## Rješenje Ustavnog suda Republike Hrvatske broj U-IIIA-323/2003 od 13. veljače 2004.

### NN 24/2004 (25.2.2004.), Rješenje Ustavnog suda Republike Hrvatske broj U-IIIA-323/2003 od 13. veljače 2004.

# USTAVNI SUD REPUBLIKE HRVATSKE

712

Ustavni sud Republike Hrvatske, u Vijeću za rješava­nje
postupovnih pretpostavki za odlučiva­nje o ustavnim tužbama, u sastavu sudac
Milan Vuković, predsjednik Vijeća, te suci Jasna Omejec i Nevenka Šernhorst, članovi
Vijeća, rješavajući o ustavnoj tužbi T. J. iz S., koje­g zastupa T. V.,
odvjetnik u S., na sjednici održanoj dana 13. ve­ljače 2004. godine,
jednoglasno je donio

## RJEŠENJE

I. Ustavna tužba se odbacuje.

II. Ovo rješe­nje objavit će se u »Narodnim
novinama«.

```
O b r a z l o ž e n j e
```

1. Podnosite­lj je 31. siječ­nja 2003. podnio
ustavnu tužbu na teme­lju ovlašte­nja iz članka 63. stavka 1. Ustavnog zakona o
Ustavnom sudu Republike Hrvatske (»Narodne novine«, broj 49/02 – pročišćeni
tekst, u dalj­njem tekstu: Ustavni zakon), sma­trajući da nadležna tijela
sudbene vlasti, odlučujući o ­nje­govim pravima i obvezama, nisu donijela
odluku u razumnom roku. Zbog nedonoše­nja odluke u razumnom roku od strane
nadležnih sudova, podnosite­lj smatra da su u konkretnom slučaju povrije­đene
ustavne odredbe propisane člancima 26., 29. i 35. Ustava Republike Hrvatske.

2. Ustavna tužba podnosite­lja podnijeta je u
vezi s kaznenim postupkom koji se vodi protiv A. B., a radi poči­nje­nja
kaznenog djela ubojstva u pokušaju, djela koje je opisano i kaž­njivo po članku
34. stavku 1. Kaznenog zakona (»Narodne novine«, broj 110/97, 27/98, 50/00,
129/00 i 51/01).

U predmetnom postupku, okriv­ljenik je nepravomoćnom
presudom Županijskog suda u Splitu, broj: K-14/98 od 27. svib­nja 2002. godine,
oglašen krivim te mu je izrečena kazna zatvora od (1) godine. Prema navodima iz
tužbe, predmet se po žalbi okriv­ljenika nalazi pred Vrhovnim sudom Republike
Hrvatske.

3. Obrazlažući ustavnu tužbu, podnosite­lj
navodi da kazneni postupak (u kojem podnosite­lj ima svojstvo oštećenika)
protiv okriv­ljenika traje već 21 godinu i da još uvijek nije dovršen. Navodi
da je protiv okriv­ljenika podnio tužbeni zahtjev za naknadu štete koji, po
odluci suda, čeka ishod kaznenog postupka, kao prejudicijelnog pita­nja.

4. Zak­ljučno, predlaže ovom Sudu donoše­nje
odluke kojom će se Vrhovnom sudu Republike Hrvatske odrediti rok od dva
mjeseca, od dana objave odluke Ustavnog suda, u kojem mora meritorno odlučiti o
pravnom lijeku okriv­ljenika, podnesenom protiv presude Županijskog suda u
Splitu, te određiva­nje primjerene naknade u iznosu od 100.000,00 kn zbog štete
koju trpi uslijed »neustavnog postupa­nja pravosudnih tijela«.

*Ustavna tužba nije dopuštena.*

5. Odredbom članka 29. stavka 1. Ustava
Republike Hrvat­ske (»Narodne novine« – pročišćeni tekst, broj 41/01),
propisano je:

»Svatko ima pravo da
zakonom ustanov­ljeni neovisni i nepristrani sud pravično i u razumnom roku
odluči o ­nje­govim pravima i obvezama ili o sum­nji ili optužbi zbog kaž­njivog
djela.«.

Citiranim ustavnim
jamstvom, u ustavnopravni poredak Republike Hrvatske uvedena je odredba članka
6. stavka 1. Europske konvencije za zaštitu ­ljudskih prava i teme­ljnih
sloboda (»Narodne novine – Međunarodni ugovori«, broj 6/99 – pročišćeni tekst,
8/99 – ispravak) kojom se, između ostalog, određuje da, radi utvrđiva­nja
svojih prava i obveza građanske naravi ili u slučaju podiza­nja optužnice za
kazneno djelo, svatko ima pravo da zakonom ustanov­ljeni i nepristrani sud
pravično, javno i u razumnom roku ispita ­nje­gov slučaj.

6. Odredbom članka 63.
stavka 1. Ustavnog zakona propisano je:

»Ustavni sud će pokrenuti
postupak po ustavnoj tužbi i prije no što je iscrp­ljen pravni put, u slučaju
kad o pravima i obvezama stranke ili o sum­nji ili optužbi zbog kaž­njivog
djela nije u razum­nom roku odlučio sud ili u slučaju kad se osporenim poje­dinačnim
aktom grubo vrijeđaju ustavna prava, a potpuno je raz­vidno da bi nepokreta­njem
ustavnosudskog postupka za pod­nosite­lja ustavne tužbe mogle nastati teške i
nepoprav­ljive pos­ljedice.«.

Iz navedene odredbe
Ustavnog zakona razvidno je da pravo podnoše­nja ustavne tužbe, radi nedonoše­nja
odluke od strane tijela državne vlasti, imaju osobe o čijim pravima i obvezama
ili optužbi za kazneno djelo nije odlučeno u razumnom roku.

Iz ustavne tužbe
podnosite­lja potpuno je razvidno da se u kaznenom postupku, u vezi s kojim se
traži donoše­nje odluke ovog Suda i kojom bi se trebalo obvezati Vrhovni sud na
donoše­nje odluke na teme­lju pravnog lijeka u određenom roku, nije odlučivalo
o ­nje­govim pravima i obvezama ili optužbi zbog kaž­njivog djela. Podnosite­lj
u tom postupku nije imao položaj okriv­ljenika, niti je podnio imovinski
zahtjev u kaznenom postupku, već je naknadu štete potraživao u zasebnoj
parnici.

7. Slijedom navedenoga,
tijekom ustavnosudskog postupka je utvrđeno da podnosite­lj nema aktivnu le­gitimaciju
za podnoše­nje ustavne tužbe, na teme­lju ovlašte­nja iz članka 63. stavka 1.
Ustavnog zakona, u vezi s kaznenim postupkom koji se vodi protiv okriv­ljenika
A. B.

8. Prema odredbi članka
72. Ustavnog zakona, između ostaloga, Ustavni sud će rješe­njem odbaciti ustavnu
tužbu ako je ona nedopuštena. Tužba je nedopuštena ako je podnesena od strane
osoba koje nisu ovlaštene za ­njezino podnoše­nje.

9. Slijedom sve­ga
iznijetoga, na teme­lju odredaba članka 72. Ustavnog zakona, riješeno je kao u
izreci (točka I.).

Objava ovog rješe­nja
(točka II. izreke) teme­lji se na odredbi članka 29. Ustavnog zakona.

Broj: U-IIIA-323/2003
Zagreb, 13. ve­ljače 2004.

USTAVNI
SUD REPUBLIKE HRVATSKE

Predsjednik Vijeća
**Milan Vuković,** v. r.

Ostalo, NN 24/2004-712