## Odluka Ustavnog suda Republike Hrvatske broj: U-IIIA-1827/2003 od 8. srpnja 2004.

### NN 102/2004 (23.7.2004.), Odluka Ustavnog suda Republike Hrvatske broj: U-IIIA-1827/2003 od 8. srpnja 2004.

# USTAVNI SUD REPUBLIKE HRVATSKE

if !supportEmptyParas endif

2012

Ustavni sud Republike Hrvatske, u Prvom vijeću
za odlučiva­nje o ustavnim tužbama, u sastavu sudac Že­ljko Potoč­njak,
predsjednik Vijeća, te suci Ivan Matija, Agata Račan, Smi­lj­ko Sokol, Nevenka
Šernhorst i Milan Vuković, članovi Vijeća, odlučujući o ustavnoj tužbi J. M. iz
S., na sjednici održanoj 8. srp­nja 2004. godine, jednoglasno je donio

## ODLUKU

I. Ustavna tužba se usvaja.

II. Općinski sud u Splitu dužan je donijeti
presudu u predmetu koji se vodi pred tim sudom pod brojem: P-855/02 u najkraćem
mogućem roku, ali ne du­ljem od šest (6) mjeseci, računajući od prvog iduće­g
dana nakon dana objave ove odluke u »Narodnim novinama«.

III. Na teme­lju članka 63. stavka 3. Ustavnog
zakona o Ustavnom sudu Republike Hrvatske (»Narodne novine«, broj 49/02 –
pročišćeni tekst), podnosite­lju ustavne tužbe, J. M. iz S., J. 22, određuje se
primjerena naknada zbog povrede ustavnog prava iz članka 29. stavka 1. Ustava
Republike Hrvatske (»Narodne novine«, broj 41/01 – pročišćeni tekst) u iznosu
od 5.500,00 kn.

IV. Naknada iz točke III. izreke ove odluke bit
će isplaćena iz državnog proračuna u roku od tri mjeseca od dana podnoše­nja
zahtjeva podnosite­lja za ­njezinu isplatu Ministarstvu financija Republike
Hrvatske.

V. Ova odluka objavit će se u »Narodnim
novinama«.

Obrazlože­nje

1. Podnosite­lj je dana 21. svib­nja 2003.
podnio Ustavnom sudu Republike Hrvatske ustavnu tužbu, teme­ljem odredba članka
63. Ustavnog zakona o Ustavnom sudu Republike Hrvatske (»Narodne novine«, broj
49/02 – pročišćeni tekst, u da­lj­njem tekstu: Ustavni zakon), zbog nedonoše­nja
sudske odluke u razumnom roku.

Predlaže da Ustavni sud odredi rok za donoše­nje
presude u postupku koji se vodi pred Općinskim sudom u Splitu pod poslovnim
brojem: P-855/02, po tužbi podnosite­lja ustavne tužbe od 28. lip­nja 1994.
godine, protiv tuženika A. H. d.d. S., radi ponište­nja odluke tuženika broj:
52/94/AB od 25. trav­nja 1994. godine i radi naknade štete na ime razlike
plaće. Također, predlaže da mu Ustavni sud odredi novčanu naknadu od 30.000,00
kn zbog povrede ustavnog prava iz članka 29. stavka 1. Ustava Republike
Hrvatske, koju je počinio Općinski sud u Splitu ne odlučivši o pravima i
obvezama podnosite­lja u razumnom roku.

ČINJENICE VAŽNE ZA USTAVNOSUDSKI POSTUPAK

2. Ustavni sud je u postupku pokrenutom ustavnom
tužbom, primjenom članka 63. Ustavnog zakona, na teme­lju uvida u spis
Općinskog suda u Splitu broj: Pn-855/02, utvrdio s­ljedeće či­njenice koje su
pravno relevantne za odlučiva­nje o povredi ustavnog prava podnosite­lja,
zajamčenog člankom 29. stavkom 1. Ustava Republike Hrvatske:

– dana 28. lip­nja 1994. podnosite­lj (tužite­lj
u parničnom postupku) podnio je tužbu Općinskom sudu u Splitu, protiv tuženika
A. H. d.d. S., radi ponište­nja odluke tuženika broj: 52/94/AB od 25. trav­nja
1994. godine, kojom je upućen na čeka­nje i radi isplate razlike naknade plaće
i plaće koju bi primao da je radio počev od 1. svib­nja 1994. godine pa do
povratka na posao,

– u razdob­lju od 5. studenoga 1997. godine
prvostupa­njski sud je održao više ročišta (8), na kojima se sud nije upustio u
rasprav­lja­nje o glavnoj stvari, već je od tuženika tražena dokumentacija koja
je potrebna za odlučiva­nje,

– s­ljedeće ročište, koje je održano 11.
studenoga 1997. godine, na zahtjev tužite­lja je odgođeno, a rješe­njem suda je
određeno da će iduće biti zakazano po prijedlogu tužite­lja,

– na ročištu od 17. listopada 2000. godine
tužite­lj je priložio podnesak kojim je precizirao tužbeni zahtjev,

– na ročištu od 16. siječ­nja 2001. godine
tužite­lju je naloženo da dostavi odluke na koje je uputio tuženik,

– ročište zakazano za 1. ožujka 2001. godine
odgođeno je zbog bolesti suca,

– na ročištu održanom 25. svib­nja 2001.
tuženiku je naloženo da dostavi platne podatke za tužite­lja za razdob­lje od
1. svib­nja 1994. godine do kraja 1995. godine i za dva usporedna radnika,

– na ročištu od 5. rujna 2001. godine tuženiku
je ponovno naloženo da dostavi traženu dokumentaciju,

– zbog spriječenosti
raspravnog suca, ročište zakazano za 6. studenoga 2001. godine je odgođeno,

– na ročištu održanom
15. studenoga 2001. godine, tuženik je zatražio odgodu ročišta i kraći rok radi
pribav­lja­nja dokumentacije,

– na ročištu od 23.
siječ­nja 2002. godine tuženiku je ponovno naloženo da dostavi zatraženu
dokumentaciju,

– na ročištu od 22.
ožujka 2002. godine zbog nepristupa­nja tužite­lja po prijedlogu tuženika
nastupilo je mirova­nje postupka, a s obzirom da je ovaj postupak već mirovao
rješe­njem suda o mirova­nju od 7. lip­nja 1995. godine, to je donijeto rješe­nje
prema kojemu se smatra da je tužba u ovoj pravnoj stvari povučena,

– tužite­lj je
podneskom od 8. trav­nja 2002. godine zatražio povrat u prijaš­nje sta­nje,

– na ročištu održanom
5. rujna 2002. godine prihvaćen je prijedlog tužite­lja i rješe­nje od 22.
ožujka 2002. godine, prema kojemu se smatra da je tužba povučena, je stav­ljeno
izvan snage i postupak je nastav­ljen. Tuženiku je ponovno naloženo da dostavi
tražene podatke (prema zapisnicima od 25. svib­nja i 5. rujna 2001.),

– ročišta zakazana za 11. ve­ljače i 29. trav­nja
2003. godine odgođena su na zahtjev tuženika te je tuženiku na ročištu od 29.
trav­nja 2003. godine ponov­ljen nalog od 5. rujna 2002. godine,

– na ročištu od 8. srp­nja 2003. godine,
nedolazak je ispričao tuženik (radi bolesti punomoćnika) te je tuženiku ponovno
naloženo da dostavi traženu dokumentaciju i zakazano je ročište za 6. listopada
2003. godine,

– na ročištu od 6. listopada 2003. godine
tuženik traži kraći rok da bi kompletirao dokumentaciju (imenovan je novi
punomoćnik tuženika) i sljedeće ročište je zakazano za 20. studenoga 2003.
godine,

– prema informaciji Općinskog suda u Splitu (17.
svib­nja 2004.) ročišta zakazana za 5. ve­ljače i 23. trav­nja 2004. godine
odgođena su zbog bolesti raspravnog suca, odluka nije donijeta.

OČITOVANJE OPĆINSKOG SUDA U ZAGREBU

3. Na teme­lju članka 69. stavka 1. alineje 2.
Ustavnog zakona, Ustavni sud je zatražio od Općinskog suda u Splitu da se
izjasni o navodima ustavne tužbe.

Predsjednik Općinskog suda u Splitu je dana 22.
listopada 2003. godine dostavio očitova­nje raspravnog suca, kao i presliku
spisa broj: Pn-855/02.

Iz dostav­ljenog očitova­nja razvidan je
redoslijed postupa­nja u predmetnom parničnom postupku, kao i stajalište
raspravnog suca da je u konkretnoj pravnoj stvari postupak vođen kontinuirano,
zakaziva­njem ročišta u razmacima od po dva mjeseca, te da u navedenom predmetu
postupak traje dugo budući da nije bilo moguće zak­ljučiti raspravu bez platnih
podataka koje je trebao dostaviti tuženik. Či­njenicu da na većem broju ročišta
nije bio nazočan tuženik raspravni sudac obrazlaže urednom isprikom tuženika.

PRAVO VAŽNO ZA USTAVNOSUDSKI POSTUPAK

4. Mjerodavna odredba je članak 29. stavak 1.
Ustava Republike Hrvatske i članak 63. Ustavnog zakona.

*Ustavna tužba je osnovana.*

5. Povredu ustavnog prava na donoše­nje sudske
odluke u razumnom roku Ustavni sud razmatra u svjetlu osobitih okolnosti svakog
pojedinog slučaja.

Razmatra­njem razloga ustavne tužbe podnosite­lja
i uvidom u spis Općinskog suda u Zagrebu, Ustavni sud je utvrdio da su se u
ovom slučaju ostvarile pretpostavke za ­nje­govo postupa­nje u smislu odredbe
članka 63. Ustavnog zakona.

Svoju odluku Ustavni sud obrazlaže s­ljedećim
utvrđe­njima:

5.1.
DULJINA SUDSKOG POSTUPKA

Prvostupa­njski parnični postupak započeo je 28.
lip­nja 1994. godine podnoše­njem tužbe podnosite­lja ustavne tužbe protiv A.
H. d.d. S., radi ponište­nja odluke i isplate razlike plaće. Ustavna tužba
podnijela je dana 21. svib­nja 2003. godine, a do tog dana nije donesena ni
prvostupa­njska presuda pa Ustavni sud utvrđuje da postupak u ovom predmetu
traje ukupno osam (8) godina, deset (10) mjeseci i dvadesettri (23) dana.

Zakon o potvrđiva­nju Konvencije za zaštitu ­ljudskih
prava i teme­ljnih sloboda s pripadajućim protokolima (»Narodne novine,
Međunarodni ugovori«, broj 18/97, 6/99 – pročišćeni tekst 8/99 – ispravak, u da­lj­njem
tekstu: Europska konvencija) stupio je na snagu 5. studenoga 1997. godine i do
tog dana Europska konvencija čini dio unutar­nje­g pravnog poretka Republike
Hrvatske, teme­ljem Ustava Republike Hrvatske (članak 140., prije članak 134.).

Pravo na donoše­nje
sudske odluke u razumnom roku utvrđeno je ustavnim pravom u Republici Hrvatskoj
9. studenoga 2000. godine, izmjenama članka 29. stavka 1. Ustava Republike
Hrvatske (»Narodne novine«, broj 113/00). Iz navedenih razloga ispitiva­nje
razumnosti traja­nja sudskih postupaka prije 5. studenoga 1997. godine, u
pravilu, ne bi moglo biti predmetom ustavnosudskih postupaka teme­ljenih na
članku 63. ustavnog zakona jer u dotadaš­njem pravnom poretku Republike
Hrvatske takvo pravo nije postojalo ni kao konvencijsko ni kao ustavno.

Ustavni sud je, u
konkretnom slučaju, ocijenio da se pravno relevantnim razdob­ljem s aspekta
povrede prava na razumnu du­ljinu traja­nja sudskog postupka smatra razdob­lje
od 5. studenoga 1997. godine (to jest od dana stupa­nja na snagu zakona o
potvrđiva­nju Konvencije) do 21. svib­nja 2003. godine (to jest do dana podnoše­nja
ustavne tužbe podnosite­lja), što ukupno iznosi pet (5) godina, šest (6)
mjeseci i šesnaest (16) dana.

5.2.
POSTUPANJE NADLEŽNOG SUDA

Ustavni sud je utvrdio da u razmatranom, pravno
relevantnom razdob­lju, Općinski sud u Splitu nije poduzimao odgovarajuće rad­nje
u postupku te da je unatoč brojnim održanim ročištima rad suda bio neučinkovit.
Naime, iz spisa predmeta vid­ljivo je da je Općinski sud u Splitu zakazao 14
ročišta, od kojih su 2 odgođena zbog bolesti suca, a četiri na zahtjev
tuženika. Na osam ročišta od tuženika je traženo dostav­lja­nje dokumentacije
koja je potrebna za odlučiva­nje o glavnoj stvari.

Dokumentaciju čija je dostava naložena tuženiku
na ročištu 25. svib­nja 2001. godine (prvi put 8. ožujka 1995.), a koja je teme­lj
za odlučiva­nje u ovoj pravnoj stvari, sud nije primio do 17. listopada 2003.
godine (očitova­nje Općinskog suda u Splitu).

Sud je utvrdio da je razdob­lje potpune
neaktivnosti suda trajalo od održanog ročišta 11. studenoga 1997. i onog
održanog 17. listopada 2000. godine, što iznosi dvije (2) godine, jedanaest
(11) mjeseci i šest (6) dana te u vremenu od 22. ožujka 2002. godine od 5.
rujna 2002. godine kada je određeno mirova­nje postupka, što iznosi pet (5)
mjeseci i trinaest (13) dana.

5.3. PONAŠANJE PODNOSITELJA
USTAVNE TUŽBE

(TUŽITELJA
U SUDSKOM POSTUPKU)

Podnosite­lj ustavne tužbe pridonio je traja­nju
predmeta parničnog postupka time što je na ­nje­gov zahtjev odgođeno ročište
zakazano za 11. studenoga 1997. godine, kao i zbog neopravdanog izostanka s
ročišta zakazanog 22. ožujka 2002. godine, kada je određeno mirova­nje
postupka.

Prema tome, podnosite­lj ustavne tužbe pridonio
je traja­nju postupka, međutim, ocjena je Ustavnog suda, a imajući u vidu i sve
ostale čimbenike, da to nije bitno utjecalo na du­ljinu traja­nja predmetnog
postupka.

5.4.
SLOŽENOST SUDSKOG PREDMETA

U konkretnom slučaju ne radi se o predmetu koji
bi po svojoj či­njeničnoj i pravnoj osnovi ulazio u red složenih sudskih
predmeta.

6. Sukladno navedenom, Ustavni sud ocje­njuje da
je nerazumno dugim traja­njem postupka pred Općinskim sudom u Splitu
povrijeđeno ustavno pravo podnosite­lja da zakonom ustanov­ljeni neovisni i
nepristrani sud u razumnom roku odluči o ­nje­govim pravima ili obvezama, koje
je zajamčeno člankom 29. stavkom 1. Ustava Republike Hrvatske.

7. Imajući u vidu sve
navedene či­njenice i okolnosti te posebno neučinkovitost naležnog suda u
konkretnom sudskom predmetu, u smislu odredbe članka 63. stavka 2. Ustavnog
zakona donijeta je odluka kao pod točkama I. i II. izreke ove odluke, čime se
na najdjelotvorniji način ostvaruje i svrha samog sudskog postupka.

8. Sukladno odredbi
članka 63. stavka 3. Ustavnog zakona, odlučeno je kao u točkama III. i IV.
izreke ove odluke.

Visinu naknade zbog
povrede ustavnog prava na donoše­nje sudske odluke u razumnom roku Ustavni sud
u pravilu određuje za razmatrano, pravno relevantno razdob­lje, uz iznimnu
mogućnost uvažava­nja nerazumno dugog razdob­lja potpune neaktivnosti suda i
prije 5. studenoga 1997. godine, što ovisi o osobitim okolnostima svakog
pojedinog slučaja.

Pri utvrđiva­nju visine
naknade, teme­ljem članka 63. stavka 3. Ustavnog zakona, Ustavni sud uzima u
obzir sve okolnosti slučaja, uz istodobno uvažava­nje ukupnih gospodarskih i
socijalnih prilika u Republici Hrvatskoj.

9. Odluka o objavi
(točka V. izreke) teme­lji se na odredbi članka 29. Ustavnog zakona.

Broj: U-IIIA-1827/2003
Zagreb, 8. srp­nja 2004.

USTAVNI
SUD REPUBLIKE HRVATSKE

Predsjednik
Vijeća
**dr. sc.** **Že­ljko Potoč­njak, v. r.**

Odluka, NN 102/2004-2012