## Odluka Ustavnog suda Republike Hrvatske broj: U-III-64853/2009 od 25. ožujka 2010.

### NN 51/2010 (26.4.2010.), Odluka Ustavnog suda Republike Hrvatske broj: U-III-64853/2009 od 25. ožujka 2010.

USTAVNI SUD REPUBLIKE HRVATSKE

1242

Ustavni sud Republike Hrvatske, u Drugom vijeću za odlučivanje o ustavnim tužbama, u sastavu sutkinja Snježana Bagić, predsjednica Vijeća, te suci Mato Arlović, Davor Krapac, Ivan Matija, Duška Šarin i Miroslav Šeparović, članovi Vijeća, u postupku koji je ustavnom tužbom pokrenula N. B. iz Z., koju zastupa I. B., odvjetnica iz Z., na sjednici održanoj 25. ožujka 2010. godine, jednoglasno je donio

ODLUKU

I. Ustavna tužba se odbija.

II. Ova odluka objavit će se u »Narodnim novinama«.

Obrazloženje

1. Ustavna tužba podnesena je protiv presude Upravnog suda Republike Hrvatske broj: Us-6258/2006-4 od 14. listopada 2009. godine, kojom je odbijena tužba podnositeljice (stranke u upravnom postupku) podnesena protiv rješenja Ministarstva gospodarstva, rada i poduzetništva, Uprave za rad i tržište rada, klasa: UP/II-423-01/06-01/67, ur. broj: 526-08-02/6-06-2 od 28. travnja 2006. godine.

Navedenim rješenjem odbijena je žalba podnositeljice podnesena protiv rješenja Fonda za razvoj i zapošljavanje, klasa: UP/I-423-05/06-01/0405, ur. broj: 0563-06-0003 od 3. travnja 2006. godine.

Rješenjem od 3. travnja 2006. godine odbačen je zahtjev podnositeljice od 24. veljače 2006. godine za isplatu potraživanja u slučaju stečaja poslodavca.

2. Podnositeljica smatra da su joj osporenom presudom povrijeđena prava zajamčena člancima 29. stavkom 1. i 55. stavkom 1. Ustava Republike Hrvatske. Pored toga, istaknuta je i povreda članka 6. stavka 1. Konvencije za zaštitu ljudskih prava i temeljnih sloboda (»Narodne novine – Međunarodni ugovori« broj 18/97., 6/99., 8/99., 14/02. i 1/06. – u daljnjem tekstu Europska konvencija).

U ustavnoj tužbi podnositeljica, u bitnome navodi kako rok za podnošenje zahtjeva radi osiguranja potraživanja radnika u slučaju stečaja poslodavca ne može početi teći prije nastupa pravomoćnosti rješenja o neprovođenju stečajnog postupka.

Ustavna tužba nije osnovana.

3. Prema odredbi članka 62. stavka 1. Ustavnog zakona o Ustavnom sudu Republike Hrvatske (»Narodne novine« broj 99/99., 29/02. i 49/02. – pročišćeni tekst; u daljnjem tekstu: Ustavni zakon), svatko može podnijeti Ustavnom sudu ustavnu tužbu ako smatra da mu je pojedinačnim aktom tijela državne vlasti, kojim je odlučeno o njegovim pravima i obvezama ili o sumnji ili optužbi zbog kažnjivog djela, povrijeđeno ljudsko pravo ili temeljna sloboda zajamčena Ustavom.

4. Prema utvrđenju prvostupanjskog upravnog tijela rješenje Trgovačkog suda u Zagrebu broj: St-599/2003 od 13. veljače 2004. godine kojim je otvoren i istovremeno zatvoren stečajni postupak nad poslodavcem podnositeljice – I. m. a., objavljeno je u »Narodnim novinama« broj 25. od 27. veljače 2004. godine, a zahtjev za isplatu potraživanja u slučaju stečaja poslodavca podnesen je 24. veljače 2006. godine, odnosno nakon isteka 30 dana od dana objave navedenog rješenja.

Stoga prema ocjeni prvostupanjskog upravnog tijela zahtjev podnositeljice nije osnovan.

Naime, člankom 10. Zakona o osiguranju potraživanja radnika u slučaju stečaja poslodavca (»Narodne novine« broj 114/03.), propisano je:

Članak 10.

(1) Postupak za ostvarenje prava iz članka 3. ovoga Zakona pokreće se na zahtjev radnika.

(2) Zahtjev iz stavka 1. ovoga članka podnosi se područnoj službi Zavoda prema mjestu sjedišta poslodavca, odnosno njegove registrirane poslovne jedinice, u roku od 30 dana od dana kada su potraživanja u stečajnom postupku postala priznata, odnosno od dana kada je rješenje nadležnoga stečajnog suda o neprovođenju stečajnog postupka objavljeno u »Narodnim novinama«.

Odlučujući o žalbi podnositeljice drugostupanjsko upravno tijelo je prihvatilo činjenična utvrđenja i pravno stajalište prvostupanjskog tijela u cijelosti, te je odbilo žalbu.

Provodeći sudsku kontrolu zakonitosti pojedinačnih upravnih akata, Upravni sud Republike Hrvatske ocijenio je kako su upravna tijela pravilno odbila podnositeljičin zahtjev odnosno žalbu protiv prvostupanjskog rješenja, te je odbio tužbu.

5. U ustavnoj tužbi podnositeljica ističe povredu ustavnog prava na pravično suđenje, zajamčenog člankom 29. stavkom 1. Ustava.

Sadržaj ustavnog prava na pravično suđenje ograničen je na postupovna jamstva pravičnog suđenja, pa Ustavni sud, ocjenjujući navode ustavne tužbe sa stajališta tog ustavnog prava, ispituje eventualno postojanje postupovnih povreda u postupcima pred sudovima i na temelju toga ocjenjuje je li postupak bio vođen na način koji je podnositeljici osiguravao pravično suđenje.

U konkretnoj pravnoj stvari osporene akte donijeli su nadležna upravna tijela i Upravni sud unutar svoje nadležnosti utvrđene zakonom. Iz spisa predmeta razvidno je da je postupak pred nadležnim upravnim tijelima proveden sukladno mjerodavnim odredbama Zakona o općem upravnom postupku (»Narodne novine« broj 53/91. i 103/96.), a postupak pred Upravnim sudom sukladno odredbama Zakona o upravnim sporovima (»Narodne novine« broj 53/91., 9/92. i 77/92.). Također je razvidno da je podnositeljici bilo omogućeno pratiti postupak i sudjelovati u njemu, te da je bila u mogućnosti ulagati pravni lijek, dok su osporene odluke valjano obrazložene te donesene sukladno mjerodavnim odredbama postupovnog prava.

Ocjena je Ustavnog suda da je postupak, koji je prethodio ustavnosudskom, vođen na način koji je podnositeljici omogućio pravično suđenje i nije rezultirao povredom ustavnog prava propisanog odredbom članka 29. stavka 1. Ustava.

Iz navedenih razloga osporenim aktima nije povrijeđeno niti pravo zajamčeno člankom 6. stavkom 1. Europske konvencije.

6. Podnositeljica također ističe povredu prava na zaradu kojom svaki zaposleni može osigurati sebi i obitelji slobodan i dostojan život zajamčenog člankom 55. stavkom 1. Ustava.

Polazeći od činjeničnog stanja utvrđenog u postupku koji je prethodio ustavnosudskom, kao i mjerodavnih propisa, Ustavni sud je utvrdio da su osporene odluke donijete u skladu s mjerodavnim zakonskim odredbama, te da podnositeljici nije povrijeđeno navedeno ustavno pravo.

7. Na temelju članaka 73. i 75. Ustavnog zakona, odlučeno je kao u točki I. izreke.

8. Objava odluke (točka II. izreke) temelji se na članku 29. Ustavnog zakona.

Broj: U-III-64853/2009

Zagreb, 25. ožujka 2010.

USTAVNI SUD REPUBLIKE HRVATSKE

Predsjednica Vijeća
Snježana Bagić, v. r.

Odluka, NN 51/2010-1242