## Uredba za provedbu Carinskog zakona

### NN 161/2003 (14.10.2003.), Uredba za provedbu Carinskog zakona

# VLADA REPUBLIKE HRVATSKE

2320

Na temelju članka 13., članka 14. stavka 4., članka 20. stav­ka
2., članka 27., članka 47a. stavka 3., članka 48., članka 69., članka 73.
stavka 2., članka 78. stavka 3., članka 81. stavka 4., članka 84. stavka 3.,
članka 88. stavaka 1. i 5., članka 97., članka 169. stavka 3., članka 179.
stavka 4., članka 181. stavka 4., članka 185. stavaka 3. i 5., članka 189.,
članka 194. stavka 3., članka 221. stavka 5., članka 226. stavka 3., članka
229. stavka 3., članka 235., članka 236. i članka 257. stavka 2. Carinskog
zakona (»Narodne novine«, br. 78/99, 94/99, 117/99, 73/2000, 92/2001 i
47/2003), Vlada Republike Hrvatske je na sjednici održanoj 25. rujna 2003.
godine donijela

## UREDBU

### ZA PROVEDBU CARINSKOG ZAKONA

Dio
I. OPĆE PROVEDBENE ODREDBE

Glava I. ZAJEDNIČKE
ODREDBE

Poglavlje 1.
**Uvodne odredbe**

Članak 1.

Ovom Uredbom uređuje se:

– uvjeti za izdavanje obavijesti i obvezujućih
mišljenja za prim­jenu carinskih propisa,

**–** kriteriji i postupak za
selektivnu primjenu mjera carinskog nadzora i provjere u putničkom i robnom
prometu, te za provedbu pojednostavnjenja carinskih postupaka zbog zastoja u
prometu na graničnim prijelazima i u unutrašnjosti carinskog područja,

– vrijednost robe do koje se može primijeniti i
vrste roba na koje se ne može primijeniti jedinstvena carinska stopa za netrgo­vačku
robu, koju putnik nosi sa sobom ili koju fizička osoba primi u pošiljci od
druge fizičke osobe,

– dodatna mjerila za
utvrđivanje podrijetla robe, čija proiz­vodnja uključuje uporabu robe s
podrijetlom više od jedne zemlje, način dokazivanja podrijetla robe, način
izdavanja potvrde te mjerodavna tijela za ovjeru potvrda i davanje tumačenja o
pod­rijetlu robe,

– uvjeti i način
utvrđenja carinske vrijednosti robe, koja je prije puštanja u slobodan promet
bila stavljena u drugo carinski dopušteno postupanje ili uporabu,

– primjena odredaba o
utvrđenju vrijednosti robe za carinske svrhe,

– primjena odredaba
Carinskog zakona o postupanju sa stranom robomod ulaska u carinsko
područje Republike Hrvatske do određivanja carinski dopuštenoga postupanja ili
uporabe,

– oblik, sadržaj i
način podnošenja carinske deklaracije i drugih obrazaca koji se primjenjuju u
carinskom postupku,

– slučajevi kada
carinskadeklaracija može biti ukinuta nakon što se roba pusti deklarantu,

– uvjeti i način
uzimanja uzoraka,

– primjena carinskih obilježja,

– pojednostavljenja formalnosti i postupka podno­šenja
i prihvaćanja carinskedeklaracije,

– pojednostavljenja formalnosti u provoznom
postupku,

– provedbacarinskih postupaka s gospodarskim
učinkom,

– slučajevi i uvjeti kada se ne podnosi izvozna
carinska deklaracija za robu koja napušta carinsko područje,

– način vođenja evidencija, te način provedbe
mjera carinskog nadzora u slobodnoj zoni ili u slobodnome skladištu,

– slučajevi u kojima se za stranu robu,
stavljenu u postupak s odgodom, neće primjenjivati trgovinske mjere pri
njezinom izvozu iz carinskog područja,

– slučajevi i način ustupanja robe u korist
države,

– okolnosti i uvjeti pod kojima je moguće
ostvariti oslobo­đenje od plaćanja carine za robu koja se ponovno uvozi, iako
nije u istom stanju u kojem je bila izvezena,

– uvjeti i postupak davanja zajedničkog
osiguranja za namirenje carinskog duga,

– svota carine koja se neće naknadno knjižiti,

– uvjeti pod kojima se naplata carinskog duga
može obustaviti, ako je podnesen zahtjev za otpuštanje duga ili ako je roba
zaplijenjena s namjerom da se oduzme,

– svota carine i kamata koje se neće prisilno
naplaćivati,

– drugi slučajevi povrata ili otpusta uvoznog
ili izvoznog duga,

– svota carinskog duga za koji se neće odobriti
otpust ili pov­rat duga, te

– provedba postupka o drugim oblicima
raspolaganja robom oduzetom u prekršajnom postupku i robom koju je carinarnica
oduzela prema drugim odredbama Carinskog zakona.

Poglavlje
2. **Pojmovna određenja**

Članak 2.

Za primjenu ove Uredbe pojedini izrazi imaju
sljedeće zna­čenje:

a) podaci potrebni za prepoznavanje robe: podaci
koji se koriste za prepoznavanje robe u trgovačkom smislu i omogućuju
carinarnici da rasporedi robu u Carinsku tarifu, te da odredi količinu robe,

b) roba nekomercijalne naravi: roba za koju se
određeni carinski postupak zahtijeva povremeno i čija vrsta i količina ukazuju
na to da je namijenjena za pojedinačnu, osobnu uporabu, za uporabu u kućanstvu
primatelja ili osobe koja je unosi ili je jasno da se radi o poklonima,

c) trgovinske mjere: necarinske mjere koje su
dio trgovinske politike države i uređuju uvoz ili izvoz robe, kao što su na
primjer: nadzorne i zaštitne mjere, količinska ograničenja, te uvozne i izvozne
zabrane,

d) karnet ATA: međunarodna carinska isprava za
privremeni uvoz robe, propisana u okviru ATA Konvencije odnosno Istanbulske
konvencije,

e) osoba:

– fizička osoba,

– pravna osoba,

– udruga osoba bez pravne osobnosti, kada im je
za obav­ljanje njihove dopuštene djelatnosti neophodno omogućiti nastupanje
pred Carinskom upravom,

f) osobe s prebivalištem – sjedištem u carinskom
području:

– u slučaju fizičkih osoba, osobe koje u
carinskom području imaju prebivalište ili uobičajeno mjesto stanovanja,

– u slučaju pravnih osoba ili udruga bez pravne
osobnosti, osobe koje u carinskom području imaju registrirano sjedište, glav­nu
upravu ili stalnu podružnicu.

Poglavlje 3.
**Računalna provedba carinskih postupaka**

Članak 3.

Carinska uprava – Središnji ured može odobriti
da se pri provedbi carinskih postupakakoristi sustav elektronič­ke
razmjene podataka.

U ovom članku pojedini izrazi imaju sljedeće
značenje:

a) sustav elektroničke razmjene podataka:

1. razmjenu standardiziranih poruka sa
carinarnicama,

2. unos podataka potrebnih za provedbu odnosnih
carinskih postupaka u carinski informatički sustav,

b) standardizirana poruka: poruka unaprijed
utvrđena i prihvaćena za elektroničku razmjenu podataka.

Uvjeti propisani za provedbu sustava
elektroničke razmjene podataka uključuju, između ostaloga, mjere za provjeru
pošti­va­nja načela carinskih propisa, zaštitu izvora podataka i osiguranje
podataka od neovlaštenog pristupa, gubitka, izmjene ili uništenja.

Ministar financija propisat će pravila za
nadomjestak vlasto­ručnog potpisa elektroničkim potpisom u primjeni sustava za
elektroničku razmjenu podataka.

Poglavlje 4.
**Primjena sustava za analizu rizika u carinskom postupku**

Članak 4.

Radi stvaranja uvjeta za održavanje normalnoga
toka pre­kogra­nič­noga robnoga i putničkoga prometa u uvjetima osiguranja
optimalnog stupnja zaštite interesa državnog proračuna, Carinska uprava
ustrojava i razvija sustav analize i procjene rizika s obzirom na strukturu
robnoga prometa prema vrstama roba i visini uvoznih opterećenja, strukturi sudionika
u robnome i putničkome prometu, vrsti prijevoznih sredstava, prometnim putevima
i drugim okolnostima mjerodavnim za procjenu stupnja rizičnosti pojedine robne
pošiljke ili sudionika u carinsko pravnome prometu, kao osnovice za utvrđivanje
kriterija i donošenje odluka o selektivnoj provedbi ili opsegu provedbe
propisanih mjera carinskog nadzora ili carinske provjere.

Osnove za izgradnju sustava analize i procjene
rizika i kriterije za selektivnu provedbu mjera carinskoga nadzora i provjere
utvrđuje ministar financija.

Sustavom analize i procjene rizika upravlja
ravnatelj Carinske uprave.

Podaci
sadržani u bazama podataka sustava za analizu i procjenu rizika ili proistekli
iz toga sustava, kriteriji za selektivnu provedbu mjera carinskoga nadzora ili
provjere, te nalozi za provedbu određenih mjera carinskoga nadzora ili provjere
službena su tajna.

Članak 5.

Kriteriji za selektivnu provedbu mjera carinskog
nadzora ili provjere i nalozi za provedbu određenih mjera carinskoga nadzora
ili provjere, kao sastavnim dijelom sustava analize i procjene rizika, utvrđuju
se pisano ili putem sredstava za elektroničnu obradu podataka.

Ovlašteni carinski službenici dužni su pri
provedbi mjera carinskoga nadzora i carinske provjere postupati sukladno
podacima proisteklim iz sustava analize i procjene rizika, te na njima
zasnovanim kriterijima za provedbu pojedinih carinskih procedura i naloga za
poduzimanje određenih mjera carinskoga nadzora ili provjere.

Poglavlje 5.
**Prevladavanje poremećaja u prekograničnom putničkom i robnom prometu**

Članak 6.

Izvanrednom situacijom u smislu članka 14.
stavak 3. Carinskog zakona smatra se zastoj ili poremećaj u prometu preko
graničnih prijelaza u putničkome i robnome prometu ili u obav­ljanju carinskih
postupaka u unutrašnjosti carinskog područja:

a) koji ima štetne posljedice u međunarodnome
turističkom i robnome prometu, međunarodnim ekonomskim ili političkim odnosima
ili uvjetuje nastanak ili održanje trajnijih poremećaja na hrvatskom tržištu
ili predstavlja opasnost za život ili zdravlje sudionika carinskog postupka ili
ljudskog okoliša, te

b) koji je moguće otkloniti ili ublažiti
provedbom mjera za pojednostavnjenje propisima ili sustavom analize i procjene
rizika utvrđenih carinskih procedura odnosno mjera carinskoga nadzora ili provjere.

U slučajevima nastupa okolnosti iz stavka 1.
ovoga članka, ministar financija može odrediti da se privremeno, za razdoblje
ne duže od 30 dana, provode u smanjenom opsegu ili pojednostav­njeno provode
neke od propisanih carinskih procedura, te ne poduzimaju ili poduzimaju u
smanjenom opsegu neke od mjera carinskoga nadzora ili provjere, kao što su:

a) produžavanje
uredovnoga vremena određenih graničnih prijelaza,

b) preusmjeravanje
putničkog i robnoga prometa na druge granične prijelaze,

c) povećanje broja
zelenih traka na graničnom prijelazu (»ništa za carinjenje«) ili njihovu
primjenu i na graničnim prijelazima koji nemaju takvu traku,

d) određivanje
prioriteta propuštanja određene vrste putnika ili vrste robnoga prometa,

e) smanjenje broja
carinskih provjera određenih vrsta poši­-lj­aka, u odnosu na normative
proistekle iz provedbe sustava analize i procjene rizika,

f) neobavljanje
carinske provjere vozila i prtljage u putničkome prometu, osim u slučaju
postojanja osnova sumnje za kršenje carinskih propisa od strane određenoga
kruga sudionika u prometu preko određenog graničnoga prijelaza, te

g) druge mjere, utvrđene sustavom analize i
procjene rizika.

Glava II. OBVEZUJUĆA MIŠLJENJA

Poglavlje 1.
**Pojmovna određenja**

Članak 7.

Pojedini izrazi u ovom poglavlju imaju sljedeće
značenje:

a) obvezujuće mišljenje: mišljenje o
razvrstavanju robe u Carinsku tarifu ili mišljenje o podrijetlu robe koje, ako
su ispunjeni uvjeti iz članka 5. i članka 7. ove Uredbe, obvezuje Carinsku
upravu.

b) podnositelj zahtjeva:

1. u slučaju razvrstavanja robe u Carinsku
tarifu: osoba koja je Carinskoj upravi Središnjem uredu podnijela zahtjev za
izdavanje obvezujućeg mišljenja o razvrstavanju robe u Carinsku tarifu,

2. u slučaju podrijetla robe: osoba koja je
Carinskoj upravi Središnjem uredu podnijela zahtjev za izdavanje obvezujućeg
mišljenja o podrijetlu robe,

c) korisnik mišljenja: osoba kojoj je obvezujuće
mišljenje izdano.

Poglavlje 2.
**Postupak za dobivanje obvezujućeg mišljenja**

Članak 8.

Zahtjev za izdavanje obvezujućeg mišljenja
podnosi se Carinskoj upravi Središnjem uredu. Obvezujuće mišljenje donosi
Carinska uprava – Središnji ured.

Zahtjev za izdavanje obvezujućeg mišljenja o
razvrstavanju robe u Carinsku tarifu može se odnositi samo na jednu vrstu robe.
Zahtjev za izdavanje obvezujućeg mišljenja o podrijetlu robe može se odnositi
samo na jednu vrstu robe i na jedan skup okolnosti koji određuju podrijetlo
robe.

Zahtjev za izdavanje obvezujućeg mišljenja o
razvrstavanju robe u Carinsku tarifu mora sadržavati:

a) ime ili naziv i adresu korisnika mišljenja,

b) ime ili naziv i adresu podnositelja zahtjeva,
ako to nije korisnik mišljenja,

c) Carinsku tarifu ili drugu tarifu koja se u
potpunosti ili djelomično temelji na Carinskoj tarifi, ili su zbog nje u
Carinskoj tarifi dodane daljnje podjele. Ako podnositelj zahtjeva želi dobiti
mišljenje o razvrstavanju robe u drugu tarifu osim u Carinsku tarifu, to u
zahtjevu treba posebno navesti,

d) podroban opis robe koji omogućava njezino
prepoznavanje i od utjecaja je na njezino razvrstavanje u Carinsku tarifu,

e) sastav robe i metode analize koje se koriste
za određivanje sastava robe, ako je razvrstavanje robe u Carinsku tarifu ovisno
o njemu,

f) uzorak robe, fotografije, nacrte, kataloge
ili druge isprave koje su na raspolaganju, a mogu pomoći pri pravilnom
razvrstavanju robe u Carinsku tarifu,

g) prijedlog za razvrstavanje robe u Carinsku
tarifu,

h) suglasnost podnositelja zahtjeva da će
pribaviti prijevod bilo koje isprave priložene zahtjevu, ako bi to Carinska
uprava Središnji ured zahtijevala,

i) naznaku svih
podataka s kojima treba postupati kao s povjerljivima,

j) izjavu podnositelja
zahtjeva o tome da li je prema njegovom saznanju obvezujuće mišljenje o
razvrstavanju robe u Carinsku tarifu za jednaku ili sličnu robu već bilo u Republici
Hrvat­skoj izdano ili je za njega podnesen zahtjev, te

k) suglasnost da se
obvezujuće mišljenje, uz poštivanje odred­bi propisa o zaštiti podataka, smije
pohraniti u datoteci Carinske uprave.

Zahtjev za izdavanje obvezujućeg mišljenja o
podrijetlu robe mora sadržavati:

a) ime ili naziv i adresu korisnika mišljenja,

b) ime ili naziv i adresu podnositelja zahtjeva,
ako je to druga osoba od korisnika mišljenja,

c) pravnu osnovu, prema odredbama Carinskog
zakona o podrijetlu robe,

d) podroban opis robe i njezino razvrstavanje u
Carinsku tarifu,

e) podatke o sastavu robe i metode analize koje
se koriste za određivanje sastava robe i po potrebi vrijednost robe na paritetu
isporučeno u tvornici (ex-works price),

f) okolnosti koje omogućavaju određivanje podrijetla,
uporab­ljene materijale i njihovo podrijetlo, razvrstavanje robe u Carinsku
tarifu, vrijednosti i opis okolnosti (pravila o promjeni tarifnog broja,
dodanoj vrijednosti, opis radnji i postupaka ili kakvo posebno pravilo) na
osnovi kojih je moguće utvrditi da su uvjeti za dobivanje podrijetla ispunjeni;
naročito mora biti navedeno točno pravilo za dobivanje podrijetla koje je bilo
primijenjeno pri utvrđivanju podrijetla, te predviđeno podrijetlo robe,

g) uzorke, fotografije, nacrte, kataloge i druge
raspoložive isprave o sastavu robe i prerađenih materijala koji mogu pomoći pri
opisu proizvodnih radnji ili preradbe materijala,

h) suglasnost podnositelja zahtjeva da će
pribaviti prijevod bilo koje isprave koja je priložena zahtjevu, ako bi
Carinska uprava Središnji ured tako zahtijevala,

i) naznaku svih podataka s kojima treba
postupati kao s povjerljivima, neovisno o tome da li su podaci za javnu ili
službenu uporabu,

j) izjavu podnositelja zahtjeva o tome da li je
prema njegovom saznanju obvezujuće mišljenje o podrijetlu jednake ili slične
robe ili materijala navedenih u točki d) ili točki f) ovog stavka već bilo u
Republici Hrvatskoj izdano ili je za njega podnesen zahtjev, te

k) suglasnost da se obvezujuće mišljenje uz
poštivanje odredbi propisa o zaštiti podataka može pohraniti u datoteci
Carinske uprave.

Ako Carinska uprava Središnji ured smatra da
zahtjev ne sadrži sve podatke koji su potrebni za izdavanje mišljenja, može od
podnositelja zahtjeva zatražiti da dostavi podatke koji nedostaju. Rok iz
članka 10. ove Uredbe počinje teći od trenutka kada Carinska uprava Središnji
ured raspolaže svim potrebnim podacima za izdavanje mišljenja. Carinska uprava
Središnji ured obav­ještava podnositelja da je prihvatila zahtjev kao potpun,
te u obavijesti navodi kada počinje teći rok iz članka 10. ove Uredbe.

Stručne podloge za izdavanje obvezujućih
mišljenja izrađuju ustrojstvene jedinice Carinske uprave Središnjeg ureda
nadležne za carinsku tarifu i podrijetlo robe.

Članak 9.

Ako je za utvrđivanje stvarnog stanja robe u
svrhu izdavanja obvezujućeg mišljenja potrebna analiza robe, drugo ispitivanje
ili vještačenje koje nije moguće obaviti u carinskom laboratoriju, Carinska
uprava Središnji ured može radi toga poslati uzorak robe stručnoj organizaciji
ili osobi.

Carinska uprava Središnji ured će poslati uzorak
robe u skladu sa stavkom 1. ovog članka, ako prethodno dobije pisanu suglasnost
podnositelja zahtjeva da će snositi troškove analize, ispitivanja ili
vještačenja.

Ako podnositelj zahtjeva ne priloži suglasnost
iz stavka 2. ovog članka u roku osam dana po prijamu obavijesti, smatrat će se
da je od zahtjeva odustao i postupak će se obustaviti.

Naknada za troškove koji nastaju zbog provedbe
potrebnih analiza i drugih ispitivanja ili vještačenja, koje obavlja Carinska
uprava, naplaćuje se prema tarifi koju propisuje ministar financija.

U slučajevima kada analizu robe, drugo
ispitivanje ili vješ­tačenje obavlja stručna organizacija ili osoba iz stavka
1. ovoga članka, podnositelj zahtjeva dužan je prije dostave mišljenja
podmiriti troškove prema računu stručne organizacije ili osobe koja je isto
izvršila.

Članak 10.

Obvezujuće mišljenje izdaje se čim je prije
moguće.

 Ako
obvezujuće mišljenje o razvrstavanju robe u Carinsku tarifu nije bilo moguće
izdati u roku tri mjeseca od dana prihvaćanja potpunoga zahtjeva, Carinska
uprava Središnji ured će obavijestiti podnositelja zahtjeva o razlozima
kašnjenja i odredit će rok u kojem smatra da će ga izdati.

 Obvezujuće mišljenje o podrijetlu robe izdaje se u roku 5 mjeseci
od dana podnošenja potpunog zahtjeva.

 Zahtjev
za izdavanje mišljenja o razvrstavanju robe u Carinsku tarifu podnosi se pisano
sukladno obrascu koji je otisnut u Prilogu 1. ove Uredbe i njezin je sastavni
dio.

Obvezujuće mišljenje o razvrstavanju robe u Carinsku
tarifu izdaje se na obrascu koji je u Prilogu 2. ove Uredbe i njezin je
sastavni dio.

Obvezujuće mišljenje o podrijetlu robe izdaje se
na obrascu koji je u Prilogu 3. ove Uredbe i njezin je sastavni dio.

U obvezujućem mišljenju treba se izričito navesti
koje sve podatke treba smatrati povjerljivima.

Članak 11.

Podnositelj zahtjeva može u roku 15 dana od dana
dostave obvezujućeg mišljenja ili akta kojim se u cijelosti ili djelomično
odbija zahtjev izjaviti žalbu.

Žalba se podnosi Ministarstvu financija
Samostalnoj službi za drugostupanjski upravni postupak, putem Carinske uprave
Središnjeg ureda.

Poglavlje
3. **Pravni učinak obvezujućeg mišljenja**

Članak 12.

Osim u slučajevima iz članka 5. i članka 76.
Carinskoga zakona, na obvezujuće mišljenje se može pozivati samo korisnik
mišljenja.

Carinarnica može zahtijevati od korisnika
obvezujućeg mišljenja o razvrstavanju robe u Carinsku tarifu da ju izvijesti o
tome da li raspolaže obvezujućim mišljenjem o razvrstavanju robe u Carinsku
tarifu za robu koja je u carinskom postupku.

Carinarnica može zahtijevati od korisnika
obvezujućeg mišljenja o podrijetlu robe da ju izvijesti o tome da li raspolaže
obvezujućim mišljenjem o podrijetlu robe za robu koja je u carinskom postupku.

Korisnik obvezujućeg mišljenja može se pozvati
na izdano obvezujuće mišljenje samo u slučaju:

a) razvrstavanja robe u Carinsku tarifu, ako
dokaže da roba u svakom pogledu odgovara onoj navedenoj u priloženom obvezu­ju­ćem
mišljenju,

b) podrijetla robe, ako dokaže da roba i
okolnosti na osnovu kojih se određuje njezino podrijetlo u svakom pogledu
odgovaraju robi i okolnostima koje su opisane u obvezujućem mišljenju.

Poglavlje 4.
Prestanak važenja obvezujućeg mišljenja

Članak 13.

Obvezujuće mišljenje može prestati važiti i
prije isteka roka od 6 godina ukoliko nastupe okolnosti propisane člankom 12.
stav­kom 8. Carinskog zakona.

U slučajevima iz članka 12. stavka 8. točke a)
podtočka 1. i 2. Carinskog zakona, obvezujuće mišljenje o razvrstavanju robe u
Carinsku tarifu prestati će važiti, ako više nije u skladu s:

– donesenom Uredbom o
carinskoj tarifi ili izmjenama ili dopunama Uredbe o carinskoj tarifi za
odnosnu godinu, koja se donosi temeljem Zakona o carinskoj tarifi,

– mišljenjem o
razvrstavanju robe usvojenom od strane Odbora za harmonizirani sustav Svjetske
carinske organizacije, temeljem Međunarodne konvencije o harmoniziranom
sustavu,

– izmjenama i dopunama
Objašnjenja harmoniziranog sustava utvrđenih Naputkom za primjenu sustava
nazivlja i brojčanog označavanja robe,

– izmjenama i dopunama
Objašnjenja kombiniranog nazivlja utvrđenih Naputkom za primjenu sustava
nazivlja i brojčanog označavanja robe,

– obvezama koje je
Republika Hrvatska preuzela drugim međunarodnim konvencijama, sporazumima ili
ugovorima,

– Naputkom glede
razvrstavanja robe u Carinsku tarifu donesenim na temelju propisa o carinskoj
tarifi, te

– presudom Upravnog
suda.

 Obvezujuće mišljenje o podrijetlu robe
prestat će važiti ako više nije u skladu sa:

– člankom 12. stavkom
8. točkom b) podtočkama 1. i 2. Carinskog zakona, danom početka njihove
primjene,

– ako je mišljenje
ukinuto ili izmijenjeno sukladno članku 12. stavku 8. točki b) podtočka 3.
Carinskog zakona, sljedeći dan od dana stupanja na snagu ukinutog ili
izmijenjenog mišljenja.

 Carinska uprava Središnji ured poduzet će sve
potrebne mjere kako bi osigurala suglasnost obvezujućih mišljenja s važećim
propisima.

Ako korisnik
obvezujućeg mišljenja koje je sukladno članku 12. stavku 8. Carinskog zakona
prestalo važiti želi upotrijebiti takvo mišljenje, sukladno stavku 10. istog
članka, u zakonom dopuštenom roku, o tome mora obavijestiti Carinsku upravu -
Središnji ured i priložiti sve potrebne isprave na osnovu kojih je moguće
provjeriti da li su ispunjeni propisani uvjeti.

Glava III. PODRIJETLO
ROBE

Poglavlje 1.
**Nepovlašteno podrijetlo robe**

Odjeljak 1. *Preradbe ili obradbe koje
mijenjaju podrijetlo*

Članak 14.

Pravila o nepovlaštenom podrijetlu robe
propisana Carinskim zakonom i ovom Uredbom, jednako se primjenjuju na hrvat­sku
i uvoznu robu.

Članak 15.

Nepovlašteno podrijetlo robe se utvrđuje na
osnovu pravila iz članaka 24. do 26. Carinskog zakona i posebnih pravila
propisanih u ovom poglavlju.

Članak 16.

Posljednjom bitnom obradbom ili preradbom u
smislu članka 25. Carinskog zakona i ove Uredbe smatra se obradba ili preradba:

a) uslijed koje se dobiveni proizvod razvrstavau različiti tarifni broj Carinske tarife od tarifnog broja Carinske tarife
svih materijala bez podrijetla koji su bili uporabljeni u postupku preradbe ili
obradbe, ili

b) u kojoj vrijednost svih uporabljenih uvezenih
materijala ne smije premašiti 50 % cijene proizvoda isporučeno u tvornici
(ex-works).

U slučajevima iz članka 25. stavka 2. Carinskog
zakona roba ne može dobiti podrijetlo, iako je radi preradbe došlo do pro­mjene
tarifnog broja (nedostatna preradba).

Članak 17.

Da bi se ustanovilo je li neki proizvod s
podrijetlom, nije potrebno utvrđivati podrijetlo onoga što je bilo korišteno u
njegovoj izradi, kako slijedi:

a) energije i goriva;

b) pogona i opreme;

c) strojeva i alata;

d) robe koja ne ulazi
niti je namijenjena ulasku u konačni sastav proizvoda.

Članak 18.

Za potrebe članka 16.
ove Uredbe pojedini izrazi imaju slje­deće značenje:

a) vrijednost
materijala: carinska vrijednost u vrijeme uvoza upotrebljenih materijala ili
ako ona nije poznata i ne može se utvrditi, prvu cijenu za koju se može
utvrditi da je plaćena za te materijale u zemlji u kojoj je obavljena preradba,

b) cijena isporučeno u
tvornici (ex-works price): cijena plaćena za proizvod proizvođaču u zemlji u
kojoj je obavljena zadnja obradba ili preradba pod uvjetom da ta cijena
uključuje vrijednost svih uporabljenih materijala, uz odbitak unutarnjih poreza
koji se vraćaju ili se mogu vratiti nakon izvoza dobivenog proizvoda.

Članak 19.

Rezervni dijelovi i
alati koji se isporučuju zajedno s opremom, strojem, aparatom ili vozilom i
čine njegovu uobičajenu opremu imaju jednako podrijetlo kao ta oprema, stroj,
aparat ili vozilo.

Neophodni rezervni
dijelovi opreme, strojeva, aparata ili vo­zila koji su pušteni u slobodni
promet ili prethodno izvezeni imaju isto podrijetlo kao oprema, stroj, aparat
ili vozilo samo ako su ispunjeni uvjeti iz članka 20. ove Uredbe.

Na zahtjev uvoznika
proizvodu u rastavljenom ili nesastav­ljenom obliku, koji se uvozi u više od
jedne pošiljke, jer iz transportnih ili proizvodnih razloga to nije moguće
obaviti u jednoj pošiljci, omogućit će se, glede pravila o podrijetlu, status
jedinstvenih proizvoda.

Ambalaža u koju je
pakiran određeni proizvod smatra se istog podrijetla kao i proizvod koji se
nalazi u toj ambalaži, uz uvjet da se ona pri carinjenju razvrstavau
isti tarifni stavak Carinske tarife kao i taj proizvod.

Odjeljak 2. *Posebna pravila za zamjenske
dijelove*

Članak 20.

Odredbe članka 19. ove Uredbe mogu se uvažiti
jedino:

a) ako je to nužno radi uvoza u odredišnu
zemlju, ili

b) ako ugradnja neophodnog rezervnog dijela u
opremu, stroj, aparat ili vozilo u proizvodnom procesu ne bi spriječila da ta
oprema, stroj, aparat ili vozilo stekne hrvatsko podrijetlo ili podrijetlo
zemlje gdje se obavlja proizvodnja.

Opremom, strojevima, aparatima ili vozilima iz
članka 19. ove Uredbe smatra se roba koja se razvrstava u Odsjek XVI, XVII, i
XVIII Carinske tarife.

Neophodnim rezervnim dijelovima iz stavka 1.
ovog članka smatraju se dijelovi:

a) bez kojih pravilni rad robe iz stavka 2. ovog
članka, koja je bila prethodno puštena u slobodni promet ili prethodno
izvezena, ne bi bio moguć,

b) koji su karakteristični za robu iz stavka 2.
ovog članka, te

c) koji su namijenjeni za uobičajeno održavanje
robe iz stav­ka 2. ovog članka i za zamjenu jednakih rezervnih dijelova koji su
uništeni ili neupotrebljivi.

Članak 21.

Osoba koja zahtijeva izdavanje potvrde o
podrijetlu robe za rezervne dijelove sukladno članku 19. ove Uredbe, zahtjevu
prilaže:

a) izjavu da su rezervni dijelovi, na koje se
potvrda odnosi, namijenjeni za uobičajeno održavanje opreme, stroja, aparata
ili vozila,

b) podrobne podatke o
opremi, stroju, aparatu ili vozilu kojemu je rezervni dio namijenjen, te

c) podatke o potvrdi o
podrijetlu robe koja je bila izdana za opremu, stroj, aparat ili vozilo za čije
su održavanje namijenjeni rezervni dijelovi za koje se zahtijeva nova potvrda o
podrijetlu robe.

Podaci iz stavka 1.
ovoga članka moraju biti sadržani također u potvrdi o podrijetlu robe za
uvezene neophodne rezervne dijelove.

Radi provjere uvjeta iz
članaka 19. i 20. ove Uredbe može se također zahtijevati da podnositelj
zahtjeva podnese dodatne dokaze za svoje navode, kao naprimjer račune ili
kopije računa koji se odnose na opremu, stroj, aparat ili vozilo, ugovore ili
druge isprave koje ukazuju na to da je nabava određenog rezervnog dijela
obavljena u sklopu uobičajenog održavanja.

Odjeljak 3. *Provedbeni propisi glede potvrda
o podrijetlu robe*

Članak 22.

Podrijetlo robe pri uvozu dokazuje se
podnošenjem odgova­rajuće potvrde o podrijetlu robe.

Potvrda o nepovlaštenom podrijetlu robe mora:

a) biti izdana odnosno ovjerena od strane tijela
kojega je zemlja izdavateljica za to ovlastila,

b) sadržati sve podatke potrebne za
prepoznavanje robe na koju se odnosi, a naročito:

1. broj paketa, njihovu vrstu i oznake ili
brojeve koji su na paketima,

2. vrstu robe,

3. bruto i neto težinu robe, a ako to nije
moguće podatke o broju ili volumenu robe, naročito kada je to s obzirom na
vrstu robe primjereno,

4. ime ili tvrtku i sjedište dobavljača robe, te

c) nedvosmisleno dokazivati da je roba na koju
se odnosi podrijetlom iz određene zemlje.

Carinarnica će prihvatiti potvrdu iz stavka 2.
ovog članka koja je izdana u drugoj zemlji, samo ako su ispunjeni svi uvjeti iz
tog stavka.

Podnositelj zahtjeva odgovoran je za točnost i
istinitost podataka u zahtjevu za izdavanje potvrde o podrijetlu robe, te mora
na zahtjev nadležnog tijela pribaviti dodatne podatke i isprave kojima dokazuje
svoje navode u zahtjevu.

Ministar nadležan za
trgovinu s inozemstvom propisuje vrste roba pri čijem uvozu treba podnijeti
potvrdu o podrijetlu robe sukladno ovom članku.

Članak 23.

Potvrdu o hrvatskom
podrijetlu robe izdaje Hrvatska gospodarska komora.

Potvrda o hrvatskom
podrijetlu robe izdaje se na osnovu pisanog zahtjeva. Ogledni primjerak
zahtjeva za izdavanje potvrde i potvrde o hrvatskom podrijetlu robe otisnuti su
u Prilogu 4. ove Uredbe i njezinim su sastavnim dijelom. Potvrda o hrvatskom
podrijetlu robe ispisuje se na hrvatskom i engleskom ili francuskom jeziku.

Podnositelj zahtjeva odgovoran je za točnost i
istinitost podataka u zahtjevu. Podnositelj zahtjeva mora na zahtjev Hrvatske
gospodarske komore pribaviti dodatne podatke i isprave kojima dokazuje svoje
navode u zahtjevu.

Članak 24.

Hrvatska gospodarska
komora izdaje potvrdu o hrvatskom podrijetlu robe samo ako roba ispunjava
uvjete za dobivanje hr­vat­skog podrijetla propisane člancima 24. i 25.
Carinskog zakona i člankom 16. ove Uredbe.

Članak 25.

Potvrda o podrijetlu
robe izdaje se u jednom primjerku. Na zahtjev podnositelja zahtjeva i ako je to
potrebno radi trgovine robom, može se izdati više primjeraka iste potvrde o
podrijetlu robe. Na svakom dodatnom primjerku mora biti oznaka da se radi o
kopiji.

Članak 26.

Zahtjev i potvrda o
podrijetlu robe iz članka 23. ove Uredbe moraju biti popunjeni pisaćim strojem
(računalom) ili u rukopisu velikim tiskanim slovima.

Potvrda o podrijetlu
robe mora sadržavati redni broj po kojem ju je moguće prepoznati. Potvrda i
zahtjev moraju sadržavati isti redni broj. Hrvatska gospodarska komora može
brojčano označiti potvrde o podrijetlu robe prema redoslijedu njihova
izdavanja.

Članak 27.

Potvrda o podrijetlu robe se može izdati
naknadno, nakon obavljenog izvoza proizvoda na koje se odnosi, ako pri izvozu
nije bila izdana radi zablude nenamjernog propusta ili posebnih okolnosti
nastalih pri izvozu robe.

U zahtjevu za naknadno izdavanje potvrde o
podrijetlu robe izvoznik mora navesti mjesto i datum izvoza proizvoda na koje
se potvrda o podrijetlu robe odnosi, te navesti razloge za svoj zahtjev.

Hrvatska gospodarska komora može izdati potvrdu
o podrijetlu robe naknadno samo po obavljenoj provjeri da se podaci u
izvoznikovom zahtjevu slažu s podacima u odgovarajućem spisu.

Potvrda o podrijetlu robe koja je izdana
naknadno mora u rubrici primjedbe sadržavati sljedeću napomenu na hrvatskom i
engleskom ili francuskom jeziku:

»IZDANO NAKNADNO«

»ISSUED RETROSPECTIVELY«

»DELIVRE A POSTERIORI«.

Članak 28.

U slučaju krađe, gubitka ili uništenja potvrde o
podrijetlu robe izvoznik može zatražiti od Hrvatske gospodarske komore
izdavanje duplikata na osnovi izvoznih isprava koje posjeduju. Rubrika
primjedbe duplikata potvrde o podrijetlu robe mora sadržavati sljedeću napomenu
na hrvatskom i engleskom ili francuskom jeziku:

»DUPLIKAT«

»DUPLICATE«

»DUPLICATA«.

Duplikat, na kojem mora
biti naznačen datum izdavanja iz­vorne potvrde o podrijetlu robe, važi od
datuma izdavanja iz­vorne potvrde.

Članak 29.

Ako je roba za koju je
izdana potvrda o nepovlaštenom podrijetlu robe pod carinskim nadzorom, a radi
slanja svih ili nekih proizvoda unutar ili izvan carinskog područja je to
potrebno, moguće je na zahtjev korisnika zamijeniti prvotni dokaz o podrijetlu
s jednom ili više potvrda o podrijetlu robe. Potvrdu o podrijetlu robe izdaje
carinarnica nadležna za carinski nadzor nad odnosnom robom.

Članak 30.

Ako se pri izvozu ili uvozu robe od izvoznika
ili uvoznika zahtijevaju druge potvrde, kao što su:

– potvrda o krajnjem
korisniku,

– potvrda o višoj sili,

– potvrda o podrijetlu
robe iz treće zemlje,

te potvrde izdaje,
odnosno ovjerava Hrvatska gospodarska komora.

Potvrde iz stavka 1.
ovog članka izdaju se temeljem pisanog zahtjeva uvoznika odnosno izvoznika,
koji su dužni uz zahtjev priložiti sljedeće:

a) za potvrdu o
krajnjem korisniku robe: izjavu da će se roba koristiti za točno određenu svrhu
na teritoriju Republike Hrvatske i da neće biti reeksportirana, te podatke o
uvozniku, krajnjem korisniku robe, dobavljaču robe i robi koja se uvozi,

b) za potvrdu o višoj
sili: pisanu potvrdu o »višoj sili«, koju izdaje nadležno tijelo lokalne
samouprave na čijem području se dogodio slučaj više sile,

c) za potvrdu o
podrijetlu robe iz treće zemlje: izvornu potvrdu o podrijetlu robe, koju je
izdalo nadležno tijelo u zemlji pod­rijetla robe ili zemlji uvoza.

Hrvatska gospodarska komora izdaje i druge
potvrde koje prate robu pri uvozu i izvozu, i ovjerava isprave u svezi sa svim
oblicima vanjskotrgovačkog poslovanja, kao i drugim poslovnim odnosima sa
inozemstvom.

Hrvatska gospodarska komora će po potrebi
donijeti potanje upute o načinu izdavanja potvrde o podrijetlu robe i drugih
potvrda iz stavaka 1. i 3. ovog članka te sadržaju potvrda koje prate robu pri
izvozu i uvozu, ako to nije propisano zakonom, ovom Uredbom ili međunarodnim
ugovorom.

Poglavlje 2.
**Povlašteno podrijetlo robe**

Odjeljak 1. *Zajedničke odredbe*

Članak 31.

Za potrebe ovog poglavlja pojedini izrazi imaju
sljedeće značenje:

a) »izrada« označuje svaku obradu ili preradu,
uključujući skla­panje ili posebne postupke;

b) »materijal« označuje svaki sastojak,
sirovinu, sastavnicu ili dio itd., koji služi u izradi nekog proizvoda;

c) »proizvod« označuje proizvedenu robu, čak i
ako je namijenjena za uporabu u nekom drugom proizvodnom postupku;

d) »roba« označuje i materijal i proizvode;

e) »carinska vrijednost« označuje vrijednost
koja je utvrđena u skladu s Ugovorom o provedbi članka VII Općeg sporazuma
o carinama i trgovini iz 1994. godine (Sporazum Svjetske trgovinske
organizacije o određivanju carinske vrijednosti);

f) »cijena isporučeno u tvornici (ex-works
price)« u prilogu 8. ove Uredbe, označuje cijenu koja se plaća za određeni
proizvod u korist proizvođača one ugovorne Strane, u čijoj je tvrtki obav­ljen
posljednji postupak obrade ili prerade, pod uvjetom da ta cijena uključuje
vrijednost svih uporabljenih materijala, uma­njenu za sve domaće poreze koji
podliježu ili bi mogli podlijegati povratu po obavljenom izvozu dobivenoga
proizvoda;

g) »vrijednost
materijala« označuje carinsku vrijednost u trenutku uvoza uporabljena
materijala bez podrijetla, ili, ako taj podatak nije poznat ili ga je nemoguće
utvrditi, prvu utvrdivu cijenu, plaćenu za materijal u Hrvatskoj;

h) »vrijednost
materijala s podrijetlom« označuje vrijednost materijala sukladno definiciji iz
točke (g), koja se odgovarajuće primjenjuje (*mutatis mutandis)*;

i) »vrijednost dodana«
podrazumijeva cijenu proizvoda na paritetu isporučeno u tvornici, umanjenu za
carinsku vrijednost svih ugrađenih materijala s podrijetlom iz druge ugovorne
Strane, ili ako carinska vrijednost nije poznata ili se ne može utvrditi, prvu
cijenu koja se može provjeriti, a koja je plaćena za materijale u toj ugovornoj
Strani;

j) »poglavlja« i
»tarifni brojevi« označuju poglavlja i tarifne brojeve (četveroznamenkaste
brojeve) koji se upotrebljavaju u nazivlju koje tvori Harmonizirani sustav
naziva i označivanja robe (u daljnjem tekstu »Harmonizirani sustav« ili »HS«);

k) »razvrstan« označuje
razvrstavanje određenog proizvoda ili materijala u određeni tarifni broj;

l) »pošiljka« označuje proizvode koji se ili
otpremaju istodobno od određenog izvoznika određenom primatelju ili su
obuhvaćeni jedinstvenom prijevoznom ispravom koja se odnosi na njihovu otpremu
od izvoznika do primatelja ili su, ako takva isprava ne postoji, obuhvaćeni
jednim računom;

m) »teritorij« uključuje i teritorijalne vode;

n) »zemlja odnosno zemlje ugovornice«: zemlje s
kojima je Republika Hrvatska zaključila ugovor o povlaštenom carinskom
postupanju.

Članak 32.

Kada je utvrđivanje podrijetla robe potrebno
radi stjecanja povlaštenog carinskog postupanja sa robom, to podrijetlo se
utvrđuje sukladno ovom poglavlju Uredbe i međunarodnom sporazumu koji propisuje
takvo postupanje.

Ako propisi iz stavka 1. ovog članka ne sadrže
odredbe o utvrđivanju i dokazivanju povlaštenog podrijetla robe, odgovara­juće
se primjenjuju opća pravila iz članaka 24. do 26. Carinskog zakona i dodatna
pravila koja za nepovlašteno podrijetlo propisuje ova Uredba.

Članak 33.

Povlašteno podrijetlo robe dokazuje se
podnošenjem dokaza o podrijetlu robe, čija je upotreba propisana ovom Uredbom
ili međunarodnim sporazumom koji propisuje povlašteno carinsko postupanje.

Ako je međunarodnim sporazumom propisano da je
moguće pojedinim osobama dopustiti neka pojednostavnjenja u svezi sa
dokazivanjem podrijetla robe, Carinska uprava – Središnji ured na osnovi
pisanog zahtjeva izdaje odobrenje za izvođenje tih pojednostavnjenja.

 Pri
izdavanju odobrenja iz stavka 2. ovog članka Carinska uprava – Središnji ured
uzima u obzir:

a) jamstva podnositelja zahtjeva u svezi s
pravilnim izvođe­njem pojednostavnjenja,

b) pouzdanost podnositelja zahtjeva u izvođenju
carinskih pos­tupaka.

Članak 34.

Obrascem FORM A dokazuje se hrvatsko podrijetlo
robe radi stjecanja povlaštenog postupanja s robom na osnovu općih she­ma
povlastica (Generalized System of Preferences – GSP), kojeg izdaje Hrvatska gospodarska
komora, ako su ispunjeni propisani uvjeti, za primjenu u određenoj zemlji.
Obrazac FORM A izdaje se na obrascu koji je u Prilogu 5. ove Uredbe i njezin je
sastavni dio.

Druge dokaze o hrvatskom podrijetlu robe koji se
koriste radi stjecanja povlaštenog carinskog postupanja izdaju carinarnice,
osim ako međunarodnim sporazumom koji propisuje povlaš­teno carinsko postupanje
nije propisana nadležnost drugog tijela.

Članak 35.

Dobavljač robe u unutarnjem prometu (u daljnjem
tekstu: dobavljač) mora na zahtjev kupca izdati dokaz o podrijetlu robe –
izjavu dobavljača, ako će se za robu, koja se izvozi zahtijevati izdavanje
potvrde o povlaštenom podrijetlu robe, bez obzira na to da li će roba biti
izvezena u nepromijenjenom stanju ili će biti prerađena, dorađena ili ugrađena
u drugu robu.

Izjava dobavljača može se izdati za svaki posao
posebno (kratkoročna izjava) ili za razdoblje koje ne smije biti duže od 12
mjeseci (dugoročna izjava).

Kratkoročna izjava dobavljača izdaje se na
obrascu koji je u Prilogu 6. ove Uredbe i njezin je sastavni dio.

Dugoročna izjava dobavljača izdaje se na obrascu
koji je u Prilogu 7. ove Uredbe i njezin je sastavni dio.

Članak 36.

Hrvatska gospodarska komora i druga nadležna
tijela moraju zahtjeve za izdavanje potvrda o podrijetlu odnosno o povlaštenom
podrijetlu robe, kao i druge isprave čuvati najmanje tri godine od dana
izdavanja potvrde.

Odjeljak 2. *Opće odredbe o povlaštenom
podrijetlu*

Pododjeljak 1. *Određenje pojma »proizvodi s
podrijetlom«*

Članak 37.

Radi provedbe odredaba, koje određuju mjere
povlaštenog carinskog postupanja, predviđene u ugovorima koje je Republika
Hrvatska zaključila sa zemljama ugovornicama (u daljnjem tekstu: zemlje
ugovornice), za sljedeće proizvode se smatra da potje­ču iz neke od zemlje
ugovornice:

1. proizvodi u cijelosti dobiveni u toj zemlji u
skladu sa člankom 38. ove Uredbe,

2. proizvodi dobiveni u
toj zemlji, za izradu kojih su uporab­ljeni i drugi proizvodi, osim onih iz
točke 1., pod uvjetom da su ti proizvodi prošli dostatnu obradu ili preradu
sukladno članku 39. ove Uredbe.

Za potrebe ovog
poglavlja, proizvodi s podrijetlom iz Re­pub­like Hrvatske, u skladu sa stavkom
3. ovog članka, koji su bili izvezeni u zemlju ugovornicu, i tamo obrađeni ili
prerađeni više nego je to propisano člankom 40. ove Uredbe, smatra se
proizvodima s podrijetlom iz te zemlje ugovornice.

Odredba stavka 1. ovog
članka, odgovarajuće se primjenjuje u svrhu određivanja podrijetla robe
dobivene u Republici Hrvat­skoj.

Članak 38.

 Smatra se da su u cijelosti dobiveni u zemlji
ugovornici:

a) mineralni proizvodi
koji su izvađeni iz njenog tla ili s morskog dna te zemlje;

b) biljni proizvodi, ondje ubrani ili
požnjeveni;

c) žive životinje, koje
su ondje okoćene i uzgojene;

d) proizvodi
proizvedeni od ondje uzgojenih živih životinja;

e) proizvodi koji su
dobiveni lovom ili ribolovom ondje obav­ljenim;

f) proizvodi morskog
ribolova i drugi proizvodi koje su njena plovila izvadila iz mora izvan
teritorijalnih voda te zemlje;

g) proizvodi izrađeni
na njihovim brodovima tvornicama isključivo od proizvoda spomenutih pod točkom
(f)

h) rabljeni proizvodi
ondje prikupljeni, namijenjeni samo za recikliranje sirovina, uključujući
rabljene gume koje su prikladne isključivo za protektiranje guma ili uporabu u
obliku otpada;

i) otpad i otpadni
materijali nastali slijedom proizvodnih postupaka ondje obavljenih;

j) proizvodi koji su
izvađeni s morskog dna ili podzemlja izvan njihovih teritorijalnih voda, pod
uvjetom da imaju isklju­čivo pravo na eksploataciju toga dna ili podzemlja;

k) roba ondje proizvedena isključivo od
proizvoda koji su navedeni pod točkom (a) do (j).

Izrazi »njihova plovila« i »njihovim brodovima
tvornicama« iz stavka 1. točke (f) odnosno (g) ovog članka, primjenjuju se
isključivo na plovila i brodove tvornice:

a) koji su registrirani ili upisani u ugovornoj
strani;

b) koji plove pod zastavom te ugovorne strane;

c) koji se u omjeru od najmanje 50 % nalaze u
vlasništvu državljana te ugovorne strane, odnosno trgovačkog društva sa
sjedištem u jednoj od tih zemalja, čiji su direktor ili direktori, predsjednik
uprave ili nadzornog odbora i većina članova te uprave ili odbora državljani te
ugovorne strane, i čija polovica kapitala, u slučaju partnerstava ili društava
s ograničenom odgovor­noš­ću, a povrh svega navedenoga, pripada tim strankama
ili javnim tijelima odnosno državljanima najmanje polovina kapitala pripada tim
državama, ili njihovim državnim organima, ili držav­ljanima te ugovorne strane;

d) čiji su vlasnik i časnici državljani te
ugovorne strane; i

e) u čijem osoblju najmanje 75 % otpada na
državljane te zemlje ugovornice.

Članak 39.

Za potrebe članka 37. ove Uredbe proizvodi koji
nisu dobiveni u cijelosti smatraju se dostatno obrađenima ili prerađenima ako
su ispunjeni uvjeti koji su navedeni u popisu »Lista prerada ili obrada što ih
je potrebno obaviti na materijalima bez podrijetla kako bi dobiveni proizvod
stekao status proizvoda s podrijetlom«, sukladno Prilogu 8. ove Uredbe, koja je
njezin sastavni dio.

U slučaju svih proizvoda koji su obuhvaćeni ovim
popisom, gore spomenuti uvjeti odnose se na vrstu obrade ili prerade kojoj se
mora podvrgnuti materijal bez podrijetla koji služi u proizvod­nji te se
primjenjuje isključivo u vezi s takvim materijalom. Prema tome, ako se određeni
proizvod koji je ispunjavanjem uvjeta koji su navedeni u popisu stekao status
proizvoda s pod­rijetlom upotrebljava u proizvodnji nekog drugog proizvoda, na
njega se ne primjenjuju uvjeti koji su primjenjivi na proizvod u koji je
ugrađen, a materijal bez podrijetla, koji se možebitno upotrebljavao u njegovoj
proizvodnji, ne uzima se u obzir.

Članak 40.

Bez obzira na odredbe u stavku 2. ovog članka,
sljedeći postupci smatrat će se obradom ili preradbom nedostatnom za stjecanje
statusa proizvoda s podrijetlom, neovisno o tome jesu li ili nisu ispunjeni
uvjeti iz članka 39. ove Uredbe:

a) postupci kojima se jamči očuvanje robe u
dobrom stanju tijekom prijevoza i skladištenja,

b) rastavljanje i sastavljanje pošiljaka,

c) pranje, čišćenje; uklanjanje prašine, hrđe,
ulja, boje ili drugih tvari za prekrivanje,

d) glačanje ili
prešanje tekstila,

e) jednostavni postupci
bojenja i laštenja,

f) ljuštenje,
djelomično ili potpuno izbjeljivanje, poliranje i glaziranje žitarica i riže,

g) postupci bojenja
šećera ili izrade kocki šećera,

h) lupljenje, uklanjanje
koštica i guljenje voća, orašastih plodova i povrća,

i) oštrenje,
jednostavno brušenje ili jednostavno rezanje,

j) sijanje, prebiranje,
razvrstavanje, raspoređivanje, stupnje­vanje, slaganje (uključujući i
sastavljanje garniture proizvoda),

k) jednostavno pakiranje u staklenke, limenke,
bočice, vreće, sanduke i kutije, pričvršćivanje na kartone ili daske i svi
drugi jednostavni postupci pakiranja,

l) stavljanje ili tiskanje oznaka, etiketa,
logotipova i drugih sličnih prepoznatljivih znakova na proizvode ili njihovu
ambalažu,

m) jednostavno miješanje proizvoda, bilo iste
ili različite vrste,

n) jednostavno sastavljanje dijelova proizvoda
radi dobivanja proizvoda u cijelosti ili rastavljanje proizvoda na sastavne
dijelove,

o) kombinacija dvaju ili više postupaka koji su
navedeni pod točkom a) do n) ovog stavka,

p) klanje životinja.

Kako bi se utvrdilo da li se obrada ili prerada
kojoj je podvrg­nut određeni proizvod može smatrati nedostatnom u smislu stav­ka
1. ovog članka, u obzir će se, zajednički gledano, uzeti svi radni postupci
koji su obavljeni na nekom proizvodu bilo u zemlji ugovornici ili u Republici
Hrvatskoj.

Članak 41.

Kvalifikacijska jedinica je konkretni proizvod
koji se smatra osnovnom jedinicom, kada se roba razvrstava u Carinsku tarifu.
Prema tomu:

a) kada se proizvod sastavljen od skupine ili
skupa predmeta razvrstava u jedan tarifni broj Carinske tarife, takva cjelina
tvori kvalifikacijsku jedinicu;

b) kada se pošiljka sastoji od više istovjetnih
proizvoda koji su razvrstani u isti tarifni broj Carinske tarife, pri primjeni
odredaba ovoga Protokola svaki se proizvod mora uzeti pojedinačno.

Kad se u skladu s Općim pravilom 5. za primjenu
nazivlja Carinske tarife, za potrebe razvrstavanja, ambalaža uključuje zajedno
s proizvodom, ona će se uključiti i za potrebe utvrđivanja podrijetla.

Članak 42.

Bez obzira na odredbe članka 39. ove Uredbe,
materijale bez podrijetla može se koristiti u izradi određenog proizvoda, pod
uvjetom da njihova ukupna vrijednost ne prelazi 10 % vrijednosti cijene isporučeno
u tvornici (ex-works price).

Kada se u Listi, iz članka 39. ove Uredbe,
navodi jedan ili više postotaka kao najveću količinu materijala bez podrijetla,
taj se postotak ne može premašiti primjenom odredbe stavka 1. ovog članka.

Odredbe ovog članka se ne primjenjuje na
proizvode koji potpadaju pod poglavlja 50 do 63 Carinske tarife.

Članak 43.

Pribor, zamjenski dijelovi i alati koji se šalju
zajedno s određenom opremom, strojem, uređajem ili vozilom, koji su dio
redovite opreme i stoga uključeni u njihovu cijenu ili koji nisu zasebno
fakturirani, smatrat će se sastavnim dijelom te opreme, stroja, uređaja ili
vozila.

Članak 44.

Slogovi (setovi), kako su definirani Općim
pravilom 3. za primjenu Carinske tarife, smatrat će se proizvodom s podrijetlom
kada sve komponente istoga imaju podrijetlo. Međutim, kada se slog (set)
sastoji od proizvoda s podrijetlom i proizvoda bez podrijetla, smatrat će se
proizvodom s podrijetlom pod uvjetom da vrijednost proizvoda bez podrijetla ne
prelazi 15 % od cijene sloga (seta) isporučeno u tvornici (ex-works price).

Članak 45.

Kako bi se utvrdilo je li određeni proizvod s
podrijetlom, nije potrebno utvrđivati podrijetlo onoga što je bilo korišteno u
njegovoj izradi, kako slijedi:

a) energije i goriva;

b) postrojenja i oprema;

c) strojevi i alati;

d) roba koje ne ulazi i koja nije namijenjena
ulasku u konač­ni sastav proizvoda.

Članak 46.

Uvjeti za stjecanje statusa proizvoda s
podrijetlom u sluča­jevima predviđenim člankom 37. ove Uredbe, moraju biti bez
prekida stalno ispunjeni u Republici Hrvatskoj ili zemlji ugovornici.

Izuzev u slučaju, ako se roba s podrijetlom,
koja je iz Repub­like Hrvatske ili druge zemlje ugovornice izvezena u neku
treću zemlju vrati, ona se mora smatrati robom bez podrijetla, osim ako se
carinskim vlastima ne pruže zadovoljavajući dokazi o tome:

a) da je vraćena upravo ona roba koja je bila
izvezena; i

b) da roba nije bila podvrgnuta nikakvim
postupcima, osim postupcima koji su bili prijeko potrebni kako bi se očuvala u
dobrom stanju dok se nalazila u toj zemlji ili dok je bila izvezena.

Članak 47.

Povlašteni tretman
predviđen ugovorima primjenjuje se isključivo na proizvode koji zadovoljavaju
uvjete iz Protokola o podrijetlu i čiji se prijevoz obavlja izravno između
Republike Hrvatske i zemlje ugovornice, ili preko teritorija drugih zemalja.
Međutim, proizvodi koji predstavljaju jednu pošiljku mogu se prevoziti i preko
teritorija trećih zemalja, pri čemu je, ako to nalažu okolnosti, na tim
teritorijima moguć i njihov pretovar ili privremeno skladištenje, pod uvjetom
da ti proizvodi ostaju pod nadzorom Carinskih službi u zemlji provoza ili
skladištenja te da nisu podvrgnuti nikakvim postupcima osim istovara, ponovnog
utovara ili kakva drugog postupka koji se obavlja kako bi se očuvali u dobrom
stanju.

Proizvodi s podrijetlom
mogu se cjevovodima prevoziti i preko drugih teritorija, koji nisu teritoriji
zemalja ugovornica.

Carinskim službama
zemlje uvoznice podnosit će se dokazi o ispunjenju uvjeta iz stavka 1. ovoga
članka, i to predočenjem:

a) jedinstvene prijevozne
isprave kojom je obuhvaćen prolazak robe od zemlje izvoznice kroz zemlju
provoza; ili

b) potvrde koju izdaju
Carinske službe zemlje provoza:

– u kojoj se navodi
točan opis proizvoda;

– u kojoj se navode
datumi istovara i ponovnog utovara proizvoda i, prema potrebi, nazivi brodova
ili drugih uporabljenih prijevoznih sredstava; i

– kojom se potvrđuju
uvjeti pod kojima su proizvodi ostali u zemlji provoza; ili

c) u nedostatku
navedenoga, bilo kakvih isprava koje mogu poslužiti kao dokaz.

Članak
48.

Na proizvode s
podrijetlom koji su poslani radi izlaganja u nekoj trećoj zemlji i nakon
izložbe prodani radi uvoza u Repub­liku Hrvatsku, pri uvozu će se primjenjivati
odredbe članka 37. ove Uredbe, pod uvjetom da se carinarnici podnesu zadovo­ljavajući
dokazi o tome:

a) da je izvoznik te
proizvode poslao iz zemlje ugovornice u zemlju u kojoj se izložba održava te da
ih je tamo izložio;

b) da je izvoznik te proizvode prodao ili na
koji drugi način ustupio nekoj osobi u Republici Hrvatskoj;

c) da su proizvodi, poslani za vrijeme izložbe
ili neposredno nakon nje, upravo onakvi kakvi su bili upućeni na izložbu; i

d) da proizvodi, od trenutka kada su poslani na
izložbu, nisu upotrijebljeni ni u koju drugu svrhu osim izlaganja na toj
izložbi.

Isprava o povlaštenom podrijetlu mora biti
podnesena carinarnici na uobičajen način. Na njoj mora biti navedeno ime i
naziv izložbe. Po potrebi se može zahtijevati dodatni pisani dokaz o uvjetima,
pod kojima su proizvodi bili izlagani.

Stavak 1. ovog članka odnosi se na sve trgovinske,
indus­trijske, poljoprivredne ili obrtničke izložbe, sajmove ili slične
priredbe ili izlaganja koja se ne priređuju u privatne svrhe u prodavaonicama
ili poslovnim prostorima radi prodaje stranih proizvoda i tijekom kojih
proizvodi ostaju pod carinskim nadzorom.

Pododjeljak 2. *Potvrda o podrijetlu*

Članak 49.

Prilikom uvoza proizvoda iz zemlje ugovornice u
Republiku Hrvatsku, odnosno pri izvozu iz Republike Hrvatske u zemlju
ugovornicu, podrijetlo robe dokazuje se:

a) potvrdom o prometu robe EUR.1, ili

b) izjavom na računu.

Dokazi o podrijetlu vrijede četiri mjeseca od
datuma izdavanja u zemlji izvoznici, i u tom roku moraju biti podneseni
carinskim vlastima u zemlji uvoznici.

Dokazi o podrijetlu koji se carinskim vlastima
zemlje uvoznice podnose nakon posljednjega roka za podnošenje, koji je naveden
u stavku 2. ovog članka, mogu se prihvatiti radi primjene povlaštenoga tretmana
u slučaju da je do nepodnošenja tih isprava prije isteka krajnjeg roka došlo
zbog izvanrednih okolnosti.

U ostalim slučajevima
zakašnjeloga podnošenja isprava Carinske službe zemlje uvoznice mogu prihvatiti
dokaze o podrijetlu kada su proizvodi podneseni na carinjenje prije isteka pos­ljednjega
roka.

Dokazi o podrijetlu
podnose se carinskim vlastima zemlje uvoznice u skladu s postupkom koji je na
snazi u toj zemlji. Carinarnice mogu zahtijevati prijevod dokaza o podrijetlu,
a mogu zahtijevati također da uvozna deklaracija sadrži i izjavu s kojom
uvoznik potvrđuje da proizvodi ispunjavaju potrebne uvjete propisane ovim
poglavljem i konkretnim ugovorom.

Potvrda o prometu robe
EUR.1 izdaje se na obrascu koji je otisnut u Prilogu 9. ove Uredbe i njezin je
sastavni dio.

Članak 50.

Potvrda o prometu robe EUR.1 može se iznimno
izdati nakon izvoza proizvoda na koje se odnosi ako:

a) u trenutku izvoza nije izdana zbog greške,
nenamjernog propusta ili posebnih okolnosti; ili

b) se carinskim vlastima pruže zadovoljavajući
dokazi o tome da je potvrda o prometu robe EUR.1 izdana, ali da pri uvozu nije
prihvaćena iz tehničkih razloga;

Izvoznik u svom zahtjevu mora naznačiti mjesto i
datum izvoza proizvoda na koje se potvrda o prometu robe EUR.1 odnosi te
navesti razloge za svoj zahtjev.

Carinske službe mogu naknadno izdati potvrdu o
prometu robe EUR.1 tek nakon što provjere da li podaci navedeni u izvoznikovu
zahtjevu odgovaraju podacima iz odgovarajuće evidencije.

Naknadno izdane potvrde o prometu robe EUR.1
moraju sadržavati jednu od ovih naznaka:

»IZDANO NAKNADNO« ili

»ISSUED RETROSPECTIVELY«.

Članak 51.

U slučaju krađe, gubitka ili uništenja potvrde o
prometu robe EUR.1, izvoznik carinskim vlastima koje su je izdale može
podnijeti zahtjev za izdavanjem duplikata na temelju izvoznih isprava koje se
nalaze u njihovu posjedu.

Tako izdan duplikat mora sadržavati jednu od
ovih oznaka:

EN»DUPLICATE«

HR »DUPLIKAT«

Oznaka iz stavka 2. unosit će se u polje
»Napomene« na potvrdi o prometu robe EUR.1.

Duplikat, na kojemu mora biti naznačen datum
izdavanja izvorne potvrde o prometu robe EUR.1 stupit će na snagu s tim
datumom.

Članak 52.

Izjavu na računu može izdati:

a) ovlašteni izvoznik u smislu članka 53. ove
Uredbe; ili

b) bilo koji izvoznik
pošiljke koja se sastoji od jednog ili više pakiranja proizvoda s podrijetlom,
čija ukupna vrijednost ne prelazi 6.000 eura (protuvrijednost u kunama čiji
tečaj se utvrđuje prvi radni dan u mjesecu listopadu, a primjenjuje se od
siječnja sljedeće godine).

Izjavu na računu je
moguće izdati ako se predmetni proizvodi mogu smatrati proizvodima podrijetlom
iz Republike Hrvatske ili druge ugovorne strane te zadovoljavaju ostale
zahtjeve Ugovora o slobodnoj trgovini.

Izvoznik koji izdaje
izjavu na računu treba u svakom trenut­ku biti spreman na zahtjev Carinske
službe zemlje izvoznice pod­nijeti sve odgovarajuće isprave kojima se dokazuje
da predmetna roba ima status proizvoda s podrijetlom te da zadovoljava ostale
zahtjeve Ugovora o slobodnoj trgovini.

Izjavu na računu
izvoznik će izdati tako što će na računu, dostavnici ili drugoj komercijalnoj
ispravi otipkati ili otisnuti u pečatnom ili tiskanom obliku izjavu čiji se tekst
navodi u ugovoru o slobodnoj trgovini, pri čemu je dužan uporabiti jednu od
jezičnih inačica iz toga ugovora, a u skladu s odredbama domaćih zakona zemlje
izvoznice. Ako je izjava pisana rukom, bit će napisana tintom i tiskanim
slovima.

Izjava na računu bit će
ovjerena rukom pisanim izvornim potpisom izvoznika. Međutim, ovlašteni izvoznik
ne mora potpisivati takvu izjavu pod uvjetom da se carinskim vlastima zemlje
izvoznice u pisanom obliku obveže da će preuzeti punu odgovornost za svaku
izjavu na računu u kojoj se navodi kao da ju je sam potpisao rukom.

Izjavu na računu može
izdati izvoznik u trenutku izvoza proizvoda na koje se odnosi ili nakon izvoza,
pod uvjetom da se u zemlju uvoznicu dostavi najkasnije dvije godine nakon uvoza
proizvoda na koje se odnosi.

Izjava na računu izdaje
se sukladno Prilogu 10. ove Uredbe i njezin je sastavni dio.

Članak 53.

Carinska uprava Središnji ured može ovlastiti
bilo kojeg iz­voz­nika, u daljnjem tekstu: »ovlašteni izvoznik«, koji često ša­lje
pošiljke proizvoda u skladu s ugovorom o slobodnoj trgovini da daje izjave na
računu bez obzira na vrijednost predmetnih proizvoda. Izvoznik koji podnosi
zahtjev za takvo ovlaštenje mora Carinskoj upravi dati sva zadovoljavajuća
jamstva koja su prijeko potrebna za potvrđivanje da njegovi proizvodi imaju
status proizvoda s podrijetlom te da zadovoljavaju ostale zahtjeve ovog
odjeljka u svezi s izdavanjem izjave na računu.

Carinska uprava može odobriti status ovlaštenog
izvoznika pod uvjetima koje smatraju prikladnima.

Carinska uprava će ovlaštenom izvozniku
dodijeliti broj carinskog ovlaštenja koji će se navesti u svakoj izjavi na
računu.

Carinska uprava će nadzirati kako ovlašteni
izvoznik rabi svoje ovlaštenje.

Carinske uprava u svakom trenutku može opozvati
svoje odobrenje. Carinska uprava će to učiniti kada ovlašteni izvoznik prestane
davati jamstva, kada više ne zadovoljava uvjete ili na drugi način nepravilno
rabi svoje ovlasti

Članak 54.

U slučajevima kada se na zahtjev uvoznika i pod
uvjetima koje određuje Carinska uprava uvoze rastavljeni ili nesastavljeni
proizvodi u smislu Općeg pravila 2. točka (a) Carinske tarife, koji potpadaju
pod odsjek XVI. i XVII. ili tarifne brojeve 7308 i 9406 Carinske tarife,
podnosi se jedinstveni dokaz o podrijetlu za te proizvode pri uvozu prve
pošiljke.

Članak 55.

Proizvodi koje u malim paketima pojedinac šalje
pojedincu ili koji čine osobnu prtljagu putnika prihvaćat će se kao proizvodi
podrijetlom iz zemlje ugovornice bez podnošenja dokaza o podrijetlu, pod
uvjetom da takvi proizvodi nisu trgovačke naravi, da su deklarirani kao
proizvodi koji zadovoljavaju zahtjeve Ugovora o slobodnoj trgovini i da nema
sumnje u istinitost takve izjave. U slučaju proizvoda koji su poslani poštom
ova se izjava može unijeti u carinsku deklaraciju CN22/CN23 ili na listu papira
koji se prilaže toj ispravi.

Uvoz proizvoda koji je povremene naravi i koji
obuhvaća isključivo proizvode za osobnu uporabu primatelja ili putnika ili
članova njihovih obitelji neće se smatrati uvozom trgovačke naravi ako je iz
naravi i količine proizvoda očito da ne postoji namjera njihove komercijalne
uporabe. Ukupna vrijednost takvih proizvoda ne smije prelaziti 500 EUR-a u
slučaju malih paketa ili 1.200 EUR-a u slučaju proizvoda koji čine dio osobne
prtljage putnika (protuvrijednost u kunama čiji tečaj se utvrđuje prvi radni
dan u mjesecu listopadu, a primjenjuje se od siječnja sljedeće godine).

Članak 56.

Isprave koje se rabe radi dokazivanja da
proizvodi obuhva­ćeni potvrdom o prometu robe EUR.1 ili izjavom na računu mogu
biti smatrani proizvodima podrijetlom iz Republike Hrvatske ili druge zemlje
ugovornice te da zadovoljavaju ostale zahtjeve ugovora, mogu se sastojati, *inter
alia,* od sljedećega:

a) izravnih dokaza o postupcima koje je izvoznik
ili dobav­ljač poduzeo da bi se dobila predmetna roba i koji se nalaze,
primjerice, u njegovoj računovodstvenoj ili knjigovodstvenoj evidenciji;

b) isprava izdanih ili sastavljenih u Republici
Hrvatskoj ili drugoj ugovornoj strani, kojima se status proizvoda s podrijetlom
dokazuje za iskorišten materijal u slučaju da se te isprave rabe u skladu s
domaćim pravom;

c) isprava izdanih ili sastavljenih u Republici
Hrvatskoj ili drugoj ugovornoj strani, kojima se dokazuje obrada ili prerada
materijala u Republici Hrvatskoj ili drugoj ugovornoj strani za iskorišten
materijal u slučaju da se te isprave rabe u skladu s domaćim pravom;

d) potvrde o prometu robe EUR.1 ili izjave na
računu izdane ili sastavljene u Republici Hrvatskoj ili drugoj ugovornoj strani
u skladu s Ugovorom o slobodnoj trgovini, kojima se dokazuje da iskorišteni
materijal ima status proizvoda s podrijetlom.

Članak 57.

Izvoznik koji podnosi zahtjev za izdavanje
potvrde o prometu robe EUR.1 najmanje će tri godine čuvati isprave.

Izvoznik koji daje izjavu na računu, najmanje će
tri godine čuvati jedan primjerak isprave s izjavom na računu.

Carinske službe zemlje izvoznice koje izdaju
potvrdu o prometu robe EUR.1 najmanje će tri godine čuvati obrazac zahtjeva.

Carinske službe zemlje uvoznice najmanje će tri
godine čuvati potvrde o prometu robe EUR.1 i izjave na računu koje su im
podnesene.

Članak 58.

Kumulacija podrijetla ovisi o konkretnom ugovoru
koje je Republika Hrvatska sklopila sa drugim zemljama ugovornicama.

Članak 59.

Otkriće neznatnih odstupanja između podataka u
dokazu o podrijetlu i podataka u ispravama koje su podnesene carinarnici pri
obavljanju službenog postupka za uvoz samo po sebi neće činiti dokaz o
podrijetlu ništavim, ako se utvrdi da se ta isprava odnosi na podnesene
proizvode.

Očite formalne pogreške, kao što su greške u
pisanju na ispravama o podrijetlu, ne bi trebale prouzrokovati odbacivanje te
isprave ako te greške nisu takve da bi stvorile sumnju u točnost navoda u toj
ispravi.

Članak 60.

Carinska uprava Republike Hrvatske i druge
zemlje ugovornice će jedna drugoj dostaviti ogledne otiske pečata koje u svojim
carinskim službama rabe za izdavanje potvrde o prometu robe EUR.1, te adrese
Carinskih službi koje su odgovorne za provjeru tih potvrda i izjava na računu.

Kako bi osigurale
pravilnu primjenu Ugovora o slobodnoj trgovini, Republika Hrvatska i druga
zemlja ugovornica će putem svojih nadležnih carinskih službi jedna drugoj
pomagati u provjeri vjerodostojnosti potvrda o prometu robe EUR.1 ili izjava na
računu te točnosti navoda sadržanih u tim ispravama.

Članak 61.

Carinska uprava surađuje sa nadležnim državnim
tijelima zemlje ugovornice u međusobnoj pomoći u postupku naknadne provjere
potvrda o porijeklu robe EUR.1 ili izjave na računu, izdanih u zemlji
ugovornici ili u Republici Hrvatskoj, kao i radi utvrđivanja ispravnosti
podataka i navoda u tim ispravama.

Članak 62.

Naknadna će se provjera dokaza o podrijetlu
obavljati na­sumičnim odabirom ili kad god Carinske službe zemlje uvoznice
imaju osnovane razloge za sumnju u vjerodostojnost tih isprava, status
podrijetla tih proizvoda ili ispunjavanje drugih uvjeta iz ovog poglavlja.

Za potrebe stavka 1. ovog članka, moraju
Carinske službe vratiti potvrdu o podrijetlu (EUR.1 ili izjavu na računu), ili
kopiju tih isprava nadležnim organima zemlje izvoznice i ako je to potrebno,
navesti razloge za provjeru. U prilogu zahtjeva za provjeru potrebno je
proslijediti sve potrebne isprave ili informacije koje ukazuju da su podaci na
dokazu o podrijetlu netočni. Ako Carinske službe odluče privremeno ne odobriti
povlašteno carinsko postupanje, sukladno članku 37. ove Uredbe, u međuvremenu
dok čekaju na rezultate provjere, moraju uvozniku omogućiti puštanje robe uz
osiguranje mjera, koje su potrebne.

Ako Carinska uprava Republike Hrvatske dobije
zahtjev za provjeru podrijetla robe iz zemlje uvoznice, dužna je odmah poduzeti
sve potrebne radnje za provjeru. Radi toga ima pravo zatražiti sve potrebne
dokaze i obaviti svaki potreban uvid u poslov­ne knjige izvoznika ili kakvu
drugu provjeru koju smatra primjerenom.

Rezultati provjere bit će u najkraćem mogućem
roku pro­slijeđeni carinskim vlastima zemlje uvoznice. Rezultati provjere
moraju jasno pokazati jesu li isprave vjerodostojne i može li se smatrati da su
predmetni proizvodi podrijetlom iz Republike Hrvatske ili neke druge zemlje ugovornice
te da li zadovoljavaju ostale uvjete iz ugovora.

Ako se u slučaju osnovane sumnje ne dobije
nikakav odgovor u roku od deset mjeseci od dana podnošenja zahtjeva za provjeru
ili ako u odgovoru nisu sadržane dostatne informacije za utvrđivanje vjerodostojnosti
dotične isprave ili stvarnog podrijetla proizvoda, Carinske službe koje su
podnijele zahtjev, osim u iznimnim okolnostima, odbit će primjenu povlaštenog
tretmana.

Ako postupak naknadne
provjere ili bilo koji drugi raspoloživi dokaz ukazuju da se odluke ovog
poglavlja krše, zemlja ugovornica izvoznica mora, na vlastitu inicijativu ili
na zahtjev Carinske uprave Republike Hrvatske, obaviti prikupljanje potrebnih
informacija i utvrditi točnost takvih informacija radi nužnosti utvrđivanja i
sprječavanja takvih kršenja. U tim slučajevima može predstavnik Republike
Hrvatske sudjelovati u utvrđivanju činjenica.

Članak 63.

Carinska uprava
Republike Hrvatske poduzet će sve potrebne mjere koje će osigurati da proizvodi
kojima se vrši trgovina, a koji se tijekom prijevoza zadržavaju u slobodnoj
zoni na teritoriju Republike Hrvatske, i uz koje je priložen dokaz o
podrijetlu, ne budu zamijenjeni drugom robom te ne budu podvrgnuti nikakvom
drugom rukovanju, osim uobičajenih postupaka kojima je cilj sprječavanje njihovog
propadanja.

Iznimno, od odredaba
stavka 1. ovog članka, u slučaju da su proizvodi podrijetlom iz zemlje
ugovornice uvezeni u slobodnu zonu na području Republike Hrvatske, uz koje je
priložen dokaz o podrijetlu, podvrgnuti obradi ili preradi, Carinska uprava
dužna je na zahtjev izvoznika izdati novu potvrdu o prometu robe EUR.1, ako je
primijenjena obrada ili prerada sukladno ovom poglavlju.

Članak 64.

Ako Carinska uprava utvrdi da je posljednja
obrada ili prerada u određenoj državi, u smislu članka 25. Carinskog zakona,
izvršena sa namjerom da se izigraju propisi u svezi sa robom podrijetlom iz te
zemlje, pod određenim uvjetima neće se smatrati da je roba zbog takve obrade
ili prerade dobila podrijetlo zemlje u kojoj je bila posljednja obrada ili prerada
izvršena.

Članak 65.

Sve što nije regulirano ovim poglavljem ili je
ugovorom o povlaštenom podrijetlu robe, kojeg je Republika Hrvatska zak­lju­čila
s drugom zemljom ili zemljama, regulirano drugačije, primijenit će se odredbe
tog ugovora.

Glava IV. CARINSKA VRIJEDNOST

Poglavlje 1. **Određivanje carinske vrijednosti**

Članak 66.

Carinska vrijednost je transakcijska vrijednost
sukladno članku 31. Carinskog zakona. To je, pri prodaji robe za izvoz radi
uvoza u carinsko područje Republike Hrvatske, ugovorena, stvarno plaćena ili
plativa cijena koja ispunjava uvjete iz članka 31. stavka 1. Carinskog zakona i
koja je usklađena sukladno članku 38. i 39. Carinskog zakona.

Stvarno plaćena ili plativa cijena podrazumijeva
sva plaćanja kupca ili nekoga drugoga, koje je za tu uvezenu robu morao ili će
morati platiti prodavaču ili u njegovu korist. Plaćanje se može obaviti
posredno ili neposredno, u gotovini ili drugačijim oblikom plaćanja.

Ako carinsku vrijednost nije moguće odrediti
sukladno članku 31. Carinskog zakona, carinska vrijednost određuje se sukladno
člancima 32. do 37. Carinskog zakona.

U svrhu određivanja carinske vrijednosti
sukladno članku 31. Carinskog zakona za robu za koju ugovorena cijena u
trenutku procjene još nije bila plaćena, prihvaća se ona cijena koja bi bila
plaćena za ispunjenje obveza.

Članak 67.

Kad se za puštanje u slobodni promet deklarira
dio veće pošiljke istovjetne robe kupljene u okviru iste transakcije, suklad­no
članku 31. Carinskog zakona stvarno plaćenu ili plativu cijenu predstavlja onaj
dio ukupne cijene koji odgovara omjeru količine deklarirane robe i ukupne
količine kupljene robe.

Razmjernu raspodjelu
stvarno plaćene ili plative cijene prije puštanja u slobodni promet treba
napraviti također ako se roba koja je predmet procjene djelomično izgubi ili
ošteti.

Članak 68.

Kad stvarno plaćena ili
plativa cijena robe koja se pro­cje­njuje sadrži iznos nacionalnih davanja
države podrijetla ili države izvoznice, taj se iznos ne uračunava u carinsku
vrijednost robe ako se carinarnici dokaže da je roba bila ili će biti
oslobođena tih davanja u korist kupca.

Članak 69.

Za svrhu članka 31. Carinskog zakona činjenica
da je roba koja je predmet prodaje deklarirana za puštanje u slobodni promet
smatrat će se odgovarajućim pokazateljem da se radi o prodaji za izvoz u
carinsko područje Republike Hrvatske. U slučaju uzastopnih preprodaja koje su
prethodile utvrđivanju carinske vrijednosti, tim pokazateljem smatrat će se
posljednja prodaja koja je prethodila unosu robe u carinsko područje Republike Hrvatske
ili pos­ljednja prodaja koja se desila u Republici Hrvatskoj prije puštanja
robe u slobodni promet.

U primjeni stavka 1. ovog članka odgovarajuće se
primjenjuju članci 88., 91. i 92. ove Uredbe.

Ako se roba koristi u drugoj zemlji od trenutka
prodaje do trenutka puštanja robe u slobodni promet carinska vrijednost ne mora
biti transakcijska vrijednost.

Kupac ne treba ispunjavati nikakve druge uvjete,
osim da je stranka u kupoprodajnom ugovoru.

Članak 70.

Pri provjeri da li postoje ograničenja iz članka
31. stavka 1. točke a) Carinskog zakona, treba uzeti u obzir konkretan
kupoprodajni posao.

Članak 71.

Ako carinarnica pri određivanju carinske
vrijednosti sukladno članku 31. stavku 1. točki b) Carinskog zakona utvrdi da
je kupoprodajni posao ili cijena uvezene robe ovisna o uvjetima ili obvezama
kojih je vrijednost u pogledu uvezene robe moguće odrediti, ta se vrijednost
smatra posrednim plaćanjem kupca prodavaču i time kao dio stvarno plaćene ili
plative cijene.

Stavak 1. ovog članka se ne primjenjuje ako se
uvjeti ili obveze odnose na radnje navedene u članku 31. stavku 7. Carinskog
zakona.

Kao uvjeti i obveze iz
kupoprodajnog posla zbog kojih se transakcijska vrijednost ne može prihvatiti
kao carinska vrijednost smatraju se slučajevi kad:

a) prodavač odredi
cijenu za uvezenu robu pod uvjetom da kupac kupi određene količine druge robe,

b) je cijena za uvezenu
robu ovisna o cijeni po kojoj kupac prodaje drugu robu prodavaču uvezene robe,

c) se cijena za uvezenu
robu određuje na osnovi oblika plaćanja koji nije u svezi s uvezenom robom.

Članak 72.

Radnje iz članka 31.
stavka 7. Carinskog zakona su sve rad­nje koje se odnose na reklamu i
pospješivanje prodaje robe, te sve radnje u svezi s jamstvima i garancijama za
tu robu.

Članak 73.

Ugovorenu, stvarno plaćenu ili plativu cijenu robe kojoj se
određuje carinska vrijednost moguće je prihvatiti i u slučajevima iz članka 31.
stavka 1. točke c) Carinskog zakona, ako je cijenu moguće uskladiti prema
članku 38. stavku 1. točki d) Carinskog zakona.

Članak
74.

 Nadziranjem druge osobe u smislu članka 30.
stavka 5. točke e) Carinskog zakona smatrat će se takav odnos među osobama kad
jedna osoba ima toliki upliv na poslovanje druge osobe da potonja ne može
samostalno oblikovati cijenu i sastavljati kalkulaciju.

Članovi iste obitelji u
smislu članka 30. stavka 5. točke h) Carinskog zakona smatrat će se:

– suprug i supruga,

– roditelji i djeca,

– braća i sestre (i
polubraća i polusestre),

– djedovi i bake i
unuci,

– ujaci i ujne i tetci
i tetke i stričevi i strine,

– roditelji od
supružnika, snahe i zetovi,

– šurjak i šurjakinja.

Ugovori o licencijama se sami po sebi ne
smatraju međusob­nom povezanošću.

Članak 75.

Za određivanje carinske vrijednosti sukladno
člancima 32. i 33. Carinskog zakona koristi se transakcijska vrijednost
istovjetne ili slične robe iz kupoprodajnog posla na istoj komercijalnoj razini
i u približno jednakoj količini robe kao što je količina robe koja se
procjenjuje. Ako takvog kupoprodajnog posla nema uzima se transakcijska
vrijednost za istovjetnu ili sličnu robu koja je bila prodana na drugoj
komercijalnoj razini i/ili za drugačije količine, poštujući sljedeći
redoslijed:

a) jednaka komercijalna razina, ali drugačija
količina,

b) drugačija komercijalna razina ali približno
jednaka količi­na, te

 c) različita
komercijalna razina i različite količine.

Takvu transakcijsku vrijednost treba ispraviti
za razlike nastale zbog različitih komercijalnih razina kupoprodaje i/ili
količina, kad podnesene isprave to omogućavaju, bez obzira na to da li utječu
na povećanje ili umanjenje vrijednosti.

Ako su u transakcijsku vrijednost uključeni
troškovi sukladno članku 38. stavku 1. točke a) podtočkama 4., 5. i 6.
Carinskog zakona pri prilagodbi se moraju uzeti u obzir bitne razlike u tim
troškovima za uvezenu robu i odgovarajuću istovjetnu ili sličnu robu koji
proizlaze iz razlike u udaljenosti i vrsti prijevoza.

Ako se u skladu s ovim
člankom utvrdi više transakcijskih vrijednosti istovjetne ili slične robe, za
utvrđivanje carinske vrijed­nosti uvezene robe upotrijebit će se najniža između
tih vrijed­nosti.

U primjeni ovog članka
uzet će se u obzir transakcijska vrijednost robe koju je proizvela treća osoba,
samo u onim slučajevima kad carinarnica ne raspolaže transakcijskim
vrijednostima za istovjetnu ili sličnu robu koju je proizvela ista osoba kao
robu koja se procjenjuje.

Transakcijska
vrijednost uvezene istovjetne ili slične robe je carinska vrijednost koja je
bila sukladno članku 31. Carinskog zakona već prije prihvaćena i koja je
usklađena sukladno članku 38. stavku 1. točki a) podtočkama 4., 5. i 6.
Carinskoga zakona kao i sa člankom 32. stavkom 3. Carinskog zakona.

Članak 76.

Za određivanje
jedinične vrijednosti u skladu s člankom 35. Carinskog zakona ne smiju se
koristiti slučajevi prodaje u Repub­lici Hrvatskoj osobama koje neposredno ili
posredno, besplatno ili po sniženim cijenama dobavljaju robu ili obavljaju
usluge iz članka 38. stavka 1. točke b) Carinskog zakona u svezi sa
proizvodnjom ili prodajom uvezene robe.

U smislu članka 35.
stavka 2. Carinskog zakona termin u najkraćem roku poslije uvoza smatra se onaj
dan do kojeg je obavljen dostatan broj prodaja uvezene robe ili uvezene
istovjetne ili slične robe u dovoljno velikoj količini za određivanje jedinične
cijene.

U smislu članka 35.
Carinskog zakona jedinična cijena po kojoj se prodaje najveći mogući broj
jedinica je cijena po kojoj je najveći broj jedinica prodan nepovezanim kupcima
na prvoj trgovačkoj razini nakon uvoza na kojoj se takve prodaje ostvaruju.

Članak 77.

Carinska vrijednost u
skladu s člankom 36. Carinskog zakona (izračunata vrijednost) u pravilu se
određuje na osnovi podataka koji su na raspolaganju osobama sa sjedištem ili
prebivališ­tem u Republici Hrvatskoj.

Podatke o elementima za izračun vrijednosti koje
navede sam proizvođač robe ili ih dostavi deklarant radi određivanja carinske
vrijednosti, Carinska uprava Republike Hrvatske može uz suglasnost proizvođača
provjeriti u inozemstvu ako pravodobno obavijesti nadležno tijelo te države i
ako ono ne osporava postupak provjere.

Ako se, osim podataka koje je naveo proizvođač
ili ih je u njegovo ime dostavio deklarant, za određivanje carinske vrijednosti
upotrijebe i drugi podaci, carinarnica poštujući članak 16. Carinskog zakona
obavještava deklaranta na njegov zahtjev o upotrijebljenim podacima, njihovom
izvoru i o izračunu na njihovoj osnovi.

Kao vrijednost materijala i troškova proizvodnje
sukladno članku 36. stavku 1. točki a) Carinskog zakona uračunavaju se također
troškovi iz članka 38. stavka 1. točke a) podtočke 2. i 3. Carinskog zakona.

Kao vrijednost troškova i izdataka iz članka 36.
stavka 1. točke a) Carinskog zakona smatraju se troškovi i izdaci za robu i
radnje iz članka 38. stavka 1. točke b) podtočaka 1., 2., 3. i 4. Carinskog
zakona, koje je kupac dovršio ili obavio neposredno ili posredno u svezi s
proizvodnjom uvezene robe.

Vrijednost radnji iz članka 38. stavka 1. točke
b) podtočke 4. Carinskog zakona koje su bile obavljene u carinskome području
Republike Hrvatske uključuju se samo ako se zaračunaju proiz­vođaču.

Sukladno članku 36. stavku 1. točki b) Carinskog
zakona kao vrijednost troškova računaju se neposredni ili posredni troškovi za
proizvodnju ili prodaju robe za izvoz koji nisu ubrojeni u članku 36. stavku 1.
točki a) Carinskog zakona.

Članak 78.

Metode koje se koriste sukladno članku 37.
Carinskog zakona moraju u najvećoj mogućoj mjeri odgovarati metodama iz članaka
31., 32., 33., 35. i 36. Carinskoga zakona. Spomenute metode mogu se
upotrijebiti prilagođene na način koji odgovara zahtjevima članka 37. stavka 1.
Carinskog zakona.

Članak 79.

Ako je ambalaža iz članka 38. stavka 1. točke a)
podtočke 2. Carinskog zakona namijenjena ponovnoj uporabi pri sljedećim uvo­zima,
na zahtjev se deklaranta u carinsku vrijednost ubrajaju razmjerno
raspodijeljeni troškovi.

Članak 80.

Kao mjesto unosa robe u carinsko područje smatra
se:

a) carinski granični prijelaz – u cestovnom i
željezničkom prometu,

b) luka istovara – u pomorskom prometu,

c) prva luka otvorena za međunarodni promet u
kojoj brod pristane – u riječnom prometu,

d) prva odredišna zračna luka – pri prijevozu
robe u zračnom prometu, te

e) mjesto gdje roba prijeđe kopnenu granicu
carinskog pod­ručja – za robu koja se prevozi na drugi način.

Članak 81.

Ako je isporuka dogovorena na paritetu »franco
odredište u carinskom području« i ako visinu prijevoznih troškova od mjesta
unosa u carinsko područje do mjesta isporuke nije moguće utvrditi iz ugovora i
drugih priloženih isprava, u carinsku se vrijednost uračunavaju cjelokupni
prijevozni troškovi.

Ako je roba isporučena po jediničnoj cijeni na
paritetu »franco odredište u carinskom području« koja odgovara vrijednosti na
mjestu unosa, troškovi koji se odnose na prijevoz unutar carinskog područja se
ne odbijaju od te vrijednosti. Odbitak se uzima u obzir u slučaju ako se
carinarnici dokaže da je vrijednost »franco mjesto unosa u carinsko područje«
niža od jedinične vrijednosti robe na paritetu »franco odredište u carinskom
području«.

Ako je prijevoz besplatan ili obavljen s
vlastitim vozilom kupca, u carinsku se vrijednost ubrajaju troškovi do mjesta
unosa na carinsko područje određeni na osnovi uobičajene tarife za jednaki
način prijevoza. Deklarant mora priložiti dokaze o tako obračunatim troškovima.

Ako se u jednoj pošiljci nalazi više vrsta robe
cjelokupni iznos troškova prijevoza, osiguranja i dopreme robe mora se
obračunati razmjerno vrijednosti pojedine vrste robe.

Troškovi osiguranja za
uvezenu robu do mjesta unosa u carinsko područje u cijelosti se uračunavaju u
carinsku vrijednost. Ukoliko troškovi osiguranja od mjesta unosa u carinsko
područje do mjesta isporuke nisu razdvojeni u carinsku vrijednost uračunavaju
se cjelokupni troškovi osiguranja.

Poštanske pristojbe za
robu koja se prevozi u poštanskom prometu, u cijelosti se, do mjesta odredišta,
uračunavaju u carinsku vrijednost. Izuzete su moguće dodatne poštanske
pristojbe koje se obračunavaju u carinskom području.

Pristojbe iz stavka 6.
ovog članka ne uračunavaju se u carinsku vrijednost robe koje uvoz nije
komercijalne naravi.

Stavci 5. i 6. ovog
članka ne primjenjuju se na hitne poštan­ske pošiljke.

Članak
82.

Robu može prema članku
38. stavku 1. točki b) podtočkama 1., 2. i 3. Carinskog zakona kupac dopremiti
prodavaču posredno ili neposredno. Ta roba, osim one navedene u članku 38.
stavku 1. točki b) podtočki 3. Carinskog zakona, mora zatim biti upotrijeb­ljena
pri izradi uvezene robe i u njoj sadržana ili utrošena.

Roba iz članka 38 .
stavka 1. točke b) podtočke 1. Carinskog zakona koju je dostavio kupac može
biti nabavljena u bilo kojoj državi u inozemstvu, uključujući državu prodavača.

Za robu iz članka 38.
stavka 1. točke b) podtočke 3. Carinskog zakona smatra se roba iz članka 38.
stavka 1. točke b) podtočke 1. Carinskog zakona, ako nije bila kupljena u
inozemstvu kao i potrošni materijal.

Članak 83.

Dio vrijednosti alata,
kalupa, matrica i sličnih proizvoda upotrijebljenih pri proizvodnji uvezene
robe koja se sukladno članku 38. stavku 1. točki b) podtočki 2. Carinskog
zakona uračunava u carinsku vrijednost uvezene robe, je iznos amortizirane
vrijednosti tih proizvoda upotrijebljenih pri proizvodnji uvezene robe.

Članak 84.

Kao tantijeme, troškovi
i licencije iz članka 38. točke c) stav­ka 1. Carinskog zakona (u nastavku
licencije) smatraju se prije svega plaćanja za upotrebu prava u svezi s:

a) proizvodnjom uvezene
robe (patenti, uzorci, modeli i tehnološki know-how),

b) ponovnom prodajom uvezene robe u izvoz (robne
uslužne marke i zaštićeni modeli), te

c) upotrebom i daljnjom prodajom uvezene robe
(autorska prava i tehnološki postupci koji su nedjeljivo uključeni u uvezenu
robu).

Ako se carinska vrijednost uvezene robe određuje
u skladu sa člankom 31. Carinskog zakona stvarno plaćenoj cijeni ili plativoj
cijeni za uvezenu robu pribrajaju se licencije, ako to plaćanje:

a) se odnosi na robu koja je predmet procjene,

b) predstavlja uvjet prodaje za uvezenu robu.

Ako je uvezena roba samo dio ili dodatna oprema
robi koja se proizvodi u carinskom području, trošak licencije može se
pribrojiti stvarno plaćenoj ili plativoj cijeni za uvezenu robu samo ako se
licencija odnosi na tu uvezenu robu.

Ako se roba uvozi u rastavljenom stanju ili se
prije sljedeće prodaje samo nebitno preradi, npr. raspakira ili prepakira, to
ne znači da se licencija ne odnosi na uvezenu robu.

Ako se licencije djelomično odnose na uvezenu
robu, a djelomično na druge radnje ili dodatnu opremu koja se robi dodaje nakon
uvoza, ili na radnje poslije uvoza, licencije se raz­djeljuju na osnovi
objektivnih i odredivih činjenica.

Licencija za pravo uporabe robne marke dodaje se
stvarno plaćenoj ili plativoj cijeni samo onda kad:

a) se licencija odnosi na robu koja je nakon
uvoza bila prodana u nepromijenjenom stanju ili je nebitno prerađena ili obra­đena,

b) se ta roba prodaje s
robnom markom označenom prije ili nakon uvoza i za koju se plaća licencija, ili

c) kupac nema mogućnost
nabave te robe kod drugih s prodavačem nepovezanih dobavljača.

Ako kupac licenciju
plaća trećoj osobi, uvjeti iz stavka 2. ovog članka ispunjeni su onda kad
prodavač ili s njim povezana osoba zahtjeva od kupca plaćanje toj trećoj osobi.

Ako je način obračuna
licencije ovisan o cijeni uvezene robe smatra se, sve dok nije dokazano
suprotno, da se plaćanje licencije odnosi na robu koja se procjenjuje.

Ako se iznos licencije
obračunava neovisno od cijene uvezene robe, plaćanje licencije može se odnositi
na robu koja se procjenjuje.

Za primjenu članka 38.
stavka 1. točke c) Carinskog zakona nije važno u kojoj državi primatelj naknade
za licenciju ima sjedište.

Članak 85.

Pri određivanju
carinske vrijednosti se druge stavke (troš­kovi) osim onih iz članka 38. stavka
1. Carinskog zakona ne mogu pribrajati stvarno plaćenoj ili plativoj cijeni.

Svaka stavka koju se po
odredbama stavka 1. ovog članka doda stvarno plaćenoj ili plativoj cijeni mora
se temeljiti isklju­čivo na objektivnim i mjerljivim radnjama.

Umnožavanjem
(reproduciranjem) sukladno članku 39. stav­ku 1. točki d) Carinskog zakona
smatra se prije svega grafičko i trodimenzionalno umnožavanje, izgradnja ili
izvedba arhitektonskog ili drugog objekta ili naprave, fotografiranje, tonsko i
vizualno snimanje i prikazivanje te pohranjivanje u elektroničkom obliku.

Članak 86.

Bez obzira na članak 77. stavak 2. i 3. ove
Uredbe carinarnica može na zahtjev deklaranta odobriti da se iznosi utvrđenih
troškova koji se pribrajaju plaćenoj ili cijeni koju treba platiti, iako nisu
bili količinski određeni u trenutku nastanka duga (članak 77. stavak 2. ove
Uredbe) ili iznosi utvrđenih troškova koji se ne uračunavaju u carinsku
vrijednost u onim slučajevima kad u trenutku nastanka carinskog duga nisu bili prikazani
odvojeno (članak 77. stavak 3. ove Uredbe) određuju na osnovi posebnih mjerila.

U slučaju iz stavka 1. ovog članka deklarirana
carinska vrijednost se ne smatra kao privremena vrijednost sukladno članku 168.
ove Uredbe.

Odobrenje iz stavka 1. ovog članka moguće je
izdati:

 a) ako
bi provedba postupka sukladno članku 168. ove Ured­be predstavljala
nesrazmjerno velike troškove s obzirom na okolnosti slučaja,

b) ako bi uporaba nadomjesnih metoda procjene u
skladu s člancima od 32. do 37. Carinskog zakona u pogledu okolnosti bila
neodgovarajuća,

c) u slučaju postojanja osnovanih razloga da
dugovana uvozna davanja u nekom razdoblju neće radi odobrenja iz stavka 1. ovog
članka biti niža nego bi bila da odobrenje nije bilo izdano, te

d) ako izdavanje odobrenja ne utječe na
konkurentnost gospodarskih subjekata.

Članak 87.

Troškovi financiranja (troškovi kamata)
usklađuju se sukladno članku 39. stavku 1. točki c) Carinskog zakona također i
pri uporabi nadomjesnih metoda procjene iz članaka 32. do 37. Carinskog zakona.

Članak 88.

Carinarnica neće utvrditi carinsku vrijednost
uvezene robe temeljem transakcijske vrijednosti, ukoliko temeljem procedure iz
članka 89. ove Uredbe, nije otklonjena opravdana sumnja da deklarirana
vrijednost ne predstavlja ukupan iznos stvarno plaćen ili plative cijene
sukladno članku 31. Carinskog zakona.

Članak 89.

U slučaju sumnje da deklarirana vrijednost ne
predstavalja stvarno plaćenu cijenu ili cijenu koju treba platiti, carinarnica
mo­že zahtijevati dodatna pojašnjenja uključujući prilaganje dodatnih isprava
ili podataka iz kojih je vidljivo da je deklarirana vrijednost ukupna svota
stvarno plaćena ili plativa za uvezenu robu, usklađena sukladno članku 38. i
39. Carinskog zakona.

Ako deklarant nije pružio dodatna pojašnjenja,
dodatne podatke ili isprave ili su oni nedostatni, carinarnica mora prije
donošenja konačne odluke obavijestiti deklaranta, ako deklarant to zahtjeva
carinarnica ga obavještava pisano, o razlozima za sumnju o istinitosti ili
točnosti vrijednosti, te mu odrediti odgo­varajući rok za podnošenje
objašnjenja.

O konačnoj odluci, te o razlozima za njezino
donošenje carinarnica mora pisano obavijestiti deklaranta.

Poglavlje 2.
**Posebna pravila za određivanje carinske vrijednosti za programsku opremu**

Članak 90.

Bez obzira na odredbe članaka 31. do 47.
Carinskog zakona pri određivanju carinske vrijednosti za uvoz nosača podataka
iz članka 43. Carinskog zakona koji sadrže podatke ili programske upute
namijenjene za uporabu opreme za obradbu podataka uračunava se samo vrijednost
nositelja podataka, ako je vrijednost podataka ili programskih uputa prikazana
odvojeno od vrijednosti podataka.

Poglavlje 3.
**Prijava podataka o carinskoj vrijednosti i isprave koje treba priložiti**

Članak 91.

Ako se carinska vrijednost određuje sukladno
člancima 31. do 47. Carinskog zakona zajedno sa carinskom deklaracijom potrebno
je ispravno prijaviti sve podatke koji se odnose na carinsku vrijednost uvezene
robe (deklaracija o carinskoj vrijednosti robe).

Deklaracija o carinskoj vrijednosti robe (DCV)
podnosi se na obrascu koji je otisnut u Prilogu 11. ove Uredbe, a po potrebi se
dopunjava jednim ili više dodatnih obrazaca (DCV BIS) otisnutim u Prilogu 12.
ove Uredbe i njezinim su sastavnim dijelom.

DCV i DCV BIS podnosi primatelj robe ili njegov
opuno­moćenik (članak 76. Carinskog zakona), koji mora raspolagati sa svim
podacima potrebnim za pravilno utvrđivanje carinske vrijednosti.

Carinarnica može ne zahtijevati prilaganje DCV-a
i DCV BIS-a u slučajevima kada se carinska vrijednost robe ne može utvrditi
temeljem transakcijske vrijednosti iz članka 31. Carinskog zakona. U tim
slučajevima osoba iz stavka 3. ovog članka mora podnijeti carinarnici sve
podatke koji su neophodni za utvrđivanje carinske vrijednosti temeljem neke
druge odredbe Carinskog zakona. Ti podaci trebaju se podnijeti u obliku i na
način kako to odluči carinarnica.

Osobe iz stavka 3. ovog
članka dužne su pri prijavi carinske vrijednosti osigurati:

a) točnost i potpunost
podataka navedenih u prijavi carinske vrijednosti,

b) vjerodostojnu
dokumentaciju kao potporu činjenicama iz prijave carinske vrijednosti,

c) sve dodatne podatke
i isprave koje su neophodne za utvrđivanje carinske vrijednosti.

Deklaraciju o carinskoj
vrijednosti robe ne treba podnositi:

a) za robu koje uvoze
fizičke osobe za svoje osobne potrebe i potrebe svojeg kućanstva,

b) za uvoz robe bez
prodaje.

Bez obzira na stavak 6.
ovoga članka, carinarnica može zahtijevati prilaganje DCV-a ukoliko neki od
navedenih uvjeta nije ispunjen ili nije više ispunjen.

Osoba iz stavka 3. ovog
članka mora carinarnici uz prijavu o carinskoj vrijednosti na obrascu DCV,
priložiti original ili kopiju računa za uvezenu robu, na osnovu kojih je bila
prijavljena carinska vrijednost. Priloženi račun i ostale isprave moraju
sadržavati sve podatke neophodne za utvrđivanje carinske vrijednosti robe, te
potkrijepiti činjenice navedene u DCV-u i DCV BIS-u. Kada je carinska
vrijednost prijavljena u pisanom obliku, račun zadržava carinarnica.

Obrasci iz stavka 2.
ovoga članka popunjavaju se sukladno propisu koji donosi ministar financija.

Članak 92.

Pri uporabi računalnog sustava za automatsku
obradu podataka ili ako se za neku robu odobri pojednostavnjenje u pogledu
carinskih deklaracija, Carinska uprava – Središnji ured može odobriti
odstupanja od načina prikazivanja podataka potrebnih za određivanje carinske
vrijednosti.

Članak 93.

Ovlašćuje se ministar financija da propiše način
objave i primjene Napomena za primjenu Sporazuma o primjeni članka VII GATT-a.

Glava V. UNOS ROBE U CARINSKO PODRUČJE

Poglavlje 1.
**Podnošenje robe carinarnici**

Članak 94.

U skladu s člankom 50. stavkom 1. Carinskog
zakona roba se podnosi u uredovno vrijeme i na radnom prostoru carinarnice ili
na drugom mjestu koje odobri carinarnica.

Radni prostor carinarnice za određene vrste prijevoza
odre­đen je ovom Uredbom ili ga određuje carinarnica i to objavljuje na
oglasnoj ploči.

Uredovno vrijeme carinarnice propisuje ravnatelj
Carinske uprave Republike Hrvatske i objavljuje se na oglasnoj ploči
carinarnice.

Iznimno, uz odobrenje carinarnice, roba se može
podnijeti carinarnici izvan uredovnog vremena i izvan radnog prostora. Mo­guće
troškove vezane za takvo podnošenje snosi deklarant. Tarifu troškova propisat
će ministar financija.

Članak 95.

Pregled robe koji osoba zahtjeva sukladno članku
54. Carinskog zakona odobrava se na osnovu usmenog zahtjeva osobe koja je
ovlaštena za određivanje carinski dopuštenog postupanja ili uporabe, osim ako
carinarnica smatra da je prema okolnostima slučaja potrebno podnijeti pisani
zahtjev.

Kada se prilikom pregleda robe iz stavka 1. ovog
članka zahtijeva uzimanje uzoraka zahtjev je potrebno podnijeti u pisanom
obliku.

Pisani zahtjev mora biti potpisan i predaje se
carinarnici kojoj je podnesena roba. Zahtjev sadrži sljedeće podatke:

– ime ili naziv podnositelja
zahtjeva,

– podatak gdje se roba
nalazi,

– broj skraćene
deklaracije, ako je bila podnesena, podatak o prethodnom carinskom postupku ili
podatak o prijevoznom sredstvu na kojem se roba nalazi,

– razloge zbog kojih se
zahtijeva pregled robe ili uzimanje uzoraka, te

– sve druge podatke
potrebne za prepoznavanje robe.

Rješenje kojim se
udovoljava pisanom zahtjevu izdaje se u obliku bilješke na zahtjevu. U slučaju
uzimanja uzoraka carinarnica određuje i količinu robe koju je potrebno uzeti.

Predpregled robe i uzimanje uzoraka izvodi se
pod nadzorom i na način koji odredi carinarnica, koja ovisno o vrsti robe
određuje odgovarajući način postupanja.

Podnositelj zahtjeva snosi rizik i troškove
raspakiranja, prepakiranja, vaganja i svih drugih postupaka s robom kao i
troškove analize ili drugih ispitivanja.

Uzeti uzorci se ubrajaju u količinu robe za koju
se odobrava carinski dopušteno postupanje ili uporaba. Ako se uzeti uzorci pri
analizi unište ili oštete tako da više nemaju uporabnu vrijednost za njih ne nastaje
carinski dug. S otpacima i ostacima postupa se sukladno članku 185. stavku 7. i
8. Carinskog zakona.

Poglavlje 2. **Skraćena deklaracija**

Članak 96.

Carinska deklaracija iz članka 55. stavak 1.
Carinskog zakona (skraćena deklaracija) podnosi se na obrascu koji je otisnut u
Prilogu 13. ove Uredbe i njezinim je sastavnim dijelom.

Deklaracija iz stavka 1. ovoga članka popunjava
se sukladno propisu koji donosi ministar financija, a potpisuje ju podnositelj.

Carinarnica prihvaća skraćenu deklaraciju, unosi
propisane podatke i pohranjuje ju kako bi mogla provjeriti da li je za navedenu
robu zahtijevano carinski dopušteno postupanje ili uporaba robe u roku iz
članka 61. Carinskog zakona.

Ako je roba prethodno bila u provoznom postupku,
kao skraćena deklaracija koristi se primjerak deklaracije za provozni postupak
namijenjen odredišnoj carinarnici.

Carinarnica može dopustiti da se skraćena
deklaracija podnese uporabom elektroničke obrade podataka. U tom slučaju
odgovarajuće se primjenjuje stavak 2. ovog članka.

Bez obzira na odredbe ovog članka, skraćena
deklaracija se obavezno podnosi na propisanom obrascu, ako to carinarnica
zahtijeva.

Članak 97.

Osoba iz članka 56. stavka 2. Carinskog zakona
mora na zahtjev carinarnice pokazati netaknutu robu koja nije bila istovarena
iz prijevoznog sredstva, a navedena je u skraćenoj deklaraciji, sve dok za robu
nije određeno carinski dopušteno postupanje ili uporaba.

Svaka osoba koja raspolaže robom istovarenom
radi prijevoza ili skladištenja mora ponovno pokazati netaknutu robu kada god
to carinarnica zahtijeva.

Poglavlje 3. **Privremeni smještaj robe**

Članak 98.

Prostor za privremeni smještaj je prostor iz
članka 63. stavka 1. Carinskog zakona.

Ako su prostori iz članka 63. stavak 1.
Carinskog zakona stalno odobreni za privremeni smještaj robe, ti se prostori
nazivaju »skladišta za privremeni smještaj«.

Ako skladištem za privremeni smještaj iz stavka
2. ovoga članka ne upravlja carinarnica može se radi provođenja carinskih
propisa zahtijevati:

– suključarstvo carinarnice s posjednikom
prostora za privremeni smještaj,

– da posjednik prostora za privremeni smještaj
vodi takvu evidenciju o robi koja omogućava praćenje kretanja robe.

Članak 99.

Roba se smješta u prostore privremenog smještaja
skraće­nom deklaracijom.

Članak 100.

Bez utjecaja na članak 67. Carinskog zakona i
odredbi o primjeni propisa o prodaji robe koji su u nadležnosti carinske
službe, osoba koja je podnijela skraćenu deklaraciju mora poštivati mjere koje
je odredila carinarnica sukladno članku 65. stavku 1. Carinskog zakona i mora
snositi nastale troškove. Ako skraćena deklaracija nije podnesena, za provedbu
mjera koje je odredila carinarnica odgovorna je osoba koja bi u skladu s
člankom 56. stavkom 2. Carinskog zakona morala podnijeti skraćenu deklaraciju.

Poglavlje 4. Posebne odredbe za robu koja se
prevozi morem ili zrakom

Odjeljak 1. *Općenito*

Članak 101.

Ako se roba u carinsko područje unese morskim
ili zračnim putem i ako se bez pretovara i samo s jednim prijevoznim dokumentom
i istom vrstom prijevoza šalje u drugu luku ili u drugu zračnu luku u carinskom
području, roba se podnosi carinarnici u luci ili u zračnoj luci u kojoj će se
roba istovariti ili pretovariti.

Odjeljak 2. *Posebne odredbe za ručnu i
predanu prtljagu putnika*

Članak 102.

Pojedini izrazi koji se rabe u ovom poglavlju
imaju sljedeće značenje:

a) »domaća zračna luka«: svaka zračna luka u
carinskom području Republike Hrvatske,

b) »domaća zračna luka za međunarodni promet«:
svaka zračna luka u carinskom području Republike Hrvatske u kojoj se smije uz odobrenje
nadležnih tijela obavljati zračni promet s inozemstvom,

c) »domaći let«: let zrakoplova između dvije
zračne luke u carinskom području koji ne počne i ne završi u zračnoj luci koja
nije u carinskom području,

d) »domaća luka«: bilo koja pomorska luka u
carinskom području,

e) »plovidba kroz hrvatsko teritorijalno more«:
plovidba plovila između dviju ili više domaćih luka,

f) »plovilo za razonodu«: brod ili brodica koji
u neposlovne svrhe služi razonodi, športu ili putovanju po želji korisnika,

g) »turistički ili poslovni zrakoplov«:
zrakoplov namijenjen za putovanja po željama korisnika, te

h) »prtljaga«: svi predmeti koje putnici imaju
sa sobom tijekom putovanja.

Članak 103.

U ovom se poglavlju prtljaga u zračnom prometu
smatra:

a) predanom prtljagom, ako je predana na
prijevoz u polaznoj zračnoj luci i ako osoba za vrijeme leta ili za vrijeme
usputnih slijetanja nema pristupa do prtljage,

b) ručnom prtljagom, ako je osoba ponese sa
sobom u kabinu zrakoplova.

Članak 104.

Sve kontrole i carinske formalnosti koje se
odnose na:

a) ručnu i predanu prtljagu onih osoba koje
počinju putovanje zrakoplovom pristiglim iz strane zračne luke koji nakon
pristajanja u domaćoj zračnoj luci nastavlja put do druge domaće zračne luke,
obavljaju se u zadnjoj zračnoj luci pod uvjetom da je to zračna luka za
međunarodni promet; u tom se slučaju na prtljagu primjenjuju propisi koji važe
za prtljagu osoba pristiglih iz inozemstva ako ne mogu dokazati carinarnici da
je roba u prtljazi domaća roba,

b) ručnu i predanu prtljagu osoba koje počinju
putovanje zrakoplovom koji će pristajati u drugoj domaćoj zračnoj luci prije
nastavka puta u inozemstvo, obavljaju se u polaznoj zračnoj luci, pod uvjetom
da je to zračna luka za međunarodni promet; u tom slučaju kontrola ručne
prtljage može se obaviti i u zračnoj luci u kojoj je zrakoplov pristao prije
nastavka puta u inozemstvo, te

c) prtljagu osoba koje koriste usluge pomorskoga
plovila za promet s inozemstvom, obavlja se u luci za međunarodni promet gdje
se ta prtljaga ukrcava ili iskrcava.

Članak 105.

Sve kontrole i carinske formalnosti koje se
odnose na prtljagu osoba:

a) na plovilu za razonodu, obavljaju se u za te
svrhe odre­đenoj hrvatskoj luci bez obzira na zastavu plovila i bez obzira na
odredište,

b) u turističkom ili poslovnom zrakoplovu,
obavljaju se:

1. pri dolasku u prvu domaću zračnu luku za
međunarodni promet, ako zrakoplov nakon tog pristajanja nastavlja put do druge
domaće zračne luke,

2. na zadnjoj domaćoj zračnoj luci za
međunarodni promet, ako se odnosi na zrakoplov koji dolazi iz domaće zračne
luke i nakon pristajanja nastavlja put u inozemstvo.

Članak 106.

Ako se prtljaga pristigla u domaću zračnu luku
zrakoplovom iz inozemstva pretovara u zrakoplov koji nastavlja let u carinskom
području:

– sve se kontrole i formalnosti koje se odnose
na predanu prtljagu izvode u domaćoj zračnoj luci u kojoj se putovanje
završava, pod uvjetom da je to zračna luka za međunarodni promet,

– sve kontrole ručne prtljage obavljaju se u
prvoj domaćoj zračnoj luci za međunarodni promet; iznimno, ako se nakon
kontrole predane prtljage pokaže potreba, može se obaviti dodatna kontrola
ručne prtljage u domaćoj zračnoj luci za međunarodni promet u kojoj putovanje
završava, te

– iznimno kontrola predane prtljage može se
obaviti u prvoj domaćoj zračnoj luci ako se nakon kontrole ručne prtljage to
smatra potrebnim.

Ako se u domaćoj
zračnoj luci utovari prtljaga u zrakoplov koji leti u drugu domaću zračnu luku,
pa se u drugoj domaćoj zračnoj luci pretovari u zrakoplov koji nastavlja put u
inozemstvo:

– sve kontrole i
formalnosti, koje se odnose na predanu prt­ljagu, obavljaju se u domaćoj
zračnoj luci gdje putovanje počinje pod uvjetom da je to domaća zračna luka za
međunarodni promet,

– sve kontrole ručne
prtljage obavljaju se u zadnjoj domaćoj zračnoj luci za međunarodni promet;
iznimno, kontrola prtljage može se obaviti u zračnoj luci gdje je putovanje
započelo, ako se nakon kontrole predane prtljage to smatra potrebnim.

Sve kontrole i formalnosti koje se odnose na
prtljagu pristiglu u domaću zračnu luku redovnim ili čarter letom iz inozemstva
i koja se u toj zračnoj luci pretovara u turistički ili poslovni zrakoplov
namijenjen letu u carinskom području, obavljaju se u zračnoj luci u kojoj
redovni ili čarter let završava.

Sve kontrole i formalnosti oko prtljage
utovarene u domaćoj zračnoj luci u turistički ili poslovni zrakoplov namijenjen
letu u carinskom području radi pretovara u drugoj domaćoj zračnoj luci u
zrakoplov na redovnom ili čarter letu u inozemstvo, obavlja se u domaćoj
zračnoj luci u kojoj taj redovni ili čarter let počinje.

Članak 107.

Prtljaga predana i registrirana u domaćoj
zračnoj luci ozna­ča­va se privjesnicom ili naljepnicom koju u domaćoj zračnoj
luci na prtljagu stavlja djelatnik nadležan za preuzimanje prtljage.

Privjesnica ili naljepnica iz stavka 1. ovoga
članka mora biti napravljena tako da se ne može ponovo rabiti.

Uzorak privjesnice ili naljepnice iz stavka 1.
ovog članka i opis njihovih osobina nalazi se u Prilogu 14.ove Uredbe,
i njezin je sastavni dio.

Glava VI. CARINSKE DEKLARACIJE – REDOVITI
POSTUPAK

Poglavlje 1.
**Pisana carinska deklaracija**

Odjeljak 1. *Općenito*

Članak 108.

Ako je jednom carinskom deklaracijom obuhvaćena
roba koja se razvrstava u dvije ili više tarifnih oznaka u Carinskoj tarifi,
podaci za svaku pojedinu tarifnu oznaku smatraju se zasebnom deklaracijom.

Strojevi i oprema u rastavljenom stanju koji se
razvrstavaju u jednu tarifnu oznaku u Carinskoj tarifi smatraju se jednom
vrstom robe.

Članak 109.

Bez utjecaja na moguće kazneno pravne odredbe,
podnošenje deklaracije koju potpiše deklarant ili njegov opunomoćenik smatra se
obveznim u skladu sa važećim podacima u pogledu:

– točnosti podataka u deklaraciji,

– ispravnosti priloženih isprava, te

– poštivanja svih
obveza u vezi s podnošenjem robe u odgo­varajući postupak.

Ako carinski deklarant
upotrebljava za podnošenje carinske deklaracije sustav elektroničke razmjene
podataka, Carinska uprava može odobriti da se vlastoručni potpis nadomjesti
drugim oblikom identifikacije ako su ispunjeni tehnički i upravni uvjeti koje
je odredila Carinska uprava.

Carinska uprava može
dopustiti da se deklaracije podnesene u sustavu elektroničke razmjene podataka
potvrde neposredno u okviru toga sustava, umjesto ručnoga ili mehaničkoga
potvrđiva­nja žigom i potpisom carinskoga službenika.

Pod uvjetima i na način koji odredi Carinska
uprava može se dopustiti da se pojedini podaci u pisanoj carinskoj deklaraciji
zamijene slanjem tih podataka u elektroničkom obliku carinarnici određenoj za
te svrhe i ukoliko je potrebno da se to učini u obliku šifre.

Članak 110.

Isprave koje se prilažu carinskoj deklaraciji
carinarnica je dužna čuvati, osim ako nije drugačije određeno ili ako su
deklarantu potrebni za druge postupke. U tom slučaju carinarnica mora osigurati
da te isprave neće više naknadno biti moguće upotrijebiti drugačije osim kao
dokaz o onoj količini i vrijednosti robe na koju se odnose.

Članak 111.

Carinska deklaracija podnosi se carinarnici
kojoj je podnesena i roba. Carinska deklaracija se može podnijeti tek kada je
pod­nesena roba.

Iznimno, carinarnica
može dopustiti da se carinska deklaracija podnese prije podnošenja robe. U tome
slučaju carinarnica uvažavajući okolnosti određuje rok u kojem roba mora biti
podnesena. Ako roba nije podnesena u određenom roku smatra se da deklaracija
nije bila podnesena.

Ako je carinska
deklaracija podnesena prije nego li je roba na koju se odnosi prispjela u
carinarnicu ili na drugo mjesto koje je odobrila carinarnica, deklaracija može
biti prihvaćena tek nakon što roba bude podnesena carinarnici.

Članak 112.

Carinska deklaracija se
podnosi u uredovno vrijeme carinarnice.

Carinarnica može na
zahtjev deklaranta odobriti da se deklaracija podnese izvan uredovnog vremena.
Moguće troškove snosi deklarant.

Svaka deklaracija koja
se podnese ovlaštenom carinskom službeniku na nekom drugom mjestu kojeg je
carinarnica odobrila podnositelju deklaracije smatra se da je bila podnesena
carinarnici.

Obračun troškova
podnošenja deklaracije izvan uredovnog vremena carinarnice i troškove
podnošenja deklaracije na drugom mjestu u skladu sa stavkom 3. ovog članka
izvršit će se sukladno članku 94. stavak 4. ove Uredbe.

Članak 113.

Datum prihvaćanja
carinske deklaracije mora biti zabilježen na carinskoj deklaraciji.

Članak 114.

Carinarnica može dopustiti ili zahtijevati da se
ispravak podataka u carinskoj deklaraciji sukladno članku 77. Carinskoga zakona
izvrši tako da se podnese nova carinska deklaracija koja će nadomjestiti
prvotno podnesenu. U tom slučaju se kao datum prihvaćanja carinske deklaracije
koji je mjerodavan za utvrđiva­nje carinskog duga i primjenu drugih propisa o
dotičnom carinskom postupku, smatra datum prihvaćanja prve deklaracije.

Odjeljak 2. *Obrazac pisane carinske
deklaracije*

Članak 115.

U ovom potpoglavlju pojedini nazivi imaju
sljedeće zna­čenje:

a) *»jedinstvena carinska deklaracija«* (u
daljnjem tekstu: JCD): propisani obrazac koji se upotrebljava kao pisana
carinska dekla­racija,

b) *»komplet JCD«:* komplet od osam
primjeraka 1, 2, 3, 4, 5, 6, 7 i 8 ili dva kompleta od pet primjeraka 1/6, 2/7,
3/8 i 4/5 ili 5/4,

c) *»set JCD«*: primjerci JCD potrebni za
provedbu odabranoga carinskoga postupka,

d) *»dvonamjenska uporaba«*: uporaba
potrebnih setova iz kompleta od pet primjeraka, gdje je potrebno na primjercima
JCD precrtati neupotrjebljenu brojčanu oznaku,

e) *»polje«:* dio JCD omeđen crtom i
označen brojem ili velikim tiskanim slovom i nazivom polja,

f) *»podpolje«*: upadljivo omeđen dio polja
što ga brojimo s lijeva udesno, te

g) *»dodatni list JCD«:* obrazac što je
sastavni dio JCD-a, a rabi ga se, ako se deklarira robu što je se razvrstava u
više od jedne tarifne oznake Carinske tarife.

Članak 116.

JCD se upotrebljava kao obrazac za pisane
carinske deklaracije za stavljanje robe u neki od carinskih postupaka, te za
ponov­ni izvoz robe iz carinskoga područja.

Za pisanu carinsku deklaraciju mogu se
upotrijebiti i drugi obrasci ako to dopuštaju carinski propisi za zahtijevani
carinski postupak, koji se popunjavaju na način propisan za njihovu upotrebu a
po potrebi se dopunjavaju sa podacima koji su potrebni za zahtijevani carinski
postupak.

Stavak 1. i 2. ovoga članka ne sprječava:

– nepodnošenje pisane carinske deklaracije
sukladno člancima 132. do 143. ove Uredbe predviđene za puštanje robe u
slobodni promet, izvoz ili privremeni uvoz,

– da se pisana carinska
deklaracija iz stavka 1. ovog članka ne podnese u slučajevima kada se za
poštanske pošiljke (pisma i poštanski paketi) sukladno člancima 144. i 145. ove
Uredbe primjenjuju posebne odredbe,

– uporabu posebnih
obrazaca koji pojednostavnjuju deklaraciju u pojedinim slučajevima, ako je
Carinska uprava odobrila takve posebne obrasce,

– uporabu popisa
pošiljaka za provedbu formalnosti provoznog postupka kada se pošiljka sastoji
od robe istoga statusa,

– tiskanje izvoznih,
provoznih i uvoznih carinskih deklaracija i isprava kojima se dokazuje carinski
status robe na službenim ili posebnim računalnim sustavima i ako je to potrebno
na praznom primjerku papira, te

– mogućnost da se
predviđa u slučaju uporabe računalnog sustava razmjene podataka, da JCD
podnesen s pomoću raču­nalnog sustava za razmjenu carinskih deklaracija,
predstavlja carinsku deklaraciju iz stavka 1. ovog članka,ako je takav
sustav odobrila Carinska uprava.

Članak 117.

JCD se podnosi u
setovima koji se sastoje od primjeraka JCD potrebnih za provedbu zahtijevanog
carinskog postupka.

Ako se prije ili nakon
provoznog postupka zahtijeva drugi carinski postupak može se podnijeti set
sastavljen iz primjeraka JCD potrebnih za provedbu formalnosti provoznoga i
prethodnoga ili naknadnoga carinskog postupka.

Setovi JCD na koje se
odnose stavak 1. i 2. ovog članka sastavljeni su:

– bilo od primjeraka iz
kompleta od osam primjeraka, u skladu sa obrascem otisnutim u Prilogu 15. ove
Uredbe koji je njezin sastavni dio,

– bilo od primjeraka
dvonamjenskog kompleta od pet primjeraka, u skladu s obrascem otisnutim u
Prilogu 17. ove Uredbe koji je njezin sastavni dio.

Bez obzira na članak 116.
stavak 3., članke 127. do 131. ili članke 168. do 203. ove Uredbe, obrasci
deklaracija mogu se dopuniti, kada je to potrebno, s jednim ili više dodatnih
listova JCD (u daljnjem tekstu dodatni JCD) podnesenih u setu koji sadrži
primjerke potrebne za provedbu zahtijevanog carinskog postupka. Dodatni list
JCD je sastavni Dio JCD na koji se odnosi.

Oblik i sadržaj setova dodatnih listova JCD koje
čine bilo primjerci iz kompleta od osam primjeraka bilo primjerci iz
dvonamjenskog kompleta od pet primjeraka propisan je u Prilozima 16. i 18. ove
Uredbe i njezinim su sastavnim dijelom.

Bez obzira na stavak 4. ovog članka Carinska
uprava – Središnji ured može odrediti da se dodatni listovi JCD ne smiju
upotrebljavati kada se za podnošenje deklaracije upotrebljava računalni sustav.

Članak 118.

Ako se za provođenje provoznog i prethodnog
carinskog postupka upotrijebi jedan set JCD, sukladno članku 76. Carinskog
zakona svaka je osoba odgovorna samo za one podatke koji se odnose na carinski
postupak u kojem ona nastupa kao deklarant, glavni obveznik ili opunomoćenik
jedne od njih.

U skladu sa stavkom 1.
ovog članka deklarant koji upotrebljava JCD izdan u svezi s prethodnim
carinskim postupkom mora prije podnošenja svoje deklaracije provjeriti točnost
postojećih podataka u poljima JCD za koje je on odgovoran, kao i upotrebljivost
tih podataka za dotičnu robu i carinski postupak kojeg je zahtijevao. Po
potrebi deklarant mora te podatke dopuniti.

U slučajevima iz
stavaka 1. i 2. ovog članka deklarant mora odmah izvijestiti carinarnicu kojoj
je podnio deklaraciju da je uočio nesklad između robe i postojećih podataka. U
tom slučaju deklarant mora svoju carinsku deklaraciju popuniti na novom obrascu
JCD.

Članak
119.

Ako se JCD upotrebljava
za više uzastopnih carinskih postupaka, carinarnica mora provjeriti da se
podaci na deklaracijama za različite carinske postupke međusobno podudaraju.

Članak 120.

Način popunjavanja JCD i dodatnog lista JCD,
sustav šifara koji se upotrebljava pri popunjavanju JCD i dodatnog lista JCD i
sustav uporabe i popunjavanja polja u JCD, njihovog samokopirnog ispisivanja i
šifarskih oznaka koji se u njih upisuju uređuju se propisom koji donosi
ministar financija.

Članak 121.

Ako se koriste obrasci iz članka 116. st. 2. ove
Uredbe, isti moraju sadržavati određene podatke koji se po potrebi dopunjuju
odredbama, koji uređuju zahtijevani carinski postupak.

Članak 122.

JCD i dodatni list JCD
su obrasci formata 210 x 297 mm, koji mogu biti kraći najviše 5 mm ili duži 8
mm. Papir mora biti samokopirajući, težine najmanje 40 g/m2
i ne smije sadržati celulozu.

Polja JCD moraju biti
raspoređena u desetinama inča u vodoravnom i šestinama inča u okomitom smjeru
(radi ispisa na pisaču).

Obrazac se tiska na
bijelom papiru u zelenoj boji. Polja 1 (prvo i treće potpolje) , 2, 3, 4, 5, 6,
8, 15, 17, 18, 19, 21, 25, 27, 31, 32, 33 (prvo potpolje), 35, 38, 40, 44, 50,
51, 52, 53, 55 i 56 na primjercima s rednim brojem 1, 4, 5 i 7 su zelene boje,
a ostala su polja i primjerci sa rednim brojevima 2, 3, 6 i 8 bijele boje.

Polje 1 (prvo i treće potpolje), 2, 3, 31, 32,
33 (prvo pot­polje), 35, 38, 40 i 44 dodatnog lista JCD-a su na primjercima 1,
4, 5 i 7 zelene boje, a ostala polja na primjercima s rednim brojevima 2, 3, 6
i 8 bijele boje.

Obojana puna crta uzduž desnog ruba široka je 3
mm. Isprekidana crta sastavljena je iz obojenih kvadrata 3x3 mm. Između
isprekidane i pune crte dvonamjenskog seta razmak je širine 1 mm.

Carinska uprava – Središnji ured može
zahtijevati da se na obrascu upiše naziv tiskare ili druga oznaka, koja omogućuje
njezinu (njegovu) identifikaciju. Osim toga, tiskanje obrazaca može se
uvjetovati prethodnim tehničkim odobrenjem.

Odjeljak 3. *Isprave koje se prilažu carinskoj
deklaraciji*

Članak 123.

Carinskoj deklaraciji za puštanje robe u
slobodni promet prilažu se sljedeće isprave:

a) račun i ostale trgovačke isprave na osnovi
kojih je prijav­ljena carinska vrijednost robe,

b) deklaracija o carinskoj vrijednosti robe, ako
je to potrebno na osnovi članka 91. ove Uredbe popunjena u skladu s uvjetima iz
toga članka,

c) isprave potrebne za
utvrđivanje povlaštenog podrijetla robe ili uporabu drugih mjera kojima se
odstupa od važećih propisa za deklariranu robu, te

d) sve druge isprave
potrebne za provođenje propisa koji uređuju puštanje deklarirane robe u
slobodni promet.

Carinarnica može
zahtijevati da se pri podnošenju deklaracije prilože prijevozne isprave ili
isprave u svezi s prethodnim carinskim postupkom. Kada se jedna vrsta robe
podnosi u dvije ili više pošiljaka, također se može zahtijevati prilaganje
popisa pošiljaka ili jednakovrijedne isprave u kojoj je naveden sadržaj
pojedinačne pošiljke.

Ako se sukladno članku
20. stavku 2. Carinskog zakona primjenjuje jedinstvena carinska stopa ne treba
zahtijevati isprave iz stavka 1. točke b) i c) ovoga članka, osim ako
carinarnica smatra da su te isprave potrebne radi pravilne primjene propisa
koji uređuju puštanje robe u slobodni promet.

Članak 124.

Deklaraciji za provozni
postupak mora biti priložena prije­voz­na isprava. Otpremna carinarnica može
odobriti da se prije­voz­na isprava ne priloži u trenutku obavljanja
formalnosti za početak provoznog postupka. Na zahtjev carinarnice ili drugog
nad­ležnog tijela prijevoznu ispravu treba predočiti tokom prijevoza.

Bez obzira na
pojednostavnjenja postupaka, carinska isprava za izvoz ili ponovni izvoz robe
iz carinskog područja ili bilo koja druga isprava s jednakim učinkom podnosi se
otpremnoj carinarnici zajedno sa deklaracijom za provozni postupak na koju se
odnosi.

Carinarnica može
zahtijevati podnošenje isprava u svezi s prethodnim carinskim postupkom.

Članak 125.

Deklaraciji za početak
carinskog postupka sa gospodarskim učinkom, osim za vanjsku proizvodnju, moraju
biti priložene:

a) isprave iz članka
123. ove Uredbe,

b) odobrenje za
zahtijevani carinski postupak ili preslik zahtjeva za odobrenje u slučajevima
kada se primjenjuje članak 216. ove Uredbe. Odobrenje ili preslik zahtjeva neće
se podnositi u slučajevima kada se podnošenje carinske deklaracije za početak
postupka smatra kao podnošenje zahtjeva, sukladno članku 209. ove Uredbe,

Deklaraciji za početak carinskog postupka u
carinskom skladištu tipa A, B, C, E ili F, nije potrebno prilagati isprave iz
članka 123. ove Uredbe ni odobrenje, već je potrebno priložiti samo ispravu iz
koje je vidljiva masa, broj pošiljka, količina i trgovački opis robe.

Deklaraciji za početak
postupka vanjske proizvodnje moraju biti priložene sljedeće isprave:

a) isprave iz članka
126. ove Uredbe i

b) odobrenje za
postupak ili preslik zahtjeva za odobrenje u slučajevima kada se primjenjuje
članak 216. ove Ured­be. Odobrenje ili preslik zahtjeva neće se podnositi u
slučajevima kada se podnošenje carinske deklaracije za početak postupka smatra
kao podnošenje zahtjeva, sukladno članku 209. ove Uredbe,

Članak 123. stavak 2.
ove Uredbe primjenjuje se također za deklaracije kojima počinje bilo koji
postupak sa gospodarskim učinkom.

Carinarnica može
odobriti da se isprave na koje se odnosi stavak 1. točka b) i stavak 3. točka
b) ovog članka pohranjuju kod korisnika odobrenja umjesto da se prilažu deklaraciji.

Članak 126.

Deklaracijama za
izvozni postupak ili deklaracijama za ponovni izvoz moraju biti priložene sve
isprave potrebne za ispravan obračun izvoznih davanja i primjenu drugih mjera
za izvoz određene robe.

Pri primjeni stavka 1.
ovoga članka odgovarajuće se primjenjuje članak 123. stavak 2. ove Uredbe.

Poglavlje 2.
**Carinske deklaracije podnesene uporabom sustava elektroničke razmjene
podataka**

Članak 127.

U skladu s člankom 73.
stavkom 1. točkom b) Carinskog za­kona Carinska uprava – Središnji ured može
odobriti pod­no­še­nje carinske deklaracije elektroničkom razmjenom podataka.

Carinska uprava –
Središnji ured izdavanjem odobrenja iz stavka 1. ovog članka odlučuje također
da li deklarant, unatoč odobrenoj elektroničkoj razmjeni podataka, mora
podnijeti pisanu carinsku deklaraciju ili ne.

Kada se za završetak
drugih formalnosti zahtijeva papirnati ispis carinske deklaracije, ona se na
zahtjev deklaranta podnosi i ovjerava ili pri nadležnoj carinarnici ili na
način propisan član­kom 109. stavkom 3. ove Uredbe.

Članak 128.

Carinska uprava –
Središnji ured izdaje odobrenje za elektro­ničku razmjenu podataka na pisani
zahtjev zainteresirane osobe. Sadržaj zahtjeva i odobrenja propisuje ravnatelj
Carinske uprave.

Članak 129.

Smatra se da je
deklaracija putem elektroničke razmjene po­da­taka podnesena carinarnici u
trenutku kada carinarnica prihvati elektroničku poruku. Jedna elektronička
poruka može sadržavati više deklaracija, a carinarnica vodi postupak za svaku
deklaraciju posebno.

U slučajevima kada
Carinska uprava – Središnji ured sukladno članku 127. stavku 2. ove Uredbe
zahtijeva podnošenje pisane deklaracije, u odobrenju određuje rok podnošenja
deklaracije.

U slučajevima
podnošenja carinske deklaracije elektro­ničkim putem, Carinska uprava – Središnji
ured određuje pravila provo­đenja sukladno članku 159. ove Uredbe.

Članak 130.

Carinarnica potvrđuje prijem elektroničkih
podataka povratnom porukom koja sadrži sve dogovorene identifikacijske podat­ke
o svakoj deklaraciji, vrstu uočenih grešaka ako je neispravna, te broj i datum
prihvaćanja carinske deklaracije ako je deklaracija ispravna.

Poruka može sadržavati i podatke o načinu
pregleda robe i puštanju robe deklarantu.

Kada je za druge svrhe neophodan papirni izvod
carinske deklaracije, na zahtjev deklaranta carinarnica će izdati i potvrditi
podatke iz deklaracije.

Članak 131.

Carinska uprava može odobriti elektroničku
razmjenu drugih isprava potrebnih za početak odabranog carinskog postupka.

Poglavlje 3.
**Usmene i druge deklaracije**

Odjeljak 1. *Usmene carinske deklaracije*

Članak 132.

Usmena carinska deklaracija za puštanje robe u
slobodan promet može se podnijeti u sljedećim slučajevima:

a) u slučaju deklariranja robe nekomercijalne
naravi, i to:

1. za robu, koja je u putnikovoj osobnoj
prtljazi,

2. za robu, koja je poslana fizičkim osobama, te

3. u slučajevima kada postoje uvjeti za primjenu
jedinstvene carinske stope,

b) u slučaju ponovnog uvoza robe iz članka 136.
ove Uredbe, koji je u skladu sa člankom 188. Carinskog zakona oslobođen od
plaćanja carine,

c) ako se podnosi za prijevozna sredstva, koja
se ponovno uvoze u carinsko područje u skladu sa člankom 188. Carinskog zakona,

d) za uvoz robe koja je u skladu sa člankom 187.
stavkom 1. točkom 9.) Carinskog zakona oslobođena plaćanja carine.

 Članak
133.

Usmena carinska
deklaracija za izvoz robe može se podnijeti u sljedećim slučajevima:

a) pri izvozu robe
nekomercijalne naravi, i to za:

1. robu koja je u
putnikovoj osobnoj prtljazi,

2. robu koja se šalje
fizičkoj osobi.

b) pri izvozu
prijevoznih sredstava registriranih u carinskom području, ako su namijenjeni
ponovnom uvozu.

Članak 134.

Carinsku deklaraciju
nije moguće podnijeti usmeno u slučaju ako opunomoćenik iz članka 5. Carinskog
zakona želi usmenom deklaracijom početi carinski postupak u ime i za račun
druge osobe ili u svoje ime i za račun druge osobe.

Carinarnica može zahtijevati od deklaranta da
podnese isprave koje dokazuju njegove usmene navode (računi i sl.).

Ako carinarnica sumnja da deklarantovi usmeni
navodi nisu ispravni ili potpuni može od deklaranta zahtijevati popunjavanje
pisane carinske deklaracije.

Članak 135.

Ako je za robu za koju je podnesena usmena
deklaracija nastao carinski dug, carinarnica izdaje deklarantu obračun davanja
pri uvozu na obrascu koji je otisnut u Prilogu 19. ove Ured­be i njezinim je
sastavnim dijelom.

Ako se deklarant ne slaže sa obračunom carinskog
duga, isti će se uputiti na redovan postupak carinjenja uz podnošenje JCD.

Članak 136.

U skladu sa uvjetima iz članka 209. ove Uredbe,
pri postupku privremenog uvoza usmeno se može deklarirati sljedeću robu:

1) žive životinje koje se sele radi sezonske
ispaše ili za obav­ljanje poslova, uključujući i prijevoz, kao i ostala roba
koja ispunjava uvjete iz članka 274. st. 3. toč. a) ove Uredbe,

2) ambalažu iz članka 278. st. 1. toč. a) ove
Uredbe, koja je označena trajnim i neuništivim oznakama osobe sa sjedištem
izvan carinskog područja,

3) opremu za radio i televizijsku produkciju i
emitiranje, te vozila posebno opremljena za radio i televizijsko emitiranje,
uključivši i njihovu opremu, koju uvoze javne ili privatne organizacije s
sjedištem izvan carinskog područja, te su ih carinske vlasti koje su izdale
odobrenje za postupak, ovlastile za uvoz te opreme i vozila,

4) instrumente i aparate, potrebne liječnicima
za pružanje pomoći oboljelima, koji čekaju na presađivanje organa u skladu sa
člankom 276. ove Uredbe,

5) robe iz članka 139. ove Uredbe,

6) druge robe, ako carinarnica to odobri.

Carinarnica može prihvatiti usmenu deklaraciju
također za ponovni izvoz robe iz stavka 1. ovog članka.

Odjeljak 2. *Deklariranje drugim radnjama*

Članak 137.

Ako se podnesena roba ne deklarira izričito
usmeno ili pisano, za sljedeću robu smatrat će se da je deklarirana za puštanje
u slobodni promet nekom od radnji iz članka 140. ove Uredbe:

a) roba nekomercijalne naravi koja je u
putnikovoj osobnoj prtljazi, a oslobođena je plaćanja carine sukladno članku
187. stav­ku 1. točki 2. Carinskog zakona ili kao ponovno uvezena ro­ba,

b) roba oslobođena plaćanja carine sukladno
članku 187. stav­ku 1. točki 9. Carinskog zakona,

c) prijevozna sredstva
oslobođena plaćanja carine kao po­nov­no uvezena roba, te

d) druga roba manjeg
ekonomskog značenja, ako carinarnica to odobri.

Robu koja nije uočljiva
i robu koja se ne prevozi u uobičaje­nom prostoru odnosno prtljažnom prostoru
potrebno je deklarirati izričito.

Članak 138.

Ako se podnesena roba
ne deklarira izričito, smatrat će se za sljedeću robu da je bila deklarirana za
izvoz nekom od radnji iz članka 140. stavka 1. točke b) ove Uredbe:

a) roba nekomercijalne naravi u putnikovoj
osobnoj prtljazi, ako ne podliježe naplati izvozne carine,

b) prijevozna sredstva koja su registrirana u
carinskom području i namijenjena su ponovnom uvozu,

c) druga roba manjeg ekonomskog značenja, ako
carinarnica to odobri.

Članak 139.

Ako sljedeća podnesena roba nije izričito pisano
ili usmeno deklarirana smatra se da je bila deklarirana za početak postupka
privremenog uvoza nekom od radnji iz članka 140. ove Uredbe:

a) osobne predmete putnika iz članka 270. stavak
1. ove Uredbe,

b) prijevozna sredstva, sukladno Aneksu C
Konvencije o privremenom uvozu.

Ako roba iz stavka 1. ovog članka nije izričito
pisano ili usmeno deklarirana smatra se da je bila deklarirana za ponovni izvoz
kojim se završava postupak privremenog uvoza sa nekom od radnji iz članka 140.
ove Uredbe.

Članak 140.

Za potrebe članaka 137. do 139. ove Uredbe
sljedeće se rad­nje smatraju carinskom deklaracijom:

 a) u
slučaju kad je roba prevezena do carinarnice ili drugog mjesta koje je odobrila
carinarnica sukladno članku 50. stavku 1. točki a) Carinskog zakona:

 1.
prijevoz robe preko graničnog prijelaza koji nema odvojene trake čijim
prelaskom bi se smatralo da je deklarant podnio carinsku deklaraciju,

 2.
uporaba zelene trake (»ništa za prijaviti«), ukoliko u carinarnici postoje
odvojene kontrolne trake,

 b) u slučaju izvoza robe sukladno članku 138.
ove Uredbe ili u slučaju ponovnog izvoza robe sukladno članku 139. stavku 2.
ove Uredbe, prelazak preko granične crte.

Ako je roba iz članka
137. stavka 1. točke a), članka 138. točke a) , članka 139. stavka 1. točke a)
ove Uredbe nalazi u putnikovoj prtljazi koja se prevozi u željezničkom prometu,
a podnosi se i deklarira pri nadležnoj carinarnici bez prisustva putnika,
upotrebljava se carinska deklaracija za registriranu prtljagu, podnijeta na
obrascu koji je otisnut u Prilogu 20. ove Uredbe i njezinim je sastavnim
dijelom, sukladno uvjetima i ograničenjima utvrđenih tim obrascem.

Članak 141.

Ako su ispunjeni uvjeti iz članka 137. do 139.
ove Uredbe smatrat će se da je roba bila podnesena carinarnici i da je
deklaracija bila prihvaćena u smislu članka 75. Carinskog zakona, a roba
puštena u zahtijevani postupak u onom trenutku kad su izvršene radnje iz članka
140. ove Uredbe.

Ako se u kontroli utvrdi da je izvršena radnja
iz članka 140. ove Uredbe, a pri tome propisani uvjeti iz članaka 137. do 139.
ove Uredbe nisu bili ispunjeni, smatrat će se da je roba nezakonito unesena ili
iznesena iz carinskog područja.

Odjeljak 3. *Zajedničke odredbe za 1. i 2.
odjeljak ovog poglavlja*

Članak 142.

Odredbe članaka 132. do 140. ove Uredbe ne
primjenjuju se na robu za koju se zahtijeva povrat plaćene carine ili drugih
davanja ili za robu koja je predmet ograničenja, zabrana ili drugih posebnih
formalnosti.

Članak 143.

Za potrebe 1. i 2. odjeljka ovog poglavlja
putnikom se smatra:

a) pri uvozu:

1. osoba koja privremeno dolazi u carinsko
područje Repub­like Hrvat­ske u kojem nema uobičajeno mjesto stanovanja,

2. osoba koja je privremeno boravila u
inozemstvu i vraća se u carinsko područje Republike Hrvatske gdje ima
uobičajeno mjesto stanovanja,

b) pri izvozu:

1. osoba koja privremeno napušta carinsko
područje Repub­like Hrva­t­ske, u kojem ima uobičajeno mjesto stanovanja,

2. osoba koja napušta carinsko područje
Republike Hrvatske, u kojem je privremeno boravila i gdje nema uobičajeno
mjesto stanovanja.

»Uobičajeno mjesto stanovanja« u skladu sa
stavkom 1. ovog članka, smatra se mjesto, gdje osoba živi najmanje 185 dana u
kalendarskoj godini zbog obiteljskih ili poslovnih veza. U slučaju da osoba
nema poslovnih veza ili su te poslovne veze u drugoj državi, kao njeno
uobičajeno mjesto stanovanja se smatra mjesto, gdje osoba ima obiteljske veze,
ako se u to mjesto redov­no vraća.

Odjeljak 4. *Poštanski promet*

Članak 144.

U poštanskom prometu za sljedeće robe smatra se
da su deklarirane:

a) za puštanje u slobodni promet:

1. u trenutku unosa u carinsko područje:

 -
razglednice i pisma, isključivo s osobnim porukama,

 - poruke
ispisane braillovim pismom,

 -
tiskovine i televizijske, filmske ili na drugi način snimljene vrpce ili slike
za izravnu emisiju preko sredstava javnog priopćavanja koje ne podliježu
plaćanju carine, te

– sve druge poštanske
pošiljke (pismovne i paketne pošiljke) za koje sukladno stavku 4. članku 50.
Carinskog zakona, ne postoji obveza prijevoza radi podnošenja carinarnici.

2. u trenutku kada su
podnesene carinarnici:

– sve pismovne i
paketne pošiljke koje nisu navedene u točki 1. pod uvjetom da im je priložen
obrazac CN 22 (C1), deklaracija CN 23 (C2/CP3) ili drugi međunarodno prihvaćeni
obrasci,

b) za izvoz:

1. u trenutku kad ih
prihvati pošta, ako se radi o robi iz točke a) podtočke 1. ovog stavka,

2. u trenutku kad su
podnesene carinarnici, ako se radi o pismovnim i paketnim pošiljkama, kojima je
priložen obrazac CN 22 (C1) ili deklaracija CN 23 (C2/CP3) .

Primatelj iz stavka 1.
točke a) ovog članka ili pošiljatelj iz stavka 1. točke b) ovog članka smatra
se deklarantom i carinskim dužnikom, osim u slučajevima kada ministar financija
propiše da je deklarant i carinski dužnik Hrvatska pošta.

U smislu stavka 1.
točke a) podtočke 1. i točke b) podtočke 1. ovog članka za robu za koju ne
postoji obveza plaćanja carine smatra se da je bila podnesena carinarnici, a
carinska deklaracija prihvaćena i puštanje robe deklarantu odobreno:

a) u slučaju uvoza, u trenutku kad je
dostavljena primatelju,

b) u slučaju izvoza, u trenutku kad je
prihvaćena od strane pošte.

Ako uz pismovnu ili paketnu pošiljku za koju
postoji obaveza podnošenja carinarnici nije priložen obrazac CN 22 (C1), deklaracija
CN 23 (C2/CP3) ili drugi međunarodno prihvaćeni obrazac ili ako ta deklaracija
nije potpuna, carinarnica će odrediti na kakav način treba carinsku deklaraciju
podnijeti ili dopuniti.

Članak 145.

Odredbe članka 144. ove Uredbe ne primjenjuju
se:

a) na pošiljke koje sadrže robu komercijalne
naravi čija ukupna vrijednost prelazi 3.000 kuna,

b) na pošiljke koje sadrže robu komercijalne
naravi bez obzira na vrijednost, ako to čini dio uzastopnih pošiljaka
istovrsnih operacija,

c) ako je podnesena carinska deklaracija u
pisanom obliku, usmeno ili uporabom elektroničke razmjene podataka, ili

d) ako pošiljka sadrži robu navedenu u članku
142. ove Ured­be.

Glava VII. PROVJERA DEKLARACIJE, NALAZI
CARINARNICE I DRUGE MJERE KOJE PRIMJENJUJE CARINARNICA

Poglavlje 1.
**Provjera robe**

Članak 146.

Roba se pregledava na mjestu i u vrijeme koje za
to odredi carinarnica.

Na zahtjev deklaranta carinarnica može dozvoliti
da se pregled robe obavi na drugom mjestu i/ili izvan uredovnog vremena.
Deklarant snosi troškove nastale takvim pregledom.

Obračun troškova iz stavka 2. ovog članka
izvršit će se sukladno članku 94. stavku 4. ove Uredbe.

Članak 147.

U slučaju da
carinarnica odluči obaviti pregled robe, o tome će obavijestiti deklaranta ili
njegovog opunomoćenika. Obavijest se daje usmeno.

Ako se carinarnica
odluči za djelomični pregled robe, deklaranta ili njegovog opunomoćenika
obavještava koju robu želi pregledati. Odluka carinarnice o načinu i opsegu
pregleda je konač­na.

Članak 148.

Deklarant ili osoba
koju opunomoći da bude prisutna pregledu robe mora carinarnici pružiti svu
potrebnu pomoć. Ako pomoć nije dovoljna carinarnica može zahtijevati da
deklarant odredi drugu osobu koja može pružiti potrebnu pomoć.

Ako deklarant odbije
sudjelovati u pregledu robe ili ne opunomoći drugu osobu koja bi carinarnici
pri pregledu pružila potrebnu pomoć, carinarnica određuje rok u kojem deklarant
mora ispuniti svoju obvezu. Carinarnica može, umjesto da odredi rok u skladu s
ovim stavkom, odlučiti da odustaje od namjeravanog pregleda robe.

Ako deklarant u roku,
koji je određen sukladno stavku 2. ovog članka ne ispuni svoje obveze,
carinarnica radi provedbe članka 87. Carinskog zakona nastavlja pregled robe na
rizik i trošak deklaranta. Ako to okolnosti pojedinog slučaja zahtijevaju,
carinarnica može zahtijevati da pregledu prisustvuju i druge službe ili stručni
djelatnici u skladu s važećim propisima.

Ako je radi tehničkih
osobina robe potrebno da pregledu prisustvuju posebno osposobljene osobe, a
deklarant ne može osigurati njihovo prisustvo, o tome mora pisano izvijestiti
carinarnicu. U tom slučaju carinarnica određuje rok u kojem deklarant mora
osigurati prisustvo osoba koje će carinarnici pružiti potrebnu pomoć u pregledu
takve robe.

Pregled robe koji carinarnica obavi sukladno
stavku 3. ovog članka ima jednake pravne učinke kao pregled kojeg je
carinarnica obavila uz prisustvo deklaranta ili njegova opunomoćenika.

Umjesto primjene stavka 2., 3. i 4. ovog članka,
carinarnica može ukinuti carinsku deklaraciju, ako deklarantovo odbijanje prisustvovanja
pregledu ili imenovanja opunomoćenika koji bi carinarnici pružio potrebnu pomoć
nije spriječilo carinarnicu da utvrdi da li su propisi koji uređuju puštanje
robe u zahtijevani carinski postupak bili kršeni i ako takvim postupanjem
deklarant ne izigrava ili ne pokušava izigravati odredbe članka 78. i članka
92. Carinskog zakona.

Poglavlje
2. **Uzimanje uzoraka**

Članak 149.

Ako carinarnica odluči uzeti uzorke robe za
analizu ili drugo odgovarajuće ispitivanje, o svojoj odluci izvješćuje
deklaranta ili njegovog opunomoćenika. Obavijest se daje usmeno.

Carinarnica uzima uzorke sama ili ih uzima
deklarant ili njegov opunomoćenik u prisutnosti carinskog službenika. Uzorci se
uzimaju u količini koja je neophodno potrebna za analizu ili druge provjere
uključujući i superanalizu.

Uzimanje uzoraka se bilježi na carinskoj
deklaraciji ili na dodatnom listu koji se priključuje carinskoj deklaraciji i
sastavlja se zapisnik o uzimanju uzoraka, koji se prilaže deklaraciji.

Članak 150.

Zapisnik o uzimanju uzoraka iz članka 149.
stavka 3. ove Uredbe sastavlja se na obrascu koji je u Prilogu 21.ove
Uredbe i njezin je sastavni dio.

Zapisnik o uzimanju uzoraka tiska se na
samokopirajućem papiru, u tri primjerka, od kojih se po jedan dostavlja:

a) carinskom laboratoriju,

b) carinarnici koja je uzela uzorak, te

c) deklarantu.

Carinski laboratorij će prihvatiti sve potrebne
isprave priložene carinskoj deklaraciji koje pojašnjavaju vrstu robe, njezinu
namjenu, količinu i tehničke karakteristike.

Za uzorke robe koja se smatra opasnom tvari, uz
zapisnik o uzimanju uzoraka koji je namijenjen carinskom laboratoriju mora biti
priložen primjerak uputstva za sigurnu uporabu.

Zapisnik iz stavka 1. ovog članka može se
napisati i u obliku računalnog zapisa, ako takav zapis udovoljava uvjetima
utvrđe­nim ovim člankom i sadržaju obrasca iz stavka 1. ovoga članka.

Članak 151.

Za robu koja bi se pri uzimanju uzoraka mogla
oštetiti ako bi se uzorci uzimali na mjestu carinskog pregleda (npr. sterilna
roba, roba osjetljiva na svjetlost, vlagu i dr.) , carinarnica kojoj je roba
podnesena može dopustiti da se uzorci uzmu uz prisutnost carinarnice nadležne s
obzirom na mjesto uzimanja uzoraka u prostorima deklaranta ili drugim
prikladnim prostorima.

Članak 152.

Deklarant ili njegov opunomoćenik moraju
carinarnici pru­ži­ti svu potrebnu pomoć pri uzimanju uzoraka.

Ako deklarant odbije prisustvovati i pružiti
pomoć pri uzimanju uzoraka, carinarnica postupa u skladu s člankom 148. stav­cima
2. do 6. ove Uredbe.

Članak 153.

Sukladno članku 149. ove Uredbe carinarnica, u
pravilu, uzima dva reprezentativna uzorka. Iz robe se u dogovoru s deklarantom
uzima prosječni uzorak robe (npr. kod tekućina, praškova i dr.).

Količine iz članka 149. stavka 2. ove Uredbe
iznose:

a) za tekućine, paste, krute tvari 10 – 20 g ili
do 100 ml,

b) za robu u omotima: cca 10 cm po cijeloj
širini,

c) za robu u listovima ili pločama: cca
30 x 30 cm,

d) za žice, monofilamente, pređu, užad i dr. cca
10 m,

e) za robu pakiranu za prodaju na malo: jedan
primjerak u izvornoj ambalaži, te

f) za druge vrste robe: količine navedene u
točkama a) do e) ovog stavka.

Ako okolnosti pojedinog slučaja to dopuštaju ili
zahtijevaju, mogu se uzeti manje ili veće količine robe od onih navedenih u
stavku 2. ovog članka.

Strojevi ili naprave mogu se usporediti sa
prospektima, nacrtima, skicama, fotografijama ili kakvim drugim pisanim
ispravama koje sadrže podatke potrebne za određivanje vrste robe.

Članak 154.

Carinarnica prikladno označava svaki uzorak radi
utvrđi­va­nja njegove istovjetnosti, uključujući i postavljanje carinskih
obilježja kao što su pečat ili carinska plomba.

Članak 155.

Carinarnica koja je
uzela uzorke robe šalje jedan primjerak uzorka zajedno s odgovarajućim
primjerkom zapisnika o uzimanju uzoraka carinskom laboratoriju koji obavlja potrebne
analize i drugo odgovarajuće ispitivanje.

Ako potrebne analize i druga odgovarajuća ispitivanja nije
moguće obaviti u carinskom laboratoriju, uzorak se šalje stručnoj ustanovi.

Članak
156.

Količine robe uzete za
uzorke ne oduzimaju se od količine robe prijavljene u carinskoj deklaraciji.

U slučaju provjere
carinske deklaracije za postupak izvoza ili deklaracije za postupak vanjske
proizvodnje, carinarnica može odobriti deklarantu, ako to dopuštaju okolnosti
pojedinog slučaja, da u svrhu popunjavanja pošiljke, nadomjesti količinu robe
uzetu za uzorak s jednakom količinom istovjetne robe.

Članak 157.

Uzorci koji se prilikom
analize ili drugog odgovarajućeg ispitivanja ne unište vraćaju se deklarantu na
njegov zahtjev i trošak ako više nisu potrebni u postupku, a svakako nakon što
su iscrpljena sva pravna sredstva koja je deklarant imao na raspolaganju protiv
rješenja carinarnice donesenog na osnovi rezultata analize uzorka ili drugog
odgovarajućeg ispitivanja.

Ako deklarant ne zahtijeva da mu se vrate uzorci,
uzorci se mogu uništiti ili pohraniti kod carinarnice. U pojedinim sluča­jevima,
posebno kada se radi o uzorcima koji su štetni za okoliš ili spadaju u otrove
I. skupine, carinarnica može zahtijevati od deklaranta da ukloni ostatak
uzorka.

Deklarant snosi troškove koji nastaju ako mu se
uzorci vraćaju ili ako se uzorke uništava jer ih deklarant nije preuzeo.

Članak 158.

Carinarnica izdaje deklarantu obračun troškova
obavljanja analize ili drugoga odgovarajućeg ispitivanja pri čemu vodi računa o
podacima carinskog laboratorija, navedenih u zapisniku o rezultatu analize.

Tarifu troškova iz stavka 1. ovog članka
propisuje ministar financija.

Obračun troškova iz stavka 1. ovog članka izdaje
se samo ako:

a) se analizom ili drugim odgovarajućim
ispitivanjem uzoraka ustanovi da je u carinskoj deklaraciji bio naveden
pogrešni tarifni stavak iz Carinske tarife, ili

b) su uzorci bili uzeti na zahtjev deklaranta.

Troškove iz ovog članka deklarant mora podmiriti
u roku od 30 dana po prijemu obračuna.

Poglavlje 3.
**Rezultati provjere deklaracije i puštanje robe deklarantu**

Članak 159.

Ako carinarnica provjerava carinsku deklaraciju
i priložene isprave ili obavi pregled robe mora na primjerku deklaracije, kojeg
zadržava, na listu ili na ispravi koja se prilaže zabilježiti osnove i
rezultate provjere ili pregleda. Ako je provjera obavljena djelomičnim
pregledom robe moraju se zabilježiti podaci o robi ili dijelu robe koji je
pregledan.

U bilješci iz stavka 1. ovog članka carinarnica
navodi također podatak da li je deklarant ili njegov opunomoćenik prisutan
pregledu robe.

Ako se rezultati provjere ne slažu s podacima
navedenim u carinskoj deklaraciji, carinarnica to bilježi na deklaraciji ili na
posebnoj ispravi koja se prilaže deklaraciji. Carinarnica navodi osnovu za
obračun carinskog duga i drugih davanja za deklariranu robu kao i osnovu za
obračun povrata ili davanja za izvoz robe, te druge činjenice i nalaze koji su
važni za primjenu propisa za zahtijevani carinski postupak u koji je roba
puštena.

U rezultatima provjere carinarnica može po
potrebi navesti koje su mjere primijenjene za utvrđivanje istovjetnosti robe.
Također mora biti naveden datum i potpis osobe koja je obavila provjeru.

Ako carinarnica ne provjerava deklaraciju, ne
upisuje bilješ­ku na deklaraciju ili na ispravu koju prilaže u skladu sa
stavkom 1. ovog članka.

Članak 160.

Puštanjem robe nastaje obveza knjiženja duga
utvrđenog na osnovi podataka u carinskoj deklaraciji.

Ako je vjerojatno da bi rezultati provjere
carinske deklaracije mogli prouzročiti viši carinski dug od duga koji bi
carinarnica obračunala na osnovi podataka navedenih u carinskoj deklaraciji,
deklarant mora prije nego mu se roba pusti, bez obzira na rezultat provjere,
položiti prikladan instrument osiguranja također i za moguću razliku u visini
obračunatog carinskog duga.

Ako carinarnica na osnovi provjere deklaracije
ustanovi da iznos carinskog duga ne odgovara podatku koji je deklarant naveo u
deklaraciji, robu može pustiti deklarantu ako je tako utvrđeni carinski dug
plaćen ili za njega podnesen odgovarajući instrument osiguranja.

Ako carinarnica uzima uzorke robe radi provjere
točnosti i pravilnosti prihvaćene deklaracije, robu može pustiti deklarantu
prije završetka ispitivanja uzorka, ako je nastali ili mogući carinski dug u
svezi s tom robom prikladno osiguran i ako puštanje robe ne onemogućavaju drugi
razlozi.

Ako carinarnica do
okončanja provjere carinske deklaracije ne može ustanoviti je li roba na koju
se deklaracija odnosi predmet kakvih ograničenja ili zabrana, robu se ne može
pustiti deklarantu sve dok nisu poznati rezultati provjere.

Članak 161.

Način puštanja robe
deklarantu ovisi o mjestu na kojem se roba nalazi i načinu na koji se provodi
carinski nadzor.

Ako je za robu
podnesena pisana carinska deklaracija, datum puštanja robe navodi se na
deklaraciji ili po potrebi na ispravi koja joj je priložena, primjerak
deklaracije ili isprave se uručuje deklarantu.

Poglavlje 4.
**Druge mjere carinarnice**

Članak 162.

U slučaju kada ne može pustiti robu deklarantu
radi jednog od razloga iz članka 87. stavka 1. točke a) alineja druga do
četvrte Carinskog zakona, carinarnica mora odrediti deklarantu rok u kojem mora
ispuniti propisane obveze.

Ako deklarant u slučaju
iz članka 87. stavka 1. točke a) alineja druga Carinskog zakona ne priloži zahtijevane
isprave u roku koji je odredila carinarnica sukladno stavku 1. ovog članka,
carinska deklaracija smatra se nevažećom i carinarnica je ukida.

Ako carinarnica
deklaraciju ukida, na deklaraciji to vidljivo označava, a u polju primjedbe
navodi razlog za ukidanje, a deklaraciju, osim primjerka broj 1. (pri izvoznim
postupcima) ili primjerka broj 6. (pri uvoznim postupcima) zajedno s priloženim
ispravama vraća deklarantu.

Ako deklarant u slučaju
iz članka 87. stavka 1. točke a) alineja treća Carinskog zakona, ne položi
odgovarajući instrument osiguranja za plaćanje carinskog duga ili ako ne plati
nastali carinski dug u roku koji odredi carinarnica sukladno prvom stav­ku ovog
članka, carinarnica će provesti mjere za oduzimanje robe, osim ako deklarant
nije postupio sukladno članku 78. stav­ku 1. Carinskog zakona ili članku 185.
Carinskog zakona. Ako prije oduzimanja robe deklarant ispuni svoju obvezu i
plati carinski dug ili položi odgovarajući instrument osiguranja, roba se može
pustiti deklarantu.

Do trenutka oduzimanja
robe iz stavka 4. ovog članka carinarnica može na rizik i trošak deklaranta
premjestiti robu u poseban prostor koji je pod carinskim nadzorom.

Ako se u slučaju iz
članka 87. stavka 1. točke a) alineja četvrta Carinskog zakona u propisanom roku
ne otklone zabrane i ograničenja koje onemogućavaju provedbu izabranoga
carinskog postupka, a deklarant nije zahtijevao ukidanje deklaracije ili drugo
carinski dopušteno postupanje ili uporabu robe, roba se oduzima. Carinarnica
smije dati robu u prodaju ako zainteresirana osoba dokaže da za nju ne važe,
ili više ne važe, zabrane ili ograničenja koje su onemogućavale provedbu
odabranoga carinskog postupka.

Članak 163.

Sukladno članku 78. stavak 3. Carinskog zakona
carinarnica može ukinuti carinsku deklaraciju i nakon puštanja robe deklarantu:

a) ako utvrdi da je za robu bio greškom započet
carinski postupak radi kojeg je nastao carinski dug, umjesto da je roba bila
deklarirana za drugi carinski postupak. Carinarnica će u tom slučaju odobriti
ukidanje deklaracije ako deklarant podnese pisani zahtjev u roku tri mjeseca od
dana prihvaćanja carinske deklaracije i ako su ispunjeni sljedeći uvjeti:

1. da roba nije bila upotrebljavana pod drugim
uvjetima koje predviđa carinski postupak u kojeg je trebala biti stavljena,

2. da je roba u trenutku kad je bila deklarirana
za prvi postupak ispunjavala također uvjete za odobravanje drugog postupka, te

3. da je roba bez odlaganja deklarirana za
postupak za koji je stvarno namijenjena.

Carinska deklaracija za drugi carinski postupak
važi od dana prihvaćanja ukinute carinske deklaracije. U opravdanim slu­čaje­vi­ma
carinarnica može prihvatiti zahtjev deklaranta za ukidanjem deklaracije i po
proteku roka od tri mjeseca.

b) ako utvrdi da je
roba bila greškom deklarirana umjesto neke druge robe u carinski postupak radi
kojeg je nastao carinski dug. Carinarnica će u tom slučaju dopustiti ukidanje
deklaracije ako deklarant podnese pisani zahtjev u roku tri mjeseca od dana
prihvaćanja carinske deklaracije i ako su ispunjeni sljedeći uvjeti:

 1. roba za koju je bio postupak prvotno
započet:

 – nije bila uporabljena drugačije nego kako
je to dopuštao prvi postupak,

 – vraćena je ponovno u prvotno stanje, te

 – za nju je bilo s obzirom na okolnosti
slučaja također zahti­je­vano drugo carinski dopušteno postupanje ili uporaba;
u tom slu­čaju deklaracija za novi postupak ima učinak od dana prihva­ćanja
ukinute deklaracije;

 2. roba za koju bi morao biti započet
zahtijevani carinski postupak:

 – bi mogla biti u trenutku podnošenja prve
deklaracije podnešena istoj carinarnici, te

 – je deklarirana za isti carinski postupak
koji je bio naveden u prvoj deklaraciji.

 U opravdanim slučajevima carinarnica može
prihvatiti zah­tjev deklaranta za ukidanjem deklaracije i po proteku roka od
tri mjeseca.

c) ako je roba bila
naručena u okviru kataloške prodaje. Carinarnica može ukinuti carinsku
deklaraciju ako je deklarant podnio zahtjev u roku od tri mjeseca od dana
prihvaćanja carinske deklaracije i ako je roba bila izvezena dobavljaču ili na
ime osobe koju je on odredio.

d) ako je roba
deklarirana za izvoz ili vanjsku proizvodnju i ako su ispunjeni sljedeći
uvjeti:

1. u slučaju da je roba
predmet izvoznih davanja, izvoznih poticaja, zahtjeva za povrat uvoznog duga
pri izvozu ili drugih posebnih mjera za izvoz, deklarant:

 – podnosi carinarnici, koja je prihvatila
carinsku deklaraciju za izvoz robe, dokaz da roba nije napustila carinsko
područje,

 – podnosi carinarnici sve primjerke carinske
deklaracije zajedno sa svim drugim ispravama koje mu je ta carinarnica predala
po prihvaćanju carinske deklaracije,

 – podnosi carinarnici dokaze da je vraćen
uvozni dug i druge poticajne mjere za izvoz robe ili da su nadležna tijela
poduzele mjere za povrat tih iznosa, te

 – u skladu s važećim propisima mora izvršiti
sve druge obaveze koje je s obzirom na okolnosti pojedinih slučajeva
carinarnica odredila za rješavanje slučaja.

Nakon ukidanja carinske
deklaracije, otpis količina po potvrdama ili drugim ispravama koje su bile
priložene izvoznoj carinskoj deklaraciji vraćaju se u prvotno stanje.

Ako je za robu
deklariranu za izvoz određeno da mora u određenom roku napustiti carinsko
područje, takvu deklaraciju carinarnica smatra ukinutom ako roba u tom roku ne
napusti carinsko područje. O ukidanju deklaracije carinarnica pisano oba­vještava
deklaranta.

2. u slučaju druge robe
od one navedene u podtočki 1. ove točke, ako je carinski deklarant izvijestio
carinarnicu koja je prihvatila carinsku deklaraciju za izvoz robe o tome da
roba nije napustila carinsko područje i ako je vratio sve primjerke deklaracije
zajedno sa svim drugim dokumentima koje mu je carinarnica predala po
prihvaćanju carinske deklaracije;

e) ako je radi ponovnog
izvoza robe bila podnesena deklaracija. Za ukidanje takve deklaracije
odgovarajuće se primjenjuje odredba točke d) ovoga članka.

f) ako je domaća roba
bila stavljena u postupak carinskog skladištenja sukladno članku 110. stavku 1.
točki b) Carinskog zakona. Carinarnica može odobriti ukidanje carinske
deklaracije za taj postupak, ako deklarant dokaže da su ispunjeni uvjeti za
neko od dopuštenih postupanja ili uporaba. Ako do proteka roka koji je bio
određen za skladištenje nije bio podnesen zahtjev za početak nekog od
dopuštenih postupanja ili uporaba, carinarnica poduzima mjere propisane na
osnovi članka 110. stavka 1. točke b) Carinskog zakona.

Poglavlje 5.
**Naknadna provjera deklaracije**

Članak 164.

Carinarnica može provesti postupak provjere
deklaracije i nakon puštanja robe deklarantu kako bi provjerom trgovačke i
druge dokumentacije kod deklaranta ili druge osobe koja raspolaže potrebnim
podacima, a po mogućnosti također i pregledom robe, ustanovila da li je bio
ispravno utvrđen carinski dug, da li su bile ispravno primijenjene trgovinske i
druge mjere i da li se poštivaju obveze koje proizlaze iz odobrenog carinskog
postupka. Naknadna provjera može se izvršiti također na zahtjev drugih
carinskih tijela u okvirima međunarodne suradnje.

Ako carinarnica na
osnovi rezultata naknadne provjere ustanovi da je carinski dug bio krivo
obračunat, poduzet će sve potrebne mjere za naknadnu naplatu, povrat, ili
otpust duga. U slučaju kršenja odredbi trgovinskih ili drugih mjera carinarnica
o svojim nalazima izvještava nadležna državna tijela. Na osnovi međunarodne
suradnje moguće je kontrolne nalaze dostaviti carinskim tijelima drugih država.

U naknadnoj provjeri
odgovarajuće se primjenjuju prvo, drugo i treće potpoglavlje ovog poglavlja.
Carinarnica sastavlja za­pis­nik o rezultatima naknadne provjere.

Ako se pri naknadnoj
provjeri uzimaju uzorci, to se navodi u zapisniku o naknadnoj provjeri
deklaracije.

Glava VIII. POJEDNOSTAVNJENI POSTUPCI
DEKLARIRANJA

Poglavlje 1.
**Opće odredbe**

Članak 165.

Deklarant može zahtijevati da robu deklarira na
osnovi nepotpune deklaracije, koja ne sadrži sve podatke koji bi morali biti
navedeni za odobravanje zahtijevanog carinskog postupka ili kojoj nisu
priložene sve isprave koje bi morale biti priložene za odobravanje zahtijevanog
carinskog postupka.

Deklarant može umjesto
deklaracije za robu podnijeti neku od trgovačkih ili službenih isprava
priloženih uz zahtjev za stav­ljanje robe u carinski postupak.

Deklariranje na osnovi
knjigovodstvenog zapisa omogućava da se za robu započne carinski postupak u
prostorima korisnika odobrenja ili u drugom prostoru, koji odobri carinarnica.

Pojednostavnjeni
postupak deklariranja omogućava da se za robu započne carinski postupak na
osnovi nepotpune deklaracije sukladno stavku 1. ovog članka ili na osnovi
isprava sukladno stavku 2. ovog članka, uz obavezu naknadnog podnošenja
dopunske deklaracije, koja je s obzirom na okolnosti slučaja opća, periodična
ili rekapitulativna.

Članak 166.

Zahtjev za odobravanje
pojednostavnjenog postupka deklariranja iz članka 174. ove Uredbe ili za
deklariranje na osnovi knjigovodstvenih zapisa podnosi se carinarnici koja je
mjesno nadležna s obzirom na sjedište i glavno knjigovodstvo podnosioca
zahtjeva.

Carinarnica iz stavka 1. ovog članka šalje zahtjev zajedno
sa svojim mišljenjem na nadležno rješavanje Carinskoj upravi – Središnjem
uredu. O zahtjevu odlučuje Carinska uprava – Središ­nji ured.

Članak 167.

Ako se za
pojednostavnjeni postupak upotrebljava sustav za obradu podataka ili sustav za
elektroničku razmjenu podataka, odgovarajuće se primjenjuju odredbe članka 109.
i članaka 127. do 131. ove Uredbe.

Poglavlje 2.
**Deklaracije za puštanje robe u slobodni promet**

Odjeljak 1. *Nepotpune deklaracije*

Članak 168.

Deklaracija za puštanje robe u slobodni promet
koju carinarnica može prihvatiti na osnovi pisanog zahtjeva deklaranta bez
obzira na to što ne sadrži sve propisane podatke, mora sadržati najmanje
sljedeće podatke:

– podatke u polju 1 (drugo podpolje), 14, 21,
31, 33, 37, 40 i 54 JCD-a,

– opis robe koji omogućava carinarnici da utvrdi
tarifni stavak iz Carinske tarife,

– carinsku vrijednost robe, a ako je očito da deklarant
ne mo­že deklarirati carinsku vrijednost, navodi se privremena vrijednost robe
koja je prihvatljiva za carinarnicu uzimajući u obzir podatke koji su na
raspolaganju deklarantu, te

– sve druge podatke koji trebaju carinarnici da
bi se osiguralo prepoznavanje robe, primjena propisa o puštanju robe u slobod­ni
promet i utvrđivanje visine osiguranja koje treba položiti da bi se roba mogla
pustiti deklarantu.

Članak 169.

Deklaraciji za puštanje robe u slobodni promet
koju carinarnica prihvaća na osnovi zahtjeva deklaranta bez da su joj priložene
sve propisane isprave, moraju biti priložene barem one isprave koje su potrebne
da bi se deklarirana roba mogla pustiti u slobodni promet.

Iznimno od stavka 1. ovog članka može se
prihvatiti carinska deklaracija kojoj nisu priložene sve isprave koje bi morale
biti priložene prije puštanja robe u slobodni promet ako se carinarnici
prethodno dokaže:

– da isprave koje nisu priložene postoje i da su
važeće,

– da isprave nisu mogle biti priložene
deklaraciji iz razloga na koje deklarant nije mogao utjecati, te

– da bi odgađanje prihvaćanja takve carinske
deklaracije sprječavalo puštanje robe u slobodni promet ili bi radi odlaganja
trebalo obračunati uvoznu carinu po višoj stopi.

Isprave koje nedostaju moraju biti navedene na
deklaraciji.

Članak 170.

Ako carinarnica prihvati nepotpunu deklaraciju
mora odrediti rok u kojem će deklarant priložiti sve podatke ili isprave. Rok
ne smije biti duži od 30 dana od dana prihvaćanja nepotpune deklaracije.

Ako nedostaje isprava
koja je potrebna za odobravanje po­vlaštene carine i carinarnica osnovano
smatra da bi se za robu deklariranu nepotpunom deklaracijom mogla odobriti
povlaštena carina, na zahtjev deklaranta može se produljiti rok za podnošenje
te isprave. Produljeni rok ne smije biti duži od tri mjeseca.

Ako se podaci ili
isprave koje nedostaju odnose na carinsku vrijednost, carinarnica može, ako je
to s obzirom na okolnosti neophodno, produljiti rok. Produljeni rok ne može
biti dulji od tri mjeseca.

Ako se povlaštena
carina primjenjuje na robu puštenu u slobodni promet u okviru količinskih kvota
ili plafona ili u okviru povlaštenih mjera, carinarnica može odobriti uporabu
kvote ili povlaštenog postupanja samo uz prilaganje isprave koja je uvjet za
odobravanje kvote ili povlaštenog postupanja. Isprava mora biti u svakom
slučaju priložena:

– prije nego li je
kvota iskorištena, ili

– u drugim slučajevima,
prije nego li se ponovno uvedu propisane carinske stope.

Ako su isprave od kojih
zavisi uporaba povlaštene carine priložene nadležnoj carinarnici, sukladno ovom
članku, po isteku roka važenja povlaštene carinske stope, snižena stopa može se
primijeniti ako je deklaracija za puštanje robe prihvaćena prije isteka roka
važenja povlaštenih carinskih stopa.

Članak 171.

Prihvaćanje nepotpune deklaracije ne može
spriječiti ili odgoditi puštanje robe deklarantu, osim ako za to ne postoje
drugi razlozi. Iznimno od članka 160. ove Uredbe, carinarnica pušta robu
deklarantu sukladno uvjetima iz ovog članka.

Ako naknadno prilaganje podataka ili isprava
koje nisu bile priložene u trenutku prihvaćanja nepotpune deklaracije ne utječu
na visinu uvozne carine, carinarnica će za tako deklariranu robu obračunati
uvoznu carinu po redovitom postupku.

Ako je deklarant sukladno članku 168. alineje 3.
ove Ured­be naveo samo privremene podatke o vrijednosti robe, carinarnica će:

– obračunati iznos uvozne carine na osnovi tog
navoda, te

– zahtijevati da deklarant priloži instrument
osiguranja u visini razlike između iznosa obračunatog na osnovi privremenih
podataka i najvećeg mogućeg iznosa uvozne carine koju bi trebalo obračunati za
robu.

U drugim slučajevima od onih navedenih u stavku
3. ovog članka, kada naknadno prilaganje podataka ili isprava može utjecati na
visinu uvozne carine koju treba obračunati za deklariranu robu, treba postupati
u skladu sa sljedećim pravilima:

a) u slučaju kada bi se mogla radi naknadnog
prilaganja podatka ili isprave odobriti uporaba snižene carinske stope,
carinarnica će:

– obračunati uvoznu carinu koja se plaća po
sniženoj stopi, te

– zahtijevati da deklarant položi instrument
osiguranja u visini razlike između iznosa obračunatog na osnovi alineje 1.
točke a) i iznosa uvozne carine koju bi trebalo obračunati za tu robu, ako bi
se primijenila propisana carinska stopa;

b) u slučaju kada bi se moglo radi naknadnog
prilaganja podataka ili isprava odobriti potpuno oslobođenje od plaćanja
carine, carinarnica će zahtijevati polaganje instrumenta osiguranja u visini
iznosa koji bi morao biti plaćen ako bi se uvozna carina izračunala po propisanoj
carinskoj stopi.

Bez obzira na moguće naknadne izmjene, deklarant
može umjesto polaganja instrumenta osiguranja u slučajevima iz stavka 3. i
stavka 4. ovog članka zahtijevati da carinarnica odmah obračuna carinu u
iznosu:

– ako se primjenjuje stavak 3. druga alineja ili
stavak 4. točka a) druga alineja ovog članka iznos uvozne carine koja bi se
obračunala na osnovi propisane carinske stope, ili

– ako se primjenjuje stavak 4. točka b) ovog
članka iznos uvozne carine obračunatoj po propisanoj carinskoj stopi.

Članak 172.

Ako do proteka roka iz članka 170. ove Uredbe
deklarant ne podnese podatke koji su potrebni za konačno utvrđivanje carinske
vrijednosti robe ili ne podnese podatke ili isprave koji nedostaju, carinarnica
će obračunati carinu u visini za koju je deklarant položio instrument
osiguranja sukladno članku 171. ove Uredbe.

Članak 173.

Deklarant mora nepotpunu deklaraciju koju je
carinarnica prihvatila sukladno člancima 168. do 171. ove Uredbe dopuniti ili
uz suglasnost carinarnice zamijeniti potpunom carinskom deklaracijom koja
udovoljava uvjetima iz članka 74. Carinskog zakona.

U slučaju kada se nepotpuna deklaracija
zamjenjuje novom, kao datum za određivanje iznosa carine i primjenu drugih
mjera za puštanje robe u slobodni promet uzima se datum prihvaćanja nepotpune
deklaracije.

Odjeljak 2. *Pojednostavnjeni postupak
deklariranja*

Članak 174.

Deklarant može na osnovi pisanog zahtjeva koji
sadrži sve potrebne podatke, ishoditi odobrenje da pod uvjetima i na način
propisan u člancima 175. i 176. ove Uredbe, za robu podnese deklaraciju za
puštanje u slobodni promet u pojednostavnjenom obliku.

Pojednostavnjena deklaracija može biti u obliku:

a) nepotpune carinske deklaracije, podnesene na
obrascu JCD, ili

b) trgovačke ili druge isprave, koje su navedene
u pisanom zahtjevu deklaranta za puštanje robe u slobodni promet.

Pojednostavnjena deklaracija mora sadržavati
podatke potrebne za prepoznavanje robe.

Pisani zahtjev iz stavka 2. točke b) ovog članka
može nadomjestiti opći zahtjev koji važi za sve u određenom razdoblju započete
postupke za puštanje robe u slobodni promet. U tom slučaju mora u ispravi iz
stavka 2. točke b) ovog članka biti jasno naznačeno opće odobrenje izdano
sukladno ovom stavku.

Pojednostavnjenoj deklaraciji moraju biti
priložene sve is­pra­ve o kojima ovisi puštanje u slobodni promet. Iznimno,
deklaraciji ne moraju biti priložene isprave ako su ispunjeni uvjeti iz članka
169. stavka 2. ove Uredbe.

Ovaj članak ne utječe na primjenu članka 194.
ove Uredbe.

Članak 175.

Pojednostavnjeni postupak deklariranja iz članka
174. ove Uredbe može se odobriti ako je omogućena učinkovita kontrola
poštivanja ograničenja i zabrana, te kontrola drugih propisa koji se odnose na
puštanje robe u slobodni promet.

Odobrenje se neće dati:

a) podnositelju zahtjeva koji je višekratno
kršio carinske propise, ili

b) podnositelju zahtjeva koji deklarira robu za
puštanje u slobodni promet samo povremeno.

Odobrenje se neće dati podnositelju zahtjeva
koji nastupa za račun druge osobe koja deklarira robu za puštanje u slobodni
promet samo povremeno.

Ako po izdavanju odobrenja nastupe okolnosti iz
stavka 2. ovog članka, odobrenje se može ukinuti.

Članak 176.

U odobrenju iz članka 174. ove Uredbe treba
odrediti:

a) carinarnicu ili carinarnice koje su nadležne
za prihvaćanje pojednostavnjenih deklaracija,

b) sadržaj i oblik pojednostavnjenih
deklaracija,

c) vrste roba na koje se pojednostavnjene
deklaracije odnose i podatke, koje pojednostavnjene deklaracije moraju sadržati
radi prepoznavanja robe,

d) instrumente osiguranja, te

e) oblik i sadržaj dopunske deklaracije, rok u
kojem treba podnijeti dopunsku carinsku deklaraciju, kao i carinarnicu nadležnu
za prihvaćanje dopunske carinske deklaracije.

Odjeljak 3. *Deklariranje
na osnovi knjigovodstvenih zapisa*

Članak 177.

Carinska uprava – Središnji ured može sukladno
člancima 178. do 180. ove Uredbe dati odobrenje za deklariranje na osnovi
knjigovodstvenih zapisa osobi koja zahtijeva da se postupak puštanja robe u
slobodni promet izvrši u njenim prostorima ili na drugim mjestima koje odobri
carinarnica. Pisani zahtjev mora sadržavati sve potrebne podatke za odobravanje
pojednostav­njenja i odnositi se na sljedeće slučajeve ako se zahtijeva:

a) za robu koja je prije puštanja u slobodni
promet bila u carinskom postupku provoza u okviru kojega je bilo podnositelju
zahtjeva izdano odobrenje za uporabu pojednostavnjenih formalnosti pri
odredišnoj carinarnici u provoznom postupku, sukladno člancima 354. do 357. ove
Uredbe,

b) za robu koja je prije puštanja u slobodni
promet bila u carinskom postupku s gospodarskim učinkom osim slučajeva iz
članka 194. ove Uredbe,

c) za robu koja je nakon što je podnesena
carinarnici suklad­no članku 52. Carinskog zakona, prevezena u te prostore u
skladu s provoznim carinskim postupkom, u drugim slučajevima od onih navedenih
u točki a) ovog članka, te

d) za robu koja je unesena u carinsko područje,
ali za nju ne postoji obveza podnošenja sukladno članku 53. Carinskog zakona.

Članak 178.

Odobrenje iz članka 177. ove Uredbe Carinska
uprava – Središnji ured može dati ako su ispunjeni sljedeći uvjeti:

a) knjigovodstvo podnositelja zahtjeva omogućava
carinarnici učinkovitu kontrolu, kao i naknadnu kontrolu,

b) omogućena je učinkovita kontrola uvoznih ili
izvoznih zabrana ili ograničenja kao i drugih mjera za puštanje robe u slobodni
promet.

Odobrenje se neće dati:

a) podnositelju zahtjeva koji je višekratno
kršio carinske propise, ili

b) podnositelju zahtjeva koji deklarira robu za
puštanje u slobodni promet samo povremeno.

Članak 179.

Iznimno od članka 10. Carinskog zakona, Carinska
uprava – Središnji ured može odlučiti da dano odobrenje ne ukida, ako korisnik
odobrenja svoje obveze izvrši u roku koji odredi Carinska uprava – Središnji
ured ili ako neizvršenje obveze nema stvarnih posljedica na pravilnu uporabu pojednostavnjenja.

Carinska uprava će odobrenje ukinuti, ako su
nastupile neke od okolnosti iz članka 178. stavka 2. ove Uredbe.

Članak 180.

U svrhu kontrole pravilnosti obavljanja
pojednostavnjenja deklariranja, korisnik odobrenja iz članka 177. ove Uredbe mora:

a) u slučajevima iz članka 177. točke a) i točke
c) ove Ured­be:

 1. ako
se roba pušta u slobodan promet po prispijeću na mjesto određeno u te svrhe:

 – u
obliku i na način određen u odobrenju pravodobno obavijestiti carinarnicu o
prispijeću robe kako bi mu roba mogla biti puštena i

 –
upisati robu u svoje knjigovodstvo.

 2. ako
je roba prije puštanja u slobodni promet bila u privremenom smještaju sukladno
članku 62. Carinskog zakona, prije proteka roka iz članka 61. Carinskog zakona:

 – u
obliku i na način određen u odobrenju obavijestiti carinarnicu o svojem
zahtjevu da se roba pusti u slobodni promet kako bi mu roba mogla biti puštena,
te

 –
upisati robu u svoje knjigovodstvo;

b) u slučajevima iz članka 177. točke b) ove
Uredbe:

 – u
obliku i na način određen u odobrenju obavijestiti carinarnicu o svojem
zahtjevu da se roba pusti u slobodni promet kako bi mu roba mogla biti puštena,
te

 – upisati robu u svoje knjigovodstvo.

Obavijest iz prve
podtočke ove točke nije potrebna ako je roba koja bi se puštala u slobodni
promet prethodno bila u postupku carinskog skladištenja u skladištu tipa D.

c) u slučaju iz članka
177. točke d) ove Uredbe po prispijeću robe na mjesto određeno u te svrhe:

 – upisati robu u svoje knjigovodstvo,

d) od trenutka upisa
robe u knjigovodstvo dati carinarnici na raspolaganje sve isprave čije je
podnošenje potrebno radi provo­đenja propisa koji se odnose na puštanje robe u
slobodni promet.

Pod uvjetom da to ne
utječe na kontrolu obavljanja pojednostavnjenja deklariranja, Carinska uprava –
Središnji ured može:

a) dopustiti korisniku
odobrenja da najavi carinarnici prispi­jeće robe iz stavka 1. točke a) ili
točke b) ovog članka neposredno pred njezino prispijeće,

b) dopustiti, ako to
opravdava vrsta robe i učestalost uvoza, da korisnik odobrenja ne obavještava
carinarnicu o svakom prispijeću robe ako korisnik odobrenja carinarnici dostavi
sve podatke potrebne za mogući pregled robe.

U slučaju iz stavka 2.
točke b) ovog članka knjigovodstveni se upis robe smatra kao puštanje robe.

Upis u knjigovodstvo iz
stavka 1. točaka a), b) i c) ovoga članka može se nadomjestiti kakvim drugim
oblikom koji daje jednako jamstvo i koji odobri Carinska
uprava – Središnji ured. Upis mora sadržavati datum i podatke
potrebne za prepoznavanje robe.

Članak 181.

Odobrenje iz članka 177. ove Uredbe mora
sadržavati sve uvjete u svezi s obavljanjem pojednostavnjenja, a naročito:

a) podatke o robi na koju se odnosi,

b) oblik obveza iz članka 180. ove Uredbe i
podatke o osiguranju koje osoba treba položiti,

c) rok u kojem treba podnijeti dopunsku carinsku
deklaraciju i pri kojoj carinarnici, te

d) oblik i sadržaj dopunske deklaracije, te
uvjete pod kojima treba za robu podnijeti opću, periodičnu ili rekapitulativnu
deklaraciju.

Poglavlje 3.
**Deklaracije za carinske postupke s gospodarskim učinkom**

Odjeljak 1. *Početak carinskog postupka s
gospodarskim učinkom*

Pododjeljak 1. *Početak postupka carinskog
skladištenja*

Odsjek A. *Nepotpune
deklaracije*

Članak 182.

Nepotpunu deklaraciju za početak postupka
carinskog skla­diš­tenja koja ne sadrži sve propisane podatke, carinarnica može
prihvatiti ako takva deklaracija sadrži barem one podatke koji su potrebni za
prepoznavanje robe obuhvaćene takvom deklaracijom, uključujući količinu robe.

U svezi s nepotpunom deklaracijom iz stavka 1.
ovog članka odgovarajuće se primjenjuju članci 169., 170. i 173. ove Uredbe.

Odsjek B. *Pojednostavnjeni
postupak deklariranja*

Članak 183.

Carinska uprava može na osnovi zahtjeva
deklaranta odobriti da se po podnošenju robe carinarnici i u skladu s uvjetima
i na način propisan u članku 186. ove Uredbe, podnese carinska de­klaracija za
početak postupka carinskog skladištenja na pojednostavnjen način.

Pojednostavnjeni postupak deklariranja može biti
u obliku pod­nošenja:

– nepotpune carinske deklaracije iz članka 182.
ove Uredbe ili

– trgovačke ili druge isprave uz pisani zahtjev
deklaranta za unos robe u carinsko skladište.

Nepotpuna deklaracija i druge isprave iz stavka
2. ovog član­ka moraju sadržati barem podatke iz članka 182. stavka 1. ove
Uredbe.

Članak 184.

Ako se pojednostavnjeni postupak deklariranja
koristi za početak postupka skladištenja robe u carinskom skladištu tipa D,
pojednostavnjena deklaracija mora sadržati također:

a) detaljne podatke o vrsti robe koji
omogućavaju ispravno i nedvosmisleno određivanje tarifnog stavka u Carinskoj
tarifi, te

b) carinsku vrijednost robe.

Članak 185.

Pojednostavnjeni postupak deklariranja ne može
se koristiti za:

– početak postupka carinskog skladištenja pri
unosu robe u carinsko skladište tipa F ili

– početak postupka carinskog skladištenja pri
unosu domaćih poljoprivrednih proizvoda u carinsko skladište bilo kojeg tipa.

Pri pojednostavnjenom postupku deklariranja iz
članka 183. stavka 2. druge alineje ove Uredbe, za početak postupka carinskog
skladištenja u carinskom skladištu tipa B nije moguće koristiti trgovačke
isprave. Ako neka druga isprava ne sadrži podatke, koji se u JCD upisuju u
polje 1. (drugo podpolje), 3,­ 5,­ 14,­ 19,­ 26­, 31, 32, 37, 38, 49 i 54, te
podatke treba posebno priložiti.

Članak 186.

Pisani zahtjev iz članka 183. ove Uredbe mora
sadržati sve podatke potrebne za izdavanje odobrenja.

Ako okolnosti slučaja
to dopuštaju može se višekratni pisani zahtjev iz članka 183. stavka 2. alineje
druge ove Uredbe nadomjestiti općim zahtjevom za obavljanje ovog postupka u
određenom vremenskom razdoblju.

U slučaju iz stavka 2.
ovog članka podnosi se zahtjev sukladno člancima 209. do 211. ove Uredbe, koji
mora biti priložen zahtjevu za otvaranje carinskog skladišta ili kao zahtjev za
izmjenu ili dopunu već izdanog odobrenja za otvaranje carinskog skladišta.
Zahtjev se podnosi carinarnici koja je izdala odobrenje za otvaranje carinskog
skladišta.

Carinska uprava –
Središnji ured izdaje odobrenje iz članka 183. ove Uredbe samo u slučaju ako
nije ugroženo pravilno obav­ljanje postupka carinskog skladištenja.

Odobrenje nije moguće
izdati:

a) ako podnositelj
zahtjeva ne nudi dovoljno jamstvo za pravilno obavljanje postupka carinskog
skladištenja,

b) podnositelju zahtjeva koji je višekratno
kršio carinske propise, ili

c) podnositelju
zahtjeva koji deklarira robu za početak postupka carinskog skladištenja samo
povremeno.

Iznimno od članka 10.
Carinskog zakona odobrenje se može ukinuti ako nastupe okolnosti iz stavka 5.
ovog članka.

Članak 187.

Odobrenje iz članka
183. ove Uredbe mora sadržati sve uvjete za obavljanje pojednostavnjenja
deklariranja uključujući i podatke o:

a) carinarnici ili
carinarnicama pri kojima se može podnijeti carinska deklaracija za početak
postupka carinskog skladištenja,

b) obliku i sadržaju
pojednostavnjene deklaracije.

Odsjek C. *Deklariranje
na osnovi knjigovodstvenih zapisa*

Članak 188.

Carinska uprava – Središnji ured izdaje
odobrenje za deklariranje robe na osnovi knjigovodstvenih zapisa sukladno
uvjetima i na način propisan u stavku 2. ovoga članka i u člancima 189. i 190.
ove Uredbe.

Carinska uprava –
Središnji ured ne može odobriti da se roba deklarira na osnovi knjigovodstvenih
zapisa, ako se roba unosi u carinsko skladište tipa B ili F ili ako se u
carinsko skladište bilo kojega tipa unose domaći poljoprivredni proizvodi.

Ako Carinska uprava –
Središnji ured odobri da se roba deklarira na osnovi knjigovodstvenih zapisa,
za izdavanje odobrenja i provođenja pojednostavnjenog postupka deklariranja
odgova­raju­će se primjenjuje članak 186. ove Uredbe.

Članak 189.

Korisnik odobrenja
mora, radi provedbe propisane kontrole od strane carinarnice, po prispijeću
robe na mjesto navedeno u odobrenju:

a) odmah izvijestiti
nadležnu carinarnicu o prispijeću robe, u obliku i na način koji odredi carinarnica,

b) odmah upisati robu u
knjigovodstvo, te

c) dati nadležnoj
carinarnici na raspolaganje sve isprave kojih je prilaganje potrebno za
puštanje robe u postupak.

Knjigovodstveni zapis
robe iz stavka 1. točke b) ovog članka mora sadržati barem one podatke koji su
potrebni da bi se utvrdio trgovinski opis robe i njezine količine.

Članak 180. stavak 2. i
3. ove Uredbe odgovarajuće se primjenjuju u slučajevima iz ovoga članka.

Članak 190.

Odobrenje iz članka
188. stavka 1. ove Uredbe mora sadržati sve uvjete za provođenje
pojednostavnjenog postupka deklariranja, a naročito vrstu robe na koju se
odnosi pojednostavnjene, vrstu obveze iz članka 189. i trenutak prepuštanja
robe.

Pododjeljak 2. *Početak
postupka unutarnje proizvodnje, postupka prerade pod carinskim nadzorom i
postupka privremenog uvoza*

Odsjek A. *Nepotpune
deklaracije*

Članak 191.

Deklaraciju za početak carinskog postupka
unutarnje proiz­vodnje, postupka prerade pod carinskim nadzorom i postupka pri­vremenog
uvoza, carinarnica nadležna za početak carinskog postupka može, na osnovi
pisanog zahtjeva deklaranta, prihvatiti ako ne sadrži sve propisane podatke,
ali mora sadržati barem one po­datke koji se upisuju u polja: 14, 21, 31, 33,
37, 40 i 54 JCD, a u polju 44 treba upisati broj odobrenja ili zahtjeva, ako se
primjenjuje članak 216. ove Uredbe.

Za primjenu ovog članka odgovarajuće se
primjenjuju članci 169., 170. i 173. ove Uredbe.

Ako se u postupku unutarnje proizvodnje
primjenjuje sustav povrata plaćene carine, odgovarajuće se primjenjuje članak 171.
i 172. ove Uredbe.

Odsjek B. *Pojednostavnjeni postupak deklariranja i deklariranje
na osnovi knjigovodstvenih zapisa*

Članak. 192.

Odredbe članaka 174. do 181. ove Uredbe
odgovarajuće se primjenjuju za izdavanje odobrenja za uporabu pojednostav­njenog
postupka deklariranja i deklariranja na osnovi knjigovodstvenih zapisa u
slučaju deklariranja robe za početak postupka unutarnje proizvodnje, postupka
prerade pod carinskim nadzorom ili privremenog uvoza.

Pododjeljak 3. *Početak
postupka vanjske proizvodnje*

Članak 193.

Za pojednostavnjenja u svezi s carinskim
deklaracijama za početak postupka vanjske proizvodnje odgovarajuće se primje­njuju
članci 195. do 203. ove Uredbe.

Odjeljak 2. *Završetak postupka s gospodarskim
učinkom*

Članak 194.

Za završetak postupka s gospodarskim učinkom,
osim postupka vanjske proizvodnje i carinskog skladištenja, može se odobriti
uporaba pojednostavnjenih postupaka predviđenih za puš­tanje u slobodni promet,
izvoz ili ponovni izvoz. U slučaju po­nov­nog izvoza odgovarajuće se primjenjuju
članci 195. do 203. ove Uredbe.

Za završetak postupka
vanjske proizvodnje mogu se odobriti pojednostavnjenja predviđena za puštanje
robe u slobodni promet. Pri tome se odgovarajuće primjenjuju članci 168. do
181. ove Uredbe.

Za završetak postupka
carinskog skladištenja može se odobriti pojednostavnjenje predviđeno za
puštanje robe u slobodni promet, za izvoz ili ponovni izvoz.

Bez obzira na stavak 3.
ovog članka:

a) za robu koja je bila
unesena u carinsko skladište tipa F nije moguće odobriti niti jedno od
predviđenih pojednostavnjenja,

b) za robu koja je bila
unesena u carinsko skladište tipa B može se odobriti upotreba nepotpunih
deklaracija i pojednostav­njeni postupak deklariranja,

c) izdavanje odobrenja
za otvaranje carinskog skladišta tipa D uključuje također odobrenje za
deklariranje robe na osnovi knjigovodstvenih zapisa za puštanje robe u slobodni
promet. Ovo se pojednostavnjenje ne može odobriti, ako podnosilac zahtjeva želi
na takav način završiti postupak s robom za koju se osnova za određivanje
uvozne carine ne može provjeriti bez pregleda robe. U tom slučaju može se
odobriti drugi postupak koji uključuje podnošenje robe carinarnici, te

d) za završetak postupka za domaće
poljoprivredne proizvode nije moguće odobriti ni jedno od predviđenih pojednostav­njenja.

Poglavlje 4.
**Deklaracije za izvoz**

Članak 195.

Formalnosti koje treba obaviti pri carinarnici
izvoza i koji su propisani u članku 309. ove Uredbe mogu se pojednostaviti
sukladno odredbama ovog poglavlja.

Odredbe članaka 310. i 313. ove Uredbe
primjenjuju se i za ovo poglavlje.

Odjeljak 1. *Nepotpune deklaracije*

Članak 196.

Carinarnica može na osnovi zahtjeva deklaranta
prihvatiti carinsku deklaraciju za izvoz robe i u slučaju kada deklaracija ne
sadrži sve propisane podatke, ali mora sadržati barem sljedeće podatke:

a) podatke koji se upisuju u polje 1. (druga i
treća podjela), 2, 14, 17, 31, 33, 38, 44 i 54 JCD,

b) sve podatke koji su potrebni za primjenu
posebnih mjera poljoprivredne politike ili obračun izvozne carine, ako je roba
predmet posebnih mjera politike ili podliježe plaćanju izvozne carine, te

c) sve druge podatke koji su potrebni da bi se
roba mogla prepoznati, da bi se mogli primijeniti propisi koji se odnose na
njezin izvoz ili da se odredi iznos mogućeg osiguranja koje se zahtijeva prije
izvoza robe.

Bez obzira na stavak 1.
točku a) ovog članka carinarnica može odobriti deklarantu da ne popuni polje
17. i 33. JCD, ako:

a) deklarant izjavi da
roba na koju se deklaracija odnosi nije predmet izvoznih zabrana ili
ograničenja i

b) carinarnica ne
sumnja u točnost izjave iz točke a) ovog stavka i ako

c) opis robe u
deklaraciji omogućava točno i nedvosmisleno raspoređivanje robe u Carinsku
tarifu.

Primjerak broj 3. JCD
mora u polju 44. sadržati navod: »Pojednostavnjeni izvoz«.

Za izvoznu deklaraciju ispunjenu sukladno ovom
članku odgovarajuće se primjenjuju članci 169. do 173. ove Uredbe.

Članak 197.

Ako se primjenjuje članak 307. ove Uredbe,
dopunska ili nadomjesna deklaracija može se podnijeti carinarnici koja je mjes­no
nadležna prema sjedištu izvoznika. Ako proizvođač ima sjedište na području
druge carinarnice, dopunska carinska deklaracija može se podnijeti carinarnici
koja je mjesno nadležna prema sjedištu proizvođača.

U slučaju iz prethodnog stavka carinarnica koja
je prihvatila nepotpunu deklaraciju poslat će primjerke 1. i 2. JCD carinarnici
kojoj će biti podnesena dopunska ili nadomjesna carinska deklaracija.

Odjeljak 2. *Pojednostavnjeni postupak
deklariranja*

Članak 198.

Na osnovi pisanog zahtjeva deklaranta koji
sadrži sve potrebne podatke za izdavanja odobrenja, Carinska uprava može
odobriti da uz podnošenje robe carinarnici deklarant podnese carinsku
deklaraciju za izvoz robe na pojednostavnjeni način. Pri određivanju uvjeta za
pojednostavnjeni postupak deklariranja odgovarajuće se primjenjuju članci 175.
i 176. ove Uredbe.

Osim u slučajevima iz članka 203. ove Uredbe,
pojednostav­njena deklaracija podnosi se na obrascu JCD koji sadrži sve podatke
potrebne za prepoznavanje robe. Odgovarajuće se primjenjuje članak 196. stavak
3. i stavak 4. ove Uredbe.

Odjeljak 3. *Deklariranje na osnovi
knjigovodstvenih zapisa*

Članak 199.

Na osnovi pisanog zahtjeva Carinska uprava –
Središnji ured može odobriti deklariranje robe za izvoz na osnovi
knjigovodstvenih zapisa sukladno uvjetima iz stavka 2. ovog članka, osobi koja
želi izvozne formalnosti obavljati u svojim prostorima ili na drugom mjestu
koje je odobrila Carinska uprava – Središnji ured (u nastavku: ovlašteni
izvoznik).

Na postupak davanja odobrenja iz stavka 1. ovoga
članka, odgovarajuće se primjenjuju članci 178. i 179. ove Uredbe.

Članak 200.

Da bi carinarnici omogućio kontrolu provedbe
odobrenog postupka, ovlašteni izvoznik mora prije iznošenja robe iz prostora
ili mjesta navedenog u članku 199. ove Uredbe:

a) pravodobno izvijestiti nadležnu carinarnicu o
pripremljenosti robe za izvoz, u obliku i na način određen u odobrenju sa
svrhom da mu se dozvoli izvoz,

b) upisati robu u knjigovodstvo. Takav upis može
nadomjestiti drugi postupak koji daje jednako jamstvo i koji odobri carinarnica.
Upis mora sadržavati datum, vrijeme kad je obavljen i podatke koji su potrebni
za prepoznavanje robe, te

c) dati nadležnoj carinarnici na raspolaganje
sve isprave potrebne za primjenu propisa o izvozu robe.

U opravdanim slučajevima, kad je to potrebno radi
vrste robe i učestalosti izvoznog postupka, carinarnica može ovlaš­te­nog
izvoznika osloboditi obveze pravodobnog izvještavanja carinarnice sukladno
stavku 1. podtočki a) ovoga članka. U tom slu­čaju ovlašteni izvoznik dužan je
carinarnici dati na raspolaganje sve podatke koji su potrebni za mogući pregled
robe.

U slučaju iz stavka 2. ovog članka, upisom robe
u knjigovod­stveni zapis smatra se da je odobren izvoz.

Članak 201.

Za nadzor i kao dokaz da je roba stvarno
napustila carinsko područje, koristi se primjerak broj 3. JCD.

U odobrenju za uporabu pojednostavnjenja mora
biti odre­đeno da li treba primjerak broj 3. JCD unaprijed ovjeriti.

Ovjera iz stavka 2. ovoga članka provodi sa na
jedan od sljedećih načina:

a) carinarnica, određena u odobrenju unaprijed
ovjerava i potpisuje polje A JCD, ili

b) ovlašteni izvoznik, po carinarnici opunomoćen
da ovjerava deklaraciju; ovjera deklaracije obavlja se pečatom.

Sadržaj i oblik pečata iz stavka 3. ovoga članka
nalazi se u prilogu 22. ove Uredbe, koja je njezin sastavni dio. Otisak pečata
može na propisanom obrascu biti otisnut i unaprijed, ako je tiskar obrasca
dobio za to odobrenje Carinske uprave – Središnjeg ureda.

Prije otpreme robe, ovlašteni izvoznik mora:

a) izvršiti obveze iz
članka 200. ove Uredbe,

b) u polje 44. na
primjerku broj 3. JCD navesti redni broj i datum upisa robe u knjigovodstvo.

Primjerak broj 3. JCD
mora pored navoda u polju 44. sadržati također:

a) broj odobrenja,

b) navod:
»Pojednostavnjeni izvoz«.

Članak 202.

U odobrenju iz članka
199. ove Uredbe treba odrediti sve uvjete za provedbu pojednostavnjenja, a
naročito:

a) robu na koju se
pojednostavnjenje odnosi,

b) način postupanja iz
članka 200. ove Uredbe,

c) trenutak puštanja
robe,

d) sadržaj primjerka
broj 3. JCD i način njegovog ovjeravanja, te

e) postupak podnošenja
dopunske deklaracije i rok u kojem mora biti podnesena.

Odobrenje mora
sadržavati obvezu ovlaštenog izvoznika da će poduzeti potrebne mjere za
osiguranje čuvanja posebnoga pečata ili obrazaca koji sadrže unaprijed otisnut
pečat izvozne carinarnice ili otisak posebnoga pečata.

Odjeljak 4. *Zajedničke odredbe za drugi i
treći odjeljak ovog poglavlja*

Članak 203.

Umjesto JCD, Carinska
uprava može odobriti da deklarant koristi trgovačku ili drugu ispravu ili
drugog nositelja podataka ako takva isprava ili nositelj podataka sadrži:

a) podatke koji
omogućavaju prepoznavanje robe,

b) navod
»Pojednostavnjen izvoz«, te

c) zahtjev za izvoz.

Zahtjev iz točke c)
stavka 1. ovog članka može nadomjestiti opći zahtjev koji vrijedi za sve u određenom
razdoblju započete, izvozne postupke. U tom slučaju u ispravi ili drugom
nositelju podataka iz stavka 1. ovog članka mora biti jasno označeno odobrenje
na osnovi kojeg se prihvaća opći zahtjev sukladno ovom stavku.

Trgovačka ili druga
isprava se koristi kao dokaz o stvarnom iznosu robe iz carinskog područja,
jednako kao primjerak broj 3. JCD. Ako Carinska uprava – Središnji ured odobri
uporabu drugog nositelja podataka mora u isto vrijeme odrediti na koji će se
način potvrditi da je roba stvarno iznesena iz carinskog područja.

Dio
II. CARINSKI DOPUŠTENO POSTUPANJE ILI UPORABA

Glava I. PUŠTANJE U SLOBODNI PROMET

Poglavlje 1.
**Opća odredba**

Članak 204.

Ako je domaća roba bila izvezena sa ATA karnetom
sukladno članku 314. ove Uredbe, može se pustiti u slobodni promet na osnovu
ATA karneta.

U slučaju iz stavka 1. ovoga članka, carinarnica
u kojoj se roba pušta u slobodni promet mora:

a) provjeriti podatke iz polja A do G kupona
ponovnoga uvoza,

b) ispuniti talon i polje H kupona ponovnoga
uvoza, te

c) zadržati kupon ponovnoga uvoza.

Ako se formalnosti za završetak privremenoga
izvoza doma­će robe obavljaju u drugoj carinarnici od one preko koje je roba
bila unesena u carinsko područje, roba se od ulazne do odredišne carinarnice,
gdje će biti puštena u slobodni promet, prevozi bez dodatnih formalnosti.

Poglavlje 2.
**Uporaba jedinstvene carinske stope**

Članak 205.

Jedinstvena carinska stopa se sukladno članku
20. stavku 2. Carinskog zakona može primijeniti na nekomercijalnu robu čija
vrijednost ne prelazi 5 000 kuna.

Članka 206.

Jedinstvena carinska stopa ne može se
primijeniti na duhan, duhanske proizvode, alkohol, alkoholna pića, pogonsko
gorivo i parfeme.

Članak 207.

Ako putnik ili primatelj pošiljke zahtijeva da
se roba carini po stopi koja je za nju propisana u Carinskoj tarifi, propisane
stope primjenjuju se za svu robu odnosno za cijelu pošiljku.

Glava II. CARINSKI POSTUPCI S GOSPODARSKIM
UČINKOM

Poglavlje 1.
**Opće odredbe**

Odjeljak 1. *Pojmovna određenja*

Članak 208.

U ovom poglavlju pojedini izrazi imaju sljedeće
značenje:

a) *»postupak«:* carinski postupak s
gospodarskim učinkom,

b) *»odobrenje«:* odobrenje carinarnice za
uporabu postupka,

c) *»korisnik«:* korisnik odobrenja je
osoba kojoj je odobrenje izdano,

d) *»nadzorna
carinarnica«:* carinarnica, koja je u odobrenju naznačena kao ovlaštena za
provedbu postupka nadzora,

e) *»carinarnica
početka postupka«:* carinarnica odnosno carinarnice koje su u odobrenju
naznačene kao ovlaštene za prihvat carinskih deklaracija za stavljanje robe u
odnosni carinski postupak,

f) *»carinarnica
završetka postupka«:* carinarnica odnosno carinarnice, koje su u odobrenju
naznačene kao ovlaštene za prihvat carinskih deklaracija, na podlozi kojih se
za robu po stav­ljanju u postupak utvrđuje novo carinski dopušteno postupanje
ili uporaba, ili u slučaju vanjske proizvodnje, deklaracija za puštanje robe u
slobodan promet,

g) *»postupak kod više carinarnica«:*
postupak, kod kojega carinarnica završetka postupka nije istovjetna s
carinarnicom početka postupka,

h) *»knjigovodstvo«:* poslovna, porezna ili
druga knjigovodstvena dokumentacija korisnika ili za njegov račun vođene pos­lov­ne
knjige,

i) *»evidencije«:* evidencije koje sadrže
sve potrebne podatke na bilo kojem nositelju, koji omogućuju nadzor i kontrolu
postupka, prije svega o tokovima robe ili promjene njezinog statusa; evidencije
u postupku carinskog skladištenja nazivaju se »evidencija robe«;

j) *»glavni dobiveni proizvod«:* dobiveni
proizvod, za čiju proizvodnju je bio odobren postupak,

k) *»sporedni dobiveni proizvod«:* drugi
proizvodi, koji su pored glavnih dobivenih proizvoda navedeni u odobrenju i
nužni su sporedni proizvodi u postupku proizvodnje,

l) *»rok za završetak postupka«:* rok,
unutar kojega strana roba ili dobiveni proizvodi moraju dobiti novo carinski
dopušteno postupanje ili uporabu, uključujući po potrebi i zahtjev za povrat
carinskog duga po obavljenoj unutarnjoj proizvodnji (sustav povrata) ili za
odobravanje potpunog ili djelomičnog oslobođenja od carinskog duga kod puštanja
u slobodan promet nakon postupka vanjske proizvodnje.

Odjeljak 2. *Zahtjev
za izdavanje odobrenja*

Članak 209.

Zahtjev za izdavanje odobrenja za provedbu nekog
postupka podnosi se pisano i sukladno obrascu koji je u Prilogu 23. ove Uredbe
i njezin je sastavni dio.

Carinarnica može dopustiti da se zahtjev za
produljenje ili izmjenu odobrenja podnese u obliku uobičajenog pisanog zah­tjeva
(a ne na propisanom obrascu).

U sljedećim slučajevima
odobrenje se može zahtijevati pod­nošenjem carinske deklaracije, u pisanom
obliku ili korištenjem računalnog sustava razmjene podataka po uobičajenom
postupku:

a) u postupku unutarnje
proizvodnje, ukoliko su gospodarski uvjeti prema članku 245. ove Uredbe
ispunjeni, osim zahtjeva koji se odnose na zamjensku robu,

b) u postupku prerade
pod carinskim nadzorom, ako su gopodarski uvjeti prema članku 259. stavak 1.
podstavak 1. ove Uredbe ispunjeni,

c) u postupku
privremenog uvoza, uključujući i primjenu ATA- ili CPD-karneta,

d) u postupku vanjske
proizvodnje:

– kod popravaka,
uključujući primjenu sustava zamjene bez prethodnoga uvoza,

– kod puštanja u
slobodan promet nakon postupka vanjske proizvodnje uz uporabu sustava zamjene s
prethodnim uvozom,

– kod puštanja u
slobodan promet nakon postupka vanjske proizvodnje uz primjenu sustava zamjene
bez prethodnog uvoza, ako već postojeće odobrenje toga postupka to ne predviđa
a carinarnica dopušta njegovu promjenu,

– kod puštanja u
slobodan promet nakon postupka vanjske proizvodnje, ukoliko se proizvodne
radnje odnose na robu, koja nije namijenjena u komercijalne svrhe.

Zahtjev za odobrenje može se podnijeti s usmenom
carinskom deklaracijom za privremeni uvoz sukladno članku 136. ove Uredbe, uz
uvjet da se podnese isprava popunjena sukladno članku 211. stavak 3. ove
Uredbe.

Zahtjev za odobrenje može se podnijeti s
carinskom deklaracijom za privremeni uvoz ili nekom drugom radnjom u skladu sa
člankom 139. stavak 1. ove Uredbe.

Zahtjevi za izdavanje odobrenja u postupcima u
čijoj proved­bi sudjeluje više carinarnica, osim kod privremenog uvoza, podnose
se sukladno stavku 1. ovoga članka.

Carinarnica može zahtijevati da se zahtjevi za
privremeni uvoz uz potpuno oslobođenje od plaćanja carinskog duga iz članka
285. ove Uredbe podnesu sukladno stavku 1. ovog članka.

Članak 210.

Zahtjev za odobrenje prema članku 209. ove
Uredbe podnosi se:

a) za postupak carinskog skladištenja:
carinarnici, nadležnoj prema mjestu u kojem će se nalaziti prostorije carinskog
skladišta ili gdje se vodi glavno knjigovodstvo podnositelja zahtjeva,

b) u postupku unutarnje proizvodnje i preradbe
pod carinskim nadzorom: carinarnici, nadležnoj prema mjestu u kojem će se roba
proizvoditi ili prerađivati,

c) za postupak privremenog uvoza: carinarnici,
nadležnoj prema mjestu u kojem će se roba upotrebljavati, bez utjecaja na
članak 287. ove Uredbe,

d) u postupku vanjske proizvodnje: carinarnici,
nadležnoj prema mjestu u kojem se nalazi roba koja će biti deklarirana za
privremeni izvoz.

Članak 211.

Smatra li carinarnica da podaci iskazani u
zahtjevu nisu pot­puni ili dovoljni za donošenje odobrenja može zatražiti od
pod­nositelja zahtjeva dopunske podatke ili obavijesti.

U posebnim slučajevima, u kojima se izdavanje
odobrenja zahtijeva podnošenjem carinske deklaracije, carinarnica može
zahtijevati, ne isključujući pri tome odredbe članka 125. ove Ured­be, da se
zahtjevu priloži isprava, koju podnosi deklarant i koja sadrži sljedeće
podatke, osim ako takvi podaci nisu potrebni ili su već uneseni u obrazac
pisane deklaracije:

a) ime i adresa
podnositelja zahtjeva, deklaranta i drugih sudionika postupka,

b) vrsta proizvodnih
radnji ili uporabe robe,

c) komercijalne i/ili
tehničke oznake robe, oplemenjenih ili prerađenih proizvoda i sredstva za
utvrđenje njihove istovjetnosti,

d) oznake i potrebna
mjerila gospodarskih uvjeta prema Prilogu 24. ove Uredbe i njezin je sastavni
dio,

e) predviđeni normativi
ili metode za njihovo određivanje,

f) predviđeni rok za
završetak postupka,

g) predložena
carinarnica završetka postupka,

h) mjesto provedbe
proizvodnih radnji, prerade ili uporabe,

i) predložene formalnosti za premještaj robe, te

j) kod usmenih carinskih deklaracija, vrijednost
i količina robe.

Prilozi iz stavka 2. ovog članka koji se odnose
na usmene carinske deklaracije za privremeni uvoz podnose se u 2 primjerka,
koje ovjerava carinarnica i jedan ovjereni primjerak vraća podnositelju.

Odjeljak 3. *Gospodarski uvjeti*

Članak 212.

Osim u slučajevima kada se prema odjeljcima 3.,
4. i 6. ovoga poglavlja smatra da su ispunjeni gospodarski uvjeti, carinarnica
ne može izdati odobrenje bez prethodne provjere gospodarskih uvjeta.

Kod postupaka unutarnje proizvodnje
provjeravanjem se utvrđuju mogućnosti uporabe domaćih izvora, posebice na
osnovu mjerila potanje opisanih u Prilogu 24. ove Uredbe, i to:

a) nedostupnost u Republici Hrvatskoj
proizvedene robe jednake kakvoće i istih tehničkih obilježja kao i robe koja se
uvozi radi njezine uporabe u postupku unutarnje proizvodnje,

b) razlika u cijenama između roba proizvedenih u
Republici Hrvatskoj i roba koje se namjeravaju uvesti,

c) ugovorne obveze.

Kod postupka preradbe pod carinskim nadzorom
provjeravanjem se utvrđuje da li uporaba uvozne robe onemogućuje da se odnosna
preradbena djelatnost razvija ili održi u Republici Hrvat­skoj.

Kod postupka vanjske proizvodnje provjeravanjem
se utvr­đuje da li se provedbom toga postupka:

a) bitno oštećuju interesi hrvatskih
prerađivača, zbog organiziranja odnosnih postupaka izvan Republike Hrvatske, te

b) proizvodnja u Republici Hrvatskoj ekonomski
nije oprav­dana ili nije moguća zbog posebnih tehničkih razloga ili ugovornih
obveza.

Odjeljak 4. *Donošenje odobrenja*

Članak 213.

Carinarnica nadležna za donošenje odobrenja,
izdaje odobrenje kako slijedi:

a) kod zahtjeva prema
članku 209. stavak 1. sukladno obras­cu koji je u Prilogu 23. ove Uredbe,

b) kod zahtjeva prema
članku 209. stavak 3. prihvatom carinske deklaracije, te

c) kod zahtjeva za
produženje ili izmjenu odobrenja bilješ­kom na zahtjevu.

Članak 214.

Odobrenje ili
obrazloženo rješenje o odbijanju zahtjeva za izdavanje odobrenja dostavlja se
podnositelju zahtjeva u roku od 30 dana odnosno 60 dana u slučaju carinskog
skladišta, raču­najući od dana kada je zahtjev bio podnesen ili od dana kada je
carinarnica utvrdila da su joj dostavljeni manjkajući ili nedo­stajući podaci.

Članak 215.

Ne isključujući odredbu
članka 216. ove Uredbe, odobrenje počinje važiti na dan donošenja odobrenja ili
od kasnijeg dana naznačenog u odobrenju. Iznimno, kod privatnih carinskih skla­dišta
carinarnica može i prije izdavanja odobrenja pisano izvi­jestiti podnositelja o
suglasnosti za provedbu odnosnoga postupka.

U odobrenju za vođenje
carinskog skladišta ne određuje se rok važenja odobrenja.

Kod unutarnje
proizvodnje, preradbe pod carinskim nadzorom i vanjske proizvodnje rok važenja
odobrenja izdaje se za razdoblje ne duže od 3 godine, osim u posebno opravdanim
i obrazloženim slučajevima.

U slučaju izdavanja
odobrenja za proizvodnju ili preradu mliječnih proizvoda iz tarifnih brojeva od
0401 do 0406 Carinske tarife, razdoblje važenja odobrenja ne može biti duže od
3 mjeseca.

Članak 216.

Osim u postupku carinskog skladištenja,
carinarnica može izdati odobrenje s povratnim djelovanjem, ali ne dalje od dana
podnošenja zahtjeva.

Odjeljak 5. *Druge odredbe za provođenje
postupka*

Pododjeljak 1. *Opće
odredbe*

Članak 217.

Propisima utvrđene trgovinske mjere primjenjuju
se na stranu robu koja se stavlja u carinski postupak, samo, ako se ove mjere
odnose na unos robe u hrvatsko carinsko područje.

Kada se dobiveni
proizvodi dobiveni u postupku unutarnje proizvodnje, puštaju u slobodan promet,
primjenjuju se mjere trgovinske politike, koje se primjenjuju za puštanje robe
u slobodan promet.

Kada se proizvodi
dobiveni u postupku preradbe pod carinskim nadzorom puštaju u slobodan promet,
na te se proizvode primjenjuju trgovinske mjere, koje se primjenjuju na
istovrsnu uvoznu robu.

Propisane trgovinske
mjere koje se odnose na puštanje robe u slobodan promet, ne primjenjuju se na
dobivene proizvode u postupku vanjske proizvodnje:

a) koji su zadržali
hrvatsko podrijetlo robe u skladu sa člankom 24. i 25. Carinskog zakona,

b) koji su popravljeni,
uključujući također i sustav zamjene,

c) kod dodatnih
proizvodnih postupaka prema članku 132. Carinskog zakona.

Članak 218.

Ne isključujući odredbe
članka 169. Carinskog zakona, nadzorna carinarnica može odobriti da se carinska
deklaracija podnese drugoj carinarnici od carinarnice naznačene u odobrenju.
Nadzorna carinarnica utvrđuje na koji način će ju o tome izvijestiti.

Pododjeljak 2. *Premještanje*

Članak 219.

Osim u slučaju privremenog uvoza, carinarnica u
odobrenju odlučuje da li se i pod kojim uvjetima roba ili proizvodi u postupku
s odgodom plaćanja smiju premještati između različitih mjesta ili između
prostorija različitih korisnika odobrenja bez završetka postupka
(premještanje), te o vođenju potrebnih evidencija.

Premještanje nije
moguće ako je mjesto odlaska ili dolaska roba carinsko skladište tipa »B«.

Članak 220.

Premještanje između dva
u istom odobrenju naznačena mjesta može se provesti bez carinskih formalnosti.

Premještanje robe od
carinarnice početka postupka do koris­nikovih ili izvođačevih prostora ili do
mjesta njezine uporabe, može se obaviti istom deklaracijom kojom je stavljena u
postupak.

Premještanje robe
namijenjene za ponovni izvoz, do izlazne carinarnice, moguć je u okviru toga
postupka. U tom slučaju postupak završava nakon što roba deklarirana za ponovni
izvoz stvarno napusti hrvatsko carinsko područje.

Članak 221.

Premještanje robe od jednog do drugog korisnika
odobrenja može se obaviti samo ako posljednji korisnik odobrenja pre­mještenu
robu ili proizvode stavi u postupak u okviru odobrenja za deklariranje na
podlozi knjigovodstvenih zapisa. Odmah po prispijeću robe ili proizvoda u
prostorije drugog korisnika mora se obavijestiti carinarnica, a roba ili
proizvodi proknjižiti sukladno članku 180. ove Uredbe. Dopunska deklaracija se
neće zahtijevati.

U slučaju privremenog uvoza može se premještanje
od jednog do drugog korisnika odobrenja također obaviti, ako drugi korisnik
odobrenja robu stavlja u postupak pisanom carinskom deklaracijom u redovnom
postupku.

Po primitku robe ili proizvoda, drugi korisnik
odobrenja obvezan je tu robu staviti u odnosni carinski postupak. Postupanje i
način premještanja robe propisuje ministar financija.

Članak 222.

Kod premještanja robe, za mogući carinski dug
odgovoran je prvi korisnik odobrenja do trenutka na propisan način preuzete
robe od strane drugog korisnika odobrenja.

Pododjeljak 3. *Vođenje
evidencije*

Članak 223.

Korisnici odobrenja, sudionici u gospodarskim
postupcima ili posjednici skladišta moraju voditi evidencije. Evidenciju nije
potrebno voditi u slučajevima kada carinarnica izričito utvrdi da vođenje
određenih evidencija nije potrebno.

Carinarnica može odobriti da se za potrebe
evidencije iz stav­ka 1. ovog članka koristi postojeće knjigovodstvo korisnika
odobrenje, ako sadrži sve potrebne podatke.

Nadzorna carinarnica može zahtijevati da se
provede inventura za svu ili dio robe stavljene u postupak.

Članak 224.

Evidencija u smislu članka 223. i evidencija
prema članku 288. stavak 2. ove Uredbe za privremeni uvoz kada se to izričito
zahtijeva, moraju sadržavati sljedeće:

a) podatke iz carinskih deklaracija s kojima se
roba stavlja pod carinski nadzor odnosno deklaracija s kojima se određuje
carinsko dopušteno postupanje ili uporaba robe sve do završetka postupka,

b) datum i referentni
podaci o drugim carinskim ispravama i svim drugim prilozima koji se odnose na
puštanje u postupak i njegovo okončanje,

c) vrste postupaka za
doradu i preradu, obradu ili privremenu uporabu,

d) normative uporabe, a
po potrebi i metodu za njegov izra­čun,

e) podatke, koji
omogućuju nadzor robe na mjestu gdje se nalazi i podatke o bilo kojem njezinom
premještanju,

f) trgovački i tehnički
opis za utvrđivanje istovjetnosti robe, te

g) podatke, koji omogućuju praćenje i nadzor
kretanja u postupku unutarnje proizvodnje, istovrijedne – nadomjesne robe.

Carinarnica može odobriti da se neki podaci iz
stavka 1. ovoga članka ne iskazuju, ako za provedbu kontrole ili carinskog
nadzora postupaka glede skladištenja, prerade ili uporabe robe ne nanose štetu.

Pododjeljak 4. *Normativi
i način obračuna*

Članak 225.

Ukoliko je to za provedbu postupaka iz glava 3.,
4. i 6. ove Uredbe potrebno utvrditi, normativi uporabe i metode za njihovo
određivanje, uključujući i uprosječivanje, isti će se utvrditi u odobrenju ili
u trenutku stavljanja odnosne robe u postupak. Normativi se utvrđuju, kada je
to moguće, na osnovi proizvodnih i drugih tehničkih podataka, a ako takvi
podaci nisu dostupni, na osnovi podataka koji se odnose na istovrsne proizvodne
radnje.

U posebnim slučajevima carinarnica može
normative utroška robe utvrditi i nakon stavljanja robe u postupak, ali
najkasnije kod određivanja novog carinski dopuštenog postupanja ili uporabe.

Ovlašćuje se ministar financija da na prijedlog
Ministarstva gospodarstva i Ministarstva poljoprivrede i šumarstva, u slučaju
potrebe, za određenu robu u postupku unutarnje proizvodnje može propisati
paušalne normative uporabe.

Članak 226.

Udio uvozne robe ili robe u postupku privremenog
izvoza u dobivenim proizvodima izračunava se u svrhu:

– određenja uvoznih
davanja, koja se moraju platiti,

– određivanja iznosa
koji se odbija pri nastanku carinskog duga, te

– primjena mjera
trgovinske politike.

Udio iz stavka 1. ovoga
članka izračunava se primjenom količinske ili vrijednosne metode ovisno o
okolnostima ili kojom drugom metodom, koja daje jednake ili odgovarajuće
rezultate. Prerađeni proizvodi ili međuproizvodi (poluproizvodi) smatraju se za
potrebe izračuna dobivenim proizvodima.

Postupak izračuna
provodi se primjenom količinskih metoda, kada se:

a) proizvodi samo jedna
vrsta dobivenih proizvoda; u tom slučaju odgovarajuća količina uvezene ili
privremeno izvezene robe, za koju se smatra da je sadržana u dobivenim
proizvodima, za koje je carinski dug nastao, srazmjerna je postotku tih
dobivenih proizvoda u odnosu na ukupnu količinu dobivenih proizvoda,

b) proizvodi nekoliko
vrsta dobivenih proizvoda i u svakom od tih proizvoda su sadržani svi sastavni
dijelovi uvezene ili privremeno izvezene robe ulaze u svaki dobiveni proizvod;
u tom slučaju smatra se da je u dobivenim proizvodima sadržana odgovarajuća
količina uvezene ili privremeno izvezene robe, za koju je carinski dug nastao:

– udjelu između svih
vrsta dobivenih proizvoda, neovisno o tome da li je carinski dug nastao i
ukupne količine svih dobivenih proizvoda, te

– udjelu između
količine dobivenih proizvoda, za koje je carinski dug nastao i ukupne količine
dobivenih proizvoda iste vrste.

Pri odlučivanju, da li
su ispunjeni uvjeti za primjenu izra­čuna opisanih po točkama a) i b) stavka 3.
ovog članka, gubici se ne uračunavaju. Ne isključujući odredbe članka 467. ove
Ured­be, gubici podrazumijevaju razliku između uvozne robe ili privremeno
izvezene robe, koja se u proizvodnji uništi ili izgubi, naro­čito
ishlapljivanjem, sušenjem, otplinjenjem ili izluženjem. U postupku vanjske
proizvodnje, sporedni dobiveni proizvodi koji pred­stavljaju otpatke, talog,
odreske i ostatke smatraju se gubicima.

Postupak izračuna primjenom vrijednosnih metoda
primje­nju­je se, ako se ne može primijeniti postupak izračuna primjenom
količinskih metoda.

Količina uvezene ili privremeno izvezene robe,
za koju se smatra da je sadržana, u dobivenim proizvodima za koje je carinski
dug nastao, srazmjerna je:

a) vrijednosti određene vrste dobivenih
proizvoda, neovisno o tome da li je carinski dug nastao, kao postotak u ukupnoj
vrijednosti svih dobivenih proizvoda, te

 b)
vrijednosti dobivenih proizvoda, za koje je nastao carinski dug, kao postotak
ukupne vrijednosti dobivenih proizvoda iste vrste.

Kod primjene vrijednosnih metoda, kao vrijednost
svakoga od dobivenih proizvoda uzima se zadnja tvornička cijena u Re­pub­lici
Hrvatskoj ili zadnja prodajna cijena u Republici Hrvatskoj za istu ili
istovrsnu robu, ukoliko ne postoji povezanost kupca i prodavatelja.

Ako vrijednost nije moguće utvrditi prema stavku
5. do 7. ovoga članka, može se primijeniti svaka druga prihvatljiva metoda,
koja daje jednake ili odgovarajuće rezultate.

Pododjeljak 5. *Zatezne
kamate*

Članak 227.

Nastane li carinski dug za dobivene proizvode
ili uvoznu robu u postupku unutarnje proizvodnje ili privremenom uvozu,
obračunat će se i zatezne kamate na iznos carinskog duga za odnosno razdoblje.

Kamate se plaćaju u visini i na način propisan
za zatezne kamate.

Kamate se obračunavaju mjesečno, počevši od
prvoga dana sljedećeg mjeseca u kojem je uvozna roba, za koju nastaje carinski
dug, prvi puta stavljena u odnosni carinski postupak, pa do posljednjega dana u
mjesecu u kojem je carinski dug nastao.

Ako je u okviru
postupka unutarnje proizvodnje (sustav povrata) roba stavljena u slobodan
promet prema članku 137. stavak 4. Carinskog zakona, tada kamate počinju teći
od prvoga dana sljedećeg mjeseca u kojem je carinski dug otpušten ili vraćen.

Kamate se neće
obračunati u sljedećim slučajevima:

a) ako se moraju
obračunati za razdoblje kraće od mjesec dana,

b) ako iznos
obračunatih kamata po jednom nastalom carinskom dugu ne premašuje 40,00 kn,

c) ako carinski dug
nastane, zbog toga da bi se sukladno ugovoru sklopljenom s drugom zemljom, pri
uvozu robe u tu zemlju omogućilo plaćanje povoljnije carine,

d) pri puštanju u
slobodan promet otpadaka i ostataka nastalih uništenjem robe,

e) pri puštanju u
slobodan promet sporednih dobivenih pro­izvoda, ako je njihova količina
srazmjerna količini glavnih dobivenih proizvoda,

f) ako je kod puštanja u slobodan promet prema
članku 137. stavak 4. Carinskog zakona nastao carinski dug, a dugovana svota
još nije stvarno otpuštena ili vraćena,

g) ako korisnik odobrenja zahtijeva puštanje
robe u slobodan promet i pruži dokaz da zbog posebnih okolnosti koje nisu pos­ljedica
njegove nemarnosti ili prijevarnih namjera, nije moguće ili nije gospodarski
opravdano obaviti ponovni izvoz pod uvjetima koje je predvidio, zahtijevao,
ispunjavao i odgovarajuće dokazao kad je podnosio zahtjev za odobrenje
postupka,

h) kada nastane carinski dug i taj dug se
osigura gotovinskim pologom,

i) ako je carinski dug nastao sukladno članku
204. stavak 1. točka b) Carinskog zakona ili puštanjem u slobodan promet robe
prethodno privremeno uvezene sukladno člancima 263. do 268., 270., 272., 275.,
280. st. 1. toč. b) i 283. ove Uredbe.

Pododjeljak 6. *Završetak
postupka*

Članak 228.

Ako je za uvoznu robu ili privremeno izvezenu
robu započet postupak na osnovu jednog odobrenja, ali s nekoliko deklaracija:

– u slučaju postupka s odgodom, smatra se da je
određi­vanjem novoga carinski dopuštenoga postupanja ili uporabe za robu ili
dobivene proizvode okončan carinski postupak u koji je bila stavljena prema
prethodno važećoj deklaraciji;

– u slučaju postupka
unutarnje proizvodnje (sustav povrata) ili postupka vanjske proizvodnje, smatra
se da su dobiveni pro­izvodi proizvedeni iz odgovarajuće uvozne ili privremeno
izvezene robe, koja je po najranije podnesenoj deklaraciji bila stavljena u
postupak.

Primjena stavka 1. ovog
članka ne smije dovesti do umanje­nja carinskog duga.

Korisnik odobrenja može
zahtijevati da se okonča postupak za točno određenu uvezenu ili privremeno
izvezenu robu.

Ako je roba iz stavka 1. ovoga članka stavljena u postupak
zajedno s drugom robom i dođe do potpunog uništenja ili nepovratnog gubitka
robe, korisnik odobrenja carinarnici podnosi dokaze o stvarnoj količini u
postupak stavljene i uništene ili nepovratno izgubljene robe. Ako korisnik
odobrenja ne raspolaže takvim dokazima, tada se količina uništene ili
nepovratno izgub­ljene robe određuje prema srazmjernom udjelu istovrsne robe
koja se nalazila u postupku u trenutku uništenja ili nepovratnoga gubitka.

Članak
229.

Najkasnije po isteku
roka za završetak postupka, ne isključujući pri tome odredbe o posebnom načinu
utvrđivanja rokova pri globalizacijskom načinu njihovoga određenja, nadzornoj
carinarnici se:

– kod postupka
unutarnje proizvodnje (sustav odgode) ili postupku preradbe pod carinskim
nadzorom podnosi obrazac za završetak postupka u roku 30 dana,

– kod postupka
unutarnje proizvodnje (sustav povrata) zahtjev za otpust ili povrat može se
podnijeti u roku šest mjeseci.

Ako to posebne okolnosti opravdavaju,
carinarnica može rok iz stavka 1. ovoga članka produžiti, pa i u slučaju da je
prvotni rok bio produžavan.

Obrazac za završetak postupka ili zahtjev za
otpust ili povrat moraju sadržavati:

a) identifikacijske podatke o odobrenju,

b) količinu svake vrste robe za koju se završava
postupak, zahtijeva otpust ili povrat, te za koju je odobreno puštanje u
postupak kod druge carinarnice,

c) tarifnu oznaku uvozne robe,

d) za uvoznu robu važeće stope carine, a po
potrebi i njezinu carinsku vrijednost,

e) identifikacijske podatke o carinskim
deklaracijama s kojima je roba bila stavljena u postupak,

f) vrstu i količinu
dobivenih ili prerađenih proizvoda ili robe u nepromijenjenom stanju, kao i
odobravanju carinski dopuštenih postupanja ili uporabe, te podatke o carinskim
deklaracijama ili drugim carinskim ispravama i drugim prilozima, koji se odnose
na završetak postupka i s tim povezane rokove,

g) vrijednost dobivenih
proizvoda, ako se kod obračuna pro­izvodnih postupaka primjenjuju vrijednosne
metode,

h) normativ uporabe,

i) iznos uvoznih
davanja, koje treba platiti, otpustiti ili vratiti, te po potrebi i kamata koje
treba platiti; odnosi li se ovaj iznos na primjenu članka 254. ove Uredbe,
valja ga posebno iskazati, te

j) kod postupka
preradbe pod carinskim nadzorom: tarifnu oznaku prerađenih proizvoda i podatke
neophodne za određivanje carinske vrijednosti.

Obrasci iz stavka 1.
ovog članka nalaze se u Prilogu 25. ove Uredbe i njezin su sastavni dio.

Pododjeljak 7. *Suradnja
carinarnica*

Članak 230.

Da bi se svim carinarnicama uključenim u
provedbu postupaka, omogućio pravodoban pristup raspoloživim podacima, na
zahtjev sudionika postupka ili po odluci sudjelujućih carinarnica, koriste se
informativni obrasci iz Priloga 26. ove Uredbe, koji su njezin sastavni dio,
osim ako nadzorna carinarnica ne utvrdi drugi način razmjene podatka:

a) u postupku carinskog
skladištenja: Informativni obrazac 8 (INF 8) za podatke o osnovama za obračun
carinskog duga za odnosnu robu, prema stanju prije provedbe uobičajenih oblika
postupanja,

b) za postupak
unutarnje proizvodnje:

– Informativni obrazac
1 (INF 1) za podatke o svoti carinskog duga, kamata, položenom osiguranju i
trgovačkim mjerama,

– Informativni obrazac
(INF 7) s podacima potrebnim za otpust ili povrat uvoznih davanja u sustavu
povrata carine,

c) za postupak
privremenog uvoza Informativni obrazac 6 (INF 6) za podatke o osnovama za
izračun ili izračunatoj svoti carinskog duga za premještenu robu.

Poglavlje 2.
**Carinsko skladištenje**

Odjeljak 1. *Opće odredbe*

Članak 231.

Carinska skladišta mogu biti javna ili privatna.

Posjednik carinskog skladišta odgovoran je:

– da se roba smještena
u carinskome skladištu ne uzima ispod carinskog nadzora,

– za ispunjenje svih
obveza koje proizlaze iz smještaja robe u carinsko skladište,

– za ispunjenje
posebnih uvjeta sadržanih u odobrenju za vođenje carinskog skladišta.

Iznimno, kada je to
propisom predviđeno odgovornost snosi korisnik skladišta.

Javna carinska
skladišta se razvrstavaju kako slijedi:

a) skladište tipa A,
kod kojega odgovornost iz stavka 2. ovog članka snosi posjednik skladišta,

b) skladište tipa B, kod kojega odgovornost
snosi korisnik skladišta,

c) skladište tipa F, kojim upravlja Carinska
uprava.

Privatna carinska skladišta, kod kojih
odgovornost snosi posjednik skladišta, koji je ujedno i korisnik, koji ne mora
biti i vlasnik robe, razvrstavaju se kako slijedi:

a) skladište tipa D, kod kojega se roba pušta u
slobodan promet na temelju knjigovodstvenih zapisa, pri čemu su mjerodavna
svojstva, carinska vrijednost i količina roba utvrđeni u trenutku stavljanja
robe u postupak skladištenja,

b) skladište tipa E, kod kojega za postupak nije
nužno da se roba skladišti na mjestu koje je odobreno kao carinsko skladište,

c) skladište tipa C, kod kojega se ne mogu
primijeniti odred­be propisane u točkama a) i b) ovoga stavka.

Odobrenjem za skladište tipa E može se odrediti,
primjenjivanje odredbi važećih za skladište tipa D.

Odjeljak 2. *Dodatni uvjeti za izdavanje
odobrenja*

Članak 232.

U odobrenju carinarnica naznačuje prostorije ili
druga mjes­ta, koja je dopušteno koristiti kao carinsko skladište tipa A, B, C
ili D. Carinarnica može dopustiti uporabu skladišta i za privremeni smještaj
robe kao carinskog skladišta ili njihovo poslovanje kao carinskog skladišta
tipa F.

Isti prostor ne može se odobriti za poslovanje
više carinskih skladišta istodobno.

Ako će se skladištiti roba koja po svojoj naravi
predstavlja opasnost ili može štetiti drugoj robi ili iz drugih razloga
zahtijeva posebno postupanje, u odobrenju treba navesti da se smije skla­dištiti
samo u posebno opremljenim prostorijama.

Carinarnica može odobriti da se carinska
skladišta tipa A, C, D i E koriste kao opskrbna skladišta za opskrbu živežnim
namirnicama pomorskih brodova i zrakoplova u međunarodnom prometu te plat­formi
za bušenje i pridobivanje nafte u međunarod­nim vodama.

Članak 233.

Odobrenje za postupak carinskog skladištenja
može se izdati, samo ako uobičajeni oblici rukovanja ili postupci unutarnje
proizvodnje ili preradbe pod carinskim nadzorom ne prevladavaju u odnosu na skladištenje
robe.

Odobrenje se neće
izdati ako se objekti carinskog skladišta ili skladišni prostori koriste za
prodaju robe na malo.

Iznimno, u prostorijama
carinskog skladišta dozvoljena je prodaja robe na malo u slučajevima kada se
prodaje roba uz oslobođenje od plaćanja carine:

a) putnicima u
putničkom prometu prema drugoj državi,

b) diplomatskom ili
konzularnom osoblju koje prema među­narodnim sporazumima ima po toj osnovi
pravo na oslobođenje od plaćanja carine,

c) članovima
međunarodnih organizacija,

d) postrojbama ili
pripadnicima stranih oružanih snaga, prema posebno zaključenim sporazumima,

e) osobama iz članka
187. stavak 1. točka 11) i 12) u svezi sa stavkom 5. istoga članka Carinskog
zakona,

f) braniteljima koji su
oslobođeni od plaćanja carine sukladno Zakonu o pravima hrvatskih branitelja iz
Domovinskog rata i članova njihovih obitelji.

Pri provjeri ispunjavanja gospodarskih uvjeta za
izdavanje odobrenja za poslovanje carinskog skladišta, carinarnica vodi računa
i o visini troškova koje bi mogla imati carinarnica u svezi s nadzorom i
kontrolom postupka, posebice s obzirom na tip carinskog skladišta i vrstu
carinskih postupaka.

Odjeljak 3. *Evidencija robe*

Članak 234.

U carinskim skladištima tipa A, C, D i E za
vođenje s carinskim propisima usklađenih poslovnih evidencija o robi odgovoran
je posjednik carinskog skladišta.

U carinskim skladištima tipa F umjesto
evidencije iz stavka 1. ovoga članka vode se evidencije sukladno carinskim
propisima.

U carinskom skladištu tipa B nadzorna
carinarnica umjesto evidencije iz stavka 1. ovoga članka, zadržava i čuva
carinske deklaracije o stavljanju robe u postupak.

Članak 235.

Iz podataka iskazanih u knjigovodstvenim
evidencijama mo­ra u svakom trenutku biti vidljivo stvarno stanje robe puštene
u postupak carinskog skladištenja. Posjednik carinskog skladišta obvezan je
nadzornoj carinarnici, u roku koji ona odredi, dostaviti popisom robe iskazano
stanje (inventurno stanje).

U slučajevima kada je roba sukladno članku 122.
stavak 2. Carinskog zakona predmet uobičajenih rukovanja, carinska vri­jed­nost
robe u evidencijama iskazuje se prije provedbe uobiča­jenih rukovanja.

U knjigovodstvenim evidencijama o robi obvezatno
se iska­zu­ju i odgovarajući podaci o privremenom premještaju ili zajed­ničkom
skladištenju robe prema članku 240. ove Uredbe.

Članak 236.

Kada je roba stavljena u postupak skladištenja,
u skladištu tipa E mora se po prispijeću robe u posjednikove skladišne prostore
upisati u evidenciju.

Koristi li se carinsko skladište istodobno i kao
skladište za privremeni smještaj, upis u evidenciju robe vrši se istovremeno sa
prihvatom deklaracije za privremeni smještaj.

Knjiženje podataka u evidencijama o završetku
carinskog postupka obavlja se najkasnije u trenutku kad je roba napustila
carinsko skladište ili posjednikove skladišne prostore.

Odjeljak 4. *Posebne
odredbe o provedbi postupka*

Članak 237.

Strana roba može se podvrći uobičajenim oblicima
rukovanja. Uobičajenim oblicima rukovanja smatraju se radnje propisane u
Prilogu 27. ove Uredbe, koji je njezin sastavni dio.

Članak 238.

Roba se može privremeno iznijeti iz carinskog
skladišta za razdoblje ne duže od tri mjeseca. Ako to posebne okolnosti
zahtijevaju, navedeni rok se može produžiti.

Članak 239.

Zahtjev za odobrenje uobičajenih oblika
rukovanja ili privremenog iznošenja robe iz carinskog skladišta podnosi se
nadzornoj carinarnici, u pisanom obliku i posebno za svaki slučaj. Zahtjev mora
sadržavati sve podatke potrebne za provedbu postupka.

Odobrenja iz stavka 1. ovoga članka mogu se dati
i u odobrenju za provedbu postupka carinskog skladištenja. U tom slučaju
nadzorna carinarnica se treba izvijestiti, na način koji ona odredi, prije
poduzimanja uobičajenih oblika rukovanja ili privremenog iznošenja.

Članak 240.

Kada se domaća roba skladišti u prostorijama carinskog
skladišta ili drugim prostorijama koje se koriste za skladištenje robe
stavljene u postupak carinskog skladištenja, mogu se utvrditi posebne metode za
prepoznavanje te robe, naročito sa namjenom njezinog prepoznavanja od robe koja
je stavljena u postupak carinskog skladištenja.

Carinarnica može dopustiti zajedničko
skladištenje strane i domaće robe, samo ako je moguće u svakom trenutku
utvrditi carinski status svake vrste uskladištene robe.

Roba koja se zajednički skladišti mora imati
istovjetnu os­me­ro­znamenkastu tarifnu oznaku, te posjedovati istu trgovačku
kakvoću i ista tehnička obilježja.

U slučaju deklariranja za carinski dopušteno
postupanje ili uporabu, roba koja ispunjava uvjete iz stavka 3. ovoga članka, u
posebnim slučajevima, ako je njezin carinski status utvrdiv, u odnosu na
carinsku deklaraciju za određenje carinski dopuštenoga postupanja ili uporabe
može se smatrati domaćom ili stranom robom.

Kada je carinarnica odobrila primjenu stavka 2.
ovog članka, ne smije dozvoliti carinski status robe za veću količinu robe od
one koja je stvarna količina strane robe, skladištene u carinskom skladištu, za
koju će se odrediti carinsko dopušteno postupanje ili uporaba, u vrijeme iznosa
robe iz skladišta.

Članak 241.

Kada se provodi u prostorijama carinskoga
skladišta ili drugim skladišnim prostorima postupak unutarnje proizvodnje ili
postupak preradbe pod carinskim nadzorom, na robu stavljenu u odnosni postupak
odgovarajuće se primjenjuju odredbe članka 240. ove Uredbe.

Ako se u postupku unutarnje proizvodnje ne
koristi istovrijedna roba ili se provodi postupak preradbe pod nadzorom, ne
primjenjuju se odredbe članka 240. ove Uredbe o zajedničkom skladištenju robe,
u dijelu koji se odnosi na domaću robu.

Podaci iz evidencija moraju omogućiti carinarnici,
da u svakom trenutku može pratiti točno stanje robe ili proizvodnje u postupku.

Poglavlje 3.
**Postupak unutarnje proizvodnje**

Odjeljak 1. *Opće odredbe*

Članak 242.

Za potrebe ovog poglavlja:

a) *»prethodni izvoz«* podrazumijeva sustav
koji omogućuje da se dobiveni proizvodi, proizvedeni iz istovrijedne robe,
izvezu prije nego je uvozna roba stavljena u postupak unutarnje proizvodnje
(sustav odgode),

b) *»posao oplemenjivanja«* podrazumijeva
proizvodnju uvoz­ne robe koja je posredno ili neposredno dana korisniku
odobrenja na raspolaganje radi proizvodnje prema specifikacijama i uputama, te
za račun naručitelja sa sjedištem u drugoj zemlji, pri čemu plaćanja obično
obuhvaćaju samo troškove proizvodnje.

Odjeljak 2. *Dodatni uvjeti za dobivanje
odobrenja*

Članak 243.

Odobrenje će se izdati samo, ako podnositelj
zahtjeva namjerava glavni dobiveni proizvod izvesti ili ponovno izvesti.

Članak 244.

Odobrenje se također može izdati za robu iz
članka 124. stavak 2. točka a) alineja četvrta Carinskog zakona, osim za slje­deće
robe:

a) gorivo i druge izvore energije, osim onih,
koji su nužno potrebni za ispitivanje dobivenih proizvoda ili za utvrđivanje
gre­šaka kod popravaka konkretne uvozne robe,

b) druga maziva osim onih, koja su nužno
potrebna za probni pogon, ispitivanje, kalibriranje i reguliranje dobivenih
proizvoda, te

c) opremu i alate.

Članak 245.

Smatra se da su gospodarski uvjeti ispunjeni pod
uvjetom da:

a) se zahtjev odnosi na:

– proizvodne radnje koje se obavljaju s robom
koja nema ko­mercijalnu namjenu,

– proizvodnja na osnovi ugovora o
oplemenjivanju,

– proizvodnja dobivenih proizvoda, koji su
dobiveni u pro­izvodnji po ranijem odobrenju, za čiju su proizvodnju bili
provjereni gospodarski uvjeti,

– uobičajeni oblici rukovanja iz članka 237. ove
Uredbe, te

– popravke,

b) ukupna vrijednost uvezene robe prema
osmeroznamenkastoj tarifnoj oznaci po podnositelju zahtjeva i kalendarskoj
godini ne prelazi iznos od 100.000 kuna.

Članak 246.

U iznimnim slučajevima, podnositelj zahtjeva
može kod Carinske uprave – Središnji ured dokazivati da su ispunjeni drugi
gospodarski uvjeti, osim onih koji su navedeni u članku 245. ove Uredbe. U tom
slučaju u zahtjevu mora navesti i obrazložiti te razloge.

U slučaju iz stavka 1. ovog članka, ako Carinska
uprava – Središnji ured smatra da su gospodarski uvjeti ispunjeni, može se
izdati odobrenje za postupak unutarnje proizvodnje, ali samo za razdoblje koje
ne može biti dulje od devet mjeseci.

O donošenju odobrenja iz stavka 2. ovoga članka
Carinska uprava – Središnji ured pisano izvješćuje Ministarstvo gospodarstva.

Na osnovi izvješća iz stavka 3. ovog članka,
Ministarstvo gospodarstva ocjenjuje, može li se smatrati da su gospodarski
uvjeti navedeni u odobrenju ispunjeni i u slučaju proteka roka iz stavka 2.
ovog članka. U tom slučaju, Carinska uprava – Središnji ured može produljiti
valjanost odobrenja iz stavka 2. ovog članka.

Kada Carinska uprava – Središnji ured smatra, da
nisu ispunjeni gospodarski uvjeti za odobrenje postupka unutarnje proizvodnje,
dužna je o tome izvijestiti podnositelja zahtjeva i Ministarstvo gospodarstva.

Članak 247.

Kada okolnosti pojedinog slučaja ukazuju da bi
primjena postupka unutarnje proizvodnje mogla negativno utjecati na interese
domaćih proizvođača, iako je ispunjen jedan od uvjeta iz članka 245. ili 246.
ove Uredbe, postupit će se u skladu sa ovim člankom.

Ugroženi domaći proizvođač može u slučaju iz
stavka 1. ovoga članka, podnijeti zahtjev Carinskoj upravi – Središnjem uredu,
da se zabrani izvođenje postupka unutarnje proizvodnje. Zahtjev mora sadržavati
sve podatke koji omogućuju odlučivanje o pitanju da li su ugroženi osnovni
interesi domaćih proizvođača na osnovi osporenog gospodarskog uvjeta.

Carinska uprava – Središnji ured odlučuje o
zahtjevu iz stav­ka 2. ovog članka, nakon što dobije mišljenje Ministarstva
gospodarstva. Ako je zahtjev usvojila, Carinska uprava - Središnji ured treba u
rješenju točno odrediti okolnosti zbog kojih se smatra da nije ispunjen
pojedini gospodarski uvjet.

Carinarnica ne može dopustiti da postupak
unutarnje pro­iz­vodnje započne na osnovi osporenih gospodarskih uvjeta, raču­najući
od dana donošenja rješenja kojim je usvojen zahtjev iz stav­ka 2. ovoga članka.

Odobrenja za postupak unutarnje proizvodnje,
koja su bila donesena na osnovi osporenih gospodarskih uvjeta prije donoše­nja
rješenja iz stavka 4. ovog članka, ukinut će se u skladu sa člankom 10.
Carinskog zakona.

Članak 248.

U odobrenju se određuju način i druge mjere za
prepoznavanje uvozne robe ugrađene u dobivene proizvode, kao i uvjeti za
provedbu postupka s istovrijednom robom.

Način i druge mjere za prepoznavanje robe iz
stavka 1. ovoga članka podrazumijevaju i provjeru evidencije.

Odjeljak 3. *Odredbe o provedbi postupka*

Članak 249.

U odobrenju se navodi, da li i pod kojim
uvjetima se istovrijedna roba u smislu članka 124. stavak 2. točka c) Carinskog
zakona, koja se razvrstava u istu osmeroznamenkastu tarifnu oznaku, ima istu
trgovačku kakvoću i ista tehnička svojstva kao i uvozna roba, može koristiti u
postupcima unutarnje proizvodnje.

Može se dopustiti, da je istovrijedna roba višeg
stupnja obrade nego uvozna roba, ako se – izuzimajući izvanredne slučajeve –
bitni dio procesa unutarnje proizvodnje, kojemu je istovrijedna roba
podvrgnuta, provodi u pogonima korisnika ili za njegov račun u drugim pogonima.

Članak 250.

U odobrenju se navodi
rok za završetak postupka.

Na zahtjev korisnika
odobrenja, nadležna carinarnica može odobriti globalizaciju, u slučajevima kada
se očekuje da će za uvoznu robu redovno biti započet postupak unutarnje
proizvod­nje, a da je za dobivene proizvode postupak ponovnog izvoza u pravilu
stalan.

Globalizacija može biti mjesečna ili
tromjesečna.

U slučaju globalizacije, rokovi koji počinju
teći unutar ka­len­darskog mjeseca ili tromjesečja, proteći će zadnjeg dana
sljedećeg kalendarskog mjeseca ili tromjesečja.

Ako to posebne okolnosti opravdavaju, rokovi
određeni odobrenjem mogu se produžiti.

Ističe li u istom trenutku rok za završetak
postupka za svu robu, stavljenu unutar određenog razdoblja u postupak, u odob­renju
se može odrediti da se rok za završetak postupka istovremeno produžava za svu
robu koja se u odnosnom trenutku nalazi u postupku. Carinarnica može
zahtijevati, da se toj robi, unutar utvrđenoga roka, odredi novo carinski
dopušteno postupanje ili uporaba.

Neovisno da li je primijenjena
globalizacija ili stavak 6. ovoga članka, sljedećim dobivenim proizvodima ili
robi u nepromi­jenjenom stanju, rok za završetak postupka ne smije se pre­ko­račiti:

a) četiri mjeseca za
mlijeko i mliječne proizvode razvrstane u tarifne brojeve 0401 do 0406 Carinske
tarife,

b) dva mjeseca kod
klanja netovljenih životinja iz poglavlja 1 Carinske tarife,

c) tri mjeseca za
tovljene (po potrebi uključujući i klanje) životinje iz tarifnih brojeva 0104 i
0105 Carinske tarife,

d) šest mjeseci za
tovljenje (po potrebi uključujući i klanje) drugih životinja iz poglavlja 1
Carinske tarife, te

e) šest mjeseci u
slučaju preradbe mesa.

U slučaju obavljanja
dodatnih postupaka oplemenjivanja ili zbog posebnih okolnosti, na zahtjev
korisnika odobrenja, rok se može produžiti, pri čemu ukupno razdoblje ne smije
biti duže od 12 mjeseci.

Članak 251.

U slučaju prethodnog
izvoza, u odobrenju se određuje rok u kojem uvoznu robu treba staviti u
postupak, poštivajući vrijeme potrebno za nabavu i prijevoz u Republiku
Hrvatsku.

Rok iz stavka 1. ovoga
članka ne smije prekoračiti:

a) tri mjeseca za robu
na koju se primjenjuju mjere trgovinske politike,

b) šest mjeseci za
ostalu robu.

Rok od šest mjeseci
može se ipak na obrazloženi zahtjev korisnika produžiti, s tim da se ne smije
prekoračiti ukupni rok od 12 mjeseci.

Članak 252.

U svrhu završetka
postupka ili podnošenja zahtjeva za otpust ili povrat carinskog duga izvozom
ili ponovnim izvozom smatra se:

a) isporuka dobivenih
proizvoda diplomatskim ili konzularnim predstavništvima ili diplomatskom i
konzularnom osoblju, kojima je priznato pravo na oslobođenje od plaćanja carine
suklad­no me­đunarodnim sporazumima koje je Republika Hrvatska sklopila ili im
je pristupila,

b) isporuka dobivenih
proizvoda stranim vojnim postrojbama ili osoblju u carinskom području, sukladno
međunarodnim sporazumima koje je Republika Hrvatska sklopila ili im je
pristupila,

c) isporuka civilnih
zrakoplova; carinarnica može dozvoliti završetak postupka, ako je uvezena roba
prvotno upotrebljena za izradu, popravak, opremanje ili preuređivanje civilnih
zrakoplova ili dijelova za njih, pod uvjetom da korisnikove evidencije omo­gućuju
provjeru pravilne uporabe i izvođenje postupka,

d) raspolaganje sa
sporednim dobivenim proizvodima, koji se prema propisima o zaštiti okoliša ne
smiju uništiti pod carinskim nadzorom; pri tome korisnik mora dokazati, da je
završetak postupka prema carinskim propisima nemoguć ili gospodarski
neopravdan, te da je postupljeno sukladno propisima o zaštiti okoliša.

Odjeljak 4. *Posebne odredbe o provedbi
postupka u sustavu odgode*

Članak 253.

Pri uporabi istovrijedne robe u postupku
unutarnje proizvod­nje prema članku 125. Carinskog zakona ne treba obaviti
formalnosti za njezino stavljanje u postupak.

Istovrijedna roba i iz nje dobiveni proizvodi
postaju stranom robom i uvoznom robom, odnosno domaćom robom odmah po prihvatu
carinske deklaracije kojom se završava postupak.

Kada je uvozna roba stavljena u promet prije
završetka postupka, njezin se carinsko-pravni status mijenja u trenutku stav­ljanja
u promet. U iznimnim slučajevima, kada se za istovrijednu robu očekuje da u tom
trenutku neće biti dostupna, carinarnica može, na zahtjev korisnika odobrenja,
odobriti da istovrijedna roba u nekom kasnijem trenutku i unutar primjerenoga
roka mora biti dostupna.

U slučaju prethodnog izvoza:

– dobiveni proizvodi postaju stranom robom u
trenutku prihvaćanja izvozne carinske deklaracije, pod uvjetom da se roba koja
se uvozi stavi u postupak,

– uvozna roba postaje domaćom robom u trenutku
njezinoga stavljanja u postupak.

Članak 254.

U odobrenju se određuje, da li se dobiveni
proizvodi ili roba u nepromijenjenom stanju, mogu pustiti u slobodan promet bez
podnošenja carinske deklaracije, vodeći računa o eventualnim ograničenjima ili
zabranama. U tom slučaju smatra se da je roba u trenutku isteka roka za
završetak postupka puštena u slobodan promet, ako nije prije toga određeno
carinski dopušteno postupanje ili uporaba.

Za potrebe članka 222.
stavak 1. Carinskog zakona smatra se, da je u trenutku podnošenja obračuna,
carinska deklaracija za puštanje robe u slobodan promet podnijeta i prihvaćena,
te puš­tanje robe odobreno.

Proizvodi ili roba
smatraju se domaćom robom od trenutka njihovoga stavljanja u promet.

Članak 255.

Puštaju li se u
slobodan promet dobiveni proizvodi, podaci u poljima 15., 16., 34., 41. i 42.
carinske deklaracije odnose se na uvoznu robu. Navedeni podaci mogu se također
iskazati i putem Informatinog obrasca INF 1 ili druge, uz carinsku deklaraciju,
priložene isprave.

Članak 256.

Ako se za dobivene
proizvode ili robu u nepromijenjenom stanju postupak završava njihovim
stavljanjem u postupak s odgodom ili smještajem u slobodnu zonu ili slobodno
skladište, mora se na ispravama ili u evidencijama koje se primjenjuju u
postupku stjecanja novog carinski dopuštenog postupanja ili uporabe staviti
bilješka: »U-I roba«.

Podliježe li roba iz stavka 1. ovog članka i
primjeni posebnih mjera trgovinske politike, pored bilješke iz stavka 1. ovoga
članka dodaje se i sljedeća bilješka: »Trgovinske mjere«.

Odjeljak 5. *Posebne odredbe o provedbi
postupka u sustavu povrata*

Članak 257.

Dobiveni proizvodi, stavljeni u carinski
postupak ili u slobodnu zonu ili slobodno skladište, mogu se pustiti u slobodni
promet, kada to odobri carinarnica koja izdaje takvo odobrenje, i kada to
okolnosti opravdavaju.

Kada se robi, koja je u sustavu povrata, odredi
carinski dopušteno postupanje ili uporaba sukladno članku 256. st. 1. ove
Uredbe, tada se umjesto bilješke iz navedene odredbe stavlja sljedeća bilješka:
»U-I roba / sustav povrata«.

Poglavlje 4.
**Preradba pod carinskim nadzorom**

Članak 258.

Postupak preradbe pod carinskim nadzorom
primjenjuje se za robu, čijom preradbom se dobivaju proizvodi za koje je
propisana niža carina nego za uvoznu robu.

Ovaj postupak se također primjenjuje za robu,
koju treba podvrgnuti proizvodnim radnjama da bi se kod njezinog puštanja u
slobodni promet osigurali propisani tehnički uvjeti.

Članak 250. stavak 1. i 2. ove Uredbe
odgovarajuće se primjenjuje i na ovaj postupak.

U svrhu određivanja carinske vrijednosti
dobivenih proizvoda deklariranih za slobodni promet, deklarant može izabrati
bilo koju metodu iz članka 32. – 35. Carinskog zakona ili carinskoj vrijednosti
uvozne robe dodati troškove preradbe.

Članak 259.

Za vrste roba i postupke preradbe navedene u
Prilogu 28. ove Uredbe, koji je njezin sastavni dio, smatra se da su
gospodarski uvjeti ispunjeni.

Za druge vrste roba i druge postupke preradbe,
carinarnica provjerava da li su ispunjeni gospodarski uvjeti za provedbu
postupka.

Poglavlje 5.
**Privremeni uvoz**

Odjeljak 1. *Opće odredbe*

Članak 260.

Životinje, koje se okote od životinja,
privremeno uvezenih u carinsko područje Republike Hrvatske, izuzev ako imaju
zanemarivu tržišnu vrijednost, smatraju se carinskom robom stavljenom u
postupak privremenog uvoza.

Carinska uprava je dužna osigurati da ukupno
razdoblje u kojem se roba nalazi u postupku privremenog uvoza u cilju
ispunjenja iste svrhe i kod istog korisnika postupka, ne bude dulje od 24
mjeseca, pa čak i kada je postupak privremenog uvoza završen stavljanjem
odnosne robe u drugi carinski postupak s odgodom, te je ponovno stavljena u
postupak privremenog uvoza.

Ipak, na zahtjev korisnika postupka, može se
odobriti produljenje roka za ponovni izvoz robe, isključivo za razdoblje u
kojem roba nije bila korištena u skladu s utvrđenim uvjetima.

U smislu članka 148. stavak 3. Carinskog zakona,
pod iznimnim okolnostima smatraju se svi događaji, zbog kojeg je robu potrebno
upotrebljavati u produženom razdoblju kako bi se ispunila svrha prvotno
odobrenog privremenog uvoza.

Roba, koja je stavljena u postupak privremenog
uvoza, mora ostati u nepromijenjenom stanju.

Dopušteni su popravci i održavanje, uključivši i
remont i prilagodbu, te mjere potrebne za održavanje robe ili osiguravanje
tehničkih uvjeta potrebnih za uporabu iste.

Članak 261.

Privremeni uvoz s potpunim oslobođenjem od
plaćanja carine (u daljnjem tekstu: potpuno oslobođenje), odobrit će se u
skladu sa člancima 262. do 285. ove Uredbe.

Privremeni uvoz s djelomičnim oslobođenjem od
plaćanja carine (u daljnjem tekstu: djelomično oslobođenje) neće se odobriti
za:

– potrošnu robu, te

– osobna vozila bez obzira na njihovu namjenu.

Odjeljak 2. *Uvjeti za odobravanje privremenog
uvoza s potpunim oslobođenjem*

Pododjeljak 1. *Prijevozna
sredstva*

Članak 262.

Pojedini izrazi u ovom poglavlju imaju sljedeće
značenje:

a) komercijalna uporaba: upotreba prijevoznih
sredstava za prijevoz ljudi i robe uz naknadu ili u okviru gospodarske
djelatnosti;

b) privatna uporaba: upotreba prijevoznih
sredstava isklju­či­vo u privatne svrhe, što isključuje komercijalnu upotrebu
prije­voz­nih sredstava;

c) unutrašnji promet: prijevoz ljudi i robe,
ukrcanih ili utovarenih u carinskom području Republike Hrvatske radi iskrcaja
ili istovara unutar istog carinskog područja.

Prijevozno sredstvo uključuje i uobičajene
zamjenske dijelove, dodatke i opremu.

Članak 263.

 Potpuno
oslobođenje odobrit će se za privremeni uvoz paleta.

Postupak se također završava i kada se palete
istog tipa i iste ili približno iste vrijednosti izvoze ili ponovno izvoze.

Članak 264.

Potpuno oslobođenje odobrit će se za privremeni
uvoz kontejnera, ako su trajno označeni na primjerenom i jasno vidljivom
mjestu, sa sljedećim podacima:

a) identitetom vlasnika
ili operatera, s upisanim imenom i prezimenom/nazivom, odnosno prepoznatljivomidentifikacijs­kom oznakom, bez simbola kao što su grb ili zastava,

b) iznimno, kod
kontejnera posebno namijenjenih za kombinirani željezničko-cestovni prijevoz: s
identifikacijskim oznakama i brojem kontejnera, danim od vlasnika ili
operatera,tara-teži­nom, uključivši svu trajno pričvršćenu opremu,

c) iznimno, kod
kontejnera koji služe za zračni prijevoz: s oznakom zemlje kojoj kontejner
pripada, navedenom s punim imenom ili ISO alpha-2 šifrom za odnosnu zemlju,
utvrđenu međunarodnim standardom ISO 3166 ili 6346, ili s karak­teris­tičnim
inicijalnim oznakama zemlje u kojoj je registrirano motorno vozilo u
međunarodnom cestovnom prometu, ili s brojevima, ako je riječ o kontejnerima s
pomičnim dijelovima, koji se koriste za kombinirani željezničko-cestovni
prijevoz.

Kada se zahtjev za odobravanje postupka
privremenog uvoza podnese sukladno članku 209. stavku 3. točki c) ove Uredbe,
kontejnere nadzire zastupnik u carinskom području, koji lako u svakom trenutku
može obavijestiti gdje se kontejneri nalaze, kao i pružiti podatke o njihovom
stavljanju u postupak i završetku postupka.

Kontejneri se mogu koristiti u unutarnjem
prometu, prije njihova ponovnog izvoza. Ipak, smiju se koristiti samo jednom
tijekom svog boravka u carinskom području, i to za prijevoz robe ukrcate i
istovarene u carinskom području, ako bi inače istim područjem kontejneri
prometovali prazni.

Pod uvjetima iz Ženevske konvencije od 21.
siječnja 1994. godine o kontejnerima, carinarnica će dopustiti završetak
postupka izvozom ili ponovnim izvozom kontejnera iste vrste i prib­ližno iste
vrijednosti.

Članak 265.

Potpuno oslobođenje će se odobriti za cestovna
prijevozna sredstva, te željeznička, zračna, morska i riječna prijevozna
sredstva u sljedećim slučajevima:

a) ako su registrirana izvan carinskog područja
Republike Hrvatske i na ime osobe izvan carinskog područja Republike Hrvatske,
a u slučaju da prijevozna sredstva nisu registrirana, smatra se da je navedeni
uvjet zadovoljen, ako su u vlasništvu osobe sa sjedištem, odnosno uobičajenim
mjestom stanovanja izvan carinskog područja Republike Hrvatske,

b) ako ih upotrebljava
osoba s uobičajenim boravkom izvan carinskog područja Republike Hrvatske, ne
isključujući primjenu članaka 267., 268. i 269. ove Uredbe, te

c) ako se, u slučaju
komercijalne uporabe, i uz izuzetak željezničkih prijevoznih sredstava,
upotrebljavaju isključivo za prijevoz koji počinje ili završava izvan carinskog
područja, uz mogućnost upotrebe i u unutrašnjem prometu, kada to propisuju
važeći propisi u području transporta*.*

Kada su prijevozna
sredstva iz stavka 1. ovog članka ponovno iznajmljena od osobe registrirane za
iznajmljivanje u carinskom području Republike Hrvatske, osobi sa sjedištem,
odnosno uobičajenim mjestom stanovanja izvan carinskog područja Republike
Hrvatske, iste je potrebno ponovno izvesti u roku od osam dana od početka
važenja ugovora.

Članak 266.

Osobe sa sjedištem u carinskom području
Republike Hrvat­ske imaju pravo na privremeni uvoz s potpunim oslobođenjem u
sljedećim slučajevima:

a) željeznička prijevozna sredstva su dana na
raspolaganje tim osobama u skladu s ugovorom, temeljem kojeg svaka željez­nička
mrežamože upotrebljavati tračnička vozila druge željez­ničke mreže kao
svoje,

b) prijevozna sredstva se koriste samo u hitnim
slučajevima i nisu u upotrebi dulje od pet dana, te

c) prijevozna sredstva upotrebljavaju osobe
registrirane za iznajmljivanje, s obvezom ponovnog izvoza u roku od pet dana.

Članak 267.

Domaće fizičke osobe sa prebivalištem u
carinskom pod­ručju Republike Hrvatske, imaju pravo na potpuno oslobođenje kada
privatno upotrebljavaju prijevozna sredstva povremeno i u posebno opravdanim
situacijama, na temelju naloganositelja registracije, koji je u
trenutku upotrebe u carinskom području Repub­like Hrvat­ske.

Navedene osobe također
mogu upravljati prijevoznim sredstvima u privatne svrhe, kada su iznajmljene,
temeljem pisanog ugovora, u sljedeće svrhe:

a) za povratak u
područje svojeg prebivališta u Republici Hrvatskoj, te

b) da napuste carinsko
područje Republike Hrvatske.

Prijevozna sredstva
treba ponovno izvesti ili vratiti osobi registriranoj za iznajmljivanje sa
sjedištem u carinskom području Republike Hrvatske u roku:

– od pet dana od dana
zaključenjaugovora iz stavka 1. točka a) ovog članka,

– od dva dana od dana
zaključenjaugovora iz stavka 1. točka b) ovog članka.

Članak 268.

Privremeni uvoz uz
potpuno oslobođenje odobrit će se kada je prijevozno sredstvo potrebno
privremeno registrirati u carinskom području Republike Hrvatske, uz namjeru
ponovnog izvoza, na ime jedne od sljedećih osoba:

a) osobe sa sjedištem
izvan carinskog područja Republike Hrvatske,

b) fizičke osobe s
prebivalištem u carinskom području Re­pub­like Hrvatske, kada se seli izvan
carinskog područja Repub­like Hrvatske.

U slučaju iz stavka 1.
točke b) ovog članka, prijevozno sred­stvo je obvezno izvesti u roku od tri
mjeseca od dana registracije.

Privremeni uvoz uz
potpuno oslobođenje odobrit će se kada prijevozno sredstvo, u komercijalne ili
privatne svrhe, koristi fizička osoba s prebivalištem u carinskom području
Republike Hrvatske, zaposlena kod vlasnika prijevoznog sredstva, koji ima
sjedište izvan carinskog područja.

Privatna uporaba mora
biti navedenau ugovoru o radu od­nos­ne osobe.

Carinarnica može
ograničiti privremeni uvoz prijevoznih sredstava u slučaju višekratne uporabe
prijevoznih sredstava sukladno ovim odredbama.

Privremeni uvoz uz
potpuno oslobođenje može se, u iznimnim slučajevima, odobriti osobama sa
sjedištem u carinskom području Republike Hrvatske, kada se prijevozno sredstvo
koristi za određeni pojedinačni posao.

Članak 269.

Ne isključujući primjenu
drugih posebnih odredaba, rok za završetak postupka privremenog uvoza je:

a) za željeznička
prijevozna sredstva: 12 mjeseci,

b) za komercijalnu
uporabu prijevoznih sredstava, osim že­ljez­ničkih prijevoznih sredstava:
razdoblje potrebno za obavljanje prijevoza,

c) za cestovna
prijevozna sredstva koja privatno upotrebljavaju:

– studenti: razdoblje
tijekom kojega studenti ostaju u carinskom području Republike Hrvatske,
isključivo radi studiranja,

– osobe, koje obavljaju
poslove u određenom vremenskom trajanju: razdoblje potrebno za obavljanje
odnosnog posla,

– u drugim slučajevima,
uključivši jahaću i zaprežnu stoku i zaprežna vozila: šest mjeseci u
dvanaestomjesečnom razdoblju,

d) prijevozna sredstva u zračnom prometu za
privatnu upotrebu: šest mjeseci u dvanaestomjesečnom razdoblju,

e) prijevozna sredstva za morski i riječni
promet za privatnu upotrebu: šest mjeseci.

Pododjeljak 2. *Osobni
i sportski predmeti putnika, roba za potrebe pomoraca*

Članak 270.

 Privremeni uvoz uz potpuno oslobođenje odobrit će se putnicima za
osobne predmete, koji su potrebni tijekom putovanja i predmete u športske
svrhe.

Osobni predmeti
označuju sve predmete, nove ili rabljene, koje putnik s razlogom može trebati
za osobnu uporabu tijekom putovanja, uzimajući u obzir sve okolnosti putovanja,
ali isklju­čujući svu robu uvezenu u komercijalne svrhe.

Putnik, u smislu st. 1.
ovog članka, označava osobu iz članka 143. st. 1. alineja a) toč. 1. ove
Uredbe.

Članak 271.

Privremeni uvoz uz
potpuno oslobođenje odobrit će se za robu za potrebe pomoraca, pod sljedećim
uvjetima:

a) ako se upotrebljava
na stranom brodu u međunarodnom pomorskom prometu,

b) ako je iskrcana s
takvog broda kako bi ju privremeno na kopnu rabila posada broda, ili

c) ako je upotrebljava
posada broda u kulturnim ili socijalnim ustanovama, kojima upravljaju
neprofitne organizacije, ili u prostorima u kojima se uobičajeno obavlja
vjerska služba za pomorce.

Pododjeljak 3.*Materijali
za pomoć žrtvama katastrofa, te medicinska, kirurška i laboratorijska oprema,
kao i životinje i oprema za uporabu u pograničnom područj**u*

Članak 272.

Privremeni uvoz uz potpuno oslobođenje odobrit
će se za pošiljke pomoći u slučaju elementarnih nepogoda ili sličnih
katastrofa, kada se upotrebljavaju zajedno s mjerama koje se poduzimaju radi
uklanjanja posljedica nepogoda i sličnih katastrofa, u carinskom području
Republike Hrvatske i namijenjene su državnim tijelima ili drugim javnim
tijelima koje ovlasti Ministarstvo rada i socijalne skrbi.

Članak 273.

Privremeni uvoz uz
potpuno oslobođenje odobrit će se za medicinsku, kiruršku i laboratorijsku
opremu, koja se posuđuje na zahtjev bolnice ili druge medicinske institucije,
kojoj je nužno potrebna takva oprema, a zbog nedostatne vlastite opreme, te
kada je namijenjena dijagnosticiranju ili terapiji.

Članak 274.

Privremeni uvoz uz
potpuno oslobođenje odobrit će se za životinje, koje su u vlasništvu osobe s
sjedištem, odnosno prebi­valištem izvan carinskog područja Republike Hrvatske.

Pogranično područje u
smislu ovog članka, obuhvaća područje uz državnu granicu koje širinom obuhvaća
5 km od granične crte u dubinu teritorija Republike Hrvatske, a uključuje i
naselja koja se samo jednim dijelom nalaze u tom području, osim ako drugačije
nije utvrđeno ugovorom kojeg je Republika Hrvatska zaključila i ratificirala s
drugom susjednom državom.

Privremeni uvoz uz potpuno oslobođenje odobrit
će se za sljedeću robu, namijenjenu za djelatnosti, specifične za pogra­nič­no
područje*,* u skladu sa sljedećim:

a) oprema mora biti u vlasništvu osobe sa
sjedištem, odnosno prebivalištem u pograničnom području, uz pogranično područje
Republike Hrvatske, određeno važećim propisima,

b) oprema namijenjena gradnji, popravku ili
održavanju infrastrukture u pograničnom području, za koje su odgovorna uprav­na
tijela.

Pododjeljak 4.
Nosači tona, slike ili podataka, tiskani materijali, profesionalna oprema, te
pedagoški materijal i znanstvena oprema

Članak 275.

Privremeni uvoz uz potpuno oslobođenje odobrit
će se za opremu:

a) nosače zvuka, slike ili podataka, u cilju
prezentacije prije prodaje, ili je ista poslana besplatno, ili je namijenjena
za presnimavanje tona, sinkroniziranje ili reprodukciju, te

b) koja se koristi
isključivo za reklamne svrhe.

Članak 276.

Privremeni uvoz uz
potpuno oslobođenje odobrit će se za profesionalnu opremu koja je:

a) u vlasništvu osobe
sa sjedištem, odnosno prebivalištem izvan carinskog područja Republike
Hrvatske,

b) privremeno uvezena
ili od osobe sa sjedištem, odnosno prebivalištem izvan carinskog područja
Republike Hrvatske, ili od zaposlenika vlasnika, koji može imati sjedište,
odnosno prebivalište u carinskom području Republike Hrvatske, te

c) upotrebljena od
uvoznika ili pod njegovim nadzorom, izuzev u slučaju audiovizualne
koprodukcije.

Privremeni uvoz uz
potpuno oslobođenje neće se odobriti za opremu, koja bi se koristila za
industrijsku proizvodnju ili pakiranje robe (izuzev ručnog alata), opreme za
eksploataciju prirod­nih izvora, za gradnju, popravke ili održavanje zgrada,
ili za zemljane ili slične radove.

Članak
277.

Privremeni uvoz uz potpuno
oslobođenje odobrit će se za pedagoški materijal i znanstvenu opremu koja:

a) je u vlasništvu
osobe sa sjedištem, odnosno prebivalištem izvan carinskog područja Republike
Hrvatske,

b) je privremeno
uvezena od strane javnih ili privatnih znanstvenih, pedagoških ustanova ili
ustanova za stručno osposobljavanje, koja su neprofitna i služe isključivo za
poduku, stručno osposobljavanje ili znanstvena istraživanja pod njihovom odgo­vornošću*,*

c) je privremeno
uvezena u prihvatljivoj količini, sukladno svrsi privremenog uvoza, te

d) se neće koristiti za
komercijalne svrhe.

Pododjeljak 5.
Ambalaža, modeli, matrice, kalupi, crteži, ski­ce te mjerni, kontrolni i
pokusni uređaji i slične stvari

Članak 278.

Privremeni uvoz uz
potpuno oslobođenje odobrit će se za ambalažu:

a) ako se privremeno uvozi puna, pa se ponovno
izvozi prazna ili puna,

b) ako se privremeno uvozi prazna, pa se ponovno
izvozi puna.

Ambalaže se ne smije upotrebljavati u unutarnjem
prometu, osim za predviđen ponovni izvoz robe. U slučaju ambalaže, koja se
privremeno uvozi puna, to ograničenje vrijedi tek od trenutka kada je se
isprazni.

Članak 279.

Privremeni uvoz uz
potpuno oslobođenje odobrit će se za modele, matrice, kalupe, crteže, skice,
mjerne, kontrolne i pokus­ne naprave, te druge slične predmete:

a) koji su vlasništvo
osobe sa sjedištem, odnosno prebiva­lištem izvan carinskog područja Republike
Hrvatske,

b) koje u proizvodnji
upotrebljava osoba sa sjedištem, od­nos­no prebivalištem u carinskom području,
ako se najmanje 75% proizvoda, koji se proizvode uz njihovu uporabu, izvozi iz
Re­pub­like Hrvatske.

Privremeni uvoz uz
potpuno oslobođenje odobrit će se za specijalni alat i instrumente, ako su
isti:

a) u vlasništvu osobe
sa sjedištem, odnosno prebivalištem izvan carinskog područja Republike
Hrvatske, te

b) besplatno dani na
raspolaganje osobi sa sjedištem u carinskom području Republike Hrvatske, za
proizvodnju robe, koja se u potpunosti izvozi.

Članak 280.

Privremeni uvoz uz
potpuno oslobođenje odobrit će se za sljedeće:

a) robu, na kojoj je
potrebno obaviti testiranje, eksperimente ili demonstriranje,

b) uvoznu robu, na
kojoj se mora obaviti testiranje, povezano s prodajnim ugovorom, koji sadrži
klauzulu o probnom roku, i koje se stvarno i obave*,*

c) robu, koja se
upotrebljava radi obavljanja testiranja, eksperimenata ili predstavljanja bez
financijske naknade.

 Za robu iz prethodnog stavka, rok za
završetak postupka je šest mjeseci.

Članak 281.

Privremeni uvoz uz
potpuno oslobođenje odobrit će se za uzorke robe, koji se uvoze u razumnim
količinama i to isključivo za izložbu ili predstavljanje u carinskom području
Republike Hrvatske.

Članak 282.

Privremeni uvoz uz
potpuno oslobođenje odobrit će se kada dobavljač ili serviser privremeno daju
stranci na raspolaganje zamjenska sredstva za proizvodnju za vrijeme do
isporuke ili popravka slične robe.

Rok za završetak postupka je šest mjeseci.

Pododjeljak 6. *Roba za izložbene ili prodajne
svrhe*

Članak 283.

Privremeni uvoz uz potpuno oslobođenje odobrit
će se za robu namijenjenu izlaganju ili upotrijebljenu na javnom događaju, koji
nisu organizirani radi komercijalne prodaje robe, ili dobiveni na takvim
priredbama iz robe stavljene u postupak.

U izuzetnim okolnostima, nadležna carinarnica
može odobriti privremeni uvoz i za druge priredbe.

Privremeni uvoz uz potpuno oslobođenje odobrit
će se za robu radi predstavljanja*,* ako istu nije moguće uvesti kao
uzorke, i pošiljatelj je želi prodati, a primatelj robe se nakon predstav­ljanja
može odlučiti za kupnju.

Rok za završetak postupka je dva mjeseca.

Privremeni uvoz uz potpuno oslobođenje odobrit
će se za:

a) umjetnička djela, zbirke i antikviteti,
privremeno uvezene za izložbu, s namjerom potencijalne prodaje,

b) roba, koja nije novije proizvodnje, s
namjerom prodaje na dražbi.

Pododjeljak 7. *Zamjenski
dijelovi, pribor i oprema,
te druga roba*

Članak 284.

Privremeni uvoz uz potpuno oslobođenje odobrit
će se kada se zamjenski dijelovi, pribor i oprema upotrebljavaju za popravak i
održavanje, uključivši i remont, prilagođavanje i održavanje robe, stavljene u
postupak.

Članak 285.

Privremeni uvoz uz potpuno oslobođenje može se
odobriti i za robu, koja nije navedena u članku 263. do 285. ove Uredbe, ili
robe, koja ne ispunjava uvjete propisane tim člancima, ako se privremeno uvoze:

a) povremeno i za najdulje tri mjeseca,

b) u specifičnim situacijama, za robu
nekomercijalne naravi.

Odjeljak 3. *Odredbe o provedbi postupka*

Pododjeljak 1. *Zajedničke odredbe*

Članak 286.

Kada se osobne stvari i športski predmeti
putnika, te prijevozna sredstva uz potpuno oslobođenje privremeno uvoze uz
usmeno deklariranje ili deklariranje drugim radnjama, carinarnica može
zatražiti pisanu deklaraciju, u slučaju visokog iznosa uvoznih davanja ili ako
postoji rizik da se postupak neće završiti u skladu s propisanim obvezama.

Članak 287.

ATA karnet kao isprava za privremeni uvoz robe
će se prihvatiti ako je izdan u državi koja je ugovorna članica ATA Konvencije
ili Konvencije o privremenom uvozu, te potvrđen od strane udruženja izdavatelja
koji je sastavni Dio istog među­narodnog lanca udruženja izdavatelja.

Carinarnica može
prihvatiti ATA karnet samo:

a) ako se ATA karnet
odnosi na robu i za upotrebu propisanu Konvencijom o privremenom uvozu,

b) ako je ovjeren od strane carinarnice zemlje
izdavatelja na prednjoj stranici karneta.

ATA karnet se podnosi na graničnim carinskim
ispostavama, osim ako odnosne carinske ispostave ne mogu provjeriti
ispunjavanje propisanih uvjeta za provedbu postupka.

Članak 288.

Pri stavljanju robe u postupak privremenog uvoza
uz pod­nošenje pisane carinske deklaracije, obvezno se podnosi instrument
osiguranja, osim u slučajevima navedenima u Prilogu 29. ove Uredbe, koja je
njezin sastavni Dio.

Kako bi olakšali nadzor nad postupkom,
carinarnica može tražiti vođenje evidencije.

Članak 289.

Kada je roba stavljena u postupak sukladno
članku 283. ove Uredbe, puštena u slobodan promet, iznos duga se utvrđuje na
osnovi elemenata za obračun na dan prihvaćanja deklaracije za puštanje u
slobodan promet.

Kada je roba stavljena u postupak sukladno
članku 283. ove Uredbe stavljena na tržište, smatra se da je podnesena
carinarnici kada je deklarirana za puštanje u slobodan promet prije proteka
roka za završetak postupka.

U svrhu zaključenja postupka za robu iz članka
283. ove Uredbe, njezina upotreba, uništenje ili besplatna raspodjela tijekom
održavanja priredbe, smatra se ponovnim izvozom, pod uvjetom da njezina
količina odgovara vrsti priredbe, broju posjetitelja i opsegu sudjelovanja na
priredbi.

Stavak 3. ovog članka
ne primjenjuje se na alkoholna pića, duhan i duhanske prerađevine, te gorivo.

Članak 290.

Kada je roba iz
postupka privremenog uvoza stavljena u neki od carinskih postupaka s odgodom
ili unesena u slobodnu zonu, čime se završava postupak privremenog uvoza, tada
se obavezno mora u odgovarajuće isprave ili ako se radi o pojednostavnjenom
postupku, u komercijalne isprave ili evidencije, upisati oznaka »PU roba«.

Članak 291.

Za željeznička
prijevozna sredstva, koja se sukladno dogovoru upotrebljavaju zajednički,
postupak privremenog uvoza se završava kada se željeznička prijevozna sredstva
iste vrste ili vrijednosti kao i sredstva koja su dana na raspolaganje osobama
sa sjedištem u carinskom području Republike Hrvatske, izvezu ili ponovno
izvezu.

Članak 292.

Na uvjete i postupak
privremenog uvoza robe koji nisu propisani člancima 260. do 297. ove Uredbe,
primjenjuju se odgovarajuće odredbe Konvencije o privremenom uvozu.

Članak 293.

Roba za koju se može
odobriti privremeni uvoz uz potpuno oslobođenje od plaćanja carine i poreza
propisana je prilozima uz Anekse Konvencije o privremenom uvozu.

Pododjeljak 2. *Posebne
odredbe u vezi ATA karneta*

Članak 294.

U slučaju da roba privremeno uvezena uz
podnošenje ATA karneta nije ponovno izvezena ili za istu nije utvrđeno drugo
carinski dopušteno postupanje ili uporaba, carinarnica šalje izdavateljskom
udruženju obavijest o nerazduženom ATA karnetu i obračunu carinskog duga,
sukladno obrascu iz Priloga 30. ove Uredbe, koja je njezin sastavni Dio.

Obavijest sa obračunom carinskog duga dostavlja
se jamstvenom udruženju nakon proteka valjanosti karneta, a najkasnije u roku
od godine dana od dana proteka valjanosti karneta.

Pododjeljak 3.
Posebne
odredbe za završetak postupka privremenog uvoza prijevoznih sredstava

Članak 295.

Postupak privremenog
uvoza prijevoznih sredstava završava se njihovim ponovnim izvozom, stavljanjem
u neko od carinski dopuštenih postupanja ili uporabe te istekom propisanog roka
njihovog privremenog uvoza, odnosno korištenja u carinskom području od strane
osobe koja je to prometno sredstvo privremeno uvezla.

Za privremeno uvezena
prijevozna sredstva ili plovila iz članka 512. ove Uredbe, za koja carinarnica
prema okolnostima slučaja može zaključiti da su napuštena, smatra se da je
istekao rok njihovoga privremenoga uvoza.

Napuštenim prijevoznim
sredstvima u smislu stavka 2. ovoga članka smatraju se i prijevozna sredstva za
koja su provedeni postupci propisani člankom 296. i 297. ove Uredbe, ako u roku
45 dana od dana njihovoga stavljanja u privremeni smještaj nisu stav­ljena u
carinski dopušteni postupak ili uporabu.

Prijevozna sredstva iz
stavka 2. i 3. ovoga članka nadležna carinarnica će staviti pod carinski nadzor
i odobriti njihov privremeni smještaj u prostorijama ili prostorima Hrvatskog
autokluba.

Članak 296.

Ako policijsko tijelo
ili Hrvatski autoklub pri obavljanju poslova iz svojeg djelokruga sazna za
strana prijevozna sredstva za koja se prema okolnostima slučaja može zaključiti
da su napuštena, bez odlaganja će o tome izvijestiti nadležnu carinarnicu,
navodeći pri tome podatke o vozilu i osobi koja je uvezla prijevozno sredstvo u
carinsko područje i adresi njezinoga pre­bivališta ili boravišta u Republici
Hrvatskoj ili inozemstvu, koji su im dostupni iz službenih evidencija koja vode
policijska tijela ili u vezi s obavljanjem drugih poslova iz njihovoga djelokruga.

Ako carinarnica izravno
sazna za prijevozno sredstvo u okolnostima iz stavka 1. ovog članka, bez
odlaganja će o tome izvijestiti nadležno policijsko tijelo radi provedbe
postupka iz stav­ka 1. ovoga članka.

Ako u roku 8 dana od
dana saznanja za napušteno prijevozno sredstvo iz stavka 1. ovoga članka ili
prijama zahtjeva iz stavka 2. ovoga članka nadležno policijsko tijelo nije u
mogućnosti izvijestiti carinarnicu o utvrđenim ili traženim podacima, o tome će
pisano izvijestiti carinarnicu o poduzetim mjerama i roku u kojem se može
očekivati dostava izviješća s traženim podacima.

Ako na temelju
vlastitih podataka ili podataka koje je dostavilo nadležno policijsko tijelo
carinarnica utvrdi da je mjesto prebivališta ili boravišta osobe koja je
odnosno prijevozno sredstvo uvezla u carinsko područje ili njegovoga vlasnika
na području Republike Hrvatske, carinarnica će bez odlaganja odnosnu osobu
pisano izvijestiti o carinsko-pravnome statusu odnos­noga prijevoznoga sredstva
i mjestu njegovoga privremenoga smještaja, okvirnoj visini troškova koje valja
nadoknaditi u slučaju njegovoga preuzimanja, te naputkom o obvezatnoj pro­ved­bi
postupka javne prodaje, ukoliko u određenom roku odnos­no prijevozno sredstvo
ne bude stavljeno u dopušteno carinsko postupanje ili uporabu.

Ako u roku od 45 dana
od dana kada je napušteno prijevozno sredstvo stavljeno pod carinski nadzor u
Hrvatski autoklub, osoba koja je privremeno uvezla prijevozno sredstvo ili
vlasnik prije­voznoga sredstva ne završi postupak privremenog uvoza na propisani
način, prijevozno sredstvo izložit će se prodaji.

Javnu prodaju
prijevoznih sredstava provodi Hrvatski autoklub, odgovarajućom primjenom
propisa kojima se uređuje provedba postupka javne prodaje oduzete ili državi
ustupljene strane robe.

Članak 297.

Ako za poznatog
vlasnika prijevoznog sredstva nije utvrđeno da ima prebivalište ili boravište u
Republici Hrvatskoj ili se identitet i adresa vlasnika prijevoznoga sredstva
mogu utvrditi na osnovi registarskih oznaka ili isprava, carinarnica će putem
Ministarstva vanjskih poslova bez odlaganja izvijestiti diplomatsko ili
konzularno predstavništvo države čiju registraciju nosi o pronalasku
napuštenoga prijevoznoga sredstva, njegovome carinsko pravnome statusu, mjestu
gdje je privremeno smješteno pod carinskim nadzorom, te njegovome općem i
voznom stanju i visini troškova koje treba platiti prilikom preuzimanja, te
zatražiti da predstavništvo pronađe i izvijesti vlasnika prijevoznog sredstva
da će isto biti prodano, ako ga u roku 15 dana od dana prijema obavijesti ne
izveze odnosno prijevozno sredstvo iz carinskog područja Republike Hrvatske ili
ga ne stavi u neki od oblika carinski dopuštenoga postupanja ili uporabe.

Ako u roku 45 dana od
dana dostave zahtjeva carinarnice diplomatskom ili konzularnom predstavništvu
države iz stavka 1. ovog članka, vlasnik napuštenog prijevoznog sredstva ne
izveze prijevozno sredstvo ili ga stavi u neki od oblika carinski do­puštenog
postupanja ili uporabe, prijevozno sredstvo izložit će se javnoj prodaji, u
skladu s ovom Uredbom i drugim carinskim propisima.

Do početka postupka ili
ponovljenog postupka javne prodaje, carinarnica može odobriti vlasniku
prijevoznog sredstva ili osobi koja ga je privremeno uvezla da nakon namirenja
svih troškova u svezi sa zbrinjavanjem, smještajem i čuvanjem, te troškova
nastalih u postupku javne prodaje, da odnosno prijevozno sredstvo stavi u neki
od oblika carinski dopuštenoga postupanja ili uporabe.

Poglavlje 6.
**Vanjska proizvodnja**

Odjeljak 1. *Dodatni uvjeti za izdavanje
odobrenja*

Članak 298.

Kod provjeravanja gospodarske opravdanosti,
smatra se da osnovni interesi hrvatskih proizvođača iz članka 156. stavak 1.
točka c) Carinskog zakona nisu povrijeđeni, osim ako ne postoje dokazi o
suprotnome.

Kada zahtjev za odobrenje podnese osoba, koja
privremeno izvozi robu, ali nije organizator vanjske proizvodnje, carinarnica
će na osnovi podnijetih isprava i drugih priloga, prethodno provjeriti
ispunjavanje uvjeta propisanih člankom 155. stavak 2. Carinskog zakona.

Članak 299.

U odobrenju se određuju sredstva i metode za
prepoznavanje dobivenih proizvoda iz privremeno izvezene robe ili za provjeru,
da li su ispunjeni uvjeti za primjenu sustava zamjene.

Sredstva i metode iz stavka 1. ovoga članka mogu
uključivati i primjenu informativnog obrasca koji je u Prilogu 31. ove Uredbe,
i njezin je sastavni dio, i provjeru knjigovodstvene evidencije.

Kada zbog vrste posla oplemenjivanja nije moguće
utvrditi da li su dobiveni proizvodi nastali iz privremeno izvezene robe,
odobrenje se može u posebnim slučajevima izdati pod uvjetom, da podnositelj
zahtjeva carinarnici na odgovarajući način dokaže da roba, uporabljena u
postupku vanjske proizvodnje, ima istu osmeroznamenkastu tarifnu oznaku, te da
je iste trgovačke kakvoće i tehničkih svojstava, kao i privremeno izvezena
roba.

Članak 300.

Kada se postupak zahtijeva radi popravka robe,
privremeno izvezena roba mora biti podobna za popravak i popravak se ne smije
koristiti u svrhu poboljšanja njezinih tehničkih ili drugih uporabnih
svojstava.

Odjeljak 2. *Odredbe o provedbi postupka*

Članak 301.

U odobrenju se određuje rok za završetak
postupka. Ako to opravdavaju okolnosti, taj se rok može produžiti, pa čak i ako
je prvotno utvrđeni rok već produžavan.

Članak 302.

Carinska deklaracija za privremeni izvoz se
popunjava sukladno odredbama koje se odnose na izvoz.

U slučaju prethodnog izvoza, uz deklaraciju za
puštanje robe u slobodan promet prilaže se prijepis ili kopija odobrenja, osim
ako se takvo odobrenje zahtijeva prema članku 209. stavak 3. točka d) ove
Uredbe. Članak 125. stavak 3. ove Uredbe odgovarajuće se primjenjuje.

Odjeljak 3. *Odredbe o obračunu oslobođenja od
plaćanja carinskog duga*

Članak 303.

Pri izračunu svote za koju se umanjuje
obračunati carinski dug moguća antidampinška i/ili izjednačena davanja ne
uzimaju se u obzir.

Sporedni dobiveni proizvodi koji predstavljaju
otpatke, taloge, odreske ili ostatke smatraju se uključenima.

Pri određivanju
carinske vrijednosti robe koja je privremeno izvezena, u skladu s jednom od
metoda iz članka 159. stavak 3. Carinskog zakona, troškovi utovara, prijevoza i
osiguranja za privremeno izvezenu robu do mjesta, u kojem su obavljene
proizvodne radnje ili posljednjega mjesta obavljanja tih radnji, ne uključuju
se u:

a) vrijednost
privremeno izvezene robe, koja se uzima u obzir kod utvrđivanja carinske
vrijednosti dobivenih proizvoda sukladno članku 38. stavak 1. točka b) podtočka
1. Carinskog zakona,

b) troškove proizvodnih
radnji, ako se vrijednost privremeno izvezene robe nije mogla odrediti prema
članku 38. stavak 1. točka b) podtočka 1. Carinskog zakona.

Troškovi utovara, prijevoza i osiguranja
dobivenih proizvoda od mjesta obavljanja ili posljednjeg mjesta obavljanja
proizvodnih radnji do mjesta njihova unosa u carinsko područje uključuju se u
troškove proizvodnih radnji.

Troškovima utovara, prijevoza i osiguranja
smatraju se:

a) provizije i posredničke nagrade, izuzimajući
nabavne provizije,

b) troškovi ambalaže, koja se ne smatra
jedinstvenim dijelom privremeno izvezene robe,

c) troškovi pakiranja, uključujući materijal i
rad,

d) troškovi postupanja s robom, vezani uz njezin
prijevoz.

Članak 304.

Djelomično oslobođenje od carinskog duga, pri
primjeni troškova proizvodnih radnji kao osnovice za obračun carinskog duga,
odobrava se na osnovi zahtjeva.

Iznimno, za nekomercijalnu robu odredba stavka
1. ovoga članka ne primjenjuje se kada privremeno izvezena roba nema hrvatsko
podrijetlo u smislu dijela II., glave II. odjeljka a) Carinskog zakona, a
puštena je u slobodan promet uz carinsku stopu slobodno.

Odredbe dijela II. glave 3. Carinskog zakona
odgovarajuće se primjenjuju pri obračunu troškova obavljanja proizvodnih
radnji, u koje nije uključena privremeno izvezena roba.

Članak 305.

Ako poduzetnik učestalije obavlja proizvodne
radnje u okviru jednoga odobrenja, koje ne uključuje popravke, carinarnica može
na zahtjev korisnika odobriti primjenu prosječne carinske stope (globalni
obračun).

Stopa iz stavka 1. ovoga članka određuje se za
razdoblje ne duže od 12 mjeseci i odgovarajuće primjenjuje na dobivene
proizvode koji se unutar toga roka puštaju u slobodan promet. Nakon isteka
naznačenoga razdoblja carinarnica sačinjava konačni obračun i po potrebi
primjenjujući članak 224. stavak 1. ili članak 232. Carinskog zakona.

Glava III. PROVEDBENI PROPISI O IZVOZU

Poglavlje 1. ***Konačni izvoz***

Članak 306.

 Kao
izvoznik iz članka 169. stavak 4. Carinskog zakona podrazumijeva se osoba za
račun koje je izvozna carinska deklaracija podnesena, i koja je u trenutku
prihvata izvozne carinske deklaracije vlasnik robe, odnosno osoba koja ima
pravo raspolaganja robom.

 Ako u
skladu s ugovorom robom raspolaže osoba sa sje­dištem izvan carinskog područja,
kao izvoznik se podrazumijeva ugovorni partner sa sjedištem ili prebivalištem
na carinskom području.

Članak 307.

Ako se izvoz vrši kod
proizvođača, izvoznu carinsku deklaraciju može se podnijeti carinarnici
nadležnoj prema sjedištu proizvođača.

Članak 308.

Kada se iz opravdanih
razloga ne može primijeniti članak 169. stavak 4. Carinskog zakona, izvozni
carinski postupak će se započeti pri bilo kojoj carinarnici u carinskom
području.

Za provedbu carinskog nadzora za robu koja se
izvozi odgovarajuće se primjenjuju članci 330., 332., 333., 335., 339. i 342.
ove Uredbe.

Članak 309.

 Ako se
za izvoznu carinsku deklaraciju koristi jedinstvena carinska deklaracija (u
daljnjem tekstu: JCD), rabe se primjerci broj 1, 2 i 3. Carinarnica kod koje je
bila podnesena izvozna carinska deklaracija (u daljnjem tekstu: carinarnica
izvoznog carinjenja), potvrđuje polje A, i ako je to potrebno ispunjava polje
D. Po puštanju robe carinarnica izvoznog carinjenja zadržava primjerak broj 1 i
2, a primjerak broj 3 vraća podnositelju.

Članak 310.

 Primjerak broj 3 JCD-a i roba se podnose izlaznoj carinarnici.

 Za
potrebe ovog članka »izlazna carinarnica« znači:

a) u slučaju izvoza robe željeznicom, poštom,
zrakom ili morem, mjesno nadležnu carinarnicu s obzirom na mjesto u kojem je
roba obuhvaćena jedinstvenim ugovorom o prijevozu u drugu državu, preuzete od
strane željezničkog poduzeća, pošte, zrakoplovnog ili brodskog poduzeća,

b) u slučaju izvoza robe cjevovodima i
električnim vodovima, nadležna carinarnica je carinarnica u kojoj izvoznik ima
sjedište,

c) u slučaju robe izvezene s ostalim prijevoznim
sredstvima ili u okolnostima, koje nisu navedene u točkama a) i b), izlaznom
carinarnicom smatra se posljednja carinarnica prije nego što roba napusti
carinsko područje.

 Izlazna
carinarnica provjerava da li podnesena roba odgovara robi koja je prijavljena
za izvozni carinski postupak i potvrđuje stvarni istup robe u polju C primjerka
broj 3, s navođenjem broja istupa, datumom i pečatom carinarnice.

Istup u skladu sa
stavkom 3. ovog članka se ne potvrđuje za robu izvezenu cjevovodima ili
električnim vodovima.

Ako izlazna carinarnica
utvrdi da postoji manjak robe, to će zabilježiti kao primjedbu u polju I JCD
pri potvrđivanju istupa i na taj način obavijestiti carinarnicu izvoznog
carinjenja.

Ako izlazna carinarnica
utvrdi višak robe, neće dopustiti istup dok nije obavljen izvozni carinski
postupak za svu robu.

Ako izlazna carinarnica
utvrdi da postoje razlike u vrsti robe, neće dopustiti istup dok se ne obavi
izvozni carinski postupak za pravu vrstu robe i obavijesti o tome carinarnicu
izvoznog carinjenja.

Ako je roba poslana u
drugu državu ili na izlaznu carinarnicu koja je nadležna za postupak provoza,
otpremna carinarnica potvrdit će primjerak broj 3 JCD u skladu sa stavkom 3.
ovog članka, te će je vratiti deklarantu nakon što u svim primjercima provozne
isprave ili bilo koje druge isprave koja zamjenjuje provoznu ispravu upiše
riječi »Izvoz«. Izlazna carinarnica kontrolira stvarni izlazak robe.

 Otpremna carinarnica može od izvoznika
zahtijevati da predoči dokaz, da je roba stvarno napustila carinsko područje.

Članak 311.

Usmenu deklaraciju za
izvoz robe moguće je podnositi samo u izlaznim carinarnicama.

Članak 312.

Ukoliko roba napušta
carinsko područje bez izvozne deklaracije, izvoznik deklaraciju podnosi
naknadno carinarnici, koja je nadležna prema mjestu u kojem izvoznik ima svoje
sjedište ili prebivalište. U ovim slučajevima primjenjuje se odredba članka
308. ove Uredbe.

Da bi carinarnica mogla
prihvatiti deklaraciju iz stavka 1. ovog članka, izvoznik mora priložiti
nadležnoj carinarnici zadovoljavajući dokaz koji se odnosi na vrstu i količinu
dotične robe, kao i okolnosti u kojima je roba napustila carinsko pod­ručje. Ta
carinarnica također potvrđuje primjerak broj 3 JCD s odgovarajućom oznakom.

Naknadno prihvaćena deklaracija u skladu s ovim
člankom ne isključuje primjenu kazni koje su na snazi, kao ni posljedice koje
mogu nastati u svezi s mjerama poljoprivredne politike.

Članak 313.

Ako roba, koja je bila deklarirana za izvoz,
nije stvarno izvezena iz carinskog područja, deklarant mora o tome odmah
obavijestiti carinarnicu izvoznog carinjenja i vratiti primjerak 3. carinske
deklaracije.

Ukoliko se u slučajevima navedenim u članku 405.
stavak 8. ove Uredbe naknadno promijeni prijevozni ugovor zbog kojeg se
prijevoz koji bi se morao okončati izvan carinskog područja, okonča u njemu,
ugovor o prijevozu može se promijeniti samo uz suglasnost carinarnice navedene
u članku 310. stavak 2. točka a) ove Uredbe, ili u slučaju postupka provoza,
otpremne carinarnice. U tom slučaju se primjerak broj 3 mora vratiti.

Poglavlje 2.
**Privremeni izvoz s uporabom obrasca ATA**

Članak 314.

Obrazac ATA može se koristiti za privremeni
izvoz, ukoliko su ispunjeni sljedeći uvjeti:

a) ako je obrazac ATA izdan na carinskom
području i sadrži oznaku i jamstvo garantnog udruženja koje je Dio međunarodnog
garancijskog lanca (Hrvatske gospodarske komore),

b) da se obrazac ATA
koristi samo za domaću robu:

 1. koja prilikom izvoza iz carinskog područja
nije bila pred­met carinskih formalnosti s namjenom dobivanja povrata ili
ostalih poticaja u skladu s mjerama poljoprivredne politike,

2. za koju nisu
odobrene druge financijske povlastice u skladu s mjerama poljoprivredne
politike, u svezi s obvezom izvoza spomenute robe,

 3. za koju nije podnesen zahtjev za povrat
ili otpust uvoznih davanja,

c) da su predočene
isprave navedene u članku 91. ove Uredbe, pri čemu carinarnica može zahtijevati
prilaganje prijevoznih isprava.

d) da je roba
namijenjena ponovnom uvozu.

Za robu koja se
privremeno izvozi temeljem obrasca ATA, izvozna carinarnica mora obaviti
sljedeće formalnosti

a) potvrditi da podatak
koji je naveden u polju A do G izvoznog kupona, odgovara robi koja se izvozi
temeljem obrasca ATA,

b) ispuniti ako je to
potrebno, polje na prvoj strani obrasca s naslovom »Potvrda carinarnice«,

c) potvrditi talon i
polje H izvoznog kupona (popunjava kontrolni listić i rubriku H u izvoznom
kuponu),

d) upisati svoje ime u
točki b) polja H u kuponu za ponovni uvoz, te

e) zadržati izvozni
kupon.

Ukoliko carinarnica
izvoza nije ujedno i izlazna carinarnica, carinarnica izvoza obavlja sve
formalnosti navedene u stavku 2. ovog članka, a ne ispunjava polje 7 u izvoznom
talonu kojeg mora popuniti izlazna carinarnica.

Rok za ponovni uvoz
robe kojeg je carinarnica navela u točki b) polju H izvoznog kupona, ne smije
prekoračiti rok valjanosti obrasca ATA.

Članak 315.

Ako je roba, koja je s obrascem ATA izvezena iz
carinskog područja i koja se ne namjerava ponovno uvesti, izvozna deklaracija
se podnosi carinarnici izvoznog carinjenja. Kod podnošenja tog obrasca,
carinarnica izvoznog carinjenja će potvrditi primjerak 3. izvozne deklaracije i
poništiti kupon za ponovni uvoz i talon.

Za privremeni izvoz robe koja ispunjava uvjete
za primjenu Istambulske konvencije za koju nije izdan obrazac ATA, postupak
privremenog izvoza provodi se podnošenjem JCD.

Glava IV. PROVOZNI POSTUPAK

Poglavlje 1.
**Opće odredbe**

Članak 316.

Za potrebe ovog poglavlja pojedini izrazi imaju
sljedeće zna­čenje:

a) prijevozna sredstva:

 1.
cestovna vozila s prikolicom ili poluprikolicom,

 2.
željezničko prijevozno sredstvo,

 3.
plovila,

 4.
zrakoplovi,

 5.
kontejneri, izrađeni u skladu sa Carinskom konvencijom o kontejnerima

b) »otpremna carinarnica«: carinarnica kod koje
započinje postupak provoza.

c) »odredišna carinarnica«: carinarnica kod koje
je radi završetka postupka provoza podnesena roba koja se prevozi u postupku
provoza.

Članak 317.

Strana roba se u carinskom području ili preko
njega prevozi u postupku provoza, osim ako je drugim carinskim propisima
propisano drugačije.

Članak 318.

 U okviru
postupka provoza prevozi se, u skladu sa člankom 103. stavak 1. točka b)
Carinskog zakona, domaća roba:

a) pri kojoj je povrat ili otpust carine
uvjetovan s tim, da se roba izveze iz carinskog područja ili unese u carinsko
skladište, slobodnu zonu ili slobodno skladište, ili se stavi u drugi carinski
postupak, osim u postupak puštanja u slobodan promet, ili

b) koja se u postupku
unutarnje proizvodnje u sustavu povrata carine pusti u slobodan promet da bi se
izvezla iz carinskog područja u obliku dobivenih proizvoda, ako se podnese
zahtjev u skladu sa člankom 137. Carinskog zakona ili podnositelj ima namjeru
uložiti takav zahtjev.

Roba deklarirana za izvoz koja nije napustila
carinsko područje, smatra se domaćom robom, ako se dokaže da su izvozna
deklaracija i carinske formalnosti radi kojih je bilo potrebno robu izvesti iz
carinskog područja, a prema potrebi i učinke koje je mogla takva deklaracija
proizvesti ukinuti.

Poglavlje 2.
**Carinski status robe**

Članak 319.

Roba koju putnik nosi sa sobom ili u svojoj
osobnoj prtljazi, a nije komercijalne naravi, smatra se domaćom robom ako je
deklarirana kao domaća roba i ako nema sumnje u istinitost deklariranja.
Carinarnica može u slučaju sumnje zahtijevati dodatne isprave.

Članak 320.

Strana roba koja se u skladu sa člankom 103.
stavak 2. točka d) Carinskog zakona, prevozi između dva mjesta unutar carinskog
područja u poštanskom prometu (uključujući i pakete), na paketima i pratećim
ispravama mora biti označena naljepnicom, čiji oblik i sadržaj odgovara Prilogu
32. ove Uredbe i njezin je sastav­ni dio.

Poglavlje 3.
**Provedba postupka provoza**

Odjeljak 1. *Postupak*

Članak 321.

 Za robu koja se prevozi u postupku provoza
podnosi se deklaracija za postupak provoza. Deklaracija za postupak provoza
popunjava se na obrascu JCD u skladu s ovom Uredbom.

Pod uvjetima koji su
propisani u člancima 325. do 328. ove Uredbe, može se kao opisni dio
deklaracije za postupak provoza uporabiti popis pošiljaka sukladno obrascu koji
je u Prilogu 33. ove Uredbe, i njezin je sastavni dio. Uporaba popisa pošiljaka
ne utječe na obveze koje treba ispuniti pri otpremi, izvozu ili pri drugom
postupku ili na obveze u svezi s obrascima, koje treba koristiti u tim
postupcima. Kao popis pošiljaka može se uporabiti svaka komercijalna isprava
koja odgovara uvjetima iz članaka 324. do 328. ove Uredbe, te odredbama članaka
322. i 323. ove Uredbe.

Članak 322.

Za obrasce popisa
pošiljaka potrebno je uporabiti papir za pisanje s težinom najmanje 44g/m2,
koji mora biti dovoljno tvrd da se pri normalnoj uporabi ne trga i ne gužva.

Članak 323.

Obrazac popisa
pošiljaka je formata 210 x 297 mm, može biti kraći za 5 mm, i duži za 8 mm
iznad propisane duljine.

Popis pošiljaka može se
ispuniti pisaćim strojem ili pomoću mehanografskog ili sličnog postupka, ili
čitljivo ručno kemijskom olovkom ili tintom s tiskanim slovima.

Obrazac nije dozvoljeno
popravljati brisanjem ili prekrivanjem grešaka. Ispravke se unose križanjem
netočnih riječi i po potrebi upisivanjem točnog podatka. Svaku takvu ispravku
mora potvrditi carinarnica.

Članak 324.

Obrazac popisa
pošiljaka mora sadržavati:

a) naslov »popis
pošiljaka«

b) 70 x 55 mm
veliko polje, koje je razdijeljeno na gornji dio veličine 70 x 15 mm,
namijenjen za unos određenih kratica koje može propisati Carinska uprava –
Središnji ured, i na donji dio veličine 70 x 40 mm, koji je
namijenjen za podatke navedene u članku 328. stavku 3. ove Uredbe.

c) stupce poredane na
sljedeći način s nazivima kako slijedi:

 1. redni broj,

 2. oznake, brojeve, broj i vrsta paketa, opis
robe i oznaku, te broj isprava prethodnog postupka,

 3.
otpremna/izvozna država,

 4. bruto
težina (kg),

 5.
prostor za službene zabilješke.

Širina stupca može se prilagođavati prema
potrebi; međutim, širina stupca pod nazivom »Ispunjava službena osoba« mora
biti široka najmanje 30 mm. Pored toga korisnik za svoje potrebe može koristiti
prazni prostor, osim polja navedenih u točkama a), b) i c) stavka 1. ovog
članka.

Članak 325.

Za popis pošiljaka može se uporabiti samo
prednja strana obrasca.

Ispred svake stavke na tom popisu pošiljaka mora
stajati red­ni broj.

Za svaku pojedinu stavku robe potrebno je po
potrebi upisati oznake, priložene isprave, potvrde i odobrenja.

Vodoravna crta povlači se iza posljednje stavke,
a preostali prazan prostor križa se kako bi se onemogućilo bilo kakvo naknad­no
upisivanje.

Članak 326.

Carinska uprava može kao popis pošiljaka, u skladu
sa člankom 321. stavkom 2. ove Uredbe, odobriti uporabu lista koje ne
ispunjavaju sve zahtjeve iz članka 321. stavka 2. i članka 324. ove Uredbe.

Uporaba takvih lista dozvoljena je samo:

a) ako ih podnose osobe čija evidencija se
temelji na elektronskoj obradi podataka,

b) ako su sastavljene i ispunjene tako da
carinarnicama omogućuju kontrolu bez teškoća, te

c) ako su za svaku stavku robe navedeni broj,
vrsta i oznaka, te brojevi paketa, opis robe, državu otpreme ili državu izvoza,
i bruto masu u kilogramima.

Kao popis pošiljaka u skladu sa stavkom 1. ovog
članka mogu se uporabiti liste s opisom robe koje se izdaju radi ispunjavanja
izvoznih formalnosti, ako te liste ispunjavaju poduzeća koja svoju
dokumentaciju ne sastavljaju pomoću kompjuterske obrade podataka.

Carinska uprava može dopustiti da osobe koje
svoju poslovnu evidenciju vode elektronskom obradom podataka i koje imaju u
skladu sa stavkom 1. i 2. ovog članka odobrenje za uporabu lista po posebnom
uzorku, te liste rabe također pri postupku provoza koji je vezan samo za jednu
vrstu robe, u slučaju da tu mogućnost zahtijeva program za obradu podataka te
osobe.

Članak 327.

Za osjetljivu robu koja podliježe naplati
posebnih poreza (osjetljiva roba), postupit će se na sljedeći način:

a) u deklaraciju za postupak provoza navodi se
tarifna oznaka,

b) na svim primjercima deklaracije za postupak
provoza poprijeko se crvenom bojom u veličini najmanje 100 x 10 mm upiše
zabilješka »OSJETLJIVA ROBA«,

c) primjerci deklaracije za postupak provoza,
koji sadrže zabilješku iz stavka 1. ovog članka moraju biti vraćeni otpremnoj
carinarnici najkasnije sljedeći radni dan od dana kada je bila pošiljka i
deklaracija za postupak provoza podnesena odredišnoj carinarnici. Također, po
podnošenju odredišna carinarnica na propisani način obavijestit će otpremnu
carinarnicu o primljenoj pošiljci.

Članak 328.

Ako glavni obveznik koristi popis pošiljaka za
pošiljku koja sadrži više vrsta robe, popunjava polja 32, 33, 38 i po potrebi
polje 44, a u polje 31 »Pakiranje i opis robe« JCD-a, upisuje se »Roba prema
priloženom popisu pošiljaka«. U tom slučaju nije moguće koristiti dodatni list
JCD-a.

Popis pošiljaka treba priložiti u jednakom broju
kao i obrazac koji se koristi kao deklaracija za postupak provoza.

Popis pošiljaka mora nositi isti broj kao
deklaracija za postupak provoza na koju se popis pošiljaka odnosi. Taj broj se
upisuje pomoću pečata koji sadrži naziv otpremne carinarnice, ili rukom. U
slučaju ručnog upisivanja mora biti ovjeren službenim pečatom otpremne
carinarnice i potpisom carinskog službenika.

Ako je uz jednu deklaraciju za postupak provoza
priloženo više popisa pošiljaka, glavni obveznik ih mora označiti rednim
brojem. Broj priloženih popisa pošiljaka se upisuje u polje 4 deklaracije za
postupak provoza.

Članak 329.

Deklaraciju za postupak provoza mora potpisati
glavni obveznik.

Ako se postupak provoza nastavlja na neki drugi
carinski postupak, treba taj postupak ili odgovarajuću carinsku ispravu upisati
u deklaraciju za postupak provoza.

Članak 330.

Isto prijevozno sredstvo može se uporabiti za
utovar robe kod više otpremnih i za istovar u više odredišnih carinarnica.

Jedna deklaracija za
postupak provoza uključuje samo robu koja je utovarena ili koja će biti
utovarena na jedno prijevozno sredstvo u jednoj otpremnoj carinarnici do jedne
odredišne carinarnice.

U skladu sa stavkom 2.
ovog članka kao jedno prijevozno sredstvo razumiju se sljedeća prijevozna
sredstva koja prevoze robu, pod uvjetom da se roba koja se prevozi otprema
zajedno:

a) cestovno vozilo s
jednom ili više prikolica ili poluprikolica,

b) kompozicija
željezničkih vagona,

c) kontejneri koji su
bili natovareni na jedno prijevozno sred­stvo,

d) brodovi teglenice
koji čine jednu kompoziciju.

Članak 331.

Otpremna carinarnica
prihvaća i evidentira deklaraciju za postupak provoza, određuje rok do kojeg
roba mora stići u odredišnu carinarnicu, i na odgovarajući način poduzima mjere
za identifikaciju robe koje smatra potrebnim.

U slučaju kad carinarnice smatraju potrebnim,
mogu odrediti poseban put. Taj put iznimno na zahtjev glavnog obveznika može
promijeniti samo nadležna carinarnica. Nadležna carinarnica upisuje
odgovarajuću oznaku u deklaraciju za postupak provoza i o tome bez odlaganja
obavještava odredišnu carinarnicu. Carinarnica osigurava sve potrebne mjere za
učinkovito sprječavanje nepravilnosti.

U slučaju više sile prijevoznik može promijeniti
put provoza. Robu i deklaraciju za postupak provoza treba predočiti najbližoj
carinarnici. Carinarnica će obavijestiti otpremnu carinarnicu o promjeni i
upisat će odgovarajuću oznaku u deklaraciju za postupak provoza.

Otpremna carinarnica u deklaraciju za postupak
provoza upisuje potrebne podatke i zadržava primjerak koji joj je namijenjen,
ostale primjerke predaje glavnom obvezniku ili njegovom zastupniku.

Članak 332.

Istovjetnost robe se u pravilu osigurava
stavljanjem carinskih obilježja.

Carinska obilježja su carinska plomba, te otisci
carinskog pečata i štambilja. Kao carinska obilježja smatraju se i opis robe,
ovjereni od carinarnice, koji se upotrebljavaju ako se na carinsku robu ne mogu
staviti carinska obilježja.

Carinska plomba je oblikovani plosnati komad
olova, okrug­log oblika, sa šupljinom u presjeku koja se s jedne strane zavr­šava
jednim otvorom, a s druge strane s dva otvora. Kroz plombu se provlači željezna
žica, špaga i sl.

Pri obilježavanju robe, plomba se žigoše (preša)
carinskim kliještima, na kojima je na jednoj strani urezan grb Republike
Hrvatske, a na drugoj strani broj kliješta i naziv carinarnice.

Svaka carinska kliješta moraju imati poseban
broj.

Carinska plomba može biti izrađena i od drugog
odgova­rajućeg materijala.

Carinski pečat je od gume, okruglog oblika,
presjeka 35 mm, odnosno 18 mm, i na njemu je upisan pun naziv ovlaštene
carinarnice u koncentričnim krugovima oko grba Republike Hrvat­ske, na
hrvatskom jeziku.

Carinski štambilj četverokutnog je oblika
dimenzije 52x25 mm, s ugrađenim pečatom promjera 18 mm.

Štambilj sadrži:

a) na lijevoj strani pečat s državnim grbom
Republike Hrvat­ske, desno od grba je broj pečata, te natpis Republika Hrvatska
na obrubu,

b) na desnoj strani: naziv carinarnice gore,
naziv ispostave dolje, te šifra štambilja uz desni rub okomito, te

c) datumar u sredini desnog dijela štambilja.

Carinska obilježja, carinska kliješta i drugi
materijal potreban za obilježavanje robe, osigurava Carinska uprava Republike
Hrvatske.

Članak 333.

Carinska obilježja se stavljaju:

a) na prostor u kojem je smještena roba, ako
prijevozno sred­stvo ima odobrenje prema drugim propisima, ili ako je otpremna
carinarnica isto ocijenila kao odgovarajuće za stavljanje carinskih obilježja,

b) u iznimnim slučajevima na svaki paket
zasebno.

Prijevozna sredstva primjerena za stavljanje
carinskih obilje­žja su:

a) na koje je moguće jednostavno i učinkovito
namjestiti carin­ska obilježja,

b) koja su konstruirana tako da nije moguće
dodavati ili vaditi robu bez ostavljanja vidljivog traga na oznaci ili
oštećenja carinskih obilježja,

c) u kojima nema skrivenih prostora u kojima bi
bilo moguće skriti robu, te

d) u kojima su prostori namijenjeni za ukrcaj
robe lako dostupni za carinsku kontrolu.

Otpremna carinarnica može odustati od stavljanja
carinskih obilježja, ako je istovjetnost robe moguće osigurati na osnovu opisa
u deklaraciji za postupak provoza ili u priloženim ispravama, uz poštivanje mjera
za utvrđivanje istovjetnosti.

Članak 334.

Prijevoz robe moraju pratiti primjerci
deklaracije za postupak provoza, koje otpremna carinarnica predaje glavnom
obvezniku ili njegovom opunomoćeniku.

Primjerke deklaracije za postupak provoza treba
predočiti na svaki zahtjev carinarnice.

Članak 335.

Ako se roba utovaruje ili istovaruje pri
carinarnici koja nije otpremna carinarnica ili odredišna carinarnica, potrebno
je priložiti primjerke deklaracije za postupak provoza ispostavljene kod
otpremne carinarnice.

Članak 336.

Roba navedena u deklaraciji za postupak provoza
može se pretovariti na drugo prijevozno sredstvo pod nadzorom carine.
Carinarnica u tom slučaju unosi u deklaraciju za postupak provoza odgovarajuće
izmjene.

Carinarnica prema uvjetima koje sama odredi može
dopustiti pretovar robe bez neposrednog carinskog nadzora. Pri takvom pretovaru
mora prijevoznik u deklaraciji za postupak provoza navesti odgovarajuće podatke
i obavijestiti carinarnicu da pretovar službeno potvrdi.

Članak 337.

Ako se u tijeku
prijevoza nenamjerno, izvan kontrole prijevoznika oštete carinska obilježja,
prijevoznik mora o tome obavijestiti carinarnicu koja će o tome sastaviti
zapisnik. Nadležna carinarnica stavit će nova carinska obilježja.

U slučaju nesreće zbog
koje je potreban pretovar na drugo prijevozno sredstvo, na odgovarajući način
primjenjuje se članak 336. ove Uredbe.

U slučaju neposredne
opasnosti zbog koje je potrebno odmah istovariti cjelokupni teret ili jedan
njegov dio, prijevoznik može poduzeti radnje na osobnu odgovornost. Poduzete
radnje upisuje u deklaraciju za postupak provoza. U tom slučaju odgovarajuće se
primjenjuje stavak 1. ovog članka.

Ako prijevoznik ne može
ispuniti rok iz članka 331. ove Uredbe radi nesreće ili drugog događaja u
prijevozu, o tome mora obavijestiti carinarnicu iz stavka 1. ovog članka koja
će upisati odgovarajuću zabilješku u deklaraciju za postupak provoza.

Članak 338.

Odredišnoj carinarnici
potrebno je podnijeti robu i deklaraciju za postupak provoza.

Odredišna carinarnica,
na primjerku 5 deklaracije za postupak provoza, upisuje podatke o kontrolama
koje su izvršene i bez odgode šalje otpremnoj carinarnici, a primjerak 4
zadržava.

U slučaju kada nadležna
carinarnica smatra potrebnim, može na zahtjev glavnog obveznika i u suglasnosti
s otpremnom carinarnicom promijeniti odredišnu carinarnicu. Nadležna
carinarnica o promjeni odmah obavještava prethodnu odredišnu carinarnicu i
unese odgovarajuću oznaku u provoznu deklaraciju.

Rok za podnošenje robe odredišnoj carinarnici,
kojega odredi otpremna carinarnica, obvezuje druge carinarnice i one ga ne
smiju mijenjati.

Ako je roba odredišnoj carinarnici podnesena po
proteku roka kojega je odredila otpremna carinarnica, a nepoštivanje tog roka
proizlazi iz okolnosti za koje nije odgovoran prijevoznik ili glavni obveznik,
smatrat će se da je roba podnesena u roku.

Članak 339.

Potvrda primitka će se izdati na zahtjev osobe,
koja je pri odredišnoj carinarnici podnijela robu s odgovarajućom deklaracijom
za postupak provoza.

Za potvrdu primitka kojom se dokazuje da je
deklaracija za postupak provoza i na njoj navedena roba podnesena odredišnoj
carinarnici, koristi se odrezak na poleđini primjerka broj 5 JCD.

Potvrdu primitka
unaprijed popunjava osoba iz stavka 1. ovog članka. Zabilješka odredišne
carinarnice je obvezujuća samo za podatke sadržane u tom prostoru.

Članak 340.

Ukoliko otpremna
carinarnica ne primi dokaz o završetku provoznog postupka u roku od 8 dana od
dana prihvata provozne deklaracije, pokrenut će postupak s namjerom
prikupljanja podataka potrebnih za završetak postupka, ili s namjerom:

– utvrđivanja da li je
nastao carinski dug,

– utvrđivanja dužnika.

Ako je otpremna
carinarnica ima saznanja da provozni postupak nije završen, ili sumnja da nije
završen, bez odlaganja će započeti postupak prikupljanja podataka.

Postupak prikupljanja
podataka će započeti također u slu­čaju, ako se naknadno pokaže da je dokaz o
završetku provoznog postupka krivotvoren.

 Radi pokretanja postupka prikupljanja
podataka, otpremna carinarnica će poslati zahtjev skupa sa svim potrebnim
podacima odredišnoj carinarnici.

Članak 341.

Ako i nakon provedenog
postupka iz članka 340. ove Uredbe, nije bilo moguće utvrditi da je postupak
provoza završen, otpremna carinarnica će glavnom obvezniku poslati obavijest, u
kojem će odrediti rok za podnošenje dokaza o pravilnom zavr­šetku provoznog
postupka.

Ako u roku određenom u
obavijesti, glavni obveznik ne podnese dokaz o pravilnom završetku postupka,
obračunat će se carinski dug.

Članak 342.

Dokazivanje o pravilnom
završetku postupka provoza provodi se kod nadležne carinarnice tako da se:

a) podnesu carinske ili
komercijalne isprave koje je potvrdila carinarnica, iz kojih je vidljivo da je
roba bila podnesena odredišnoj carinarnici ili u slučajevima iz članka354.
ove Uredbe, pri ovlaštenom primatelju. Ta isprava mora sadržavati podat­ke za
utvrđivanje istovjetnosti robe; ili

b) podnese carinska
isprava koju je izdala druga država u kojoj je roba stavljena u carinski
postupak ili postupanje ili prijepis ili fotokopiju te isprave. Prijepis ili
fotokopiju mora ovjeriti ili tijelo koje je potvrdilo izvornik, ili upravno
tijelo dotične države, ili hrvatsko upravno tijelo. Isprava mora sadržavati
podatke za utvrđivanje istovjetnosti robe.

Poglavlje 4. **Prijevoz
domaće robe preko stranog carinskog područja**

Članak 343.

Prijevoz domaće robe preko stranog carinskog
područja obav­lja se u okviru postupka provoza. Za takvu robu se otpremnoj
carinarnici, pri kojoj roba privremeno ulazi u drugu državu, podnosi
deklaracija za postupak provoza. Na deklaraciji za postupak provoza mora biti u
polju 44 zabilješka: »Prijevoz domaće robe preko stranog carinskog područja«.
Opis robe u deklaraciji za postupak provoza mora biti takav da nedvojbeno
omogući utvrđivanje istovjetnosti robe prilikom ponovnog ulaska u Repub­liku
Hrvatsku. Carinarnica mora pri istupu robe pregledati robu i u polju D upisati,
da je činjenično stanje robe u skladu sa podacima u deklaraciji za postupak
provoza. Odredišna carinarnica pri ponovnom ulasku u Republiku Hrvatsku robu
pušta u slobodan promet na temelju deklaracije za postupak provoza i šalje
otpremnoj carinarnici primjerak broj 5 JCD.

Jamstvo za prijevoz
robe iz stavka 1. ovog članka nije potrebno.

Bez obzira na stavak 1.
ovog članka za prijevoz robe preko stranog carinskog područja u željezničkom
prometu, može se koristiti teretni list CIM ili predajni list TR.

U tom slučaju
odgovarajuće će se primijeniti stavak 1. ovog članka.

Članak 344.

Iznimno od članka 343.
stavak 1. ove Uredbe, prijevoz domaće robe preko stranog carinskog područja –
Neumskog koridora obavlja se uz predočenje pojednostavnjene deklaracije koja
može biti u obliku komercijalne isprave – računa, otpremnice, dostavnice,
izdatnice, popisa robe i sl., sukladno Protokolu o slobodnom i nesmetanom
prolazu prometa u tranzitu, kojeg su sklopile Republika Bosna i Hercegovina i
Republika Hrvatska.

Poglavlje 5.
**Pojednostavnjeni postupci**

Odjeljak 1.
Pojednostavnjenje formalnosti pri otpremnoj i odredišnoj carinarnici

Članak 345.

Kada se roba prevozi u postupku provoza, formalnosti
se mogu pojednostavniti u skladu s ovim odjeljkom.

Ovaj odjeljak se ne primjenjuje za robu iz
članka 327. ove Uredbe.

Pododjeljak 1. *Formalnosti
pri otpremnoj carinarnici*

Članak 346.

Carinska uprava – Središnji ured može osobi koja
ispunjava uvjete iz članka 347. ove Uredbe, i koja namjerava robu prevoziti u
postupku provoza (u daljnjem tekstu: ovlašteni pošiljatelj) , dopustiti da to
učini bez podnošenja robe otpremnoj carinarnici i podnošenja deklaracije za
postupak provoza za tu robu.

Članak 347.

Odobrenje u skladu sa
člankom 346. ove Uredbe može se izdati samo osobama koje:

a) redovno šalju robu,

b) svojim evidencijama carinarnicama omogućuju
nadzor nad postupkom,

c) su položile jamstvo, kada je po propisima o
postupku provoza potrebno podnijeti jamstvo,

d) nisu teže kršile ili nisu ponavljale kršenje
carinskih ili uvoznih/poreznih propisa.

Carinska uprava – Središnji ured može opozvati
odobrenje, ako ovlašteni pošiljatelj više ne ispunjava uvjete propisane u stav­ku
1. ovog članka ili krši propise iz ovog pododjeljka ili se ne pridržava uvjeta
iz odobrenja.

Članak 348.

Odobrenje koje izdaje Carinska uprava –
Središnji ured mora sadržavati najmanje sljedeće podatke:

a) carinarnice koje su kao otpremne carinarnice
nadležne za postupak provoza,

b) rok i sve ostale pojedinosti vezane uz
prijavu pošiljke predviđene za postupak provoza koje mora obaviti ovlašteni
pošiljatelj pri otpremnoj carinarnici, kako bi ona prije otpreme robe po
potrebi mogla obaviti kontrolu,

c) rok u kojem je potrebno robu podnijeti
odredišnoj carinarnici, te

d) potrebne mjere za osiguranje istovjetnosti.
Carinska uprava – Središnji ured može odlučiti da ovlašteni pošiljatelj na
prijevozna sredstva ili pakete mora staviti unaprijed propisana carinska
obilježja.

Članak 349.

U odobrenju se određuje da je polje koje treba
ispuniti na deklaraciji za postupak provoza za prijavu za postupak provoza,
potrebno:

a) unaprijed ovjeriti pečatom carinarnice i
potpisom carinskog službenika, ili

b) ga mora ovlašteni
pošiljatelj ovjeriti s otiskom posebnog metalnog pečata, kojeg odobri Carinska
uprava – Središnji ured; otisak tog pečata je na obrasce moguće utisnuti
unaprijed, ako tiskanje izvrši tiskara s odgovarajućim odobrenjem Carinske
uprave – Središnjeg ureda.

Ovlašteni pošiljatelj
mora polje A dopuniti navođenjem datuma otpreme i u deklaraciju za postupak
provoza upisati broj u skladu s odlukom iz odobrenja.

Carinska uprava –
Središnji ured može dopustiti uporabu drugih obrazaca koji moraju biti
opremljeni s raspoznavajućim znakom.

Članak 350.

Najkasnije uz otpremu
robe ovlašteni pošiljatelj mora podnijeti pravilno ispunjenu deklaraciju za
postupak provoza, s tim da u primjercima broj 1 i 4 u polje D »Kontrola
otpremne carinarnice« upiše rok za podnošenje robe odredišnoj carinarnici,
mjere za utvrđivanje istovjetnosti robe i zabilješku: »Pojednostavnjeni
postupak«.

Po otpremi je potrebno
primjerak broj 1 deklaracije za postupak provoza poslati otpremnoj carinarnici.
Carinska uprava – Središnji ured može u odobrenju odlučiti da treba primjerak
broj 1 poslati otpremnoj carinarnici istovremeno kada se popuni deklaracija za
postupak provoza. Ostali primjerci prate robu u skladu sa člancima 321. i 324.
do 342. ove Uredbe.

Ako otpremna
carinarnica pri otpremi pošiljke izvrši kontrolu, to će upisati u polje D
»Kontrola otpremne carinarnice« na primjercima broj 1 i 4 deklaracije za
postupak provoza.

Članak 351.

Pravilno popunjena i u skladu sa člankom 350.
ove Uredbe, dopunjena deklaracija za postupak provoza ima jednaku valjanost kao
deklaracija za uobičajeni postupak provoza. Ovlašteni poši­ljatelj koji je
potpisao deklaraciju, postaje glavni obveznik.

Članak 352.

Carinska uprava – Središnji ured može ovlaštenog
pošiljate­lja osloboditi potpisivanja deklaracija za postupak provoza za
deklaracije koje su bile podnesene elektronskom razmjenom ili automatskom
obradom podataka, ako su opremljene otiskom posebnog pečata propisanog sukladno
članku 201. ove Uredbe. Odobrenje će se izdati pod uvjetom da se ovlašteni
pošiljatelj pri Carinskoj upravi – Središnjem uredu pismeno obveže da će za sve
postupke provoza za koje će koristiti deklaracije za postupak provoza s otiskom
posebnog pečata, nastupati kao glavni obveznik.

Deklaracije za postupak provoza izrađene u
skladu sa stav­kom 1. ovog članka moraju u polju predviđenom za potpis glavnog
obveznika sadržavati tekst »Oslobođeno potpisa«.

Članak 353.

Ovlašteni pošiljatelj mora:

a) poštivati carinske propise, prije svega
odredbe ovog odjelj­ka, te uvjete za izvođenje pojednostavnjenja određenih u
odobrenju,

b) sigurno čuvati
posebni pečat ili obrasce s otisnutim pečatom otpremne carinarnice ili s
otiskom posebnog pečata.

Pri zlouporabi obrazaca
s otiskom pečata otpremne carinarnice ili otiskom posebnog pečata, ovlašteni
pošiljatelj je bez obzira na to tko je zlouporabio obrasce i bez obzira na
kaznene mjere, odgovoran za plaćanje uvoznih i drugih davanja za robu koja se
prevozi sa tim obrascima, ako carinarnici ne dokaže da je poduzeo sve mjere
navedene u stavku 1. točki b. ovog članka.

Pododjeljak 2. *Formalnosti
pri odredišnoj carinarnici*

Članak 354.

Carinska uprava - Središnji ured može dopustiti
da robu koja se prevozi u postupku provoza nije potrebno podnijeti odredišnoj
carinarnici ako je roba namijenjena osobi koja ispunjava uvjete iz članka 355.
ove Uredbe (u daljnjem tekstu: ovlašteni primatelj) i ima odgovarajuće
odobrenje kojega je izdala Carinska uprava – Središnji ured.

U slučajevima iz stavka
1. ovog članka glavni obveznik za postupak provoza ispunio je svoje obveze iz
članka. 107. stavka 1. Carinskog zakona kada je primjerke deklaracija za
postupak provoza koje su pratile robu te robu u nepromijenjenom stanju, podnio
ovlaštenom primatelju u propisanom roku i u mjestu koje je određeno u odobrenju
i ako su bile poštivane mjere za utvrđivanje istovjetnosti.

Za svaku pošiljku koja
je bila podnesena u skladu sa stav­kom 2. ovog članka, ovlašteni primatelj
ispostavlja na zahtjev prijevoznika potvrdu kojom potvrđuje da je primio
deklaraciju za postupak provoza i robu, sukladno članku 339. ove Uredbe.

Članak 355.

Odobrenje iz članka
354. ove Uredbe izdaje Carinska uprava – Središnji ured samo osobama koje:

a) redovito primaju robu u postupku provoza,

b) sa svojim evidencijama omogućuju
carinarnicama kontrolu nad postupkom i poslovanjem, te

c) nisu teže kršile ili
nisu ponavljale kršenje carinskih ili uvoznih/poreznih propisa.

Carinska uprava –
Središnji ured može ukinuti odobrenje, ukoliko ovlašteni primatelj više ne
ispunjava uvjete iz stavka 1. ovog članka ili krši carinske propise iz ovog
poglavlja ili odobrenja.

Članak 356.

Odobrenje koje izdaje
Carinska uprava – Središnji ured mora sadržavati najmanje sljedeće podatke:

a) carinarnicu ili
carinarnice, koje su kao odredišne carinarnice nadležne za nadzor nad
pošiljkama, koje prima ovlašteni primatelj,

b) rok i način
obavještavanja odredišne carinarnice o pri­spije­ću pošiljke zbog mogućih mjera
carinskog nadzora.

Osim u slučajevima iz
članka 358. ove Uredbe, Carinska uprava – Središnji ured može u odobrenju
odlučiti da li odredišna carinarnica mora poduzeti bilo kakve radnje prije nego
ovlašteni primatelj može raspolagati primljenom robom, bez prisustva odredišne
carinarnice.

Članak 357.

O pošiljkama koje su
prispjele ovlaštenom primatelju ili na drugo mjesto koje je navedeno u
odobrenju, ovlašteni primatelj mora:

a) odmah i na način
koji je određen u odobrenju, obavijestiti odredišnu carinarnicu o mogućem
višku, manjku, zamjeni ili o drugim nepravilnostima, te o oštećenjima carinskih
obilježja,

b) odredišnoj
carinarnici odmah poslati primjerke deklaracije za postupak provoza koja je
pratila robu i ujedno navesti datum prispijeća i stanje stavljenih carinskih
obilježja.

Odredišna carinarnica
na primjerke deklaracije za postupak provoza unosi propisane podatke.

Pododjeljak 3.
Ograničenja
kod pojednostavnjenih postupaka provoza

Članak 358.

Za pojedine vrste robe Carinska uprava –
Središnji ured može ograničiti pojednostavnjene postupke iz članka 346. odnos­no
članka 354. ove Uredbe.

Članak 359.

Ako se ne podnosi
deklaracija za postupak provoza pri otpremnoj carinarnici za robu koja se
prevozi u skladu s člancima 360. do 388. ove Uredbe sa teretnim listom CIM ili
predajnim listom TR, carinarnica određuje potrebne mjere za utvrđivanje
označavanja primjeraka 1, 2 i 3 teretnog lista CIM ili primjeraka 1, 2 i 3A
predajnog – lista TR.

Ako je roba koja se
prevozi u skladu sa člancima 360. do 388. ove Uredbe namijenjena ovlaštenom
primatelju, Carinska uprava – Središnji ured može, bez obzira na članak 354.
stavak 2. i članak 357. stavak 1. točku b) ove Uredbe, odlučiti da primjerke 1,
2 i 3 teretnog lista CIM ili primjerke 1, 2 i 3A predajnog lista TR odredišnoj
carinarnici neposredno podnesu hrvatske željeznice ili prijevoznik.

Odjeljak 2. *Pojednostavnjene formalnosti pri
prijevozu robe u željezničkom prijevozu*

Pododjeljak 1. *Opće
odredbe*

Članak 360.

Ako se roba prevozi u postupku provoza,
odgovarajuće formalnosti mogu se uz odobrenje Carinske uprave – Središnjeg
ureda pojednostavniti u skladu sa člancima 361. do 372. i člankom 388. ove
Uredbe, ako prijevoz robe obavljaju hrvatske željeznice i ako se prijevoz robe
u postupku provoza obavlja na temelju međunarodnog teretnog lista CIM.

Članak 361.

Teretni list CIM koristi se za robu koja se
prevozom u postupku provoza kao deklaracija za postupak provoza.

Članak 362.

Hrvatske željeznice vode evidenciju u svezi s
provozam robe.

U svrhu nadzora i kontrole provoza, evidencija
iz stavka 1. ovoga članka na raspolaganju su mjerodavnim carinarnicama. Na
zahtjev carinarnice hrvatske željeznice dostavit će izvod iz evidencije iz
stavka 1. ovoga članka, kao i prateće prijevozne isprave.

Članak 363.

Hrvatske željeznice koje preuzimaju na prijevoz
robu koju prati teretni list CIM i koji se koristi kao deklaracija za postupak
provoza, glavni su obveznik za taj postupak.

Hrvatske željeznice su glavni obveznik za
postupak provoza za pošiljke, koje ulaze u carinsko područje, iako su ih na
prijevoz preuzele željeznice drugih zemalja.

Članak 364.

Hrvatske željeznice brinu se za označavanje
pošiljaka u postupku provoza s naljepnicom na teretnom listu CIM, čiji sadržaj
i oblik odgovara Prilogu 34. ove Uredbe i njezin je sastavni dio.

Naljepnicu treba
nalijepiti na teretni list CIM i na vagon u slučaju da jedna pošiljka popunjava
cijeli vagon u kojem je teret; u ostalim slučajevima na paket odnosno pakete.

Naljepnicu iz stavka 1.
ovog članka može se zamijeniti s otiskom pečata u zelenoj boji s nacrtanim
piktogramom, čiji sadržaj i oblik propisuje ministar financija.

Članak 365.

U slučajevima promjene
ugovora o prijevozu zbog kojeg se:

a) prijevoz koji bi se
morao završiti izvan carinskog područja, završava u njemu ili

b) prijevoz, koji bi se
morao završiti na carinskom području, završava izvan njega,

hrvatske željeznice mogu ugovor o prijevozu
izmijeniti samo uz prethodno odobrenje otpremne carinarnice.

U svim ostalim slučajevima hrvatske željeznice
mogu izvr­šiti izmjene ugovora, s tim da odmah obavijeste otpremnu carinarnicu
o učinjenim izmjenama u ugovoru.

Članak 366.

Ako prijevoz u postupku provoza započne u
carinskom području, i u njemu će se i završiti, teretni list CIM podnosi se
otpremnoj carinarnici.

Otpremna carinarnica u polje namijenjeno za
carinarnicu u teretnom listu CIM, upisuje kraticu koju odredi Carinska uprava –
Središnji ured koju s pečatom potvrđuje otpremna carinarnica.

Svi primjerci teretnog lista CIM se vraćaju
podnositelju.

Odredišna carinarnica je ona carinarnica na
čijem se pod­ručju nalazi odredišna željeznička postaja. Ako je roba puštena u
slobodan promet ili je za nju odobren drugi carinski postupak na željezničkoj
postaji koja nije navedena kao odredišna postaja, ulogu odredišne carinarnice
preuzima carinarnica na čijem se području nalazi ta postaja.

Zbog provođenja kontrole postupka provoza u
skladu sa člankom 362. ove Uredbe, hrvatske željeznice moraju, u skladu sa
dogovorom s nadležnom carinarnicom, dati na raspolaganje sve primjerke teretnog
lista CIM.

Članak 367.

Ako mjere osiguranja koje primjenjuju hrvatske
željeznice za utvrđivanje istovjetnosti robe zadovoljavaju, otpremna
carinarnica na prijevozna sredstva ili pakete ne stavlja carinska obilježja.

Članak 368.

U slučajevima iz članka 366. stavka 4. ove
Uredbe hrvatske željeznice podnose odredišnoj carinarnici teretni list CIM, te
kopiju prvog primjerka.

Odredišna carinarnica vraća hrvatskim
željeznicama teretni list CIM, nakon što u njega unese oznaku, a kopiju prvog
primjerka zadržava.

Članak 369.

Ako prijevoz započne u carinskom području i
završava izvan njega, primjenjuju se članci 366. i 367. ove Uredbe.

Radnje odredišne carinarnice preuzima
carinarnica na čijem području se nalazi granična željeznička postaja, preko
koje po­šiljke napuštaju carinsko područje.

Pri odredišnoj carinarnici ne obavljaju se
nikakve formalnosti.

Članak 370.

Ako prijevoz započne izvan carinskog područja i
neće se u njemu završiti, carinarnica koja se nalazi na području granične
željezničke postaje preko koje roba ulazi u carinsko područje Republike
Hrvatske, smatra se otpremnom carinarnicom.

Pri otpremnoj
carinarnici nije potrebno obaviti nikakve formalnosti.

Radnje odredišne
carinarnice preuzima carinarnica na čijem području se nalazi odredišna
željeznička postaja. Pri odredišnoj carinarnici obavljaju se postupci,
predviđeni u članku 368. ove Uredbe.

Ako je roba na mjesnoj
postaji puštena u slobodan promet ili je za nju odobren drugi carinski postupak,
carinarnica te postaje djeluje kao odredišna carinarnica. Ta carinarnica
potvrdit će teretni list CIM i kopiju prvog primjerka, kojeg podnose hrvatske
željeznice s upisanim sljedećim oznakama: »Ocarinjeno«. Carinarnica će bez
odlaganja vratiti teretni list CIM hrvatskim željeznicama, nakon što ih je
ovjerila pečatom, te zadržava kopiju prvog primjerka.

Postupak naveden u stavku 4. ovog članka ne
primjenjuje se na proizvode koji podliježu naplati posebnih poreza navedenih u
Zakonima o posebnim porezima.

Za postupke navedene u stavku 4. ovog članka
odredišna carinarnica ima pravo provjeriti navode koje je na teretni list CIM
unijela carinarnica nadležna za nadzor mjesne postaje.

Članak 371.

Ako prijevoz počne izvan carinskog područja i
završava izvan njega, naloge otpremne i odredišne carinarnice preuzima
carinarnica navedena u članku 370. st. 1. odnosno članku 369. st. 2. ove
Uredbe.

Pri otpremnoj i odredišnoj carinarnici ne
obavljaju se nikak­ve formalnosti.

Članak 372.

U slučajevima iz članaka 370. i 371. ove Uredbe,
ta se roba smatra stranom robom.

Pododjeljak 2. *Odluke
koje se odnose na robu koja se prevozi u velikim kontejnerima*

Članak 373.

Ako se roba prevozi u
postupku provoza, odgovarajuće se pojednostavnjuju formalnosti u skladu sa
člancima 374. do 388. ove Uredbe za prijevoz robe u velikim kontejnerima, koje
za izvođača željezničkih prijevoznih usluga obavljaju prijevoznici na temelju
predajnog lista TR. Takav prijevoz može, osim željez­ničkog prijevoza od
otpremne do odredišne željezničke postaje, obuhvatiti i druge vrste prijevoza i
prijevoznih usluga u kombiniranom prijevozu.

Članak 374.

Za potrebe ovog
pododjeljka pojedini izrazi imaju sljedeće značenje:

a) »prijevoznik«:
poduzeće, koje su osnovali izvođači željezničkih prijevoznih usluga za prijevoz
robe u velikim kontejnerima uz uporabu predajnih listova TR, čiji su sudionik i
hrvat­ske željeznice,

b) »veliki kontejner«:
kontejner definiran u skladu sa Carinskom konvencijom o kontejnerima.

 1. oblikovan tako da se može ispravno
zapečatiti u skladu sa člankom382.ove Uredbe,

 2. takve veličine da površina omeđena
četirima donjim vanjskim uglovima nije manja od 7 m2.

c) »predajni list TR«:
podrazumijeva ispravu koja obuhvaća ugovor o prijevozu kojim prijevoznik
organizira prijevoz jednog ili više velikih kontejnera od pošiljatelja
primatelju u među­narod­nom prijevozu. U gornjem desnom uglu svaki predajni
list TR ima radi identifikacije serijski broj. Serijski broj je sastavljen od
osam brojeva ispred kojih stoji oznaka TR.

Predajni list TR je
sastavljen iz sljedećih primjeraka po rednom broju:

1. br. 1: primjerak za
upravu prijevoznika,

2. br. 2: primjerak za
predstavnika prijevoznika na odredišnoj željezničkoj postaji,

3. br. 3A: primjerak za
carinarnicu,

4. br. 3B: primjerak za
primatelja,

5. br. 4: primjerak za
upravu prijevoznika,

6. br. 5: primjerak za
predstavnika prijevoznika na otpremnoj željezničkoj postaji,

7. br. 6: primjerak za
pošiljatelja.

Svaka stranica predajnog lista TR, osim stranice
3A, ozna­čena je uz svoj desni rub zelenom trakom širokom otprilike 4 cm.

d) »popis velikih kontejnera«, u daljnjem
tekstu: »popis«, podrazumijeva ispravu pridodanu predajnom listu TR kao njegov
nedjeljivi dio, a koji služi za obuhvaćanje pošiljke od nekoliko velikih
kontejnera iz jedne otpremne postaje do jedne odredišne postaje na kojima se
obavljaju carinske formalnosti.

 Popis se
podnosi u istom broju primjeraka kao predajni list TR na koji se odnosi.

 Broj
popisa upisuje se u rubriku namijenjenu za upis broja upisa u gornjem desnom
uglu predajnog lista TR. U gornjem desnom uglu svakog popisa, potrebno je
upisati serijski broj pripadajućeg predajnog lista TR.

e) »najbliža odgovarajuća željeznička postaja«:
mjesto utovara ili istovara najbližoj željezničkoj postaji ili terminalu kod
koje se mogu pretovariti kontejneri navedeni u točki b) ovog članka.

Članak 375.

Predajni list TR i drugi međunarodno priznati
obrasci koje koristi prijevoznik za robu koja se prevozi u postupku provoza,
koristi se kao deklaracija za postupak provoza.

Članak 376.

Prijevoznik mora evidencije koje se vode pri
centralnoj obračunskoj službi, dati na uvid nadležnim carinarnicama radi
kontrole.

Prijevoznik mora carinarnicama na njihov zahtjev
poslati sve isprave, evidencije ili informacije, koje su povezane sa
otpremljenim pošiljkama ili pošiljkama koje se šalju i koje carinarnice
smatraju potrebnim.

U slučajevima kada se
predajni list TR u skladu sa člankom 375. ove Uredbe koristi kao deklaracije za
postupak provoza, prijevoznik ili njegov zastupnik obavijestit će:

a) odredišnu carinarnicu,
ako primi primjerak 1 predajnog lista TR bez oznake,

b) otpremnu
carinarnicu, ako nije dobila natrag primjerak 1 predajnog lista TR i
prijevoznik ne može utvrditi da je dotična pošiljka podnesena odredišnoj
carinarnici u skladu s propisima ili ako je pošiljka u skladu s člankom 394.
ove Uredbe napustila carinsko područje.

Članak 377.

Hrvatske željeznice su
glavni obveznik za pošiljke koje preuzmu na prijevoz.

Hrvatske željeznice su
glavni obveznik za postupak provoza za pošiljke iz članka 373. ove Uredbe, koje
ulaze na carinsko područje, i kada su ih na prijevoz preuzele željeznice druge
države.

Članak 378.

Ako je u prijevozu koji
se ne odvija u željezničkom prometu do otpremne željezničke postaje ili od
odredišne željezničke postaje potrebno obaviti carinske formalnosti, u pojedini
predajni list TR dozvoljeno je upisati samo jedan veliki kontejner.

Članak 379.

Prijevoznik se brine o označavanju prijevoza
koji se odvija u postupku provoza. Prijevoz se označava naljepnicom iz članka
364. ove Uredbe. Naljepnicu treba nalijepiti na predajni list TR i na velike
kontejnere.

Naljepnica navedena u stavku 1. ovog članka može
se nadomjestiti i otiskom pečata u zelenoj boji s nacrtanim piktogramom iz
članka 364. ove Uredbe.

Članak 380.

Pri promjeni ugovora o prijevozu, radi kojeg:

a) se prijevoz koji bi se morao završiti izvan
carinskog područja, završi u njemu, ili

b) se prijevoz, koji bi se morao završiti u
carinskom pod­ručju, završi izvan njega,

prijevoznik može promijeniti ugovor o prijevozu
po prethod­nom odobrenju otpremne carinarnice.

U svim ostalim slučajevima prijevoznik može
promijeniti ugovor o prijevozu, ali o tome mora bez odlaganja obavjestiti
otpremnu carinarnicu.

Članak 381.

Ako se prijevoz u postupku provoza počne na
carinskom području, i na njemu se završava, predajni list TR se podnosi
otpremnoj carinarnici.

Otpremna carinarnica polje namijenjeno za
carinarnicu u primjercima 2, 3A i 3B predajnog lista TR popunjava kraticom koju
propisuje Carinska uprava – Središnji ured i potvrđuje se pečatom otpremne
carinarnice.

Svi primjerci predajnog lista TR vraćaju se
podnositelju.

Predajni list TR za robu navedenu u stavku 2.
ovog članka treba podnijeti istoj odredišnoj carinarnici kod koje se podnosi
roba za carinski postupak puštanja u slobodan promet ili za drugi carinski
postupak.

Članak 382.

Istovjetnost robe se utvrđuje u skladu sa
člankom 332. i 333. ove Uredbe. S obzirom na mjere koje poduzimaju hrvatske
željeznice za utvrđivanje istovjetnosti robe otpremna carinarnica na velike
kontejnere u načelu ne stavlja plombu. Ako se kontejneri pečate, to se upisuje
u polje za carinska obilježja u primjercima 3A i 3B predajnog lista TR.

Članak 383.

U slučaju iz članka
381. stavka 4. ove Uredbe prijevoznik odredišnoj carinarnici podnosi primjerke
1, 2 i 3A predajnog lista TR.

Odredišna carinarnica
vraća primjerke 1 i 2 prijevozniku nakon unosa zabilješki i zadržava primjerak
3A.

Članak 384.

Ako prijevoz počne na
carinskom području, i ako se okonča izvan njega, primjenjuju se odredbe članka
381. i 382. ove Uredbe.

Ulogu odredišne carinarnice preuzima carinarnica
na čijem području se nalazi željeznička granična postaja, preko koje poši­lj­ka
napušta carinsko područje.

Pri odredišnoj carinarnici nisu potrebne nikakve
formalnosti.

Članak 385.

Ako prijevoz počne izvan carinskog područja i u
njemu će se okončati, ulogu otpremne carinarnice preuzima carinarnica na čijem
području se nalazi granična željeznička postaja preko koje pošiljka ulazi u
carinsko područje. Pri otpremnoj carinarnici nisu potrebne nikakve formalnosti.

Ulogu odredišne carinarnice preuzima ista
carinarnica pri kojoj se podnosi roba.

Pri odredišnoj carinarnici potrebno je obaviti
formalnosti, previđene u članku 383. ove Uredbe.

Članak 386.

Ako prijevoz počne izvan carinskog područja, i
ako se okonča izvan carinskog područja, ulogu otpremne i odredišne carinarnice
preuzima carinarnica navedena u članku 385. stavak 1. i u članku 384. stavak 2.
ove Uredbe.

Pri otpremnoj i odredišnoj carinarnici nisu
potrebne nikakve formalnosti.

Pododjeljak 3. *Ostale odredbe*

Članak 387.

Ako je teretnom listu
CIM ili predajnom listu TR priloženi popis pošiljaka, na njih se primjenjuju
odredbe članaka 321. st. 2. i 324. do 326. ove Uredbe. Broj priloženih popisa
pošiljaka se upisuje u polje za navođenje priloga u teretnom listu CIM ili
predajnom listu TR. U popis pošiljaka pored toga treba navesti broj vagona na
kojeg se odnosi teretni list CIM ili ako je primjereno, broj kontejnera koji
sadrži robu.

U slučaju iz stavka 1.
ovog članka popis pošiljaka koji je priložen teretnom listu CIM ili predajnom
listu TR, njihov je sastavni dio i ima jednaki pravni učinak.

Izvornici popisa
pošiljaka ovjeravaju se u otpremnoj željez­ničkoj postaji.

Pododjeljak 4. *Opseg
uobičajenih i pojednostavnjenih postupaka*

Članak 388.

U slučaju kada se roba
prevozi u postupku provoza pri ispunjavanju teretnog lista CIM ili predajnog
lista TR u polju za navođenje priloga potrebno je čitko upisati podatak o
uporab­ljenim deklaracijama za postupak provoza. Taj podatak mora sadržavati
vrstu isprave, naziv carinarnice koja ga je izdala, te datum i broj svake
uporabljene deklaracije za postupak provoza.

Ako se postupak provoza
provodi s predajnim listom TR u skladu sa člancima 373. do 386. ove Uredbe, u
teretnom listu CIM u polje za priloge, čitko se upisuje, pozivanje na predajni
list TR. Ta zabilješka mora sadržavati navod »Predajni list TR« i serijski
broj.

Poglavlje 6. **Odluke
za posebne vrste prijevoza**

Članak 389.

Postupak provoza
prijenosom robe cjevovodima i električ­nim vodovima, obavlja se u skladu sa stavkama
2. do 6. ovog članka.

Za robu koja se prenosi
cjevovodom, postupak provoza počinje po ulasku na carinsko područje ako roba na
to područje uđe cjevovodom, ili po ulasku u cjevovod ako se roba već nalazi u
carinskom području.

Glavni obveznik za robu
iz stavka 2. ovog članka je osoba odgovorna za cjevovod.

Osoba odgovorna za cjevovod je ujedno i
prijevoznik.

Postupak provoza je završen kada roba koja se
prenosi cjevovodom dospije u objekte primatelja ili je prihvaćena u
distribucijsku mrežu primatelja, te je ubilježena u njegovu poslovnu
dokumentaciju.

Osoba koja se bavi prijevozom robe u skladu sa
ovim člankom, mora voditi evidenciju i carinarnicama omogućiti tako­đer
kontrolu poslovne dokumentacije.

Za prijenos električne energije putem vodova,
odgovarajuće se rabe stavci 2. do 6. ovog članka.

Poglavlje 7.
**Prijevoz i postupci sa obrascem TIR ili ATA**

Članak 390.

Obrazac TIR odnosno obrazac ATA može se
uporabiti kao deklaracija za postupak provoza za prijevoz strane robe i domaće
robe preko carinskog područja, ili od jednog do drugog mjesta na carinskom
području, u skladu sa važećim međunarodnim konvencijama.

Za robu koja se prevozi uz uporabu obrazaca TIR
i ATA, koristi se jamstvo propisano tim konvencijama.

Glava V. DRUGO CARINSKI DOPUŠTENO POSTUPANJE ILI
UPORABA

Poglavlje 1. **Slobodne
zone i slobodna skladišta**

Odjeljak 1. *Opće odredbe*

Članak 391.

Kada se sukladno važećim propisima trgovinske
mjere primjenjuju:

a) pri puštanju robe u slobodan promet, te mjere
se ne primjenjuju na robu koja se unosi u slobodnu zonu ili slobodno skladište
ili dok se roba nalazi u slobodnoj zoni ili slobodnom skladištu, osim ako se
odnosnaroba u slobodnoj zoni ili slobodnom skladištu pušta u slobodan
promet;

b) pri unosu robe u carinsko područje, te mjere
se primjenjuju kada se strana roba smješta u slobodnu zonu ili slobodno
skladište;

c) pri izvozu robe, te mjere se primjenjuju kada
se domaća roba iz slobodne zone ili slobodnog skladišta izvozi iz carinskog
područja. Ta roba podliježe mjerama carinskog nadzora.

Odjeljak 2. Provedba
carinskog nadzora u slobodnoj zoni ili slobodnom skladištu

Članak 392.

Za provođenje carinskog
nadzora mjesno je nadležna carinarnica na području na kojem se nalazi slobodna
zona ili slobodno skladište.

Članak
393.

Područje slobodne zone
ili slobodnoga skladišta mora biti ograđeno na način koji carinarnici omogućuje
provedbu mjera carinskog nadzora.

Stavak 1. ovoga članka odgovarajuće se primjenjuje i na
slobodno skladište.

Članak 394.

Carinarnica obavlja carinsku provjeru unosa ili
iznosa robe povremeno, sukladno kriterijima utvrđenim sustavom za analizu i
procjenu rizika, odnosno kad god posumnja da se ne poštuju važeći carinski
propisi o poslovanju u slobodnoj zoni ili slobodnom skladištu.

Pododjeljak 1.
Djelatnosti
u slobodnoj zoni ili slobodnom skladištu i odobrenje evidencije

Članak 395.

Korisnik slobodne zone ili slobodnog skladišta
(u daljnjem tekstu: korisnik) mora poduzeti potrebne mjere da će osobe koje je
zaposlio za obavljanje djelatnosti u slobodnoj zoni ili slobodnome skladištu
poštivati provedbu mjera carinskog nadzora i provjere.

Članak 396.

Odobrenje carinarnice za vođenje evidencije iz
članka 179. Carinskog zakona korisnik mora ishoditi prije početka obavljanja
djelatnosti u slobodnoj zoni ili slobodnome skladištu.

Nadležna carinarnica donijet će rješenje o
odobrenju za vođenje evidencije samo onim osobama koje daju sva potrebna
jamstva za poslovanje u slobodnoj zoni ili slobodnom skladištu u skladu sa
carinskim propisima.

Članak 397.

Zahtjev za izdavanje odobrenja o vođenju
evidencije podnosi se nadzornoj carinarnici.

U zahtjevu iz stavka 1. ovoga članka navode se
djelatnosti koje korisnik namjerava obavljati u slobodnoj zoni ili slobodnom
skladištu i podaci o vrsti i carinskom statusu robe koja će biti predmet
navedenih djelatnosti, a gdje je to moguće i o carinskom postupku, koji će se
koristiti za izvođenje navedenih djelatnosti. Zahtjev mora sadržavati i sve
druge podatke koji su potrebni radi osiguravanja pravilne primjene carinskih
propisa.

Zahtjeve i druge
isprave koje se odnose na svaki pojedini zahtjev, carinarnica čuva najmanje tri
godine od kraja kalendarske godine u kojoj je korisnik prestao obavljati
djelatnosti u slobodnoj zoni ili slobodnom skladištu.

Članak 398.

Prijedlog korisnika za
vođenje evidencije treba sadržavati sve navode i podatke iz članka 397. stavak
2. ove Uredbe, koji omogućavaju provedbu carinskog nadzora nad poslovanjem
korisnika u slobodnoj zoni ili slobodnom skladištu, u skladu sa carinskim
propisima, carinarnica ćerješenjem odobriti ili odbiti pred­loženi
način vođenja evidencije.

Korisnik po vlastitoj
inicijativi ili na zahtjev carinarnice može zahtijevati izmjene ili dopune
rješenja o odobrenju za vođenje evidencije.

Članak 399.

Ako rješenjem
carinarnice odobreni način vođenja evidencije ne omogućava ili više ne
omogućava djelotvornu provedbu mjera carinskog nadzora nad poslovanjem
korisnika u slobodnoj zoni ili slobodnome skladištu, carinarnica će od
korisnika zatražiti da u roku određenom prema okolnostima slučaja predloži
odgovara­juće izmjene ili dopune u načinu vođenja evidencije.

Ako korsnik u određenom
roku ne predloži odgovarajuće izmjene ili dopune u načinu vođenja evidencije
ili ako u više navrata utvrdi veće nepravilnosti u načinu vođenja evidencije,
odnosno manjak ili nestanak robe koji nije moguće na prihvatljiv način
objasniti, s pozivom na članak 10. Carinskog zakona carinarnica će ukinuti
rješenje o odobrenju načina vođenja evidencije.

Kada carinarnica ukine rješenje o vođenju
evidencije u skladu sa stavkom 2. ovoga članka, korisnik ne smije više
obavljati djelatnosti na koje se odnosi ukinuta odobrena evidencija. Postojeće
zalihe robe se tretiraju kao da je roba unesena ili po­nov­no unesena u
carinsko područje i istoj se mora odrediti carinski dopušteno postupanje ili
uporaba.

Članak 400.

Mjere navedene u članku 399. ove Uredbe
primijenit će se i kada carinarnica utvrdi druga teža ili ponavljajuća kršenja
carinskih propisa.

Članak 401.

Korisnik slobodne zone ili slobodnog skladišta
koji prestaje s poslovanjem ili obavljanjem pojedine djelatnosti u slobodnoj
zoni ili slobodnom skladištu mora bez odlaganja obavijestiti nadležnu
carinarnicu u roku ne dužem od 30 dana i podnijeti joj konačne podatke o
evidenciji robe radi provjere.

Pododjeljak 2. Unos robe u slobodnu zonu ili slobodno
skladište

Članak 402.

Roba se smješta u slobodnu zonu i slobodno
skladište pod­no­šenjem robe i carinske deklaracije za unos robe u slobodnu
zonu ili slobodno skladište, ili deklaracijom za provozni postupak u cestovnom
prometu, koji se okončava unosom robe u slobodnu zonu ili slobodno skladište.

Članak 403.

Prijevozne isprave iz
članka 174. stavak 3. Carinskog zakona mogu biti bilo koje isprave koje se
odnose na prijevoz, kao što su naprimjer tovarni listovi, popisi brodskog
tereta, otpremnice, paketne popratnice ili druge odgovarajuće isprave, ako
sadrže sve potrebne podatke za identifikaciju robe.

Članak 404.

Ako se unosom robe u
slobodnu zonu ili slobodno skladište završava neki drugi postupak u skladu sa
člankom 174. stavak 4. Carinskog zakona, moraju biti podnesene i odgovarajuće
isprave skupa s robom. Odgovarajuće se primjenjuju pojednostavnjenja za
završetak pojedinačnog carinskog postupka.

Ako postupak unutarnje
proizvodnje ili privremenog uvoza za dobivene proizvode, odnosno uvozna roba
završava s postupkom provoza, kojemu slijedi unos robe u slobodnu zonu ili
slobodno skladište s namjerom naknadnog izvoza iz carinskog područja,
carinarnica provjerava da li su podaci iz članka 409. stavka 2. točke g) ove
Uredbe, uneseni u evidenciju.

Članak 405.

Korisnik slobodne zone
ili slobodnog skladišta može robu koju je unio u slobodnu zonu ili slobodno
skladište prenijeti drugom korisniku. Prenošenje i preuzimanje robe moraju oba
korisnika iskazati u svojim evidencijama. Korisnik, koji prepusti robu drugom
korisniku mora o tome bez odlaganja obavijestiti carinarnicu, uz prilaganje
odgovarajuće isprave (ugovor, račun i sl.).

Članak 406.

Ako je temeljem unosa robe u slobodnu zonu ili
slobodno skladište moguće zahtijevati povrat plaćene carine ili otpust još
neplaćenog carinskog duga, carinarnica mora potvrditi unos robe na podnesenoj
deklaraciji temeljem koje se roba smješta u slo­bod­nu zonu ili slobodno
skladište.

Članak 407.

Carinarnica će u skladu sa člankom 174. stavkom
6. Carinskog zakona, zahtijevati da se pri unosu u slobodnu zonu ili slobodno
skladište prijavi roba za koju postoji obaveza plaćanja izvoznih davanja ili na
koju se odnose trgovinske mjere, prije svega ako nije na drugi način moguće
osigurati nadzor u pogledu poštivanja propisa o plaćanju izvoznih davanja,
odnosno glede poštivanja propisa o trgovinskim mjerama.

Članak 408.

Kada carinarnica u skladu sa člankom 174. stavak
7. Carinskog zakona, izdaje potvrdu da određena roba ima status strane, odnosno
domaće robe, uporabit će se obrazac čiji uzorak je otisnut u Prilogu 35. ove
Uredbe i njezin je sastavni dio.

Pododjeljak 3.
Postupanje s robom u slobodnoj zoni ili slobodnom skladištu

Članak 409.

Korisnik slobodne zone ili slobodnog skladišta
mora u odobrenim evidencijama iz članka 396. ove Uredbe navesti sve podat­ke
koji su potrebni za nadzor pravilnog provođenja carinskih propisa.

Evidencije iz stavka 1. ovog članka moraju
sadržavati najmanje sljedeće:

a) sve podatke o brojčanim i drugim oznakama, te
količini i vrsti robnih omota, količini i uobičajeni komercijalni opis robe, te
po potrebi i identifikacijske oznake kontejnera,

b) podatke koji omogućuju svakodobno nadziranje
prometa robe u slobodnoj zoni ili slobodnom skladištu, a posebno u slučaju
promjene carinski dopuštenoga postupanja ili uporabe tijekom smještaja u
slobodnoj zoni ili slobodnome skladištu ili pri unosu u preostali dio carinskog
područja,

c) podatke o prijevoznoj ispravi koja se koristi
pri unosu ili iznosu robe,

d) podatke o carinskom statusu robe i kada je to
potrebno, podatke o potvrdi o carinskom statusu robe iz članka 408. ove Uredbe
ili drugom dokazu o carinskom statusu robe,

e) podatke o uobičajenim oblicima rukovanja s
robom u skladu sa člankom 119. stavak 1. i 3. Carinskog zakona,

f) datum upisa unosa odnosno iznosa robe iz
slobodne zone ili slobodnog skladišta,

g) ako se unosom robe u slobodnu zonu ili
slobodno skladište završava postupak:

1. unutarnje proizvodnje uz primjenu sustava
odgode za dobivene proizvode ili robu u nepromijenjenom stanju, po potrebi
podatak o bilješkama iz članka 256. ove Uredbe,

2. unutarnje proizvodnje uz primjenu sustava
povrata za dobivene proizvode, po potrebi podatak o bilješci iz članka 257.
stav­ak 2. ove Uredbe,

3. privremenog uvoza, po potrebi podatak o
bilješci iz članka 290. ove Uredbe,

h) podatke koji se odnose na robu koja puštanjem
u slobodan promet ili stavljanjem u postupak privremenog uvoza ne bi pod­lijegala
plaćanju uvoznih carina ni trgovinskim mjerama, a čija uporaba ili namjena se
moraju provjeravati, te

i) podatke o stranoj robi smještenoj u slobodnoj
zoni ili slobodnom skladištu, koju korisnik rabi za obavljanje djelatnosti
(tarifni stavak, vrijednost robe i druge podatke potrebne za identifikaciju
robe).

Carinarnica može odobriti da se neki od podataka
iz stavka 2. ovoga članka ne evidentiraju, ukoliko za djelatnu provedbu
carinskog nadzora nisu neophodni.

Ako se određeni podaci evidentiraju sukladno
odredbama o provedbi odnosnoga carinskoga postupka, tada se ne moraju unositi u
evidenciju iz stavka 2. ovoga članka.

Stavak 1. – 4. ovoga članka odgovarajuće se
primjenjuju i pri skladištenju domaće robe u slobodnoj zoni ili slobodnom
skladištu, u skladu sa člankom 174. stavak 2. Carinskog zakona.

Članak 410.

Ako korisnik utvrdi da se stvarno stanje robe i
stanje u evidencijama iz članka 409. ove Uredbe ne slažu, mora o tome bez
odlaganja izvijestiti carinarnicu.

Ako carinarnica utvrdi da je u slučajevima iz
stavka 1. ovog članka nastao carinski dug, obračunat će ga u skladu sa
carinskim propisima.

Članak 411.

Pri utvrđivanju uobičajenih postupaka i
postupanja s robom u slobodnoj zoni ili slobodnom skladištu iz članka 176.
stavak 1. pod b) Carinskog zakona odgovarajuće se primjenjuju propis iz članka
237. ove Uredbe.

U slučajevima kada se
primjenjuje članak 181. stavak 3. Ca­rinskog zakona, carinarnica će na zahtjev
deklaranta izdati ispravu INF 8. Izdavanje isprave deklarant može zahtijevati
pri deklariranju robe koja je bila u vrijeme zadržavanja u slobodnoj zoni ili
slobodnom skladištu predmetom samo uobičajenih rukovanja, za jedno od carinski
dopuštenih postupanja ili uporaba.

Isprava INF 8 iz stavka
2. ovog članka može se uporabiti za određivanje podataka koji se primjenjuju
pri određivanju elemenata za utvrđivanje visine carinskog duga.

Kod primjene stavka 3.
ovog članka carinarnica će ispuniti polja 11, 12 i 13, potvrditi polje 15
isprave INF 8 i izvornik isprave vratiti deklarantu.

Članak 412.

Roba unesena u slobodnu
zonu ili slobodno skladište može se u skladu sa odobrenjem nadležne
carinarnice, uporabiti za snabdijevanje pomorskih brodova u međunarodnom
prometu.

U slučaju iz stavka 1.
ovoga članka carinarnica korisniku izdaje odobrenje za poslovanje carinskog
skladišta sukladno članku 232. ove Uredbe.

Članak 413.

Stranu robu smještenu u
slobodnoj zoni ili slobodnome skladištu korisnik može rabiti kao opremu za
obavljanje djelatnosti u slobodnoj zoni ili slobodnome skladištu.

O namjeri da određenu
robu iz stavka 1. ovoga članka rabi kao opremu za obavljanje djelatnosti
korisnik mora pisano izvijestiti carinarnicu i upisati u evidencije koje vodi
sukladno članku 409. ove Uredbe.

Upis u evidenciju iz
stavka 2. ovoga članka smatra se carinskom deklaracijom podnijetom u obliku
knjigovodstvenog zapisa za puštanje robe u slobodan promet u slobodnoj zoni ili
slobodnome skladištu, s tim da se za istu ne podnosi dopunska deklaracija.

Oprema iz stavka 1. ovoga članka ne smije se
rabiti za obav­ljanje djelatnosti prije podnošenja izvješća carinarnici i upisa
u evidencije sukladno stavku 2. ovoga članka.

Pri iznošenju robe iz slobodne zone ili slobodnoga
skladišta u drugi Dio carinskog pod­ručja podnosi se JCD za stavljanje robe u
slobodan promet, a carinska vrijednost robe utvrđuje se kako slijedi:

a) ako se roba iznosi prije isteka roka od tri
godine, prema utvrđenoj vrijednosti robe u trenutku njezina upisa u evidenciju
iz stavka 2. ovoga članka,

b) ako se iznosi po isteku roka od tri godine,
prema utvr­đenoj vrijednost robe u trenutku njezinoga iznošenja iz slobodne
zone ili slobodnoga skladišta.

Pri obračunu i plaćanju carinskog duga za robu
iz stavka 5. ovoga članka kamate se ne obračunavaju i ne plaćaju.

Opremom iz stavka 1. ovog članka smatraju se
uređaji, aparati, strojevi, alati i drugi predmeti koje korisnik u skladu sa
računovodstvenim propisima evidentira u svojim poslovnim knjigama kao opremu,
te rezervni dijelovi, alati i pomoćna sredstva za njihovu uporabu.

Opremom u smislu stavka 1. ovoga članka ne
smatraju se:

a) uredski namještaj i druga oprema za uređenje
uredskih prostora, te

b) osobna i druga motorna vozila, koja nisu
namijenjena isključivo za uporabu u slobodnoj zoni ili slobodnom skla­dištu.

Pododjeljak 4.
Iznošenje robe iz slobodne zone ili slobodnog skladišta

Članak 414.

Podatke o iznosu robe iz slobodne zone ili
slobodnog skladišta, odnosno iz prostora gdje korisnik obavlja djelatnost
vezanu za tu robu, treba bez odlaganja upisati u evidenciju propisanu člankom
396. ove Uredbe.

Pododjeljak 5.
Posebne odredbe za robu iz članka 172. stavak 1. točka b) Carinskog zakona

Članak 415.

Roba iz članka 172.
stavak 1. točka b). Carinskog zakona mora biti prilikom unosa u slobodnu zonu
ili slobodno skladište podnesena carinarnici i za nju podnesena carinska
deklaracija.

Deklaracija iz stavka
1. ovog članka mora biti popunjena kao deklaracija za unos robe u postupak
carinskog skladištenja na obrascu iz članka 116. ove Uredbe.

Članak 416.

Evidencije iz članka
396. ove Uredbe moraju pored podataka iz članka 409. ove Uredbe, sadržavati i
datum kada je roba iz članka 172. stavak 1. točka b) Carinskog zakona bila
unesena u slobodnu zonu ili slobodno skladište i podatke o carinskoj
deklaraciji iz članka 415. ove Uredbe.

Članak 417.

Roba iz članka 172.
stavak 1. točka b) Carinskog zakona mora biti deklarirana za izvoz i izvezena u
roku od 3 mjeseca od dana unosa robe u slobodnu zonu ili slobodno skladište.

Izvozna carinska
deklaracija iz stavka 1. ovog članka mora biti popunjena na obrascu iz članka
116. ove Uredbe. Deklaraciji moraju biti priložene sve isprave iz članka 126.
ove Uredbe.

Pododjeljak 6.
Postupci
koje treba poštivati ako se postupak unutarnje proizvodnje (sustav odgode)
odnosno preradbe pod carinskim nadzorom, obavlja u slobodnoj zoni ili slobodnom
skladištu

Članak 418.

Proizvodne operacije u okviru postupka unutarnje
proizvod­nje (sustav odgode plaćanja carine) odnosno preradbe pod carinskim
nadzorom, ne smiju se početi obavljati u slobodnoj zoni ili slobodnom skladištu
dok korisnik ne dobije odobrenje za zahtijevani postupak.

U odobrenju iz stavka 1. ovog članka treba
navesti slobodnu zonu ili slobodno skladište u kojima će se obavljati te
proizvodne operacije.

Članak 419.

Carinarnica će odbiti izdavanje odobrenja za
uporabu pojednostavnjenog postupka iz ovog pododjeljka, ako korisnik ne pruži
potrebna jamstva za pravilno obavljanje postupaka.

Carinarnica može odbiti izdavanje odobrenja i osobama,
koje obavljaju proizvodne operacije u okviru postupka unutarnje proiz­vod­nje
ili preradbe pod carinskim nadzorom samo povremeno.

Članak 420.

Korisnik odobrenja mora voditi posebnu
evidenciju o postupku unutarnje proizvodnje odnosno postupku preradbe pod
carinskim nadzorom sukladno člancima 223. i 224. ove Uredbe. Evidencija mora
uključivati također i podatke o odobrenju.

Za ispunjavanje obrasca za završetak postupka iz
članka 229. ove Uredbe, podaci o upisu u evidenciju iz stavka 1. ovog članka
zamjenjuju podatke o deklaracijama odnos­no drugim ispravama iz članka 229.
stavak 3. točka e) ove Uredbe.

Članak 421.

Ako se postupak unutarnje proizvodnje odnosno
preradbe pod carinskim nadzorom u slobodnoj zoni ili slobodnom skladištu
započne odmah po unosu u slobodnu zonu ili slobodno skladište, roba se
deklarira na temelju knjigovodstvenih zapisa u skladu sa člankom 192. ove
Uredbe.

Bez obzira na stavak 1. ovog članka, korisnik
može zah­tijevati redoviti postupak za početak postupka unutarnje proiz­vod­nje
odnosno preradbe pod carinskim nadzorom.

 Ako se
roba deklarira na temelju knjigovodstvenih zapisa u skladu sa stavkom 1. ovog
članka, upis u evidencije iz članka 396. ove Uredbe zamjenjuje upis u
evidenciju o unosu robe u slobodnu zonu ili slobodno skladište.

Upis u evidenciju postupka unutarnje proizvodnje
odnosno preradbe pod carinskim nadzorom, mora također sadržavati i podatke o
prijevoznoj ispravi.

Članak 422.

 Ako se
roba koja se već nalazi u slobodnoj zoni ili slobodnom skladištu stavlja u
postupak unutarnje proizvodnje odnosno preradbe pod carinskim nadzorom,
deklarira se na temelju knjigovodstvenih zapisa.

Članak 423.

 U
evidenciju o robi u slobodnoj zoni ili slobodnom skla­dištu iz članka 396. ove
Uredbe, potrebno je upisati zabilješ­ku da je roba bila radi početka postupka
unutarnje proizvodnje odnosno početka preradbe pod carinskim nadzorom, upisana
u odgova­rajuću evidenciju postupka.

Članak 424.

Postupak unutarnje proizvodnje odnosno postupak
preradbe pod carinskim nadzorom za dobivene ili prerađene proizvode odnosno
robu u nepromijenjenom stanju koja se nalazi u slobodnoj zoni ili slobodnom
skladištu, završava se upisom te robe u evidenciju robe u slobodnoj zoni ili
slobodnom skladištu iz članka 396. ove Uredbe. U evidenciju postupka unutarnje
proiz­vodnje odnosno postupka preradbe pod carinskim nadzorom, upisuje se
zabilješka o upisu robe u evidenciju robe u slobodnoj zoni ili slobodnom
skladištu propisanu člankom 396. ove Uredbe.

U evidenciju o robi u slobodnoj zoni ili
slobodnom skladištu potrebno je upisati i navode iz članka 256. ove Uredbe.

Članak 425.

Ako se postupak unutarnje proizvodnje robe
odnosno postupak preradbe pod carinskim nadzorom glede dobivenih odnosno
prerađenih proizvoda odnosno robe u nepromijenjenom stanju, završi iznošenjem
tih proizvoda odnosno robe iz slobodne zone ili slobodnog skladišta radi
ponovnog izvoza, deklariraju se na temelju knjigovodstvenih zapisa propisanih
člankom 199. ove Ured­be.

Ako se postupak
unutarnje proizvodnje robe odnosno postupak preradbe pod carinskim nadzorom
glede dobivenih odnosno prerađenih proizvoda odnosno robe u nepromijenjenom
stanju, završi iznosom tih proizvoda odnosno robe iz slobodne zone ili
slobodnog skladišta radi njihova puštanja u slobodan promet, primjenjuje se
deklariranje na temelju knjigovodstvenih zapisa propisanih člankom 177. do 181.
ove Uredbe.

 Ako se postupak unutarnje proizvodnje robe
odnosno postupak preradbe pod carinskim nadzorom glede dobivenih odnosno
prerađenih proizvoda odnosno robe u nepromijenjenom stanju, završava iznosom
tih proizvoda odnosno robe iz slobodne zone ili slobodnog skladišta radi
početka nekog drugog carinskog postupka, primjenjuju se bilo redovni, bilo
pojednostavnjeni postupci predviđeni za te carinske postupke.

Odgovarajuće se primjenjuje članak 421. stavak
2. ove Ured­be.

Članak 426.

Članak 425. stavak 2. ove Uredbe ne utječu na
primjenu članaka 121., 122., 134. i 135. Carinskog zakona, glede obračuna
carinskog duga za robu ili proizvode za koje je bio počet postupak unutarnje
proizvodnje odnosno preradbe pod carinskim nadzorom.

Članak 427.

 Status
domaće robe za dobivene odnosno prerađene pro­izvode ili robu u nepromijenjenom
stanju koji su bili pušteni u slobodan promet u slobodnoj zoni ili slobodnom
skladištu, ili kod iznošenja iz slobodne zone ili slobodnog skladišta, dokazuje
se potvrdom iz Priloga 35. ove Uredbe. Popunjeni obrazac potvrde podnosi
korisnik, a ovjerava ju carinarnica.

Stavak 1. ovog članka primjenjuje se također i u
slučaju kada je roba puštena u slobodan promet u skladu sa člankom 254. ove
Uredbe.

Članak 428.

Upisi u evidenciju postupka unutarnje
proizvodnje odnosno evidenciju preradbe pod carinskim nadzorom moraju omogućiti
carinarnici da u bilo koje vrijeme provjeri točno stanje glede robe ili
proizvoda, za koje je u slobodnoj zoni ili slobodnom skladištu započet neki od
ta dva postupka.

Poglavlje
2. **Ponovni izvoz, uništavanje i ustupanje robe u korist
države**

Članak 429.

Ako je potrebno radi ponovnog izvoza robe
podnijeti carinsku deklaraciju, odgovarajuće se primjenjuju odredbe članaka
306. do 313. ove Uredbe, te posebni propisi koji se primjenjuju kada se sa
ponovnim izvozom završava prethodni carinski postupak sa ekonomskim učinkom.

Članak 430.

Sukladno članku 185.
stavak 4. Carinskog zakona, osoba koja zahtijeva uništenje robe mora prijavu za
uništenje podnijeti u pisanom obliku. Prijava za uništenje mora se podnijeti
toliko unaprijed koliko je potrebno carinarnici da ustroji i provede nadzor nad
uništenjem.

Ako je za robu
namijenjenu za uništenje već bila podnesena carinska deklaracija, carinarnica
koja je deklaraciju prihvatila zabilježit će na njoj da je roba uništena. Takva
deklaracija u skla­du sa člankom 78. Carinskog zakona smatra se ukinutom.

Carinarnica koja je
prisutna pri uništenju robe mora u prijavi odnosno deklaraciji navesti vrstu i
količinu mogućih otpadaka i ostataka koji preostanu po uništavanju, u svrhu
određivanja elemenata za mogući obračun uvoznih davanja za otpatke i ostatke
kada za njih bude određeno novo carinski dopušteno postupanje ili uporaba.

Članak 431.

Strana roba može se
ustupiti u korist države podnoše­­njem ovlaštenoj carinarnici pisanoga zahtjeva
za primjenu članka 185. stavka 5. Carinskog zakona.

Akt o ustupa­­nju
strane robe iz stavka 1. ovoga članka u korist države donosi ovlaštena carinarnica,
ako se radi o robi koja:

1. ispu­­njava
propisane uvjete za uvoz ili unos u Republiku Hrvatsku;

2. može se prodati na
hrvatskom tržištu, odnosno postoji potreba ­­njezine eventualne besplatne
dodjele kraj­­njim korisnicima, vodeći pri tome računa o visini troškova i
eventualnoj ­­njihovoj naknadi, bilo od podnosite­­lja zahtjeva ili iz
sredstava ostvarenih prodajom robe ili ­­njihove naknade od strane kraj­­nje­ga
korisnika u slučaju besplatne dodjele robe.

U slučaju utvrđe­­nja
da nisu ispu­­njeni uvjeti iz stavka 2. ovoga članka, ovlaštena carinarnica će
donijeti rješe­­nje o povratu robe u inozemstvo, odnosno o unište­­nju robe na
trošak podnosite­­lja zahtjeva, carinskoga deklaranta ili druge osobe odgovorne
za određe­­nje carinsko pravnoga statusa odnosne robe.

U postupku rješava­­nja
o ustupa­­nju robe u korist države, carinarnica može zatražiti polaga­­nje
jamstva za namire­­nje troškova uništava­­nja robe i drugih troškova koji bi u
vezi s unište­­njem robe mogli nastati.

Ako je za ustup­­ljenu
robu već bila podnijeta carinska deklaracija, carinarnica koja je deklaraciju
prihvatila zabi­­lježit će na ­­njoj da je roba ustup­­ljena u korist države.
Takva deklaracija, u smislu članka 78. Carinskog zakona, smatra se ukinutom.

Dio
III. PONOVNI UVOZ ROBE - POVRAT ROBE

Članak 432.

U skladu sa člankom
188. stavak 4. pod b) Carinskog zakona, može se odobriti oslobođenje od
plaćanja carine pri povratu robe:

a) ako je radi izvoza
robe odobren povrat, ili plaćen drugi iznos koji je predviđen u okviru poljoprivredne
politike, ili

b) ako je za robu na
temelju njenog izvoza, u skladu sa poljoprivrednom politikom, odobrena druga
financijska pogodnost, pod uvjetom da deklarant dokaže da je plaćeni iznos
dobiven radi izvoza robe koja se ponovno uvozi vraćen ili da je nad­ležno
tijelo poduzelo odgovarajuće mjere da se isplata tog iznosa zadrži, odnosno
dokaže da su bile druge financijske pogodnosti ukinute.

Deklarant, koji
zahtijeva oslobođenje od plaćanja carine pri ponovnom uvozu robe u skladu sa
stavkom 1. ovog članka, mora carinarnici podnijeti dokaze da:

a) robu radi važećih
propisa odredišne države nije bilo moguće prepustiti u konkretni postupak u toj
državi,

b) je robu primatelj
vratio, jer roba ima mane ili nije odgovarala ugovornim uvjetima,

c) se roba ponovno
uvozi u carinsko područje, jer robu nije bilo moguće uporabiti za namjeravane
svrhe radi drugih razloga od onih navedenih u točki a) odnosno točki b) ovog
stavka, a izvoznik nije mogao utjecati na te razloge.

Sukladno točki c)
stavka 2. ovog članka razumijevaju se sljedeći slučajevi:

a) roba se ponovno
uvozi jer je prije nego je bila dostavljena primatelju, bilo roba bilo njezino
prijevozno sredstvo, pretrpjelo oštećenja,

b) roba koja je bila
izvezena za potrošnju ili prodaju na sajmu ili sličnoj priredbi, a nije bila
potrošena ili prodana,

c) roba nije mogla biti
podnesena primatelju radi njegove stvarne ili pravne nemogućnosti da preuzme
robu u skladu sa uvjetima ugovora, na temelju kojih je roba bila izvezena, te

d) roba koja zbog
prirodnih nepogoda, političkih ili socijalnih nemira nije mogla biti
dostavljena primatelju ili mu je bila dostavljena protekom roka određenog
ugovorom.

Deklarant dokazuje da
je povrat ili drugi plaćeni iznos dobiven radi izvoza robe koja se ponovno
uvozi vratio, ili da je nadležno tijelo poduzelo odgovarajuće mjere da se
isplata tog iznosa zadrži, odnosno dokaže da su druge odobrene financijske
pogodnosti bile ukinute, što se dokazuje s odgovarajućom potvrdom tijela koje
je odobrilo isplatu povrata ili drugog plaćenog iznosa. Potvrda mora sadržavati
sve potrebne podatke za utvrđivanje istovjetnosti robe, za koju je povrat ili
drugi iznos vraćen s robom koja se ponovno uvozi.

Roba iz stavka 1. ovog
članka ne može biti oslobođena od plaćanja uvoznih davanja, ako nije uvezena radi
puštanja u slobodan promet u carinskom području u roku od 12 mjeseci. Rok
počinje teći od dana kada su obavljene carinske formalnosti za izvoz robe.

Članak
433.

Vraćena roba može se
osloboditi plaćanja carine i ako se vraća samo dio prethodno izvezene robe.

Oslobođenje od plaćanja carine u skladu sa
člankom 189. Carinskog zakona može se odobriti također i za dijelove i dodatnu
opremu, ako je pripadala prethodno izvezenim strojevima, instrumentima,
aparatima ili drugoj robi.

Članak 434.

Smatra se da je roba u
istom stanju u skladu sa člankom 189. Carinskog zakona, također i u sljedećim
slučajevima:

a) roba je bila po
izvozu iz carinskog područja predmet samo onih postupaka i postupanja, koji su
bili nužni za održavanje robe, ili rukovanja koji su promijenili samo izgled
robe,

b) roba, koja je bila
po izvozu iz carinskog područja i inače predmet drugih postupaka i postupanja,
koji su spomenuti u točki 1. ovog stavka, ali je deklarant dokazao da je roba
oštećena ili neprimjerena za namjeravanu svrhu, tada mora biti ispunjen jedan
od sljedećih uvjeta:

 1. postupak ili postupanje s robom je bilo
izvršeno isklju­čivo u svrhu da se roba popravi ili osposobi,

 2. njezina neprikladnost za uporabu postala
je očita tek nakon što je takav postupak ili rukovanje započelo.

Ako je roba bila
predmet postupaka i postupanja iz stavka 1. ovog članka i ako bi radi toga
nastao carinski dug, tada se on obračunava i u slučaju da se roba tretira kao
ponovno uvezena roba u skladu s propisima koji važe za obračun carinskog duga
pri postupku vanjske proizvodnje.

Bez obzira na stavak 2.
ovog članka oslobođenje od plaćanja carine može se odobriti, ako se dokaže da
je izvezena roba bila predmet neophodnog popravka ili osposobljavanja radi
nepred­viđenih okolnosti, koje su nastale izvan carinskog područja, te ako
vrijednost ponovno uvezene robe radi takvog postupka ili postupanja ne prelazi
vrijednost robe u vrijeme prihvaćanja carinske deklaracije za izvoz.

Za potrebe stavka 3.
ovog članka podrazumijeva se da:

a) »potrebni popravak
ili osposobljavanje robe« podrazumijeva bilo koji postupak za otklanjanje
oštećenja odnosno nedostataka u djelovanju ili otklanjanje greške koju je roba
pretrpjela izvan carinskog područja, ako roba bez takvih popravaka ili
osposobljavanja ne bi mogla više biti uporabljena za uobičajene svrhe u koje je
bila namijenjena,

b) vrijednost ponovno
uvezene robe ne prelazi vrijednost robe u vrijeme prihvaćanja carinske
deklaracije za izvoz, ako postupci i postupanja kojih je roba bila predmet ne
prelaze one koji su nužno potrebni za daljinu uporabu robe u jednakoj mjeri kao
i u vrijeme izvoza.

Kada je za popravak ili
osposobljavanje robe potrebno uporabiti rezervne dijelove, oni moraju biti
ograničeni samo na one koji su nužno potrebni za uporabu robe u jednakoj mjeri
kao i u vrijeme izvoza iz carinskog područja.

Članak 435.

Carinarnica na zahtjev
deklaranta koji podnosi carinsku deklaraciju za izvoz domaće robe, ovjerit će
potvrdu koja sadrži podatke potrebne za utvrđivanje istovjetnosti robe, u
slučaju da se ta roba ponovno uveze u carinsko područje (potvrda o
istovjetnosti).

Potvrda o istovjetnosti
robe iz stavka 1. ovoga članka INF 3. izdaje se na obrascu koji je u Prilogu
36. ove Uredbe i njezin je sastavni dio.

Članak 436.

Ponovno uvezena roba u skladu s ovom Uredbom smatra
se takvom samo ako:

a) deklarant carinarnici pored deklaracije za
puštanje robe u slobodan promet, podnese još i sljedeće isprave:

1. deklaraciju kojom je
roba bila izvezena ili drugu ispravu, na temelju koje je roba koja se ponovno
uvozi bila izvezena iz carinskog područja, ili

2. potvrdu o
istovjetnosti robe ili druge isprave koje dokazuju da su ispunjeni uvjeti za
oslobođenje od plaćanja carine pri ponovnom uvozu robe, prije svega dokazi o
istovjetnosti izvezene i ponovno uvezene robe.

b) deklarant umjesto
isprava iz stavka 1. točka a, podtočka 1. ovog članka može podnijeti u
Republici Hrvatskoj izdani ATA obrazac.

U skladu sa stavkom 1.
točkom b) ovog članka, kod ponovnog uvoza robe roba će se osloboditi od
plaćanja carine i ako je važnost ATA obrasca protekla, pod uvjetom da su
ispunjeni uvjeti propisani člankom 188. Carinskog zakona i kriteriji propisani
ovom Uredbom. U svakom slučaju treba ispuniti formalnosti propisane člankom
204. stavak 2. ove Uredbe.

Stavak 1. točka a) ovog
članka se ne primjenjuje za:

a) međunarodni promet
ambalaže i transportnih sredstava, te promet određene robe, koja se može
pustiti u slobodan promet na podlozi posebnih carinskih pravila, za koje
nacionalni ili među­na­rodni propisi propisuju da se ne podnose carinske isprave,
i

b) slučajeve kada se
roba može deklarirati za puštanje u slobodan promet usmeno ili nekom drugom
radnjom.

Carinarnica može
zahtijevati od deklaranta da priloži dodatne dokaze koji dokazuju istovjetnost
ponovno uvezene robe.

Članak 437.

Za poljoprivredne
proizvode i živežne namirnice za koje je pošiljatelj na osnovi izvoza ostvario
pravo na novčanu naknadu u skladu s predviđenim mjerama poljoprivredne
politike, potrebno je pored isprava iz članka 436. ove Uredbe priložiti i
potvrdu tijela koje je nadležno za odobravanje prava na novčanu nadoknadu. Ta
potvrda mora sadržavati sve podatke koji su potrebni da bi carinarnica kod koje
se roba deklarira za puštanje u slobodan promet mogla provjeriti da se potvrda
odnosi na deklariranu robu. Potvrda mora sadržavati također jedan od sljedećih
navoda:

a) »novčana naknada
vraćena za ......... (navodi se količina i vrsta robe)«; ili

b) »pravo na novčanu
naknadu poništeno za ........ (navodi se količina i vrsta robe)«, s obzirom na
to da li je bila novčana naknada već isplaćena ili još nije.

Potvrda iz stavka 1.
ovog članka može se izdati na Potvrdi o istovjetnosti iz članka 435. ove
Uredbe.

Potvrdu nadležnog
tijela iz stavka 1. ovog članka nije potrebno podnositi, ako carinarnica kojoj
je roba podnesena radi puštanja u slobodan promet može s uporabom drugih dokaza
utvrditi da za konkretnu robu nije bila isplaćena nikakva novčana naknada niti
da nema mogućnosti da bi naknada bila isplaćena.

Članak 438.

Rok za ponovni uvoz izvezene robe počinje teći
od dana od kada su obavljene carinske formalnosti za izvoz robe.

Članak 439.

Deklarant koji zahtijeva oslobođenje od plaćanja
carine u skladu sa člankom 188. Carinskog zakona, može biti bilo koja osoba sa
sjedištem odnosno stalnim prebivalištem u Republici Hrvatskoj, koja podnese ili
može podnijeti ponovno uvezenu robu carinarnici zajedno sa svim ispravama koje
su potrebne za izvo­đenje carinskog postupka i odlučivanje o oslobođenju od
plaćanja c­arine.

Članak 440.

Carinska deklaracija za ponovni uvoz robe
podnosi se kod carinarnice kod koje je bila podnesena i carinska deklaracija
temeljem koje je bila roba izvezena iz carinskog područja.

Stavak 1. ovog članka se ne primjenjuje ako je
bio odobren usmeni oblik carinske deklaracije, ili ako se roba ponovno uvozi na
osnovi obrasca ATA izdanog u Republici Hrvatskoj.

Članak 441.

Obrazac INF 3 sadrži sve podatke, koji su
podneseni carinarnici radi utvrđivanja istovjetnosti izvezene robe.

Ako se pretpostavlja da će se izvezena roba na
carinsko područje ponovno uvoziti preko više carinarnica, a ne preko
carinarnice izvoza, izvoznik može zahtijevati izdavanje većeg broja obrazaca
INF 3, koji sadržavaju cjelokupnu količinu izvezene robe. Također, izvoznik
može od carinarnice koja je izdala obrazac INF 3, zahtijevati da se nadomjesti
s više obrazaca INF 3, koji sadržavaju cjelokupnu količinu robe, sadržanu u
provotno izdanom obrascu INF 3.

Izvoznik može zahtijevati izdavanje obrasca INF
3 za samo dio izvezene robe.

Članak 442.

Izvornik i kopija obrasca INF 3 se vraća
izvozniku radi predočenja carinarnici ponovnog uvoza. Drugu kopiju zadržava
carinarnica, koja ga je izdala.

Članak 443.

Carinarnica ponovnog uvoza označuje količinu
ponovno uvezene robe, koja je oslobođena od plaćanja carine na izvorniku i
kopiji obrasca INF 3, te zadržava izvornik, a kopiju tog obrasca šalje
carinarnici koja ga je izdala. U obrazac se obavezno upisuje broj i datum
deklaracije kojom je roba puštena u slobodni promet.

Carinarnica izvoznog carinjenja sravnjuje
dostavljeni obrazac s obrascem, kojega ima, i pohranjuje ih.

Članak 444.

U slučaju krađe, gubitka ili uništenja izvornika
obrasca INF 3, može izvoznik kod carinarnice koja ga je izdala, zatražiti
izdavanje kopije. Zahtjevu će se udovoljiti ako to opravdavaju okolnosti
konkretnog slučaja. Izdana kopija mora sadržavati sljedeću oznaku:

– DUPLIKAT.

Carinarnica na svom primjerku obrasca INF 3 mora
zabilježiti izdavanje duplikata.

Članak 445.

Carinarnica izvoznog carinjenja šalje
carinarnici ponovnog uvoza na njezin zahtjev sve raspoložive podatke, kako bi
mogla utvrditi da li roba ispunjava zahtijevane uvjete za oslobođenje od
plaćanja carine.

Obrazac INF 3 se može upotrijebiti za zahtjev i
razmjenu podataka iz stavka 1. ovog članka.

Dio
IV. CARINSKI DUG

Glava I. OSIGURANJE – JAMSTVO CARINSKOG DUGA

Poglavlje 1. ***Općenito***

Članak 446.

Instrumentom osiguranja
u skladu s ovom Uredbom jamči se namirenje nastalog carinskog duga ili
carinskog duga koji bi mogao nastati, te poreza na dodanu vrijednost, posebnih
poreza i drugih opterećenja koje je Carinska uprava po posebnim propisima
ovlaštena naplaćivati prilikom uvoza, izvoza, ili provoza robe, kao i kamata
koje su nastale ili bi mogle nastati u svezi sa davanjima za koje je instrument
osiguranja podnesen i prihvaćen.

Članak 447.

Carinski dug moguće je
osigurati:

a) polaganjem gotovine
u kunama,

b) polaganjem mjenice,
te

c) polaganjem bankovne
garancije.

Slučajeve i uvjete pod
kojima se mogu s gotovinom izjednačeni instrumenti i mjenica koristiti kao
osiguranje za namirenje carinskog duga propisuje ministar financija.

Članak 448.

U skladu sa člankom
201. Carinskog zakona, smatra se da instrument osiguranja ne nudi dostatno
jamstvo da će carinski dug biti plaćen u propisanom roku, ako carinski dužnik
nije podmirio već dospjele tim instrumentom osigurane carinske dugove.

Bez obzira na stavak 1.
ovog članka carinarnica pri polaganju odgovarajućeg instrumenta osiguranja može
dopustiti provedbu zahtijevanog postupka za žive životinje, lako pokvarljivu
robu i rezervne dijelove za nužno tekuće održavanje opreme koja je u uporabi.

Poglavlje 2. ***Polaganje instrumenata
osiguranja***

Članak 449.

Carinski dužnik može
podnijeti instrument osiguranja za plaćanje pojedinačnog carinskog duga (u
daljnjem tekstu: instrument za pojedinačno osiguranje) ili za plaćanje svih
carinskih dugova, koji su nastali ili bi mogli nastati u određenom razdoblju,
odnosno u određenom carinskom postupku (u daljnjem tekstu: instrument za
zajedničko osiguranje).

Članak 450.

Kao instrument za
pojedinačno osiguranje može se uporabiti jedan od instrumenata iz članka 447. ove
Uredbe, a kao instrument za zajedničko osiguranje samo bankovna garancija.

Članak 451.

Instrument osiguranja
za pojedinačni carinski dug carinski dužnik polaže kod carinarnice.

Instrument osiguranja
za zajedničko osiguranje carinski duž­nik polaže u Carinskoj upravi –
Središnjem uredu.

Članak 452.

Zajedničko osiguranje
može se koristiti do iznosa do kojeg se podnesenim instrumentom osiguranja
jamči cjelovito plaćanje carinskog duga i drugih svota iz članka 446. ove
Uredbe (jamstvena svota).

Iznimno, Carinska
uprava – Središnji ured može na zahtjev osobe odobriti, da se jamstvena svota
iz stavka 1. ovog članka smanji do 50%, ako osoba ispunjava kriterije koje
propisuje ministar financija.

Vrijednost instrumenta
za zajedničko osiguranje ne može biti niža od 50.000,00 kuna.

Članak 453.

Polaganje osiguranja za
namirenje carinskog duga neće se zahtijevati u slučajevima i pod okolnostima
koje propiše ministar financija, sukladno članku 195. stavak 5. Carinskog
zakona.

Članak 454.

Carinski dužnik može
položiti gotovinski polog kao instrument za osiguranje plaćanja carinskog duga,
tako da uplati sredstva na račun kojeg odredi Carinska uprava – Središnji ured,
sukladno propisu koji donese ministar financija temeljem ovlaštenja iz članka
197. stavak 2. Carinskog zakona.

Na položeni iznos
gotovinskog pologa ne plaćaju se kamate.

Članak 455.

Carinska uprava
Republike Hrvatske može prihvatiti ban­kov­nu garanciju koju je izdala banka sa
sjedištem u Republici Hrvatskoj.

Izdavanjem bankovne
garancije banka se kao garant obve­zuje da će podmiriti carinski dug kojeg
carinski dužnik do njegovog dospijeća nije platio.

Bankovna garancija
podnosi se u tri primjerka na ovjeru Carinskoj upravi – Središnjem uredu,
odnosno nadležnoj carinarnici sukladno članku 451. ove Uredbe.

Ovjerom podnijete
bankovne garancije Carinska uprava rješava o prihvaćanju te garancije.

Izvornik ovjerene
garancije pohranjuje se u Carinskoj upravi (Središnjem uredu), odnosno
mjerodavnoj carinarnici. Dva primjerka ovjerene garancije vraćaju se carinskom
dužniku, od kojih carinski dužnik jedan primjerak dostavlja izdavatelju
garancije.

Članak 456.

Carinska uprava –
Središnji ured odmah obavještava carinarnice o prihvaćanju bankovne garancije
za zajedničko osiguranje.

Carinski dužnik može se
u carinskom postupku pozvati na bankovnu garanciju iz stavka 1. ovoga članka
sljedeći radni dan od dana kada je Središnji ured Carinske uprave prihvatio
garanciju.

Članak 457.

 Carinska uprava rješava o prihvatu bankovne
garancije bilješkom na obrascu položene garancije. Evidencijski broj primljene
ban­kovne garancije je potrebno upisati u carinske isprave.

Carinski dužnik se može
u carinskom postupku pozvati na bankovnu garanciju sljedeći radni dan od dana
kada je Carinska uprava – Središnji ured primila bankovnu garanciju kao odgo­va­rajuću.

Članak 458.

Rok valjanosti bankovne
garancije kojom se osigurava plaćanje mogućeg carinskog duga, ne može biti
kraći od roka u kojem taj dug može nastati, produžen za tri mjeseca, odnosno
šest mjeseci za bankovne garancije podnijete kao osiguranje za namirenje
carinskog duga koji bi mogao nastati u postupku unutarnje proizvodnje.

Članak
459.

Bankovnu garanciju
moguće je prije isteka roka valjanosti produžiti.

Ako carinski dužnik
podnosi novu garanciju, carinski dugovi koji su bili osigurani prethodnom
garancijom, a nisu u cijelosti podmireni odnosno mogući carinski dugovi koji
mogu još nastati, moraju novom bankovnom garancijom koju položi carinski dužnik
biti osigurani. Nova bankovna garancija mora sadržavati klauzulu da se iz nje
mogu naplatiti i dugovi koji su bili osigurani prethodnom garancijom.

Izdavatelj garancije
može opozvati bankovnu garanciju. Opo­ziv bankovne garancije dostavlja se u
pisanom obliku Carinskoj upravi Središnjem uredu poštom preporučeno s
povratnicom. Opoziv stupa na snagu osmoga dana od dana njegova prijema od
strane Carinske uprave – Središnjega ureda.

U slučaju opoziva
odnosna bankovna garancija vrijedi za sva davanja koja su do dana stupanja na
snagu bila osigurana opozvanom garancijom, a izdavatelja garancije može se
pozvati na plaćanje do roka važenja garancije produženoga za 150 dana.

Članak 460.

Bankovna garancija za
osiguranje carinskog duga mora sadržavati sljedeće podatke:

a) broj garancije,

b) razdoblje važenja
garancije,

c) iznos jamstvene
svote garancije,

d) odredbu o njezinoj
primjeni »na prvi poziv« i »bez prigovora«,

e) podatke o
izdavatelju garancije (tvrtka banke, njezin matični broj, sjedište, broj
žiroračuna, te naziv banke ili druge organizacije pri kojoj je otvoren),

f) podatke o carinskom
dužniku (tvrtka, sjedište i matični broj),

g) odredbu o
preuzimanju garancijskih obveza iz prethodnog razdoblja,

h) vrste carinskih
postupaka za koje vrijedi osiguranje, te da li je moguće podnijetu garanciju
koristiti također i za osiguranje carinskih dugova drugih carinskih dužnika
(npr. u slučaju posred­nog ili neposrednog zastupanja),

i) datum i mjesto
izdavanja garancije,

j) ovjeru Carinske
uprave Republike Hrvatske o prihvatu garancije (broj, datum, potpis ovlaštenog
službenika, te pečat), te

k) potpis ovlaštene
osobe i pečat izdavatelja garancije.

Banka izdaje garanciju
u sadržaju sukladnu stavku 1. ovog članka i oglednom primjerku iz Priloga 37.
ove Uredbe, koja je njezin sastavni dio.

Poglavlje 3. **Vraćanje
instrumenta osiguranja**

Članak 461.

Na pisani zahtjev carinskog dužnika, carinarnica
odnosno Carinska uprava – Središnji ured vratit će položeni instrument
osiguranja ako utvrdi da je carinski dužnik izmirio sve carinske dugove koje je
osiguravao s odnosnim (dotičnim) instrumentom osiguranja, odnosno da mogući
carinski dug ne može više nastati.

Članak 462.

Carinski dužnik ne može više koristiti
gotovinski polog kao instrument osiguranja za plaćanje carinskog duga od dana
na koji je podnio zahtjev za vraćanje pologa. Ako je carinski dužnik pod­nio
zahtjev za djelomično vraćanje položenih sredstava, može od dana ulaganja
zahtjeva dalje koristiti gotovinski polog kao instrument osiguranja samo u
preostalom iznosu.

Članak 463.

Carinski dužnik koji je položio gotovinski polog
za osiguranje plaćanja carinskog duga u carinskom postupku privremenog uvoza
odnosno postupku unutarnje proizvodnje ili drugom postupku s odgodom, može
zahtijevati vraćanje pologa po završetku navedenih carinskih postupaka, ako su
ti postupci bili zaključeni u skladu sa zakonom ili je dug podmiren.

Glava II. NASTANAK CARINSKOG DUGA

Poglavlje 1.
**Pogreške i propusti bez značajnog utjecaja na provedbu privremenog smještaja
ili carinskog postupka**

Članak 464.

Kao propusti, koji u skladu sa člankom 207.
stavak 1. Carinskog zakona nisu imali značajni utjecaj na propisano izvo­đenje
privremenog smještaja ili dotičnog carinskog postupka, razumijevaju se
slučajevi iz stavka 2. ovog članka, ako:

a) ne predstavljaju pokušaj nezakonitog
izuzimanja robe ispod carinskog nadzora,

b) ne uključuju očite nemarnosti od strane
dotične osobe, i

c) naknadno su ispunjene sve formalnosti
potrebne za odre­đivanje statusa robe.

Slučajevi navedeni u stavku 1. ovog članka su:

a) prekoračenje roka prije čijega isteka se
moralo za privremeno smještenu robu ili robu u carinskom postupku odrediti
jedan od predviđenih carinski dopuštenih uporaba ili postupanja s robom,
ukoliko bi taj rok bio produžen da je zahtjev za produženje roka bio uložen
pravovremeno,

b) ako se radi o robi koja je u postupku
provoza, a rok je za podnošenje robe odredišnoj carinarnici prekoračen, ali je
podno­še­nje učinjeno naknadno,

c) rukovanje s privremeno smještenom robom ili
robom u postupku carinskog skladištenja, ako takvo rukovanje nije doz­vo­ljeno
od strane carinarnice pod uvjetom da bi takvo rukovanje bilo odobreno da je
bilo zatraženo,

d) uporaba robe koja je u postupku privremenog
uvoza suprotna uvjetima koji su dozvoljeni u odobrenju carinarnice, pod uvjetom
da bi takva uporaba bila odobrena da je to podnositelj zahtijevao,

e) premještanje privremeno smještene robe ili
roba u carinskom postupku bez odobrenja carinarnice, pod uvjetom da se ta roba
može podnijeti carinarnici na njezin zahtjev,

f) iznos privremeno smještene robe ili roba u
carinskom postupku iz carinskog područja, ili unos takve robe u slobodnu zonu
ili slobodno skladište, bez obavljenih formalnosti,

g) ako za privremeno smještenu robu ili robu u
postupku carinskog skladištenja, prije puštanja robe u slobodan promet, nastupi
jedan od razloga iz članka 207. stavak 1. Carinskog zakona, a radi se o robi
koja bi bila puštanjem u slobodan promet u skladu sa člankom 153. Carinskog
zakona u cijelosti ili djelo­mično oslobođena od plaćanja uvoznih davanja.

h) ako se radi o robi
ili dobivenim proizvodima koji su premješteni u skladu sa člankom 229. ove
Uredbe, neispunjenje jednog od uvjeta po kojima se premještanje obavlja, u
slučaju, da su ispunjeni sljedeći uvjeti:

– odnosna osoba
carinarnici na odgovarajući način dokaže, da je navedena roba ili dobiveni
proizvodi prispjela u određeno carinsko skladište, ili određeno mjesto, te je u
slučaju premještanja u skladu sa člankom 219. i 220. ove Uredbe, roba i
dobiveni proizvodi su bili pravilno upisani u evidenciju određenoga carinskog
skladišta,

– ako rok određen u
odobrenju je bio prekoračen, a roba ili dobiveni proizvodi su pored toga
prispjeli u određeno carinsko skladište ili određeno mjesto u razumnom roku.

Članak 465.

Carinarnica će smatrati
da je carinski dug nastao u skladu sa člankom 207. stavak 1. Carinskog zakona,
osim ako osoba koja je postala carinski dužnik ne dokaže da su ispunjeni uvjeti
iz članka 464. ove Uredbe.

Članak 466.

Činjenica da zbog
grešaka iz članka 464. ove Uredbe nije nastao carinski dug, ne utječe na
uporabu kaznenih odredbi ili odredbi o ukidanju ili opozivu odobrenja za
određeni carinski postupak.

Poglavlje 2.
**Prirodni gubici**

Članak 467.

U skladu sa člankom 209. Carinskog zakona,
carinarnica na zahtjev zainteresirane osobe uzima u obzir gubitak robe, ako je
moguće dokazati da je gubitak nastao isključivo kao posljedica same naravi
robe, a ne radi bilo kakve nemarnosti ili prijevarnih postupaka podnositelja
zahtjeva.

Kao nemarnost ili
prijevarni postupak u skladu sa stavkom 1. ovog članka, podrazumijeva se prije
svega svako nepoštivanje pravila prijevoza, skladištenja, rukovanja, dorade,
obrade ili pr­e­rad­be robe, koje određuje carinska služba ili koji proizlaze
iz uobičajene prakse.

Članak 468.

Carinarnica može
dotičnu osobu osloboditi podnošenja dokaza da je roba radi same naravi robe
(prirodnih svojstava) nepovratno izgubljena, ukoliko se uvjeri da ne postoji
nikakvo drugo objašnjenje za gubitak robe.

Članak 469.

Ako količina gubitka
prelazi količine gubitaka koji su uobičajeni u praksi za određenu vrstu roba i
dotična osoba ne dokaže da su radi posebnih okolnosti stvarno nastali veći
gubici od uobičajenih, carinarnica pri određivanju carinskog duga uzima u obzir
uobičajene gubitke.

Poglavlje 3. **Carinski
dug za robu koja se nalazi u posebnim situacijama**

Članak 470.

Ako je podnošenje carinske deklaracije ili neka
druga radnja s istim pravnim učinkom ili podnošenje carinarnici druge isprave
kao potvrde imalo za posljedicu da se roba nepravilno deklarira kao domaća
roba, takva radnja smatrat će se nezakonitim izuzimanjem robe ispod carinskog
nadzora u smislu članka 206. stavak 1. Carinskog zakona.

Članak 471.

Ako je nastao carinski dug u skladu sa člancima
205., 206., 207. i 208. Carinskog zakona, i ako su uvozna davanja plaćena,
konkretna roba smatra se domaćom robom i za istu nije potrebno podnositi
carinsku deklaraciju za puštanje robe u slobodan promet. Odredbe ovog članka
nemaju utjecaja na primjenu propisa u svezi sa zabranama i ograničenjima koji
su propisani za određenu robu.

Članak 472.

Oduzimanje robe u skladu sa člankom 230. stavak
1. točka c) podtočka druga i stavak 1. točka d) Carinskog zakona, ne utječe na
carinski status te robe.

Članak 473.

Strana roba koja je ustupljena u korist države
ili je zadržana ili oduzeta, smatra se da je za nju započet postupak carinskog
skladištenja.

 Robu
navedenu u stavku 1. ovog članka carinarnica može izložiti prodaji u skladu s
odredbama članaka 254. i 255. Carinskog zakona, pod uvjetom da kupac bez
odlaganja obavi formalnosti za stavljanje robe u dopušteno postupanje ili
uporabu.

Ako su u prodajnu cijenu robe uključena i uvozna
davanja, smatrat će se da je prodajom robe roba puštena u slobodan promet, a
carinarnica u tom slučaju treba sama izračunati uvozna davanja i uknjižiti ih.

Ako Carinska uprava odluči da robu ne izloži
prodaji, bez odlaganja će poduzeti sve formalnosti da se za odnosnu robu odredi
neki od oblika carinski dopuštenog postupanja ili uporabe iz članka 4. stavak
1. točka 11. podtočke a) do c) Carinskogzakona.

Glava III. PLAĆANJE CARINSKOG DUGA

Poglavlje 1.
**Općenito o obračunavanju i plaćanju carinskog duga**

Članak 474.

Carinarnica će na primjeren način i kako je to
brže moguće, priopćiti carinskom dužniku visinu carinskog duga kojeg mora
platiti (obračun duga).

Carinarnica će
dostaviti obavijest o svoti duga carinskom dužniku samo u slučaju ako se svota
duga izračunata u carinskoj deklaraciji ne podudara sa svotom duga koju je
izračunala carinarnica.

Obračunati carinski dug
mora carinski dužnik platiti na račun Carinske uprave – Središnjeg ureda u roku
30 dana od kada je dug priopćen dužniku, odnosno od preuzimanja od carinarnice
potvr­đene carinske deklaracije na kojoj je deklarant sam izračunao carinski
dug.

Bez obzira na odredbe
ovog članka carinarnica koja je izdala odobrenje za pojednostavnjeni postupak
deklariranja ili deklariranja na osnovi knjigovodstvenih zapisa, može odlučiti
da carinski dužnik sam obračuna carinske dugove, nastale u određenom razdoblju.
Tako obračunati dugovi smatraju se izjavljenim dužni­ku.

Sukladno
članku 228. Carinskog zakona, carinski službenik će naplatiti carinski dug u
gotovini za robu za koju je obračun izvršio na obrascu otisnutom u Prilogu 19.
ove Uredbe, u slučaje­vima kada putnik nije mogao uplatu izvršiti putem banke
ili pošte.

Članak
475.

Za dan plaćanja
carinskog duga smatra se dan kada je banka ili druga organizacija ovlaštena za
vođenje platnoga prometa pisano potvrdila da je svota carinskog duga uplaćena
na propisom utvrđeni račun prihoda državnog proračuna.

Članak 476.

Ako carinski dužnik ne
plati obračunati carinski dug u propisanom roku, carinarnica šalje carinskom dužniku
pregled dospjelih neplaćenih obveza, zajedno s opomenom da će u slučaju ako
carinski dužnik svoj dug ne podmiri u roku dva radna dana, unovčiti podneseni
instrument jamstva.

Troškove u svezi sa opomenom plaća carinski
dužnik.

Poglavlje 2.
**Plaćanje carinskog duga s unovčenjem instrumenta osiguranja**

Članak 477.

Instrumenti osiguranja iz članka 196. Carinskog
zakona unovčuju se u skladu sa propisima koji važe za unovčavanje odnosnog
instrumenta osiguranja.

Članak 478.

Carinski dug se iz gotovinskog pologa naplaćuje
tako, da se obračunati iznos carinskog duga odgovarajuće proknjiži.

Poglavlje 3.
**Naknadni obračun carinskog duga**

Članak 479.

Carinarnica neće provoditi postupak za naknadni
obračun carinskog duga u skladu sa člankom 221. stavak 5. Carinskog zakona, ako
iznos carinskog duga ne prelazi 40,00 kn.

Poglavlje 4.
**Ovršni postupak**

Članak 480.

 Carinarnica neće prisilno naplaćivati carinski dug u skladu sa
člankom 229. stavak 3. Carinskog zakona, ako obračunati iznos carinskog duga s
pripadajućim zateznim kamatama ne prelazi 40,00 kn.

Ako se prisilna naplata odnosi samo za plaćanje
zateznih kamata, prisilna naplata neće se vršiti ako iznos zateznih kamata na
dan donošenja rješenja o prisilnoj naplati ne prelazi 40,00 kn.

Glava IV. POVRAT ILI OTPUST CARINSKOG DUGA

Poglavlje 1.
**Opće odredbe**

Članak 481.

Zahtjev za povrat ili otpust carinskog duga
podnosi se carinarnici kod koje je bila podnesena carinska deklaracija u vezi
koje se zahtijeva povrat ili otpust carinskog duga.

Ako se zahtjev za povrat ili otpust carinskog
duga odnosi na dug koji je bio obračunat na osnovi pojednostavnjenih postupaka
iz članka 88. stavak 1. pod b) i c) Carinskog zakona, zahtjev se podnosi
nadzornoj carinarnici određenoj u odobrenju za pojednostavnjene postupke.

O zahtjevu za povrat carinskog duga rješava
carinarnica kojoj je zahtjev podnijet.

Poglavlje 2.
**Provođenje postupka i odredbi koje se odnose na članak 231. do 238.
Carinskog zakona**

Odjeljak 1. *Zahtjev za povrat ili otpust
carinskog duga*

Članak 482.

Zahtjev za povrat ili otpust carinskog duga (u
daljnjem tekstu: zahtjev za povrat ili otpust) može podnijeti osoba koja je
platila, carinski dužnik, ili osoba koja je preuzela njihova prava i obveze.

Zahtjev za povrat ili otpust može podnijeti
također i opuno­moćenik osobe iz stavka 1. ovog članka.

Ne isključujući odredbe članka 467. ove Uredbe,
zahtjev za povrat ili otpust podnosi se u dva primjerka (izvornik i kopija)**,**
sukladno obrascu koji je otisnut u Prilogu 38. ove Uredbe, i njezin je sastavni
dio.

Ovlaštene osobe mogu zahtjev za povrat ili
otpust podnijeti i u drugom pisanom obliku, ako sadrži sve podatke naznačene u
obrascu iz stavka 3. ovoga članka.

Članak 483.

Zahtjev za povrat ili otpust u kojem moraju biti
navedene sve potrebne činjenice i priloženi svi potrebni dokazi iz članka 7.
stavak 1. Carinskog zakona, podnosi se nadležnoj carinarnici navedenoj u članku
481. ove Uredbe.

Carinarnica kojoj je podnesen zahtjev za povrat
ili otpust, upisuje na oba primjerka zahtjeva za povrat ili otpust datum
prihvata, izvornik zadržava radi rješavanja, a kopiju vraća podnositelju.

Članak 484.

Carinarnica može primiti zahtjev za povrat ili
otpust carinskog duga u kojemu nisu navedeni svi podaci predviđeni obrascem iz
članka 482. stavak 3. ove Uredbe. Međutim, zahtjev mora sadržavati barem
podatke u poljima 1 do 3 i polju 7 navedenog obrasca.

U slučaju iz stavka 1. ovog članka, carinarnica
određuje rok u kojem podnositelj mora dopuniti zahtjev za povrat ili otpust sa
svim nedostajućim podacima odnosno ispravama.

Ako podnositelj zahtjeva u roku iz stavka 2.
ovog članka ne dopuni zahtjev za povrat ili otpust u skladu sa uputama
carinarnice, smatrat će se da je od zahtjeva odustao.

Članak 485.

Način povrata ili otpusta izvoznog carinskog
duga rješava se u skladu s propisima koji uređuju plaćanje izvoznog duga.

Ako propisima iz stavka 1. ovog članka nije
propisan način povrata ili otpusta izvoznog duga, povrat će se izvršiti
temeljem zahtjeva za povrat ili otpust izvoznog duga u skladu sa stavkom 3. do
5. ovog članka. Odgovarajuće se primjenjuju odredbe ovoga poglavlja koji se
odnose na povrat ili otpust uvoznog duga.

Uz zahtjev za povrat ili otpust izvoznog duga,
pri ponovnom uvozu robe potrebno je priložiti:

a) dokaz o plaćanju izvoznog duga, ako je
obračunati izvozni dug već bio plaćen,

b) od strane nadležne carinarnice potvrđen
izvornik ili kopiju carinske deklaracije za puštanje u slobodan promet ponovno
uvezene robe. Na toj carinskoj deklaraciji mora biti naveden tekst »Roba
puštena kao ponovno uvezena roba u skladu sa člankom 188. Carinskog zakona«,

c) od strane nadležne carinarnice potvrđen
izvornik ili kopiju izvozne carinske deklaracije s kojom raspolaže izvoznik
robe koja se ponovno uvozi.

Deklaracije iz stavka 3. točke a), b) ili c)
ovog članka nije potrebno priložiti zahtjevu za povrat ili otpust, ako
carinarnica raspolaže sa podacima koji su u njima.

Zahtjev za povrat ili otpust izvoznog duga
moguće je podnijeti u roku od 12 mjeseci od dana prihvaćanja izvozne carinske
deklaracije.

Odjeljak 2. Postupak
za odobrenje povrata ili otpusta carinskog duga

Članak 486.

Carinarnica koja rješava o zahtjevu može
odobriti da se određene carinske formalnosti koje su potrebne radi odobrenja
mogućeg povrata ili otpusta carinskog duga, ispune prije do­nošenja rješenja o
zahtjevu za povrat ili otpust. Ovo odobrenje ne utječe na donošenje rješenja o
zahtjevu za povrat ili otpust.

Članak 487.

Ne isključujući odredbe članka 486. ove Uredbe,
dok o zahtjevu za povrat ili otpust nije riješeno, robu na koju se zahtjev za
povrat ili otpust odnosi nije dozvoljeno premještati na drugo mjesto s mjesta
navedenog u tom zahtjevu, ako podnositelj o tome nije prije obavijestio
carinarnicu iz članka 483. ove Uredbe.

Članak 488.

Ako se zahtjev za povrat ili otpust odnosi na
slučaj, za koji je potrebno pridobiti dodatne podatke ili obaviti pregled robe,
u prvom redu da se ustanovi ispunjavanje uvjeta predviđenih u Carinskom zakonu
i ovom poglavlju Uredbe, s obzirom na oprav­danost povrata ili otpusta,
carinarnica će poduzeti sve potrebne mjere te odrediti vrste podataka koje
treba pridobiti ili provjere koje treba obaviti.

Ako je za pridobivanje podataka i provedbu
provjere mjerodavna druga carinarnica, o traženim podacima ili rezultatima
provjere bez odlaganja će izvijestiti carinarnicu nadležnu za dono­šenje
rješenja.

Članak 489.

Raspolaže li svim potrebnim podacima i
prilozima, carinarnica bez odlaganja rješava o zahtjevu za povrat ili otpust
carinskog duga.

Rješenje kojim se usvaja zahtjev za povrat ili
otpust mora sadržavati sve podatke koji su potrebni za njegovo izvršenje.

Rješenje iz stavka 1. ovoga članka mora s
obzirom na okolnosti slučaja, sadržavati sve ili barem neke od sljedećih
podataka:

a) podatke potrebne za prepoznavanje robe na
koju se rješenje odnosi,

b) osnov za povrat ili otpust carinskog duga
pozivom na odgovarajuće odredbe Carinskog zakona, te ako je to potrebno i
odgovarajuće odredbe ove Uredbe,

c) iznos povrata odnosno otpusta duga,

d) svrhu u koju roba može biti namijenjena, ili
odredišno mjesto gdje se roba može poslati, s obzirom na mogućnosti koje su
propisane Carinskim zakonom za pojedine slučajeve, te ako je to potrebno
temeljem posebnog odobrenja carinarnice koja donosi rješenje,

e) rok za ispunjenje formalnosti koje su
potrebne da bi se odobrio povrat ili otpust carinskog duga,

f) navod da će carinski dug biti stvarno vraćen
odnosno otpušten kada provedbena carinarnica izvijesti carinarnicu koja donosi
rješenje o povratu ili otpustu da su ispunjene formalnosti nužne za otpust ili
povrat,

g) pojedinosti o obvezama kojima roba podliježe
do izvrše­nja rješenja, te

h) uputu podnositelju zahtjeva, da moraju pri
podnošenju robe priložiti također i izvornik rješenja.

Ako se obveze iz stavka 3. točke d), e) i g)
ovog članka ne mogu ispuniti kod carinarnice koja je izdala rješenje o povratu
ili otpustu carinskog duga, mora se u rješenju odrediti carinarnica ili
carinarnice kod kojih se te obveze moraju ispuniti.

Članak 490.

Ako carinarnica u skladu sa člankom 232. stavak
5. Carinskog zakona rješava o povratu odnosno otpustu carinskog duga po
službenoj dužnosti, o tome odlučuje rješenjem.

Na donošenje rješenja iz stavka 1. ovog članka
odgovarajuće se primjenjuju odredbe članka 489. ove Uredbe.

Članak 491.

Carinarnica nadležna po odredbama članka 489.
stavak 4. ove Uredbe poduzima potrebne mjere s kojima osigurava da:

a) su gdje je to potrebno, ispunjene obveze iz
članka 489. stavka 3. točke g) ove Uredbe, te

b) je u svim slučajevima, roba uporabljena u
skladu s uvjetima iz rješenja odnosno smještena sukladno rješenju.

Ako je rješenjem predviđena mogućnost da se roba
može staviti u postupak carinskog skladištenja, unijeti u slobodnu zonu ili
slobodno skladište i osoba na koju glasi rješenje iskoristi tu mogućnost,
potrebne formalnosti obavljaju se kod carinarnice nadležne po od­red­bama
članka 489. stavka 4. ove Uredbe.

Kada se carinarnica iz članka 489. stavka 4. ove
Uredbe uvjeri da su ispunjene obveze iz stavka 1. ovog članka, potvrđuje to na
izvorniku rješenja i o tome pisano izvješćuje carinarnicu nadležnu za donošenje
rješenja.

Članak 492.

Carinarnica koja je izdala rješenje o povratu
ili otpustu duga, kojoj je podnijeto rješenje ili dostavljeno izvješće iz
članka 491. stavka 3. ove Uredbe, bez odlaganja će staviti klauzulu njegove
izvršnosti, te provesti knjiženje o otpuštanju carinskog duga ili izvršiti povrat
sredstava na račun koji je naveo podnositelj zahtjeva.

Povrat plaćenog carinskog duga neće se izvršiti,
ako osoba na koju glasi rješenje ima bilo kakve nepodmirene dospjele obveze iz
naslova uvoznog ili izvoznog duga. Povrat i dospjeli carinski dug će se u tom
slučaju prebiti po službenoj dužnosti.

Članak 493.

Ukoliko se zahtjev za povrat ili otpust temelji
na tome, da je u trenutku prihvaćanja carinske deklaracije za puštanje robe u
slobodan promet postojalo pravo za primjenu povlaštene carine (snižena ili
carinska stopa »slobodno«) za robu u okviru carinskih kvota i plafona ili po
sklopljenom trgovinskom sporazumu, povrat ili otpust odobrava se samo pod
uvjetom da su u vrijeme podnošenja zahtjeva za povrat ili otpust uz isti bili
priloženi dokazi, da:

a) u slučaju carinske kvote ista nije
iscrpljena,

b) u ostalim slučajevima, nije bila ponovno
uvedena carinska stopa.

Moguće
je odobriti povrat ili otpust čak i ako nisu ispunjeni uvjeti iz stavka 1. ovog
članka, ako za robu nije bila uporabljena snižena ili carinska stopa »slobodno«
radi greške carinarnice, a deklaracija za puštanje robe u slobodan promet
sadržavala je sve podatke i bile su joj priložene sve isprave potrebne za takvo
postupanje.

Članak 494.

Ako podnositelj zahtjevu za povrat ili otpust
priloži izvornik potvrde o povlaštenom podrijetlu robe kao dokaz da je uvezena
roba u trenutku prihvata carinske deklaracije za puštanje robe u slobodan
promet ispunjavala propisane uvjete za primjenu povlaštene carine, carinarnica
će usvojiti zahtjev za povrat ili otpust samo ako se utvrdi:

a) da se priložena potvrda o povlaštenom
podrijetlu robe konkretno odnosi na dotičnu uvezenu robu i da su ispunjeni
uvjeti za prijam priložene potvrde, te

b) da su ispunjeni svi ostali uvjeti za
povlaštenu carinu.

Povrat ili otpust carinskog duga obavit će se po
podnošenju robe carinarnici. Ako nije ili više nije moguće robu podnijeti
carinarnici mjerodavnoj za provedbu odnosnih carinskih formalnosti, carinarnica
nadležna za donošenje rješenja može usvojiti zahtjev za povrat ili otpust samo
u slučaju ako je na temelju raspoloživih podataka i priloženih isprava
nedvojbeno utvrdila da se naknadno priložena potvrda o povlaštenom podrijetlu
odnosi na konkretnu robu.

Članak 495.

Uvozni dug neće biti vraćen ili otpušten prema
članku 234. stavak 1., 3. i 5. Carinskog zakona za robu:

a) čija je manjkavost uzeta u obzir već pri
određivanju ugovornih uvjeta, prije svega cijene robe, s kojom je roba
stavljena u carinski postupak u kojemu je nastala obveza plaćanja carinskog
duga, ili

b) koju je uvoznik prodao, nakon što je utvrdio
da je ista manjkava ili da nije u skladu sa uvjetima iz ugovora.

Članak 496.

Bez obzira na članak 502. stavak 1. točku c) ove
Uredbe, carinarnica će odrediti rok za ispunjenje carinskih formalnosti koje su
potrebne za povrat ili otpust duga koji ne može biti dulji od 2 mjeseca od dana
uručenja rješenja podnositelju zahtjeva za povrat ili otpust.

Prekoračenjem roka određenog u skladu sa stavkom
1. ovog članka, gubi se pravo na povrat ili otpust carinskog duga, osim ako se
dokaže da rok nije bilo moguće poštivati radi više sile odnosno nepredvidivih
okolnosti na koje nije bilo moguće utjecati.

Članak 497.

Ako uništenje robe, koje odobri carinarnica,
prouzroči nastanak otpadaka ili ostataka, isti se smatraju stranom robom od
trenutka izdavanja rješenja kojim se usvaja zahtjev za povrat ili otpust.

Članak 498.

Ako carinarnica dopusti primjenu članka 234.
stavak 4. Carinskog zakona, poduzet će mjere koje omogućuju da se roba stav­ljena
u postupak carinskog skladištenja ili unesena u slobodnu zonu ili slobodno
skladište, može prepoznati kao strana roba.

Članak 499.

Ako se izvoz, ponovni izvoz ili uništenje
odnosno svako drugo carinski dopušteno postupanje ili uporaba ne odnosi na
cijeli proizvod, nego na jedan ili više dijelova ili na jednu ili više
komponenti tog proizvoda, povrat ili otpust carinskog duga se odre­đuje kao
razlika između iznosa uvoznog duga za cijeli proizvod i iznosa uvoznog duga,
kojeg bi trebalo platiti za ostatak proizvoda, ako bi bio u nepromijenjenom
stanju stavljen u carinski postupak, koji uključuje obvezu plaćanja carinskog
duga, na dan kada je cijeli proizvod stavljen u postupak.

Članak 500.

U skladu sa člankom 236. Carinskog zakona,
carinarnica neće provoditi postupak za vraćanje više plaćenog carinskog duga
odnosno za otpust plaćanja, ako iznos koji bi trebalo vratiti ili otpustiti ne
prelazi 40,00 kn.

Poglavlje 3.
**Posebne odredbe koje se odnose na primjenu članka 235. Carinskog zakona**

Članak 501.

Carinarnica koja
rješava o zahtjevu za povrat ili otpust carinskog duga, koji je podnijet u
skladu sa člankom 235. stavak 2. Carinskog zakona:

a) vratit će ili
otpustiti plaćanje carinskog duga, ako utvrdi da razlozi navedeni u zahtjevu
odgovaraju nekoj od okolnosti iz članaka 502. do 505. ove Uredbe, i da te
okolnosti nisu posljedica prijevare ili grube nemarnosti dotične osobe.

b) neće izvršiti povrat
i neće dopustiti otpust plaćanja carinskog duga, ako utvrdi da se zahtjev
temelji na nekoj od okolnosti iz članka 506. ove Uredbe.

Osobom iz stavka 1. točke
a) ovog članka smatra se osoba ili osobe iz članka 482. stavak 1. ove Uredbe,
opunomoćenike tih osoba ili bilo koju drugu osobu koja je bila uključena u
obavljanje carinskih formalnosti koje se odnose na konkretnu osobu, ili je dala
upute za obavljanje tih formalnosti.

Članak 502.

Uvozni carinski dug
može se povratiti ili otpustiti:

a) ako je strana roba
koja je stavljena u carinski postupak s djelomičnim ili potpunim otpustom
carinskog duga, ili ako je roba koja je puštena u slobodan promet na temelju
povoljnije carine zbog njezine uporabe u određene svrhe, ukradena, pod uvjetom
da je ukradena roba odmah ponovno pronađena i za nju ponovno uspostavljen isti
carinski položaj, koji je roba imala u trenutku kada je bila ukradena,

b) ako se strana roba
greškom (omaškom) izuzme ispod carinskog nadzora u carinskom postupku s
djelomičnim ili potpunim oslobođenjem plaćanja carine, ali pod uvjetom da se
odmah kada se ustanovi greška, robi uspostavi isti carinski položaj, koji je
imala u trenutku kada je roba izuzeta,

c) ako radi tehničkih
problema nije moguće otvoriti prijevozno sredstvo na kojem se nalazi roba koja
je prethodno puštena u slobodan promet, i robu također u odredišnom mjestu nije
mo­guće istovariti, pod uvjetom da se ta roba odmah ponovno izvozi,

d) ako je roba, koja je bila puštena u slobodan
promet naknadno vraćena dobavljaču izvan carinskog područja u postupku vanjske
proizvodnje radi besplatnog popravka odnosno otklanjanja grešaka koje su
postojale prije puštanja robe u slobodan promet (čak ako su te greške utvrđene
po puštanju robe u slobodan promet) ili usklađivanja s uvjetima ugovora na
temelju ko­jega je roba puštena u slobodan promet, pri čemu je dobavljač
odlučio trajno zadržati robu, jer greške odnosno manjkavosti nije bilo moguće
otkloniti odnosno njihovo otklanjanje bi bilo neekonomično,

e) ako se u trenutku kada carinarnica odlučuje o
naknadnom obračunu carinskog duga u svezi sa robom koja je bila puštena u
slobodan promet s potpunim oslobođenjem carinskih davanja da je bila ta roba
ponovno izvezena iz carinskog područja bez odobrenja carinarnice, pod uvjetom
da se dokaže da suuvjeti koje propisuje Carinski zakon za povrat ili
otpust takvog uvoznog carinskog duga bili stvarno ispunjeni u trenutku ponovnog
izvoza te robe i uvozni dug bi mogao biti vraćen, da je bio obračunat pri
puštanju robe u slobodan promet,

f) ako je sud zabranio trgovinu s robom, koja je
prethodno bila stavljena u carinski postupak na temelju kojeg je nastala obveza
plaćanja uvoznog dugapod uobičajenim uvjetima, i ako je roba ponovno
izvezena iz carinskog područja ili uništena pod carinskim nadzorom pod uvjetom
da se dokaže da se roba na carinskom području nije koristila,

g) ako je za robu bio započet carinski postupak
na temelju kojeg je nastala obveza plaćanja carinskog duga, carinski dug u
skladu sa svojim ovlastima samostalno podmiri carinski deklarant, a da tu robu
bez ikakve krivnje deklaranta, nije bilo moguće isporučiti primatelju,

h) ako je roba greškom
pošiljatelja naslovljena na dotičnog primatelja,

i) ako se utvrdi da
roba radi očite greške u narudžbi ne može biti uporabljena za namjenu za koju
ju je naručitelj namjeravao koristiti,

j) ako se za robu po
puštanju u carinski postupak na temelju kojeg nastane carinski dug, dokaže, da
u trenutku puštanja nije bila u skladu s važećim propisima na području uporabe
ili prometa s njom i radi toga se ta roba ne može koristiti za namjene koje je
predvidio primatelj,

k) ukoliko uporaba robe
u svrhu kojuje predvidio primatelj nije moguća ili jebitno
ograničena, zbogopćih mjera, koje ovlaštena tijela donesu nakon
puštanja robe u carinski postupak, na temelju kojeg nastaje obveza plaćanja
carinskog duga,

l) ako bez krivnje
osobe u postupku, carinarnica ne može odobriti djelomično ili potpuno
oslobođenje od plaćanja carine, pri čemu obračunava carinski dug koji treba
platiti,

m) ako je roba
isporučena primatelju nakon isteka roka isporuke naznačenog kao obvezujući
uvjet u ugovoru, na temelju kojeg je roba stavljena u carinski postupak, u
kojem je nastala obveza plaćanja carinskog duga,

n) ako robu na carinskom području nije bilo
moguće prodati, pa je besplatno ustupljena humanitarnim organizacijama:

 1. koje
svoju djelatnost obavljaju izvan carinskog područja, pod uvjetom da u carinskom
području imaju svoja predstavništva, ili

 2. koje
svoju djelatnost obavljaju na carinskom području, ako bi za istovrsnu robu
dobivenu iz inozemstva kod puštanja u slobodan promet bile oslobođene od
plaćanja carine.

o) ako je obveza za plaćanje carinskog duga
nastala iz drugih razloga osim onih propisanih u članku 204. Carinskog zakona i
dotič­na osoba priloži potvrdu o podrijetlu robe, provoznu ispravu za prijevoz
domaće robe preko stranog carinskog područja ili drugu odgovarajuću ispravu,
kojom dokazuje da bi za robu, ako bi bila puštena u slobodan promet, mogla
ostvariti povoljnije uvjete ili bi se ta roba mogla smatrati domaćom robom, ako
su ispunjeni ostali uvjeti iz članka 494. ove Uredbe.

Bez obzira na stavak 5. ovog članka, otpust ili
povrat carinskog duga u slučajevima iz točke c) i f) do n) stavka 1. ovog
članka moguće je odobriti, ako je roba pod carinskim nadzorom ponovno izvezena
iz carinskog područja. Ovaj uvjet neće se zahtijevati ako je roba uništena po
odluci nadležnog tijela ili besplatno ustupljena humanitarnim organizacijama, koji
svoju djelatnost obavljaju na carinskom području.

Na zahtjev odnosne osobe može carinarnica
odobriti da se roba, umjesto da bi se ponovno izvezla, uništi pod carinskim nad­zorom
ili da se radi namjeravanog ponovnog izvoza stavi u provozni postupak ili postupak
carinskog skladištenja odnosno unese u slobodnu zonu ili slobodno skladište.

Carinarnica će osigurati potrebne mjere, koje
omogućuju da se roba stavljena u postupak carinskog skladištenja odnosno
unesena u slobodnu zonu ili slobodno skladište, može naknadno prepoznati kao
strana roba.

Povrat ili otpust duga će se u slučaju iz točke
h) i i) stavka 1. ovog članka odobriti, pod uvjetom da je roba ponovno izvezena
istom stranom pošiljatelju ili na naslov kojeg on odredi.

Pored drugih uvjeta iz ovog članka, potrebno je
također dokazati, da roba nije bila ni korištena niti prodana prije ponovnog
izvoza.

Članak 503.

Povrat ili otpust carinskog duga može se također
odobriti:

a) ako je roba za koju je greškom bio započet
deklarirana za carinski postupak na temelju kojeg je nastala obveza plaćanja
carinskog duga, ponovno izvezena iz carinskog područja, pri čemu za tu robu
nije bio započet carinski postupak koji je trebao biti, pod uvjetom da su
ispunjeni i drugi uvjeti iz članka 233. Carinskog zakona,

b) ako je roba bez carinskog nadzora ponovno
izvezena ili uništena u skladu sa člankom 234. stavak 3. točka b) i stavak 4.
Carinskog zakona, pod uvjetom da su ispunjeni i drugi propisani uvjeti utvrđeni
spomenutim člankom.

c) ako je roba bez carinskog nadzora ponovno
izvezena ili uništena u skladu sa člankom 502. stavak 1. točke c) i f) do n)
ove Uredbe, pod uvjetom da su ispunjeni ostali uvjeti propisani člankom 502.
stavak 2. do 6. ove Uredbe.

Za povrat ili otpust duga u skladu sa stavkom 1.
ovog članka moraju biti ispunjeni sljedeći uvjeti:

a) carinarnici, koja odlučuje o zahtjevu za
povrat ili otpust moraju biti podnesene sve potrebne isprave o tome da je roba
za koju se zahtijeva povrat ili otpust carinskog duga:

1. stvarno ponovno izvezena iz carinskog
područja, ili

2. uništena pod nadzorom nadležnih tijela
ili osoba, ovlaš­te­nih da uništenje službeno potvrde.

b) carinarnici, koja odlučuje o zahtjevu za
povrat ili otpust moraju biti vraćene sve isprave, koje su potvrđivale carinski
status domaće robe i s kojima je konkretna roba bila iznesena iz carinskog
područja, odnosno priloženi svi dokazi koje carinarnica smatra potrebnim, da te
isprave neće biti moguće koristiti pri mogućem kasnijem uvozu robe.

Članak 504.

Za potrebe članka 503. stavak 2. ove Uredbe:

a) kao dokaz da je roba za koju se zahtijeva
povrat ili otpust duga bila stvarno ponovno izvezena iz carinskog područja,
smatra se:

 1.
izvornik ili ovjereni primjerak izvozne deklaracije, i

 2.
potvrda carinarnice preko koje je roba stvarno napustila carinsko područje.

Ako takvu potvrdu nije moguće priložiti kao
dokaz da je roba napustila carinsko područje, može se prihvatiti:

 -
potvrda carinske službe koja potvrđuje prispijeće robe u odredišnu državu,
izdanu u toj državi, ili

 -
izvornik ili ovjereni primjerak carinske deklaracije odredišne države.

Uz te isprave potrebno je priložiti komercijalne
i upravne isprave, na temelju kojih carinarnica provjerava da je roba izvezena
iz carinskog područja istovjetna robi deklariranoj za carinski postupak s
obvezom plaćanja carinskog duga, i to:

 -
izvornik ili ovjereni primjerak deklaracije za navedeni postupak, i

 - na
zahtjev carinarnice također komercijalne i druge uprav­ne isprave (npr. račune,
otpremnice, provozne isprave, zdravstvene ili druge potvrde) koji sadrže
potpuni opis robe (trgovački opis, količinu, i ostale podatke za identifikaciju
i druge oznake), koji su priloženi uz deklaraciju za navedeni postupak, izvoznu
carinsku deklaraciju ili carinsku deklaraciju odredišne države.

b) kao dokaz da je roba, za koju se zahtijeva
povrat ili otpust duga, stvarno uništena pod nadzorom nadležnog tijela ili
drugih osoba, koje su ovlaštene da potvrde takvo uništenje, smatra se:

 1.
izvornik ili ovjereni primjerak zapisnika ili izjave o uništenju robe koju je
sastavilo tijelo pod čijim nadzorom je bila roba uništena, ili

 2.
potvrdu koju je sastavila osoba koja je ovlaštena za nadzor uništenja robe,
skupa s odgovarajućim dokazom o ovlaštenju za nadzor.

Isprave iz točke b) moraju sadržavati dovoljno
detaljan opis uništene robe (trgovački opis robe, količina, identifikacijske i
druge oznake), koji carinarnici omogućuju usporedbu sa podacima iz deklaracije
i uz nju priloženih komercijalnih isprava (računi, otpremnice i dr.) za
puštanje u carinski postupak, u kojem je nastala obveza plaćanja carinskog
duga, kako bi mogla utvrditi da je uništena roba istovjetna robi koja je bila
podnesena u carinski postupak.

Kada su dokazi iz stavka 1. točke a) i b) ovog
članka, nedostatni da bi carinarnica mogla u konkretnom slučaju odlučiti, ili
ako neka od njih nisu na raspolaganju, potrebno je iste dopuniti ili
nadomjestiti s drugim ispravama, koje carinarnica smatrapotrebnim.

Članak 505.

Ako propisi koji uređuju plaćanje izvoznog duga
ne propisuju drugačije, povrat plaćenog izvoznog duga odobriti, kada je ponovno
uvezena roba za koju je bio pri izvozu plaćen izvozni dug puštena u slobodan
promet.

Stavak 1. ovog članka
će se primijeniti samo u slučajevima iz članka 432. ove Uredbe.

Carinarnici kojoj se
roba deklarira za puštanje u slobodan promet, treba priložiti dokaze da se radi
o robi iz članka 188. stavak 4. točka b) Carinskog zakona.

Stavak 1. ovog članka
primjenjuje se također i u slučaju ponovnog uvoza samo dijela robe za koju je
bio pri izvozu plaćen izvozni dug.

Članak 506.

Povrat ili otpust
uvoznog carinskog duga ne može se odobriti, ako se prema okolnostima slučaja
zahtjev temelji isključivo na jednoj od sljedećih činjenica:

a) da se roba, koja je
stavljena u carinski postupak zbog kojeg je nastala obveza plaćanja duga,
ponovno izvozi radi drugih razloga od onih koji su navedeni člancima 233. i
234. Carinskog zakona i člancima 502. i 503. ove Uredbe, prije svega radi
neuspjele prodaje robe;

b) da se radi o robi
koju je carinarnica već prepustila u carinski postupak na temelju koje je nastala
obveza plaćanja carinskog duga, koja je nakon prepuštanju deklarantu uništena,
osim ako takvo uništenje izričito predviđaju važeći propisi;

c) da su podnesene
isprave na temelju kojih je bila pri puštanju robe u slobodan promet priznata
povoljnija carina, a za koje se naknadno utvrdi da su lažne, krivotvorene ili
da nisu valjane za odobravanje povoljnije carine, čak i ako su bile podnesene u
dobroj vjeri.

Članak 507.

Nadležnacarinarnica
pri odlučivanju o zahtjevu za povrat uvoznog duga provjerava također da li
treba, u skladu sa člankom 237. Carinskog zakona, obračunati kamate.

Ako su ispunjeni uvjeti
za obračun kamata, carinarnica ih obračunava u skladu s propisima o naplati
kamate.

Kamate se u skladu sa
ovim člankom obračunavaju za raz­dob­lje od dana plaćanja uvoznog duga do dana
izdavanja rješenja o povratu.

Plaćanje kamata vrši se
na isti način kao i sam povrat uvoznog duga.

Dio
V. PRODAJA STRANE ROBE ODUZETE ILI USTUPLJENE DRŽAVI I PODJELA SREDSTAVA
PRIKUPLJENIH TOM PRODAJOM

Poglavlje 1.
**Uvodne odredbe**

Članak 508.

Odredbama ovog dijela Uredbe uređuju se uvjeti i
postupak prikupljanja, čuvanja i prodaje, te drugi načini raspolaganja stranom
robom oduzetom u carinskome upravnome postupku ili prekršajnom postupku, te
strane robe koja je sukladno carinskim propisima ustupljena u korist države (u
daljnjem tekstu: oduzeta strana roba), sukladno odredbama Carinskog zakona.

Odredbe ovoga dijela Uredbe odgovarajuće se
primjenjuju i prilikom prodaje druge strane robe, temeljem drugih propisa
oduzete ili ustupljene ili ustupljene u korist države, ako je Carinska uprava
posebnim propisima ovlaštena za prodaju takve robe.

Poglavlje 2.
**Prodaja oduzete ili ustupljene strane robe**

Članak 509.

Roba iz članka 508. ove Uredbe prodaje se u
postupku javne prodaje, ako drugim odredbama ove Uredbe nije drugačije
propisano.

Iznimno, namirnice i drugu brzo pokvarljivu
robu, (žive životinje, svježe meso, voće i povrće i drugo), te otpatke i
ostatke nastale pri provedbi postupka s gospodarskim učinkom mogu se prodati i
prikupljanjem ponuda ili neposrednom pogodbom s trgovačkim društvom
registriranim za trgovinu odnosnim namirnicama i brzo pokvarljivom robom
odnosno za zbrinjavanje otpada.

Članak 510.

Oduzetu ili ustupljenu stranu robu, osim
motornih i prik­ljučnih vozila, plovila i njihovih dijelova, prodaje
carinarnica, koju za to ovlasti ravnatelj Carinske uprave Republike Hrvatske.

Sukladno postupku utvrđenom propisima o nabavi
roba i usluga i ustupanju radova, ravnatelj Carinske uprave može za obavljanje
poslova javne prodaje zaključiti ugovor s trgovačkim društvom ili udrugom (u
daljnjem tekstu: ovlašteno društvo).

Oduzeta ili ustupljena strana motorna i
priključna vozila i plovila, te njihove dijelove prodaje Hrvatski autoklub.

Ugovorom zaključenim s ovlaštenim društvom ili
Hrvatskim autoklubom iz stavka 2. i 3. ovoga članka, uređuju se međusobne
obveze i odgovornosti Carinske uprave i ovlaštenog društva odnosno Hrvatskog
autokluba u vezi s prikupljanjem, čuvanjem i prodajom oduzete strane robe,
uključujući i visinu naknade za izvršene usluge, te uvjete i način njezinoga
obračuna i namirenja.

Poglavlje 3. **Posebne
odredbe o preuzimanju, čuvanju i
prodaji cestovnih motornih vozila i plovila**

Članak 511.

U ovom dijelu Uredbe navedeni izrazi imaju
sljedeće zna­čenje:

1) cestovna motorna vozila:

a) osobni automobili i druga motorna vozila,
konstruirana prvenstveno za prijevoz ljudi, uključujući i motorna vozila za
kombinirani prijevoz ljudi i robe (tipa »karavan«, »kombi« itd.) i trkaći
automobili,

b) motorna vozila za javni prijevoz putnika,

c) motorna vozila za prijevoz robe (samoutovarna
– samoistovarna, damperi, cisterne itd.),

d) motorna vozila za posebne namjene
(samoistovarna vozila, vozila s dizalicom, vozila s ugrađenom betonskom mješa­li­com,
vatrogasna vozila, vozila za čišćenje cesta, vozila za prskanje ili
posipavanje, pokretne radionice, pokretne radiološke jedinice),

e) traktori, cestovni tegljači s poluprikolicom
i druga vozila za vuču,

f) sve vrste motornih kotača, uključujući mopede
i bicikle s pomoćnim motorom,

2) priključna vozila: sve vrste priključnih,
polupriključnih i drugih nesamokretnih vozila,

3) dijelovi motornih vozila: svi dijelovi i
pribor za motorna i priključna vozila iz točke 1. i 2. ovoga članka, u
sastavljenom ili rastavljenom stanju, te

4) plovila: jahte
dužine do 15 metara i plovila za šport i razbibrigu, u smislu propisa o
Carinskoj tarifi.

Članak 512.

Hrvatski autoklub
prikuplja, preuzima, čuva, te prodaje odnosno odstranjuje s carinskog područja
Republike Hrvatske:

a) motorna i priključna
vozila koja su pronašli ili oduzeli drugi državni organi (sudovi, policija,
inspekcijski organi i dr.) i predali na čuvanje do okončanja odgovarajućega
postupka,

b) motorna i priključna
vozila sa stranom registracijom, koja se privremeno smještaju ili predaju na
čuvanje uz odobrenje carinarnice,

c) oštećena motorna i
priključna vozila sa stranom registracijom, koja su vlasnik ili vozač uz
odobrenje carinarnice predali na čuvanje, dok se ne ostvari pravo na odštetu,

d) privremeno uvezena
motorna i priključna vozila, koja nisu bila pravodobno vraćena u inozemstvo,
bilo zbog isteka roka privremenog uvoza ili zbog toga što je osoba koja je
vozilo deklarirala za privremeni uvoz nije pri napuštanju carinskog područja
izvezla vozilo,

e) motorna i priključna
vozila i njihovi dijelovi, koji su bili oduzeti u upravnom postupku,

f) motorna i priključna
vozila kao i njihovi dijelovi, kojima je protekao rok ležanja,

g) motorna i priključna
vozila te njihovi dijelovi, koji su ustupljeni u korist države,

h) oštećena privremeno
uvezena motorna vozila i priključna vozila, kao i njihovi dijelovi, koji su
bili predati carinarnici,

i) rezervne dijelove
prethodno uvezenih motornih i priključ­nih vozila sa stranom registracijom,
koji nisu bili vraćeni u inozemstvo,

j) dijelove motornih i
priključnih vozila pristigle u poštan­skim pošiljkama, koji nisu uručeni
primatelju, a strani pošiljatelj ih ne želi preuzeti,

k) motorna i priključna
vozila, te njihove dijelove, koji su bili oduzeti u prekršajnom postupku,

l) motorna i priključna
vozila, te njihovi dijelovi, koji su po bilo kojoj osnovi pri carinarnici, osim
u postupku redovnog carinjenja, koje carinarnica preda na čuvanje, te

m) jahte i plovila za
šport i razbibrigu.

Ako Hrvatski autoklub
od carinarnice, policije ili druge prav­ne ili fizičke osobe dobije obavijest o
potrebi preuzimanja napuštenoga vozila, odnosno na neki drugi način dođe u
posjed motornog vozila, priključnog motornog vozila ili njihovih dijelova, mora
zbrinuti vozilo na licu mjesta ili ga bez odlaganja prevesti u prostore pod
svojim nadzorom.

U smislu odredbi ove
Uredbe o privremenom uvozu i privremenom smještaju, smatra se da je za robu
koja se smješta u prostorije ili prostore Hrvatskog autokluba namijenjene za
čuvanje motornih i priključnih vozila ili plovila dato odobrenje carinarnice za
privremeni smještaj motornih i priključnih vozila, odnosno plovila.

Članak 513.

Ako je cestovno motorno
ili priključno vozilo, te plovilo sa stranom registracijom, čiji je vlasnik
poznat, tako oštećeno da ga nije moguće popraviti ili prodati ili ne udovoljava
propisima o homologaciji motornih vozila, vlasnik ili druga osoba koja ga je
deklarirala za privremeni uvoz ili Hrvatski autoklub na trošak tih osoba ili
njihovog osiguravatelja, moraju ih u roku koji odredi carinarnica:

a) izvesti iz carinskog
područja Republike Hrvatske, odnos­no

b) uništiti pod
carinskim nadzorom, ako to dopuštaju propisi o zaštiti okoliša.

Preuzimatelj vozila ili
plovila iz stavaka 1. ovoga članka plaća Hrvatskom autoklubu sve troškove koje
je imao u svezi sa zbrinjavanjem, preuzimanjem i čuvanjem odnosnoga vozila ili
plovila.

Ako je u svezi s
čuvanjem vozila ili plovila nastao carinski dug, vozilo ili plovilo može se
predati osobi iz stavka 1. ovoga članka, ako je nastali carinski dug podmiren
ili je položeno odgovarajuće jamstvo.

Ako je nadležna
carinarnica dopustila da se vozilo ili plovilo pod carinskim nadzorom vrati u
inozemstvo, Hrvatski autoklub ga predaje ovlašteniku u skladu s rješenjem
carinarnice po namirenju troškova iz stavka 2. ovoga članka.

Poglavlje
4. **Raspoređivanje sredstava dobivenih prodajom
oduzete strane robe**

Članak 514.

Sredstva ostvarena
prodajom oduzete strane robe raspo­ređuju se tako da se najprije naplati
carina, te porezi i druge pristojbe koje se obračunavaju prilikom uvoza odnosne
robe, zatim troškovi odnosnoga carinskoga ili drugoga postupka, te novčane
kazne izrečene sukladno carinskim propisima.

Iz sredstava ostvarenih
prodajom oduzete strane robe namiruju se troškovi njezina prikupljanja, čuvanja
i prodaje, a ostatak sredstava izvanredni je prihod državnog proračuna.

Osnovica za obračun
carinskog duga za prodana motorna i priključna vozila, te plovila i njihove
dijelove putem postupka javne prodaje je ostvarena prodajna cijena

Članak 515.

Glede sredstava
dobivenih prodajom robe iz članka 508. ove Uredbe:

a) Hrvatski autoklub
sastavlja mjesečni obračun, te ga do 10. u mjesecu za prethodni mjesec
dostavlja na ovjeru ovlaštenoj carinarnici,

b) sukladno po
carinarnici ovjerenom obračunu iz točke a) ovoga stavka, Hrvatski autoklub do 20.
u mjesecu obračunati pri­hod za prethodni mjesec uplaćuje se u korist državnog
proračuna Republike Hrvatske.

Troškove prikupljanja,
čuvanja i prodaje robe, kao i drugi troš­kovi izvršenih usluga carinarnica
namiruje na teret odgovara­juće stavke državnog proračuna.

Iznimno, sredstva
dobivena prodajom vozila i njihovih dije­lova iz članka 512. stavak 1. točka
b), d), f), h), i l) ove Ured­be, po obračunu i uplati carinskog duga uplaćuju
se na posebni depozitni račun Carinske uprave. Ako vlasnik vozila u roku šest
mjeseci po uplati ne podnese zahtjev za isplatu deponiranog iznosa, sredstva se
uplaćuju u korist državnog proračuna.

Poglavlje 5.
**Besplatno ustupanje oduzete strane robe i drugi načini postupanja  s oduzetom stranom robom**

Članak 516.

Oduzetu ili ustupljenu stranu robu, koja
predstavlja predmete za potrebe povijesne, arheološke, etnografske, kulturne,
umjet­ničke ili znanstvene vrijednosti, Vlada Republike Hrvatske može robu
besplatno ustupiti tijelima ili ustanovama koje obavljaju odgovarajuću djelatnost.

Oduzetu stranu robu,
koja je sukladno posebnim propisima u ograničenom pravnom prometu (oružje,
streljivo, radijske postaje itd.), te drugu odgovarajuću oduzetu ili ustupljenu
stranu robu Vlada Republike Hrvatske može besplatno ustupiti državnim organima
i organizacijama, kojima je ta roba potrebna za obavljanje djelatnosti.

Oduzetu stranu robu
podobnu za uporabu u kulturne, prosvjetne, znanstvene, humanitarne, vjerske,
socijalne ili karitativne svrhe, odnosno za uporabu u svrhu obavljanja drugih neprofitnih
djelatnosti, sukladno prijedlogu nadležnog ministarstva, Vlada Republike
Hrvatske može besplatno ustupiti tijelima, ustanovama i udrugama koje obavljaju
odgovarajuću djelatnost.

Vlada Republike
Hrvatske može za donošenje odluka iz stavaka 1. do 3. ovoga članka ovlastiti
povjerenstvo, koje čine pred­stavnici Ministarstva financija, Ministarstva rada
i socijalne skrbi i Ministarstva kulture.

Članak 517.

Ako se roba ne proda
ili besplatno ne ustupi prema odredbama ovoga dijela Uredbe, sukladno posebnim
propisima uništava se pod carinskim nadzorom.

Poglavlje 6. **Donošenje
provedbenih popisa o prodaji ustupljene ili oduzete strane robe**

Članak 518.

Ministar financija propisat će uvjete za
provedbu i način postupanja suDionika u postupcima prikupljanja, čuvanja i
prodaje oduzete ili ustupljene strane robe, te način obračuna i raspodjele
sredstava dobivenih prodajom, te postupak besplatnog ustupanja oduzete ili
ustupljene strane robe.

Dio
VI. PRIJELAZNE I ZAVRŠNE ODREDBE

Članak 519.

Odobrenja i druge isprave koje je Carinska
uprava izdala do početka primjene ove Uredbe, primjenjuju se do isteka roka
njihovoga važenja.

Članak 520.

Isprave položene
Carinskoj upravi kao osiguranje za namirenje carinskoga duga do dana početka
primjene ove Uredbe, odgovarajuće se primjenjuju i važe i to:

a) bankovne garancije,
do u njima naznačenome roku važe­nja,

b) ostali instrumenti
osiguranja, do okončanja odnosnoga carinskoga postupka za kojeg su položene ili
do prestanka važenja odobrenja za provedbu odnosnoga postupka.

Članak 521.

Propisi za provedbu ove
Uredbe donijet će se u roku 90 dana od dana njezinoga stupanja na snagu.

Do dana početka
primjene propisa iz stavka 1. ovoga članka odgovarajuće će se primjenjivati
propisi za provedbu Uredbe, koja na dan početka primjene ove Uredbe prestaje
važiti.

Članak 522.

Danom početka primjene
ove Uredbe prestaje važiti Uredba za provedbu carinskog zakona (»Narodne
novine«, br. 144/99, 48/2000, 49/2000, 77/2000, 12/2001 i 110/2001).

Članak 523.

Ova Uredba stupa na
snagu osmoga dana od dana objave u »Narodnim novinama«, a primjenjuje se od 1.
studenoga 2003. godine.

Klasa: 413-01/03-01/09

Urbroj:
5030120-03-1

Zagreb, 25. rujna 2003.

Predsjednik
**Ivica Račan,** v. r.

if !supportEmptyParas endif

if !supportEmptyParas endif

# [PRILOG 1](dodatni/90070.htm)

# ZAHTJEV ZA IZDAVANJE OBVEZUJUĆEG MIŠLJENJA O RAZVRSTAVANJU ROBE U CARINSKU TARIFU

if !supportEmptyParas endif

[PRILOG 2](dodatni/90077.htm)

OBVEZUJUĆE MIŠLJENJE O
RAZVRSTAVANJU ROBE U CARINSKU TARIFU

if !supportEmptyParas endif

if !supportEmptyParas endif

**[PRILOG 3](dodatni/90099.htm)**

#### OBVEZUJUĆE MIŠLJENJE O PODRIJETLU ROBE - list 1

if !supportEmptyParas endif

if !supportEmptyParas endif

PRILOG 4

if !supportEmptyParas endif

[UVJERENJE O
PODRIJETLU ROBE – IZVORNIK](dodatni/90111.htm)

if !supportEmptyParas endif

[UVJERENJE O
PODRIJETLU ROBE –PRESLIKA](dodatni/90112.htm)

if !supportEmptyParas endif

[UVJERENJE O
PODRIJETLU ROBE – ZAHTJEV ZA IZDAVANJE](dodatni/90113.htm)

if !supportEmptyParas endif

[UVJERENJE O
PODRIJETLU ROBE – ZAHTJEV ZA IZDAVANJE](dodatni/90114.htm)

if !supportEmptyParas endif

if !supportEmptyParas endif

[PRILOG 5](dodatni/90115.htm)

if !supportEmptyParas endif

#### OBRAZAC FORM A

if !supportEmptyParas endif

if !supportEmptyParas endif

[PRILOG 6](dodatni/90116.htm)

**KRATKOROČNA IZJAVA DOBAVLJAČA ZA ROBU S PODRIJETLOM**

**if !supportEmptyParas endif**

**if !supportEmptyParas endif**

**[PRILOG 7](dodatni/90117.htm)**

**DUGOROČNA IZJAVA DOBAVLJAČA ZA ROBU S
PODRIJETLOM**

**if !supportEmptyParas endif**

**if !supportEmptyParas endif**

|  |
| --- |
| **[PRILOG 8](dodatni/90118.htm)** |

**LISTA PRERADA ILI
OBRADA ŠTO IH JE POTREBNO OBAVITI NA**

**MATERIJALIMA BEZ
PODRIJETLA KAKO BI DOBIVENI PROIZVOD**

**STEKAO STATUS
PROIZVODA S PODRIJETLOM**

**if !supportEmptyParas endif**

**if !supportEmptyParas endif**

**[PRILOG 9](dodatni/90119.htm)**

**POTVRDA
O PROMETU ROBE EUR.1**

**if !supportEmptyParas endif**

#### [PRILOG 10](dodatni/90071.htm)

### IZJAVA NA RAČUNU

if !supportEmptyParas endif

#### [PRILOG 11](dodatni/90073.htm)

if !supportEmptyParas endif

**DEKLARACIJA
 O CARINSKOJ VRIJEDNOSTI ROBE

[II. dio](dodatni/90072.htm)
if !supportLineBreakNewLine
endif**

**[PRILOG 12](dodatni/90074.htm)

DCV BIS**

**if !supportEmptyParas endif**

**if !supportEmptyParas endif**

**[PRILOG 13](375875.gif)**

**SKRAĆENA DEKLARACIJA**

**if !supportEmptyParas endif**

[PRILOG 14](dodatni/90075.htm)

**if !supportEmptyParas endif**

**[PRIVJESNICA ILI NALJEPNICA ZA PREDANU PRTLJAGU
U DOMAĆOJ ZRAČNOJ LUCI](dodatni/375876.gif)**

if !supportEmptyParas endif

**PRILOG 15**

if !supportEmptyParas endif

[Jedinstvena
carinska deklaracija 1](dodatni/375877.gif)

[Poleđina](dodatni/375878.gif)

if !supportEmptyParas endif

[Jedinstvena
carinska deklaracija 2](dodatni/375879.gif)

if !supportEmptyParas endif

[Jedinstvena
carinska deklaracija 3](dodatni/375880.gif)

if !supportEmptyParas endif

[Jedinstvena
carinska deklaracija 4](dodatni/375881.gif)

if !supportEmptyParas endif

[Poleđina](dodatni/375882.gif)

if !supportEmptyParas endif

[Jedinstvena
carinska deklaracija 5](dodatni/375883.gif)

if !supportEmptyParas endif

[Poleđina](dodatni/375884.gif)

if !supportEmptyParas endif

[Jedinstvena
carinska deklaracija 6](dodatni/375885.gif)

if !supportEmptyParas endif

[Poleđina](dodatni/375886.gif)

if !supportEmptyParas endif

[Jedinstvena
carinska deklaracija 7](dodatni/375887.gif)

if !supportEmptyParas endif

[Jedinstvena
carinska deklaracija 8](dodatni/375888.gif)

if !supportEmptyParas endif

[Jedinstvena
carinska deklaracija
ZA INTERNU UPORABU](dodatni/375889.gif)

if !supportEmptyParas endif

[Izjava
o preuzimanju odgovornosti](dodatni/375890.gif)
if !supportLineBreakNewLine
endif

[II.
dio](dodatni/375891.gif)

if !supportEmptyParas endif

if !supportEmptyParas endif

PRILOG 16

if !supportEmptyParas endif

[Dodatni
list C BIS 1](dodatni/375892.gif)

if !supportEmptyParas endif

[Dodatni
list C BIS 2](dodatni/375893.gif)

if !supportEmptyParas endif

[Dodatni
list C BIS 3](dodatni/375894.gif)

if !supportEmptyParas endif

[Dodatni
list C BIS 4](dodatni/375895.gif)

if !supportEmptyParas endif

[Dodatni
list C BIS 5](dodatni/375896.gif)

if !supportEmptyParas endif

[Dodatni
list C BIS 6](dodatni/375897.gif)

if !supportEmptyParas endif

[Dodatni
list C BIS 7](dodatni/375898.gif)

if !supportEmptyParas endif

[Dodatni
list C BIS 8](dodatni/375899.gif)

if !supportEmptyParas endif

[Dodatni
list C BIS
ZA INTERNU UPORABU](dodatni/375900.gif)

if !supportEmptyParas endif

[Izjava
o preuzimanju odgovornosti](dodatni/375901.gif)

if !supportEmptyParas endif

[II.
dio](dodatni/375902.gif)

if !supportEmptyParas endif

if !supportEmptyParas endif

PRILOG 17

if !supportEmptyParas endif

[Jedinstvena
carinska deklaracija 1-6](dodatni/375903.gif)

[Poleđina](dodatni/375904.gif)

if !supportEmptyParas endif

[Jedinstvena
carinska deklaracija 2-7](dodatni/375905.gif)

if !supportEmptyParas endif

[Jedinstvena
carinska deklaracija 3-8](dodatni/375906.gif)

if !supportEmptyParas endif

[Jedinstvena
carinska deklaracija 4-5](dodatni/375907.gif)

if !supportEmptyParas endif

[Poleđina](dodatni/375908.gif)

if !supportEmptyParas endif

[Jedinstvena
carinska deklaracija 5-4](dodatni/375909.gif)

if !supportEmptyParas endif

[Poleđina](dodatni/375910.gif)

if !supportEmptyParas endif

[Dodatni
list C BIS
ZA INTERNU UPORABU](dodatni/375911.gif)

if !supportEmptyParas endif

[Izjava
o preuzimanju odgovornosti](dodatni/375912.gif)

if !supportEmptyParas endif

[II.
dio](dodatni/375913.gif)

if !supportEmptyParas endif

if !supportEmptyParas endif

if !supportEmptyParas endif

**PRILOG 18**

if !supportEmptyParas endif

[Dodatni
list C BIS 1-6](dodatni/375914.gif)

if !supportEmptyParas endif

[Dodatni
list C BIS 2-7](dodatni/375915.gif)

if !supportEmptyParas endif

[Dodatni
list C BIS 3-8](dodatni/375916.gif)

if !supportEmptyParas endif

[Dodatni
list C BIS 4-5](dodatni/375917.gif)

if !supportEmptyParas endif

[Dodatni
list C BIS 5-4](dodatni/375918.gif)

if !supportEmptyParas endif

[Dodatni
list C BIS
ZA INTERNU UPORABU](dodatni/375919.gif)

if !supportEmptyParas endif

[Izjava
o preuzimanju odgovornosti](dodatni/375920.gif)

if !supportEmptyParas endif

[II.
dio](dodatni/375921.gif)

if !supportEmptyParas endif

if !supportEmptyParas endif

if !supportEmptyPnbsp;<![endif

[PRILOG 19](dodatni/90076.htm)

**if !supportEmptyParas endif**

OBRAČUN DAVANJA PRI UVOZU

if !supportEmptyParas endif

if !supportEmptyParas endif

if !supportEmptyParas endif

[PRILOG 20](dodatni/90078.htm)

**CARINSKA
DEKLARACIJA ZA REGISTRIRANU PRTLJAGU**

if !supportEmptyParas endif

if !supportEmptyParas endif

# [PRILOG 21](dodatni/90079.htm)

# ZAPISNIK O UZIMANJU UZORAKA

if !supportEmptyParas endif

if !supportEmptyParas endif

if !supportEmptyParas endif

[PRILOG 22](dodatni/90080.htm)

PEČAT ZA OVJERU PRIMJERKA BROJ 3. JEDINSTVENE

**CARINSKE DEKLARACIJE**

if !supportEmptyParas endif

if !supportEmptyParas endif

if !supportEmptyParas endif

PRILOG 23

**[Zahtjev
za izdavanje odobrenja za uporabu postupka s gospodarskim učinkom](dodatni/90081.htm)**

if !supportEmptyParas endif

**[Zahtjev za odobrenje za vođenje carinskog skladišta](dodatni/90082.htm)**
(dodatni obrazac)

**[Zahtjev za odobrenje za uporabu postupka unutarnje
proizvodnje](dodatni/90083.htm)**
(dodatni obrazac)
if !supportLineBreakNewLine
endif

**[Zahtjev za odobrenje za uporabu postupka vanjske
proizvodnje](dodatni/90084.htm)**
(dodatni obrazac)

if !supportEmptyParas endif

**[Odobrenje za uporabu carinskoga postupka s gospodarskim
učinkom](dodatni/90085.htm)**

**[Odobrenje za vođenje carinskog skladišta](dodatni/90086.htm)**
(dodatni obrazac)

**[Odobrenje za uporabu postupka unutarnje proizvodnje](dodatni/90087.htm)**
(dodatni obrazac)

**[Odobrenje za uporabu postupka vanjske proizvodnje](dodatni/90088.htm)**
(dodatni obrazac)

[Napomene za
pojašnjenje](dodatni/90089.htm)

if !supportEmptyParas endif

if !supportEmptyParas endif

**[PRILOG 24](dodatni/90090.htm)**

**GOSPODARSKI UVJETI**

if !supportEmptyParas endif

if !supportEmptyParas endif

[PRILOG 25](dodatni/90094.htm)

if !supportEmptyParas endif

OBRAZAC ZA ZAVRŠETAK POSTUPKA

**UNUTARNJE PROIZVODNJE**

if !supportEmptyParas endif

[UPUTA ZA POPUNJAVANJE OBRASCA](dodatni/90091.htm)

[**ZAVRŠETKA POSTUPKA
UNUTARNJE PROIZVODNJE**](dodatni/90091.htm)

**(odgoda plaćanja carine)**

if !supportEmptyParas endif

#### [ZAHTJEV ZA OTPUST ILI POVRAT CARINE](dodatni/90092.htm)

if !supportEmptyParas endif

[UPUTE ZA POPUNJAVANJE
OBRASCA ZAHTJEVA ZA OTPUST ILI POVRAT CARINE](dodatni/90093.htm)

if !supportEmptyParas endif

if !supportEmptyParas endif

# [PRILOG 26](dodatni/90095.htm)

## INFORMATIVNI OBRASCI

if !supportEmptyParas endif

if !supportEmptyParas endif

**[PRILOG 27](dodatni/90096.htm)**

**LISTA UOBIČAJENIH OBLIKA RUKOVANJA
ROBOM U CARINSKOM SKLADIŠTU**

if !supportEmptyParas endif

[PRILOG 28](dodatni/90097.htm)

**VRSTE ROBA I
PROIZVODNIH RADNJI ZA KOJE SE MOŽE ODOBRITI**

**POOSTUPAK PRERADBE
POD CARINSKIM NADZOROM**

**if !supportEmptyParas endif**

**if !supportEmptyParas endif**

**[PRILOG 29](dodatni/90098.htm)**

#### ROBA ZA KOJU SE NE PODNOSI INSTRUMENT OSIGURANJA

**PRI STAVLJANJU U
POSTUPAK PRIVREMENOGUVOZA**

**if !supportEmptyParas endif**

**if !supportEmptyParas endif**

# [PRILOG 30](dodatni/90100.htm)

# OBRAZAC OBAVIJESTI O NERAZDUŽENOM ATA KARNETU I OBRAČUN CARINSKOG DUGA

if !supportEmptyParas endif

if !supportEmptyParas endif

[PRILOG
31](dodatni/90101.htm)

**INFORMATIVNI OBRAZAC ZA
OLAKŠAVANJE POSTUPKA VANJSKE PROIZVODNJE** **I**

**POPUNITI KOD
IZVOZA**

if !supportEmptyParas endif

if !supportEmptyParas endif

[PRILOG 32](dodatni/90102.htm)

ŽUTA NALJEPNICA

if !supportEmptyParas endif

if !supportEmptyParas endif

**[PRILOG 33](dodatni/90103.htm)**

**if !supportEmptyParas endif**

#### POPIS POŠILJAKA

**if !supportEmptyParas endif**

**if !supportEmptyParas endif**

**PRILOG 34**

[NALJEPNICA ZA TERETNI LIST](dodatni/375922.gif)

**if !supportEmptyParas endif**

**if !supportEmptyParas endif**

PRILOG
35

if !supportEmptyParas endif

[POTVRDA O CARINSKOM STATUSU ROBE](dodatni/90105.htm)

[II. dio](dodatni/90106.htm)

[UPUTE ZA POPUNJAVANJE OBRASCA](dodatni/90107.htm)

[PRILOG 36](dodatni/90108.htm)

**POTVRDA O ISTOVJETNOSTI ROBE**

**if !supportEmptyParas endif**

**if !supportEmptyParas endif**

[PRILOG 37](dodatni/90109.htm)

BANKOVNA GARANCIJA ZA CARINSKI DUG

if !supportEmptyParas endif

if !supportEmptyParas endif

[PRILOG 38](dodatni/90110.htm)

**OBRAZAC ZAHTJEVA ZA POVRAT
ILI OTPUST**

CARINSKOGA DUGA

if !supportEmptyParas endif

if !supportEmptyParas endif

**if !supportEmptyParas endif**

Uredba, NN 161/2003-2320
Opći uvjeti korištenjaZaštita privatnosti[Pristup podatcima](/data_access_hr.aspx)[ELI](/about_eli_hr.aspx)

©2026. g. Narodne novine d.d.

, izrada [Novena d.o.o.](http://novena.hr/)