna je suglasnost svih
suvlasnika.

(2) U sumnji se smatra da posao premašuje okvir redovitoga upravljanja.

(3) Ako se suvlasnici ne mogu suglasiti, onaj suvlasnik koji je predložio
posao predvidivo koristan za sve, može zahtijevati razvrgnuće suvlasništva, pa
makar to inače u tom času ne bi mogao.

**Odluka o izvršavanju posjeda i
vlasničkih ovlasti**

Članak 42.

(1) Svim suvlasnicima pripada pravo na suposjed stvari, ali oni mogu
odlučiti da će međusobno podijeliti posjed stvari i/ili izvršavanje svih ili
nekih vlasničkih ovlasti glede nje.

(2) Donošenje odluke iz stavka 1. ovoga članka posao je redovite uprave, a
isto tako i odlučivanje o izmjenama i opozivu prijašnje odluke o tome.

**Odluka o uspostavi etažnoga
vlasništva**

Članak 43.

(1) Sastoji li se nekretnina od zemljišta sa zgradom, suvlasnik čiji je
suvlasnički dio te nekretnine dovoljno velik za to ovlašten je uz suglasnost
ostalih suvlasnika i pod daljnjim pretpostavkama iz glave 4. trećega dijela
ovoga Zakona uspostaviti i sa svojim suvlasničkim dijelom povezati vlasništvo
određenoga posebnoga dijela te nekretnine (etažno vlasništvo).

(2) Uspostavom vlasništva određenoga posebnoga dijela nekretnine ne dira se
u suvlasništvo, ali se izvršavanje ovlasti i dužnosti suvlasnika s čijim se suvlasničkim
dijelom povezalo etažno vlasništvo usredotočuje u prvom redu na taj posebni dio
nekretnine, ograničavajući ujedno izvršavanje ovlasti ostalih suvlasnika
nekretnine na tom njezinu posebnom dijelu, prema odredbama sadržanim u glavi 4.
trećega dijela ovoga Zakona.

(3) Ako je barem i na samo jednom posebnom dijelu nekretnine uspostavljeno
etažno vlasništvo, pravne odnose suvlasnika te nekretnine, kako međusobno tako
i prema trećima, uređuju u prvom redu posebne odredbe glave 4. trećega dijela
ovoga Zakona i na njihovu temelju doneseni pravni akti, a tek podredno opća
pravila o suvlasništvu sadržana u ovoj glavi Zakona, ako nije što drugo
određeno.

(4) Suvlasnici nekretnine mogu suglasno odlučiti da će svoja suvlasnička
prava ograničiti tako da će s određenim suvlasničkim dijelom povezati
vlasništvo određenoga posebnoga dijela (etažno vlasništvo) suvlasničke
nekretnine, pa makar taj suvlasnički dio i nije toliko velik koliko se inače
traži za odgovarajući suvlasnički dio po odredbama članka 74. stavka 1. i 2.
ovoga Zakona.

(5) Suglasno očitovanje volje svih suvlasnika da će uspostaviti vlasništvo
određenoga posebnoga dijela nekretnine u korist nekoga suvlasničkoga dijela,
smatra se do uspostave vlasništva toga posebnoga dijela njihovim sporazumom o podjeli
posjeda stvari i izvršavanju suvlasničkih ovlasti.

(6) Što vrijedi za zemljište sa zgradom, vrijedi na odgovarajući način i za
pravo građenja kad je izgrađena zgrada.

**Upravitelj**

Članak 44.

(1) Suvlasnici mogu suglasno povjeriti upravljanje stvarju određenoj osobi
kao upravitelju, koji će djelovati kao njihov opunomoćenik. Za upravitelja mogu
izabrati jednoga ili nekolicinu između sebe, a mogu upravljanje povjeriti i
bilo kojoj drugoj poslovno sposobnoj fizičkoj ili pravnoj osobi.

(2) Za suvlasnika koji posjeduje suvlasničku stvar ili njezin samostalni dio
na temelju odluke suvlasnika kojom su međusobno podijelili posjed stvari i
izvršavanje suvlasničkih ovlasti, smatra se da mu je povjerena redovita uprava
nad time, ako nisu što drugo sporazumno odredili svi suvlasnici.

(3) Kad ima više upravitelja, oni odlučuju većinom glasova, ako suvlasnici
nisu odlučili drukčije.

(4) Odlučivanje o postavljaju i djelokrugu upravitelja posao je izvanredne
uprave, ali ako se suvlasnici ne mogu o tome suglasiti, svaki od njih može
zahtijevati da umjesto njih o tome odluči sud u izvanparničnom postupku.

**Pravni položaj upravitelja**

Članak 45.

(1) Upravitelj je nalogoprimac suvlasnika pa se glede njegovih prava,
dužnosti i prestanka odnosa s njim, ako nije što drugo određeno, primjenjuju
odgovarajuća pravila o nalogu, s time što:

- upravitelju postavljenom na neodređeno vrijeme mogu suvlasnici koji
zajedno imaju većinu suvlasničkih dijelova otkazati uz otkazni rok od tri
mjeseca, koji će početi teći prvoga dana mjeseca koji slijedi otkazu,

- upravitelju postavljenom na vrijeme dulje od pet godina mogu, nakon
proteka pet godina, otkazati suvlasnici koji zajedno imaju većinu suvlasničkih
dijelova, ne navodeći otkazni razlog,

- ako za to postoji važan razlog, upravitelja mogu u svako doba smijeniti
suvlasnici koji zajedno imaju većinu suvlasničkih dijelova

- ako upravitelj grubo zanemaruje svoje dužnosti, sud će ga smijeniti na
zahtjev bilo kojega suvlasnika i odrediti drugoga upravitelja; smijenjena osoba
ne može nikad više biti postavljena za upravitelja iste stvari,

- upravitelj koji je postavljen na neodređeno vrijeme ovlašten je otkazati
uz otkazni rok od tri mjeseca, koji će početi teći prvoga dana mjeseca koji
slijedi otkazu.

(2) Kad upravitelju prestane mandat odlukom suvlasnika koji za nju nisu
imali suglasnost svih, ti su suvlasnici dužni poduzeti što je potrebno da se do
donošenja odluke o daljnjem upravljanju upravlja stvari u skladu s
predmnjevanom voljom svih, za što i odgovaraju ostalim suvlasnicima.

*Odjeljak 3.*

***Zaštita***

Članak 46.

(1) Svaki suvlasnik ima pravo glede cijele stvari postavljati svojim
suvlasnicima one zahtjeve koji proizlaze iz njegova suvlasništva.

(2) Svaki suvlasnik ima glede cijele stvari pravo postavljati protiv svakoga
one zahtjeve koje može staviti vlasnik stvari, s time da predaju cijele stvari
u posjed može od trećega zahtijevati samo prema obveznopravnim pravilima o
nedjeljivim obvezama.

*Odjeljak 4.*

***Razvrgnuće***

**Pravo na razvrgnuće**

Članak 47.

(1) Suvlasnik ima pravo na razvrgnuće suvlasništva, ako je moguće i
dopušteno; to mu pravo ne zastarijeva.

(2) Suvlasnik može zahtijevati razvrgnuće u bilo koje doba, osim kad bi to
bilo na štetu ostalih, no može i tada ako se s obzirom na okolnosti ne bi moglo
razumno očekivati da će se prilike uskoro tako izmijeniti da razvrgnuće ne bi
bilo na štetu drugih suvlasnika. O prigovoru da se ne može zahtijevati
razvrgnuće odlučit će sud nadležan za vođenje postupka razvrgnuća.

(3) Suvlasnik se ne može valjano unaprijed odreći prava na razvrgnuće, ali
može valjano ugovoriti ograničenja prava na razvrgnuće.

(4) Ugovor o ograničenju prava na razvrgnuće neće vezati nasljednike, ali
zabilježe li se ograničenja prava na razvrgnuće u zemljišnim knjigama - vezat
će svakoga.

**Ostvarivanje prava na razvrgnuće**

Članak 48.

(1) Suvlasnik može svoje pravo na razvrgnuće ostvarivati zahtijevajući ga
potpuno ili pak samo djelomično, i to što se tiče suvlasnika s kojima se dijeli
ili pak što se tiče stvari i prava glede kojih se suvlasništvo razvrgava.

(2) Pravo na razvrgnuće ostvarivat će suvlasnik u sporazumu sa svim
suvlasnicima s kojima razvrgava suvlasništvo (dobrovoljno razvrgnuće), ili
putem suda (sudsko razvrgnuće), ako nije što drugo zakonom određeno.

(3) Kad se provodi sudsko razvrgnuće, sud odlučuje u izvanparničnom
postupku, ako zakon ne određuje drukčije.

**Način razvrgnuća**

Članak 49.

(1) Suvlasnici sporazumno određuju način razvrgnuća, u granicama mogućega i
dopuštenoga.

(2) Kad zakonska odredba zabranjuje diobu neke suvlasničke stvari, ta se
zabrana ne odnosi na razvrgnuće isplatom niti na civilno razvrgnuće, osim ako
je izričito i na njih protegnuta.

(3) Suvlasnici mogu sporazumno odabrati osobu koja će umjesto njih odlučiti
o načinu razvrgnuća.

(4) Ako se suvlasnici ne mogu sporazumjeti o bilo kojem pitanju razvrgnuća,
svaki može zahtijevati da o tome odluči sud.

**Način sudskoga razvrgnuća**

Članak 50.

(1) Kad razvrgnuće provodi sud, vezan je u prvom redu strogim zakonskim
odredbama, a podredno valjanim sporazumom stranaka o načinu razvrgnuća, ako
takav postoji, a moguć je i dopušten, a i pravom na razvrgnuće isplatom koje bi
imao pojedini suvlasnik na temelju pravnoga posla ili zakona.

(2) Ako sud nije glede načina razvrgnuća vezan u smislu stavka 1. ovoga
članka, sud će djeljive pokretne stvari dijeliti fizički, a nekretnine
geometrijski.

(3) Prigodom geometrijske diobe nekretnine sud može osnovati služnost i
stvarni teret na ostalim njezinim dijelovima, ako je to nužno za uporabu ili
iskorištavanje dijela koji se diobom odvaja.

(4) Ako dioba iz stavka 2. ovoga članka nije moguća, a da se znatno ne
umanji vrijednost, sud će odlučiti da se stvar proda na javnoj dražbi ili na
drugi prikladan način, a dobiveni iznos podijeliti razmjerno suvlasničkim
dijelovima (civilno razvrgnuće).

**Pravo na razvrgnuće isplatom**

Članak 51.

(1) Suvlasnik ima pravo na razvrgnuće isplatom ako je to posebno određeno
zakonom ili pravnim poslom, ili ako učini vjerojatnim da za to postoji osobito
ozbiljan razlog, pa će sud odrediti da mu pripadne stvar u cijelosti, a da on
ostalim suvlasnicima isplati vrijednost njihovih dijelova u roku koji će sud
odrediti prema okolnostima.

(2) U slučaju iz stavka 1. ovoga članka ostali suvlasnici imaju do isplate
založno pravo na stvari koja je pripala tražitelju razvrgnuća. Ne isplati li ih
u roku, oni mogu zahtijevati ispunjenje ili naplatu iz vrijednosti zaloga, a
mogu i tražiti da se poništi odluka o razvrgnuću isplatom.

(3) Suvlasnici čiji su suvlasnički dijelovi zajedno barem devet desetina, ne
moraju učiniti vjerojatnim osobito ozbiljan razlog iz stavka 1. ovoga članka.

**Razvrgnuće suvlasništva na
nekoliko stvari**

Članak 52.

(1) Kad suvlasnici razvrgavaju suvlasništvo na nekoliko stvari istodobno,
sud može na zahtjev svakoga od njih odlučiti da, umjesto da se dijeli svaka
pojedina, svakom od njih pripadne određena stvar ili skupina stvari, razmjerno
suvlasničkim dijelovima, uzimajući u obzir njihove potrebe.

(2) Sud će udovoljiti onom zahtjevu za razvrgnuće iz stavka 1. ovoga članka
koji je s obzirom na okolnosti opravdan.

(3) Ako stvari koje ovakvim razvrgnućem pripadnu pojedinom suvlasniku
prelaze vrijednost njegova suvlasničkoga dijela, taj suvlasnik dužan je
nadoplatiti razliku ostalim suvlasnicima. Na nadoplatu će se na odgovarajući
način primijeniti pravila o pravu na razvrgnuće isplatom.

**Razvrgnuće uspostavom etažnoga
vlasništva**

Članak 53.

Ako suvlasnici suglasno odluče da će umjesto diobe nekretnine svoja
suvlasnička prava ograničiti tako što će s određenim idealnim dijelom povezati
vlasništvo posebnoga dijela suvlasničke nekretnine (uspostaviti etažno
vlasništvo), uzima se da je to njihova odluka o načinu razvrgnuća, pa se na
odgovarajući način i na nju primjenjuju pravila o razvrgnuću.

**Troškovi razvrgnuća**

Članak 54.

Troškove razvrgnuća snose suvlasnici razmjerno svojim suvlasničkim
dijelovima, osim ako zakon ili njihov sporazum određuju drukčije.

**Pravni učinci razvrgnuća**

Članak 55.

(1) Svaki suvlasnik koji je sudjelovao u razvrgnuću stječe na temelju sporazuma
o razvrgnuću ili pravomoćne odluke suda o razvrgnuću, a na zakonom određeni
način, pravo vlasništva ili/i neko drugo pravo, izvodeći ga iz onoga svoga
suvlasničkoga dijela s kojim je sudjelovao u tom razvrgnuću, a koji mu
istodobno prestaje.

(2) Zakonom određeni način stjecanja i prestanka prava vlasništva, odnosno
suvlasništva i drugih stvarnih prava na temelju sporazuma, odnosno odluke suda
iz stavka 1. ovoga članka jest predaja pokretnina u samostalan posjed, odnosno
uknjižba prava na nekretninama u zemljišnim knjigama, ako nije što posebno
propisano.

(3) U slučaju sudskoga razvrgnuća, izvršenje odluke o razvrgnuću moći će
zahtijevati svaki od suvlasnika koji je sudjelovao u tom razvrgnuću, bez obzira
na to na čiji je zahtjev sud odlučivao.

(4) Nakon razvrgnuća svi suvlasnici koji su sudjelovali u razvrgnuću
solidarno odgovaraju za materijalne i pravne nedostatke onoga što je svaki
pojedini od njih stekao, odnosno trebao steći na temelju iz stavka 1. ovoga
članka.

**Tuđa prava**

Članak 56.

(1) Razvrgnuće ne može biti na štetu prava trećih osoba, prava suvlasnika
koji nisu sudjelovali u razvrgnuću, a kad razvrgnuće nije bilo potpuno - ni
onih stvari i prava s kojima sudionici nisu sudjelovali u razvrgnuću.

(2) Sva založna prava, služnosti i druga stvarna prava koja su i prije
razvrgnuća teretila podijeljenu stvar mogu se izvršavati kao i do tada. Ipak,
kad se izvršavanje stvarne služnosti odnosi samo na jedan dio, prestaje to
pravo u pogledu ostalih dijelova.

(3) Ako neka služnost ili stvarni teret daje pravo na koristi, može pri
diobi gospodujuće nekretnine svaki ovlaštenik, a pri diobi poslužne nekretnine
svaki opterećenik zahtijevati da sud uredi izvršavanje na pravedan način.

*Glava 3.*

***Zajedničko vlasništvo***

**Neodređenost udjela u vlasništvu**

Članak 57.

(1) Stvar je u zajedničkom vlasništvu kad na nepodijeljenoj stvari postoji
vlasništvo dviju ili više osoba (zajedničara) koje sve u njemu imaju udjela,
ali veličina njihovih udjela nije određena, bez obzira na to što je odrediva.

(2) Stvar može biti u zajedničkom vlasništvu samo na temelju zakona.

(3) Kad je stvar na temelju zakona u zajedničkom vlasništvu dvaju ili više
zajedničara, nema utjecaja na to činjenica da je u zemljišnim knjigama ili bilo
gdje drugdje prikazana kao vlasništvo samo nekoga od njih, osim prema trećim
osobama čije se povjerenje u prometu štiti.

(4) U sumnji sudjeluju li osobe u suvlasništvu ili zajedničkom vlasništvu
neke stvari, smatra se da je to suvlasništvo.

**Udio zajedničara**

Članak 58.

(1) Zajedničar može svoj udio u zajedničkom vlasništvu prenijeti u cijelosti
ili djelomično samo na drugoga zajedničara iste stvari, inače ne može pravnim
poslovima među živima valjano raspolagati svojim udjelom.

(2) Udio koji zajedničar ima u zajedničkom vlasništvu prelazi na njegove
nasljednike.

(3) Odgovornost osobe za dugove obuhvaća i odgovornost udjelom u zajedničkom
vlasništvu.

**Izvršavanje zajedničkoga
vlasništva**

Članak 59.

(1) Zajedničar je ovlašten izvršavati sve vlasničke ovlasti glede zajedničke
stvari jedino zajedno sa svim ostalim zajedničarima, ako što drugo nije
određeno ovim ili drugim zakonom ili sporazumom zajedničara.

(2) Plodovi i druge koristi od zajedničke stvari pripadaju zajedničarima te
stvari jednako kao i ona.

(3) Troškove i terete koji se odnose na zajedničku stvar snose zajedničari
solidarno.

(4) Svaki je zajedničar ovlašten zahtijevati da se zajedničko pravo
vlasništva nekretnina upiše u zemljišne knjige u korist svih zajedničara kao
njihovo zajedničko vlasništvo, a isto tako i da se zajedničko vlasništvo
pokretnina upiše u javne upisnike ako se vode za pokretnine.

**Upravljanje zajedničkom stvari**

Članak 60.

(1) Svaki zajednički vlasnik ima pravo sudjelovati u odlučivanju o svemu što
se tiče stvari koja je u suvlasništvu (upravljanje stvarju) zajedno s ostalim
suvlasnicima.

(2) Zajedničkom stvari upravljaju zajedničari zajednički, donoseći sve
odluke sporazumno, ako odlučivanje nije povjereno upravitelju.

**Raspolaganja zajedničkom stvari**

Članak 61.

(1) Zajedničkim stvarima raspolažu zajedničari zajednički; pojedini od njih
može stvarju raspolagati samo na temelju ovlasti koju su mu za to dali svi
ostali.

(2) Iznimno, od stavka 1. ovoga članka, a radi zaštite povjerenja u pravnom
prometu, treća će osoba moći, na temelju pravnoga posla koji nije sklopljen sa
svim zajedničarima, steći pravo vlasništva:

- na pokretnoj stvari, ako je stvar pribavila na temelju naplatnoga posla,
postupajući u dobroj vjeri,

- na nekretninima pod pretpostavkama pod kojima se štiti povjerenje u
zemljišne knjige ako vlasništvo nije bilo upisano u zemljišnim knjigama kao
zajedničko.

(3) Odredbe stavka 2. ovoga članka na odgovarajući se način primjenjuju i na
stjecanje drugih stvarnih prava na zajedničkoj stvari.

**Zaštita**

Članak 62.

(1) Svaki zajedničar ima pravo glede zajedničke stvari postavljati ostalim
zajedničarima one zahtjeve koji proizlaze i iz njegova zajedničkoga vlasništva.

(2) Svaki zajedničar ima pravo glede cijele stvari postavljati protiv
svakoga one zahtjeve koje može postaviti vlasnik stvari, s time da predaju
cijele stvari u posjed može od trećega zahtijevati samo prema obveznopravnim
pravilima o nedjeljivim obvezama.

**Pravo na diobu**

Članak 63.

(1) Svaki zajedničar ima pravo na diobu stvari koja je moguća i dopuštena;
to mu pravo ne zastarijeva.

(2) Svaki je zajedničar ovlašten u svako doba zahtijevati da se zajedničko
vlasništvo podijeli tako da se odredi koliki mu suvlasnički dio pripada na ime
njegova udjela u zajedničkom vlasništvu. Određivanjem njegova suvlasničkoga
dijela, postaje on suvlasnik s ostalima, koji u preostalom dijelu ostaju
zajednički vlasnici, sve dok se i oni ne podijele.

(3) Veličina suvlasničkoga dijela koji će diobom pripasti dotadašnjem
zajedničaru određuje se sporazumom svih zajedničara, a inače o tome odlučuje
sud na zahtjev bilo kojega od zajedničara.

(4) Sud odlučuje o veličini suvlasničkoga dijela prema mjerilima koja za
određivanje veličine udjela zakon postavlja za odnosni slučaj zajedničkoga
vlasništva, a u sumnji će se uzeti da niti jedan od zajedničara nema više prava
nego drugi.

(5) Pri određivanju dijelova uzet će se u obzir i one udjele u zajedničkom
vlasništvu koje su jedni zajedničari valjano ustupili drugima.

(6) Kad zakonske odredbe zabranjuju diobu zajedničke stvari, ta se zabrana
odnosi isključivo na fizičku diobu stvari, ako izričito nije postavljena za
diobu određivanjem suvlasničkih dijelova, ili protegnuta i na određene druge
načine diobe.

**Tuđa prava na diobu**

Članak 64.

Pravo zahtijevati da se zajedničko vlasništvo podijeli određivanjem koliki
suvlasnički dio pripada određenom zajedničaru na ime njegova udjela u
zajedničkom vlasništvu imaju:

- vjerovnici glede udjela njihova dužnika,

- nasljednici glede ostaviteljeva udjela,

- svatko glede udjela bilo kojega od zajedničara, ako za to ima pravni
interes.

**Podredna primjena pravila o
suvlasništvu**

Članak 65.

Glede onoga što o zajedničkom vlasništvu nije određeno ovim ili drugim
zakonom, niti proizlazi iz naravi takva vlasništva, prosuđivat će se prava i
dužnosti zajedničara odgovarajućom primjenom pravila postavljenih za
suvlasnike.

**Glava 4.**

VLASNIŠTVO POSEBNIH DIJELOVA
NEKRETNINE

*Odjeljak 1.*

***Opće odredbe***

**Suvlasništvo cijele nekretnine i
vlasništvo posebnoga dijela**

Članak 66.

(1) Vlasništvo određenoga posebnoga dijela nekretnine (etažno vlasništvo)
proizlazi i ostaje neodvojivo povezano s odgovarajućim suvlasničkim dijelom
(idealnim dijelom) nekretnine na kojem je uspostavljeno.

(2) Vlasništvo određenoga posebnoga dijela nekretnine ovlašćuje suvlasnika
na čijem je suvlasničkom dijelu uspostavljeno, da upravljajući tim posebnim
dijelom nekretnine umjesto svih suvlasnika izvršava sve vlasničke ovlasti i
dužnosti kao da je posebni dio samo njegovo vlasništvo, pa da, ako nije
drukčije određeno, čini s tim dijelom i koristima od njega što ga je volja te
svakoga drugoga iz toga isključi.

(3) Vlasništvo posebnoga dijela može biti uspostavljeno na odgovarajućem
suvlasničkom dijelu nekretnine koja se sastoji od zemljišta sa zgradom ili od
prava građenja sa zgradom.

(4) Kad je uspostavljeno vlasništvo posebnoga dijela nekretnine na nekom
njezinom suvlasničkom dijelu, pravne odnose glede te nekretnine uređuju posebna
pravila iz ove glave Zakona, a podredno opća pravila o suvlasništvu.

**Posebni dio nekretnine i njegovi
pripadci**

Članak 67.

(1) Vlasništvo posebnoga dijela može biti uspostavljeno glede dijela
suvlasničke nekretnine koji čini samostalnu uporabnu cjelinu, prikladnu za
samostalno izvršavanje suvlasnikovih ovlasti, kao što je stan ili druga
samostalna prostorija.

(2) Među druge samostalne prostorije spadaju osobito samostalne poslovne
prostorije, samostalne garaže ili jasno omeđena mjesta u zgradi namijenjena
ostavljanju motornih vozila.

(3) Uz stan odnosno drugu samostalnu prostoriju, vlasništvo posebnoga dijela
nekretnine može se protezati i na sporedne dijelove kao što su otvoreni
balkoni, terase, podrumske ili tavanske prostorije, kućni vrtovi, mjesta za
ostavljanje najviše do dva motorna vozila po pojedinom stanu ili drugoj
samostalnoj prostoriji.

(4) Da bi se vlasništvo posebnoga dijela nekretnine moglo protegnuti i na
neki dio kao tome sporedan, on treba biti jasno razgraničen od ostalih dijelova
nekretnine, te dostupan s međe nekretnine ili iz njezinih zajedničkih dijelova
ili iz onoga stana, odnosno samostalne prostorije čiji bi bio sporedni dio.

(5) Glede sporednih dijelova na odgovarajući se način primjenjuju pravila
koja vrijede za pripatke stvari.

(6) Vlasništvo posebnoga dijela nekretnine ne može postojati na dijelovima
nekretnine koji služe kao zajednički, ili im se namjena protivi isključivoj
uporabi samo u korist određenoga posebnoga dijela nekretnine; u sumnji se uzima
da dio služi kao zajednički i da mu se namjena protivi isključivoj uporabi u korist
određenoga posebnoga dijela.

**Odgovarajući suvlasnički dio**

Članak 68.

(1) Vlasništvo određenoga posebnoga dijela nekretnine može proizaći i biti
uspostavljeno samo na suvlasničkom dijelu nekretnine koji je barem toliko velik
da odgovara odnosu korisne vrijednosti toga samostalnoga dijela prema korisnoj
vrijednosti svih stanova i ostalih prostorija cijele nekretnine (odgovarajući
suvlasnički dio).

(2) Je li neki suvlasnički dio odgovarajući dio za to da bi iz njega moglo
proizaći i biti na njemu uspostavljeno vlasništvo određenoga posebnoga dijela
nekretnine, utvrđuje sud svojom odlukom, ako ovim Zakonom nije što drugo
određeno.

(3) Ako svi suvlasnici nekretnine suglasno odluče da će svoja suvlasnička
prava ograničiti tako što će s određenim suvlasničkim dijelom povezati
vlasništvo određenoga posebnoga dijela nekretnine, te o tome sastave ispravu,
uzet će se da je to odgovarajući dio iz kojega može proizaći i na njemu biti
uspostavljeno vlasništvo određenoga posebnoga dijela nekretnine, bez obzira na
to koliki bi bio taj suvlasnički dio.

**Neodvojivost**

Članak 69.

(1) Vlasništvo posebnoga dijela nekretnine nedjeljivo je povezano s
odgovarajućim suvlasničkim dijelom nekretnine, pa ga se može samo zajedno s njime
ograničiti, opteretiti, otuđiti, prenijeti za slučaj smrti i podvrgnuti ovrsi.

(2) Upisi u zemljišnim knjigama na odgovarajućem suvlasničkom dijelu protežu
se na vlasništvo posebnoga dijela nekretnine i onda kad mu prethode u
prvenstvenom redu.

(3) U slučaju prisilne dražbe suvlasničkoga dijela nekretnine na kojemu je
osnovano vlasništvo posebnoga dijela, na kupca prelaze sva ograničenja koja
proizlaze iz vlasništva posebnog dijela nekretnine, bez obzira na mjesto u
zemljišnoj knjizi i bez uračunavanja u najvišu ponudu.

**Više ovlaštenika glede istoga
posebnoga dijela**

Članak 70.

(1) Ako bi na bilo kojem temelju odgovarajući suvlasnički dio nekretnine
zajedno s vlasništvom određenoga posebnoga dijela stekle dvije ili više osoba
kao suvlasnici ili zajednički vlasnici, sva će prava i dužnosti u svezi s
vlasništvom toga posebnoga dijela nekretnine oni moći izvršavati samo
solidarno, pa će se u odnosu prema trećima i prema ostalim suvlasnicima iste
nekretnine uzimati da su jedna osoba, kako glede upravljanja cijelom
nekretninom, tako i svih ostalih prava i obveza iz ove glave zakona.

(2) Sve što je u glavi 4. trećega dijela ovoga Zakona određeno glede
suvlasnika na čijem je dijelu uspostavljeno vlasništvo određenoga posebnoga
dijela nekretnine, vrijedi za sve osobe iz stavka 1. ovoga članka, s time da ih
se sve zajedno smatra tim suvlasnikom.

(3) Međusobni odnosi osoba iz stavka 1. ovoga članka prosuđuju se, ovisno o
vrsti sudjelovanja tih osoba u suvlasništvu odgovarajućega suvlasničkoga
dijela, po pravilima o suvlasništvu odnosno o zajedničkom vlasništvu, ali
nikada suprotno pravilu iz stavka 1. ovoga članka.

*Odjeljak 2.*

***Uspostava vlasništva posebnoga
dijela***

**Zahtjev za uspostavu**

Članak 71.

(1) Vlasništvo određenoga posebnoga dijela nekretnine uspostavit će se na
određenom suvlasničkom dijelu, ako to zahtijeva suvlasnik te nekretnine koji
ima barem odgovarajući suvlasnički dio, te ako su ispunjene sve pretpostavke
određene zakonom.

(2) Vlasništvo određenoga posebnoga dijela nekretnine uspostavit će se i na
zahtjev zajedničkih vlasnika koji imaju u svome zajedničkom vlasništvu barem
odgovarajući suvlasnički dio te nekretnine, ako su ispunjene sve pretpostavke
određene zakonom, s time da će se nakon uspostave na njih primjenjivati odredba
članka 70. ovoga Zakona.

(3) Vlasništvo određenoga posebnoga dijela nekretnine uspostavit će se i na
suglasni zahtjev više suvlasnika te nekretnine, ako njihovi suvlasnički
dijelovi ukupno iznose barem koliko je odgovarajući suvlasnički dio, a
ispunjene su i sve pretpostavke određene zakonom, s time da će se nakon
uspostave na njih primjenjivati odredba članka 70. ovoga Zakona.

(4) Vlasništvo određenoga posebnoga dijela nekretnine uspostavit će se i na
zahtjev vlasnika zemljišta, odnosno nositelja prava građenja koji dijele tu
nekretninu na suvlasničke dijelove koji su odgovarajući dijelovi za uspostavu
vlasništva posebnih dijelova, ako su ispunjene pretpostavke iz članka 75. ovoga
Zakona.

**Način uspostave**

Članak 72.

(1) Vlasništvo određenoga posebnoga dijela nekretnine uspostavlja se upisom
u zemljišnu knjigu kao pravo povezano s određenim suvlasničkim dijelom te
nekretnine.

(2) Vlasništvo određenoga posebnoga dijela nekretnine upisuje se u
vlasničkom listu na suvlasničkom dijelu onoga suvlasnika za kojega je osnovano
vlasništvo posebnoga dijela, uz navođenje posebnoga dijela nekretnine i
sporednih dijelova na koje se proteže, a na posjedovni se list stavlja natpis:
Etažno vlasništvo.

**Pravni temelj**

Članak 73.

(1) Vlasništvo posebnoga dijela nekretnine uspostavlja se na temelju pisane
suglasnosti svih suvlasnika te nekretnine.

(2) Niti jedan suvlasnik nekretnine ne može uskratiti svoj pristanak na
uspostavu vlasništva posebnoga dijela drugom suvlasniku koji ima odgovarajući suvlasnički
dio, osim ako bi se uspostavom novoga vlasništva posebnoga dijela u korist toga
suvlasnika ukinula ili ograničila prava koja njemu već pripadaju na temelju
njegova prije uspostavljenoga vlasništva posebnoga dijela.

(3) Vlasništvo posebnoga dijela ne može se uspostaviti dok nadležna upravna
vlast ne potvrdi da je određeni stan ili druga prostorija u određenoj zgradi i
na određenoj zemljišnoj čestici samostalna uporabna cjelina.

(4) Vlasništvo posebnoga dijela ne može se uspostaviti dok ne postane
pravomoćnom odluka suda o utvrđivanju korisnih vrijednosti toga stana, odnosno
druge prostorije te korisnih vrijednosti svih stanova i ostalih prostorija
cijele nekretnine, osim kad ovaj Zakon određuje da pravomoćnu odluku suda o
utvrđivanju korisnih vrijednosti zamjenjuje isprava suvlasnika.

**Odgovarajući dio i korisne
vrijednosti**

Članak 74.

(1) Je li suvlasnički dio nekretnine one osobe koja zahtijeva uspostavu
vlasništva na nekom određenom posebnom dijelu nekretnine za to odgovarajući,
prosuđuje se prema tome je li taj suvlasnički dio u odnosu prema vlasništvu
cijele nekretnine jednak ili veći od odnosa korisne vrijednosti stana, odnosno
druge samostalne prostorije glede koje se traži uspostava vlasništva posebnoga
dijela prema korisnoj vrijednosti svih stanova i ostalih prostorija cijele
nekretnine.

(2) Korisne vrijednosti utvrđuje sud svojom odlukom donesenom u
izvanparničnom postupku, po pravilima da se:

- korisna vrijednost stana ili druge prostorije izračunava iz korisne
površine stana ili druge prostorije i odgovarajućih dodataka ili odbitaka za
razlike koje povećavaju ili smanjuju vrijednost prema drugim stanovima, odnosno
prostorijama, a koje po shvaćanju u prometu i iskustvu proizlaze iz namjene,
položaja i sl., a nisu nastale na trošak samo jednoga od suvlasnika,

- prigodom izračunavanja korisne vrijednosti zanemaruju razlike koje
povećavaju ili smanjuju vrijednost, ako bi sve zajedno opravdale dodatak ili
odbitak od manje 2% korisne površine stana ili druge prostorije,

- korisna površina je ukupna podna površina stana ili druge samostalne
prostorije, umanjena za širinu zidova koji je prekidaju,

- prigodom izračunavanja korisne površine neće se uzeti u obzir podrumske i
tavanske prostorije koje po svojoj opremi nisu prikladne za stambene ili
poslovne svrhe, kao ni stubišta, otvoreni balkoni i terase; isto vrijedi i za
druge dijelove nekretnine koji su pripadak nekog stana ili druge samostalne
prostorije u skladu s odredbama članka 67. stavka 3. do 5. ovoga Zakona,

- korisna se površina u pravilu izračunava prema građevnom planu, odobrenom
od vlasti; ali ako netko učini vjerojatnim da postoje znatnija odstupanja od
toga plana, korisna će se površina izračunati prema stvarnom stanju.

(3) Iznimno, od odredbe stavka 2. ovoga članka, ako su suvlasnici nekretnine
suglasno odlučili da će svoja suvlasnička prava ograničiti tako što će s
određenim suvlasničkim dijelom povezati vlasništvo određenoga posebnoga dijela
nekretnine, uzima se da je taj suvlasnički dio odgovarajući dio, pa tada
pravomoćnu odluku suda o utvrđivanju korisnih vrijednosti zamjenjuje isprava
svih suvlasnika o toj njihovoj odluci.

Članak 75.

(1) Vlasnik zemljišta sa zgradom, odnosno nositelj prava građenja sa zgradom
može svojim očitovanjem volje učinjenim zemljišnoknjižnom sudu podijeliti svoje
pravo vlasništva na suvlasničke dijelove i pritom sa svakim od tih dijelova
uspostaviti pravo vlasništva na određenom stanu ili drugom posebnom dijelu u
zgradi.

(2) Dioba prava vlasništva na suvlasničke dijelove proizvodi pravni učinak upisom
u zemljišnu knjigu; da bi bilo uspostavljeno i pravo vlasništva na posebnim
dijelovima zgrade u korist suvlasničkoga dijela nastaloga tom diobom, trebaju
se ispuniti i pretpostavke pod kojima je moguća uspostava prava vlasništva na
posebnim dijelovima zgrade, s time da pravomoćnu odluku suda o utvrđivanju
korisnih vrijednosti zamjenjuje odgovarajuća odredba vlasnika zemljišta,
odnosno nositelja prava građenja.

(3) Podijeli li vlasnik zemljišta, odnosno nositelj prava građenja svoju
nekretninu na kojoj tek treba biti izgrađena zgrada na suvlasničke dijelove, on
može očitovati svoju volju da sa svakim od tih dijelova bude povezano pravo
vlasništva na određenom stanu ili drugom posebnom dijelu zgrade ako ona bude
izgrađena, u kojem će slučaju vlasništvo posebnoga dijela biti uspostavljeno
tek ako zgrada bude izgrađena te uz pretpostavke iz stavka 2. ovoga članka.

(4) Ako je prodavatelj odredio kako će se upravljati nekretninom, to će
djelovati i prema trećima ako je zabilježeno u zemljišnoj knjizi.

**Naknadna promjena korisnih
vrijednosti**

Članak 76.

(1) Premda je već utvrđena, korisna će se vrijednost nanovo utvrđivati na
zahtjev za to ovlaštene osobe ako su se promijenile prilike na neki od načina
predviđenih odredbama članka 77. ili 78. ovoga Zakona.

(2) Sud koji nanovo odredi neku korisnu vrijednost, ujedno će utvrditi
mijenja li se, i koliko zbroj svih korisnih vrijednosti stanova i ostalih
posebnih dijelova iste nekretnine.

Članak 77.

(1) Na zahtjev svakoga suvlasnika nekretnine, a nakon završetka gradnje i
svakoga tko želi steći vlasništvo posebnoga dijela, sud će nanovo utvrđivati
korisnu vrijednost ako su se od tada izmijenile prilike u tom smislu:

- da se utvrđena korisna vrijednost stana, odnosno druge prostorije utvrđena
prije završetka gradnje, promijenila do završetka gradnje za najmanje 2%
radnjama za koje je potrebna građevna dozvola, s time da u tom slučaju zahtjev
za ponovo utvrđivanje može biti postavljen samo u roku od godine dana od
pravomoćnosti uporabne dozvole,

- da se nakon završene gradnje bitno promijenila utvrđena korisna vrijednost
stana, odnosno druge prostorije takvim građevinskim zahvatima obavljenim na
nekretnini za koje je potrebna građevna dozvola, s time da u tom slučaju
zahtjev za ponovo utvrđivanje može biti postavljen samo u roku od godine dana
od pravomoćnosti uporabne dozvole.

(2) Utvrdi li se ponovo korisna vrijednost zbog promjene iz stavka 1. ovoga
članka, dužni su suvlasnici međusobno preuzeti ili prenijeti one suvlasničke
dijelove koji su potrebni kako bi svakom etažnom vlasniku pripao barem onoliki
dio koji je nakon utvrđenja korisnih vrijednosti nužan za uspostavu njegova
prava vlasništva na posebnom dijelu (odgovarajući suvlasnički dio).

Članak 78.

(1) Korisnu će se vrijednost ponovno utvrđivati i ako se prije utvrđena
vrijednost promijenila zbog promjena stanja stanova, odnosno drugih prostorija
koji neposredno prostorno graniče, ili zbog prijenosa sporednih dijelova
jednoga posebnoga dijela zgrade na drugi, ako zahtjev za ponovno utvrđivanje
korisne vrijednosti stave vlasnici posebnih dijelova koji izvode promjene ili
prijenos.

(2) U slučaju iz stavka 1. ovoga članka utvrdit će se korisna vrijednost
stanova ili drugih prostorija na koje se odnosi promjena ili prijenos tako da
bude jednak zbroj njihovih korisnih vrijednosti prije i nakon promjene ili
prijenosa.

(3) Utvrdi li se ponovno korisna vrijednost u slučaju iz stavka 1. ovoga
članka, suvlasnici čija je korisna vrijednost povećana dužni su punu naknadu
onim suvlasnicima kojima se korisna vrijednost njihovih dijelova smanjila.

*Odjeljak 3.*

***Izvršavanje ovlasti glede
posebnoga dijela***

**Uprava umjesto svih suvlasnika**

Članak 79.

(1) Suvlasnik na čijem je suvlasničkom dijelu uspostavljeno vlasništvo
određenoga posebnoga dijela nekretnine upravlja tim posebnim dijelom umjesto
svih suvlasnika, pri čemu je ovlašten da sve vlasničke ovlasti i dužnosti
izvršava kao da je taj posebni dio samo njegovo vlasništvo, pa da, ako nije
drukčije određeno, čini s tim dijelom što ga je volja te svakoga drugoga iz
toga isključi.

(2) Suvlasniku na čijem je suvlasničkom dijelu uspostavljeno vlasništvo
određenoga posebnog dijela nekretnine pripadaju svi plodovi i druge koristi od
toga dijela, ako oni na nekom posebnom pravnom temelju ne pripadaju komu
drugomu.

**Dužnost održavanja**

Članak 80.

(1) Suvlasnik na čijem je suvlasničkom dijelu uspostavljeno vlasništvo
određenoga posebnoga dijela nekretnine dužan je za taj stan, odnosno drugu
samostalnu prostoriju, te za njima namijenjene uređaje, osobito svjetlovodne,
plinovodne, vodovodne, toplovodne i sanitarne naprave, kao i sve druge pripatke
toga posebnoga dijela brinuti se i tako ih održavati da drugim suvlasnicima ne
nastane nikakva šteta.

(2) Za svu štetu koju drugi suvlasnici pretrpe u svezi s izvršavanjem
dužnosti iz stavka 1. ovoga članka, ili zbog njezina neizvršavanja, odgovara im
onaj suvlasnik čija je to bila dužnost održavanja, a ako je to bila dužnost
više suvlasnika - oni odgovaraju za tu štetu solidarno.

(3) Suvlasnik na čijem je suvlasničkom dijelu uspostavljeno vlasništvo
određenoga posebnoga dijela nekretnine dužan je dopustiti pristup u stan,
odnosno prostoriju i njihovu uporabu, ako je to potrebno za održavanje
zajedničkih dijelova nekretnine; imovinsku štetu koju u svezi s time pretrpi
dužni su mu primjereno naknaditi suvlasnici solidarno.

**Najam i zakup**

Članak 81.

(1) Suvlasnik na čijem je suvlasničkom dijelu uspostavljeno vlasništvo
određenoga posebnoga dijela nekretnine ovlašten je taj dio, cijeli ili pojedine
njegove dijelove, iznajmiti ili dati u zakup, ne tražeći za to odobrenje
ostalih suvlasnika, ako nije što drugo ugovoreno i upisano u zemljišnoj knjizi.

(2) Odnose između suvlasnika na čijem je suvlasničkom dijelu uspostavljeno
vlasništvo određenoga posebnog dijela nekretnine i osoba koje njegov posebni
dio rabe ili iskorištavaju kao stanari, najmoprimci, zakupoprimci i dr.,
uređuju odnosna pravila obveznoga prava, ako nisu uređeni posebnim zakonom.

**Promjene stanja**

Članak 82.

(1) Suvlasnik na čijem je suvlasničkom dijelu uspostavljeno vlasništvo
određenoga posebnoga dijela nekretnine ovlašten je, ne tražeći za to odobrenje
od ostalih suvlasnika, u skladu s građevinskim propisima o svome trošku
izvršiti prepravke u stanu ili drugoj samostalnoj prostoriji, uključujući i
promjenu namjene, ako se pridržava sljedećih pravila:

- promjena ne smije prouzročiti oštećenje zgrade i drugih dijelova
nekretnine, a ni povredu onih interesa ostalih suvlasnika koji zaslužuju
zaštitu; osobito ne smije prouzročiti povredu vanjskoga izgleda zgrade, ni
opasnost za sigurnost osoba, zgrade ili drugih stvari,

- ako bi za promjenu bilo potrebno zadrijeti u zajedničke dijelove
nekretnine, to je dopušteno samo ako je takva promjena uobičajena ili služi
važnom interesu vlasnika posebnoga dijela, inače je svaki suvlasnik može
zabraniti; ali ne može zabraniti postavljanje vodova za svjetlo, plin,
energiju, vodu i telefon i sličnih uređaja, a ni postavljanje radijskih ili
televizijskih antena, potrebnih prema stanju tehnike, ako nije moguć ili nije
odobren priključak na postojeću antenu,

- radi promjena na svome dijelu nije dopušteno zadrijeti u one dijelove
nekretnine koji su kao posebni dio u vlasništvu drugoga suvlasnika bez njegova
odobrenja; ali taj će ipak morati trpjeti ono u vezi s tuđim prepravkom čime se
bitno i trajno ne povređuje njegovo pravo na posebnom dijelu, a i ono što je
umjesno kad se pravedno odvagnu svi interesi,

- vlasnik posebnoga dijela koji provodi promjene na svome dijelu dužan je
dati primjerenu naknadu drugomu čija je prava time povrijedio i kad je taj bio
dužan trpjeti tu povredu.

(2) Ako je za promjenu namjene iz stavka 1. ovoga članka potrebna dozvola
vlasti, drugi suvlasnici koji tu promjenu moraju trpjeti nisu ovlašteni
uskratiti svoj pristanak kad je on potreban te odgovaraju za štetu koju bi
prouzročili svojom uskratom.

(3) Što je u stavku 1. ovoga članka određeno za stanove i druge samostalne
prostorije jednako vrijedi i za sve sporedne dijelove koji su njihovi pripadci,
a ove se odredbe primjenjuju i u slučaju prijenosa sporednih dijelova koji
služe jednom stanu, odnosno prostoriji na drugi stan, odnosno prostoriju.

(4) Za svu štetu koju drugi suvlasnici pretrpe u svezi s promjenama koje je
izvršio suvlasnik na čijem je suvlasničkom dijelu uspostavljeno vlasništvo
određenoga posebnoga dijela nekretnine, ako je nisu bili dužni trpjeti,
odgovara im taj suvlasnik; više suvlasnika odgovaraju za tu štetu solidarno.

**Primjereno osiguranje**

Članak 83.

(1) Ako s obzirom na okolnosti prijeti ozbiljna opasnost da će nastati šteta
zbog onoga što u izvršavanju ili prekoračenju ovlasti poduzima ili je već
poduzeo glede nekretnine pojedini suvlasnik bez suglasnosti svih ostalih, svaki
od suvlasnika cijele nekretnine je ovlašten od njega zahtijevati primjereno
osiguranje.

(2) Poduzimanje bilo čega što je suvlasnik po zakonu dužan ili ovlašten
obaviti ne može biti uvjetovano davanjem osiguranja.

(3) O zahtjevu za davanjem osiguranja iz stavka 1. ovoga članka odlučuje sud
u izvanparničnom postupku, ako nije što drugo propisano, ili ako se u svezi s
onim što je suvlasnik poduzeo ili poduzima već vodi neki drugi postupak u kojem
je moguće odrediti davanje primjerenoga osiguranja.

**Troškovi posebnoga dijela**

Članak 84.

(1) Suvlasnik na čijem je suvlasničkom dijelu uspostavljeno vlasništvo
određenoga posebnoga dijela nekretnine održava taj dio o svome trošku te snosi
sve javne obveze i terete u svezi s vlasništvom toga dijela, ako nije što drugo
zakonom određeno.

(2) Kad dužnik obveze na povremena davanja za komunalne usluge u svezi s
uporabom nekog posebnoga dijela nekretnine (naknade zbog trošenja električne
energije, plina, toplinske energije, odvoza otpada i sl.) nije neka druga
osoba, suvlasnik na čijem je suvlasničkom dijelu uspostavljeno vlasništvo toga
posebnoga dijela nekretnine duguje te naknade dobavljačima osnosno davateljima
usluga.

(3) Ako je dužnik obveze iz stavka 2. ovoga Zakona osoba koja posebni dio
nekretnine rabi ili iskorištava na temelju najma, zakupa ili drugoga ugovora sa
suvlasnikom na čijem je suvlasničkom dijelu uspostavljeno vlasništvo toga
posebnoga dijela, taj suvlasnik jamči dobavljaču za ispunjenje te obveze.

*Odjeljak 4.*

***Izvršavanje ovlasti glede
cijele nekretnine***

**Uprava svih suvlasnika**

Članak 85.

(1) Cijelom nekretninom na kojoj je na jednom ili više suvlasničkih dijelova
osnovano vlasništvo određenoga posebnog dijela upravljaju suvlasnici po općim
pravilima o upravljanju suvlasničkom stvari, ako ovim Zakonom nije što drugo
određeno.

(2) Suvlasnici su dužni sudjelovati u upravljanju nekretninom, odrediti
osobu koja će obavljati poslove zajedničkoga upravitelja i osnovati zajedničku
pričuvu.

(3) Ako odgovarajući suvlasnički dio na kojem je uspostavljeno vlasništvo
određenoga posebnog dijela nekretnine steknu dvije ili više osoba kao
suvlasnici ili zajednički vlasnici, sve te osobe sudjeluju u upravljanju kao da
su one sve zajedno jedan suvlasnik cijele stvari, pri čemu se na odgovarajući
način primjenjuju pravila obveznoga prava o solidarnosti vjerovnika, odnosno
dužnika.

(4) Suvlasnici donose u pisanom obliku odluke o poduzimanju poslova redovite
uprave i izvanrednih poslova, s tim da međusobne odnose mogu odrediti pisanim
sporazumom (međuvlasnički ugovor).

**Poslovi redovite uprave**

Članak 86.

Poslovi redovite uprave cijelom nekretninom su osobito:

- redovito održavanje zajedničkih dijelova i uređaja nekretnine, uključujući
i građevne promjene nužne radi održavanja,

- stvaranje primjerene zajedničke pričuve za predvidive buduće troškove,

- uzimanje zajmova radi pokrića troškova održavanja koji nisu pokriveni
pričuvom, a potrebni su za obavljanje poslova urednoga održavanja koji se
ponavljaju u razmacima duljim od jedne godine,

- primjereno osiguranje nekretnine,

- imenovanje i opoziv zajedničkoga upravitelja,

- određivanje i promjene kućnog reda,

- iznajmljivanje i davanje u zakup, kao i otkazivanje stanova i drugih
samostalnih prostorija nekretnine glede kojih nije uspostavljeno vlasništvo
posebnoga dijela, s tim da je dopušteno otkazati najam mjesta u zajedničkoj
garaži ili zajedničkom parkiralištu čim nastane potreba bilo kojega suvlasnika
za tim mjestom, a uz rok od tri mjeseca, pa makar bilo i što drugo ugovoreno
ili zakonom određeno.

**Izvanredni poslovi**

Članak 87.

(1) Osim za one poslove koji se i inače smatraju izvanrednim poslovima, za
donošenje odluke o poduzimanju poboljšice zajedničkih dijelova i uređaja
nekretnine potreban je pristanak svih suvlasnika nekretnine.

(2) Iznimno, od odredbe stavka 1. ovoga članka, ipak nije potreban pristanak
svih ako suvlasnici koji zajedno imaju većinu suvlasničkih dijelova odluče da
se poboljšica učini, a da će oni sami snositi troškove ili se ti troškovi mogu
pokriti iz pričuve, ne ugrožavajući time mogućnost da se iz pričuve podmire
potrebe redovitoga održavanja, te ako te poboljšice neće ići suviše na štetu
nadglasanih suvlasnika.

**Pravo svakoga suvlasnika**

Članak 88.

Svaki suvlasnik nekretnine ovlašten je, neovisno o ostalima, zahtijevati od
suda da svojom odlukom odredi:

- rok u kojem se treba obaviti neki od poslova iz članka 86. ovoga Zakona, o
kojem je većinom glasova donesena odluka,

- stvaranje primjerene zajedničke pričuve ili primjereno povećavanje,
odnosno smanjivanje te pričuve koju je odredila većina, prema pravilu da pri
određivanju pričuve i doprinosa u nju treba, osim o predvidivim troškovima,
voditi računa i o imovinskom stanju svih suvlasnika,

- da se tom suvlasniku, ako bi mu bilo nemoguće odmah platiti dio troškova
nekoga posla održavanja cijele nekretnine koji se javlja u vremenskim razmacima
duljim od jedne godine, a nije pokriven pričuvom, dopušta da plati u mjesečnim
obrocima u razdoblju ne dužem od deset godina, uz osiguranje osnivanjem
hipoteke na njegovu suvlasničkom dijelu, s uobičajenim kamatama na dug osiguran
hipotekom,

- zaključenje primjerenoga osiguranja od požara ili od odgovornosti trećim
osobama,

- postavljanje zajedničkoga upravitelja, ili smjenjivanje upravitelja koji
grubo zanemaruje svoje dužnosti,

- ukidanje ili izmjenu onih odredaba kućnoga reda koje je donijela većina,
ako one vrijeđaju takve interese toga suvlasnika koji zaslužuju zaštitu, ili bi
njihovo izvršavanje bilo nepravedno zahtijevati od njega,

- otkazivanje ugovora o najmu jednoga mjesta u zajedničkoj garaži ili
parkiralištu zbog potreba toga suvlasnika, ali to samo ako je on ujedno i
vlasnik posebnoga dijela zgrade.

**Troškovi cijele nekretnine**

Članak 89.

(1) Troškove za održavanje i za poboljšavanje nekretnine snose svi
suvlasnici nekretnine razmjerno svojim suvlasničkim dijelovima, ako nije
drukčije određeno.

(2) Doprinose za zajedničku pričuvu radi pokrića troškova održavanja i
poboljšavanja nekretnine te za otplaćivanje zajma za pokriće tih troškova snose
svi suvlasnici razmjerno svojim suvlasničkim dijelovima, ako nije drukčije
određeno.

(3) Suvlasnici mogu odrediti drukčiji ključ raspodjele troškova i doprinosa
zajedničkoj pričuvi nego u stavku 1. i 2. ovoga članka, i to:

- odlukom većine suvlasničkih dijelova, kad je riječ o troškovima za
održavanje onih uređaja nekretnine koji nisu u podjednakom omjeru korisni svim
suvlasnicima, kao što su troškovi za dizalo, centralno grijanje i dr., ako
takvu odluku opravdavaju različite mogućnosti pojedinih suvlasnika da te
uređaje rabe i nemogućnost utvrđivanja stvarnoga potroška svakoga pojedinoga
suvlasnika,

- suglasnom odlukom svih suvlasnika, u pisanom obliku, glede svih ostalih
troškova za održavanje i poboljšavanje nekretnine te doprinosa zajedničkoj
pričuvi.

(4) Svaki suvlasnik može zahtijevati od suda da utvrdi odgovara li način
raspodjele troškova pravilu iz stavka 1., odnosno stavka 2. ovoga članka i je
li valjana odluka iz stavka 3. ovoga članka, a kad nema valjane odluke o
raspodjeli troškova za održavanje onih uređaja nekretnine koji nisu u
podjednakom omjeru korisni svim suvlasnicima, da po pravednoj ocjeni utvrdi
ključ za raspodjelu troškova s obzirom na različitu mogućnost uporabe tih
uređaja.

(5) Odredbe suvlasnika o ključu raspodjele troškova iz stavka 3. ovoga
članka, ako su potpisi suvlasnika javno ovjerovljeni, kao i pravomoćne odluke
suda koji je utvrdio ključ raspodjele troškova po pravdenoj ocjeni, zabilježit
će se na zahtjev u zemljišnoj knjizi.

(6) Ako troškovi za nekretninu budu podmireni iz zajedničke pričuve u skladu
s njezinom namjenom, oni se neće dijeliti na suvlasnike koji su uplatili svoje
doprinose u tu pričuvu.

**Zajednička pričuva**

Članak 90.

(1) Zajednička pričuva iz članka 85. stavka 2. ovoga Zakona je namjenski
vezana zajednička imovina svih koji su suvlasnici nekretnine, namijenjena za
pokriće troškova održavanja i poboljšavanja nekretnine te za otplaćivanje zajma
za pokriće tih troškova.

(2) Zajedničku pričuvu tvore novčani doprinosi koje su suvlasnici uplatili
na temelju odluke donesene većinom suvlasničkih dijelova, odnosno odluke koju
je na zahtjev nekoga suvlasnika donio sud s obzirom na predvidive troškove i
uzimajući u obzir imovinsko stanje svih suvlasnika.

(3) Zajedničkom pričuvom upravljaju suvlasnici, odnosno upravitelj
nekretnine kao imovinom odvojenom od imovine bilo kojega suvlasnika, uloženom
na način da donosi plodove.

(4) Dopuštena su samo ona plaćanja iz pričuve koja su učinjena radi plaćanja
troškova održavanja i poboljšavanja nekretnine ili otplatu zajma uzetoga za
pokriće tih troškova; ovrhu je dopušteno provoditi na zajedničkoj pričuvi samo
radi podmirenja tih tražbina.

(5) Upravitelj kojem je završila uprava dužan je bez odgađanja položiti
račun o pričuvi i ostatak predati novom upravitelju; razriješi li sud
upravitelja, naložit će mu da u roku od četrnaest dana pod prijetnjom ovrhe
preda utvrđeni ostatak novom upravitelju.

(6) Suvlasnik koji je otuđio svoj suvlasnički dio nekretnine nema pravo
zahtijevati povrat svoga doprinosa u zajedničku pričuvu, nego taj ostaje i
dalje u njoj kao doprinos toga suvlasničkoga dijela.

**Koristi**

Članak 91.

(1) Plodovi i druge koristi od stanova i drugih samostalnih prostorija
nekretnine glede kojih nije uspostavljeno vlasništvo posebnoga dijela pripadaju
svim suvlasnicima nekretnine razmjerno njihovim suvlasničkim dijelovima, ali
svakom od suvlasnika koji je ujedno i vlasnik nekoga posebnoga dijela te
nekretnine pripadaju ti plodovi i druge koristi samo za onoliko za koliko mu je
suvlasnički dio veći od odgovarajućega suvlasničkoga dijela.

(2) Plodovi i druge koristi od nekretnine na koje se ne odnosi odredba
stavka 1. ovoga članka pripadaju svim suvlasnicima razmjerno njihovim
dijelovima.

(3) Ništave su sve odredbe pravnih poslova koje bi bile suprotne odredbama stavka
1. i 2. ovoga članka.

**Dužnost prijave štete**

Članak 92.

(1) Svaki suvlasnik je ovlašten i dužan bez odgađanja prijaviti zajedničkom
upravitelju štete za koje je spoznao da su nastale na dijelovima ili uređajima
nekretnine kojima taj upravlja, a i štete na onim posebnim dijelovima te
nekretnine na kojima je uspostavljeno vlasništvo u korist određenoga
suvlasničkoga dijela ako od njih prijeti opasnost ostalim dijelovima
nekretnine.

(2) Kad prijeti opasnost od štete, svaki je suvlasnik ovlašten poduzeti
nužne mjere i bez pristanka ostalih suvlasnika.

**Upraviteljeve dužnosti i ovlasti**

Članak 93.

(1) Upravitelj, bio postavljen od suvlasnika ili od suda, upravlja
nekretninom i zajedničkom pričuvom kao zastupnik svih suvlasnika, i to umjesto
njih, pri čemu u odnosu prema trećima ne djeluju ograničenja koja bi mu bila
postavljena pravnim poslom.

(2) U upravljanju nekretninom upravitelj je ovlašten voditi u ime svih
suvlasnika nekretnine postupke pred sudom ili drugim tijelima vlasti, što
uključuje i ovlasti da opunomoćuje stručne zastupnike za vođenje tih postupaka.

(3) Upraviteljev odnos sa suvlasnicima glede njegova upravljanja nekretninom
ravna se po općim pravilima o zastupanju i posebnim pravilima o upravitelju
kojega postavljaju suvlasnici, ako što drugo ne proizlazi iz položaja koji
upravitelju nekretnine daju odredbe glave 4. trećega dijela ovoga Zakona.

(4) Upravitelj je obvezan koliko je najviše moguće čuvati interese svih
suvlasnika nekretnine i u obavljanju poslova redovite uprave slijediti upute
većine, a izvanredne poslove poduzimati samo na temelju suglasnosti svih
suvlasnika ili odluke suda koja je zamjenjuje; uz to je osobito dužan:

- položiti svakom suvlasniku uredan račun o poslovanju u prethodnoj
kalendarskoj godini i staviti mu na prikladan način na uvid isprave na kojima
se temelji, i to najkasnije do 30. lipnja svake godine,

- izraditi pregled predviđenih poslova za održavanje i poboljšice, kao i
predvidivih troškova i opterećenja u narednoj kalendarskoj godini, te to na
prikladan način objaviti u kući najkasnije do isteka tekuće kalendarske godine,

- prikupiti više ponuda za poslove održavanja koji se ponavljaju u razmacima
duljim od jedne godine, kao i za veće radove radi poboljšice.

(5) Suvlasnici, u čije ime upravitelj upravlja nekretninom, dužni su o
promjeni osobe upravitelja ili o promjenama njegovih ovlasti koje se i njih
tiču obavijestiti najmoprimce i zakupnike na prikladan način; ono što bi
neobaviješteni najmoprimci i zakupnici ispunili osobi koja više nije upravitelj,
ili više nije ovlaštena primiti ispunjenje, valjano je ispunjeno i oslobađa
dužnike obveze, ali samo ako nisu znali za tu promjenu.

*Odjeljak 5.*

***Prestanak vlasništva na
posebnom dijelu***

**Propast predmeta**

Članak 94.

Vlasništvo posebnoga dijela nekretnine prestaje ako stan ili druga
samostalna prostorija koja je bila predmetom toga vlasništva trajno prestane
biti prikladna za samostalno izvršavanje suvlasnikovih ovlasti, a s time ujedno
prestaje i vlasništvo sporednih dijelova.

**Brisanje**

Članak 95.

(1) Osim u slučaju iz članka 94. ovoga Zakona, vlasništvo posebnoga dijela
nekretnine prestaje uknjižbom brisanja u zemljišnoj knjizi onog upisa kojim je
vlasništvo određenoga posebnoga dijela nekretnine bilo uspostavljeno kao pravo
povezano s određenim suvlasničkim dijelom te nekretnine.

(2) Za uknjižbu brisanja iz stavka 1. ovoga članka na temelju odreknuća
nužan je pristanak svih suvlasnika i knjižnih ovlaštenika čija prava opterećuju
odgovarajući suvlasnički dio.

**Prestanak suvlasništva**

Članak 96.

Kad dotadašnji suvlasnik nekretnine prestane biti suvlasnikom odgovarajućega
suvlasničkoga dijela, prestalo je za njega i vlasništvo onoga posebnoga dijela
koje je bilo uspostavljeno na tom odgovarajućem dijelu; ali prestanak
vlasništva posebnoga dijela ne povlači za sobom prestanak suvlasništva na
nekretnini.

**Isključenje iz suvlasničke
zajednice**

Članak 97.

Svaki od suvlasnika iste nekretnine koja se sastoji od zemljišta sa zgradom
ili od prava građenja sa zgradom dužan je prigodom izvršavanja svoga prava postupati
osobito obzirno prema ostalima, u protivnom njegovi suvlasnici mogu ishoditi
njegovo isključenje iz suvlasničke zajednice, pod pretpostavkama koje određuju
članci 98. i 99. ovoga Zakona.

**Isključenje na zahtjev većine**

Članak 98.

(1) Suvlasnici koji zajedno imaju većinu suvlasničkih dijelova mogu odlučiti
da će zahtijevati isključenje iz suvlasničke zajednice određenoga suvlasnika na
čijem je odgovarajućem suvlasničkom dijelu uspostavljeno vlasništvo nekoga
posebnoga dijela nekretnine, ako za to postoji neki od razloga iz stavka 3.,
odnosno 4. ovoga članka.

(2) Kad je vlasništvo posebnih dijelova uspostavljeno na više od polovine
suvlasničkih dijelova neke nekretnine, suvlasnici koji zajedno imaju većinu
suvlasničkih dijelova mogu odlučiti da će se zahtijevati isključenje iz
suvlasničke zajednice bilo kojega određenoga suvlasnika, ako za to postoji neki
od razloga iz stavka 3., odnosno 4. ovoga članka.

(3) Odluka o isključenju određenoga suvlasnika može se donijeti:

- ako suvlasnik ne udovoljava dužnostima koje proizlaze iz zajednice,
osobito ako ne plati dužne iznose ni do završetka rasprave koja prethodi
presudi prvostupanjskoga suda, a ako je bilo sporno koliko je dužan platiti pa
je sud donio međupresudu, tada do završetka prvostupanjske rasprave koja
slijedi nakon međupresude,

- ako dijelove nekretnine koji su u njegovu vlasništvu kao posebni dijelovi
ili dijelove koje rabe i drugi suvlasnici rabi na način koji znatno ide na
štetu interesa drugih suvlasnika,

- ako svojim bezobzirnim, nepristojnim ili uopće nedoličnim ponašanjem učini
tegobnim zajedničko stanovanje ostalim suvlasnicima, ili počini kažnjivo djelo
protiv imovine, morala ili tjelesne cjelovitosti kojega od suvlasnika ili druge
osobe koja stanuje u kući, a nije riječ o djelima tako maloga značenja da bi ih
trebalo zanemariti.

(4) Radnje i ponašanja suvlasnikovoga bračnoga druga i drugih članova
obitelji koji s njim stanuju, kao i osoba koje s njegovim pristankom rabe
dijelove nekretnine, a koje je on propustio spriječiti koliko je bilo moguće,
uzimaju se za radnje toga suvlasnika.

(5) Suvlasnici koji su odlučili da će zahtijevati isključenje određenoga
suvlasnika tužbom će zahtijevati da sud utvrdi postojanje razloga za
isključenje i odluči da je tuženik dužan otuđiti svoj suvlasnički dio i
napustiti posjed, jer će se u protivnom na zahjev tužitelja, koji ne može biti
stavljen u roku kraćem od tri mjeseca od pravomoćnosti presude, tuženikov
suvlasnički dio prodati na javnoj dražbi.

(6) Time što suvlasnički dio stekne druga osoba, zajednica s isključenim
suvlasnikom prestaje.

**Isključenje na zahtjev manjine**

Članak 99.

(1) Ako je neki suvlasnik nekretnine drugoga suvlasnika, koji ga ničim nije
izazvao, povrijedio bezobzirnim, nepristojnim ili uopće nedoličnim ponašanjem,
učinio mu tegobnim zajedničko stanovanje, ili je počinio kažnjivo djelo protiv
njegove imovine, morala ili tjelesne cjelovitosti ili nekoga od njegovih
ukućana, a nije riječ o djelima tako maloga značenja da bi ih trebalo
zanemariti, tada povrijeđeni suvlasnik, ako i nije dobio od drugih dovoljnu
podršku da bi većina donijela odluku iz članka 98. stavka 1. i 2. ovoga Zakona,
može tužbom zahtijevati od ovoga da se ubuduće suzdržava od takvih postupaka.

(2) Radnje i ponašanja suvlasnikova bračnoga druga i drugih članova obitelji
koji s njim stanuju, kao i osoba koje s njegovim pristankom rabe dijelove
nekretnine, a koje je on propustio spriječiti koliko je bilo moguće, uzimaju se
za radnje toga suvlasnika.

(3) Nastave li se takvi postupci i nakon pravomoćnosti presude kojom je sud
odlučio da se tuženik dužan suzdržavati od njih, povrijeđeni suvlasnik može i
sam podnijeti tužbu iz članka 98. stavka 5. ovoga Zakona, u kojem će se slučaju
na odgovarajući način primjenjivati odredbe koje inače vrijede kad tu tužbu
podnose suvlasnici koji su donijeli odluku da će zahtijevati isključenje.

**Glava 5.**

SUSJEDSKA PRAVA

**Opće odredbe**

Članak 100.

(1) Susjedska su prava ovlasti koje radi uzajamno obzirnoga izvršavanja
prava vlasništva daju odredbe ovoga ili drugoga zakona vlasniku nekretnine,
ovlašćujući ga da u svezi s izvršavanjem svojega prava vlasništva zahtijeva od
osobe koja je vlasnik druge nekretnine da ona u njegovu interesu trpi, propušta
ili čini glede svoje nekretnine ono što je određeno zakonom.

(2) Kad odredbe ovoga Zakona naređuju vlasniku neko trpljenje, propuštanje
ili činjenje radi uzajamno obzirnoga izvršavanja prava vlasništva, tada su
ovlašteni to od njega zahtijevati kao svoje pravo vlasnici drugih nekretnina
koji za to imaju opravdani interes, te to ostvarivati u postupku pred sudom,
ako nije predviđen drugi put zaštite. Jednako kao i vlasnik ovlašteni su to
zahtijevati i oni koji nekretninu posjeduju na temelju prava izvedenoga iz
njegova.

(3) Susjedska prava dopušteno je izvršavati samo u mjeri i na način da se
time što manje ograničava, opterećuje ili na drugi način uznemirava onoga tko
treba nešto trpjeti, propustiti ili činiti.

(4) Trpljenje, propuštanje i činjenje koje se može zahtijevati od vlasnika
neke nekretnine može se umjesto od njega zahtijevati od onoga koji nekretninu
posjeduje na temelju prava izvedenoga iz njegova.

(5) Ono što je određeno za susjedska prava vlasnika zemljišta vrijedi na
odgovarajući način i za vlasnike ostalih nekretnina, uključujući i suvlasnike
na čijim je suvlasničkim dijelovima uspostavljeno vlasništvo posebnoga dijela
nekretnine, ako nije suprotno zakonu ili naravi nekretnina.

**Zajednička ograda**

Članak 101.

(1) Ograde između susjednih nekretnina (zidovi, plotovi, ograde, živice i
druge prepreke) kao i stvari koje služe kao međni znakovi, zajedničke su ograde
i u suvlasništvu su susjeda s obje strane međe, osim ako se dokaže (naročito
znacima, natpisima, grbovima ili drugim dokazima) da su vlasništvo jednoga
susjeda.

(2) Suvlasništvo stvari koje služe kao zajedničke ograde ili međašni znakovi
nije djeljivo dokle god te stvari ne izgube tu namjenu.

(3) Zajedničku ogradu može svaki od susjeda upotrebljavati sa svoje strane
do polovine njezine širine, može do te širine izgraditi slijepa vrata ili
smjestiti uzidane ormare i sl. Ali ne smije činiti ništa što bi ogradu dovelo u
opasnost ili što bi njegova susjeda sprječavalo da je on upotrebljava sa svoje
strane do polovine.

(4) Troškove održavanja zajedničke ograde snose njezini suvlasnici na
jednake dijelove i solidarno odgovaraju za štetu koja bi trećima nastala zbog
toga što ograda nije održavana u stanju kakvo je uobičajeno s obzirom na
namjenu ograde i ograđene nekretnine, te na mjesne prilike.

**Vlastita ograda**

Članak 102.

(1) Ograda koja se nalazi isključivo na nekretnini jednoga vlasnika nije u
suvlasništvu susjeda, nego u vlasništvu onoga čije je zemljište.

(2) Svaki je vlasnik dužan s desne strane svojega glavnoga ulaza, gledano s
puta, ograditi svoj prostor i razdvojiti ga od susjedova prostora, ako nije
drukčije propisano, niti je drugi mjesni običaj.

(3) Vlasnik ograde je dužan održavati u dobrom stanju svoju ogradu ako
postoji opasnost da bi nanijela štetu susjedu, no u pravilu nije dužan ponovo
graditi svoj srušeni zid, osim ako to od njega traži odredba stavka 2. ovoga
članka.

**Međa**

Članak 103.

(1) Ako su međašni znakovi između dvije nekretnine zbog bilo kakvih
okolnosti toliko oštećeni da bi se moglo dogoditi da se međe neće moći
raspoznati, ili ako se međe više ne raspoznaju, ili su sporne, onda svaki od susjeda
ima pravo zahtijevati da sud u izvanparničnom postupku (postupku uređenja međa)
obnovi ili ispravi među.

(2) Sud će među obnoviti ili ispraviti prema katastarskom nacrtu, ako je to
moguće i ako na to stranke pristaju.

(3) Ako ne bi bio u stanju postupiti prema odredbi stavka 2. ovoga članka,
sud će među obnoviti ili ispraviti prema sporazumu susjeda čija je međa u
pitanju, a ne bude li postignut sporazum, prema posljednjem mirnom posjedu, a
ne uspije li ga utvrditi - prema pravičnoj ocjeni.

(4) Istodobno s donošenjem odluke iz stavka 2. ili 3. ovoga članka, sud će
na licu mjesta označiti među međašnim znakovima.

(5) Od trenutka kad je sud među označio međašnim znakovima smatra se da
postoji vlasništvo do te međe, a tko tvrdi suprotno, treba to dokazati.

(6) I nakon što je sud u postupku uređenja međa obnovio ili ispravio među,
svatko može u parnici dokazivati vlasništvo i zahtijevati da se u skladu s njim
označi međa, no susjed koji je sudjelovao u postupku uređenja međa ne može to
zahtijevati nakon proteka roka od šest mjeseci od dana pravomoćnosti odluke
donesene u postupku uređenja međa.

**Stablo na međi**

Članak 104.

(1) Stablo pripada onome iz čijega je zemljišta izraslo deblo, bez obzira na
to kuda se ono nadvilo, kamo se proteže korijenje i vise grane.

(2) Stablo čije je deblo izraslo na samoj međi u suvlasništvu je susjeda s
obje strane međe.

(3) Što je određeno glede stabla, na odgovarajući se način primjenjuje i na
drugo raslinje.

**Grane i korijenje**

Članak 105.

(1) Vlasnik smije iz svojega zemljišta istrgnuti žile i korijenje tuđega
drveća i ostaloga raslinja kao i odsjeći grane tuđega drveta i dio debla koje
se nalaze u zračnom prostoru iznad njegove nekretnine i zadržati ih za sebe,
ili se pak služiti tim dijelovima tuđega drveta.

(2) Za štetu koju su njegovoj nekretnini prouzročile žile, korijenje ili
grane tuđega drveća, a što se ne bi dogodilo da je njihov vlasnik postupao
dovoljno obzirno, vlasnik susjednoga zemljišta ima pravo tražiti naknadu.

(3) Ako je vlasniku posebnim propisom zabranjeno postupanje iz stavka 1.
ovoga članka, ostaje mu pravo na naknadu štete iz stavka 2. ovoga članka.

(4) Odredbe stavka 1. i 2. ovoga članka ne primjenjuju se u slučaju
međusobnoga graničenja šuma.

**Pristup na tuđe**

Članak 106.

(1) Ako na tuđu nekretninu dospiju nečija životinja, roj pčela ili stvar
koja se s njom nije povezala tako da je time prestala samostalno postojati,
onaj čije su to stvari može, u primjerenom roku pristupiti na tuđe zemljište da
bi ih uzeo nazad.

(2) Vlasnik nekretnine može u slučaju iz stavka 1. ovoga članka zabraniti
pristup na svoju nekretninu jedino ako te stvari bez odgađanja sam preda
njihovu posjedniku.

(3) Ako je od životinje, roja pčela i drugih stvari koje su dospjele na tuđu
nekretninu ili od njihova uzimanja ili vraćanja natrag nastala šteta za
vlasnika nekretnine na koju su te stvari dospjele, ili ako su s tim u svezi za
vlasnika nekretnine nastali troškovi koji su bili nužni, on ima pravo zadržati
stvar sve dok mu šteta i troškovi ne budu u cijelosti naknađeni.

**Uporaba tuđe nekretnine radi
izvođenja radova**

Članak 107.

(1) Vlasnik nekretnine na kojoj je nužno obaviti radove potrebne za njezinu
uporabu ili korištenje može privremeno uporabiti tuđe zemljište radi izvođenja
radova, postavljanja skele i sl., ako se to na drugi način ne može izvesti.

(2) Tko je uporabio tuđu nekretninu za potrebe iz stavka 1. ovoga članka,
dužan ju je čim prestane potreba za takvu uporabu dovesti u stanje u kojem se
nalazila prije toga, a počinjenu štetu naknaditi po općim propisima o
odgovornosti za štetu.

(3) Za uporabu zemljišta iz stavka 1. ovoga članka, na zahtjev vlasnika
nekretnine koja je privremeno uporabljena plaća se primjerena naknada, koja ne
može biti manja od one na koliku bi imao pravo da je bilo provedeno nepotpuno
izvlaštenje njegova zemljišta.

**Postavljanje vodova i drugih
uređaja**

Članak 108.

Postavljanje vodova i drugih uređaja (električnih, kanalizacijskih,
plinovodnih, vodovodnih, toplovodnih, telekomunikacijskih i dr.) na tuđoj
nekretnini bez pristanka njezina vlasnika moguće je u interesu Republike
Hrvatske na temelju zakonskih odredaba koje uređuju nepotpuno izvlaštenje, a u
privatnom interesu prema odredbama o osnivanju služnosti vodova i drugih
uređaja odlukom suda, ako zakon ne odredi drukčije.

**Potkopavanje tuđe nekretnine**

Članak 109.

(1) Vlasniku nije dopušteno kopati svoje zemljište i uopće činiti na svojoj
nekretnini išta za što je razumno očekivati da bi moglo dovesti u opasnost stabilnost
tuđe nekretnine.

(2) Vlasnik nekretnine čija je stabilnost u opasnosti može tražiti prestanak
radova iz stavka 1. ovoga članka, ako nisu poduzete sve mjere, uključivši i
postavljanje posebnih konstrukcija kad je to potrebno, od kojih se opravdano
može očekivati da će otkloniti opasnost za stabilnost njegove nekretnine.

(3) Ako mjere iz stavka 3. ovoga članka nije moguće s uspjehom provesti a da
se pritom posebne konstrukcije ne postavljaju na nekretninu čija je stabilnost
u opasnosti, njezin vlasnik može zahtijevati zabranu radnji od kojih njegovoj
nekretnini prijeti opasnost za stabilnost te nekretnine.

(4) Vlasnik nekretnine koji je postavio posebne konstrukcije radi osiguranja
stabilnosti tuđe nekretnine odgovara za svaku štetu koja bi s njima u svezi
nastala, a održavanje tih konstrukcija u dobrom stanju primjereno svrsi
ovlašten je zahtijevati susjed čijoj nekretnini inače prijeti opasnost.

**Imisije**

Članak 110.

(1) Nitko se ne smije služiti ni koristiti nekretninom na način da zbog toga
na tuđu nekretninu slučajno ili po prirodnim silama dospiju dim, neugodni
mirisi, čađa, otpadne vode, potresi, buka i sl., ako su prekomjerni s obzirom
na namjenu kakva je primjerena toj nekretnini s obzirom na mjesto i vrijeme,
ili izazivaju znatniju štetu, ili su nedopušteni na temelju odredaba posebnoga
zakona (prekomjerne posredne imisije).

(2) Vlasnici nekretnine koje su izložene prekomjernim posrednim imisijama
ovlašteni su od vlasnika nekretnine s koje one potječu zahtijevati da otkloni
uzroke tih imisija i naknadi štetu koju su nanijele, kao i da ubuduće propušta
činiti na svojoj nekretnini ono što je uzrokom prekomjernih imisija, dok ne
poduzme sve mjere koje su potrebne da onemoguće prekomjerne imisije.

(3) Iznimno, od stavka 2. ovoga članka, kad prekomjerne posredne imisije
potječu od djelatnosti za koju postoji dopuštenje nadležne vlasti, vlasnici
nekretnine koja im je izložena nemaju pravo dok to dopuštenje traje zahtijevati
propuštanje obavljanja te djelatnosti, ali su ovlašteni zahtijevati naknadu
štete koju su imisije nanijele, kao i poduzimanje prikladnih mjera da se
ubuduće spriječe prekomjerne imisije, odnosno nastupanje štete, ili da se
smanje.

(4) Vlasnik nekretnine nije dužan trpjeti da ga itko bez posebnoga pravnoga
temelja uznemirava time što posebnim uređajima ili na drugi način neposredno
odašilje na njegovu nekretninu dim, neugodne mirise, čađu, otpadne vode,
potrese, buku i sl. (neposredne imisije), pa je ovlašten zahtijevati da to
uznemiravanje prestane i da mu se nadoknadi pretrpljena šteta.

(5) Vlasnik čijoj nekretnini prijeti predvidiva opasnost s tuđe nekretnine
od neposrednih ili posrednih imisija koje ne bi bio dužan trpjeti, ovlašten je
zahtijevati da se odrede i provedu svrhovite mjere radi njihova sprječavanja.

**Opasnost od rušenja zgrade**

Članak 111.

Kad postoji ozbiljna opasnost da bi se nečija zgrada ili neki drugi dio
nečije nekretnine mogao potpuno ili djelomično srušiti, od čega prijeti
opasnost susjednoj nekretnini, susjed čija je nekretnina u opasnosti može od
onoga čiji je to objekt zahtijevati poduzimanje svih potrebnih mjera za
sprječavanje nastanka štete, kao i zahtijevati dovoljno osiguranje naknade
buduće štete.

**Zabrana mijenjanja naravnoga toka
vode**

Članak 112.

(1) Vlasnik zemljišta ne smije na štetu drugoga zemljišta mijenjati smjer
ili jačinu naravnog toka vode preko svoga zemljišta ili kroz njega (podzemne
vode).

(2) Vlasnik je dužan zemljište duž obala, vodotoka i jezera tako koristiti
da ne ometa naravni tok vode, ne ugrožava stanje ili korištenje korita, obala i
vodogospodarstvenih objekata na obali i pored obale i da ne sprječava njihovo
održavanje.

(3) Vlasnik nizvodnoga zemljišta ne smije stvarati ni postavljati prepreke
tome da na njegovo zemljište dotječe voda koja prirodno otječe s uzvodnoga
zemljišta, niti vlasnik uzvodnoga zemljišta smije svojevoljno učiniti nešto što
bi u većoj mjeri opteretilo nizvodno zemljište.

**Odvođenje kišnice s krova**

Članak 113.

Vlasnik nekretnine je dužan poduzeti sve potrebne mjere da kišnica koja se
slijeva s njegove zgrade ne pada na tuđu nekretninu.

**Glava 6.**

STJECANJE VLASNIŠTVA

**Pravni temelji stjecanja**

Članak 114.

(1) Vlasništvo se može steći na temelju pravnoga posla, odluke suda, odnosno
druge nadležne vlasti, nasljeđivanjem i na temelju zakona.

(2) Na temelju stavka 1. ovoga članka stečeno je pravo vlasništva kad su
ispunjene sve pretpostavke određene zakonom.

*Odjeljak 1.*

***Stjecanje na temelju pravnoga
posla***

**Opće odredbe**

Članak 115.

(1) Na temelju valjanoga pravnoga posla kojemu je cilj stjecanje vlasništva
prelazi vlasništvo s dotadašnjega vlasnika na stjecatelja, a na način određen
zakonom.

(2) Na temelju pravnoga posla ne može se steći vlasništvo preko granice
otuđivateljeve ovlasti da raspolaže stvarju, osim kad stjecanje vlasništva u
dobroj vjeri uživa zaštitu.

(3) Pravni posao kojemu je cilj stjecanje vlasništva nekretnine, da bi bio
valjan, treba uz ostale pretpostavke valjanosti biti u pisanom obliku.

(4) Stjecanje vlasništva na temelju pravnoga posla ne utječe na prava trećih
koja postoje na toj stvari, osim ako je drukčije određeno zakonom radi zaštite
onoga koji je u dobroj vjeri postupao s povjerenjem u zemljišne knjige ili
druge javne evidencije namijenjene spoznaji mjerodavnih podataka.

*a/ Stjecanje pokretnina*

**Predaja u samostalni posjed**

Članak 116.

(1) Vlasništvo pokretne stvari stječe se predajom te stvari stjecatelju u
samostalan posjed na temelju valjano očitovane volje dotadašnjega vlasnika
usmjerene na to da njegovo vlasništvo prijeđe na stjecatelja, ako zakonom nije
određeno drukčije.

(2) Bude li stvar predana stjecatelju u samostalni posjed tako da ostanu u
neposrednom posjedu otuđivatelja, time izvršeni prijenos vlasništva neće djelovati
na prava koja bi treći stjecali na toj stvari ako oni u trenutku svojega
stjecanja nisu znali niti su morali znati da je vlasništvo preneseno drugomu.

**Višestruko ugovaranje otuđenja**

Članak 117.

(1) Kad je više osoba sklopilo s otuđivateljem pravne poslove radi stjecanja
vlasništva iste pokretnine, vlasništvo će steći ona od njih kojoj je stvar
prije predana, ako su ispunjene i sve druge pretpostavke za stjecanje
vlasništva.

(2) U slučaju iz stavka 1. ovoga članka, odnose otuđivatelja s osobama s
kojima je sklopio pravne poslove ali one nisu stekle vlasništvo pokretnine
uređuju obveznopravna pravila.

**Stjecanje od nevlasnika**

Članak 118.

(1) Tko je u dobroj vjeri stekao samostalni posjed pokretne stvari na
temelju naplatnoga pravnog posla sklopljenoga radi stjecanja prava vlasništva s
posjednikom kojem ta stvar ne pripada, ili koji nije ovlašten njome tako pravno
raspolagati, stekao je vlasništvo te stvari.

(2) Stjecatelj iz stavka 1. ovoga članka, stekao je vlasništvo stvari u
trenutku stjecanja samostalnoga posjeda, ako mu je stvar predana u neposredni
posjed ili se već otprije nalazi kod njega. Ali, ako mu je stvar predana u
samostalni posjed samim očitovanjem volje, on će pravo vlasništva steći tek kad
mu bude predana u neposredni posjed.

(3) Stjecatelj je bio u dobroj vjeri ako u trenutku zaključenja posla, a ni
u trenutku primanja neposrednoga posjeda, nije znao niti je s obzirom na
okolnosti imao dovoljno razloga posumnjati u to da stvar pripada otuđivatelju.

(4) Odredba stavka 1. ovoga članka ne primjenjuje se ako je stvar njezinu
vlasniku ili osobi putem koje je on posjedovao bila ukradena, ili ju je
izgubio, odnosno zametnuo; osim glede stjecanja gotova novca, vrijednosnih
papira na donosioca ili na javnoj dražbi.

(5) Prava trećih koja terete pokretnu stvar prestaju stjecanjem vlasništva
od otuđivatelja kojemu stvar ne pripada; međutim, ne prestaju ona prava trećih
za koja je stjecatelj znao da postoje ili je to morao znati u času kad je
stjecao vlasništvo.

*b/ Stjecanje nekretnina*

**Upis vlasništva u zemljišnu knjigu**

Članak 119.

(1) Vlasništvo nekretnine stječe se zakonom predviđenim upisom stjecateljeva
vlasništva u zemljišnoj knjizi na temelju valjano očitovane volje dotadašnjega
vlasnika usmjerene na to da njegovo vlasništvo prijeđe na stjecatelja, ako
zakonom nije određeno drukčije.

(2) Odredbe ovoga Zakona o stjecanju vlasništva nekretnine upisom u
zemljišnu knjigu na odgovarajući se način primjenjuju i na promjene i prestanak
vlasništva na temelju pravnih poslova.

(3) Način osnivanja i vođenja zemljišnih knjiga te način upisivanja u njih
uređuju odredbe zemljišnoknjižnoga prava.

**Stjecanje uknjižbom**

Članak 120.

(1) Vlasništvo na nekretninama stječe se uknjižbom u zemljišnu knjigu, ako
zakon ne omogućuje da se vlasništvo nekretnine stekne nekim drugim upisom u
zemljišnu knjigu.

(2) Radi uknjižbe vlasništva mora se o pravnom poslu na čijem se temelju
vlasništvo stječe sastaviti isprava čiji sadržaj i oblik mora odgovarati pravilima
zemljišnoknjižnoga prava.

(3) Provedena uknjižba djeluje od trenutka kad je sudu bio podnesen zahtjev
za tu uknjižbu.

(4) Na nekretninama koje nisu upisane u zemljišne knjige vlasništvo se
stječe polaganjem u sud ovjerovljene isprave sposobne za uknjižbu prava u
zemljišnu knjigu, kojom dotadašnji vlasnik dopušta uknjižbu tuđega vlasništva,
na što se na odgovarajući način primjenjuju pravila o stjecanju uknjižbom.

**Stjecanje predbilježbom**

Članak 121.

(1) Ako nisu ispunjene sve pretpostavke koje zemljišnoknjižno pravo
zahtijeva za uknjižbu, a zatražena je uknjižba prava vlasništva, stjecanje
prava vlasništva će se predbilježiti, ako su ispunjene barem one pretpostavke
pod kojima ta pravila dopuštaju predbilježbu.

(2) Predbilježbom će vlasništvo biti stečeno pod uvjetom naknadnoga
opravdanja te predbilježbe.

(3) Predbilježba se opravdava na način i u rokovima određenim
zemljišnoknjižnim pravom.

(4) Bude li predbilježba naknadno opravdana, vlasništvo je stečeno još u
trenutku kad je bio sudu podnesen zahtjev za uknjižbu prava vlasništva u
zemljišnu knjigu.

(5) U slučaju iz stavka 1. ovoga članka, na nekretninama koje nisu upisane u
zemljišne knjige stječe se vlasništvo polaganjem u sud ovjerovljene isprave
sposobne za predbilježbu, na što se na odgovarajući način primjenjuju pravila o
stjecanju predbilježbom.

**Zaštita povjerenja u zemljišne
knjige**

Članak 122.

(1) Smatra se da zemljišna knjiga istinito i potpuno odražava činjenično i
pravno stanje nekretnine, pa tko je u dobroj vjeri postupao s povjerenjem u
zemljišne knjige, ne znajući da ono što je u njih upisano nije potpuno ili da
je različito od izvanknjižnoga stanja, uživa glede toga stjecanja zaštitu prema
odredbama zakona.

(2) Stjecatelj je bio u dobroj vjeri ako u trenutku sklapanja posla, a ni u
trenutku kad je zahtijevao upis, nije znao niti je s obzirom na okolnosti imao
dovoljno razloga posumnjati u to da stvar pripada otuđivatelju.

(3) Nedostatak dobre vjere ne može se predbaciti nikome samo iz razloga što
nije istraživao izvanknjižno stanje.

**Djelovanje povjerenja u istinitost**

Članak 123.

(1) Stjecatelj upisom stječe nekretninu kao od njezina vlasnika, ako je,
postupajući s povjerenjem u zemljišnu knjigu, u dobroj vjeri stekne od osobe
koja je bila upisana kao vlasnik te nekretnine premda to nije bila, i ako mu
upis ne bude izbrisan zbog nevaljanosti.

(2) Brisanje upisa iz stavka 1. ovoga članka može se zahtijevati zbog
neistinitosti (nevaljanosti) prednikova upisa tužbom za brisanje dok ne
proteknu tri godine od kad je bio zatražen prednikov upis; ali onaj tko je o
neistinitom prednikovu upisu bio uredno obaviješten, može zbog neistinitosti
prednikova upisa zahtijevati brisanje upisa samo ako je u roku za žalbu
zatražio zabilježbu da je taj upis sporan i odmah, a najkasnije u roku od 60
dana od isteka roka za žalbu, podnio tužbu protiv onih koji su osporenim upisom
stekli pravo ili su na temelju njega ishodili daljnje upise u zemljišnu knjigu.

**Djelovanje povjerenja u potpunost**

Članak 124.

(1) Stjecatelj koji je, postupajući s povjerenjem u zemljišne knjige, u
dobroj vjeri stekao pravo vlasništva neke nekretnine, stekao je tu nekretninu
kao da na njoj ne postoje tuđa prava, tereti ni ograničenja koja u tom trenutku
nisu bila upisana, niti je iz zemljišnih knjiga bilo vidljivo da je zatražen
njihov upis.

(2) Stjecatelj koji je, makar i postupajući s povjerenjem u zemljišne
knjige, stjecao u dobroj vjeri, ne uživa zaštitu povjerenja u potpunost iz
stavka 1. ovoga članka glede onih prava, tereta i ograničenja koji postoje na
temelju zakona, a ne upisuju se u zemljišnu knjigu.

**Višestruko ugovaranje otuđenja**

Članak 125.

(1) Kad je više osoba sklopilo s otuđivateljem pravne poslove radi stjecanja
vlasništva iste nekretnine, vlasništvo će steći ona koja je u dobroj vjeri prva
zatražila upis u zemljišnu knjigu, ako su ispunjene i sve ostale pretpostavke
za stjecanje vlasništva.

(2) Brisanje upisa vlasništva osobe iz stavka 1. ovoga članka i uknjižbu u
svoju korist može zahtijevati osoba kojoj je otuđivatelj otuđio nekretninu i
predao joj u samostalni posjed, ako dokaže da stjecateljica nije postupila u
dobroj vjeri jer je u trenutku kad je sklopila pravni posao s otuđivateljem
znala da je nekretnina drugomu već valjano otuđena i predana u samostalni
posjed. Zahtjev za brisanje može se postaviti u roku od tri godine od upisa
čije se brisanje zahtijeva.

(3) Odnos otuđivatelja s osobama s kojima je sklopio pravne poslove, ali one
nisu stekle vlasništvo nekretnine, uređuju obveznopravna pravila.

*Odjeljak 2.*

***Stjecanje odlukom suda ili
druge vlasti***

**Djelovanje odluke**

Članak 126.

(1) Odlukom suda ili drugoga tijela stječe se vlasništvo u slučajevima
određenim zakonom, a na način i pod pretpostavkama određenim zakonom.

(2) Pravo vlasništva stječe se u trenutku pravomoćnosti sudske, odnosno
konačnosti odluke druge vlasti, ako što drugo nije određeno zakonom, niti
proizlazi iz cilja radi kojega se odluka donosi.

(3) Stjecanjem prava vlasništva odlukom suda ili drugoga tijela ne prestaju
stvarna prava koja su drugim osobama pripadala na odnosnoj stvari, osim onih za
koje je to određeno tom odlukom ili posebnim zakonom, ili koja po naravi stvari
ne mogu dalje postojati.

**Posebno glede nekretnina**

Članak 127.

(1) Tko stekne pravo vlasništva nekretnine odlukom suda ili drugoga tijela,
ovlašten je ishoditi upis stečenoga prava vlasništva u zemljišnoj knjizi.

(2) Vlasništvo nekretnine stečeno odlukom suda ili drugoga tijela ne može se
suprotstaviti pravu onoga koji je, postupajući s povjerenjem u zemljišne
knjige, u dobroj vjeri upisao svoje pravo na nekretnini dok još pravo koje je
bilo stečeno odlukom suda ili drugoga tijela nije bilo upisano.

*Odjeljak 3.*

***Stjecanje nasljeđivanjem***

Članak 128.

(1) Nasljednik stječe vlasništvo nasljeđenih stvari u času otvaranja nasljedstva,
ako zakonom nije drukčije određeno.

(2) Nasljednik je ovlašten ishoditi upis svoga prava vlasništva nekretnine u
zemljišnoj knjizi.

(3) Stjecanjem prava vlasništva nasljeđivanjem ne prestaju stvarna prava
koja su drugim osobama pripadala na odnosnoj stvari, osim onih za koja je to
određeno zakonom ili koja po naravi stvari ne mogu dalje postojati.

(4) Što je određeno za nasljeđivanje, vrijedi na odgovarajući način i za
svako sveopće sljedništvo (univerzalnu sukcesiju).

*Odjeljak 4.*

***Stjecanje na temelju zakona***

*a/ Općenito*

**Djelovanje zakonskih pretpostavaka**

Članak 129.

(1) Kad je zakon odredio da će se vlasništvo steći ispunjenjem određenih
pretpostavaka koje nisu pravni posao, ni odluka suda ili drugoga tijela na
temelju kojega se stječe vlasništvo, niti su nasljeđivanje, onaj kome se glede
neke stvari ispune te pretpostavke stječe samim tim pravo vlasništva na njoj u
trenutku ispunjenja tih pretpostavaka.

(2) Ako nije što drugo zakonom određeno, stjecanjem vlasništva na temelju
zakona prestaju sva stvarna prava koja su do tada postojala na odnosnoj stvari,
osim onih za koje je stjecatelj znao da postoje ili je to morao znati.

(3) Odnosi prijašnjega vlasnika i osoba čija su prava na odnosnoj stvari
prestala zbog stjecanja prava vlasništva na temelju zakona, prosuđuju se po
obveznopravnim pravilima, ako nije što posebno zakonom određeno.

**Posebno glede nekretnina**

Članak 130.

(1) Tko stekne pravo vlasništva nekretnine na temelju zakona, ovlašten je
ishoditi upis stečenoga prava vlasništva u zemljišnoj knjizi.

(2) Vlasništvo nekretnine stečene na temelju zakona ne može se suprotstaviti
pravu onoga koji je, postupajući s povjerenjem u zemljišne knjige, u dobroj
vjeri upisao svoje pravo na nekretnini dok još pravo koje je bilo stečeno na
temelju zakona nije bilo upisano.

*b/ Stjecanje prisvojenjem i
nalazom*

**Prisvojenje**

Članak 131.

(1) Na pokretnoj stvari koju nitko nema u svom vlasništvu, steći će
vlasništvo osoba koja uzme tu stvar u samostalni posjed s namjerom da je
prisvoji, ako zakonom nije drukčije određeno.

(2) Na pokretnim stvarima koje nitko nema u vlasništvu, a koje se mogu
nabavljati ili rabiti samo uz posebnu dozvolu koju daje nadležno tijelo,
vlasništvo može steći prisvojenjem samo osoba koja ima takvu dozvolu.

(3) Ne može se steći prisvojenjem vlasništvo na stvarima koje po posebnom
zakonu mogu biti samo u vlasništvu Republike Hrvatske ili jedinice lokalne
uprave i samouprave; ali kad se radi o stvarima čija je namjena prisvajati ih (kao
što su to rude, ribe, voda iz vodotoka i sl.), tada svaka osoba koja je na
prisvajanje ovlaštena zakonom ili dopuštenjem izdanim na temelju zakona, stječe
vlasništvo onoga što prisvoji na temelju i u granicama te ovlasti, ako posebnim
zakonom nije drukčije određeno.

(4) Na nekretnini koju nitko nema u vlasništvu, ne može se prisvojenjem
steći pravo vlasništva.

**Napuštene stvari**

Članak 132.

(1) Osim izvorno ničijih stvari, ničije su i one koje je vlasnik napustio
ako se time odrekao svoga prava vlasništva.

(2) Pokretna stvar je ničija od trenutka kad njezin vlasnik, u namjeri da se
odrekne vlasništva, napusti posjed te stvari.

(3) Prisvojenjem se ne može steći tuđe; u sumnji se smatra da stvar nije
ničija; no, uzima se da je pripitomljena životinja ničija ako sama od sebe
izostane četrdesetdva dana, a i da je ničiji roj pčela koji vlasnik nije vijao
dva dana.

(4) Napušteni suvlasnički dio pokretnine prirasta dijelovima ostalih
suvlasnika razmjerno njihovim suvlasničkim dijelovima.

**Posebno o napuštenim nekretninama**

Članak 133.

(1) Nekretnina je ničija tek kad na temelju očitovanja o odreknuću od
vlasništva danog u obliku isprave prikladne za zemljišnoknjižni upis bude to
pravo izbrisano u zemljišnoj knjizi.

(2) Napuštena nekretnina prelazi na temelju zakona u vlasništvo Republike
Hrvatske, ako nije zakonom što drugo određeno.

(3) Kad će se smatrati da su napuštena i uzeti u vlasništvo Republike
Hrvatske zemljišta na kojima je obrada sasvim zapuštena ili zgrade ruševne jer
nisu popravljene, određuju posebni propisi.

**Izgubljena stvar i nalaznik**

Članak 134.

(1) Stvar koju je vlasnik izgubio, koja je zametnuta, ili mu je ukradena,
nije samim tim prestala biti njegovim vlasništvom, pa ju je nalaznik dužan bez
odgode predati onomu tko ju je izgubio, odnosno vlasniku stvari, ako po
znakovima na stvari ili iz drugih okolnosti može za njega saznati, a nije mu
teško dostupan.

(2) Nalaznik koji nije nađenu stvar predao onom tko ju je izgubio, odnosno
njezinu vlasniku, dužan ju je bez odgode predati najbližem nalaznom uredu
osobno ili putem osobe u čijim ju je prostorijama, prijevoznom ili sličnom
sredstvu našao, a koja će je predati nalaznom uredu u ime nalaznika; nalaznik
jedino nije dužan predati nalaznom uredu stvar čija je vrijednost prema općem
shvaćanju zanemariva.

**Nalazni ured**

Članak 135.

(1) Nalazni ured dužan je nađenu stvar primiti u polog, te čuvati za onoga
koji ju je izgubio iz posjeda, odnosno za njezina vlasnika, kao i poduzeti sve
mjere radi očuvanja stvari.

(2) Stvari koje neće ili ne može sam čuvati, nalazni će ured povjeriti na
čuvanje pouzdanom čuvaru.

(3) Ako je nađena stvar pokvarljiva ili su za njezino čuvanje ili održavanje
potrebni troškovi nerazmjerni njezinoj vrijednosti, stvar će se prodati na javnoj
dražbi i za nju dobiveni novac položiti u sud.

**Povrat stvari**

Članak 136.

(1) Ako se onaj koji je stvar izgubio ili je njezin vlasnik javi u roku od
godine dana od objave oglasa i dokaže da je stvar izgubio iz posjeda, odnosno
da je njezin vlasnik, predat će mu se stvar ili iznos dobiven njezinom
prodajom, čim se od njega naplate svi nužni troškovi u svezi s nađenom stvari,
kao i nagrada nalazniku (nalaznina).

(2) U sumnji kojoj od više osoba treba predati nađenu stvar, ako okolnosti
ne upućuju na koju drugu osobu, prednost ima ona koja ju je izgubila iz
neposrednoga posjeda.

(3) O predaji stvari osobi koja je dokazala da ju je izgubila iz posjeda,
odnosno da je njezin vlasnik, nalazni ured dužan je odmah pisano obavijestiti
nalaznika, te mu izručiti nalazninu.

**Nalaznina**

Članak 137.

(1) Nalaznik ima pravo na nalazninu u visini od 10% od prometne vrijednosti
stvari, a i na naknadu za nužne troškove koje je imao u svezi s nađenom stvari.

(2) Nalaznik stvari je i onaj koji je stvar prvi opazio i za nju se mašio,
iako ju je drugi prije dohvatio. Više osoba koje su zajedno našle stvar imaju
pravo na nalazninu na jednake dijelove.

(3) Osoba koja je dužna platiti nalazninu može zahtijevati da se iznos
nalaznine pravično smanji kad bi nalaznina predstavljala nerazmjerno veliku
korist s obzirom na prilike nalaznika i osobe koja je dužna platiti nalazninu,
kao i okolnosti pod kojima je stvar izgubljena i nađena.

(4) Ako se vrijednost nađene stvari ne može procijeniti ili ona postoji samo
za njezina vlasnika, odnosno osobu koja ju je izgubila, tada nalaznik može
zahtijevati da se odredi pravični iznos nalaznine.

(5) Osoba koja duguje troškove i nalazninu može se osloboditi te svoje
obveze tako da se odrekne stvari, pa će se uzeti da se uopće nije ni javila.

**Predaja stvari nalazniku**

Članak 138.

(1) Ako se osoba koja je izgubila posjed stvari, a niti vlasnik stvari, ne
jave u roku od godine dana od objave oglasa o nalazu stvari, ili ne dokažu
svoje pravo na stvar ili odbiju primiti stvar, tada se nađena stvar, odnosno
novac dobiven njezinom prodajom predaje u neposredni posjed nalazniku.

(2) Javi li se naknadno onaj koji je stvar izgubio ili njezin vlasnik,
nalaznik mu mora vratiti stvar zajedno s dobivenim koristima, odnosno vratiti
za nju dobiveni novac zajedno s kamatama, po odbitku nužnih troškova, a onaj
kome je stvar vraćena dužan je platiti nalazninu.

**Stjecanje vlasništva nađene stvari**

Članak 139.

(1) Nađenu stvar, odnosno za nju dobiveni novac može nalaznik steći u
vlasništvo pod pretpostavkama za stjecanje stvari putem dosjelosti, s tim da je
njegov posjed nađene stvari pošten ako ne zna niti bi morao znati čija je
stvar.

(2) Nalaznik koji nije postupio po odredbama članka 134. do 136. i članka
138. stavka 2. ovoga Zakona, ne može steći pravo vlasništva stvari dosjelošću,
niti ima pravo na nalazninu.

**Nalaz blaga**

Članak 140.

(1) Blagom se u smislu ovoga Zakona smatraju novac, dragocjenosti i druge
stvari od vrijednosti koje su bile skrivene tako dugo da se više ne može
utvrditi tko im je vlasnik.

(2) Nalaznik je dužan uzeti nađeno blago u posjed za Republiku Hrvatsku,
čime ono, ako zaista nema vlasnika, postaje vlasništvo Republike Hrvatske.

(3) Nalaznik je dužan bez odgode obavijestiti o nađenom blagu najbliži
dostupni nalazni ured te po njegovoj naredbi predati posjed toga blaga, a do
predaje poduzeti mjere koje su nužne da blago ne bi propalo, bilo oštećeno ili
otuđeno.

(4) Nalazni ured je dužan o nalazu blaga, odnosno arhivske građe od općega
kulturnoga interesa odmah obavijestiti nadležno državno tijelo za zaštitu
spomenika kulture, odnosno arhiv, koji su ovlašteni te predmete uzeti u posjed
i čuvanje, ako posebnim zakonom nije što drugo određeno.

(5) Nalaznik i vlasnik nekretnine u kojoj je nađeno blago imaju pravo na
primjerenu nagradu od Republike Hrvatske, koja ne može biti manja od nagrade
kakva bi bila za nađenu tuđu stvar ni veća od vrijednosti nađenoga blaga, a
imaju pravo i na naknadu nužnih troškova.

(6) Jedna polovina nagrade iz stavka 5. ovoga članka pripada nalazniku, a
druga vlasniku nekretnine, ali ako je koji pokušao zatajiti nalaz blaga, on
nema pravo ni na kakvu nagradu ni naknadu.

(7) Republika Hrvatska se može osloboditi svoje obveze da dade nalazninu i
naknadu troškova za blago tako da se odrekne stvari, te da nalazniku i vlasniku
nekretnine preda blago u samostalni suposjed, u kojem će se slučaju na
odgovarajući način primjenjivati odredbe ovoga Zakona o predaji stvari
nalazniku i o stjecanju vlasništva nađene stvari.

(8) Odredbe o pravu vlasnika nekretnine na nagradu na odgovarajući se način
primjenjuju i na nositelja prava građenja, ako je blago nađeno u zgradi koja je
pripadnost zemljišta na kojem on ima pravo građenja.

*c) Stjecanje priraštaja*

**Stjecanje odvajanjem**

Članak 141.

(1) Plodovi i sve što se odvoji od neke stvari pripada i nakon odvajanja
njezinu vlasniku, ako nije što drugo određeno.

(2) Posjeduje li neka druga osoba kao samostalni posjednik tuđu stvar od
koje su se odvojili plodovi ili što drugo, ona je samim odvajanjem postala
vlasnikom odvojenoga, ali ne ako u tom času nije bila poštenim posjednikom tuđe
stvari.

(3) Iznimno od odredbe stavka 1. i 2. ovoga članka, vlasnik, odnosno
samostalni posjednik stvari ne stječu vlasništvo plodova i drugoga što se od
stvari odvojilo, ako vlasništvo toga stekne za sebe neka druga osoba po
pravilima iz članka 142. i 143. ovoga Zakona.

**Stjecanja na temelju ograničenoga
stvarnog prava**

Članak 142.

(1) Kome na temelju njegova ograničenoga stvarnog prava pripada pravo na
vlasništvo plodova ili drugih dijelova neke tuđe stvari, taj postaje njihovim
vlasnikom kad se odvoje od vlasnikove stvari; ali ako ga njegovo pravo samo
ovlašćuje da uzme plodove ili dijelove neke stvari u vlasništvo, oni će postati
njegovi tek kad ih za sebe ubere.

(2) Posjeduje li stvar od koje su se odvojili plodovi, ili što drugo, neka
druga osoba kao da je nositelj ograničenoga stvarnog prava na temelju kojega bi
joj pripadalo vlasništvo plodova ili drugih dijelova te stvari, ona je samim
odvajanjem postala vlasnikom odvojenoga, ali ne ako u tom času nije bila
poštenim posjednikom tuđe stvari.

(3) Nositelj ograničenoga stvarnog prava na stvari, odnosno druga osoba koja
stvar posjeduje kao da je nositelj takva prava ne stječu vlasništvo plodova i
drugoga što se od stvari odvojilo, ako vlasništvo toga stekne za sebe neka
druga osoba po pravilima iz članka 143. ovoga Zakona.

**Stjecanje na temelju obveznoga
prava**

Članak 143.

(1) Tko na temelju nekoga obveznoga prava ima pravo na plodove ili druge
dijelove tuđe stvari koja mu je predana u posjed, a posjeduje je u času
odvajanja tih plodova ili dijelova, stekao ih je u vlasništvo samim odvajanjem;
nema li u tom času stvar u posjedu, steći će ih tek kad ih primi u posjed.

(2) Posjeduje li stvar od koje su se odvojili plodovi, ili što drugo, neka
druga osoba kao da je ona nositelj obveznoga prava na temelju kojega bi joj
pripadalo vlasništvo plodova ili drugih dijelova te stvari, ona je samim
odvajanjem postala vlasnikom odvojenoga, ali ne ako u tom času nije bila
poštenim posjednikom tuđe stvari.

**Plodovi životinje**

Članak 144.

(1) Plodovi životinje i sve druge koristi od nje pripadaju njezinu vlasniku,
odnosno drugim osobama, prema pravilima iz članka 141. do 143. ovoga Zakona.

(2) Onaj čija je životinja oplodila tuđu životinju nema pravo na plod, ni na
nagradu, osim ako je što drugo određeno ili uobičajeno.

**Priraštaj zemljišta**

Članak 145.

(1) Nastane li otok u sredini vodotoka koji nije opće dobro, a posebnim
zakonom nije ništa drugo određeno, tada otok pravno prirasta zemljištima koja
leže duž toga otoka na obje obale po dužini zemljišta, a u širinu do polovine
vodotoka.

(2) Ako je u slučaju iz stavka 1. ovoga članka otok nastao na jednoj
polovini vodotoka, vlasnik bliže obale ima isključivo pravo na njega.

(3) Odredbe o stjecanju priraštajem otoka nastalih u vodotoku ne primjenjuju
se na otoke koji nastanu presušivanjem vode, ili diobom vode na više rukavaca,
ili ako zemljišta budu poplavljena, jer tada dotadašnja prava ostaju
nepromijenjena.

Članak 146.

(1) Ako vodotok promijeni svoj tok, zainteresirani priobalni vlasnici imaju
pravo da u roku od tri godine vrate prijašnji tok o svom trošku, ako se to ne
protivi planu regulacije toga vodotoka, niti odredbama posebnoga zakona.

(2) Ne bude li uspostavljen prijašnji tok vode, vlasnici zemljišta koji zbog
novoga toka trpe štetu imaju pravo na naknadu iz ostavljenoga korita ili iz
njegove vrijednosti, ako posebnim zakonom nije drukčije određeno.

(3) Osim u slučaju naknade prema odredbi stavka 2. ovoga članka, ostavljeno
korito pripada vlasnicima obale u skladu s pravilima o stjecanju vlasništva
otoka, ako posebnim zakonom nije drukčije određeno.

Članak 147.

(1) Otrgne li vodotok komad zemljišta i pripoji ga drugom zemljištu, vlasnik
otrgnutoga komada zemljišta smije u roku od godine dana vratiti taj komad
zemljišta.

(2) Po proteku roka iz stavka 1. ovoga članka otrgnuti komad koji nije
vraćen, postaje sastavnim dijelom zemljišta kojem je pripojen, pa se pravo
vlasništva ovoga proteže i na taj komad.

(3) Zemlja koju vodotok taloži na neku obalu pripada vlasniku obalnoga
zemljišta.

**Prerada, sjedinjenje, miješanje i
građenje tuđim materijalom**

Članak 148.

(1) Tko tuđe pokretne stvari preradi, sjedini sa svojima, pomiješa ili
smiješa s njima, ili se to dogodilo bez njegove volje, nije time dobio nikakvo
pravo na tuđe, ako za to nema pravni temelj stjecanja.

(2) Ako se stvari koje su prerađene mogu bez nerazmjerno velikih troškova
vratiti u prijašnje stanje, odnosno ako se one koje su sjedinjene, pomiješane
ili smiješane mogu bez nerazmjerno velikih troškova rastaviti, svakomu će se
vratiti što je njegovo, a obveznopravna pravila određuju ima li tko pravo
tražiti naknadu i od koga.

(3) Kad je netko tuđe stvari preradio, sjedinio sa svojima, pomiješao ili
smiješao s njima tako da je time nastala nova stvar osobite umjetničke ili
druge kulturne vrijednosti koja bi propala povratom u prijašnje stanje
prerađenih, odnosno rastavljanjem sjedinjenih, pomiješanih ili smiješanih
stvari, tada on ima pravo zahtijevati da sud odluči da se ne dopusti uspostava
prijašnjega stanja, odnosno rastavljanje stvari.

**Nenamjerno suvlasništvo**

Članak 149.

(1) Ako uspostava prijašnjega stanja prerađenih, sjedinjenih, pomiješanih
ili smiješanih stvari, odnosno njihovo rastavljanje, nije moguće ili nije
dopušteno, a po općem je shvaćanju nastala nova stvar, tada, nema li pravnog
temelja na kojem bi ta stvar pripala komu drugomu, ona pripada svim sudionicima
u suvlasništvo, prema razmjeru vrijednosti njihovih stvari i korisnoga rada u
času kad je od toga nastala nova stvar, a obveznopravna pravila određuju ima li
neki od suvlasnika pravo potraživati naknadu i od koga.

(2) Onom od suvlasnika čija je stvar krivnjom ostalih pretvorena u novu
stvar, pripada pravo razvrgnuti to suvlasništvo tako da zadrži za sebe cijelu
stvar, naknadivši drugima vrijednost njihovih dijelova, ili da je ustupi njima
uz naknadu; nema li krivnje ni na jednoj strani, onaj čija je stvar više
vrijedila ima pravo otkupiti cijelu stvar.

**Prirastanje glavnoj stvari**

Članak 150.

(1) Kad uspostava prijašnjega stanja, odnosno rastavljanje nije moguće bez
nerazmjerno velikih troškova, a nije nastala nova stvar nego je postojećoj
stvari kao glavnoj prirasla druga stvar postavši njezinom pripadnošću, ili su u
nju uloženi tuđi rad ili sredstva, vlasništvo glavne stvari postoji i dalje,
protežući se i na sve ono što je toj stvari priraslo ili je u nju uloženo, a
obveznopravna pravila određuju tko ima pravo tražiti naknadu i od koga.

(2) Ako vlasnik zemljišta izgradi na njemu zgradu tuđim materijalom, i uopće
ako ugradi u svoju nekretninu tuđu stvar koja se ne može odvojiti bez
nerazmjerno velikih troškova, ili je ugradi tko drugi, vlasništvo nekretnine
proteže se i na to, a bivšem vlasniku materijala, odnosno ugrađenih stvari pripada
pravo potraživati naknadu po obveznopravnim pravilima.

(3) Odredba stavka 2. ovoga članka na odgovarajući način vrijedi i u korist
nositelja prava građenja koji je izgradio zgradu tuđim materijalom, odnosno u
čiju je zgradu on ili tko drugi nešto tuđega ugradio.

**Utjecaj na ograničena stvarna
prava**

Članak 151.

(1) Kad preradom, sjedinjenjem, miješanjem ili stvaranjem smjese, građenjem
tuđim materijalom ili njegovom ugradnjom u vlastitu nekretninu prestane
samostalno postojati neka pokretna stvar, prestaju time i sva ograničena
stvarna prava na njoj, osim onih koja po svojoj naravi mogu za predmet imati
naknadu na koju bivši vlasnik ima pravo.

(2) Zajedno sa stvarju u slučaju iz stavka 1. ovoga članka prestaju i najam
i zakup te stvari.

(3) Imaju li osobe čija su prava prestala po odredbama stavka 1. i 2. ovoga
članka pravo tražiti naknadu i od koga, određuju obveznopravna pravila.

**Građenje na tuđem zemljištu**

Članak 152.

(1) Zgrada koju netko bez znanja i volje vlasnika zemljišta izgradi na tuđem
zemljištu pripada vlasniku tog zemljišta.

(2) Vlasnik ima pravo zahtijevati da mu se preda u posjed njegovo zemljište
sa zgradom, a graditelj će moći od vlasnika tražiti naknadu, ako je na to
ovlašten po pravilima obveznoga prava.

(3) Vlasnik zemljišta koji za to ima pravni interes može, umjesto prava iz
stavka 2. ovoga članka, zahtijevati uspostavu prijašnjega stanja, pa će
graditelj biti dužan po tom zahtjevu postupiti, ne tražeći nikakve naknade za
to, ali je ovlašten sav materijal koji je bio njegov uzeti za sebe.

(4) Pravo vlasnika na naknadu od graditelja prosuđuje se po pravilima
obveznoga prava.

(5) Sa stajališta ovoga Zakona smatra se zgradom svaki građevinski objekt
koji se razmjerno trajno povezao sa zemljišnom česticom na njezinoj površini
ili ispod nje, s time da je zgrada izgrađena kad je dovedena u takvo stanje da
ju je moguće rabiti za svrhu kojoj takve zgrade redovito služe.

**Pošteni graditelj i nepošteni
vlasnik**

Članak 153.

Ako je vlasnik zemljišta znao za građenje, a nije bez odgode zabranio
daljnju gradnju poštenom graditelju, zemljišna čestica sa zgradom koja je na
njoj izgrađena pripada graditelju, a prijašnji vlasnik zemljišta ima samo pravo
zahtijevati naknadu tržišne vrijednosti zemljišta.

**Nepošteni i graditelj i vlasnik
zemljišta**

Članak 154.

(1) Ako graditelj nije bio pošten, zgrada je pripala vlasniku zemljišta i
kad nije bez odgode zabranio gradnju, no vlasnik zemljišta tada nema pravo
zahtijevati uspostavu prijašnjega stanja.

(2) Graditelj je u slučaju iz stavka 1. ovoga članka ovlašten uspostaviti
prijašnje stanje o svom trošku i uzeti za sebe svoj materijal koji je bio
ugradio u zgradu, ali ne nakon što protekne rok u kojem bi po pravomoćnosti
odluke suda trebao dobrovoljno predati posjed zemljišta sa zgradom njezinu
vlasniku.

**Prekoračenje međe građenjem**

Članak 155.

(1) Ako je građenjem zgrade prekoračena međa i zahvaćen dio susjednoga
zemljišta uz među, vlasnik susjednoga zemljišta ima pravo zahtijevati uspostavu
prijašnjega stanja.

(2) Dok ne bude potpuno provedena uspostava prijašnjega stanja, uzima se da
je vlasniku zgrade do opoziva dana stvarna služnost imati dio svoje zgrade na
susjednom zemljištu.

(3) Vlasnik zemljišta na kojem se nalazi dio tuđe zgrade ima pravo na
naknadu u obliku novčane rente, a u visini zakupnine za zahvaćeno zemljište,
koju je svagdašnji vlasnik zgrade dužan plaćati svagašnjem vlasniku
opterećenoga zemljišta sve dok postoji dio zgrade na tom zemljištu; time se ne
dira u pravo na naknadu pretrpljene štete.

(4) Vlasnik zemljišta na kojem je izgrađen dio tuđe zgrade ima pravo
zahtijevati da vlasnik zgrade otkupi cijelo njegovo zemljište po tržišnoj
cijeni; to može zahtijevati i vlasnik zgrade koji je bio pošteni graditelj, ako
je vlasnik zemljišta zahtijevao uspostavu prijašnjega stanja, a ta nije moguća
bez znatnije štete za ostali dio zgrade ili nerazmjerno velikih troškova.

**Dogradnja, nadogradnja,
preuređenje i ulaganje**

Članak 156.

(1) Dogradnjom, nadogradnjom ili preuređenjem (adaptacijom) zgrada, odnosno
prostorija u suvlasničkim, zajedničkim ili tuđim zgradama, kao ni njihovom
prigradnjom, ugradnjom, ili ulaganjem u njih, ne može se steći vlasništvo, ako
nije što drugo odredio vlasnik dograđene, nadograđene, odnosno prigrađene
nekretnine.

(2) Pripada li pravo na naknadu onomu tko je dogradio, nadogradio ili
preuredio zgradu, odnosno prostoriju iz stavka 1. ovoga članka, ili je ulagao u
takvu zgradu ili prostoriju, određuju pravila obveznoga prava.

**Građenje na tuđem pravu građenja**

Članak 157.

Kad je građeno na zemljištu opterećenom tuđim pravom građenja, nositelju
toga prava pripadaju prava i obveze vlasnika zemljišta iz članka 152. do 155.
ovoga Zakona.

**Sijanje i sađenje**

Članak 158.

(1) Biljke koje puste korijenje u nekom zemljištu vlasništvo su onoga čije
je to zemljište, bez obzira na to čije je bilo sjeme ili sadnice, a odnos s
vlasnikom sjemena ili sadnica prosuđivat će se prema obveznopravnim pravilima.

(2) Što je u stavku 1. ovoga članka određeno za biljke koje su pustile
korijenje, vrijedi i za one koje se ne mogu od nekretnine odvojiti bez
nerazmjerno velikih troškova.

*d/ Stjecanje dosjelošću*

Članak 159.

(1) Dosjelošću se stječe vlasništvo stvari samostalnim posjedom te stvari
ako taj ima zakonom određenu kakvoću i neprekidno traje zakonom određeno
vrijeme, a posjednik je sposoban da bude vlasnikom te stvari.

(2) Samostalni posjednik čiji je posjed pokretne stvari zakonit, istinit i
pošten, stječe je dosjelošću u vlasništvo protekom tri godine, a takav
posjednik nekretnine protekom deset godina neprekidnoga samostalnog
posjedovanja.

(3) Samostalni posjednik pokretne stvari kojemu je posjed barem pošten
stječe je dosjelošću u vlasništvo protekom deset godina, a takav posjednik
nekretnine protekom dvadeset godina neprekidnoga samostalnog posjedovanja.

(4) Samostalni posjednik stvari u vlasništvu Republike Hrvatske, županija i
jedinica lokalne samouprave i jedinica lokalne samouprave i uprave i s njima
izjednačenih pravnih osoba, kao i stvari u vlasništvu crkve ili drugih pravnih
osoba koje ne traže za sebe dobitak nego služe za dobrotvorne ili druge
općekorisne svrhe, steći će dosjelošću vlasništvo tih stvari tek pošto je
njegov zakonit, istinit i pošten, ili barem pošten, samostalni posjed
neprekidno trajao dvostruko vrijeme od onoga iz stavaka 2. i 3. ovoga članka.

**Tijek vremena**

Članak 160.

(1) Vrijeme potrebno za dosjelost počinje teći onoga dana kad je posjednik
stupio u samostalni posjed stvari, a završava se istekom posljednjega dana
vremena potrebnoga za dosjelost.

(2) U vrijeme potrebno za dosjelost uračunava se i vrijeme za koje su
prednici sadašnjega posjednika neprekidno posjedovali kao zakoniti, pošteni i
istiniti samostalni posjednici, odnosno kao pošteni samostalni posjednici.

(3) Nasljednik postaje poštenim posjednikom od trenutka otvaranja
nasljedstva i u slučaju kad je ostavitelj bio nepošteni posjednik, ali ne ako
je nasljednik to znao ili morao znati.

(4) Kad se poštenom posjedniku čiji posjed nije zakonit i istinit uračunava
vrijeme kroz koje je njegov prednik stvar posjedovao zakonito, pošteno i
istinito, pravo vlasništva steći će istekom još onoliko vremena koliko je
potrebno da pošteni posjednik stekne stvar dosjelošću.

(5) Kad se zakonitom, poštenom i istinitom posjedniku uračunava vrijeme kroz
koje je njegov prednik stvar posjedovao pošteno, ali ne zakonito ili istinito,
vlasništvo će steći dosjelošću istekom još onoliko vremena koliko je potrebno
da pošteni posjednik stekne stvar dosjelošću, osim ako stvar već nije stekao
time što je njegov zakoniti, pošteni i istiniti posjed trajao onoliko vremena
koliko je potrebno da je zakoniti, pošteni i istiniti posjednik stekne
dosjelošću.

(6) Na prekid odnosno zastoj tijeka vremena dosjelosti na odgovarajući se
način primjenjuju odredbe o prekidu, odnosno zastoju tijeka rokova za zastaru
tražbina.

*Glava 7.*

***Zaštita vlasništva***

**Vlasnički zahtjev za povrat stvari**

Članak 161.

(1) Vlasnik ima pravo zahtijevati od osobe koja posjeduje njegovu stvar da
mu ona preda svoj posjed te stvari.

(2) Vlasnikovo pravo iz stavka 1. ovoga članka ne zastarijeva, ako zakonom
nije što drugo određeno.

(3) Pravo iz stavka 1. ovoga članka ne pripada osobi koja je otuđila stvar u
svoje ime, dok ta stvar još nije bila njezina, a poslije ju je stekla u
vlasništvo.

**Prava vlasnička tužba**

Članak 162.

(1) Da bi u postupku pred sudom ili drugim nadležnim tijelom ostvario svoje
pravo da od osobe koja posjeduje njegovu stvar zahtijeva da mu ona preda svoj
posjed te stvari, vlasnik mora dokazati da je stvar koju zahtijeva njegovo
vlasništvo i da se nalazi u tuženikovu posjedu.

(2) Vlasnik mora stvar koju zahtijeva opisati po njezinim osobinama koje je
razlikuju od istovrsnih stvari, pa ne može zahtijevati stvari kao što su gotov
novac pomiješan s drugim gotovim novcem, vrijednosne papire na donositelja
pomiješane s istovrsnima, ako ne postoje okolnosti iz kojih tužitelj ipak može
dokazati svoje pravo vlasništva i iz kojih je tuženik morao znati da tu stvar
ne smije prisvojiti.

(3) Tuženik koji taji pred sudom da posjeduje stvar, a dokaže da je
posjeduje, mora već samo zbog toga predati tu stvar tužitelju u posjed, ali
zadržava pravo da stvar natrag zahtijeva vlasničkom tužbom; a tko tvrdi da
posjeduje neku stvar a ne posjeduje je, pa time vara tužitelja, odgovara za svu
štetu koja iz toga proizlazi.

(4) Tuženik koji je stvar posjedovao pa je posjed napustio pošto mu je
dostavljena tužba, treba je o svome trošku predati tužitelju koji se ne bi htio
držati pravoga posjednika, odnosno treba mu nadoknaditi punu vrijednost stvari.

**Posjednikovi prigovori**

Članak 163.

(1) Posjednik ima pravo odbiti predaju stvari njezinom vlasniku ako ima
pravo koje ovlašćuje na posjedovanje te stvari (pravo na posjed).

(2) Posjednik ima pravo odbiti predaju stvari njezinom vlasniku ako izvodi
svoje pravo na posjed od posrednoga posjednika, koji ima pravo na posjed te
stvari, osim ako je posjed dobio posjednik od posrednog posjednika koji nije
bio ovlašten da mu ga dade.

(3) Ako posjednik stvari koja je bila otuđena ustupom, zahtijeva da je
posjednik preda njezinu vlasniku, može novom vlasniku suprotstaviti i prigovore
svoga prava na posjed koje bi imao prema ustupitelju.

(4) Ako je tuženik nesamostalni posjednik, on se od zahtjeva da preda posjed
stvari može braniti imenovanjem posrednoga samostalnog posjednika čiju višu
vlast priznaje i iz čijega posjeda izvodi svoj posjed.

**Pravni položaj poštenoga
posjednika**

Članak 164.

(1) Pošteni posjednik tuđe stvari koju nema pravo posjedovati mora je
predati vlasniku ili osobi koju taj odredi, ali nije dužan dati naknadu za to
što ju je upotrebljavao i od nje imao koristi primjerene onom pravu na posjed
za koje je vjerovao da mu pripada, a ne treba ni naknaditi ono što je pritom
oštećeno ili uništeno.

(2) Zahtijeva li vlasnik da posjednik preda stvar, pošteni posjednik može
tražiti naknadu za nužne i korisne troškove koje je imao, te stvar zadržati dok
mu oni ne budu naknađeni.

(3) Nije koristan trošak onaj kojim je pošteni posjednik promijenio namjenu
stvari, ako to vlasniku nije korisno.

(4) Za troškove koji nisu ni nužni ni korisni ne može ni pošteni posjednik
zahtijevati naknadu, ali ako mu ona ne bude ponuđena, može prije nego što vrati
stvar odvojiti i sebi uzeti ono što joj je tim troškovima dodao, ako se to može
učiniti bez oštećenja same stvari.

(5) Vrijednost plodova i drugih koristi koje je imao od stvari odbit će se
od troškova koje posjednik osnovano traži.

(6) Troškovi, kao i vrijednost plodova, obračunavaju se prema cijenama kad
ih se naknađuje.

(7) Pravo na naknadu nužnih i korisnih troškova zastarijeva u roku od tri
godine od dana predaje stvari.

**Pravni položaj nepoštenoga
posjednika**

Članak 165.

(1) Nepošteni posjednik tuđe stvari mora je predati vlasniku ili osobi koju
taj odredi te naknaditi sve štete koje su na njoj nastale i sve koristi koje je
imao za vrijeme svojega posjedovanja, pa i one koje bi stvar dala da ih nije
zanemario.

(2) Vlasnikovo traženje naknade iz stavka 1. ovoga članka zastarijeva u roku
od tri godine od dana kad mu je stvar predana.

(3) Nepošteni posjednik ima pravo na naknadu troškova ako bi oni bili nužni
i vlasniku; to mu pravo zastarijeva u roku od tri godine od dana predaje
stvari.

(4) Nepošteni posjednik nije ovlašten zadržati stvar dok mu ne budu
naknađeni troškovi za koje traži naknadu, nego mora stvar predati bez odgode.

(5) Ono što je posjednik dodao, učinivši troškove koji mu se ne naknađuju,
ovlašten je odvojiti i sebi uzeti, ali jedino ako to može učiniti bez oštećenja
same stvari.

(6) Od časa kad je pošteni posjednik postao nepošten, njegova se prava i
obveze ravnaju prema pravilima postavljenim za nepoštenoga posjednika; isto se
tako ravnaju i u pogledu onoga što je pošteni posjednik činio sa stvarju neprimjereno
onom pravu na posjed za koje je vjerovao da mu pripada.

**Vlasnička tužba predmnjevanoga
vlasnika**

Članak 166.

(1) Onoga tko u postupku pred sudom ili drugim nadležnim tijelom dokaže
pravni temelj i istinit način svoga stjecanja stvari smatrat će se vlasnikom te
stvari (predmnjevani vlasnik) prema osobi koja stvar posjeduje bez pravnoga
temelja ili na slabijem pravnom temelju.

(2) Predmnjevanom će vlasniku na njegov zahtjev predati posjed stvari
posjednik koji nema pravni temelj posjedovanja ili je slabiji time što mu je
posjed nepošten ili nezakonit, ili što ne može označiti svojega prednika ili
može samo sumnjivoga, ili što je stekao posjed stvari besplatno a onaj koji
zahtijeva posjed bio ga je stekao naplatno; no neće mu trebati predati posjed stvari
posjednik koji ima jednako jak pravni temelj kao on.

(3) Predmnjeva vlasništva ne djeluje u korist osobe koja nije bila pošteni
posjednik stvari.

(4) Predmnjevani vlasnik treba, umjesto da dokazuje vlasništvo, dokazati činjenice
na temlju kojih se predmnjeva njegovo vlasništvo i činjenice od kojih zavisi
utemeljenost njegova zahtjeva prema posjedniku stvari iz stavka 1. i 2. ovoga
članka; inače se na vlasničku tužbu predmnjevanoga vlasnika, na prigovore
posjednika, kao i na pravni položaj koji ima pošteni odnosno nepošteni
posjednik kad je dužan predati stvar vlasniku, na odgovarajući način
primjenjuje ono što i za pravu vlasničku tužbu, ako nije drugo određeno zakonom
niti je u suprotnosti s pravnom naravi tužbe predmnjevanoga vlasnika.

**Zaštita od uznemiravanja**

Članak 167.

(1) Ako treća osoba bespravno uznemirava vlasnika na drugi način, a ne
oduzimanjem stvari, vlasnik može i putem suda zahtijevati da to uznemiravanje
prestane.

(2) Da bi u postupku pred sudom ili drugim nadležnim tijelom vlasnik
ostvario svoje pravo iz stavka 1. ovoga članka, vlasnik mora dokazati da je
stvar njegovo vlasništvo i da ga druga osoba uznemirava u izvršavanju njegovih
ovlasti u pogledu te stvari; ako ta osoba tvrdi da ima pravo poduzimati ono što
uznemirava vlasnika stvari, na njoj je da to dokaže.

(3) Kad je uznemiravanjem iz stavka 1. ovoga članka prouzročena šteta,
vlasnik ima pravo zahtijevati naknadu štete po općim pravilima o naknadi štete.

(4) Pravo na zaštitu, poput onoga koji je dokazao da je stvar njegovo
vlasništvo, ima i onaj tko u postupku pred sudom ili drugim nadležnim tijelom
dokaže pravni temelj i istiniti način svoga stjecanja posjeda stvari
(predmnjevani vlasnik), no nema pravo na zaštitu vlasništva od uznemiravanja onaj
koji nije bio pošteni posjednik stvari. Na pravo na zaštitu predmnjevanoga
vlasnika na odgovarajući se način primjenjuju pravila o vlasničkoj tužbi
predmnjevanoga vlasnika.

**Zaštita od povrede upisom u
zemljišnoj knjizi**

Članak 168.

Ako netko povrijedi vlasnikovo pravo vlasništva nevaljanim upisom u
zemljišne knjige, vlasnik se ima pravo štititi od toga sredstvima koja za
zaštitu knjižnih prava daju pravila zemljišnoknjižnoga prava.

*Glava 8.*

***Prestanak vlasništva***

**Propast stvari**

Članak 169.

(1) Pravo vlasništva prestaje propašću stvari koja je bila predmetom toga
prava, no ostanu li neki ostaci stvari, vlasnik na njima zadržava vlasništvo.

(2) Pravo vlasništva prestaje i kad stvar priraste drugoj stvari tako da
postane njezinim dijelom koji nije od nje pravno odvojen na posebnom pravnom
temelju.

**Stavljanje izvan prometa**

Članak 170.

Pravo vlasništva prestaje zakonskom odredbom po kojoj stvar koja je bila
predmetom prava vlasništva više to ne može biti, u kojem slučaju za
dotadašnjega vlasnika nastupaju pravni učinci kao da je glede te stvari
provedeno potpuno izvlaštenje.

**Tuđe stjecanje**

Članak 171.

Pravo vlasništva potpuno prestaje kad druga osoba izvorno stekne vlasništvo
stvari, dok s prelaskom vlasništva na drugu osobu ono prestaje samo za dotadašnjega
vlasnika.

**Odreknuće**

Članak 172.

(1) Pravo vlasništva pokretnina prestaje napuštanjem posjeda stvari koje
znači odreknuće od prava vlasništva.

(2) Pravo vlasništva nekretnina prestaje odreknućem tek kad na temelju
očitovanja o odricanju od vlasništva, danoga u obliku isprave prikladne za
zemljišnoknjižni upis, to pravo bude izbrisano u zemljišnoj knjizi, ako zakon
ne određuje drukčije.

(3) Ako je pravo vlasništva upisano u zemljišnoj knjizi, prestat će tek
njegovim brisanjem.

**Prestanak na temelju zakona**

Članak 173.

(1) Pravo vlasništva prestaje kad to određuje posebni zakon, pod
pretpostavkama i na način određen zakonom.

(2) Kad pravo vlasništva nekretnine na temelju posebnoga zakona prestane bez
brisanja u zemljišnoj knjizi, takav prestanak prava vlasništva ne može ići na
štetu onih koji za nj nisu znali niti su to morali znati, pri čemu se nikomu ne
može predbaciti da nije istraživao izvanknjižno stanje.

**Dio četvrti**

SLUŽNOSTI

**Glava 1.**

O SLUŽNOSTIMA UOPĆE

**Ovlaštenikovo pravo**

Članak 174.

(1) Služnost je ograničeno stvarno pravo na nečijoj stvari koje ovlašćuje
svojega nositelja da se na određeni način služi tom stvari (poslužna stvar) ma
čija ona bila, a njezin svagdašnji vlasnik je dužan to trpjeti ili pak zbog toga
glede nje nešto propuštati.

(2) Kako je nositelj prava služnosti ovlašten služiti se poslužnom stvari,
određuje se kod osnivanja prava služnosti; ako se služnost osniva na temelju
pravnoga posla, određuje to svojom voljom ili u sporazumu sa stjecateljem onaj
čija je poslužna stvar; ako se osniva na temelju odluke suda ili drugoga tijela
vlasti, određuje se to tom odlukom; inače to određuje zakon.

(3) Služnost ima sadržaj s kojim je osnovana, ako nije kasnije zakonito
izmijenjen; tko tvrdi da je izmijenjen, treba to dokazati.

**Svrha**

Članak 175.

(1) Svaka služnost mora imati razumnu svrhu.

(2) Ako je svrha služnosti bolje i korisnije gospodarenje nekretninom,
služnost je stvarna; inače je osobna.

**Ovlaštenik služnosti**

Članak 176.

Nekretnina može biti opterećena pravom služnosti, bilo u korist svagdašnjega
vlasnika određene nekretnine (povlasna nekretnina) ili nositelja prava građenja
na njoj, bilo u korist određene osobe.

**Izvršavanje ovlasti**

Članak 177.

(1) Ovlaštenik prava služnosti može ovlasti koje mu to njegovo pravo daje
izvršavati po svojoj volji, ali ne šireći ih, nego stežući koliko to dopušta
narav i svrha služnosti.

(2) Ovlaštenik prava služnosti mora pri izvršavanju svojih ovlasti postupati
obzirno, tako da što manje opterećuje poslužnu stvar.

(3) Vlasnik poslužne stvari ne smije činiti ništa što bi onemogućilo ili
bitno otežalo izvršavanje služnosti; ali nije dužan išta sam činiti, ako nije
drukčije određeno.

**Preinaka načina izvršavanja**

Članak 178.

(1) Dotadašnji način izvršavanja svojih ovlasti može nositelj prava
služnosti glede sadržaja i mjesta na kojem ih izvršava na poslužnoj stvari
preinačiti po svojoj volji, ako bitno ne mijenja dotadašnji način na koji ih je
izvršavao.

(2) Ako bi se bitno promijenio dotadašnji način izvršavanja ovlasti,
preinaka je dopuštena samo u sporazumu s vlasnikom poslužne stvari, a ako bi se
time ometao dotadašnji način izvršavanja ostalih stvarnih prava na istoj stvari
- tada i u sporazumu s ovlaštenicima tih prava.

(3) Na preinaku iz stavka 2. ovoga članka, na odgovarajući se način
primjenjuje ono što je određeno za osnivanje služnosti na temelju pravnoga
posla.

**Prelaganje**

Članak 179.

(1) Služnost je teret na cijeloj poslužnoj stvari, ali ako se stalno
izvršava samo na jednom njezinu dijelu, može vlasnik poslužne stvari
zahtijevati da se izvršavanje preloži na neko drugo, ovlašteniku podjednako
prikladno mjesto, ako je izvršavanje na dosadašnjem mjestu vlasniku osobito
tegobno.

(2) Troškove prelaganja služnosti snosi vlasnik poslužne stvari.

(3) Vlasnikovo se pravo iz stavka 1. ovoga članka ne može pravnim poslom
isključiti niti ograničiti.

**Izvršavanja više služnosti na
istoj poslužnoj stvari**

Članak 180.

(1) Jedna nekretnina može biti opterećena s više služnosti, ali novija
služnost ne može ograničiti izvršavanje onih koje su prije nje u prvenstvenom
redu.

(2) Ako služnosti odnosno drugi stvarni tereti koji daju pravo na koristi
imaju isti prvenstveni red, a izvršavanje jednoga ometa izvršavanje drugoga,
svaki

ovlaštenik može zahtijevati da sud na pravedan način uredi izvršavanje u
interesu svih ovlaštenika.

(3) Nitko ne može imati služnost na nečijem pravu služnosti.

**Troškovi održavanja**

Članak 181.

(1) Troškove održavanja i popravka poslužne stvari snosi ovlaštenik, ako
nije drukčije određeno.

(2) Ako se poslužnom stvari služi i njezin vlasnik, on je dužan razmjerno
snositi troškove iz stavka 1. ovoga članka, ali se te dužnosti može osloboditi
ustupivši poslužnu stvar ovlašteniku, ma i protiv njegove volje.

(3) Ovlaštenik koji ima na poslužnoj stvari neku napravu kojom izvršava
služnost dužan je tu svoju napravu držati u urednom stanju, koliko to
zahtijevaju interesi vlasnika poslužne stvari.

(4) Troškove održavanja naprave iz stavka 3. ovoga članka snosi ovlaštenik;
ali ako je ta naprava na korist i vlasnika poslužne stvari, dužan je i on
sudjelovati u troškovima održavanja razmjerno svojoj koristi, osim ako su
drukčije ugovorili.

**Neodvojivost**

Članak 182.

(1) Služnost se ne može samovlasno razdvojiti od poslužne stvari, niti
prenijeti na drugoga ovlaštenika ili stvar.

(2) Služnost je prenosiva samo zajedno s poslužnom stvari, a stvarna
služnost i s povlasnom stvari.

**Utjecaj diobe**

Članak 183.

(1) Služnost je nedjeljiva; povećanjem, smanjenjem ili komadanjem poslužne
stvari, uključujući i promjene oblika, površine ili izgrađenosti katastarske
čestice koja je poslužna stvar, ne može se služnost koja je tereti promijeniti
ni razdijeliti, ako nije što drugo određeno zakonom.

(2) Ako se služnost izvršavala samo na pojedinom dijelu poslužne stvari, a
ona bude podijeljena, može se zahtijevati ukidanja služnosti glede ostalih
dijelova.

(3) Ako se podijeli nekretnina koja je povlasna stvar u čiju korist postoji
stvarna služnost, ta služnost ostaje i dalje u korist svih dijelova, ali se
izvršavati može samo tako da se time ne poveća ukupno opterećenje vlasnika
poslužne nekretnine; no, ako je svrha služnosti bila da služi samo potrebama
pojedinoga dijela koji se odvojio, može se zahtijevati da ona bude ukinuta
glede ostalih.

**Prividne služnosti**

Članak 184.

(1) Ovlasti kakve daje neka služnost mogu se dati i do opoziva (prividna
služnost), u kojem će se slučaju ovlasti i dužnosti do opoziva prosuđivati uz
odgovarajuću primjenu pravila o služnostima.

(2) Odstupanja od naravi služnosti ne predmnjevaju se, nego ih mora dokazati
onaj tko se na njih poziva.

**Zakonske služnosti**

Članak 185.

Određuje li neki posebni zakon da pod određenim pretpostavkama neke
služnosti terete one stvari glede kojih su te pretpostavke ispunjene (zakonske
služnosti), to su zakonska ograničenja prava vlasništva, pa se na njih ne
primjenjuju pravila o služnostima, ako zakonom nije drukčije određeno.

**Glava 2.**

STVARNE SLUŽNOSTI

*Odjeljak 1.*

***Opće odredbe***

**Povlasna nekretnina i služnost**

Članak 186.

(1) Stvarna služnost je stvarno pravo svagdašnjega vlasnika određene
nekretnine (povlasna nekretnina) da se za potrebe te nekretnine na određeni
način služi nečijom nekretninom (poslužna nekretnina), čiji svagdašnji vlasnik
to mora trpjeti ili mora propuštati određene radnje glede svoje nekretnine koje
bi inače imao pravo činiti.

(2) Stvarna služnost osnovana u korist neke nekretnine kao povlasne ne može
se razdvojiti od vlasništva te nekretnine, te je njezin pripadak, prenosiv samo
zajedno s tom nekretninom.

(3) Stvarna služnost može postojati i u korist nekretnina koje su javna
dobra u općoj ili u javnoj uporabi, ako se tome ne protivi njihova pravna
narav.

(4) Kad je povlasna nekretnina u vlasništvu više suvlasnika ili zajedničkih
vlasnika, svaki od njih ima jednako pravo izvršavanja stvarnih služnosti u
korist povlasne nekretnine; a kad je poslužna nekretnina u vlasništvu više
suvlasnika ili zajedničkih vlasnika, svaki od njih mora trpjeti da se
ovlaštenik služnosti koja tereti njihovu nekretninu njome služi na način na
koji ga ovlašćuje njegovo pravo, odnosno svaki mora propuštati radnje glede
poslužne nekretnine koje bi bile suprotne tuđem pravu stvarne služnosti.

**Pravo građenja na povlasnoj
nekretnini**

Članak 187.

Što je određeno za vlasnika povlasne nekretnine, na odgovarajući način
vrijedi i za nositelja prava građenja, ako nije što drugo određeno, niti
proizlazi iz naravi toga prava.

**Sadržaj ovlasti**

Članak 188.

(1) Vlasnik povlasne i vlasnik poslužne nekretnine mogu osnivati stvarne
služnosti bilo kojega sadržaja koji je moguć, a nije zabranjen, bilo da time
nastane stanje koje traje i nije potrebno ovlaštenikovo činjenje za izvršavanje
ovlasti koje ta služnost daje, bilo da se služnost izvršava ponavljanjem
ljudskih radnji, uzastopce ili na određeno vrijeme ili u određeno doba godine,
osim ako je što drugo zakonom određeno.

(2) Služnost može biti osnovana da služi povlasnoj nekretnini namijenjenoj
poljodjelstvu; u takvu slučaju je poljska, inače je kućna služnost.

(3) Da bi služile nekretninama namijenjenim poljodjeljstvu, mogu se osnovati
poljske služnosti, kao što su osobito: 1. služnosti puta, ili kao pravo staze,
pravo progoniti stoku, ili kao pravo kolnika na poslužnoj nekretnini; 2.
služnosti vode, ili kao pravo crpsti vodu, ili pojiti stoku, bilo vodovoda, tj.
vodu odvraćati ili navoditi, 3. služnosti paše; 4. šumske služnosti, ili sjeći
drva, ili kupiti suho granje, žir; ili što drugo.

(4) Da bi služile nekretninama sa zgradom, mogu se osnovati kućne služnosti
koje vlasnika te nekretnine ovlašćuju da nešto poduzima na susjedovoj
nekretnini kao poslužnoj, što je taj dužan trpjeti, kao što su to osobito: 1.
pravo nasloniti teret svoje zgrade na tuđu; 2. gredu ili rožnik umetnuti u tuđi
zid; 3. imati prozor u tuđem zidu radi svjetla, ili i radi vidika; 4. imati
dijelove svoje zgrade bilo u susjedovu zračnom prostoru, ili na susjedovu
zemljištu ili imati svoje naprave na tuđoj nekretnini; 5. provoditi dim ili druge
plinove kroz susjedov dimnjak; 6. navoditi kapnicu sa svojega krova na tuđu
nekretninu; 7. odvoditi ili prolijevati tekućine na susjedovo zemljište; ili
što drugo.

(5) Da bi služile nekretninama sa zgradom, mogu se osnovati služnosti koje
vlasnika te nekretnine ovlašćuju na to da vlasnik poslužne nekretnine nešto
propušta, što bi inače slobodno činio, kao što su osobito: 1. svoju kuću ne
povisivati ili je ne snizivati; 3. ne oduzimati povlaštenoj zgradi svjetlo i
zrak, ili vidik; 4. ne odvraćati kišnicu s krova svoje kuće od susjedova
zemljišta kojem bi mogla koristiti za polijevanje vrta ili punjenje cisterne
ili na neki drugi način; ili što drugo.

**Nepravilna služnost**

Članak 189.

(1) Služnost koja je po svojoj naravi stvarna može se osnovati na poslužnoj
nekretnini i u korist određene osobe (nepravilna služnost).

(2) Bude li osnovana služnost iz stavka 1. ovoga članka, na nju će se na
odgovarajući način primjenjivati pravila o osobnim služnostima.

(3) Tko tvrdi da je stvarna služnost osnovana u korist određene osobe, treba
to i dokazati.

*Odjeljak 2.*

***Posebna pravila za pojedine
služnosti***

**O služnostima puta**

Članak 190.

(1) Vlasnik povlasne nekretnine koji ima pravo staze ovlašten je time hodati
tom stazom te tako tuda k sebi puštati druge ljude; ima li pravo progoniti
stoku, ovlašten je time i služiti se kolicima; a ima li pravo kolnika, ovlašten
je voziti se po poslužnoj nekretnini jednom ili više zaprega, motornim vozilom
i biciklom.

(2) Pravo hodati stazom ne obuhvaća ovlast jahati niti voziti se biciklom, a
ni gurati bicikl po poslužnoj nekretnini; pravo progoniti stoku ne obuhvaća
ovlast vući teške terete preko poslužnoga zemljišta; pravo voziti se po
poslužnoj nekretnini ne obuhvaća pravo tuda goniti nevezanu stoku.

(3) Prostor za izvršavanje na poslužnoj nekretnini prava ići stazom,
progoniti stoku i prava kolnika treba biti toliki koliko je nužno da bi ih se
izvršavalo, s obzirom na mjesne prilike. Ako bi putovi i staze postali
neuporabljivi zbog poplave ili kojega drugoga slučaja, mora se do uspostave
prijašnjega stanja odrediti novi prostor, ako nadležna vlast odmah ne poduzme
potrebne mjere.

**O služnostima puta kao nužnom
prolazu**

Članak 191.

(1) Nužni prolaz je služnost puta koju je osnovao sud na zahtjev vlasnika
nekretnine do koje nema nikakve ili nema prikladne putne veze s javnim putom.

(2) Na nužni se prolaz primjenjuju pravila koja vrijede za služnosti puta,
ako glede nužnoga prolaza nije što posebno propisano.

**O služnosti vodovoda**

Članak 192.

(1) Vlasnik povlasne nekretnine koji je ovlašten crpsti vodu na poslužnoj
nekretnini, ima i pravo na slobodan pristup k njoj.

(2) Vlasnik povlasne nekretnine koji je ovlašten navraćati vodu s tuđe
nekretnine na svoje zemljište ili je sa svojega odvraćati na tuđe zemljište,
ovlašten je također postaviti za to potrebne cijevi, žljebove, brane, spremnike
za vodu i druge naprave o svom trošku, a u mjeri koja se utvrđuje po potrebama
povlasnoga zemljišta.

**O služnosti paše**

Članak 193.

(1) Ako u času stjecanja prava služnosti paše nisu određeni vrsta i broj
stoke niti vrijeme i mjera izvršavanja prava paše, mjerodavno je kako se mirno
izvršavao posjed toga prava služnosti kroz dvadeset godina.

(2) Ako se vrsta i broj stoke ne može utvrditi prema pravilu iz stavka 1.
ovoga članka, tada se ravna prema sljedećem:

­ pravo paše odnosi se, ako se to ne protivi posebnim propisima, na svaku
vrstu tegleće stoke, goveda i ovaca, ali ne na svinje i perad, niti na koze u
šumskim područjima; nečista, nezdrava i tuđa stoka uvijek se isključuje od
paše;

­ ako se broj stoke koja se napasa mijenjao u zadnjih dvadeset godina, tad
se uzima srednji broj iz prve tri godine, a ako nije jasno kolik je, ima se
uzeti u obzir što je pravedno s obzirom na to kolika je i kakva paša; ni u
kojem slučaju ovlašteniku nije dopušteno da na tuđoj paši drži više stoke nego
što je moguće preko zime prehraniti krmom dobivenom s povlasnoga zemljišta; no
stoku koja još siše ne računa se nikad u broj stoke.

(3) Vrijeme paše određuje se uopće po ustaljenom mjesnom običaju, ali radi
paše ne smije nikad biti smetano ili otežano poljsko obrađivanje uređeno
posebnim propisima.

(4) Pravo paše ne proteže se ni na kakvu drugu korist, pa ovlaštenik ne
smije niti kositi travu, ne smije oštetiti sućanstvo paše, niti isključiti
stoku vlasnika poslužne nekretnine od paše na njegovoj nekretnini, a kad
prijeti opasnost da bi stoka mogla nanijeti štetu, ona treba biti čuvana na
prikladan način.

**O ostalim poljskim služnostima**

Članak 194.

Što je određeno za pravo paše, na odgovarajući se način primjenjuje i na
služnost sječe drva i ostale poljske služnosti.

**O pravu prozora**

Članak 195.

(1) Pravo prozora u zidu poslužne nekretnine daje vlasniku povlasne
nekretnine samo pravo na svjetlo i zrak; a na vidik samo ako mu je ta ovlast
posebno dana.

(2) Tko nema pravo na vidik dužan je na zahtjev vlasnika zida staviti
rešetku na prozor.

(3) Tko ima pravo prozora, dužan je čuvati otvor; tko to zanemari, odgovara
za štetu koja otuda nastaje.

**O pravu imati dio zgrade i naprave
na poslužnoj nekretnini**

Članak 196.

(1) Vlasnik povlasne nekretnine kojega njegovo pravo služnosti ovlašćuje da
na susjednoj nekretnini, na njezinoj površini, ispod nje ili u njezinu zračnom
prostoru ima dio svoje zgrade, neku drugu izgrađenu napravu ili kakav uređaj
koji služi njegovoj zgradi, dužan je to uzdržavati o svome trošku, a vlasniku
poslužne nekretnine plaćati naknadu za iskorištavanje njegove nekretnine u
visini zakupnine, ako nije drukčije određeno ugovorom ili zakonom.

(2) Odredba stavka 1. ovoga članka na odgovarajući se način primjenjuje kad
vlasnika povlasne nekretnine njegovo pravo služnosti ovlašćuje da na susjednoj
nekretnini, na njezinoj površini, ispod nje ili u njezinu zračnom prostoru ima
vodove i druge uređaje (električne, kanalizacijske, plinovodne, vodovodne,
toplovodne, telekomunikacijske i dr.).

(3) Vlasnik poslužne nekretnine koji je dužan trpjeti teret susjedne zgrade,
umetak tuđe grede u svoj zid, prolaz tuđega dima kroz dimnjak, tuđu antenu na
svom krovu, tuđu reklamu ili natpis na pročelju svoje zgrade ili što slično,
dužan je razmjerno prilagati za održavanje svojega, za to određenog zida,
stupa, stijene, dimnjaka, krova, pročelja i sl., ali nije dužan podupirati niti
popravljati tuđu stvar.

**O pravu provođenja tekućina**

Članak 197.

Ako su za provodnju tekućina kroz poslužnu nekretninu potrebni jarci i
kanali, mora ih izgraditi vlasnik povlasne nekretnine, te ih držati dobro
pokrivene i čiste i time olakšati opterećenje poslužnoga zemljišta.

**O pravu kapnice**

Članak 198.

(1) Vlasnik povlasne nekretnine koji ima pravo odvođenja kišnice sa svojega
krova na poslužnu nekretninu (pravo kapnice) može pustiti da kišnica otječe na
tuđu nekretninu slobodno ili kroz žlijeb.

(2) Ovlaštenik služnosti iz stavka 1. ovoga članka smije uzdići svoj krov,
ali mora poduzeti mjere da time služnost ne postane tegotnija za vlasnika
poslužne nekretnine.

(3) Ovlaštenik služnosti iz stavka 1. ovoga članka dužan je održavati
žljebove namijenjene otjecanju kao i svoj krov u takvu stanju da mlaz kišnice
ne šteti opterećenoj nekretnini, a i napali snijeg na vrijeme počistiti.

**Glava 3.**

OSOBNE SLUŽNOSTI

*Odjeljak 1.*

***Opće odredbe***

**Služnosti osobne naravi**

Članak 199.

(1) Osobna služnost je stvarno pravo koje ovlašćuje pojedinačno određenu
osobu da se na određeni način služi tuđom stvari (poslužna stvar), čiji
svagdašnji vlasnik to mora trpjeti.

(2) Osobne služnosti su: pravo plodouživanja, pravo uporabe i pravo
stanovanja.

**Poslužna stvar**

Članak 200.

(1) Osobne služnosti mogu postojati na cijeloj poslužnoj stvari, a i na
idealnom dijelu ako je to moguće s obzirom na sadržaj služnosti i narav
predmeta.

(2) Kad je uspostavljeno vlasništvo posebnoga dijela nekretnine na nekom
njezinu idealnom dijelu, osobna služnost može imati za predmet taj posebni dio
samo zajedno s idealnim dijelom na kojem je uspostavljeno vlasništvo toga
posebnoga dijela.

**Ograničeno trajanje**

Članak 201.

Osobne služnosti traju samo onoliko vremena za koliko su osnovane te
prestaju najkasnije smrću njihova ovlaštenika, ako zakon ne određuje drukčije.

**Neotuđivost i nenasljedivost**

Članak 202.

(1) Osobne služnosti ne mogu se prenositi s ovlaštenika na drugu osobu.

(2) Osobne služnosti su nenasljedive, osim služnosti izričito osnovanih i za
ovlaštenikove nasljednike.

(3) Iznimno, kad je osobna služnost izričito osnovana i za ovlaštenikove
nasljednike, nasljeđivanjem će ona prijeći na one koji nasljeđuju zbog smrti
prvoga ovlaštenika; smrću nasljednika koji je naslijedio osobnu služnost, ona
se beziznimno gasi.

*Odjeljak 2.*

***Posebna pravila o pojedinim
služnostima***

*a/ O pravu plodouživanja*

**Uopće**

Članak 203.

(1) Pravo plodouživanja je osobna služnost koja svojega nositelja
(plodouživatelja) ovlašćuje da se u svakom pogledu služi nečijom stvari
(poslužna stvar) u skladu s njezinom namjenom, čuvajući njezino sućanstvo.

(2) Pravo plodouživanja može postojati na poslužnoj stvari koja je nepotrošna,
bilo pokretna ili nepokretna, kao i na više pokretnih stvari zajedno; na
potrošnim stvarima moguće je samo nepravo plodouživanje.

(3) Pravo plodouživanja može postojati na pravu koje daje plodove ili druge
koristi; u tom se slučaju uzima da je to pravo stvar, pa se na odgovarajući
način primjenjuje ono što je određeno za stvari iz stavka 2. ovoga članka.

(4) Predmet svakoga prava plodouživanja je stvar u smislu stavka 2. do 4.
ovoga članka, zajedno sa svim svojim pripadnostima.

(5) Pravo plodouživanja iste poslužne nekretnine može imati i više osoba, u
kojem je slučaju svaka samostalni nositelj svojega dijela prava plodouživanja,
osim kad su u takvu odnosu da im pravo plodouživanja ili neki dio toga prava
pripada zajednički; u sumnji se uzima da svakoj pripada jednaki dio prava
plodouživanja.

(6) Kad je poslužna nekretnina u vlasništvu više suvlasnika ili zajedničkih
vlasnika, svaki od njih mora trpjeti da se ovlaštenik prava plodouživanja koje
tereti njihovu nekretninu njome služi na način na koji ga ovlašćuje njegovo
pravo.

**Ovlasti**

Članak 204.

(1) Plodouživatelj je ovlašten da se, bez obzira na to kolike su mu potrebe,
služi poslužnom stvari u skladu s njezinom namjenom, da je posjeduje kao
nesamostalni posjednik te je potpuno za sebe rabi, a njegov je i čisti prihod
od čiste vrijednosti te stvari, ali sve to samo u granicama očuvanja sućanstva,
što uključuje i očuvanje temeljne namjene poslužne stvari.

(2) Plodouživatelj može pravnim poslom prepustiti drugoj osobi izvršavanje
svojih ovlaštenja iz stavka 1. ovoga članka.

(3) Vlasnik poslužne stvari mora trpjeti izvršavanje plodouživateljevih
ovlasti na svojoj stvari, a svoje pravo vlasništva smije izvršavati ako time ne
vrijeđa plodouživateljevo pravo.

**Čisti prihod od čiste vrijednosti**

Članak 205.

(1) Plodouživateljev je sav prihod koji poslužna stvar daje bez umanjenja
sućanstva, ali on snosi troškove i terete određene ovim Zakonom.

(2) Prihod poslužne stvari čine svi plodovi i druge koristi koje stvar daje
bez umanjenja sućanstva; blago nađeno u poslužnoj stvari nije prihod
plodouživatelja.

(3) Plodove poslužne stvari stječe plodouživatelj njihovim odvajanjem, a
isto vrijedi i za sve ostalo što se odvojilo od stvari ne umanjujući njezino
sućanstvo, osim kad zakon drukčije određuje.

(4) Što je u stavku 3. ovoga članka određeno za plodove vrijedi i za
najamnine, zakupnine, kamate i druge prihode koje stvar daje posredovanjem
nekoga pravnoga odnosa (civilne plodove), ali s time da je plodouživateljevo
ono što se od toga odnosi na razdoblje trajanja prava plodouživanja, bez obzira
na to kad je dospjelo i je li ubrano; ostalo pripada vlasniku poslužne stvari,
pa on to može zahtijevati.

(5) Plodouživatelj snosi sve troškove za uporabu i iskorištavanje poslužne
stvari, bez obzira na to kolik je prihod ostvaren.

(6) Plodouživatelj je dužan kao dobar domaćin održavati poslužnu stvar u
stanju u kojem ju je primio, te snositi troškove redovitoga održavanja i
obnavljanja stvari, javne obveze s njom u svezi (porezne i sl.), realne terete
koji je opterećuju, a i kamate na tražbine osigurane hipotekom na njoj; ali to
je plodouživatelj dužan snositi samo u granicama vrijednosti koja ostaje kad se
od prihoda iz stavka 2. do 4. odbiju troškovi iz stavka 5. ovoga članka.

**Izvanredni popravci i obnova stvari**

Članak 206.

(1) Ako je zbog dotrajalosti ili više sile postalo nužno obaviti izvanredne
popravke ili izvanredna obnavljanja poslužne stvari, plodouživatelj je dužan
bez odgađanja obavijestiti vlasnika, odnosno onoga tko za vlasnika upravlja tom
stvari, osim ako je te popravke ili obnavljanja dužan učiniti o svome trošku.

(2) Ako vlasnik poslužne stvari obavi nužne izvanredne popravke ili
izvanredna obnavljanja poslužne stvari, plodouživatelj mu je dužan naknaditi
kamate na vrijednost onoga što je vlasnik utrošio, u omjeru u kojem se time
poboljšalo njegovo plodouživanje.

(3) Ako vlasnik ne može ili neće obaviti nužne popravke ili obnavljanja,
plodouživatelj nije ovlašten od njega zahtijevati da popravlja ili obnavlja
vlastitu stvar, nego smije sam to učiniti i po prestanku plodouživanja
zahtijevati naknadu kao pošteni posjednik, ili zahtijevati primjerenu naknadu
za plodouživanje koje je izgubio zbog propuštenoga građenja.

(4) Plodouživatelj je dužan o svom trošku izvršiti one izvanredne popravke i
izvanredne obnove stvari koje je sam skrivio ili ih je prouzročila osoba za
koju on odgovara.

**Poboljšice**

Članak 207.

(1) Plodouživatelj nije dužan dopustiti da vlasnik obavlja poboljšice na
poslužnoj stvari koje nisu nužne, osim ako mu se vlasnik obveže dati punu
odštetu za uporabu i prihod koji plodouživatelj gubi zbog obavljanja radova.

(2) Vlasnik stvari koji je izvršio poboljšice ima pravo zahtijevati od
plodouživatelja koji je tražio odštetu po odredbi stavka 1. ovoga članka da se
od te odštete odbije korist koju plodouživatelj ima od poboljšica.

(3) Ako je plodouživatelj bez sporazuma s vlasnikom učinio poboljšice,
ovlašten je odvojiti i sebi uzeti ono što je dodao, ako je to moguće bez
oštećenja stvari, ali naknadu za poboljšice može zahtijevati samo ako bi to bio
ovlašten kao poslovođa bez naloga.

**Popis i procjena**

Članak 208.

(1) Vlasnik i plodouživatelj sastavit će ovjerovljeni popis svih poslužnih
stvari s naznakom njihove vrijednosti u vrijeme sastavljanja popisa i procjene,
radi lakšega dokazivanja uzajamnih tražbina.

(2) Nedostaje li popis i procjena iz stavka 1. ovoga članka, predmnjeva se
da je plodouživatelj primio u uporabljivom stanju poslužnu stvar srednje
kakvoće, sa svim pripadnostima potrebnim za uredno plodouživanje.

**Dužnost dati osiguranje**

Članak 209.

(1) Kad je ugroženo sućanstvo poslužne stvari, vlasnik može od
plodouživatelja zahtijevati primjereno osiguranje.

(2) Ako plodouživatelj ne bi dao osiguranje koje se obvezao dati ili koje je
sud odredio, vlasnik može zahtijevati da sud ukine plodouživanje, s time da
vlasnik dade pravednu naknadu za njega.

(3) Sud neće ukinuti plodouživanje nego će postaviti upravitelja poslužnom
stvari kad je to bolje s obzirom na okolnosti slučaja, ako to zahtijeva
plodouživatelj koji se obvezao da će sve troškove te uprave snositi kao
troškove za uporabu i iskorištavanje poslužne stvari.

(4) Sud koji je postavio upravitelja sastavit će bez odgode popis i procjenu
poslužne stvari.

**Povrat stvari**

Članak 210.

(1) Pošto prestane pravo plodouživanja, dužan je dotadašnji plodouživatelj
predati posjed poslužne stvari njezinu vlasniku, pri čemu stvar treba biti u
stanju u kakvu ju je plodouživatelj bio primio.

(2) Ako stvar nije u stanju u kakvu ju je plodouživatelj bio primio, on
odgovara vlasniku za smanjenje njezine vrijednosti, bez obzira na to čime je
ono prouzrokovano, no ne odgovara za smanjenje vrijednosti zbog starenja ili
redovitoga trošenja stvari koje se nije moglo izbjeći ni otkloniti potpunim
ispunjenjem dužnosti iz članka 205. stavka 6. ovoga Zakona.

(3) Plodouživatelj ne odgovara za ono smanjenje vrijednosti poslužne stvari
koje se moglo izbjeći ili otkloniti jedino izvanrednim popravcima ili
izvanrednim obnavljanjem te stvari, osim ako je bio dužan o svome trošku
izvršiti te izvanredne popravke ili izvanrednu obnovu stvari.

(4) Još neodvojeni plodovi pripadaju vlasniku, a on će troškove koje je
plodouživatelj imao da bi ih dobio, morati naknaditi plodouživatelju ili
njegovu nasljedniku prema pravilima koja određuju pravni položaj poštenoga
posjednika prigodom povrata stvari vlasniku.

(5) Što je u stavku 4. ovoga članka određeno za neodvojene prirodne plodove
vrijedi i za civilne (najamnine, zakupnine, kamate i sl.) koji se odnose na
razdoblje nakon prestanka plodouživanja.

(6) Dužnosti i odgovornosti plodouživatelja terete njegova nasljednika,
odnosno drugoga sveopćega sljednika.

**Nepravo plodouživanje**

Članak 211.

(1) Ako je pravo plodouživanja osnovano na stvari koja je potrošna ili na
pravu koje ne daje plodove, to je nepravo plodouživanje.

(2) U slučaju iz stavka 1. ovoga članka poslužna stvar je novčana vrijednost
stvari koja će se vlasniku vratiti pošto prestane to plodouživanje.

(3) Gotovim novcem može za trajanja nepravoga plodouživanja ovlaštenik
raspolagati po volji; ali ako je to plodouživanje osnovano na već uloženoj
glavnici, ovlaštenik može zahtijevati samo kamate.

(4) Na nepravo plodouživanje na odgovarajući se način primjenjuju pravila o
pravu plodouživanja, ako nije što posebno određeno zakonom niti to zahtijeva
narav takva plodouživanja.

*b/ Pravo uporabe*

**Uopće**

Članak 212.

(1) Pravo uporabe je osobna služnost koja svojega nositelja (uporabovnika)
ovlašćuje da se za svoje potrebe služi nečijom stvari (poslužna stvar) prema
njezinoj namjeni, čuvajući njezino sućanstvo.

(2) Pravo uporabe može postojati na poslužnoj stvari koja je nepotrošna,
bilo pokretna ili nepokretna, kao i na više pokretnih stvari; na potrošnim
stvarima nije moguća ni neprava uporaba.

(3) Pravo uporabe može postojati na pravu koje daje plodove ili druge
koristi, u kojem se slučaju uzima da je to pravo stvar, pa se na odgovarajući
način primjenjuje ono što je određeno za stvari iz stavka 2. ovoga članka.

(4) Predmet prava uporabe je stvar u smislu stavka 2. i 3. ovoga članka,
zajedno sa svim svojim pripadnostima.

(5) Pravo uporabe ne može imati više osoba, osim kad su u takvu odnosu da im
ono pripada zajednički.

(6) Na pravo uporabe na odgovarajući se način primjenjuju pravila o pravu
plodouživanja, ako nije što posebno određeno zakonom niti to zahtijeva narav
prava uporabe.

**Ovlasti**

Članak 213.

(1) Uporabovnik je ovlašten da se za svoje potrebe služi poslužnom stvari
tako da je, u time određenom opsegu, posjeduje kao nesamostalni posjednik, rabi
je i uzima njezin prihod, ali čuvajući njezino sućanstvo.

(2) Uporabovnik ne može pravnim poslom prepustiti drugoj osobi izvršavanje
svojih ovlasti iz stavka 1. ovoga članka.

(3) Vlasnik poslužne stvari mora trpjeti izvršavanje uporabovnikovih ovlasti
na svojoj stvari, a svoje pravo vlasništva smije izvršavati ako time ne vrijeđa
uporabovnikovo pravo, pa sve koristi koje se mogu crpsti iz stvari bez smetanja
ovlaštenika pripadaju vlasniku.

**Uporabovnikove potrebe**

Članak 214.

(1) Uporabovnik je ovlašten, bez obzira na ostalu svoju imovinu, služiti se
poslužnom stvari u opsegu svojih potreba, primjerenih njegovu dobu, zvanju,
zanimanju i veličini obiteljskog kućanstva.

(2) Uporabovnikove potrebe određuju se prema stanju kad je osnovana služnost
uporabe; kasnije promjene zvanja i zanimanja ne daju mu pravo na proširenje
uporabe, ako nije što drugo određeno.

(3) Pod potrebom uporabovnika podrazumijavaju se i potrebe njegovog
obiteljskog kućanstva, pri čemu i promjene u njegovom obiteljskom kućanstvu
koje su bile prirodno očekivane i predvidive /bračni drug i maloljetna djeca,
kao i osobe koje je po zakonu dužan uzdržavati/ ili koje su promjene nužno
potrebne za vođenje obiteljskog kućanstva.

**Stjecanje plodova i drugih koristi**

Članak 215.

(1) Plodove poslužne stvari stječe uporabovnik kad ih na temelju ovlasti
koje mu daje njegovo pravo uporabe ubere za svoje potrebe, a isto vrijedi i za
sve ostale koristi od stvari.

(2) Što je u stavku 1. ovoga članka određeno za plodove, vrijedi i za
najamnine, zakupnine, kamate i druge prihode koje stvar daje posredovanjem
nekoga pravnoga odnosa (civilni plodovi), ali s tim da uporabovnik nije
ovlašten ubirati ništa što se ne odnosi na razdoblje trajanja njegova prava
uporabe; ostalo pripada vlasniku poslužne stvari, koji to može zahtijevati.

**Troškovi i tereti**

Članak 216.

(1) Sve koristi koje se mogu crpsti iz stvari bez smetanja uporabovnika
pripadaju vlasniku, pa je vlasnik dužan snositi sve redovite i izvanredne
troškove i terete poslužne stvari, te je o svome trošku održavati u dobru
stanju.

(2) Ako troškovi i tereti nadilaze korist koja preostaje vlasniku, mora
ovlaštenik snositi taj višak, osim ako se odrekne svojega prava uporabe.

*c/ Pravo stanovanja*

Članak 217.

(1) Pravo stanovanja je osobna služnost koja svojega nositelja
(stanovatelja) ovlašćuje da se služi nečijom stambenom zgradom ili njezinim
dijelom namijenjenim stanovanju (poslužna stvar) u skladu s tom namjenom, a
čuvajući njezino sućanstvo.

(2) Pravo stanovanja prosuđuje se po pravilima o uporabi, ako nije što drugo
određeno.

(3) Ovlašćuje li pravo stanovanja svojega nositelja da se služi svim
dijelovima zgrade koji su za stanovanje tako da ih, čuvajući sućanstvo, u
cijelosti uživa, tad je to plodouživanje stambene zgrade, pa se prosuđuje po
pravilima o plodouživanju.

(4) U svakom slučaju vlasnik zadržava pravo raspolagati onim dijelovima
nekretnine koji nisu namijenjeni stanovanju a i stambenim dijelovima koji nisu
predmetom stanovateljeva prava stanovanja, ali ne tako da time spriječi izvršavanje
prava stanovanja.

(5) Izvršavanjem prava stanovanja ne smije se vlasniku onemogućiti ili
otežati potrebno nadgledanje cijele njegove nekretnine.

**Glava 4.**

STJECANJE

*Odjeljak 1.*

***Osnivanje prava služnosti***

**Općenito**

Članak 218.

(1) Na temelju pravnoga posla vlasnika poslužne nekretnine, odluke suda ili
druge vlasti, ili samoga zakona, osniva se pravo stvarne služnosti kao pripadak
povlasne stvari za njezina svagdašnjega vlasnika, a na teret određene stvari
kao poslužne.

(2) Na temelju pravnoga posla vlasnika poslužne nekretnine osniva se pravo
osobne služnosti u korist određene osobe na teret određene stvari kao poslužne,
a isto vrijedi i za osnivanje nepravilnih služnosti.

(3) Pravo služnosti je osnovano kad se ispune sve pretpostavke određene
zakonom.

*a/ Osnivanje na temelju pravnoga
posla*

**Pravni temelj**

Članak 219.

(1) Na temelju valjanoga pravnoga posla kojemu je cilj stjecanje služnosti
osnivaju se prava služnosti izvođenjem iz vlasništva poslužne stvari, odnosno iz
pripadanja prava koje je poslužna stvar, a na način određen zakonom.

(2) Sadržaj služnosti određuje vlasnik poslužne stvari, odnosno nositelj
prava koje je poslužna stvar svojom voljom, ili u sporazumu sa stjecateljem
pravnim poslom iz stavka 1. ovoga članka.

(3) Pravnim poslom iz stavka 1. ovoga članka može se pravo služnosti
ograničiti i opteretiti na svaki način koji je moguć, a nije nedopušten niti
suprotan pravnoj naravi toga prava.

(4) Pravni posao kojemu je cilj osnutak služnosti, osim što mora
zadovoljavati opće pretpostavke za valjanost, treba biti i u pisanom obliku ako
je poslužna stvar nekretnina.

(5) Kad je nekretnina u vlasništvu nekolicine suvlasnika ili zajedničkih
vlasnika, samo svi oni suglasno mogu odrediti da se ona optereti služnošću.

**Način osnivanja služnosti na
nekretninama**

Članak 220.

(1) Pravo služnosti na nekretnini osniva se uknjižbom toga prava u
zemljišnoj knjizi kao tereta na poslužnoj nekretnini, osim ako zakon omogućuje
da se služnost osnuje drukčije.

(2) Ako nisu ispunjene sve pretpostavke koje zemljišnoknjižno pravo
zahtijeva za uknjižbu, a zatražena je uknjižba prava služnosti, predbilježbom
će se osnovati to pravo pod uvjetom naknadnoga opravdanja toga upisa, ako su
ispunjene barem pretpostavke pod kojima pravila zemljišnoknjižnoga prava
dopuštaju predbilježbu.

(3) Na nekretninama koje nisu upisane u zemljišne knjige pravo služnosti
osniva se polaganjem u sud ovjerovljene isprave sposobne za upis prava u
zemljišnu knjigu, kojom vlasnik nekretnine dopušta uknjižbu služnosti na njoj;
za to polaganje uzima se da je uknjižba, odnosno predbilježba i na odgovarajući
se način primjenjuju pravila o stjecanju tim upisom u zemljišnu knjigu.

(4) Odredbe ovoga Zakona o osnivanju prava služnosti na nekretninama upisom
u zemljišnu knjigu na odgovarajući se način primjenjuju i na promjene i
prestanak služnosti na temelju pravnih poslova.

**Zaštita povjerenja**

Članak 221.

Na zaštitu povjerenja u zemljišne knjige glede prava služnosti, na
odgovarajući se način primjenjuju odredbe članka 122. do 125. ovoga Zakona, ako
nisu suprotne pravnoj naravi tih prava.

**Način osnivanja služnosti na
pokretninama**

Članak 222.

(1) Pravo osobne služnosti na pokretnoj stvari osniva se predajom te stvari
stjecatelju u nesamostalni posjed na temelju valjano očitovane volje vlasnika
usmjerene na to da se stjecatelju izvede pravo služnosti, ako zakonom nije
drukčije određeno.

(2) Kad je vlasnik sklopio više pravnih poslova radi osnutka prava osobne
služnosti na istoj stvari kao poslužnoj, a te služnosti ne bi mogle istodobno
postojati na istoj stvari, osnovana je ona od njih za koju je stvar prije
predana, ako su ispunjene i sve druge pretpostavke za stjecanje te služnosti.

(3) U slučaju iz stavka 2. ovoga članka odnose otuđivatelja s osobama s
kojima je sklopio pravne poslove, ali one nisu stekle osobnu služnost, uređuju
obveznopravna pravila.

*b/ Osnivanje odlukom suda ili
druge vlasti
Osnivanje odlukom*

Članak 223.

(1) Služnost može svojom odlukom, pod pretpostavkama određenim zakonom,
osnovati sud u postupku osnivanja nužnoga prolaza, odnosno nužnoga osnivanja
služnosti vodova ili drugih uređaja u postupku diobe i u ostavinskom postupku,
a i u drugim slučajevima određenim zakonom.

(2) Stvarnu služnost može, pod pretpostavkama određenim zakonom, osnovati
nadležno tijelo upravne vlasti u postupku izvlaštenja, komasacije, kao i u
ostalim slučajevima određenim zakonom.

(3) Pravo služnosti osniva se u trenutku pravomoćnosti sudske odluke iz
stavka 1., odnosno konačnosti odluke druge vlasti iz stavka 2. ovoga članka,
ako što drugo nije određeno zakonom, niti proizlazi iz cilja radi kojega se
odluka donosi.

(4) Onaj u čiju je korist na nekretnini osnovano pravo služnosti odlukom
suda ili drugoga tijela ovlašten je ishoditi upis stečenoga prava u zemljišnoj
knjizi.

**Odluka o nužnom prolazu**

Članak 224.

(1) Nužni prolaz preko neke nekretnine kao poslužne osnovat će svojom
odlukom sud na zahtjev vlasnika druge nekretnine, ako do nje nema nikakve ili
nema prikladne putne veze s javnim putom i ako je korist od otvaranja nužnoga
prolaza za gospodarenje tom nekretninom veća od štete na poslužnoj nekretnini,
a uz obvezu vlasnika nekretnine u čiju se korist nužni prolaz osniva da plati
punu naknadu vlasniku poslužne nekretnine.

(2) Nužni prolaz ne može sud osnovati preko nekretnina glede kojih se tome
protive javni interesi, kroz zgrade, kroz ograđena kućna dvorišta, kroz
ograđena uzgajališta divljači; a kroz ograđene vrtove i vinograde može osnovati
nužni prolaz samo ako za to postoji osobito jak razlog.

(3) Sud će svojom odlukom kojom osniva nužni prolaz odrediti da se on osniva
u korist određene nekretnine kao služnost prava staze, progona stoke, kolnika,
ili svega zajedno, vodeći računa o potrebama povlasne nekretnine i o tome da
poslužno zemljište bude što manje opterećeno; no nikad ne može osnovati nužni
prolaz u korist određene osobe, niti općega dobra.

(4) Sud će svojom odlukom kojom osniva nužni prolaz odrediti obvezu vlasnika
nekretnine u čiju se korist osniva taj prolaz da vlasniku poslužne nekretnine
plati punu novčanu naknadu za sve što će on trpjeti i biti oštećen, koja ne
može biti manja od one na koju bi on imao pravo da se u interesu Republike
Hrvatske provodi izvlaštenje, te će osnutak nužnoga prolaza uvjetovati potpunom
isplatom te naknade, ako su se stranke glede naknade nisu drukčije
sporazumjele.

**Odluka o nužnim vodovima i
uređajima**

Članak 225.

(1) Služnost vodova ili drugih uređaja (električnih, kanalizacijskih,
plinovodnih, vodovodnih, toplovodnih, telekomunikacijskih i dr.) na tuđoj nekretnini
kao poslužnoj osnovat će svojom odlukom sud na zahtjev vlasnika druge
nekretnine, ako do nje nema nikakve ili nema prikladne veze s dobavljačem
tvari, energija ili usluga koje se dostavljaju tim vodovima i drugim uređajima
i ako je korist od postavljanja tih vodova odnosno uređaja za gospodarenje tom
nekretninom veća od štete na poslužnoj nekretnini, a uz obvezu vlasnika
nekretnine u čiju se korist osniva služnost vodova ili drugih uređaja da plati
punu naknadu vlasniku poslužne nekretnine.

(2) Na nužno osnivanje služnosti vodova ili drugih uređaja iz stavka 1.
ovoga članka, na odgovarajući se način primjenjuju pravila o nužnim prolazima.

**Odluka u diobnom i ostavinskom
postupku**

Članak 226.

(1) Sud koji provodi diobu suvlasništva ili zajedničkoga vlasništva može
odlučiti da se osnuje pravo stvarne služnosti, ako su stranke s tim suglasne, a
kod geometrijske diobe nekretnine i bez njihove suglasnosti.

(2) Sud koji provodi ostavinski postupak svojom će odlukom odlučiti da se
osnuje pravo služnosti ako je ostavitelj svojim valjanim zapisom ili nalogom
bio odredio da se osnuje to pravo.

(3) Pravo služnosti čiji je osnutak sud odredio na temelju odredba ovoga
članka osniva se na način koji je ovim Zakonom predviđen za stjecanje prava
služnosti na temelju pravnoga posla.

**Zaštita povjerenja**

Članak 227.

Pravo služnosti koje je na teret neke nekretnine osnovano odlukom suda ili
druge vlasti, ali nije upisano u zemljišnu knjigu, ne može se suprotstaviti
pravu onoga koji je postupajući s povjerenjem u zemljišne knjige, u dobroj
vjeri upisao svoje pravo na nekretnini dok još nije bilo upisano pravo
služnosti koje je osnovano odlukom suda ili druge vlasti.

*c/ Osnivanje na temelju zakona*

**Općenito**

Članak 228.

(1) Neposredno na temelju zakona pravo služnosti osnovat će se kad se ispune
sve zakonom predviđene pretpostavke za dosjelost služnosti; inače samo kad tako
odredi posebni zakon.

(2) Tko stekne pravo služnosti nekretnine na temelju zakona, ovlašten je ishoditi
upis stečenoga prava vlasništva u zemljišnoj knjizi.

**Dosjelost služnosti**

Članak 229.

(1) Stvarna služnost osniva se na temelju zakona dosjelošću, ako ju je
posjednik povlasne nekretnine pošteno posjedovao izvršavajući njezin sadržaj
kroz dvadeset godina, a vlasnik poslužne nekretnine nije se tome protivio.

(2) Ne može se dosjelošću osnovati stvarna služnost ako se njezin sadržaj
izvršavao zlouporabom povjerenja vlasnika ili posjednika poslužne nekretnine,
silom, potajno ili na zamolbu do opoziva.

(3) Ako se služnost po svojoj naravi može samo rijetko izvršavati, mora onaj
tko tvrdi da je ona u korist njegove nekretnine kao povlasne osnovana
dosjelošću, dokazati da je u razdoblju od najmanje dvadeset godina bar tri puta
nastupio slučaj izvršavanja takve služnosti te da je on ili njegov prednik
svaki taj put izvršio njezin sadržaj.

**Zaštita povjerenja**

Članak 230.

Pravo stvarnih služnosti koje je na teret neke nekretnine osnovano na
temelju zakona, ali nije upisano u zemljišnu knjigu, ne može se, niti kad je
utvrđeno odlukom suda, suprotstaviti pravu onoga koji je postupajući s
povjerenjem u zemljišne knjige u dobroj vjeri upisao svoje pravo na nekretnini
dok još nije bilo upisano to pravo služnosti koje je osnovano na temelju
zakona.

*Odjeljak 2.*

***Stjecanje nečijih prava
služnosti***

**Stjecanje s povlasnom stvari**

Članak 231.

Tko stekne vlasništvo povlasne stvari na bilo kojem pravnom temelju, stekao
je ujedno i svako pravo stvarne služnosti koje je njezin pripadak, osim ako je
drukčije određeno.

**Stjecanje s poslužnom stvari**

Članak 232.

Tko stekne vlasništvo poslužne stvari na bilo kojem pravnom temelju, stekao
ju je opterećenu svakim pravom služnosti koje je njezin teret, osim ako zakonom
nije drukčije određeno.

**Glava 5.**

ZAŠTITA

**Zahtjev za poštovanje prava
služnosti**

Članak 233.

(1) Ovlaštenik prava služnosti ima pravo zahtijevati od vlasnika poslužne
stvari da prizna i trpi njegovo pravo služnosti kao teret na poslužnoj stvari,
te da trpi izvršavanje ovlaštenikova prava na njoj, odnosno da propušta činiti
na njoj ono što je zbog ovlaštenikova prava dužan propuštati; isto ima pravo
zahtijevati i od svake druge osobe koja svojim činima niječe njegovo pravo
služnosti ili ga samovlasno onemogućuje ili uznemirava u izvršavanju toga
prava.

(2) Pravo iz stavka 1. ovoga članka imaju svaki pojedini suvlasnik i
zajednički vlasnik povlasne stvari i svaki pojedini od više ovlaštenika istoga
prava služnosti plodouživanja.

(3) Pravo iz stavka 1. ovoga članka prestaje protekom roka od dvadeset
godina od kad je ovlašteniku služnosti oduzet posjed toga prava.

**Tužba ovlaštenika služnosti**

Članak 234.

Da bi ovlaštenik prava služnosti mogao u postupku pred sudom, odnosno drugim
nadležnim tijelom, ostvariti svoje pravo iz članka 233. ovoga Zakona, mora
dokazati svoje pravo služnosti i tuženikov čin onemogućavanja ili uznemiravanja
izvršavanja toga prava.

**Tužba predmnjevanoga ovlaštenika
služnosti**

Članak 235.

(1) Pravo na zaštitu svojega predmnjevanoga prava služnosti ima, poput onoga
koji je dokazao svoje pravo služnosti, i onaj koji u postupku pred sudom ili
drugim nadležnim tijelom dokaže pravni temelj i istiniti način svoga stjecanja
posjeda te služnosti (predmnjevani ovlaštenik služnosti).

(2) Na pravo predmnjevanoga ovlaštenika na zaštitu na odgovarajući se način
primjenjuju pravila o tužbi predmnjevanoga vlasnika.

**Zaštita od povrede upisom u
zemljišnoj knjizi**

Članak 236.

(1) Ako netko povrijedi pravo služnosti nevaljanim upisom u zemljišnu knjigu,
ovlaštenik se ima pravo štititi od toga sredstvima koja za zaštitu knjižnih
prava daju pravila zemljišnoknjižnoga prava.

(2) Na preinaku sadržaja na odgovarajući se način primjenjuje ono što je
određeno za osnivanje stvarnih tereta na temelju pravnoga posla.

**Glava 6.**

PRESTANAK

**Propast stvari**

Članak 237.

(1) Propašću povlasne ili poslužne stvari prestaje i pravo služnosti, ali
čim se stvar vrati u prijašnje stanje, oživljava i ona.

(2) Što vrijedi za propast stvari vrijedi i za slučaj da stvar bude
stavljena izvan prometa.

(3) Ako je umjesto propale poslužne stvari nastalo pravo koje je nadomješta
(pravo na naknadu, na osigurninu i sl.), tada propašću stvari nije prestalo
pravo plodouživanja nego ono i dalje postoji na tom nadomjestku kao poslužnoj
stvari.

**Sjedinjenje**

Članak 238.

(1) Ako se vlasništvo povlasne i poslužne nekretnine nađu u imovini iste
osobe, tada tim sjedinjenjem samim po sebi prestaje stvarna služnost.

(2) Ako se vlasništvo povlasne i poslužne nekretnine razdvoji prije brisanja
služnosti u zemljišnoj knjizi, služnost oživljava.

**Odreknuće ovlaštenika**

Članak 239.

(1) Pravo služnosti prestaje valjanim jednostranim odreknućem njezina
ovlaštenika, bez obzira na to na kojem je pravnom temelju osnovana.

(2) Pojedini suvlasnik ili zajednički vlasnik povlasne nekretnine ne može se
odreći prava stvarne služnosti bez pristanka ostalih.

(3) Vlasnik povlasne nekretnine koja je opterećena pravom plodouživanja ili
založnim pravom ne može se odreći bez pristanka ovlaštenika tih prava.

(4) Na temelju odreknuća prestaje služnost bez pristanka vlasnika poslužne
stvari, pa i onda kad je i on imao korist od te služnosti.

(5) Ako je služnost upisana u zemljišnoj knjizi, ona će prestati tek kad
bude izbrisana.

**Istek roka i ispunjenje raskidnoga
uvjeta**

Članak 240.

(1) Služnost prestaje istekom vremena na koje je bila osnovana ili na koje
je bilo osnovano pravo vlasništva iz kojega je izvedena, a isto je i kad se
ispuni raskidni uvjet pod kojim je bila osnovana ona ili pravo vlasništva iz kojega
je izvedena.

(2) Ako je služnost osnovana za vrijeme dok treća osoba navrši određene
godine, prestat će tek u to vrijeme, premda je treći umro prije tih godina.

(3) Ako je služnost upisana u zemljišnoj knjizi, ona će prestati tek
brisanjem.

**Neizvršavanje**

Članak 241.

(1) Pravo služnosti prestaje zastarom ako se nije izvršavalo kroz dvadeset
godina.

(2) Pravo služnosti koje se po svojoj naravi može samo rijetko izvršavati ne
prestaje zastarom dok tri puta ne nastupi prigoda u kojoj treba izvršiti njezin
sadržaj, a ovlaštenik to ne učini.

(3) Pravo služnosti prestaje ako se vlasnik poslužne stvari protivio njegovu
izvršavanju, a ovlaštenik ga zbog toga nije izvršavao neprekidno tri godine.

(4) Zastara ne nastupa, niti pravo služnosti prestaje neizvršavanjem,

dok na poslužnoj stvari postoji naprava namijenjena upravo izvršavanju toga
prava.

(5) Ako je služnost upisana u zemljišnoj knjizi, ona će prestati tek
brisanjem.

**Ukinuće**

Članak 242.

(1) Izgubi li pravo služnosti razumnu svrhu, vlasnik poslužne stvari može
zahtijevati da se ono ukine; ako nije što posebno određeno, odluku o ukinuću
donijet će sud na zahtjev vlasnika poslužne stvari, bez obzira na pravni temelj
na kojem je ta služnost bila osnovana.

(2) Sud će na zahtjev vlasnika poslužne nekretnine svojom odlukom ukinuti
nužni prolaz, a i drugu služnost puta, bez obzira na to na kojem je temelju
osnovana, ako utvrdi da postoji drugi prikladniji prolaz, ili drugi jednako
prikladan prolaz, koji vlasniku poslužnoga zemljišta čini manje štete, ili pak
jednako prikladan javni prolaz.

(3) Sud će na zahtjev vlasnika poslužne stvari, kojemu plodouživatelj nije
dao osiguranje koje se obvezao dati ili koje je sud odredio, odlukom ukinuti
plodouživanje i obvezati vlasnika na plaćanje pravedne naknade.

(4) Sud koji vodi postupak radi ukidanja plodouživanja jer plodouživatelj
nije dao nužno osiguranje, može, umjesto da ukine plodouživanje, odlukom
postaviti upravitelja poslužnoj stvari, ako utvrdi da je to bolje s obzirom na
okolnosti slučaja, te ako to zahtijeva plodouživatelj koji se obvezao da će sve
troškove te uprave snositi kao troškove za uporabu i iskorištavanje poslužne
stvari.

(5) Ako je služnost upisana u zemljišnoj knjizi, ona će prestati tek
brisanjem.

**Zaštita tuđega povjerenja**

Članak 243.

Služnost koja nije upisana u zemljišnoj knjizi prestaje kad poslužnu stvar
stekne osoba koja nije znala niti je morala znati za tu služnost.

**Prestanak ovlaštenika**

Članak 244.

(1) Pravo osobne služnosti prestaje smrću ovlaštenika ili prestankom pravne
osobe koja je bila ovlaštenik toga prava, ako nije drukčije određeno.

(2) Iznimno, od odredbe stavka 1. ovoga članka, ako je pravo osobne
služnosti izričito osnovano i za ovlaštenikove nasljednike, nasljeđivanjem će
ono prijeći na one koji nasljeđuju zbog smrti prvoga ovlaštenika; smrću
nasljednika koji je naslijedio pravo osobne služnosti ona se gasi, ako nije
drukčije određeno.

(3) Ako je osobna služnost osnovana u korist jedne obitelji, prestaje kad ta
obitelj izumre; u sumnji se smatra da je osnovana za nasljednika, a tko tvrdi
da je osnovana za obitelj, treba to i dokazati.

**Rasterećenje zakonom ili odlukom
upravne vlasti**

Članak 245.

(1) Služnosti prestaju ispunjenjem pretpostavaka koje je za to odredio
posebni zakon.

(2) Tijelo upravne vlasti ukinut će služnost u slučajevima i pod
pretpostavkama određenim posebnim zakonom.

(3) Ako ukidanje služnosti iz stavka 1. i 2. ovoga članka ima značenje
izvlaštenja, osoba čija je služnost prestala ima pravo na punu naknadu.

(4) Ako je služnost upisana u zemljišnoj knjizi, ona će prestati tek
brisanjem, ako zakonom nije drukčije određeno.

**Dio peti**

STVARNI TERETI

**Glava 1.**

O STVARNIM TERETIMA UOPĆE

**Pojam i sadržaj**

Članak 246.

Stvarni teret daje svomu korisniku stvarno pravo na nekretnini koju opterećuje
ovlašćujući ga da mu se na teret njezine vrijednosti ponavljano daju stvari ili
čine radnje koje su sadržaj toga stvarnog tereta.

**Opterećena nekretnina**

Članak 247.

(1) Stvarnim teretom može biti opterećena nekretnina koja je sposobna biti
predmetom založnoga prava, a i zajedno više takvih nekretnina.

(2) S opterećenom nekretninom opterećene su i sve njezine pripadnosti.

(3) Što vrijedi za nekretninu, vrijedi i za suvlasnički dio nekretnine.

**Korisnik tereta**

Članak 248.

Nekretnina može biti opterećena stvarnim teretom, bilo u korist svagdašnjega
vlasnika određene nekretnine (povlasna nekretnina) ili nositelja prava građenja
na njoj, bilo u korist određene osobe.

**Sadržaj tereta**

Članak 249.

(1) Sadržaj stvarnoga tereta je činidba na koju korisnik ima pravo na teret
vrijednosti opterećene nekretnine.

(2) Sadržaj stvarnoga tereta može biti moguća, dopuštena i određena ili
barem odrediva činidba ponavljanih davanja stvari ili novca, ili činjenja koja
imaju novčanu vrijednost, a nije nužno da je u vezi s gospodarskom namjenom
opterećene nekretnine, niti da služi za ostvarivanje gospodarske svrhe
korisnikove nekretnine.

(3) Činidba jednokratnoga davanja ili činjenja koje ima novčanu vrijednost
može biti sporedni sadržaj stvarnoga tereta, u kojem slučaju za nju na
odgovarajući način vrijedi isto što i za davanja, odnosno činjenja iz stavka 2.
ovoga članka, ako nije što posebno određeno.

**Preinaka sadržaja**

Članak 250.

(1) Preinaka sadržaja stvarnoga tereta dopuštena je samo u sporazumu s
vlasnikom poslužne stvari, a ako bi se time ometao dotadašnji način izvršavanja
ostalih stvarnih prava na opterećenoj nekretnini, tada i u sporazumu s
ovlaštenicima tih prava.

(2) Na preinaku sadržaja primjenjuje se na odgovarajući način ono što je
određeno za osnivanje stvarnih tereta na temelju pravnoga posla.

**Temeljna vlasnikova obveza**

Članak 251.

(1) Stvarni teret obvezuje svagdašnjega vlasnika opterećene nekretnine da
korisniku tereta ispunjava sadržaj tereta, za što odgovara vrijednošću te
nekretnine.

(2) Obveza iz stavka 1. ovoga članka prenosiva je samo zajedno s opterećenom
nekretninom.

(3) S prelaskom vlasništva opterećene nekretnine na drugu osobu ujedno
prelazi i obveza iz stavka 1. ovoga članka.

(4) Obveza iz stavka 1. ovoga članka ne zastarijeva.

**Pojedinačne obveze davanja ili
činjenja**

Članak 252.

(1) Kad na temelju vlasnikove obveze iz članka 251. ovoga Zakona dospije za
ispunjenje neko davanje ili činjenje, nastala je time pojedinačna obveza onoga
tko je tada vlasnik opterećene nekretnine da to davanje, odnosno činjenje
ispuni korisniku tereta kao vjerovniku, a za korisnika tereta pravo da to od
njega traži.

(2) Korisnik tereta ovlašten je tražiti ispunjenje pojedinačne obveze iz
stavka 1. ovoga članka, ili umjesto dospjele a neispunjene pojedinačne obveze
tražiti njezinu novčanu vrijednost.

(3) Pojedinačne obveze davanja i činjenja zastarijevaju za tri godine od
dospijeća svake pojedine.

**Osobna odgovornost za pojedinačne
obveze**

Članak 253.

(1) Tko je vlasnik opterećene nekretnine u doba kad je nastala neka
pojedinačna obveza davanja ili činjenja iz članka 252. ovoga Zakona, odgovara
za ispunjenje te obveze vlastitom imovinom, a ta mu odgovornost ne prestaje s
prestankom njegova prava vlasništva opterećene nekretnine.

(2) Ako treći samostalno posjeduje opterećenu nekretninu, on za pojedinačna
davanja i činjenja na koja obvezuje stvarni teret na toj nekretnini odgovara
vlastitom imovinom umjesto njezina vlasnika.

(3) Plodouživatelj nekretnine opterećene stvarnim teretom odgovara vlastitom
imovinom umjesto vlasnika te nekretnine za pojedinačna davanja i činjenja na
koja obvezuje stvarni teret.

**Stvarnopravna odgovornost za
pojedinačne obveze**

Članak 254.

(1) Za sve dospjele a nezastarjele pojedinačne obveze, davanja i činjenja iz
članka 252. ovoga Zakona odgovara svagdašnji vlasnik vrijednošću opterećene
nekretnine; a nakon diobe te nekretnine, vrijednošću svojih dijelova solidarno
svi vlasnici dijelova na koje je razdijeljena.

(2) Stvarnopravna odgovornost za pojedinačnu obvezu davanja i činjenja
solidarna je s osobnom odgovornošću za istu obvezu.

**Neodvojivost**

Članak 255.

(1) Stvarni teret ne može se odvojiti od nekretnine koju opterećuje, pa tko
na bilo kojem pravnom temelju stekne vlasništvo opterećene nekretnine, stekao
je nekretninu opterećenu stvarnim teretom, ako zakonom nije drukčije određeno.

(2) Pravo iz stvarnoga tereta osnovanoga u korist neke osobe ne može se
prenositi s ovlaštenika na drugu osobu, ako nije drukčije određeno, a pravo iz
stvarnoga tereta osnovanoga u korist svagdašnjega vlasnika neke nekretnine
prenosi se samo zajedno s vlasništvom te nekretnine.

**Glava 2.**

TERETI U KORIST NEKRETNINA

**Teret i povlasna nekretnina**

Članak 256.

(1) Stvarni teret u korist neke nekretnine (povlasna nekretnina) daje
svagdašnjem vlasniku povlasne nekretnine ograničeno stvarno pravo na
opterećenoj nekretnini koje ga ovlašćuje da mu se ponavljano daju stvari ili
čine činjenja koja su sadržaj toga stvarnoga tereta, a da mu za to odgovara
svagdašnji vlasnik opterećene nekretnine njezinom vrijednošću.

(2) Stvarni teret koji je osnovan u korist neke nekretnine kao povlasne ne
može se razdvojiti od vlasništva te nekretnine, te je njezin pripadak, prenosiv
samo zajedno s tom nekretninom.

**Utjecaj diobe**

Članak 257.

(1) Ako se podijeli povlasna nekretnina, stvarni teret postoji i dalje u
korist pojedinih dijelova, i to razmjerno veličini svakoga dijela, ako su
djeljiva davanja i činjenja na koje stvarni teret ovlašćuje; glede onih koje to
nisu, na odgovarajući se način primjenjuju pravila o nedjeljivim obvezama.

(2) Diobom se ne smije otežati opterećenje vlasnika opterećene nekretnine,
pa on ima pravo zahtijevati da se ukine stvarni teret ili da se smanje davanja
i činjenja koja su zbog diobe postala za njega teža.

**Prenosivost pojedinih tražbina**

Članak 258.

Dospjele pojedinačne obveze davanja ili činjenja na koje je svagdašnji
vlasnik nekretnine obvezan stvarnim teretom u korist neke nekretnine mogu se
prenijeti na drugu osobu, ako nije drukčije određeno.

**Glava 3.**

TERETI U KORIST OSOBE

**Tereti osobne naravi**

Članak 259.

(1) Stvarni teret u korist neke osobe daje joj ograničeno stvarno pravo na
opterećenoj nekretnini koje je ovlašćuje da joj se ponavljano daju stvari ili
čine činjenja koja su sadržaj toga stvarnoga tereta, a da joj za to odgovara
svagdašnji vlasnik opterećene nekretnine njezinom vrijednošću.

(2) Pravo iz stvarnoga tereta osnovanoga u korist neke osobe ne može se
prenositi s ovlaštenika na drugu osobu, ako nije drukčije određeno.

**Prenosivost pojedinih tražbina**

Članak 260.

Dospjela pojedina davanja ili činjenja na koja je svagdašnji vlasnik
nekretnine obvezan stvarnim teretom u korist osobe može se prenijeti na drugu
osobu, ako nije drukčije određeno niti suprotno naravi činidbe koja se traži.

**Glava 4.**

STJECANJE

*Odjeljak 1.*

***Osnivanje stvarnih tereta***

**Općenito**

Članak 261.

(1) Stvarni teret se osniva na određenoj nekretnini kao poslužnoj na temelju
pravnoga posla vlasnika nekretnine koju se opterećuje, a i odlukom suda.

(2) Stvarni teret javnopravne naravi osniva se na temelju zakona.

(3) Stvarni teret je osnovan kad su ispunjene sve pretpostavke određene
zakonom.

*a/ Osnivanje na temelju pravnoga
posla*

**Pravni temelj**

Članak 262.

(1) Na temelju valjanoga pravnoga posla kojemu je cilj osnutak stvarnoga
tereta osniva se stvarni teret njegovim izvođenjem iz vlasništva nekretnine
koju se njime opterećuje, a na način određen zakonom.

(2) Pravni posao iz stavka 1. ovoga članka nužno sadrži odredbe o osnivanju
tereta na određenoj nekretnini, njegovu sadržaju i korisniku tereta, a da bi
bio valjan, treba biti u pisanom obliku.

(3) Pravnim poslom iz stavka 1. ovoga članka može se stvarni teret
ograničiti na svaki način koji je moguć, a nije nedopušten niti suprotan
pravnoj naravi toga prava.

(4) Kad je nekretnina u vlasništvu nekolicine suvlasnika ili zajedničkih
vlasnika, samo svi oni suglasno mogu odrediti da se ona optereti stvarnim
teretom.

**Način osnivanja**

Članak 263.

(1) Stvarni se teret osniva njegovom uknjižbom u zemljišnoj knjizi kao
tereta na njime opterećenoj nekretnini, a kad se osniva u korist svagdašnjega
vlasnika određene nekretnine, tada i kao prava u korist povlasne nekretnine,
osim ako zakon omogućuje da se stvarni teret osnuje drukčije.

(2) Ako nisu ispunjene sve pretpostavke koje zemljišnoknjižno pravo
zahtijeva za uknjižbu, a zatražena je uknjižba stvarnoga tereta, on će se
osnovati predbilježbom pod uvjetom naknadnoga opravdanja toga upisa, ako su
ispunjene one pretpostavke pod kojima pravila zemljišnoknjižnoga prava
dopuštaju predbilježbu.

(3) Na nekretninama koje nisu upisane u zemljišne knjige osniva se stvarni
teret polaganjem u sud ovjerovljene isprave kojom vlasnik nekretnine dopušta
uknjižbu stvarnoga tereta na njoj; za to se polaganje uzima da je uknjižba
odnosno predbilježba i na odgovarajući se način primjenjuju pravila o stjecanju
tim upisima u zemljišnu knjigu.

(4) Odredbe ovoga Zakona o osnivanju stvarnoga tereta na nekretninama upisom
u zemljišnu knjigu na odgovarajući se način primjenjuju i na promjene i
prestanak stvarnih tereta na temelju pravnih poslova.

**Zaštita povjerenja**

Članak 264.

Na zaštitu povjerenja u zemljišne knjige glede stvarnih tereta, na
odgovarajući se način primjenjuju odredbe članka 122. do 125. ovoga Zakona, ako
nisu suprotne pravnoj naravi stvarnoga tereta.

*b/ Osnivanje odlukom suda*

**Osnivanje odlukom**

Članak 265.

(1) Stvarni teret može svojom odlukom osnovati sud u postupku diobe i
ostavinskom postupku, ako je ovlašten u tom postupku osnovati služnost, a i u
drugim slučajevima određenim zakonom.

(2) Na osnivanje stvarnoga tereta odlukom suda na odgovarajući se način
primjenjuju pravila o osnivanju služnosti odlukom suda.

*c/ Osnivanje na temelju zakona*

**Javnopravni stvarni tereti**

Članak 266.

(1) Na temelju zakona osniva se javnopravni stvarni teret ispunjenjem
pretpostavaka koje za to određuje zakon.

(2) Ako zakon na temelju kojega se osniva stvarni teret to nije drukčije
odredio, javnopravni teret ne upisuje se u zemljišnu knjigu.

*Odjeljak 2.*

***Stjecanje nečijih stvarnih
tereta***

**Stjecanje s povlasnom nekretninom**

Članak 267.

Tko stekne vlasništvo povlasne nekretnine na bilo kojem pravnom temelju,
stekao je ujedno kao njezin pripadak i stvarni teret u korist svagdašnjega
vlasnika te nekretnine, osim ako je drukčije određeno.

**Glava 5.**

ZAŠTITA

**Zahtjev za zaštitu ovlaštenikova
prava**

Članak 268.

(1) Korisnik tereta ima pravo zahtijevati od svagdašnjega vlasnika
opterećene nekretnine koji ne priznajući stvarni teret uskraćuje davati ili
činiti ono što je sadržaj toga tereta da prizna i trpi stvarni teret na
opterećenoj nekretnini.

(2) Korisnik tereta ima pravo zahtijevati od svakoga koji ometa izvršavanje
davanja ili činjenja onoga što je sadržaj stvarnoga tereta da prizna i trpi
stvarni teret na opterećenoj nekretnini, te da prestane s ometanjem.

(3) Pravo iz stavka 1. i 2. ovoga članka ima samostalno svaki pojedini
suvlasnik i zajednički vlasnik povlasne nekretnine i svaki pojedini od više
ovlaštenika istoga prava koje daje stvarni teret.

**Zahtjev osobno odgovornoj osobi**

Članak 269.

(1) Korisnik tereta ima pravo zahtijevati ispunjenje dospjelih a
neispunjenih pojedinačnih obveza iz članka 252. ovoga Zakona, ili njihovu novčanu
protuvrijednost, od onoga koji za tu obvezu osobno odgovara na temelju članka
253. ovoga Zakona.

(2) Pravo iz stavka 1. ovoga članka imaju samostalno svaki pojedini
suvlasnik i zajednički vlasnik povlasne nekretnine i svaki pojedini od više
ovlaštenika istoga prava.

**Zahtjev stvarnopravno odgovornoj
osobi**

Članak 270.

(1) Korisnik tereta ima pravo zahtijevati da vlasnik opterećene nekretnine
trpi iz njezine vrijednosti namirenje dospjelih a neispunjenih pojedinačnih
obveza davanja ili činjenja iz članka 252. ovoga Zakona, ili njihove novčane
protuvrijednosti.

(2) Isto što i od vlasnika, može korisnik tereta zahtijevati od trećega koji
samostalno posjeduje opterećenu nekretninu, te od plodouživatelja nekretnine
opterećene stvarnim teretom.

(3) Pravo iz stavka 1. i 2. ovoga članka imaju samostalno svaki pojedini
suvlasnik i zajednički vlasnik povlasne nekretnine i svaki pojedini od više
ovlaštenika istog prava.

(4) Na zahtjev iz stavka 1. i 2. ovoga članka i njegovo osvarenje na
odgovarajući se način primjenjuju pravila o založnom pravu na nekretninama.

**Tužba korisnika tereta**

Članak 271.

(1) Da bi korisnik tereta mogao u postupku pred sudom, odnosno drugim
nadležnim tijelom ostvariti svoje pravo iz članka 268. ovoga Zakona, mora
dokazati stvarni teret u svoju korist i tuženikov čin uskraćivanja dužnih
činidaba, odnosno čin onemogućavanja ili uznemiravanja izvršavanja tih
činidaba.

(2) Da bi korisnik tereta mogao u postupku pred sudom, odnosno drugim
nadležnim tijelom, ostvariti svoje pravo iz članka 269. ovoga Zakona, mora
dokazati stvarni teret u svoju korist, da su dospjele pojedinačne obveze iz
članka 252. ovoga Zakona, te da je tuženik bio vlasnik opterećene nekretnine u
trenutku njihova dospijeća za isplatu.

(3) Da bi korisnik tereta mogao u postupku pred sudom, odnosno drugim
nadležnim tijelom, ostvariti svoje pravo iz članka 270. ovoga Zakona, mora
dokazati stvarni teret u svoju korist, da su dospjele pojedinačne obveze iz
članka 252. ovoga Zakona, te da je tuženik vlasnik ili predmnjevani vlasnik
opterećene nekretnine, odnosno njezin samostalni posjednik ili plodouživatelj.

(4) Korisnik tereta može u postupku pred sudom, odnosno drugim nadležnim
tijelom, staviti i ostvarivati zahtjeve iz članka 268. do 270. zajedno ili
odvojeno.

**Zaštita od povrede upisom u
zemljišnu knjigu**

Članak 272.

Ako netko povrijedi pravo korisnika stvarnoga tereta nevaljanim upisom u
zemljišnu knjigu, on se ima pravo štititi od toga sredstvima koja za zaštitu
knjižnih prava daju pravila zemljišnoknjižnoga prava.

**Glava 6.**

PRESTANAK

**Propast stvari**

Članak 273.

(1) Propašću opterećene, a i povlasne nekretnine prestaje i stvarni teret,
ali čim se stvar vrati u prijašnje stanje, oživljava i on.

(2) Što vrijedi za propast stvari, vrijedi i za slučaj da stvar bude
stavljena izvan prometa.

**Odreknuće ovlaštenika**

Članak 274.

(1) Stvarni teret prestaje valjanim jednostranim odreknućem njegova
korisnika.

(2) Odricanje od pojedinačnih obveza davanja ili činjenja iz članka 252.
ovoga Zakona ne smatra se odreknućem od stvarnoga tereta.

(3) Pojedini suvlasnik ili zajednički vlasnik povlasne nekretnine ne može se
odreći stvarnoga tereta u korist te nekretnine bez pristanka ostalih, ako je
sadržaj tereta nedjeljiv.

(4) Vlasnik povlasne nekretnine opterećene pravom plodouživanja ili založnim
pravom ne može se odreći stvarnoga tereta u korist te nekretnine bez pristanka
ovlaštenika tih prava.

(5) Ako je stvarni teret upisan u zemljišnoj knjizi, on će prestati tek
njegovim brisanjem.

**Istek roka i ispunjenje raskidnoga
uvjeta**

Članak 275.

(1) Stvarni teret prestaje istekom vremena na koje je bio osnovan kao i
ispunjenjem raskidnog uvjeta pod kojim je bio osnovan.

(2) Ako je stvarni teret upisan u zemljišnoj knjizi, prestat će tek njegovim
brisanjem.

**Ukinuće**

Članak 276.

(1) Izgubi li stvarni teret razumnu svrhu, vlasnik opterećene nekretnine
može zahtijevati da se on ukine; ako nije što posebno određeno, odluku o
ukidanju donijet će sud na zahtjev vlasnika opterećene nekretnine, bez obzira
na pravni temelj na kojem je taj teret bio osnovan.

(2) Stvarni će teret prestati na temelju odluke zemljišnoknjižnoga suda
koji, nakon što je proveo postupak koji je za to predviđen zemljišnoknjižnim
pravom, dopusti amortizaciju toga tereta.

(3) U slučaju iz stavka 1. i 2. ovoga članka stvarni će teret prestati
brisanjem u zemljišnoj knjizi.

(4) Sud nije ovlašten ukinuti javnopravni stvarni teret, ako zakonom nije
drukčije određeno.

**Zaštita tuđega povjerenja**

Članak 277.

(1) Stvarni teret koji nije upisan u zemljišnoj knjizi prestaje kad
opterećenu nekretninu stekne osoba koja nije znala niti morala znati da on
postoji.

(2) Odredba stavka 1. ovoga članka ne primjenjuje se na javnopravne stvarne
terete, ako zakonom nije drukčije određeno.

**Prestanak korisnika**

Članak 278.

(1) Stvarni teret koji je bio osnovan u korist određene osobe prestaje
njezinom smrću odnosno prestankom osobnosti pravne osobe, ako nije drukčije
određeno.

(2) Iznimno od odredbe stavka 1. ovoga članka, ako je stvarni teret izričito
osnovan i za korisnikove nasljednike, nakon korisnikove smrti on traje dok ima
onih koji nasljeđuju prvoga korisnika; njihovom se smrću teret gasi, ako nije
drukčije određeno.

(3) Ako je teret osnovan u korist jedne obitelji, prestaje kad ta obitelj
izumre; u dvojbi se smatra da je osnovan za nasljednike, a tko tvrdi da je
osnovan za obitelj, treba to i dokazati.

**Rasterećenje zakonom ili odlukom
upravne vlasti**

Članak 279.

(1) Stvarni tereti prestaju ispunjenjem pretpostavaka određenih posebnim
zakonom.

(2) Ako je stvarni teret upisan u zemljišnoj knjizi, prestat će tek
brisanjem tereta u zemljišnoj knjizi, ako zakonom nije drukčije određeno.

(3) Ako ukidanje tereta ima značenje izvlaštenja, osoba čije je pravo iz
stvarnoga tereta time prestalo ima pravo na punu naknadu.

**Dio šesti**

PRAVO GRAÐENJA

**Glava 1.**

O PRAVU GRAÐENJA UOPĆE

**Pojam**

Članak 280.

(1) Pravo građenja je ograničeno stvarno pravo na nečijem zemljištu koje
ovlašćuje svoga nositelja da na površini toga zemljišta ili ispod nje ima vlastitu
zgradu, a svagdašnji vlasnik tog zemljišta dužan je to trpjeti.

(2) Pravo građenja je u pravnom pogledu izjednačeno s nekretninom.

(3) Zgrada koja je izgrađena, ili koja bude izgrađena, na zemljištu koje je
opterećeno pravom građenja pripadnost je toga prava, kao da je ono zemljište.

**Sadržaj prava građenja**

Članak 281.

(1) Tko je nositelj prava građenja taj je i vlasnik zgrade koja je
pripadnost toga njegova prava, a glede zemljišta koje je opterećeno pravom
građenja ima ovlasti i dužnosti plodouživatelja; svaka tome suprotna odredba je
ništava.

(2) Nositelj prava građenja dužan je vlasniku zemljišta plaćati mjesečnu
naknadu za zemljište u iznosu prosječne zakupnine za takvo zemljište, ako nije
što drugo određeno.

(3) Pravo građenja ima sadržaj s kojim je osnovano, ako nije kasnije
zakonito izmijenjen; tko tvrdi da je izmijenjen, treba to dokazati.

**Preinaka sadržaja**

Članak 282.

(1) Preinaka sadržaja prava građenja dopuštena je samo u sporazumu s
vlasnikom opterećene stvari, a ako bi se time ometao dotadašnji način
izvršavanja ostalih stvarnih prava na opterećenoj nekretnini - tada i u
sporazumu s ovlaštenicima tih prava.

(2) Na preinaku sadržaja primjenjuje se na odgovarajući način ono što je
određeno za osnivanje prava građenja na temelju pravnoga posla.

**Neodvojivost**

Članak 283.

Pravo građenja ne može se odvojiti od zemljišta koje opterećuje, pa tko na
bilo kojem pravnom temelju stekne vlasništvo opterećenoga zemljišta, stekao je
zemljište opterećeno pravom građenja, ako zakonom nije drukčije određeno.

**Nositelj prava građenja**

Članak 284.

(1) Nositelj prava građenja je osoba u čiju je korist to pravo osnovano ili
je na nju prešlo.

(2) Vlasnik zemljišta može biti nositelj prava građenja na svome zemljištu.

**Prometnost**

Članak 285.

(1) Pravo građenja je otuđivo i nasljedivo kao i druge nekretnine, ako nije
što drugo određeno.

(2) Pravo građenja je moguće opteretiti služnostima, stvarnim teretima i
založnim pravom.

(3) Zgrada koja je izgrađena dio je prava građenja, pa se prenosi, nasljeđuje
i opterećuje zajedno s pravom građenja.

**Glava 2.**

STJECANJE

*Odjeljak 1.*

***Osnivanje prava građenja***

**Općenito**

Članak 286.

(1) Pravo građenja osniva se na temelju pravnoga posla vlasnika nekretnine
koja se opterećuje, a i odlukom suda.

(2) Pravo građenja je osnovano kad su ispunjene sve pretpostavke određene
zakonom.

*a/ Osnivanje na temelju pravnoga
posla*

**Pravni temelj**

Članak 287.

(1) Na temelju valjana pravnoga posla kojemu je cilj osnutak prava građenja
osniva se to pravo izvođenjem iz vlasništva nekretnine koja se njime
opterećuje, a na način određen zakonom.

(2) Pravni posao iz stavka 1. ovoga članka nužno sadrži odredbe o osnivanju
prava građenja na određenoj nekretnini, a da bi bio valjan, treba biti u
pisanom obliku.

(3) Pravnim poslom iz stavka 1. ovoga članka može se pravo građenja
ograničiti na svaki način koji je moguć, a nije nedopušten niti suprotan
pravnoj naravi toga prava.

(4) Kad je zemljište u vlasništvu nekolicine suvlasnika ili zajedničkih
vlasnika, samo svi oni suglasno mogu odrediti da se ono optereti pravom
građenja.

**Način osnivanja**

Članak 288.

(1) Pravo građenja osniva se dvostrukim upisom toga prava u zemljišnu
knjigu, i to njegovim upisom kao tereta na zemljištu koje opterećuje te
njegovim upisom kao posebnoga zemljišnoknjižnoga tijela u za to novoosnovanom
zemljišnoknjižnom ulošku.

(2) Upis prava građenja u zemljišnu knjigu kao tereta na zemljištu koje
opterećuje moguć je samo na temelju pisanoga očitovanja volje njegova vlasnika
da time optereti svoje zemljište; ali ako bi pravo građenja štetilo već
upisanim ograničenim stvarnim pravima na zemljištu koje bi se opteretilo pravom
građenja, ono se može upisati samo s pristankom ovlaštenika tih prava.

(3) Zgrada, bude li izgrađena, upisat će se kao da je izgrađena na pravu
građenja.

(4) U vlasnički list novoga uloška upisat će se nositelj prava građenja, i
to će se, ako vlasnik zemljišta nije drukčije odredio, vlasnik upisati kao
nositelj toga prava.

(5) Kad zakonom nije što drugo određeno glede načina osnivanja prava
građenja, njegove promjene i prestanka te glede zaštite povjerenja u zemljišne
knjige, na odgovarajući će se način primjenjivati odredbe članka 263. i 264.
ovoga Zakona.

*b/ Osnivanje odlukom suda*

**Osnivanje odlukom**

Članak 289.

(1) Pravo građenja može svojom odlukom osnovati sud u postupku diobe i
ostavinskom postupku, ako je ovlašten u tom postupku osnovati služnost, a i u
drugim slučajevima određenim zakonom.

(2) Na osnivanje prava građenja odlukom suda na odgovarajući se način
primjenjuju pravila o osnivanju služnosti odlukom suda.

*Odjeljak 2.*

***Stjecanje nečijega prava
građenja***

**Prijenos i nasljeđivanje**

Članak 290.

(1) Na prijenos prava građenja na odgovorajući se način primjenjuju odredbe
o stjecanju prava vlasništva na nekretninama na temelju pravnoga posla, odluke
suda i nasljeđivanja, ako nije što drugo određeno niti proizlazi iz pravne
naravi prava građenja.

(2) S pravom građenja ujedno se prenosi i vlasništvo zgrade izgrađene na
pravu građenja; suprotna odredba je ništava.

**Glava 3.**

ZAŠTITA

**Zaštita prava građenja**

Članak 291.

(1) Pravo građenja, dok nije izgrađena zgrada, a i nakon toga, uživa zaštitu
po pravilima o zaštiti prava služnosti, koja se primjenjuju na odgovarajući
način.

(2) Pravo vlasništva zgrade izgrađene na pravu građenja uživa zaštitu po
pravilima o zaštiti prava vlasništva, koja se primjenjuju na odgovarajući
način.

**Glava 4.**

PRESTANAK

**Općenito**

Članak 292.

(1) Pravo građenja prestaje propašću stvari, ovlaštenikovim odreknućem,
istekom roka i ispunjenjem raskidnoga uvjeta, zaštitom tuđega povjerenja,
prestankom korisnika, rasterećenjem te ukinućem.

(2) Pravo građenja upisano u zemljišnoj knjizi prestaje kad, zbog razloga iz
stavka 1. ovoga članka, bude izbrisano kao teret na zemljištu opterećenom tim
pravom i kao posebno zemljišnoknjižno tijelo.

**Propast stvari i neki drugi
razlozi**

Članak 293.

Na prestanak prava građenja propašću stvari, ovlaštenikovim odreknućem,
istekom roka i ispunjenjem raskidnoga uvjeta, zaštitom tuđega povjerenja,
prestankom korisnika i rasterećenjem, na odgovarajući se način primjenjuju
pravila o prestanku stvarnih tereta.

**Ukinuće**

Članak 294.

(1) Ne bude li na pravu građenja izgrađena zgrada u roku od dvadeset godina
od osnutka toga prava, vlasnik opterećene nekretnine može zahtijevati da se ono
ukine; ako nije što posebno određeno, odluku o ukinuću donijet će sud na
zahtjev vlasnika opterećene nekretnine, bez obzira na pravni temelj na kojem je
pravo građenja bilo osnovano.

(2) Pravo građenja na kojem je bila izgrađena zgrada, ali je srušena do te
mjere da se ne može rabiti za svrhu kojoj je bila namijenjena, prestat će
ukinućem kao da zgrada i nije bila izgrađena, ako nije u roku od šest godina
ponovno izgrađeno barem u mjeri koliko je najnužnije da služi svojoj prijašnjoj
glavnoj namjeni.

(3) Rok iz stavka 2. ovoga članka počinje teći prvoga dana one godine koja
slijedi nakon godine kad je zgrada srušena, ali ne teče dok postoje okolnosti
pod kojima bi zastao teći i rok dosjelosti.

(4) Pravo građenja prestat će na temelju odluke o ukinuću tek brisanjem u
zemljišnoj knjizi zbog ukinuća.

**Posljedice prestanka**

Članak 295.

(1) S prestankom prava građenja postaje pripadnost zemljišta ono što je
pravom građenja bilo od zemljišta pravno odvojeno.

(2) Na odnos vlasnika zemljišta i osobe kojoj je prestalo pravo građenja na
odgovarajući će se način primjenjivati pravila po kojima se prosuđuju odnosi
nakon prestanka prava plodouživanja, ako nije što posebno određeno.

(3) Vlasnik je dužan osobi kojoj je prestalo pravo građenja dati onoliku
naknadu za zgradu koliko je njegova nekretnina u prometu vrjednija s tom
zgradom nego bez nje.

**Tuđa prava**

Članak 296.

(1) Tuđa stvarna prava koja su bila teret prava građenja prestaju s
prestankom toga prava, ako nije što drugo određeno.

(2) Založno pravo koje je teretilo pravo građenja nakon prestanka toga prava
tereti naknadu koju je vlasnik dužan osobi čije je pravo građenja prestalo.

(3) Služnosti, stvarni tereti i založna prava u korist i na teret prava
građenja sa zgradom, ostaju kao služnosti i stvarni tereti u korist, odnosno na
teret zemljišta sa zgradom, a s dotadašnjim prvenstvenim redom.

**Dio sedmi**

ZALOŽNO PRAVO

**Glava 1.**

O ZALOŽNOM PRAVU UOPĆE

**Pojam**

Članak 297.

(1) Založno pravo je ograničeno stvarno pravo na određenoj stvari (zalogu)
koje ovlašćuje svog nositelja (založnoga vjerovnika) da određenu tražbinu, ne
bude li mu o dospijeću ispunjena, namiri iz vrijednosti te stvari, ma čija ona
bila, a njezin svagdašnji vlasnik (založni dužnik) dužan je to trpjeti.

(2) Što je određeno za založno pravo primjenjivat će se na odgovarajući
način i na prijenos vlasništva radi osiguranja, kao i na svako drugo
osiguravanje namirenja tražbine stvarima ili pravima dužnika ili treće osobe,
ako zakonom nije što drugo određeno.

**Zalog**

Članak 298.

(1) Založnim pravom može biti opterećena pojedinačno određena pokretna ili
nepokretna stvar sposobna za unovčenje, kao i idealni dio takve stvari.

(2) Jednako kao stvar, založnim pravom može biti opterećeno pojedinačno
određeno imovinsko pravo koje je prikladno da vjerovnik iz njega namiri svoju
tražbinu, ako zakonom nije drukčije određeno.

(3) Jednako kao stvar, založnim pravom može biti opterećeno i nekoliko
nekretnina kao da su sve zajedno jedna stvar (zajednička, simultana hipoteka).

(4) Sa zalogom su ujedno opterećene i sve njegove pripadnosti, ako nije što
drugo određeno.

(5) Pravo na plodove koje stvar daje posredovanjem nekoga pravnoga odnosa
(najamnine, zakupnine i sl.) može biti samostalnim zalogom.

(6) Ako dužnik jednom vjerovniku založi stvar, a kasnije drugomu založi
njezine plodove, kasnije založno pravo djeluje samo glede onih plodova koji su
u trenutku kad se zalažu već odvojeni, odnosno ubrani.

(7) Založno pravo na brodovima i zrakoplovima uređuju odredbe ovoga Zakona
ako nije uređeno posebnim zakonom.

**Neodvojivost**

Članak 299.

(1) Založno pravo ne može se odvojiti od zaloga koji opterećuje, pa tko na
bilo kojem pravnom temelju stekne zalog, stekao ga je opterećenoga založnim
pravom, ako zakonom nije drukčije određeno.

(2) Založno pravo ne može se prenijeti s jednoga zaloga na drugi, ako nije
što drugo određeno.

**Založni vjerovnik**

Članak 300.

Zalog se opterećuje založnim pravom u korist svagdašnjega vjerovnika
određene tražbine čije se namirenje time osigurava.

**Tražbina i založno pravo**

Članak 301.

(1) Založnim se pravom osigurava namirenje iz vrijednosti zaloga određene
novčane tražbine, ili tražbine kojoj je vrijednost izražena u novcu; dovoljno
je određena tražbina kojoj su određeni vjerovnik i dužnik, pravni temelj i
visina, ili barem najviši iznos do kojega se osigurava zalogom.

(2) Jednako kao i postojeća tražbina, založnim se pravom može osigurati i da
se iz vrijednosti zaloga namiri tražbina koja bi tek nastala nakon nekoga
vremena ili nakon ispunjenja nekoga uvjeta, ako ta tražbina ispunjava
pretpostavke za to iz stavka 1. ovoga članka.

(3) Pored glavne tražbine iz stavka 1. ovoga članka založno pravo ujedno
osigurava i namirenje iz vrijednosti zaloga sporednih tražbina, kamata, troškova
za očuvanje stvari i troškova naplate tražbine.

(4) Dok traje založno pravo, namirenje tražbine osigurava zalog kao cjelina,
uključivši sve njezine pripadnosti; ako se zalog podijeli, založno pravo
nastavlja teretiti ono na što se zalog podijelio ili se od njega odvojilo; ako
zalog propadne pa umjesto njega nastane pravo koje ga nadomješćuje (pravo na
naknadu, na osigurninu i dr.), založno pravo traje i dalje na tom pravu.

(5) Založno pravo osigurava namirenje iz vrijednosti zaloga određene tražbine
kao cjeline, pa se opterećenje zaloga ne smanjuje sa smanjenjem tražbine, ako
nije što drugo zakonom određeno.

(6) Ako je založno pravo osnovano tako da osigurava namirenje određene
tražbine iz vrijednosti više nekretnina kao jednoga zaloga (zajednička,
simultana hipoteka), založni vjerovnik može slobodno birati odakle će
namirivati svoju tražbinu, ako nije što drugo određeno.

(7) Dužnik koji je radi osiguranja vjerovnikove tražbine osnovao založno
pravo nije dužan ispuniti vjerovnikovu tražbinu ako mu se ne vrati zalog,
odnosno dopustiti brisanje založnoga prava upisanoga u zemljišnoj knjizi.

(8) Prestankom založnoga prava koje osigurava neku tražbinu ne prestaje sama
po sebi i ta tražbina.

**Prednost pri namirivanju**

Članak 302.

(1) Tražbina osigurana založnim pravom ima pri namirivanju iz vrijednosti
zaloga prednost pred svim tražbinama koje nisu osigurane založnim pravima na
tom zalogu, ako nije što drugo zakonom određeno.

(2) Ako je zalog opterećen s više založnih prava, prednost pri namirivanju ima
ona tražbina koja je ispred ostalih u prvenstvenom redu.

(3) Mjesto u prvenstvenom redu određuje se prema trenutku nastanka založnoga
prava, ako zakonom nije drukčije određeno.

(4) Prvenstveni red hipoteka i pretpostavke pod kojima je moguće valjano ustupiti
mjesto u prvenstvenom redu određuju se pravilima zemljišnoknjižnoga prava.

**Prometnost**

Članak 303.

(1) Založno se pravo može otuđiti i naslijediti samo zajedno s tražbinom
koju osigurava.

(2) Založno se pravo može opteretiti podzalogom.

(3) Za podzalog vrijedi na odgovarajući način ono što i za zalog, ako što
drugo zakonom nije određeno, ili ne proizlazi iz pravne naravi podzaloga.

**Založno pravo kao hipoteka**

Članak 304.

(1) Dobrovoljno založno pravo koje se na stvari osniva bez predaje stvari
vjerovniku u posjed i koje ga ne ovlašćuje da drži zalog u posjedu jest
hipoteka.

(2) Na nekretninama je moguće osnovati založno pravo jedino kao hipoteku.

(3) Na pokretnim stvarima i pravima koja se mogu steći jedino upisom u javni
upisnik, ili se bez upisa u takav upisnik ne smiju rabiti, moguće je osnovati
hipoteku pod pretpostavkama i na način određen za to zakonom (registarsko
založno pravo).

(4) Na hipoteku osnovanu na stvarima iz stavka 3. ovoga članka primjenjuju
se posebne zakonske odredbe, a podredno će se na odgovarajući način primijeniti
i odredbe ovoga Zakona koje uređuju založno pravo na nekretninama, ako nisu
suprotne posebnim zakonskim odredbama ni naravi takve hipoteke.

**Glava 2.**

STJECANJE

*Odjeljak 1.*

***Osnivanje založnoga prava***

**Davanje u zalog**

Članak 305.

(1) Založno pravo osniva se na određenoj stvari ili pravu kao zalogu na
temelju pravnoga posla osobe čiji je zalog (dobrovoljno založno pravo), sudske
odluke (sudsko založno pravo) ili zakona (zakonsko založno pravo), a na način
određen zakonom.

(2) Založno je pravo osnovano kad su ispunjene sve pretpostavke određene
zakonom.

*a/ Osnivanje dobrovoljnoga
založnoga prava*

**Izvođenje iz vlasništva zaloga**

Članak 306.

(1) Na temelju pravnoga posla kojemu je cilj osnivanje založnoga prava na
određenoj stvari ili pravu radi osiguranja namirenja određene tražbine iz
vrijednosti zaloga osniva se dobrovoljno založno pravo njegovim izvođenjem iz
vlasništva stvari, odnosno pripadanja prava koje se njime opterećuje, a na
način određen zakonom.

(2) Kad je stvar koja se zalaže u vlasništvu više suvlasnika ili zajedničkih
vlasnika i kad pravo koje se zalaže pripada nekolicini osoba, samo sve one
suglasno mogu odrediti davanje u zalog tih stvari ili prava; no svatko čiji je
idealni dio stvari ili prava, može ga dati u zalog ne tražeći suglasnost
ostalih.

**Založni ugovor**

Članak 307.

(1) Ugovorom o davanju u zalog, odnosno ugovorom o hipoteci, obvezuje se
dužnik ili netko treći (zalogodavac) da će radi osnivanja založnoga prava koje
će osiguravati određenu vjerovnikovu tražbinu, predati vjerovniku određenu
pokretnu stvar u zalog, ili će mu dopustiti da svoje založno pravo upiše u
javnu knjigu kao teret određene stvari, ili će mu prenijeti neko pravo radi
osiguranja. Ujedno se obvezuje druga strana da će čuvati pokretni zalog i čim
njegova tražbina prestane, vratiti ga zalogodavcu, ili da će učiniti što je
potrebno da bi se izbrisalo založno pravo iz javne knjige, ili da će mu natrag
prenijeti pravo.

(2) Na ugovor o davanju u zalog primjenjuju se pravila koja vrijede za
naplatne ugovore, ako nije što posebno propisano.

(3) Ništave su sve odredbe ugovora suprotne naravi zaloga i one tražbine
koja bi trebala biti osigurana založnim pravom.

(4) Ništave su odredbe da će zalog prijeći u vjerovnikovo vlasništvo ako dug
ne bi bio plaćen u određeno vrijeme, da dužnik ne može zalog nikad iskupiti,
ili da ne može nikomu drugomu dopustiti da osnuje založno pravo na istom
zalogu, ili da vjerovnik ne bi niti nakon dospijeća osigurane tražbine smio
zahtijevati prodaju zaloga.

(5) Ništave su i odredbe da vjerovnik može po svojoj volji ili po unaprijed
određenoj cijeni otuđiti zalog ili ga zadržati za sebe, ali nisu ništave ako
zalog ima propisanu cijenu.

(6) Da bi ugovor o davanju u zalog nekretnine (ugovor o hipoteci) mogao biti
valjan, mora biti u pisanom obliku.

**Način dobrovoljnoga davanja u
zalog pokretnina**

Članak 308.

(1) Dobrovoljno ugovorno založno pravo na pokretnoj stvari stječe vjerovnik
kad ona na temelju založnoga ugovora bude predana u posjed njemu ili onomu koga
on odredi.

(2) Ako je stvar iz stavka 1. ovoga članka već založena nekomu, daljnje
založno pravo steći će na njoj novi vjerovnik time što će zalogodavac
obavijestiti o novom davanju u zalog vjerovnika kod kojega se stvar nalazi i
narediti mu da je nakon prestanka svoga založnoga prava preda drugom založnom
vjerovniku.

**Način dobrovoljnoga davanja u
zalog nekretnina**

Članak 309.

(1) Dobrovoljno ugovorno založno pravo na nekretnini (dobrovoljna ugovorna
hipoteka) i na pravu izjednačenom s nekretninom stječe vjerovnik uknjižbom toga
prava u zemljišnu knjigu kao tereta na njime opterećenoj nekretnini, ako
zakonom nije što drugo određeno.

(2) Ako nisu ispunjene sve pretpostavke koje zemljišnoknjižno pravo
zahtijeva za uknjižbu, a zatražena je uknjižba založnoga prava na nekretnini,
ono će se osnovati predbilježbom pod uvjetom naknadnoga opravdanja toga upisa,
ako su ispunjene one pretpostavke pod kojima ta pravila dopuštaju predbilježbu.

(3) Na nekretninama koje nisu upisane u zemljišne knjige, osniva se
dobrovoljno založno pravo polaganjem u sud ovjerovljene isprave kojom vlasnik
nekretnine dopušta uknjižbu toga prava na njoj; za to se polaganje uzima da je
uknjižba, odnosno predbilježba i na odgovarajući se način primjenjuju pravila o
stjecanju tim upisima u zemljišnu knjigu, ako zakonom nije što drugo određeno.

(4) Odredbe ovoga Zakona o osnivanju dobrovoljnoga ugovornoga založnoga
prava na nekretninama upisom u zemljišnu knjigu na odgovarajući se način
primjenjuju i na promjene i prestanak založnoga prava na nekretninama do kojih
dolazi na temelju pravnih poslova.

**Način dobrovoljnoga davanja u
zalog prava**

Članak 310.

(1) Dobrovoljno založno pravo na vrijednosnim papirima koji glase na
donositelja stječe vjerovnik jednako kao i na pokretnim stvarima, na papirima
po naredbi založnim indosamentom, na papirima koji glase na ime, kao i na
tražbinama - ustupom radi osiguranja i obavještavanjem dužnikova dužnika o tom
ustupu, a na ostalim pravima na način koji je predviđen za prijenos tih prava,
ako što drugo nije zakonom određeno.

(2) Na pravima koja nastaju upisom u javne knjige ili druge javne upisnike,
a o njima nije izdan vrijednosni papir, stječe se založno pravo upisom u tu
knjigu ili upisnik na temelju prijave za upis podatka o osnutku založnoga
prava, koju podnosi osoba čije se pravo zalaže, prilažući založni ugovor.

(3) Prvenstveni red založnih prava osnovanih na način iz stavka 2. ovoga
članka, određuje se odgovarajućom primjenom pravila zemljišnoknjižnoga prava,
ako zakonom nije drukčije određeno.

*b/ Osnivanje sudskoga i zakonskoga
založnoga prava*

**Osnivanje prisilnoga sudskoga
založnoga prava**

Članak 311.

(1) Prisilno sudsko založno pravo osniva se na temelju odluke suda donesene
u postupku prisilnog osiguranja tražbine. Zakonske odredbe koje uređuju sudski
postupak osiguranja novčanih tražbina određuju pretpostavke pod kojima sud može
odlučiti da se osnuje prisilno založno pravo.

(2) Na temelju odluke iz stavka 1. ovoga članka osniva se prisilno sudsko
založno pravo na način koji određuju zakonske odredbe o ovrsi i prisilnom
osiguranju.

(3) Tko na nekretnini stekne založno pravo na temelju odluke suda, ovlašten
je ishoditi upis stečenoga prava u zemljišnoj knjizi.

**Osnivanje dobrovoljnoga sudskoga
založnoga prava na pokretnim i nepokretnim stvarima**

Članak 312.

(1) Sudsko založno pravo na pokretnim i nepokretnim stvarima osniva se
dobrovoljno na temelju založnoga ugovora koji, u obliku sudskoga zapisnika o
sporazumu stranaka da založnim pravom osiguraju određenu tražbinu, one sklope
pred sudom u postupku osiguranja novčane tražbine.

(2) Zakonske odredbe koje uređuju sudski postupak osiguranja novčanih
tražbina određuju postupak oblikovanja založnoga ugovora u sudski zapisnik o
sporazumu stranaka o osiguranju tražbine zalogom i njegove pravne učinke.

(3) Na temelju sporazuma stranaka iz stavka 1. ovoga članka osniva se
dobrovoljno sudsko založno pravo na način koji određuju zakonske odredbe o
ovrsi i prisilnom osiguranju.

(4) Tko na nekretnini stekne založno pravo po odredbama ovoga članka,
ovlašten je ishoditi upis stečenoga prava u zemljišnoj knjizi.

**Osnivanje dobrovoljnoga sudskoga
založnoga prava na pravima**

Članak 313.

(1) Sudsko založno pravo na pravima osniva se dobrovoljno na temelju
založnoga ugovora koji, u obliku sudskoga zapisnika o sporazumu stranaka da
založnim pravom osiguraju određene tražbine, one sklope pred sudom u postupku
osiguranja novčane tražbine.

(2) Zakonske odredbe koje uređujući sudski postupak osiguranja novčanih
tražbina određuju postupak i pravne učinke sporazuma stranaka o osiguranju
tražbina zalogom pokretnih i nepokretnih stvari, na odgovarajući se način
primjenjuju i na davanje u zalog prava.

(3) Na temelju sporazuma stranaka iz stavka 1. ovoga članka osniva se sudsko
založno pravo na način koji određuju zakonske odredbe o ovrsi i prisilnom
osiguranju za osnivanje prisilnoga založnoga prava na pravu.

**Osnivanje zakonskoga založnoga
prava**

Članak 314.

(1) Zakonsko založno pravo osniva se ispunjenjem pretpostavaka koje za to
odredi posebni zakon.

(2) Zakonsko založno pravo na nekretnini upisat će se u zemljišnu knjigu na
zahtjev založnoga vjerovnika.

*c/ Osnivanje podzaložnoga prava*

**Dobrovoljno podzaložno pravo**

Članak 315.

(1) Založni vjerovnik može založenu mu pokretnu stvar koju posjeduje dalje
založiti u granicama svojega prava na namirenje iz nje, a na pravnom temelju i
na način određen za osnivanje dobrovoljnoga založnoga prava; založi li je,
osnovano je na zalogu podzaložno pravo podzaložnoga vjerovnika.

(2) Vjerovnik tražbine osigurane založnim pravom na nekretnini može, u
granicama svojega prava na namirenje iz te nekretnine, osnovati na postojećem
založnom pravu (hipoteci) hipoteku u korist treće osobe (nadhipoteku) i bez
pristanka založnoga dužnika, a na pravnom temelju i na način određen za
osnivanje dobrovoljnoga založnoga prava na nekretninama; učini li to, osnovana
je na hipoteci nadhipoteka kao podzaložno pravo podzaložnoga vjerovnika.

(3) Bude li založni dužnik obaviješten da je zalog dalje založen podzaložnom
vjerovniku, može podmiriti dug svomu vjerovniku samo ako na to pristane onaj
koji ima podzaložno pravo, ili tako da položi dug u sud; inače zalog ostaje
založen za podzaložnoga vjerovnika.

**Sudsko i zakonsko podzaložno pravo**

Članak 316.

(1) Na zalogu koji osigurava tražbinu založnoga vjerovnika osniva se
prisilno sudsko podzaložno pravo na temelju sudske odluke, a na način kako se
osniva sudsko založno pravo.

(2) Na zalogu koji osigurava tražbinu založnoga vjerovnika osniva se
dobrovoljno sudsko podzaložno pravo na temelju založnoga ugovora, oblikovanoga
u sudski zapisnik o sporazumu stranaka da založnim pravom osiguraju određenu
tražbinu u postupku osiguranja novčane tražbine, a na način kako se osniva
sudsko založno pravo.

(3) Na zalogu koji osigurava tražbinu založnoga vjerovnika osniva se
zakonsko podzaložno pravo ispunjenjem pretpostavaka koje za osnivanje
zakonskoga založnoga prava odredi posebni zakon. Pošto bude osnovano, zakonsko
podzaložno pravo na nekretnini upisat će se u zemljišnu knjigu na zahtjev
založnoga vjerovnika.

*d/ Zaštita povjerenja*

**Stjecanje od nevlasnika**

Članak 317.

(1) Ako je vjerovnik koji ima pravni temelj za stjecanje dobrovoljnoga
založnoga prava dobio u zalog tuđu pokretnu stvar bez pristanka njezina
vlasnika, stekao je time založno pravo ako su ispunjene pretpostavke pod kojima
bi mogao steći i pravo vlasništva na toj stvari od nevlasnika, odnosno od osobe
koja nije ovlaštena tako pravno raspolagati stvarju; to na odgovarajući način vrijedi
i ako je dobio u zalog vrijednosni papir na donositelja.

(2) Na stjecanje dobrovoljnoga podzaložnoga prava kad je vjerovnik dobio tu
stvar u zalog bez pristanka založnoga vjerovnika čija tražbina osigurava taj
zalog, na odgovarajući se način primjenjuje odredba stavka 1. ovoga članka.

**Zaštita povjerenja u zemljišne
knjige**

Članak 318.

Na zaštitu povjerenja u zemljišne knjige glede založnih prava na
nekretninama (hipoteka), na odgovarajući se način primjenjuju odredbe članka 122.
do 125. ovoga Zakona, ako nisu suprotne pravnoj naravi tih prava.

*Odjeljak 2.*

***Stjecanje nečijega založnoga
prava***

**Prijenos**

Članak 319.

Prijeđe li na bilo kojem pravnom temelju tražbina osigurana založnim pravom
na drugu osobu, na nju je time ujedno prešlo i to založno pravo bez posebnoga
pravnoga temelja za to i bez posebnoga načina stjecanja, osim ako je što drugo
bilo određeno.

**Posjed i upis**

Članak 320.

(1) Ako založni dužnik nije pristao da pokretna stvar koja je zalog bude
predana u neposredan posjed novom vjerovniku zalogom osigurane tražbine, zalog
ostaje u posjedu prenositelja tražbine da ga čuva za založnoga vjerovnika kao
posrednoga posjednika; vrijedi i za predaju vrijednosnoga papira na
donositelja.

(2) Novi će vjerovnik moći izvršavati ovlasti koje ima na temelju hipoteke
koja je prešla na njega zajedno s tražbinom koju osigurava pošto ona bude
upisana u zemljišnim knjigama kao njegovo pravo.

**Glava 3.**

VJEROVNIKOVA OVLAŠTENJA DO NAMIRENJA

*Odjeljak 1.*

***Ovlaštenja glede založenih pokretnina***

**Pravo na posjed**

Članak 321.

(1) Založni vjerovnik ima na temelju svoga dobrovoljnoga založnoga prava na
pokretnoj stvari pravo posjedovati tu stvar.

(2) Ako nije što drugo određeno, založni vjerovnik ima pravo na neposredni
posjed zaloga.

(3) Založni vjerovnik koji je stekao založno pravo na stvari koja je u tom
času već bila založena nekomu drugomu zadovoljit će se posrednim posjedom te
stvari, sve dok stvar neposredno posjeduje onaj koji je prije stekao založno
pravo na njoj.

(4) Založni vjerovnik čija je tražbina osigurana sudskim, zakonskim ili
registarskim založnim pravom na pokretnoj stvari nema pravo na posjed stvari.

**Čuvanje i povrat zaloga**

Članak 322.

(1) Založni vjerovnik treba zalog koji posjeduje čuvati pažnjom dobroga
domaćina, a u protivnom odgovara za štetu.

(2) Založni je vjerovnik ovlašten rabiti zalog koji posjeduje i dati ga
drugomu na uporabu samo ako mu je to dopustio založni dužnik, ili je to nužno
da bi ispunjavao svoju dužnost čuvanja zaloga.

(3) Kad prestane tražbina koja je zalogom osigurana, založni je vjerovnik
dužan zalog bez odgađanja vratiti onomu od koga ga je primio u posjed.

(4) Založni dužnik može i prije nego što prestane tražbina, ako mu je nužno
da zalog ima u svome neposrednom posjedu, zahtijevati da mu ga založni
vjerovnik vrati, ako mu u zamjenu dade neki drugi zalog kojemu vrijednost nije
manja, a čuvanje ne zahtijeva veći trud, troškove i brigu od čuvanja prvobitno
založene stvari.

(5) Pravo založnoga vjerovnika na naknadu troškova koje je imao za zalog,
kao i smije li ga zadržati dok mu ne budu podmireni, prosuđuje se odgovarajućom
primjenom pravila o posjednikovim prigovorima u slučaju kad vlasnik zahtijeva
povrat stvari.

(6) Zahtjevi založnoga dužnika prema založnom vjerovniku zbog pogoršanja založene
mu stvari zastarijevaju u roku od jedne godine od dana kad mu je stvar vraćena.
U jednakom roku zastarijevaju i zahtjevi založnoga vjerovnika od založnoga
dužnika za naknadu troškova učinjenih radi poboljšanja stvari koju je imao u
zalogu.

**Plodovi zaloga**

Članak 323.

(1) Plodovi i druge koristi od založene stvari pripadaju založnom dužniku.

(2) Založni vjerovnik koji neposredno posjeduje založenu stvar ovlašten je
plodove i druge koristi od te stvari ubrati i sebi uzeti, osim ako se obvezao
da to neće činiti.

(3) Plodovi koje je za sebe ubrao založni vjerovnik postaju time njegovo
vlasništvo, a njihova se vrijednost prebija s njegovom tražbinom, i to u prvom
redu s troškovima na čiju naknadu vjerovnik ima pravo, zatim s kamatama koje mu
duguje dužnik, te konačno s glavnicom.

**Uzimanje iz vjerovnikova posjeda**

Članak 324.

Založni dužnik može zahtijevati putem suda da se zalog oduzme iz
neposrednoga posjeda založnoga vjerovnika te se preda nekoj trećoj osobi da ga
čuva za račun vjerovnika kao posrednoga posjednika, ako založni vjerovnik ne
čuva zalog kako treba, ako ga neovlašteno rabi ili ga je neovlašteno dao
drugomu na uporabu, ili je za sebe uzeo plodove i druge koristi od zaloga
premda se obvezao da to neće činiti.

**Davanje u podzalog**

Članak 325.

Založni je vjerovnik ovlašten dati zalog koji posjeduje u podzalog, pa i
protiv zabrane založnoga dužnika ili zalogodavca, ali će odgovarati i za
slučajnu propast i oštećenje zaloga do kojih inače ne bi došlo.

**Skriveni nedostatci**

Članak 326.

(1) Pokaže li se da zalog ima neki stvarni ili pravni nedostatak za koji
vjerovnik nije znao niti trebao znati kad je zalog primio u posjed, a zbog
kojega zalog nije dovoljno osiguranje namirenja njime osigurane tražbine,
založni je vjerovnik ovlašten zahtijevati od zalogodavca drugi primjereni
zalog.

(2) Nedostatak zaloga, pa makar zalog i propao, ne ovlašćuje založnoga
vjerovnika da zbog toga raskine obvezni odnos u kojem je njegova tražbina bila
osigurana tim zalogom.

**Nužna prodaja zaloga**

Članak 327.

(1) Ako se pokretna stvar koju je založni vjerovnik dobio u zalog kvari ili
gubi na vrijednosti iz nekoga razloga koji nije u skrivenim nedostacima stvari,
pa postoji opasnost da zalog postane nedovoljan za osiguranje tražbine
založnoga vjerovnika, založni dužnik ima pravo zahtijevati da se zalog odmah
proda po burzovnoj ili tržišnoj cijeni te dovoljan dio cijene položi kod suda
radi osiguranja vjerovnikove tražbine.

(2) Pravo iz stavka 1. ovoga članka ima i založni vjerovnik; ali, zatraži li
nužnu prodaju zaloga, založni dužnik može prodaju izbjeći dade li u zamjenu
neki drugi zalog kojemu vrijednost nije manja, a njegovo čuvanje ne zahtijeva
veći trud, troškove i brigu od čuvanja prvobitno založene stvari.

**Zaštita zaloga**

Članak 328.

Založni vjerovnik je ovlašten svakomu, pa i vlasniku založene stvari,
postavljati sve zahtjeve potrebne radi zaštite svojega prava na zalogu, a
osobito ima pravo:

- zahtijevati od onoga koji bespravno posjeduje založenu stvar da mu je
preda; na to se na odgovarajući način primjenjuju pravila za vlasnika, odnosno
za predmnjevanoga vlasnika koji štiti svoje pravo vlasništva,

- zahtijevati od onoga koji ga u njegovu pravu glede založene stvari
bespravno uznemirava na drugi način a ne oduzimanjem te stvari da ga prestane
uznemiravati; na to se na odgovarajući način primjenjuju pravila za vlasnika,
odnosno za predmnjevanoga vlasnika koji štiti svoje pravo vlasništva,

- zahtijevati od zalogodavca drugi primjereni zalog umjesto zaloga sa
skrivenim nedostacima; na to se na odgovarajući način primjenjuju pravila o
odgovornosti za stvarne i pravne nedostatke,

- zahtijevati nužnu prodaju zaloga.

*Odjeljak 2.*

***Ovlaštenja glede založenih
nekretnina***

**Založno pravo bez posjeda**

Članak 329.

(1) Vjerovnik tražbine osigurane založnim pravom na nekretnini (hipotekarni
vjerovnik) nema pravo na posjed založene nekretnine, niti ima pravo ubirati i
prisvajati njezine plodove i druge koristi od nje, ili bilo kako upotrebljavati
tu nekretninu.

(2) Odredba ugovora ili drugoga pravnoga posla suprotna stavku 1. ovoga
članka je ništava, ako nije što drugo određeno zakonom.

(3) Što je određeno o pravnom položaju vjerovnika čija je tražbina osigurana
založnim pravom na nekretnini, na odgovarajući se način primjenjuje i na
vjerovnika čija je tražbina osigurana sudskim ili zakonskim založnim pravom na
pokretnoj stvari, ili koji ima registarsko založno pravo.

**Održanje vrijednosti zaloga**

Članak 330.

(1) Ako hipotekarni dužnik čini nešto što dovodi u opasnost ili smanjuje
vrijednost nekretnine opterećene hipotekom, hipotekarni je vjerovnik ovlašten
zahtijevati da hipotekarni dužnik propusti to činiti, a ako to ne propusti,
može i prije dospijeća zahtijevati prisilnu naplatu tražbine osigurane
hipotekom.

(2) Postupci hipotekarnoga dužnika iz stavka 1. ovoga članka, pa ma zbog
njih zalog i propao, ne ovlašćuju založnoga vjerovnika da zbog toga raskine
obvezni odnos u kojem je njegova tražbina bila osigurana hipotekom.

**Civilni plodovi nekretnine kao
zalog**

Članak 331.

(1) Kad je založnom vjerovniku založeno samo pravo na plodove koje
nekretnina daje posredovanjem kakva pravnoga odnosa, on ih ima pravo ubrati.

(2) Vrijednost plodova iz stavka 1. ovoga članka koje je založni vjerovnik
ubrao, prebija se s njegovom tražbinom; u prvom redu s troškovima na čiju
naknadu ima pravo, zatim s kamatama koje mu duguje dužnik, te konačno s
glavnicom.

**Zaštita**

Članak 332.

(1) Založni vjerovnik je ovlašten svakomu, pa i vlasniku založene
nekretnine, postavljati sve zahtjeve potrebne radi zaštite svojega založnoga
prava na nekretnini, a osobito ima pravo:

- zahtijevati zaštitu svojega povrijeđenoga založnoga prava sredstvima koja
za zaštitu knjižnih prava daju pravila zemljišnoknjižnoga prava,

- zahtijevati da založni dužnik ili treći propušta činiti glede založene
nekretnine ono što dovodi u opasnost ili smanjuje njezinu vrijednost,

- zahtijevati da se njemu preda ono što daje založena stvar posredovanjem
kakva pravnoga odnosa, ako je njemu založeno pravo na te plodove.

(2) Na zahtjeve koje založni vjerovnik postavlja radi ostvarenja svojih
ovlasti glede založene mu stvari, na odgovarajući se način primjenjuju pravila
koja vrijede za vlasnika, odnosno predmnjevanoga vlasnika koji štiti svoje
pravo vlasništva.

*Odjeljak 3.*

***Ovlasti glede zaloga prava***

**Opće pravilo**

Članak 333.

(1) Založni vjerovnik koji ima u zalogu nečije pravo izjednačeno s pokretnom
stvari ima glede toga prava ovlasti i dužnosti poput onih koje bi imao da mu je
založena pokretna stvar, ako nije što drugo zakonom određeno, ili ne proizlazi
iz pravne naravi zaloga prava.

(2) Založni vjerovnik koji ima u zalogu nečije pravo izjednačeno s
nekretninom, ima glede tog prava ovlasti i dužnosti poput onih koje bi imao da
mu je založena nekretnina, ako nije što drugo zakonom određeno ili ne proizlazi
iz pravne naravi zaloga prava.

**Posebno o zalogu tražbine**

Članak 334.

(1) Založni vjerovnik kojemu je založena nečija tražbina dužan je poduzeti
mjere potrebne za očuvanje te tražbine.

(2) Ako založena tražbina daje kamate ili kakva druga povremena davanja,
založni ih je vjerovnik dužan naplatiti. Njihova će se vrijednost prebiti s
troškovima na čiju naknadu ima založni vjerovnik pravo, zatim s kamatama koje
mu duguje dužnik i napokon s glavnicom.

(3) Kad založena tražbina dospije za ispunjenje, založni je vjerovnik dužan
učiniti što je potrebno da je dužnik ispuni i primiti ispunjenje.

(4) Ispunjenjem založene tražbine založno pravo prelazi na stvar kojom je
tražbina ispunjena, ali kad je na ime ispunjenja založene mu tražbine založni
vjerovnik primio novac, dužan je položiti ga u sud. Jedino ako je tražbina
založnog dužnika već dospjela, ovlašten je od primljenoga novca zadržati koliko
mu se duguje, a ostatak je dužan predati zalogodavcu.

**Zaštita zaloga**

Članak 335.

(1) Založni vjerovnik je ovlašten svakomu, pa i onomu čije je založeno
pravo, postavljati sve zahtjeve potrebne radi zaštite svojega založnoga prava
na tom zalogu, a osobito ima pravo:

- zahtijevati od dužnika založene tražbine dospjele kamate i druga povremena
davanja koja daje ta tražbina, odnosno od trećega zahtijevati ono što je primio
na ime dospjelih kamata i drugih povremenih davanja,

- zahtijevati od dužnika da mu ispuni založenu tražbinu koja je dospjela,
odnosno od trećega zahtijevati ono što je primio na ime ispunjenja založene
tražbine.

(2) Na zahtjeve koje založni vjerovnik postavlja radi ostvarenja svojih
ovlasti na založenom mu pravu, na odgovarajući se način primjenjuju pravila
koja vrijede za odgovarajuće zahtjeve založnoga vjerovnika kojemu je založena
pokretna odnosno nepokretna stvar, a podredno obveznopravna pravila koja
vrijede za vjerovnika koji ostvaruje svoje pravo.

**Glava 4.**

OSTVARENJE PRAVA NA NAMIRENJE

**Pravo na namirenje založnoga
vjerovnika**

Članak 336.

(1) Ako se zalogom osigurana tražbina ne ispuni o dospijeću, založni je
vjerovnik ovlašten ostvarivati svoje pravo na namirenje te tražbine iz
vrijednosti zaloga.

(2) Pravo na namirenje zalogom osigurane tražbine iz vrijednosti zaloga
ostvaruje založni vjerovnik putem suda, a po pravilima određenim u ovom Zakonu
i na način određen propisima o ovrsi novčanih tražbina, ako nije što drugo
određeno zakonom.

(3) Založni dužnik ima pravo od svagdašnjega vlasnika založene stvari, a i
od svakoga trećega, zahtijevati da trpi namirenje zalogom osigurane tražbine iz
vrijednosti založene stvari, ako nije što drugo zakonom određeno.

(4) Založni vjerovnik može, bio njegov dužnik vlasnik zaloga ili ne, po
svojoj volji izabrati hoće li zahtijevati namirenje svoje tražbine ponajprije
iz vrijednosti zaloga ili iz imovine svog dužnika, ili istodobno i zaloga i
dužnikove imovine.

(5) Zahtijeva li založni vjerovnik namirenje iz vrijednosti zaloga, ali ne
uspije u cijelosti prodajom zaloga namiriti svoju tražbinu, dužnik mu ostaje
dužan razliku; naprotiv, proda li se zalog za više od vjerovnikove tražbine,
višak je dužnikov.

(6) Založni vjerovnik čije založno pravo tereti stvar na kojoj se provodi
postupak prisilnoga namirenja nečije tražbine prodajom zaloga ovlašten je
otkupiti tražbinu zbog koje se provodi taj postupak, ali to može učiniti
najkasnije do početka javne prodaje.

(7) Založni vjerovnik čije založno pravo tereti stvar ili pravo koje je
sposobno da daje plodove ili druge koristi iz čije bi se vrijednosti mogla
namiriti zalogom osigurana dospjela tražbina, ovlašten je zahtijevati od suda
da uspostavi privremenu upravu zalogom i postavi upravitelja koji će biti
ovlašten da ubire te plodove, odnosno koristi i unovčava ih, te da dobivene
iznose polaže u sud radi namirenja iz toga pologa.

**Namirivanje izvansudskim putem**

Članak 337.

(1) Svoje pravo na namirenje zalogom osigurane tražbine iz vrijednosti
zaloga ovlašten je založni vjerovnik ostvarivati izvansudskim putem, ako je
predmet založnoga prava pokretna stvar ili pravo koje se ne smatra nekretninom,
a založni je dužnik u trenutku osnivanja založnoga prava ili naknadno izričito
u pisanom obliku dopustio takvo namirivanje.

(2) Ako je pokretna stvar ili pravo koje se ne smatra nekretninom dano u
zalog za osiguranje tražbine iz trgovačkoga posla, založni je vjerovnik
ovlašten izvansudskim putem ostvarivati svoje pravo na namirenje te tražbine iz
vrijednosti zaloga, ako založni dužnik nije takvo namirivanje izričito
isključio u trenutku osnivanja zaloga.

(3) Kad je založni vjerovnik ovlašten ostvarivati svoje pravo na namirenje
izvansudskim putem, ovlašten ga je ostvarivati putem javne dražbe (javnoga
nadmetanja), a na neki drugi način jedino ako ima na temelju pravnoga posla ili
zakona pravo da ga ostvaruje na taj način ili je to u danim okolnostima jedini
mogući način za ostvarenje prava na namirenje.

(4) Ako je založnom vjerovniku, koji je ovlašten ostvarivati svoje pravo na
namirenje izvansudskim putem, založena takva pokretna stvar ili pravo koje ima
burzovnu ili tržišnu cijenu, on je ovlašten radi namirenja prodati zalog za tu
cijenu iz slobodne ruke, a putem osobe koja je javno ovlaštena za prodaju na
burzi, odnosno za javne prodaje takvih stvari i prava.

(5) Ako je u zalog dan novac, založni je vjerovnik ovlašten svoju dospjelu
tražbinu osiguranu tim zalogom namiriti zadržavši za sebe odgovarajući iznos.
Isto vrijedi i kad vjerovnik namiruje svoju dospjelu tražbinu iz novca koji
primi na ime založene mu tražbine ili na ime kamata odnosno drugih povremenih
davanja koja daje založena tražbina, ili iz založenih plodova koje nekretnina
daje posredovanjem nekoga pravnoga odnosa.

(6) Ako je založni vjerovnik ovlašten za sebe ubrati plodove od pokretne stvari
koja mu je predana u zalog, vrijednost ubranoga prebija se po samom zakonu u
trenutku ubiranja s tražbinom osiguranom zalogom, pa ma i ona nije dospjela;
založni je dužnik ovlašten u svako doba zahtijevati da mu vjerovnik o svom
trošku izda priznanicu o tom prijeboju. Isto na odgovarajući način vrijedi i za
vrijednost drugih koristi koje je založni vjerovnik ovlašteno imao od založene
stvari.

(7) Vjerovnik koji je neovlašteno ostvarivao svoje pravo na namirenje
izvansudskim putem, ili ga je ostvarivao na način na koji nije bio ovlašten,
odgovara za svaku štetu koja bi odatle proizašla.

**Zabilježba otkaza i tužbe**

Članak 338.

(1) Kad je, da bi došao do namirenja svoje tražbine iz vrijednosti
nekretnine, vjerovniku potrebno da prethodno putem parnice ishodi pravomoćnu
presudu kojom će biti naređeno založnom vjerovniku da je dužan trpjeti
namirenje iz vrijednosti zaloga, ili presudu kojom će osobno dužniku biti
naređeno da podmiri vjerovnikovu tražbinu, ovlašten je zahtijevati da se u
zemljišnim knjigama zabilježi tužba protiv vlasnika nekretnine; isto je tako
ovlašten zahtijevati da se zabilježi otkaz o kojemu ovisi dospijeće tražbine.

(2) Zabilježeni će otkaz ili tužba djelovati i protiv svakoga kasnijega
vlasnika nekretnine, pa će se na temelju ovršne presude čije je donošenje
ishođeno zabilježenom tužbom ili zabilježenim otkazom moći provesti ovrhu
namirenjem iz nekretnine bez obzira tko je u međuvremenu postao njezinim
vlasnikom.

**Glava 5.**

ZAŠTITA

**Zahtjev za poštovanje založnoga
prava**

Članak 339.

(1) Založni vjerovnik ima pravo zahtijevati od vlasnika zaloga da prizna i
trpi njegovo založno pravo kao teret na založenoj stvari, te da trpi
izvršavanje ovlaštenikova prava na njoj, a osobito namirenje dospjele tražbine
založnoga vjerovnika iz vrijednosti zaloga, te da propušta činiti na zalogu ono
što je zbog ovlaštenikova prava dužan propuštati; isto ima pravo zahtijevati i
od svake druge osobe koja svojim činima niječe njegovo založno pravo ili ga
bespravno onemogućuje ili uznemirava u izvršavanju toga prava.

(2) Pravo iz stavka 1. ovoga članka ima svaki pojedini od više ovlaštenika
istoga založnoga prava.

(3) Pravo iz stavka 1. ovoga članka ne zastarijeva.

**Tužba založnoga vjerovnika**

Članak 340.

Da bi založni vjerovnik mogao u postupku pred sudom, odnosno drugim
nadležnim tijelom, ostvariti svoje pravo iz članka 339. ovoga Zakona, mora
dokazati svoje založno pravo i tuženikov čin onemogućivanja ili uznemiravanja
izvršavanja toga prava.

**Tužba predmnjevanoga založnoga
vjerovnika**

Članak 341.

(1) Pravo na zaštitu svojega predmnjevanoga založnoga prava ima, poput onoga
koji je dokazao svoje založno pravo, i onaj koji u postupku pred sudom ili
drugim nadležnim tijelom dokaže pravni temelj i istinit način svoga stjecanja
posjeda zaloga, odnosno da je barem postojao upis njegova založnoga prava na
nekretnini u zemljišnoj knjizi (predmnjevani založni vjerovnik).

(2) Na pravo predmnjevanoga založnoga vjerovnika na zaštitu, na odgovarajući
se način primjenjuju pravila o tužbi predmnjevanoga vlasnika.

**Zaštita od povrede upisom u
zemljišnu knjigu**

Članak 342.

Ako netko povrijedi založno pravo na nekretnini nevaljanim upisom u
zemljišnu knjigu, založni se vjerovnik ima pravo štititi od toga sredstvima
koja za zaštitu knjižnih prava daju pravila zemljišnoknjižnoga prava.

**Glava 6.**

PRESTANAK

**Propast zaloga**

Članak 343.

Propadne li zalog a da na njegovo mjesto nije stupila druga stvar ili pravo,
založno pravo prestaje, ali tražbina ostaje i nadalje.

**Odreknuće**

Članak 344.

(1) Založno pravo prestaje valjanim odreknućem založnoga vjerovnika.

(2) Uzima se da se založni vjerovnik odrekao svoga založnoga prava ako je
bezuvjetno vratio posjed zaloga dužniku; no, inače založno pravo ne prestaje
gubitkom posjeda zaloga.

(3) Pojedini od više vjerovnika tražbine osigurane založnim pravom ne može
se valjano odreći toga založnoga prava bez pristanka ostalih.

(4) Vjerovnik tražbine koja je opterećena nečijim podzaložnim pravom ili
pravom osobne služnosti ne može se bez pristanka ovlaštenika tih prava valjano
odreći založnoga prava koje osigurava tu tražbinu.

(5) Ako je založno pravo upisano u zemljišnoj knjizi, ono će prestati tek
kad zbog odreknuća bude izbrisano u zemljišnoj knjizi.

**Istek roka i ispunjenje raskidnoga
uvjeta**

Članak 345.

(1) Založno pravo koje je ograničeno rokom ili raskidnim uvjetom prestaje
zbog isteka toga roka ili ispunjenja uvjeta, ali će založno pravo upisano u
zemljišnoj knjizi prestati tek brisanjem toga prava.

(2) Založno pravo neće prestati ako je i istekao rok ili se ispunio raskidni
uvjet, ako pripada založnom vjerovniku koji nije znao niti je iz zemljišne
knjige morao znati za to ograničenje kad je stjecao tražbinu osiguranu založnim
pravom.

**Prestanak osigurane tražbine**

Članak 346.

Založno pravo prestaje kad prestane cijela njime osigurana tražbina i sve
sporedne tražbine kamata i troškova, ako nije što drugo zakonom određeno.

**Raspolaganje neizbrisanom
hipotekom**

Članak 347.

(1) Da bi založno pravo na nekretnini prestalo, nije dovoljno da je prestala
tražbina koju je osiguravala, već hipoteka prestaje brisanjem iz zemljišne
knjige.

(2) Dok hipoteka ne bude izbrisana, vlasnik njome opterećene nekretnine može
na temelju priznanice ili druge isprave koja dokazuje prestanak tražbine
osigurane tom hipotekom, prenijeti tu hipoteku na novu tražbinu koja nije veća
od one upisane koja je prestala.

(3) Prava na to raspolaganje hipotekom iz stavka 2. ovoga članka ne može se
vlasnik odreći pri osnivanju hipoteke, ali ako se nekomu obvezao da će ishoditi
brisanje određene hipoteke, i to je u zemljišnoj knjizi zabilježeno kod te
hipoteke, on ipak ne može njome raspolagati.

(4) Ako se nakon prestanka hipotekom osigurane tražbine proda nekretnina u
ovršnom postupku radi namirenja novčane tražbine ili se nad njom uspostavi
prisilna uprava, a hipoteka nije izbrisana niti je nekretnina ili založno pravo
preneseno komu drugomu, neće se prilikom razdiobe kupovnine uzimati u obzir ta
hipoteka.

(5) Vlasniku pripada pravo na dio kupovnine samo onda ako hipotekom
osigurana tražbina još postoji prema trećoj osobi, ili ako vlasniku pripada
naknada za ispunjenje te tražbine.

**Zabilježba pridržaja prvenstvenoga
reda**

Članak 348.

(1) U slučaju brisanja hipoteke može vlasnik istodobno ishoditi da se u
zemljišnoj knjizi zabilježi da je za upis nove hipoteke do visine izbrisane
pridržan prvenstveni red za vrijeme od tri godine od odobrenja te zabilježbe.
Promijeni li se vlasništvo, taj pridržaj djeluje i u korist novoga vlasnika,
ali u slučaju prisilne javne dražbe te nekretnine ovaj se pridržaj ne uzima u
obzir, ako nije iskorišten prije zabilježbe rješenja kojim je dopuštena ovrha
na toj nekretnini radi naplate nečije novčane tražbine.

(2) Vlasnik nekretnine može zahtijevati da se u prvenstvenom redu i do
visine hipoteke kojom je nekretnina opterećena upiše hipoteka za novu tražbinu,
ali s ograničenjem da će nova hipoteka imati pravni učinak jedino ako se
brisanje stare hipoteke uknjiži u roku od godine dana od odobrenja upisa nove.

(3) Ako se u roku iz stavka 2. ovoga članka ne zatraži brisanje stare
hipoteke ili ono ne bude dopušteno, prestat će nova hipoteka čim protekne rok
te će se ona brisati po službenoj dužnosti, zajedno sa svim upisima koji se na
nju odnose. Brisanje stare hipoteke ovlašten je tražiti ne samo hipotekarni dužnik
nego i vjerovnik u čiju je korist upisana nova hipoteka.

(4) Ako je starija hipoteka opterećena, nova koja je upisana na njezinu
mjestu u prvenstvenom redu imat će pravni učinak jedino uz daljnji uvjet da se
taj teret izbriše ili s pristankom sudionika prenese na novu hipoteku. Ako
starija hipoteka tereti više nekretnina zajednički (simultano), nova dobiva
pravni učinak jedino uz daljnji uvjet da se starija hipoteka izbriše na svim
nekretninama koje tereti.

(5) Odredbe ovoga članka primjenjivat će se na odgovarajući način i kad bi
nova tražbina trebala stupiti na mjesto dviju ili više hipotekarnih tražbina
koje u prvenstvenom redu dolaze neposredno jedna iza druge.

**Zaštita tuđega povjerenja**

Članak 349.

Založno pravo na nekretnini koje nije upisano u zemljišnoj knjizi prestaje
kad njime opterećenu nekretninu stekne osoba koja nije znala niti morala znati
da ono postoji.

**Prestanak založnoga vjerovnika**

Članak 350.

Založno pravo prestaje ako pravna osoba koja je založni vjerovnik izgubi
svoju osobnost, a nema sveopćega pravnoga sljednika; ali založno pravo upisano
u zemljišnoj knjizi prestat će tek brisanjem.

**Ukinuće**

Članak 351.

(1) Založno pravo na nekretninama prestaje ukinućem na temelju odluke zemljišnoknjižnoga
suda koji, nakon što provede postupak koji je za to predviđen odredbama zakona
koji uređuje zemljišnoknjižno pravo, dopusti amortizaciju hipoteke.

(2) U slučaju iz stavka 1. ovoga članka založno će pravo prestati brisanjem
u zemljišnoj knjizi.

**Rasterećenje zakonom ili odlukom
upravne vlasti**

Članak 352.

(1) Založna prava prestaju ispunjenjem pretpostavaka koje za to odredi
posebni zakon.

(2) Ako je založno pravo upisano u zemljišnoj knjizi, prestat će tek
brisanjem, ako zakonom nije drukčije određeno.

(3) Ako ukidanje založnog prava ima značenje izvlaštenja, založni vjerovnik
ima pravo na punu naknadu, a isto tako i nositelji stvarnih prava na tražbini
koja je bila osigurana ukinutim založnim pravom.

**Prestanak sudskoga i zakonskoga
založnoga prava**

Članak 353.

(1) Ako nije što drugo određeno zakonom, prisilno založno pravo prestaje
pravomoćnošću rješenja koja ukidaju provedene radnje i mjere kojima je to pravo
bilo osnovano, a ako je u tom postupku provedeno namirenje - pravomoćnošću rješenja
o namirenju, s time da hipoteka prestaje brisanjem iz zemljišnih knjiga.

(2) Zakonsko založno pravo prestaje kao i dobrovoljno, a i prestankom
okolnosti zbog kojih je na temelju zakona osnovano, ako nije što drugo zakonom
određeno. Ako je upisano u zemljišnu knjigu, prestaje tek brisanjem.

**Dio osmi**

STVARNA PRAVA STRANIH OSOBA

**Primjena zakona na strane osobe**

Članak 354.

(1) Odredbe ovoga Zakona primjenjuju se i na strane fizičke i pravne osobe,
osim ako je što drugo zakonom ili međunarodnim ugovorom određeno.

(2) Ograničenja koja za strane osobe postavlja zakon glede prava vlasništva
nekretnina na području Republike Hrvatske ne mogu se na odgovarajući način
primijeniti na pravo vlasništva pokretnih stvari, niti na ograničena stvarna
prava.

**Strane osobe**

Članak 355.

(1) Fizička osoba smatra se sa stajališta ovoga Zakona stranom kad nema
državljanstvo Republike Hrvatske, osim ako je što drugo određeno zakonom.

(2) Ne smatraju se sa stajališta ovoga Zakona stranim osobama one koje nemaju
državljanstvo Republike Hrvatske, ali su iseljenici s područja Republike
Hrvatske ili su njihovi potomci, a tijelo državne uprave nadležno za
odlučivanje o državljanstvu utvrdilo je da ispunjavaju pretpostavke za
stjecanje državljanstva Republike Hrvatske.

(3) Pravna osoba smatra se sa stajališta ovoga Zakona stranom osobom kad ima
registrirano sjedište izvan područja Republike Hrvatske, osim ako je što drugo
zakonom određeno.

**Vlasništvo nekretnina**

Članak 356.

(1) Strane fizičke i pravne osobe mogu, pod pretpostavkom uzajamnosti,
stjecati na temelju nasljeđivanja vlasništvo nekretnina na području Republike
Hrvatske.

(2) Strane fizičke i pravne osobe mogu, ako zakonom nije drukčije određeno,
pod pretpostavkom uzajamnosti, stjecati vlasništvo nekretnina na području
Republike Hrvatske, ako suglasnost za to dade ministar vanjskih poslova
Republike Hrvatske, po prethodno pribavljenom mišljenju ministra pravosuđa
Republike Hrvatske, ako zakonom nije drukčije određeno.

(3) Strane osobe bez državljanstva koje su iseljenici s područja bivše SFRJ
ili su potomci takvih osoba mogu stjecati vlasništvo nekretnina na području
Republike Hrvatske, ako suglasnost za to stjecanje dade ministar zadužen za
iseljeništvo, po prethodno pribavljenom mišljenju ministra pravosuđa Republike
Hrvatske.

(4) Tko se smatra iseljenikom, određuje se posebnim propisom.

(5) Suglasnost iz stavka 2. i 3. ovoga članka nije upravni akt.

**Suglasnost i mišljenje**

Članak 357.

(1) Ako je za stjecanje prava vlasništva nekretnine potrebna suglasnost
ministra vanjskih poslova ili ministra zaduženoga za iseljeništvo, pravni posao
kojemu je cilj stjecanje toga prava vlasništva ne proizvodi pravni učinak bez
suglasnosti nadležnoga ministra.

(2) O davanju suglasnosti za stjecanje prava vlasništva odlučuje nadležni
ministar na zahtjev strane osobe koja namjerava steći vlasništvo određene
nekretnine ili osobe koja namjerava otuđiti tu nekretninu.

(3) Kad odlučuje o zahtjevu iz stavka 1. ovoga članka, nadležni ministar po
službenoj dužnosti pribavlja prethodno mišljenje ministra pravosuđa Republike
Hrvatske.

(4) Strana osoba kojoj je uskraćena suglasnost za stjecanje prava vlasništva
na nekretnini ne može ponoviti zahtjev za davanje suglasnosti na stjecanje
prava vlasništva iste nekretnine prije nego što protekne pet godina od dana
podnošenja zahtjeva koji je odbijen.

(5) Suglasnost iz stavka 1., 2. i 4. ovoga članka nije upravni akt.

**Nekretnine na isključenom području**

Članak 358.

(1) Strana osoba ne može biti vlasnikom nekretnine koja leži na području
koje je radi zaštite interesa i sigurnosti Republike Hrvatske zakonom
proglašeno područjem na kojem strane osobe ne mogu imati pravo vlasništva, osim
ako je zakonom što drugo određeno.

(2) Stranoj osobi koja je stekla pravo vlasništva na nekretnini prije nego
što je područje na kojemu nekretnina leži proglašeno područjem iz stavka 1.
ovoga članka, prestaje pravo vlasništva te nekretnine, a ona ima pravo na
naknadu prema propisima o izvlaštenju.

(3) Ako strana osoba ne može na području iz stavka 1. ovoga članka steći
vlasništvo nekretnine koje bi inače stekla nasljeđivanjem, ona ima pravo na
naknadu prema propisima o izvlaštenju, kao da joj je ta nekretnina oduzeta u
postupku izvlaštenja.

**Dio deveti**

PRIJELAZNE I ZAVRŠNE ODREDBE

**Glava 1.**

PRETVORBA DRUŠTVENOG VLASNIŠTVA

**Opće odredbe o pretvorbi**

Članak 359.

(1) Što je odredbama ove glave određeno o pretvorbi prava upravljanja,
korištenja i raspolaganja stvarima u društvenom vlasništvu te o pretvorbi prava
korištenja neizgrađenoga građevinskoga zemljišta u društvenom vlasništvu za
nositelje tih prava, vrijedi i za njihove nasljednike i druge pravne sljednike.

(2) Pravo vlasništva i druga prava koja se steknu po odredbama ovoga Zakona
o pretvorbi prava upravljanja, korištenja i raspolaganja stvarima u društvenom
vlasništvu te o pretvorbi prava korištenja građevinskoga zemljišta u društvenom
vlasništvu, stečena su pod uvjetom da nisu u sukobu s pravima koja na bivšim
društvenim stvarima pripadaju drugim osobama na temelju propisa o
denacionalizaciji.

**Pretvorba prava upravljanja,
korištenja i raspolaganja**

Članak 360.

(1) Pravo upravljanja, odnosno korištenja i raspolaganja na stvari u
društvenom vlasništvu postalo je pretvorbom nositelja toga prava - pravo
vlasništva one osobe koja je pretvorbom postala sveopći pravni sljednik
dotadašnjega nositelja prava upravljanja, odnosno korištenja i raspolaganja na
toj stvari, ako je stvar sposobna biti predmetom prava vlasništva; osim ako
posebnim zakonom nije određeno drukčije.

(2) Pravo upravljanja, odnosno korištenja i raspolaganja na stvari u
društvenom vlasništvu osobe koja se do stupanja na snagu ovoga Zakona nije
pretvorila u subjekt prava vlasništva, postaje stupanjem na snagu ovoga Zakona
pravo vlasništva dotadašnjega nositelja prava upravljanja, odnosno korištenja i
raspolaganja na toj stvari, ako je stvar sposobna biti predmetom prava
vlasništva, osim ako posebnim zakonom nije određeno drukčije.

(3) Odredbe stavka 1. i 2. ovoga članka, na odgovarajući se način
primjenjuju na sva stvarna prava.

(4) Za upise prava upravljanja, odnosno korištenja i raspolaganja u
zemljišnim knjigama i u drugim javnim upisnicima koji su provedeni do dana
stupanja na snagu ovoga Zakona, uzet će se da su upisi prava vlasništva.

**Pretvorba prava korištenja
neizgrađenoga građevinskoga zemljišta**

Članak 361.

(1) Pravo korištenja neizgrađenoga građevinskog zemljišta u društvenom
vlasništvu koje nije prestalo do donošenja ovoga Zakona pretvara se njegovim
stupanjem na snagu u pravo vlasništva dotadašnjega nositelja toga prava ili
njegova pravnoga sljednika.

(2) Odredba stavka 1. ovoga članka na odgovarajući se način primjenjuje i na
prvenstveno pravo korištenja građevinskoga zemljišta u društvenom vlasništvu.

(3) Za upise prava iz stavka 1. i 2. ovoga članka u zemljišnim knjigama koji
su izvršeni do dana stupanja na snagu ovoga Zakona uzet će se da su upisi prava
vlasništva.

**Predmnjeve**

Članak 362.

(1) Smatra se da je vlasnik nekretnine u društvenom vlasništvu osoba koja je
u zemljišnim knjigama upisana kao nositelj prava upravljanja, korištenja ili
raspolaganja tom nekretninom, a tko tvrdi suprotno, treba to dokazati.

(2) Smatra se da je osoba koja je u zemljišnoj knjizi upisana kao nositelj
prava korištenja neizgrađenoga građevinskoga zemljišta u društvenom vlasništvu,
odnosno nositelj prvenstvenoga prava korištenja takva zemljišta, vlasnik toga
zemljišta, a tko tvrdi suprotno, treba to dokazati.

(3) Smatra se da su vlasništvo Republike Hrvatske sve stvari iz društvenoga
vlasništva na području Republike Hrvatske glede kojih nije utvrđeno u čijem su
vlasništvu niti djeluje predmnjeva vlasništva iz stavka 1. i 2. ovoga članka, a
tko tvrdi suprotno, treba to dokazati.

(4) Što je u stavku 1. do 3. ovoga članka određeno glede stvari, vrijedi na
odgovarajući način i za prava koja su bila u društvenom vlasništvu.

**Zaštita pretvorenih prava**

Članak 363.

(1) Osoba čije pravo vlasništva potječe od nekadašnjega prava upravljanja
ili korištenja i raspolaganja stvari u društvenom vlasništvu, odnosno od
nekadašnjega prava korištenja ili prvenstvenoga prava korištenja građevinskoga
zemljišta u društvenom vlasništvu, ima pravo na zaštitu svoga prava kao svaki
vlasnik, uz odgovarajuću primjenu odredaba članka 161. do 168. ovoga Zakona,
ako nije što posebno određeno zakonom.

(2) Osoba iz stavka 1. ovoga članka koja se ne može osloniti na predmnjevu
vlasništva, ili koja dokazuje suprotno od nje, dokazat će svoje pravo
vlasništva ako dokaže da je ona odnosno njezin pravni prednik bio stekao pravo
upravljanja ili korištenja i raspolaganja, odnosno pravo korištenja ili
prvenstvenoga prava korištenja građevinskoga zemljišta u društvenom vlasništvu,
na valjanom pravnom temelju i uz ispunjenje svih ostalih pretpostavaka koje su
se za stjecanje toga prava zahtijevale u trenutku stjecanja.

**Upis neuknjiženih prava na
nekretninama**

Članak 364.

(1) Upis prava vlasništva nekretnine koje potječe od nekadašnjega prava
upravljanja ili korištenja i raspolaganja stvari u društvenom vlasništvu
provest će se po pravilima zemljišnoknjižnoga prava, ako ovim člankom Zakona
nije što drugo propisano.

(2) Zemljišnoknjižni sud dopustit će upis prava vlasništva protiv knjižnoga
prednika koji je u zemljišnu knjigu upisan kao vlasnik ili kao nositelj prava
upravljanja, odnosno korištenja i raspolaganja. Ako je pravo upravljanja,
korištenja ili raspolaganja izvanknjižno bilo prenašano na više osoba
uzastopce, upis će se provesti u korist onoga koji dokaže neprekinuti niz
izvanknjižnih stjecanja od knjižnoga prednika do sebe.

(3) Zemljišnoknjižni sud dopustit će uknjižbu prava vlasništva na temelju
privatnih isprava na kojima nije ovjerovljen potpis one osobe čije se pravo
ograničuje, opterećuje, ukida ili prenosi, ako je, nakon promjene osobe
ovlaštene na to raspolaganje, tu ispravu supotpisala i svoj potpis ovjerovila
osoba koja je u času ovjere ovlaštena na potpisivanje takvih isprava, ili osoba
koja je u času ovjere ovlaštena za potpisivanje takvih isprava kao pravni
sljednik osobe koja je nekretninom raspolagala, ili državni pravobranitelj
Republike Hrvatske u slučajevima kad osoba koja je nekretninom raspolagala nema
pravnoga sljednika.

(4) Da bi zemljišnoknjižni sud dopustio uknjižbu po odredbi stavka 3. ovoga
članka, uz izjavu supotpisanu prema pravilima iz toga stavka treba priložiti
javnu ili javnoovjerovljenu ispravu iz koje je vidljiva ovlast supotpisnika, te
dokaz o pravnom sljedništvu ili njegovu izostanku.

(5) Smatrat će se da je osoba čije se pravo ograničuje, opterećuje, ukida
ili prenosi dopustila upis u korist stjecatelja i kad je izjavu o tome u
propisanom obliku dala osoba ovlaštena na supotpis po stavku 3. ovoga članka.

(6) Osobe koje u zemljišnim knjigama nisu upisane kao nositelji prava
upravljanja, korištenja ili raspolaganja, a ne raspolažu ispravom valjanom za
zemljišnoknjižni upis prava vlasništva, upisat će pravo vlasništva tih
nekretnina upisom u zemljišnu knjigu na temelju odluke suda, pošto dokažu da su
bile izvanknjižni nositelji takva prava na nekretnini u društvenom vlasništvu.

(7) Odredbe stavka 1. do 6. ovoga članka vrijede na odgovarajući način i za
izvanknjižne nositelje ograničenih stvarnih prava na nekretninama, ako nije što
drugo zakonom određeno.

**Upis vlasništva u koje se
pretvorilo pravo korištenja građevinskoga zemljišta**

Članak 365.

(1) Upis prava vlasništva nekretnine koje potječe od nekadašnjega prava
korištenja neizgrađenoga građevinskoga zemljišta u društvenom vlasništvu ili od
prvenstvenoga prava korištenja takva zemljišta provest će se po pravilima
zemljišnoknjižnoga prava, a uz odgovarajuću primjenu odredaba članka 364. ovoga
Zakona, ako ovim člankom nije što drugo propisano.

(2) Zemljišnoknjižni će sud na zahtjev osobe koja za to ima pravni interes
dopustiti brisanje društvenoga vlasništva i prava korištenja, odnosno prvenstvenoga
prava korištenja te će upisati pravo vlasništva u korist osobe koja je kao
nositelj prava korištenja, odnosno prvenstvenoga prava korištenja bila upisana
u zemljišnoj knjizi.

(3) U korist osobe koja u zemljišnim knjigama nije upisana kao nositelj prava
korištenja neizgrađenoga građevinskog zemljišta dopustit će zemljišnoknjižni
sud brisanje društvenoga vlasništva te će upisati njezino pravo vlasništva na
temelju rješenja o davanju na korištenje građevinskoga zemljišta, rješenja o
oduzimanju zemljišta iz posjeda prijašnjega vlasnika ili korisnika i davanju
njoj na korištenje (rješenja o provedbi deposedacije u njezinu korist) te
ugovora o međusobnim pravima i obvezama sklopljenim u skladu s uvjetima
uvrđenim u rješenju o davanju na korištenje građevinskoga zemljišta.

(4) U korist osobe koja u zemljišnim knjigama nije upisana kao nositelj
prava korištenja neizgrađenoga građevinskoga zemljišta, a ne može predočiti
isprave navedene u stavku 3. ovoga članka, zemljišnoknjižni sud dopustit će
upis prava vlasništva na temelju odluke suda, pošto ona dokaže da je imala to
pravo korištenja stečeno na valjanom pravnom temelju i na propisani način.

(5) Ako je pravo korištenja ili prvenstveno pravo korištenja preneseno na
više osoba uzastopce, upis će se provesti u korist zadnjeg nositelja toga prava
na neizgrađenom građevinskom zemljištu, ako dokaže neprekinuti niz
izvanknjižnih stjecanja od knjižnoga prednika do sebe.

(6) Tko tvrdi da je pravo korištenja na neizgrađenom građevinskom zemljištu
odnosno prvenstveno pravo korištenja toga zemljišta u međuvremenu izvanknjižno
prestalo, treba to dokazati pred sudom da bi se na temelju sudske odluke
izbrisalo to pravo odnosno pravo vlasništva u koje se ono pretvorilo.

**Glava 2.**

USPOSTAVA PRAVNOGA JEDINSTVA
NEKRETNINE

**Jedinstvenost nekretnine**

Članak 366.

(1) Od dana stupanja na snagu ovoga Zakona, u Republici Hrvatskoj vrijedi
načelo pravne jedinstvenosti određeno člankom 9. ovoga Zakona, ako posebnim
zakonom nije što drugo određeno.

(2) Uspostava jedinstvenosti nekretnine provodi se po odredbama ove glave,
ako posebnim zakonom nije drukčije određeno.

(3) Od dana stupanja na snagu ovoga Zakona pravni poslovi koji su suprotni
načelu jedinstvenosti nekretnine ne proizvode pravne učinke.

(4) Kad dvostrano ili jednostrano obvezni ugovor ne proizvodi pravne učinke
zbog suprotnosti načelu jedinstvenosti nekretnine, svaka ugovorna strana, a i
treći u čiju je korist ugovor sklopljen, ima pravo zahtijevati pravednu izmjenu
ugovora kojom bi se taj nedostatak uklonio.

*Odjeljak 1.*

***Uspostava jedinstva zemljišta i
zgrade***

**Pravno sjedinjenje zemljišta i
upisane zgrade**

Članak 367.

(1) Ako je do stupanja na snagu ovoga Zakona na zemljištu u društvenom
vlasništvu izgrađena zgrada u nečijem vlasništvu te je upisana u zemljišnoj
knjizi kao zemljišnoknjižno tijelo zasebno od zemljišta na kojem je izgrađena,
vlasnik zgrade steći će pravo vlasništva cijele nekretnine spajanjem svih tih
zemljišnoknjižnih tijela u jedno uz upis prava vlasništva na spojenom tijelu u
korist vlasnika zgrade.

(2) Nadležni će sud u slučaju iz stavka 1. ovoga članka odrediti spajanje
zemljišnoknjižnih uložaka u jedan na zahtjev vlasnika zgrade.

(3) U slučaju kad je na istom zemljištu izgrađeno više zgrada koje su
upisane kao zemljišnoknjižna tijela zasebna od zemljišta na kojem su izgrađena,
sud će na zahtjev vlasnika bilo koje od tih zgrada spojiti sva ta
zemljišnoknjižna tijela u jedno zemljišnoknjižno tijelo uz upis prava
vlasništva na njemu u korist svih vlasnika zgrada kao suvlasnika cijele tako
stvorene nekretnine s jednakim suvlasničkim dijelovima.

(4) Svaki od bivših vlasnika zgrada koji su upisom iz stavka 3. ovoga članka
postali suvlasnici nekretnine može putem suda ishoditi utvrđenje veličine
suvlasničkih dijelova prema odnosu vrijednosti zgrada u trenutku spajanja u
jedno zemljišnoknjižno tijelo.

(5) U slučaju kad se zbog uspostave jedinstva nekretnine spaja više
zemljišnoknjižnih tijela u jedno, ne dira se u prava koja su do tog spajanja
postojala u korist ili na teret jednoga i drugoga zemljišnoknjižnoga tijela,
nego će se po službenoj dužnosti upisati u korist, odnosno na teret odnosnoga
suvlasničkoga dijela; a ako to nije moguće, upisat će se u korist, odnosno na
teret spojenoga tijela, svako s onim prvenstvenim redom koje ima prema vremenu
svoga nastanka, odnosno prema provedenom ustupu prvenstva.

**Pravno sjedinjenje zemljišta i
neupisane zgrade**

Članak 368.

(1) Ako je do stupanja na snagu ovoga Zakona na zemljištu u društvenom
vlasništvu izgrađena zgrada koja je u trenutku stupanja na snagu ovoga Zakona u
nečijem vlasništvu, ali nije upisana u zemljišnoj knjizi iako je upisano
zemljište na kojem je izgrađena, vlasnik te zgrade steći će pravo vlasništva
cijele nekretnine upisom postojanja zgrade na zemljišnoj čestici na kojoj je
izgrađena, uz upis prava vlasništva na cijelom zemljišnoknjižnom tijelu u
korist vlasnika zgrade.

(2) Ako je do stupanja na snagu ovoga Zakona na zemljištu u društvenom
vlasništvu izgrađena zgrada koja je u trenutku stupanja na snagu ovoga Zakona u
nečijem vlasništvu, a na tom je zemljištu upisano pravo korištenja
građevinskoga zemljišta u društvenom vlasništvu, odnosno prvenstvenoga prava
korištenja građevinskoga zemljišta u društvenom vlasništvu u korist vlasnika te
zgrade, nadležni će sud na zahtjev vlasnika zgrade odrediti upis iz stavka 1.
ovoga članka na temelju obavijesti nadležnoga katastarskoga tijela da je na
odnosnoj građevinskoj čestici izgrađena zgrada.

(3) Ako je do stupanja na snagu ovoga Zakona na zemljištu u društvenom
vlasništvu izgrađena zgrada koja je u trenutku stupanja na snagu ovoga Zakona u
nečijem vlasništvu, ali na zemljištu nije upisano pravo korištenja
građevinskoga zemljišta u društvenom vlasništvu, odnosno prvenstvenoga prava
korištenja građevinskoga zemljišta u društvenom vlasništvu u korist vlasnika te
zgrade, nadležni će sud na zahtjev vlasnika zgrade odrediti upis iz stavka 1.
ovoga članka na temelju ovršne odluke vlasti kojom je radi izgradnje zgrade
dodijeljeno pravo korištenja njegovu nositelju, s rješenjem o oduzimanju
građevinskoga zemljišta iz posjeda prijašnjega vlasnika ili korisnika i o
davanju toga zemljišta na korištenje, s ugovorom o međusobnim pravima i
obvezama sklopljenim u skladu s uvjetima utvrđenim u tom rješenju, te
obavijesti nadležnoga katastarskoga tijela da je na odnosnoj građevinskoj
čestici izgrađena zgrada.

(4) Ako je do stupanja na snagu ovoga Zakona na zemljištu u društvenom
vlasništvu izgrađena zgrada koja je u trenutku stupanja na snagu ovoga Zakona u
nečijem vlasništvu, ali to zemljište nije upisano u zemljišnu knjigu, vlasnik
te zgrade steći će vlasništvo cijele nekretnine odgovarajućom primjenom
odredaba stavka 3. ovoga članka, s time da će, umjesto upisom u zemljišnu
knjigu, vlasništvo nekretnine steći polaganjem u sud isprave na temelju koje bi
se inače mogao dopustiti upis prema odredbi stavka 3. ovoga članka; na to će se
na odgovarajući način primijeniti odredba članka 120. stavka 4. ovoga Zakona.

**Pravno sjedinjenje nekretnine i
pretvorba prava upravljanja, korištenja ili raspolaganja**

Članak 369.

(1) Ako je do stupanja na snagu ovoga Zakona na zemljištu u društvenom
vlasništvu izgrađena zgrada koja je u trenutku stupanja na snagu ovoga Zakona u
društvenom vlasništvu, a pravo upravljanja, korištenja ili raspolaganja zgradom
pripadalo je pravnoj osobi različitoj od one kojoj je pripadalo pravo
upravljanja ili korištenja i raspolaganja zemljištem, pravo vlasništva cijele
nekretnine steći će vlasnik zgrade na način određen člancima 367. i 368. ovoga
Zakona, koji se primjenjuju na odgovarajući način.

(2) U slučaju iz stavka 1. ovoga članka vlasnik je osoba čije se pravo
upravljanja, korištenja ili raspolaganja pretvorilo u pravo vlasništva prema
odredbama ovoga ili posebnoga zakona.

*Odjeljak 2.*

***Uspostava jedinstva nekretnine
i posebnih dijelova zgrade***

**Povezivanje etažnoga vlasništva sa
suvlasništvom**

Članak 370.

(1) Vlasništvo na posebnom dijelu zgrade (etažno vlasništvo), a isto tako i
pravo raspolaganja na posebnom dijelu zgrade u društvenom vlasništvu, stečeno
na temelju prijašnjih propisa, od stupanja na snagu ovoga Zakona vlasništvo je
posebnih dijelova nekretnine, kako je uređeno odredbama ovoga Zakona, pa se
prosuđuje po njima, ako ovim prijelaznim odredbama nije što posebno određeno.

(2) Vlasnik posebnoga dijela zgrade iz stavka 1. ovoga članka nakon stupanja
na snagu ovoga Zakona ostaje vlasnikom svoga posebnoga dijela nekretnine, a
nositelj prava raspolaganja na posebnom dijelu zgrade postaje vlasnikom toga
posebnoga dijela, s time da se vlasništvo posebnoga dijela nekretnine
neodvojivo povezuje s određenim suvlasničkim dijelom cijele nekretnine po
odredbama stavka 3. i 4. ovoga članka.

(3) Vlasniku posebnoga dijela zgrade iz stavka 2. ovoga članka pripada
stupanjem na snagu ovoga Zakona odgovarajući suvlasnički dio cijele nekretnine,
umjesto njegova dosadašnjega sudjelovanja u zajedničkom nedjeljivom vlasništvu
zajedničkih dijelova porodične zgrade sa suvlasništvom zemljišta, odnosno
umjesto njegova dotadašnjega sudjelovanja u trajnom pravu korištenja
zajedničkih dijelova višestambene zgrade s pravom trajnoga korištenja
zemljišta.

(4) Veličina odgovarajućega suvlasničkoga dijela iz stavka 3. ovoga članka
utvrdit će se odgovarajućom primjenom pravila ovoga Zakona o veličini
odgovarajućega suvlasničkoga dijela nekretnine koji ovlašćuje suvlasnika da ima
u svome vlasništvu posebni dio zgrade; do tada se smatra da su dijelovi svih
suvlasnika jednaki, ali svaki od suvlasnika nekretnine, pa makar i ne bio
vlasnikom posebnoga dijela zgrade, može zahtijevati da se utvrdi veličina
suvlasničkih dijelova koje će sud među njih pravedno podijeliti.

(5) Osobe koje su po prijašnjim propisima imale valjani pravni temelj za
stjecanje vlasništva stana odnosno drugoga posebnoga dijela nekretnine,
ovlaštene su na tom temelju steći taj stan odnosno drugi posebni dio zgrade zajedno
s odgovarajućim suvlasničkim dijelom cijele nekretnine, čija će se veličina
utvrditi prema odredbama stavka 4. ovoga članka.

(6) Vlasništvo određenoga posebnoga dijela nekretnine, povezanoga s
određenim suvlasničkim dijelom te nekretnine, upisuje se u zemljišnoj knjizi uz
odgovarajuću primjenu odredaba predviđenih ovim Zakonom za uspostavu vlasništva
na posebnom dijelu; do tada već provedeni upisi vlasništva na posebnom dijelu
zgrade, odnosno upisi prava raspolaganja na posebnom dijelu zgrade u društvenom
vlasništvu smatraju se upisima prava vlasništva posebnoga dijela nekretnine
povezanoga sa suvlasničkim dijelom te nekretnine koji je određen po stavku 4.
ovoga članka.

Članak 371.

(1) Vlasnik koji je posebni dio zgrade stekao u vlasništvo na temelju
ugovora zaključenoga prema odredbi Zakona o prodaji stanova na kojima postoji
stanarsko pravo, kojim u cijenu stana nije bila uračunata cijena zemljišta,
pošto na temelju odredbe članka 370. stavka 3. ovoga Zakona stekne i
suvlasništvo zemljišta, obvezan je da vrijednost time postignute koristi
naknadi dotadašnjem vlasniku zemljišta.

(2) Obveza naknade iz stavka 1. ovoga članka sastoji se u plaćanju onolikoga
iznosa novca, u onim rokovima i na onaj način, koliko, kada i kako bi kupac
stana bio dužan platiti cijenu zemljišta da je ona bila uračunata u cijenu
stana sukladno odredbama Zakona o prodaji stanova na kojima postoji stanarsko
pravo, s time da rokovi počinju teći od dana stupanja na snagu ovoga Zakona, a
što će se pobliže urediti posebnim propisom koji će Ministarstvo prostornoga
uređenja, graditeljstva i stanovanja donijeti u roku od tri mjeseca od dana
stupanja na snagu ovoga Zakona.

(3) Zastarijevanje obveze naknade iz stavka 1. i 2. ovoga članka ne može
početi teći prije stupanja na snagu ovoga Zakona.

**Posebni dijelovi nastali
prenamjenom, nadogradnjom, prigradnjom ili dogradnjom**

Članak 372.

(1) Tko je do stupanja na snagu ovoga Zakona, a na temelju odobrenja koje je
nadležna vlast dala u granicama svoje ovlasti na takvo imovinskopravno raspolaganje,
o svome trošku proveo prenamjenu zajedničkih prostorija u zgradi u društvenom
vlasništvu u stan ili drugu samostalnu prostoriju, stekao je time na temelju i
u okviru toga odobrenja pravo vlasništva prenamijenjenih prostorija kao
posebnoga dijela nekretnine, zajedno s odgovarajućim suvlasničkim dijelom
cijele nekretnine, u smislu odredaba članka 370. ovoga Zakona.

(2) Odredba stavka 1. ovoga članka primjenjuje se na odgovarajući način i na
nadogradnje, dogradnje i prigradnje nekretnine izvršene do stupanja na snagu
ovoga Zakona na temelju valjanoga odobrenja nadležne vlasti i o svome trošku.

(3) Ako je do stupanja na snagu ovoga Zakona provedena prenamjena,
nadogradnja, pregradnja ili dogradnja iz stavka 1. i 2. ovoga članka, nadležni će
sud na zahtjev zainteresirane osobe odrediti upis u zemljišnoj knjizi toga
vlasništva uspostavljenoga na odgovarajućem suvlasničkom dijelu cijele
nekretnine, a na temelju ovršne sudske odluke kojom je utvrđeno stjecanje
vlasništva posebnoga dijela nekretnine te takve odluke kojom je utvrđena
veličina odgovarajućega suvlasničkoga dijela, odnosno na temelju isprave svih
suvlasnika cijele nekretnine kojom oni priznaju stjecanje vlasništva posebnoga
dijela nekretnine i sporazumno određuju veličinu odgovarajućega suvlasničkoga
dijela na kojem se to vlasništvo osniva.

**Pripadci posebnoga dijela nastali
prenamjenom, nadogradnjom, prigradnjom ili dogradnjom**

Članak 373.

(1) Tko je do stupanja na snagu ovoga Zakona, a na temelju odobrenja koje je
nadležna vlast dala u granicama svoje ovlasti na takvo imovinskopravno
raspolaganje, o svome trošku proveo prenamjenu zajedničkih prostorija u zgradi
u društvenom vlasništvu u dio koji bi služio njegovu posebnom dijelu
nekretnine, njegovo se pravo vlasništva posebnoga dijela protegnulo i na taj
dio kao pripadak tog dijela, osim ako to po odredbama ovoga Zakona ne može biti
pripadak toga posebnoga dijela.

(2) Odredba stavka 1. ovoga Zakona na odgovarajući se način primjenjuje i na
nadogradnje, dogradnje i prigradnje nekretnine urađene do stupanja na snagu
ovoga Zakona na temelju valjanoga odobrenja nadležne vlasti i o svome trošku.

**Glava 3.**

IZVRŠAVANJE OVLASTI GLEDE CIJELE
NEKRETNINE U PRIJELAZNOM RAZDOBLJU

Članak 374.

(1) Odredbama ove glave uređuju se međusobni odnosi suvlasnika dok oni svoje
odnose ne urede sukladno odredbama glave 4. trećega dijela ovoga Zakona.

(2) Izuzetno od odredbe stavka 1. ovoga članka na odnose između suvlasnika
uređene po odredbama ove glave, primjenjuju se odredbe članka 91. i 92. glave
4. trećega dijela ovoga Zakona.

**Međuvlasnički ugovor**

Članak 375.

(1) Uzajamni odnosi suvlasnika u svezi s upravljanjem i korištenjem
nekretnine utvrđuju se ugovorom koji mora biti sklopljen u pisanom obliku
(međuvlasnički ugovor).

(2) Međuvlasnički ugovor iz stavka 1. ovoga članka sadrži osobito:

- veličinu suvlasničkih dijelova nekretnine,

- uvjete i način upravljanja nekretninom,

- pobliže podatke o osobi koja će upravljati nekretninom,

- opseg poslova koje će obavljati ta osoba, odgovornost za obavljanje
poslova i sl.,

- uvjete i način prikupljanja i raspolaganja sredstvima zajedničke pričuve,

- ime suvlasnika ovlaštenoga za predstavljanje i zastupanje suvlasnika prema
upravitelju, odnosno trećim osobama i granice njegovih ovlasti,

- uvjete i način korištenja zajedničkih prostorija, uključujući i stan
namijenjen za nadstojnika zgrade, te uređaja i zemljišta koje pripada određenoj
nekretnini.

(3) Odluke koje proizlaze iz međuvlasničkoga ugovora obvezuju sve suvlasnike
ako je ugovor sklopila većina suvlasnika čiji suvlasnički dijelovi čine više od
polovice vrijednosti svih posebnih dijelova nekretnine.

(4) Odredbe međuvlasničkoga ugovora imaju učinak i prema suvlasniku koji je
to pravo stekao nakon sklapanja međuvlasničkoga ugovora.

Članak 376.

(1) Ako je nekretninom upravljao fond u stambenom gospodarstvu, suvlasnici
su dužni tom fondu dostaviti ugovor iz članka 375. ovoga Zakona i obavijestiti
ga o računu sredstava zajedničke pričuve.

(2) U slučaju iz stavka 1. ovoga članka, fondovi u stambenom gospodarstvu
prestaju upravljati određenom nekretninom nakon što suvlasnici te nekretnine
dostave fondu ugovor sklopljen s upraviteljem, a najkasnije u roku od dvanaest
mjeseci od dana stupanja na snagu ovoga Zakona.

**Ugovor u svezi zajedničkih
dijelova**

Članak 377.

Ako se u jednoj nekretnini nalaze zajednički dijelovi i uređaji koji koriste
i drugim nekretninama (krov, oluci, fasada, kotlovnica), odnosno nadstojnički
stan koji pripada i drugim nekretninama, suvlasnici tih nekretnina dužni su
sklopiti ugovor o upravljanju i korištenju tih zajedničkih dijelova i uređaja,
odnosno nadstojničkoga stana.

**Upravitelj**

Članak 378.

(1) Suvlasnici nekretnine su dužni poslove upravljanja nekretninom povjeriti
upravitelju u skladu s ugovorom kojega s tim upraviteljem sklapaju.

(2) Upravitelj može biti fizička ili pravna osoba upisana za obavljanje tih
poslova.

(3) Upravitelj upravlja nekretninom u ime i za račun suvlasnika u granicama
ovlasti utvrđenih ugovorom.

(4) Upravitelj raspolaže sredstvima zajedničke pričuve.

(5) Upravitelj zastupa suvlasnike u svezi s upravljanjem nekretninom u
postupcima pred državnim tijelima, ako ugovorom iz stavka 1. ovoga članka nije
drukčije određeno.

(6) Ako upravitelj upravlja s više nekretnina, dužan je poslovanje svake
nekretnine voditi odvojeno.

**Upraviteljeve dužnosti i ovlasti**

Članak 379.

(1) Upravitelj je dužan osobito:

- brinuti se da se zajednički dijelovi nekretnine održavaju u graditeljskom
i funkcionalnom stanju, nužnom za normalno korištenje,

- obavljati povremeni i godišnji pregled nekretnine i o tome sačiniti
zapisnik,

- utvrditi visinu sredstava zajedničke pričuve koju snosi pojedini
suvlasnik,

- raspoređivati i druge troškove nekretnine na suvlasnike, naplaćivati
dugovanja te redovno podmirivati te troškove prema trećima, sukladno sredstvima
kojima raspolaže,

- obavještavati suvlasnike na prikladan način o obavljenim poslovima,

- obavljati i druge poslove u skladu s obvezama preuzetim ugovorom iz članka
378. ovoga Zakona,

- položiti svakom suvlasniku uredan račun o poslovanju u prethodnoj
kalendarskoj godini i staviti mu na prikladan način na uvid isprave na kojima
se temelji, i to najkasnije do 30. lipnja svake godine,

- izraditi pregled predviđenih poslova za održavanje i poboljšice, kao i
predvidivih troškova i opterećenja u narednoj kalendarskoj godini (godišnji
program) ili za višegodišnje razdoblje, te to na prikladan način objaviti u
kući najkasnije do isteka tekuće kalendarske godine,

- prikupiti više ponuda za poslove održavanja koji se ponavljaju u razmacima
duljim od jedne godine kao i za veće radove radi poboljšice.

(2) Suvlasnici, u čije ime upravitelj upravlja nekretninom, dužni su o
promjeni osobe upravitelja ili o promjenama njegovih ovlasti koje se i njih tiču,
obavijestiti najmoprimce i zakupnike na prikladan način; ono što bi
neobaviješteni najmoprimci i zakupnici ispunili osobi koja više nije upravitelj
ili više nije ovlaštena primiti ispunjenje, valjano je ispunjeno i oslobađa
dužnike obveze, ali samo ako nisu znali za tu promjenu.

(3) Upravitelja koji postupa suprotno obvezama iz ovoga članka, suvlasnici
mogu razriješiti dužnosti te im je dužan naknaditi štetu koja nastane radi
njegove nemarnosti ili propusta.

**Zajednička pričuva**

Članak 380.

(1) Sredstva zajedničke pričuve suvlasnici su dužni uplaćivati na račun koji
će u tu svrhu otvoriti, prema utvrđenom godišnjem, odnosno višegodišnjem
programu.

(2) Sredstva iz stavka 1. ovoga članka suvlasnici su dužni uplaćivati
najmanje u visini koja odgovara 0,54% vrijednosti njihova posebnoga dijela,
godišnje.

(3) Ako suvlasnici prikupe sredstva zajedničke pričuve u iznosu većem od 10%
vrijednosti nekretnine, ta sredstva privremeno nisu dužni izdvajati sve dok se
njihov iznos smanji ispod propisanoga minimuma iz stavka 3. ovoga članka.

(4) Sredstva iz stavka 1. ovoga članka suvlasnici su dužni uplaćivati
mjesečno.

**Troškovi upravljanja**

Članak 381.

Dok se ne utvrde vrijednosti posebnih dijelova nekretnine udio vlasnika posebnoga
dijela nekretnine u troškovima upravljanja odredit će se na način da visina
udjela odgovara udjelu korisne površine stana ili na druge samostalne
prostorije koja je u njegovu vlasništvu, prema zbroju korisnih površina svih
stanova i drugih samostalnih prostorija u nekretnini.

**Hitni popravci**

Članak 382.

(1) Ako suvlasnici ne osiguraju upravljanje nekretninom, jedinica lokalne
samouprave i jedinica lokalne samouprave i uprave odredit će fizičku ili pravnu
osobu za obavljanje hitnih popravaka na toj nekretnini.

(2) Hitnim popravcima razumijevaju se radovi koji se javljaju nenadano i
kojima se sprječavaju posljedice za život i zdravlje ljudi kao i veća oštećenja
nekretnine.

(3) U slučaju iz stavka 1. ovoga članka suvlasnici su dužni osobi koja obavi
hitne popravke platiti troškove u roku osam dana od dana kada ih ta osoba
pisano obavijesti o iznosu dugovanja.

(4) Račun o obavljenom hitnom popravku smatra se vjerodostojnom ispravom u
ovršnom postupku.

(5) Radi osiguravanja naplate nepodmirenih iznosa, pravna osoba koja je
obavila hitne popravke ima pravo upisa hipoteke na stan, odnosno drugi posebni
dio zgrade onih suvlasnika koji nisu podmirili troškove popravka.

**Nužni popravci**

Članak 383.

(1) Kada zbog oštećenja zajedničkih dijelova i uređaja nekretnine postoji
opasnost za život i zdravlje ljudi, građevinski inspektor naredit će
upravitelju nekretnine, odnosno suvlasnicima ako nemaju upravitelja, izvršenje
nužnih popravaka.

(2) Žalba izjavljena protiv rješenja inspektora ne zadržava ovrhu rješenja.

(3) Radi osiguravanja naplate troškova popravaka iz stavka 1. ovoga članka,
tražitelj ovrhe ima pravo upisa hipoteke na stan, odnosno drugi posebni dio
nekretnine onih suvlasnika koji nisu podmirili troškove popravka.

**Rok za zaključenje ugovora**

Članak 384.

Suvlasnici su dužni međuvlasnički ugovor iz članka 375., ugovor u svezi sa
zajedničkim dijelovima iz članka 377. i ugovor s upraviteljem iz članka 378.
ovoga Zakona zaključiti u roku od dvanaest mjeseci od dana stupanja na snagu
ovoga Zakona.

**Prinudna uprava**

Članak 385.

(1) Ako suvlasnici nisu osigurali upravljanje nekretninom u roku iz članka
384. ovoga Zakona, jedinice lokalne samouprave odredit će fizičku ili pravnu
osobu koja će obavljati poslove uprave tom nekretninom (prinudni upravitelj).

(2) Prinudni upravitelj ima sve ovlasti upravitelja nekretninom propisane
odredbama ove glave Zakona.

**Prestanak rada fondova**

Članak 386.

Fondovi u stambenom gospodarstvu prestaju s radom u roku od dvanaest mjeseci
od dana stupanja na snagu ovoga Zakona.

**Donošenje podzakonskih propisa**

Članak 387.

(1) Namjenu sredstava zajedničke pričuve, vrste i način otklanjanja hitnih i
nužnih popravaka, dostavljanje podataka o stanovima nadležnom upravnom tijelu
jedinica lokalne samouprave i jedinica lokalne samouprave i uprave, preuzimanje
sredstava i djelatnika fonda, prijenos sredstava zatečenih na računu fonda te
uvjete i način prestanka rada fondova uredit će Vlada Republike Hrvatske
posebnom uredbom.

(2) Vlada Republike Hrvatske uredbu iz stavka 1. ovoga članka donijet će u
roku od tri mjeseca od dana stupanja na snagu ovoga Zakona.

**Glava 4.**

ZAVRŠNE ODREDBE

**Djelovanje zakona**

Članak 388.

(1) Stjecanje, promjena, pravni učinci i prestanak stvarnih prava od
stupanja na snagu ovoga Zakona prosuđuju se prema njegovim odredbama, ako ovim
prijelaznim i završnim odredbama ili posebnim zakonom nije drukčije određeno.

(2) Stjecanje, promjena, pravni učinci i prestanak stvarnih prava do
stupanja na snagu ovoga Zakona prosuđuju se prema pravilima koja su se primjenjivala
u trenutku stjecanja, promjene i prestanka prava i njihovih pravnih učinaka.

(3) Rokovi koji su za stjecanje i prestanak stvarnih prava određeni ovim
Zakonom, ako su bili počeli teći prije nego što je on stupio na snagu,
nastavljaju teći u skladu s odredbom stavka 2. ovoga članka, ali ne dulje nego
što bi trebao isteći rok određen ovim Zakonom ako bi počeo teći u času njegova
stupanja na snagu.

(4) U rok za stjecanje dosjelošću nekretnina koje su na dan 8. listopada
1991. godine bile u društvenom vlasništvu, kao i za stjecanje stvarnih prava na
tim nekretninama dosjelošću, računa se i vrijeme posjedovanja proteklo prije
toga dana.

(5) Zaštita povjerenja u istinitost i potpunost zemljišnih knjiga određena
ovim Zakonom neće se primjenjivati u korist stjecanja do kojih dođe unutar roka
od pet godina od stupanja ovoga Zakona na snagu, ako se njime stječe nekretnina
na kojoj je bilo upisano društveno vlasništvo, a nije brisano prije nego što je
ovaj Zakon stupio na snagu.

**Stečena prava**

Članak 389.

(1) Stupanjem na snagu ovoga Zakona ne dira se u postojeće odnose vlasnika,
odnosno suvlasnika stvari, s jedne, te osoba koje su na valjanom pravnom
temelju i na valjani način stekle prava glede tih stvari, s druge strane.

(2) Prava na nekretninama, upisana u zemljišne knjige, zadržavaju svoj
prvenstveni red i nakon pretvorbe društvenog vlasništva i uspostave jedinstva
nekretnina.

(3) Međusobne odnose vlasnika, odnosno suvlasnika nekretnina, s jedne, te
stanara, odnosno najmoprimaca i zakupnika, s druge strane, uređuju pravila
obveznoga prava, ako nisu uređeni posebnim zakonom.

**Iznimke od pretvorbe prava
upravljanja, korištenja i raspolaganja**

Članak 390.

(1) Odredbe članka 360. do 365. ovoga Zakona ne odnose se na stvari na
kojima su pravo upravljanja, korištenja i raspolaganja imale bivše društvene i
društveno-političke organizacije, na stvari koje nisu unesene u društveni
kapital pravnih osoba u postupku pretvorbe na temelju Zakona o pretvorbi
društvenih poduzeća, te na stvari pravnih osoba u društvenom vlasništvu sa
sjedištem na prije okupiranom, a sada oslobođenom području Republike Hrvatske.

(2) Pretvorba prava upravljanja, korištenja i raspolaganja na stvarima iz
stavka 1. ovoga članka uredit će se posebnim zakonom.

**Raspolaganje nekretninama u vlasništvu
jedinica lokalne samouprave**

Članak 391.

(1) Nekretninu u vlasništvu jedinica lokalne samouprave i jedinica lokalne
uprave i samouprave poglavarstva tih jedinica mogu otuđiti ili njom na drugi
način raspolagati samo na osnovu javnog natječaja i uz naknadu utvrđenu po
tržnoj cijeni, ako zakonom nije drukčije određeno.

(2) Pravni poslovi sklopljeni protivno odredbama ovoga članka ništavi su.

**Nalazni uredi**

Članak 392.

(1) Ministarstvo unutarnjih poslova ustrojit će nalazne urede i rad u njima
u roku od tri mjeseca od dana stupanja na snagu ovoga Zakona.

(2) Do ustroja nalaznih ureda po odredbi stavka 1. ovoga članka, poslove
nalaznih ureda obavljaju policijske postaje.

**Iznimke od primjene Zakona o
zakupu poslovnoga prostora**

Članak 393.

Na ugovore o zakupu zaključene sukladno odredbama članka 32. ovoga Zakona ne
primjenjuju se odredbe Zakona o zakupu poslovnoga prostora.

**Prestanak važenja zakona**

Članak 394.

(1) Stupanjem na snagu ovoga Zakona prestaju važiti sljedeći zakoni:

- Zakon o osnovnim vlasničkopravnim odnosima ("Narodne novine",
br. 53/91.),

- Zakon o vlasništvu na dijelovima zgrada ("Narodne novine", br.
52/73.),

- Zakon o prometu zemljišta i zgrada ("Narodne novine", br.
52/73.),

- Zakon o prenamjeni zajedničkih prostorija u stanove ("Narodne
novine", br. 37/88.),

- Osnovni zakon o stjecanju prava vlasništva na poljoprivrednim oruđima i o
korištenju poljoprivrednog oruđa od strane građana ("Narodne novine",
br. 52/71.),

- Glava II i III Zakona o stambenim odnosima ("Narodne novine",
br. 51/85., 42/86., 22/92. i 70/93.),

-Zakon o korištenju dijela sredstava amortizacije za velike popravke
stambenih zgrada ("Narodne novine", br. 39/88. i 33/89.) i

- Zakon o fondovima u stambenom i komunalnom gospodarstvu ("Narodne
novine", br. 53/90. i 76/93.).

(2) Stupanjem na snagu ovoga Zakona prestaje važiti Zakon o građevinskom
zemljištu ("Narodne novine", br. 48/88. - pročišćeni tekst, 16/90. i
53/90.), a postupci započeti po odredbama toga Zakona, dovršit će se po
odredbama ovoga Zakona, ako su povoljniji za nositelja prava korištenja.

(3) Stupanjem na snagu ovoga Zakona prestaje važiti Uredba o korištenju
sredstava amortizacije stanova i stambenih zgrada ("Narodne novine",
br. 19/95.).

(4) Stupanjem na snagu ovoga Zakona stavljaju se izvan snage odredbe
sljedećih članaka zakona:

- članka 966. do 996. Zakona o obveznim odnosima, koji je preuzet kao Zakon
Republike Hrvatske Zakonom o preuzimanju Zakona o obveznim odnosima
("Narodne novine", br. 53/91. i 73/91.),

- članka 34. i 53. Zakona o građenju ("Narodne novine", br.
77/92.).

**Tumačenje i primjena zakonskih
odredaba**

Članak 395.

(1) Od dana stupanja na snagu ovoga Zakona mogu se odredbe propisa koji su
na snazi, a različito uređuju društveno od ostaloga vlasništva, tumačiti i primjenjivati
samo u skladu s načelom jednovrsnosti vlasništva.

(2) Od dana stupanja na snagu ovoga Zakona mogu se odredbe propisa koji su
na snazi, a različito uređuju pripadanje zgrada, odnosno dijelova zgrada od
pripadanja zemljišta, tumačiti i primjenjivati samo u skladu s načelom
jedinstvenosti nekretnine.

**Stupanje na snagu**

Članak 396.

Ovaj Zakon stupa na snagu 1. siječnja 1997. godine.

Klasa: 941-06/95-01/01

Zagreb, 2. listopada 1996.

ZASTUPNIČKI DOM

SABORA REPUBLIKE HRVATSKE

Predsjednik
Zastupničkog doma Sabora
**akademik Vlatko Pavletić,** v. r.

---

[![](dodaci\1996\TipkaPočStr.GIF)](http://www.nn.hr/Narodne.htm)[![](dodaci\1996\TSluzGl.GIF)](http://www.nn.hr/Glasilo/index.htm)[![](dodaci\1996\TPretra.GIF)](http://www.nn.hr/search/iaquery.exe)![](dodaci\1996\TElPosta.GIF)

Zakon, NN 91/1996-1596