## Odluka Ustavnog suda Republike Hrvatske broj: U-III-1209/2009 od 1. travnja 2009.

### NN 43/2009 (8.4.2009.), Odluka Ustavnog suda Republike Hrvatske broj: U-III-1209/2009 od 1. travnja 2009.

43 08.04.2009 Odluka Ustavnog suda Republike Hrvatske broj: U-III-1209/2009 od 1. travnja 2009.

USTAVNI SUD REPUBLIKE HRVATSKE

1022

Ustavni sud Republike Hrvatske, u Prvom vijeću za odlučivanje o ustavnim tužbama, u sastavu sudac Aldo Radolović, predsjednik Vijeća, te suci Marko Babić, Mario Kos, Davor Krapac, Duška Šarin i Nevenka Šernhorst, članovi Vijeća, u postupku koji je ustavnom tužbom pokrenuo D. Č. iz K. (R. S.), sada u pritvoru, kojeg zastupa J. S., odvjetnica u Z., na sjednici održanoj 1. travnja 2009. godine, jednoglasno je donio

ODLUKU

I. Ustavna tužba se odbija.

II. Ova odluka objavit će se u »Narodnim novinama«.

Obrazloženje

1. Podnositelj je podnio ustavnu tužbu protiv rješenja Županijskog suda u Puli broj: Kž-115/09-5 od 2. ožujka 2009., kojim je prihvaćena žalba Općinskog državnog odvjetništva u Pazinu i preinačeno pobijano rješenje Općinskog suda u Poreču broj: K-128/08-172, Kv-27/09 od 6. veljače 2009.

Osporenim rješenjem Županijskog suda u Puli, podnositelju je nakon podignute optužnice određen pritvor na temelju članka 102. stavka 1. točke 3. Zakona o kaznenom postupku (»Narodne novine« broj 110/97., 27/98., 58/99., 112/99., 58/02., 143/02., 62/03. – pročišćeni tekst i 115/06., u daljnjem tekstu: ZKP) u kaznenom postupku koji se vodi protiv podnositelja kao I-optuženika zbog kaznenog djela iz članka 235. stavaka 1. i 2. u svezi s člankom 33. Kaznenog zakona (»Narodne novine« broj 110/97., 27/98., 50/00., 129/00., 51/01., 111/03., 190/03., 105/04., 84/05. i 71/06., u daljnjem tekstu: KZ).

2. Podnositelj ustavne tužbe smatra da su mu osporenim rješenjem Županijskog suda u Puli povrijeđena ustavna prava zajamčena člankom 22. Ustava Republike Hrvatske, a iz navoda ustavne tužbe razvidno je da nalazi povrijeđenim i načelo razmjernosti, dakle ustavno pravo zajamčeno člankom 16. stavkom 2. Ustava.

U ustavnoj tužbi podnositelj u bitnom navodi da je u pritvoru na temelju odredbe članka 102. stavka 1. točke 1. ZKP-a od 14. siječnja 2008. godine. Nadalje, navodi da su mu optužnicom Općinskog državnog odvjetništva u Pazinu broj: K-DO-8/08 od 8. lipnja 2008. bila stavljena na teret tri kaznena djela protiv imovine i to jedno kazneno djelo ucjene u pokušaju iz članka 235. stavaka 1. i 2. u vezi s člankom 33. KZ-a te dva kaznena djela ucjene u pokušaju iz članka 235. stavka 1. u vezi s člankom 33. KZ-a, ali da je u povodu njegovog prigovora protiv optužnice rješenjem Županijskog suda u Puli broj: Kv-298/08-5 od 23. listopada 2008. obustavljen kazneni postupak u odnosu na dva kaznena djela iz članka 235. stavka 1. u svezi članka 33. KZ-a.

Podnositelj ističe da se nalazi u pritvoru punih četrnaest mjeseci te smatra da je Županijski sud u Puli pri određivanju pritvora osporenim rješenjem propustio primijeniti odredbu članka 101. stavka 3. ZKP-a uslijed čega će daljnje trajanje pritvora dovesti do Ustavom i ZKP-om nedopuštenog nerazmjera između zakonitog cilja pritvora i ukupne dužine njegova trajanja, a također da je propustio ocijeniti i druge blaže mjere iz članka 90. i 91. ZKP-a kojima se osigurava prisutnost okrivljenika u kaznenom postupku.

Predlaže Ustavnom sudu usvojiti ustavnu tužbu, ukinuti osporeno rješenje i predmet vratiti Županijskom sudu u Puli na ponovni postupak.

Ustavna tužba nije osnovana.

3. Prema odredbi članka 62. stavka 1. Ustavnog zakona o Ustavnom sudu Republike Hrvatske (»Narodne novine« broj 99/99., 29/02. i 49/02. – pročišćeni tekst, u daljnjem tekstu: Ustavni zakon), svatko može podnijeti Ustavnom sudu ustavnu tužbu ako smatra da mu je pojedinačnim aktom tijela državne vlasti, kojim je odlučeno o njegovim pravima i obvezama, povrijeđeno ljudsko pravo ili temeljna sloboda zajamčena Ustavom (ustavno pravo). Za Ustavni sud relevantne su samo one činjenice od čijeg postojanja ovisi ocjena o povredi ustavnog prava.

4. Tijekom ustavnosudskog postupka, Ustavni sud je utvrdio da se podnositelj ustavne tužbe nalazi u pritvoru od 14. siječnja 2008. godine od 19.10 sati kada je uhićen, te da mu je pritvor prvotno određen rješenjem istražnog suca Županijskog suda u Puli broj: Kio-7/08 od 18. siječnja 2008. godine, na temelju odredbi članka 102. stavka 1. točaka 1., 2. i 3. ZKP-a, zbog postojanja osnovane sumnje da je počinio dva kaznena djela iz članka 235. stavak 1. u vezi s člankom 33. KZ-a te jedno kazneno djelo iz članka 235. stavaka 1. i 2. u vezi s člankom 33. KZ-a.

Podnositelj se sve do sada neprekidno nalazi u pritvoru koji mu je produljivan sukladno mjerodavnim odredbama ZKP-a i to stalno na temelju članka 102. stavka 1. točke 1. ZKP-a, a s određenim prekidima i na temelju članka 102. stavka 1. točke 3. ZKP-a. Naime, rješenjem Županijskog suda u Puli broj: Kž-399/08-5 od 16. srpnja 2008. preinačeno je rješenje Općinskog suda u Poreču broj: K-50/08-7, Kv-23/08-3 od 14. lipnja 2008. na način da je protiv podnositelja produljen pritvor samo na temelju članka 102. stavka 1. točke 1. ZKP-a, da bi zatim rješenjem Županijskog suda u Puli broj: Kž-548/08-5 od 7. listopada 2008. bilo preinačeno rješenje Općinskog suda u Poreču broj: K-128/08-7, Kv-142/08-3 od 15. rujna 2008. na način da je podnositelju produljen pritvor i na temelju članka 102. stavka 1. točke 3. ZKP-a. Nakon toga, Općinski sud u Poreču je rješenjem broj: K-128/08-72, Kv-230/08 od 5. prosinca 2008. produljio pritvor podnositelju samo na temelju članka 102. stavka 1. točke 1. ZKP-a, koje je rješenje postalo pravomoćno 25. prosinca 2008.

Općinski sud u Poreču je rješenjem broj: K-128/08-172, Kv-27/09 od 6. veljače 2009. odbio prijedlog Općinskog državnog odvjetništva u Pazinu od 7. siječnja 2009. da se podnositelju odredi pritvor i na temelju članka 102. stavka 1. točke 3. ZKP-a, a to je rješenje, u povodu žalbe, osporenim rješenjem od 2. ožujka 2009. preinačio Županijski sud u Puli na način da je podnositelju odredio pritvor i na temelju odredbe članka 102. stavka 1. točke 3. ZKP-a.

U međuvremenu, Općinski sud u Poreču je rješenjem broj: K-128/08, Kv-45/09 od 25. veljače 2009. produljio pritvor podnositelju na temelju članka 102. stavka 1. točke 1. ZKP-a, koje je, u povodu žalbe podnositelja, potvrdio Županijski sud u Puli rješenjem broj: Kž-150/09-5 od 18. ožujka 2009.

Slijedom navedenog, sada su na snazi dva rješenja o određivanju pritvora. Jedno kojim je podnositelju određen pritvor i na temelju članka 102. stavka 1. točke 3. ZKP-a (koje je predmet ovog ustavnosudskog postupka) i drugo kojim je podnositelju produljen pritvor na temelju članka 102. stavka 1. točke 1. ZKP-a (koje nije predmet ovog ustavnosudskog postupka).

Također je u ustavnosudskom postupku utvrđeno da se kazneni postupak protiv podnositelja pred Općinskom sudom u Poreču (broj: K-128/08) sada vodi zbog kaznenog djela iz članka 235. stavaka 1. i 2. u vezi s člankom 33. KZ-a jer je isti, u povodu prigovora podnositelja protiv optužnice Općinskog državnog odvjetništva u Pazinu broj: K-DO-8/08 od 8. lipnja 2008., rješenjem Županijskog suda u Puli broj: Kv-298/08 od 23. listopada 2008., obustavljen u odnosu na dva kaznena djela iz članka 235. stavka 1. u vezi s člankom 33. KZ-a.

4.1. Člankom 102. stavkom 1. točkom 3. i stavkom 2. ZKP-a propisano je:

(1) Ako postoji osnovana sumnja da je određena osoba počinila kazneno djelo, pritvor se protiv te osobe može odrediti:

(...)

3) ako osobite okolnosti opravdavaju bojazan da će ponoviti kazneno djelo ili da će dovršiti pokušano kazneno djelo ili da će počiniti kazneno djelo kojim prijeti,

(...)

(2) Pritvor se može odrediti na temelju odredbe stavka 1. točke 3. ovog članka samo ako postoji opasnost od počinjenja kaznenog djela protiv imovine ili drugog kaznenog djela za koje je prema zakonu moguće izreći kaznu zatvora od tri godine ili težu.«

Stajališta Ustavnog suda u vezi s određivanjem pritvora na temelju članka 102. stavka 1. točke 3. ZKP-a izražena su u odluci broj: U-III-1897/2008 od 20. svibnja 2008., objavljenoj u »Narodnim novinama« broj 62 od 30. svibnja 2008.

4.2. Općinski sud u Poreču je rješenjem broj: K-128/08-172, Kv-27/09 od 6. veljače 2009. odbio kao neosnovan prijedlog Općinskog državnog odvjetništva u Pazinu od 7. siječnja 2009. da se podnositelju odredi pritvor i na temelju članka 102. stavka 1. točke 3. ZKP-a u vezi sa stavkom 2. istog članka ZKP-a.

Odlučujući o žalbi Općinskog državnog odvjetništva u Pazinu protiv navedenog rješenja Općinskog suda u Poreču Županijski sud u Puli je u osporenom rješenju, među ostalim, naveo:

»Stoga, kada se ima u vidu da je okr. D. Č. osnovano sumnjiv za učin kaznenog djela iz čl. 235. st. 1. i 2. KZ-a, za koje djelo je propisana kazna zatvora u trajanju od jedne do deset godina, nadalje, da je protiv imenovanog okrivljenika u tijeku kazneni postupak za kaznena djela protiv vjerodostojnosti isprava, za koje je moguće izreći kaznu zatvora u trajanju od pet godina, te posebice kada se ima u vidu ranija osuđivanost tog okrivljenika, koji je doduše osuđivan u R. S., te kada se uz to sagleda da imenovani okrivljenik nije zaposlen, su sve navedene okolnosti one osobite okolnosti koje opravdavaju bojazan da bi imenovani okrivljenik mogao počiniti kazneno djelo, a što i jest zakonski osnov za primjenu mjere pritvora propisan u čl. 102. st. 1. t. 3. ZKP-a.«

5. Načelo razmjernosti zajamčeno je člankom 16. stavkom 2. Ustava koji glasi:

Svako ograničenje slobode ili prava mora biti razmjerno naravi potrebe za ograničenjem u svakom pojedinom slučaju.

Pri odlučivanju o pritvoru (pa i u slučaju kad nedvojbeno postoji neka od zakonskih osnova za pritvor iz članka 102. stavka 1. ZKP-a), dužnost je nadležnog suda poštivati načelo razmjernosti i umjesto mjere pritvora, koju je ovlašten odrediti, naložiti provođenje blaže mjere ako se njome može postići ista svrha.

Prema članku 101. stavku 3. ZKP-a, pri odlučivanju o pritvoru, posebno o njegovom trajanju, vodit će se računa o razmjeru između težine počinjenog kaznenog djela, kazne koja se prema podacima kojima raspolaže sud može očekivati u postupku i potrebe određivanja i trajanja pritvora.

Ustavni sud primjećuje da prema članku 109. stavku 1. točki 4. ZKP-a u konkretnom slučaju pritvor do donošenja prvostupanjske presude može trajati najdulje dvije godine, te da se podnositelj do sada nalazi u pritvoru više od jedne godine i dva mjeseca.

Imajući u vidu sve okolnosti konkretnog slučaja (navedene u osporenom rješenju Županijskog suda u Puli), Ustavni sud ocjenjuje da, unatoč presumpciji nevinosti podnositelja ustavne tužbe, kao I-okrivljenika u predmetnom kaznenom postupku, zahtjevi javnog interesa pretežu nad pravom okrivljenika na slobodu. Stoga, Ustavni sud ocjenjuje da je mjera, koja je poduzeta u konkretnom slučaju (pritvor), u svojoj cjelokupnosti razmjerna postizanju opravdanog cilja te da osporenim rješenjem nije došlo do ograničenja slobode ili prava podnositelja, protivno članku 16. stavku 2. Ustava.

6. Članak 22. Ustava propisuje:

Čovjekova je sloboda (...) nepovrediva.

Nikomu se ne smije oduzeti (...) sloboda, osim kada je to određeno zakonom, o čemu odlučuje sud.

Pritvor, kao zakonska mjera oduzimanja temeljnog ljudskog prava na osobnu slobodu u razdoblju prije donošenja pravomoćne sudske presude o krivnji, nije kazna niti se za pritvorenika smije pretvoriti u kaznu. Zbog zakonske svrhe i pravne prirode pritvora, zakonodavac je izrijekom propisao da nakon podnošenja optužnice, optužnog prijedloga ili prijedloga da se optužnica podigne bez istrage nadležno sudsko vijeće ima zakonsku obvezu svaka dva mjeseca, do izricanja nepravomoćne presude, računajući od dana pravomoćnosti prethodnog rješenja o pritvoru, ispitivati postoje li zakonski uvjeti za daljnju primjenu mjere pritvora te ga rješenjem produljiti ili ukinuti.

Ustavni sud utvrđuje da, kako bi se osigurala jamstva predviđena člankom 22. Ustava, rješenjem kojim se određuje pritvor, kao zakonska mjera kojom se oduzima temeljno ljudsko pravo na osobnu slobodu u razdoblju prije donošenja pravomoćne sudske presude o krivnji pritvorenika, nadležni sud dužan je navesti i podrobno obrazložiti relevantne i dostatne razloge na temelju kojih se svako daljnje određivanje pritvora može ocijeniti opravdanim i nužnim. Također, nadležni sud je dužan pažljivo ispitati opravdanost određivanja pritvora s obzirom na okolnosti svakog konkretnog slučaja, odnosno u svakom konkretnom slučaju utvrditi i navesti daljnje postojanje zakonske osnove za pritvor, te podrobno obrazložiti razloge zbog kojih smatra da legalni i legitimni ciljevi pritvora i dalje postoje.

Osim toga, opravdanost određivanja pritvora ovisna je o okolnostima konkretnog slučaja, koje (okolnosti) moraju biti takve da upućuju na postojanje općeg (javnog) interesa koji je tako važan i značajan da, unatoč presumpciji nevinosti, preteže nad načelom poštivanja slobode pojedinca (stajalište Ustavnog suda izraženo u odluci broj: U-III-1897/2008 od 20. svibnja 2008., objavljenoj u »Narodnim novinama« broj 62 od 30. svibnja 2008.).

Razvidno je iz osporavanog rješenja da je Županijski sud u Puli u zakonom propisanom postupku utvrdio kumulativno postojanje »osnovane sumnje« da je podnositelj počinio kazneno djelo i pritvorskog razloga iz članka 102. stavka 1. točke 3. ZKP-a.

Stoga, imajući u vidu sve okolnosti konkretnog slučaja (navedene u točki 4. obrazloženja ove odluke) i utvrđenja u točki 5. obrazloženja ove odluke, Ustavni sud ocjenjuje da u konkretnom slučaju nije povrijeđeno načelo nepovredivosti slobode čovjeka sadržano u članku 22. Ustava.

7. Slijedom navedenoga, na temelju odredbi članaka 73. i 75. Ustavnog zakona, odlučeno je kao u točki I. izreke.

8. Objava odluke (točka II. izreke) temelji se na odredbama članka 29. Ustavnog zakona.

Broj: U-III-1209/2009

Zagreb, 1. travnja 2009.

USTAVNI SUD REPUBLIKE HRVATSKE

Predsjednik Vijeća
dr. sc. Aldo Radolović, v. r.

Odluka, NN 43/2009-1022