## Odluka Ustavnog suda Republike Hrvatske broj: U-IIIA-2775/2004 od 10. veljače 2005.

### NN 37/2005 (21.3.2005.), Odluka Ustavnog suda Republike Hrvatske broj: U-IIIA-2775/2004 od 10. veljače 2005.

# USTAVNI SUD REPUBLIKE HRVATSKE

738

Ustavni sud Republike Hrvatske,
u Prvom vijeću za odluči­vanje o ustavnim tužbama, u
sastavu sudac Željko Potočnjak, predsjednik Vijeća,
te suci Marijan Hranjski, Mario Kos, Agata Račan, Smiljko Sokol i Milan Vuković,
članovi Vijeća, odlu­čujući
o ustavnoj tužbi A. Č. iz J., zastupane po P. K.-K., odvjetnici u J., na
sjednici održanoj 10. veljače 2005. godine, jednoglasno je donio

ODLUKU

I. Ustavna tužba se usvaja.

II. Općinski sud u Zagrebu dužan
je donijeti odluku u predmetu koji se vodi pred tim sudom pod poslovnim brojem:
Pn-2064/98 (ranije broj: Pn-2064/89)
u najkraćemu mogućem roku, ali ne duljem od deset (10) mjeseci, računajući od
prvoga idućeg dana nakon objave ove odluke u »Narodnim novinama«.

III. Na temelju članka 63.
stavka 3. Ustavnog zakona o Us­tav­nom sudu Republike Hrvatske (»Narodne novine«, broj 99/99.,
29/02. i 49/02. – pročišćeni tekst), podnositeljici ustavne tužbe A. Č. iz J.,
M. 13, određuje se primjerena naknada zbog povrede ustavnog prava iz članka 29.
stavka 1. Ustava Republike Hrvatske (»Narodne novine«, broj 41/01. – pročišćeni
tekst) u iznosu od 8.500,00 kuna.

IV. Naknada iz točke III. izreke
ove odluke bit će isplaćena iz državnog proračuna u roku od tri mjeseca od dana
podnošenja zahtjeva podnositeljice Ministarstvu financija Republike Hrvatske za
njezinu isplatu.

V. Ova odluka objavit će se u
»Narodnim novinama«.

```
Obrazloženje
```

1. Podnositeljica ustavne tužbe,
temeljem članka 63. Ustavnog zakona o Ustavnom sudu Republike Hrvatske
(»Narodne novine«, broj 99/99., 29/02. i 49/02. – pročišćeni tekst, u daljnjem
tekstu: Ustavni zakon), podnijela je 26. srpnja 2004. godine us­tav­nu tužbu radi duljine
parničnog postupka.

ČINJENICE VAŽNE ZA
USTAVNOSUDSKI POSTUPAK

2. Dana 12. lipnja 1989. godine
podnositeljica je Općinskom sudu u Zagrebu podnijela tužbu radi naknade štete
protiv tuženika M. S. i S. za h. m. p. Z.

Do 5. studenoga 1997. godine
održana su četiri ročišta.

Nakon 5. studenoga 1997. godine
ročište nije održano.

Rješenjem od 20. listopada 2000.
godine sud je pozvao podnositeljicu dostaviti točnu adresu prvotužene.

Podneskom od 13. studenoga 2000.
podnositeljica je zamolila produljenje roka za dostavu adrese prvotužene jer ista nije više u radnom odnosu kod drugotuženika.

Rješenjem od 10. studenoga 2004.
godine određeno je da se tužba smatra povučenom u odnosu na prvotuženicu.

3. PRAVO VAŽNO ZA USTAVNOSUDSKI
POSTUPAK

Odredbom članka 29. stavka 1.
Ustava Republike Hrvatske propisano je:

*Članak 29.*

Svatko ima pravo da zakonom
ustanovljeni neovisni i nepristrani sud (...) u razumnom roku odluči o njegovim
pravima i obvezama (...).

Odredbom članka 63. Ustavnog
zakona propisano je:

*Članak 63.*

(1) Ustavni sud će pokrenuti
postupak po ustavnoj tužbi i prije no što je iscrpljen pravni put, u slučaju
kad o pravima i obvezama stranke (...) nije u razumnom roku odlučio sud (...).

(2)
U odluci kojom usvaja ustavnu tužbu zbog nedonošenja
akta u razumnom roku iz stavka 1. ovoga članka, Ustavni sud će nadležnom sudu
odrediti rok za donošenje akta kojim će taj sud meritorno odlučiti o pravima i
obvezama (...) podnositelja. Rok za donošenje akta počinje teći idućeg dana od
dana objave odluke Ustavnog suda u »Narodnim novinama«.

(3)
U odluci iz stavka 2. ovoga članka Ustavni sud će odrediti primjerenu naknadu
koja pripada podnositelju zbog povrede njegova ustavnog prava koju je sud
učinio kada o pravima i obvezama podnositelja (...) nije odlučio u razumnom
roku. Naknada se isplaćuje iz državnog proračuna u roku od tri mjeseca od dana
podnošenja zahtjeva stranke za njezinu isplatu.

*Ustavna tužba je osnovana.*

4. Svoju odluku Ustavni sud
obrazlaže sljedećim utvrđe­njima:

4.1. DULJINA SUDSKOG POSTUPKA

Podnositeljica je 12. lipnja
1989. godine podnijela Općin­skom
sudu u Zagrebu tužbu radi naknade štete.

Međutim, duljina postupka uzima
se u razmatranje od 5. studenoga 1997. godine kada je stupio na snagu Zakon o
potvrđivanju Konvencije za zaštitu ljudskih prava i temeljnih sloboda i
Protokola, broj 1, 4, 6, 7 i 11 uz Konvenciju za zaštitu ljudskih prava i
temeljnih sloboda (»Narodne novine – Među­narodni ugovori«, broj 18/97., 6/99.
– pročišćeni tekst i 8/99. – ispravak, u daljnjem tekstu: Zakon o potvrđivanju
Konvencije), koja Konvencija u članku 6. stavku 1. jamči, između ostalog, i
pravo na suđenje u razumnom roku.

Ustavna
tužba podnijeta je 26. srpnja 2004. godine, a do toga dana postupak nije
pravomoćno okončan, pa Ustavni sud utvrđuje da je do dana podnošenja ustavne
tužbe postupak trajao ukupno petnaest (15) godina, jedan (1) mjesec i četrnaest
(14) dana, a nakon stupanja na snagu Zakona o potvrđivanju Konvencije pa do
dana podnošenja ustavne tužbe postupak je trajao šest (6) godina, osam (8)
mjeseci i dvadeset i jedan (21) dan.

4.2. POSTUPANJE NADLEŽNOG SUDA

Postupak se u razmatranom,
pravno relevantnom razdoblju do podnošenja ustavne tužbe čitavo vrijeme vodio
pred Općin­skim sudom u
Zagrebu, koji od 5. studenoga 1997. godine nije održao niti jedno ročište.

4.3. PONAŠANJE PODNOSITELJICE
USTAVNE TUŽBE (TUŽITELJICE U PARNIČNOM POSTUPKU)

Podnositeljica ustavne tužbe kao
tužiteljica u parničnom postupku nije pridonijela duljini postupka.

4.4. SLOŽENOST SUDSKOG PREDMETA

Ustavni sud utvrđuje da nije
riječ o složenom predmetu.

OCJENA USTAVNOG SUDA

5. Ustavni sud utvrđuje da se
postupak radi naknade štete vodi u trajanju duljem od petnaest godina pred
sudom prvog stupnja, koji u razdoblju duljem od šest godina i osam mjeseci nije
održao ročište.

Ustavni
sud je utvrdio da je jedan od razloga duljine parnič­nog postupka pred Općinskim sudom u Zagrebu okolnost da se
u postupku nije utvrdila adresa   prvotužene. Člankom 148. Zakona o parničnom postupku
(»Narodne novine«, broj 53/91., 91/92., 112/99., 88/01. i 117/03.) propisano je
da će sud nastojati od  nadležnog organa
tijela uprave ili na drugi način dobiti potrebne podatke ako stranka ne može
sama saznati adresu osobe kojoj pismeno treba dostaviti. Nadalje, člankom 84.
istog Zakona propisano je da će sud postaviti tuženiku privremenog zastupnika,
između ostalog, i ako je njegovo boravište nepoznato, a tuženik nema
opunomoćenika, ako se u tijeku postupka pred prvostupanj­skim sudom pokaže da bi redovan postupak oko postavljanja
zakonskog zastupnika tuženiku trajao dugo, tako da bi zbog toga za jednu ili
obje stranke mogle nastati štetne posljedice. S obzirom na navedeno, proizlazi
da Općinski sud u Zagrebu nije iskoristio sve mogućnosti koje mu pruža Zakon o
parničnom postupku, a koje su u konkretnom predmetu, mogle ubrzati postupak.

Osim
toga, napominje se da je Europski sud za ljudska prava u više svojih presuda
izrijekom utvrdio da su države-ugovornice obvezne
organizirati svoje pravne poretke na način koji omogu­ćava sudovima da ispune zahtjeve propisane člankom 6.
stavkom 1. Europske konvencije, opetovano ističući naročitu važnost tog
zahtjeva za pravilno i uredno vođenje sudskih postupaka (v., primjerice,
presude Europskog suda u predmetima Bucholoz protiv
Njemačke od 6. svibnja 1981., Guincho protiv
Portugala od 10. srpnja 1984., Union Alimentaria Sanders SA od 7.
srpnja 1989., Brigandi protiv Italije od 19. veljače
1991. i dr.). Sukladno tako izraženom stavu, a s
obzirom na okolnosti predmetnoga parničnog postupka, Ustavni sud nalazi da je
država dužna organizirati svoj pravni sustav na način da se osigura suđenje u
razumnom roku i u predmetima u kojima postoje poteškoće pri utvrđivanju adrese
tužene strane.

Imajući u vidu ukupnu duljinu
postupka koji se cijelo vrije­me vodi pred sudom prvog stupnja, izrazito
neučinkovito postupanje suda za koje nema nikakvog opravdanja, važnost postupka
za podnositeljicu koja traži naknadu štete radi nesavjesnog postupanja
liječnika tvrdeći da je uslijed toga ostala invalid, kao i okolnost da nije riječ
o složenom postupku, Ustavni sud smatra da je povrijeđeno pravo podnositeljice
na suđenje u razumnom roku zajamčeno odredbom članka 29. stavka 1. Ustava.

Stoga
je u smislu odredbe članka 63. stavka 2. Ustavnog zakona, donesena odluka kao
pod točkama I. i II. izreke ove odluke.

6.
Sukladno odredbi članka 63. stavka 3. Ustavnog zakona, odlučeno je kao u
točkama III. i IV. izreke ove odluke.

Visinu
naknade zbog povrede ustavnog prava na donošenje odluke u razumnom roku,
Ustavni sud utvrđuje uzimajući u obzir okolnosti svakoga pojedinog predmeta uz
istodobno uvažavanje ukupnih gospodarskih i socijalnih prilika u Republici
Hrvatskoj.

7.
Odluka o objavi (točka V. izreke) temelji se na odredbama članka 29. Ustavnog
zakona.

Broj: U-IIIA-2775/2004
Zagreb, 10. veljače 2005.

USTAVNI SUD REPUBLIKE HRVATSKE

Predsjednik Vijeća
**dr****. sc. Željko Potočnjak,** v. r.

Odluka, NN 37/2005-738