## Odluka Ustavnog suda Republike Hrvatske broj U-III-2028/2002 od 8. srpnja 2004.

### NN 101/2004 (21.7.2004.), Odluka Ustavnog suda Republike Hrvatske broj U-III-2028/2002 od 8. srpnja 2004.

# USTAVNI SUD REPUBLIKE HRVATSKE

1982

Ustavni sud Republike Hrvatske, u Prvom vijeću
za odlučivanje o ustavnim tužbama, u sastavu sudac Željko Potoč­njak,
predsjednik Vijeća, te suci Ivan Matija, Agata Račan, Smilj­ko Sokol, Nevenka
Šernhorst i Milan Vuković, članovi Vijeća, u postupku pokrenutom ustavnom
tužbom Medijskog centra »G. S.« iz O., kojeg zastupa R. K., odvjetnik iz O., na
sjednici održanoj 8. srpnja 2004. godine, jednoglasno je donio

## ODLUKU

I. Ustavna tužba se usvaja.

II. Ukida se presuda Županijskog suda u
Vukovaru, broj:       Gž-918/02-3 od 17.
srpnja 2002. godine i presuda Općinskog suda u Vinkovcima u točkama II. i III.
izreke, broj: P-1139/00 od 16. travnja 2002. godine.

III. Predmet se vraća Općinskom sudu u
Vinkovcima, na ponovno odlučivanje u dijelovima u kojima je izreka
prvostupanjske presude ukinuta točkom II. ove Odluke.

IV. Ova odluka objavit će se u »Narodnim
novinama«.

Obrazloženje

1. Ustavna tužba podnijeta je protiv presude
Županijskog suda u Vukovaru, broj: Gž-918/02-3 od 17. srpnja 2002. godine,
kojom je odbijena žalba podnositelja i potvrđena presuda Općin­skog suda u
Vinkovcima, broj: P-1139/00 od 16. travnja 2002. godine.

Prvostupanjskom presudom naloženo je
podnositelju (tuže­niku u tom postupku) da u prvom sljedećem broju »G. S.« na
istim mjestima i na isti način na koji je objavljena prijeporna informacija u
istom dnevnom listu na naslovnoj stranici i u rubrici »Crna kronika« od 8.
rujna 2000. godine s tužiteljevom (D. K.) fotografijom pod naslovom »Priveden
zbog zlouporabe položaja i ovlasti u »S. O.« – nezakonito do 8.000.000,00
kuna«, objavi ispra­vak te informacije s tužiteljevom fotografijom iste
veličine uz ispravak, ispriku i bez komentara. Točkom II. izreke te presude
naloženo je podnositelju da tužitelju isplati 30.000,00 kuna zajedno s
pripadajućim zateznim kamatama tekućim od presu­đe­nja do isplate, na ime
naknade nematerijalne štete za pretrpljene psihičke bolove i strah. Tužitelj je
odbijen s preostalim dijelom tužbenog zahtjeva u iznosu od 50.000,00 kuna
(točka III. izreke presude).

2. Podnositelj smatra
da su osporenim presudama povrije­đena ustavna prava zajamčena člankom 14.
stavkom 2. i člankom 26. Ustava. Podnositelj nije izrijekom istakao povrede
ustavnih prava propisanih odredbama članka 29. stavka 1. Ustava, ali to
proizlazi iz sadržaja ustavne tužbe.

Nadalje podnositelj
navodi da je Općinski sud u Vinkovcima počinio apsolutno bitnu povredu odredaba
parničnog postupka propisanu člankom 354. stavkom 2. točkom 7. Zakona o parnič­nom
postupku (»Narodne novine«, broj 53/91., 91/92., 58/93., 112/99. i 88/01., u
daljnjem tekstu: ZPP), jer punomoćniku podnositelja nije bio uredno dostavljen
poziv na raspravu održanu dana 16. travnja 2002. godine. Na toj raspravi
saslušan je tužitelj, svjedok I. P. i preinačen je tužbeni zahtjev u odnosu na
visinu naknade štete (zahtjev je s 100.000,00 kuna snižen na 80.000,00 kuna),
čime je u bitnome podnositelj kao tuženik u tom postupku onemogućen da
raspravlja pred sudom. Ovu apsolutno bitnu povredu parničnog postupka
Županijski sud u Vukovaru nije pravil­no ocijenio i ukinuo prvostupanjsku
presudu, već je odlučio suprotno odredbama ZPP-a i sudskoj praksi (te se time
povrede odredaba parničnog postupka protežu i na taj sud), čime je neposredno
povrijeđeno pravo na raspravljanje u postupku, sudjelovanje u izvođenju dokaza
(ispitivanje tužitelja i svjedoka), te pravo na očitovanje u svezi sniženja
tužbenog zahtjeva.

U ustavnosudskom postupku zatražen je spis
predmeta Općinskog suda u Vinkovcima, broj: P-1139/00.

*Ustavna tužba je osnovana.*

3. Uvidom u spis predmeta i osporene presude
utvrđeno je sljedeće:

– dana 16. travnja 2002. godine održana je
rasprava, na koju nije pristupio punomoćnik podnositelja. U spisu se nalazi
omotnica s pozivom na tu raspravu za punomoćnika podnositelja na kojoj­ je
otisnut štambilj pošte – obaviješten, nije podigao pošiljku,

– Općinski sud u Vinkovcima na početku tog
raspravnog zapisnika utvrđuje da »ročištu nije pristupio punomoćnik tuženika za
kojega je dostava vraćena s
obrazloženjem da je isti obaviješ­ten o pismenu isto nije podigao«, te
je odlučeno da će se ročište za glavnu raspravu održati u odsustvu tuženika,

– na tom ročištu saslušan je svjedok I. P. i
tužitelj osobno (u svezi straha i pretrpljenih psihičkih problema), te je
punomoćnik tužitelja snizio tužbeni zahtjev za naknadu štete. Na taj je način
dokazni postupak dovršen, objavljeno je da je glavna rasprava zaključena, te da
će se odluka suda dostaviti naknadno,

– u žalbi podnositelj navodi da je na navedeni
način – nezakonitom dostavom – došlo do apsolutno bitne povrede odredaba
parničnog postupka propisane člankom 354. stavkom 2. točkom 7. ZPP-a,

– Županijski sud u Vukovaru u obrazloženju
presude navodi: »Ne stoje žalbeni navodi iz članka 354. stavka 2. točke 7.
ZPP-a, jer punomoćniku tuženika uručen je poziv za raspravu održanu 16. travnja
2002. godine, ali punomoćnik tuženika poziv nije podigao. Dakle, sve procesne
radnje koje su provedene na toj raspravi provedene su sukladno odredbama
parničnog postupka, jer nepreuzimanje poziva za glavnu raspravu rizik je
stranke, ali je u sferi njezine procesne dispozicije.«(...)

4. Mjerodavne odredbe ZPP-a glase:

»Članak 354. stavak 1. točka 7.

Bitna povreda odredaba parničnog postupka uvijek
postoji: (...)

7. ako kojoj stranci nezakonitim postupanjem, a
osobito propuštanjem dostave, nije dana mogućnost da raspravlja pred sudom.«

»Članak 141.

Ako se osoba kojoj se pismeno ima dostaviti ne
zatekne u svom stanu, dostava se obavlja predajom pismena kome od njezinih
odraslih članova domaćinstva, koji je dužan primiti pismeno. Ako se oni ne
zateknu u stanu, pismeno će se predati kuće­pazitelju ili susjedu, ako oni na
to pristanu.

Ako se dostava obavlja na radnom mjestu osobe
kojoj se pismeno ima dostaviti, a ta se osoba tu ne zatekne, dostava se može
obaviti osobi koja na istom mjestu radi, ako ona pristane da primi pismeno.«

»Članak 142. stavak 2.

Ako se osoba kojoj se pismeno mora osobno
dostaviti ne zatekne tamo gdje se dostava ima obaviti, dostavljač će se
obavijestiti kad bi i na kojem mjestu mogao tu osobu zateći i ostaviti joj kod
jedne od osoba navedenih u članku 141. stavku 1. i 2. ovog zakona pismenu
obavijest da radi primanja pismena bude u određeni dan i sat u svom stanu
odnosno na svom radnom mjestu. Ako i nakon toga dostavljač ne zatekne osobu
kojoj se pismeno ima dostaviti, postupit će se prema odredbama članka 141. ovog
zakona, i time se smatra da je dostava obavljena.«

5. Iz obrazloženja pobijanih presuda i navoda
ustavne tužbe proizlazi da je podnositelju povrijeđeno postupovno pravo tije­kom
donošenja prvostupanjske presude, koju povredu nije otklonio drugostupanjski
sud.

Županijski sud u Vukovaru tim je povredama dao
značaj relativno bitnih, unatoč jasne odredbe članka 354. stavka 1. točka 7.
ZPP-a, odnosno značaj povreda koje nisu dovele do ograni­čavanja raspravnog
načela u ovom postupku, čime je odstupio od prakse Vrhovnog suda Republike
Hrvatske iz odluke, broj: Rev-2747/94 od 6. travnja 1995. godine:

»Stranci nije uredno
dostavljen poziv za glavnu raspravu kad je dostava obavljena tako da je
dostavljač stranci, koju nije zatekao u njezinu stanu, ostavio obavijest da
poziv može u određenom roku podignuti na pošti.«

Ustavni sud utvrđuje da
je time podnositelju osporenim presudama povrijeđeno ustavno pravo zajamčeno
člankom 29. stav­kom 1. Ustava, koji glasi:

Svatko ima pravo da
zakonom ustanovljeni neovisni i nepristrani sud pravično i u razumnom roku
odluči o njegovim pravima i obvezama, ili o sumnji ili optužbi zbog kažnjivog
djela.

Pravo na pravično
suđenje u postupovnom smislu u ovom slučaju povrijeđeno je jer podnositelju
nije bila dana mogućnost iznositi činjenice i predlagati dokaze na raspravi
održanoj dana 16. travnja 2002. godine. Nadležni sud nije osigurao podnositelju
pravo da se izjasni o njegovim navodima važnim za odlučivanje, jer je na tom
ročištu glavna rasprava zaključena, te je na podlozi činjeničnoga stanja koje
je utvrđeno pretežno iz navoda jedne strane – tužitelja, donesena presuda.
Dakle, povrijeđeno je načelo jednakosti sredstava koje na raspolaganju moraju
imati obje parnične stranke.

Načelo jednakosti
sredstava samo je jedan izraz pojma pravičnog suđenja koji uključuje i temeljno
pravo stranke da postupak bude kontradiktoran. Samo kontradiktoran postupak
daje strankama mogućnost uvida te izražavanja svog mišljenja o stavovima ili
dokazima koje predlaže suprotna stranka.

U ovom sudskom postupku
tužitelj (povrijeđeni objavljenom informacijom) i nakladnik koji izdaje
tiskovinu u kojoj je objav­ljena informacija koja vrijeđa ugled i čast tužitelja,
moraju imati ista postupovna jamstva i uživati ista postupovna prava. Ukoliko
ta prava nisu izjednačena, kao što je to utvrđeno u konkretnom slučaju,
postupak koji se vodi radi ispravka informacije neposredno predstavlja povredu
prava na pravično suđenje zajamčenog odredbom članka 29. stavka 1. Ustava.

6. Odredbe članaka 14.
stavka 2. i 26. Ustava nisu mjerodav­ne za odlučivanje o podnositeljevoj tužbi.

7. Temeljem odredaba članaka 73. i 76. Ustavnog
zakona o Ustavnom sudu Republike Hrvatske (»Narodne novine«, broj 49/02)
odlučeno je kao u točkama I. i II. izreke, a točka III. izreke temelji se na
odredbi članka 29. Ustavnog zakona.

Broj: U-III-2028/2002
Zagreb, 8. srpnja 2004

USTAVNI
SUD REPUBLIKE HRVATSKE

Predsjednik
Vijeća
**dr. sc.** **Željko Potočnjak,** v. r.

Odluka, NN 101/2004-1982