## Rješenje Ustavnog suda Republike Hrvatske broj: U-I-2385/2011 od 5. ožujka 2013.

### NN 32/2013 (15.3.2013.), Rješenje Ustavnog suda Republike Hrvatske broj: U-I-2385/2011 od 5. ožujka 2013.

USTAVNI SUD REPUBLIKE HRVATSKE

589

Ustavni sud Republike Hrvatske, u sastavu Jasna Omejec, predsjednica Suda, te suci Mato Arlović, Marko Babić, Snježana Bagić, Slavica Banić, Mario Jelušić, Davor Krapac, Ivan Matija, Antun Palarić, Duška Šarin i Miroslav Šeparović, rješavajući o prijedlogu za pokretanje postupka za ocjenu suglasnosti zakona s Ustavom Republike Hrvatske (»Narodne novine« broj 56/90., 135/97., 113/00., 28/01. i 76/10.), na sjednici održanoj 5. ožujka 2013. donio je

RJEŠENJE

I. Odbacuje se prijedlog za pokretanje postupka za ocjenu suglasnosti s Ustavom članka 1. Zakona o izmjenama i dopunama Kaznenog zakona (»Narodne novine« broj 71/06.).

II. Ovo rješenje objavit će se u »Narodnim novinama«.

Obrazloženje

1. Zdenka Leko, sutkinja za mladež Općinskog suda u Osijeku podnijela je prijedlog, koji pogrešno naziva zahtjev, za pokretanje postupka za ocjenu suglasnosti s Ustavom članka 1. Zakona o izmjenama i dopunama Kaznenog zakona (»Narodne novine« broj 71/06.; u daljnjem tekstu: ZID KZ/06).

2. Članak 1. ZID-a KZ/06 kojim je izmijenjen članak 19. Kaznenog zakona (»Narodne novine« broj 110/97., 27/98., 50/00., 129/00., 51/01., 111/03., 190/03., 105/04. i 84/05.; u daljnjem tekstu: KZ), zastara kaznenog progona, u dijelu koji predlagateljica osporava, glasi:

»Članak 1.

(...)

Iza stavka 2. dodaje se stavak 3. koji glasi:

'(2) Zastara kaznenog progona za kaznena djela počinjena na štetu djeteta i maloljetne osobe ne teče do njihove punoljetnosti'.«

2.1. Predlagateljica u prijedlogu navodi da je pred Općinskim sudom u Osijeku u tijeku kazneni postupak protiv okrivljenika Ž. M. iz O. broj: KRM-119/10, zbog kaznenog djela iz članka 215. stavka 1. KZ-a, sprječavanje i neizvršenje mjera za zaštitu djeteta i maloljetne osobe.

Kazneni postupak vodi se na temelju optužnog prijedloga Općinskog državnog odvjetništva u Osijeku od 18. ožujka 2004., jer je optuženik u razdoblju od 24. prosinca 2002. pa nadalje kao otac mlt. L. M., iako je rješenjem Centra za socijalnu skrb u Osijeku i pravomoćnom presudom Općinskog suda u Osijeku broj: Ps-149/02-19 od 4. lipnja 2003. određeno pravo majke S. druženja i susreta s mlt. djetetom, odbijao postupiti po navedenom rješenju i presudi i nije dopustio majci susrete i druženje s djetetom.

Predlagateljica dalje navodi da je branitelj okrivljenika tijekom postupka istaknuo prigovor zastare kaznenog progona koji je obrazložio:

»(...), a obzirom na uputu Županijskog suda u Osijeku da se spis uputi na ocjenu ustavnosti vezano za zastaru kaznenog progona iz čl. 19. st. 3. Kaznenog zakona, obzirom da je taj članak stupio na snagu 01.10.2006. godine, a kazneni progon protiv okrivljenika je započet 29.03.2004. godine, dakle u vrijeme kada ovaj članak Zakona nije bio na snazi, a postupak je započet po starom zakonu, koji je povoljniji za okrivljenika, pa smo mišljenja da je obzirom da je iz činjeničnog opisa kaznenog djela nije vidljivo što bi to okrivljenik počinio 2004. i 2005. godine, da je nastupila apsolutna zastara kaznenog progona. Obzirom na ovu činjenicu, predlažemo da Ustavni sud da svoju ocjenu da li se u odnosu na okrivljenika primjenjuje odredba iz 2006. god., ili se primjenjuje odredba o zastari ranijeg zakona, koji je povoljniji za okrivljenika.«

Sudsko vijeće prihvatilo je prijedlog branitelja okrivljenika i donijelo rješenje:

»Od Ustavnog suda Republike Hrvatske u Zagrebu zatražit će se podatak da li se odredba čl. 19. st. 3. Kaznenog zakona primjenjuje na okrivljenika, ako je postupak pokrenut prije nego što je navedena odredba stupila na snagu ili se ima primijeniti zakon koji je blaži za okrivljenika, a po kojem je započet kazneni postupak.«

Na temelju navedenog rješenja sutkinja za mladež podnijela je prijedlog u kojem predlaže da Ustavni sud utvrdi je li osporeni članak 1. ZID-a KZ/06 u suprotnosti s člankom 89. stavcima 4. i 5. i člankom 5. stavkom 1. Ustava.

Ustavni sud nije nadležan za odlučivanje.

3. Člankom 125. alinejom 1. Ustava propisano je:

»Članak 125.

Ustavni sud Republike Hrvatske:

– odlučuje o suglasnosti zakona s Ustavom;

(...)«

Prijedlogom za pokretanje postupka za ocjenu suglasnosti osporenog članka ZID-a KZ/06 s Ustavom predlagateljica zapravo traži od Ustavnog suda pravno tumačenje (shvaćanje) osporenog članka u konkretnom sudskom postupku te pritom upućuje na njegovu eventualnu neustavnost.

Prema mjerodavnim odredbama Ustava, u postupku apstraktne kontrole ustavnosti zakona, Ustavni sud nije nadležan davati pravna tumačenja o primjeni neke zakonske odredbe, poglavito u pojedinačnim slučajevima.

4. Pritom predlagateljicu treba uputiti da je o pitanju primjene osporenog članka ZID-a KZ/06, pravno shvaćanje zauzeo Vrhovni sud Republike Hrvatske (u daljnjem tekstu: Vrhovni sud) na sjednici Kaznenog odjela još 10. studenoga 2006. broj: Su IVk 155/2006-8, a u skladu sa svojom nadležnošću utvrđenom člankom 33. stavkom 5. Zakona o sudovima (»Narodne novine« broj 150/05., 16/07., 113/08., 153/09., 116/10. i 122/10. – pročišćeni tekst, 277/11. i 130/11.). U navedenom pravnom shvaćanju Vrhovnog suda, između ostalog se navodi:

»Ako je u trenutku stupanja na snagu Zakona o izmjenama i dopunama Kaznenog zakona već nastupila zastara kaznenog progona ili izvršenja kazne, novi, produljeni rokovi, ne mogu se primijeniti, budući da zastara ne može početi iznova teći.

Međutim, ako u trenutku stupanja na snagu Zakona o izmjenama i dopunama Kaznenog zakona za pojedino kazneno djelo nije nastupila zastara kaznenog progona ili zastara izvršenja kazne, primijenit će se novi, promijenjeni zastarni rokovi navedenog Zakona.«

Ustavni sud također napominje da je u više svojih odluka odlučivao o pitanju primjene osporenog članka ZID-a KZ/06, u kojima je prihvatio pravno shvaćanje koje je zauzeo Vrhovni sud, kao npr. u odluci broj: U-III-1680/2008 od 13. svibnja 2010. objavljenoj u »Narodnim novinama« broj 67/10.

5. Člankom 32. Ustavnog zakona propisano je:

»Članak 32.

Ustavni sud će rješenjem odbaciti zahtjev, prijedlog i ustavnu tužbu ako nije nadležan za odlučivanje (...)«

Polazeći od utvrđenja i stajališta iznesenih u točkama 3. i 4. obrazloženja ovog rješenja, Ustavni sud utvrđuje da nije nadležan za odlučivanje u predmetu predlagateljice u postupku apstraktne kontrole zakona s Ustavom.

Stoga je na temelju članka 32. Ustavnog zakona riješeno kao u izreci.

Broj: U-I-2385/2011

Zagreb, 5. ožujka 2013.

USTAVNI SUD REPUBLIKE HRVATSKE

Predsjednica

dr. sc. Jasna Omejec, v. r.

Rješenje, NN 32/2013-589