### NN 141/2025 (19.11.2025.), Odluka i Rješenje Ustavnog suda Republike Hrvatske broj: U-IIIB-5189/2024 od 7. listopada 2025.

USTAVNI SUD REPUBLIKE HRVATSKE

2105

Ustavni sud Republike Hrvatske, u sastavu Miroslav Šeparović, predsjednik, te suci Andrej Abramović, Mato Arlović, Sanja Bezbradica Jelavić, Dražen Bošnjaković, Ante Galić, Biljana Kostadinov, Lovorka Kušan, Maša Marochini Zrinski, Rajko Mlinarić, Goran Selanec, Frane Staničić i Miroslav Šumanović, u postupku koji su ustavnom tužbom pokrenule mlt. A. B. iz G. K., smještena u Kući za smještaj djece bez odgovarajuće roditeljske skrbi, Kući sv. F. u V. i C. D. iz Zagreba, koje zastupa J. M. S., odvjetnica u Zagrebu, na sjednici održanoj 7. listopada 2025. donio je

ODLUKU

I. Ustavna tužba prvopodnositeljice mlt. A. B. se usvaja.

II. Ukidaju se:

– rješenje Ministarstva rada, mirovinskog sustava, obitelji i socijalne politike, Samostalnog sektora za drugostupanjski postupak klasa: UP/II-552-02/24-04/16, urbroj: 524-11-01/6-24-2 od 27. prosinca 2024. u dijelu pod točkom I. izreke i

– rješenje Hrvatskog zavoda za socijalni rad, Područnog ureda Dubrava klasa: UP/I-552-02/24-02/11 od 23. listopada 2024. u cijelosti.

III. Predmet se vraća Hrvatskom zavodu za socijalni rad, Područnom uredu Dubrava na ponovni postupak.

IV. Na ime troška sastava ustavne tužbe prvopodnositeljici mlt. A. B. određuje se iznos od 1.000,00 eura koji će biti isplaćen iz državnog proračuna u roku od tri mjeseca od dana podnošenja zahtjeva podnositeljice ustavne tužbe Ministarstvu pravosuđa, uprave i digitalne transformacije Republike Hrvatske za njegovu isplatu.

V. Ova odluka objavit će se u »Narodnim novinama«.

i

RJEŠENJE

I. Ustavna tužba drugopodnositeljice C. D. odbacuje se kao nedopuštena.

II. Prijedlog za povrat u prijašnje stanje se odbacuje.

III. Ovo rješenje objavit će se u »Narodnim novinama«.

Obrazloženje odluke

I. POSTUPAK PRED USTAVNIM SUDOM

1. Mlt. A. B. iz G. K., smještena u Kući za smještaj djece bez odgovarajuće roditeljske skrbi, Kući sv. F. u V. (u daljnjem tekstu: prvopodnositeljica) i C. D. iz Zagreba (u daljnjem tekstu: drugopodnositeljica), koje zastupa J. M. S., odvjetnica u Zagrebu, podnijele su 6. prosinca 2024. Ustavnom sudu ustavnu tužbu prije iscrpljenja dopuštenog pravnog puta na temelju članka 63. stavka 1. Ustavnog zakona o Ustavnom sudu Republike Hrvatske (»Narodne novine« broj 99/99., 29/02. i 49/02. – pročišćeni tekst; u daljnjem tekstu: Ustavni zakon).

Ustavna tužba podnesena je u povodu rješenja Hrvatskog zavoda za socijalni rad, Područnog ureda Dubrava klasa: UP/I-552-02/24-02/11 od 23. listopada 2024. (u daljnjem tekstu: osporeno prvostupanjsko rješenje) kojim se prvopodnositeljica stavlja pod skrbništvo (točka I. izreke). Prvopodnositeljici se za skrbnika imenuje M. K., mag. soc. pol. zaposlenica Hrvatskog zavoda za socijalni rad, Područnog ureda Dubrava (točka II. izreke). Skrbnik je dužan savjesno se brinuti o djetetovim osobnim i imovinskim pravima i obvezama, a osobito o zdravlju, odgoju i obrazovanju (točka III. izreke). Za donošenje odluke o izboru i promjeni škole i zanimanja, prekidu školovanja ili o zapošljavanju štićenika, kao i za poduzimanje važnijih mjera u pogledu djeteta, osobito u pogledu zdravlja, izjava o osobnom stanju i drugih osobnih prava i interesa djeteta te za poduzimanje važnijih mjera u pogledu imovine djeteta, skrbnik treba prethodno odobrenje Hrvatskog zavoda za socijalni rad (točka IV. izreke). Prvopodnositeljica se povjerava na svakodnevnu skrb Kući sv. F. u V. (točka V. izreke). Skrbnik je dužan svakih šest mjeseci i kada to zatraži Hrvatski zavod za socijalni rad podnijeti izvješće o svojem radu i stanju štićenikove imovine (točka VI. izreke).

1.1. U ustavnoj tužbi navodi se da su prvopodnositeljici povrijeđena ustavna prava zajamčena člancima 14., 19. stavkom 1., 26. i 35. Ustava Republike Hrvatske (»Narodne novine« broj 56/90., 135/97., 113/00., 28/01., 76/10. i 5/14.). Povrijeđenima se smatraju i prava iz članka 8. stavka 1. Konvencije za zaštitu ljudskih prava i temeljnih sloboda (»Narodne novine – Međunarodni ugovori« broj 18/97., 6/99. – pročišćeni tekst, 8/99. – ispravak, 14/02., 1/06., 13/17. i 6/24.; u daljnjem tekstu: Konvencija), te prava iz članaka 3. i 27. Konvencije o pravima djeteta (New York, 20. studenoga 1989. – Zakon o ratifikaciji Konvencije Ujedinjenih naroda o pravima djeteta – Odluka o objavljivanju mnogostranih međunarodnih ugovora kojih je Republika Hrvatska stranka na temelju notifikacija o sukcesiji, »Narodne novine – Međunarodni ugovori« broj 12/93.; u daljnjem tekstu: Konvencija o pravima djeteta).

2. Za potrebe ustavnosudskog postupka, a na temelju članka 69. alineje 3. Ustavnog zakona, pribavljena je preslika spisa Upravnog suda u Zagrebu broj: Us I-707/2025 s radnjama poduzetima do 9. lipnja 2025.

II. ČINJENICE I OKOLNOSTI PREDMETA

3. U postupku koji je prethodio ustavnosudskom postupku Hrvatski zavod za socijalni rad pokrenuo je po službenoj dužnosti postupak stavljanja pod skrbništvo prvopodnositeljice – mlt. djeteta koje je rođeno 10. siječnja 2010. (sada starosti 15 godina). Drugopodnositeljica je majka prvopodnositeljice.

U provedenom upravnom postupku Hrvatski zavod za socijalni rad izvršio je, između ostaloga, uvid u rješenje Općinskog suda u Zadru broj: R1 Ob-139/2020, socijalnu anamnezu stručnog tima od 17. listopada 2024., bilješku o razgovoru s mlt. prvopodnositeljicom, zapisničku izjavu M. K. od 21. listopada 2024. i uvjerenje Ministarstva pravosuđa i uprave od 17. srpnja 2023.

Prvopodnositeljica je u razgovoru upoznata s predmetom postupka, institutom skrbništva i potrebom određivanja skrbnika. Predložila je da joj se za skrbnika imenuje baka E. F.

Hrvatski zavod za socijalni rad utvrdio je da baka je motivirana i uključena u skrb nad mlt. djetetom, međutim da je »nekritična u pogledu mentalnog zdravlja mlt. djeteta što predstavlja rizik za dijete te je upitno bakino pravovremeno reagiranje na potrebe djeteta«.

Slijedom navedenog, Hrvatski zavod za socijalni rad, nakon utvrđenja pretpostavki nužnih za imenovanje skrbnika, prvopodnositeljici je rješenjem od 23. listopada 2024. kao skrbnika odredio djelatnicu Hrvatskog zavoda za socijalni rad.

Istim rješenjem prvopodnositeljica je u skladu s odredbom članka 225. stavka 4. Obiteljskog zakona (»Narodne novine« broj 103/15., 98/19., 47/20., 49/23. i 156/23.) povjerena na svakodnevnu skrb Kući sv. F. u V.

U skladu s člankom 262. Obiteljskog zakona skrbnik je dužan svakih šest mjeseci i kada to zatraži Hrvatski zavod za socijalni rad podnijeti izvješće o svojem radu i o stanju štićenikove imovine.

3.1. U postupku je donošenja prethodno navedenog osporenog prvostupanjskog rješenja, između ostalog, utvrđeno da je drugopodnositeljici kao majci mlt. prvopodnositeljice prvi put oduzeto pravo na stanovanje s kćeri rješenjem Općinskog suda u Zadru broj: R1 Ob-268/17 od 6. listopada 2017., a drugi put rješenjem istog suda broj: R1 Ob-424/18. Tada je svakodnevna skrb povjerena ustanovi socijalne skrbi Kući sv. F. u V. uz određivanje osobnih odnosa s majkom i bakom E. F. uz nadzor dipl. soc. pedagogije.

Također je utvrđeno da je drugopodnositeljica 2013. djelomično lišena poslovne sposobnosti u pogledu donošenja odluke o potrebi redovnog i bolničkog liječenja, a 2019. podnesen je prijedlog da je se liši poslovne sposobnosti i u odnosu na raspolaganje redovnim primanjima i imovinom.

Drugopodnositeljica je zbog svog zdravstvenog stanja ovisna o pomoći svoje majke E. F. (bake mlt. prvopodnositeljice) u organiziranju svakodnevnog života, te je onemogućena skrbiti o prvopodnositeljici, koliko financijski toliko i u odgojnim postupcima.

3.2. Hrvatski zavod za socijalni rad imao je u vidu i rješenje Općinskog suda u Zadru broj: Ob-139/2020-101 od 25. lipnja 2024., kojim je drugopodnositeljica C. D. lišena prava na roditeljsku skrb u odnosu na kćer, mlt. prvopodnositeljicu. Tim se rješenjem određuje način ostvarivanja osobnih odnosa između podnositeljica na adresi stanovanja majke na sljedeći način:

– svaku subotu od 9:30 sati do nedjelje u 17:30 sati;

– svaki državni praznik i blagdan koji je neradni dan u Republici Hrvatskoj od 9:30 sati do 17:30 sati;

– ljetne, jesenske, zimske i proljetne školske praznike od 9:30 sati prvog dana praznika do 17:30 sati zadnjeg dana školskih praznika, s time da u slučaju kada praznik ili blagdan završava u petak mlt. dijete se ne vraća osobi, odnosno ustanovi kojoj će dijete povjeriti Hrvatski zavod za socijalnu skrb, već nastavlja dalje boravak u obiteljskom domu kroz subotu i nedjelju, a ako praznik ili blagdan počinje u ponedjeljak mlt. dijete se ne vraća u nedjelju već nastavlja boravak u obiteljskom domu do završetka praznika odnosno blagdana.

Istim se rješenjem dopunjuje ranije doneseno rješenje istog suda broj: R1 Ob-139/2020 od 23. ožujka 2020., izmijenjeno rješenjem broj: R1 Ob-139/2020 od 12. listopada 2023. tako da se u dijelu kojim se određuju osobni odnosi mlt. djeteta s majkom i bakom E. F. dodaje da ljetne školske praznike počevši od 27. lipnja 2024. do zadnjeg dana praznika provodi u obiteljskom domu.

U preostalom je dijelu rješenje istog suda broj: R1 Ob-139/2020 od 23. ožujka 2020. ostalo neizmijenjeno, te je nadalje na snazi do pravomoćnog okončanja postupka.

3.2.1. Tijekom tog izvanparničnog postupka radi utvrđivanja roditeljskih kapaciteta ovdje drugopodnositeljice (majke) provedeno je kombinirano psihijatrijsko – psihologijsko vještačenje po stalnim sudskim vještacima psihijatru prim. dr. sc. J. P. i kliničkom psihologu prof. V. Š. Iz rješenja Općinskog suda u Zadru proizlazi kako se u nalazu i mišljenju vještaka od 1. rujna 2021., pored utvrđenja da drugopodnositeljica zbog psihičke bolesti nije sposobna za skrb o mlt. prvopodnositeljici, navodi i sljedeće:

»(...)

(…) Dakle, da je u pogledu odgovora na pitanje roditeljske kapacitiranosti majke potrebno odgovoriti na pitanje je li baka E. F. u stanju pomoći svojoj kćerki da odgovori na odgojne zahtjeve svoje kćerke, odnosno njezine unuke, te da skrbi za dijete i sva njegova prava. Da se baka E. F. a tijekom egzamena prezentira kao vitalna i energična osoba koja je sposobna za svakodnevne izazove skrbi o djevojčici koja ulazi u fazu rane adolescencije. Da je baka emocionalno angažirana, a da mlt. A. B. prema njoj iskazuje očitu privrženost. Da je jedanaestogodišnja A. B. dijete opaženog za dob osebujnog ponašanja, što se kontinuirano zapaža od involviranih stručnjaka. Da je kod djevojčice očit deficit stvaranja smislenih vršnjačkih odnosa, dok je angažirana na neuobičajen i neobičan način sa životinjama, pa i onih izvan smislenog zanimanja djece psihički normalnog razvoja. (...) Da je mala vjerojatnost da mlt. A. B. kao adolescentica, koja s pozicije svoje psihopatologije traži pojačanu skrb roditeljskogIobiteljskog okruženja, može dobiti potrebnu skrb od psihički bolesne majke, s tim da je A. B.-ina baka u situacijama egzacerbacije obiteljske patologije i sama pokazala nesnalaženje. (...) Dakle, iako su baka E. F. i unuka A. B. nedvojbeno emotivno povezane, imaju topao odnos i vole međusobnu prisutnost, te da je u ovoj situaciji razdvojenosti imanentna logična međusobna čežnja za zajedničkim životom majke i bake s A. B., da zbog navedenih opterećujućih faktora i rizičnih čimbenika u obitelji, smatraju da bi trebalo mogući povratak djevojčice u obitelj ostvariti postupno s naglaskom na sigurnosti djeteta. Da u tom smjeru savjetuju da se u razdoblju sljedećih godinu dana ostvare boravci A. B. u obitelji tijekom vikenda uz daljnje provođenje mjere nadzora i pomoći CZSS i to prva tri mjeseca subotom bez prespavljivanja. Da nakon proteka tog jednogodišnjeg razdoblja ostaje intencija daljnjeg proširenja boravka A. B. u obitelji ovisno o mišljenju stručnjaka Doma i CZSS u skladu sa nalazom i mišljenjem A. B. psihijatra.

(...)«

3.2.2. Drugopodnositeljica je prigovorila tom nalazu i mišljenju vještaka smatrajući da su ispunjene sve pretpostavke da se mlt. prvopodnositeljica vrati odmah u obiteljski dom te da se svakodnevna skrb dodijeli baki E. F. koja može nesmetano brinuti i skrbiti o njoj.

3.2.3. U tom smislu vještaci su dopunski saslušani u odnosu na istaknute prigovore usmeno na raspravi od 2. ožujka 2022. smatrajući da bi u situaciji psihičke bolesti drugopodnositeljice uz potporu bake E. F. (rođene... 1943.) bilo moguće da mlt. prvopodnositeljica bude u obitelji, kada bi se radilo o djetetu koje nema emocionalnih poteškoća. Međutim, da je mlt. prvopodnositeljici nužna čvrsta struktura kakvu ima u dječjem domu u Kući sv. F., a koja je posebno bitna tijekom školske godine vezano za poticanje na izvršavanje školskih obaveza prema kojima mlt. prvopodnositeljica ima otpor. Vještaci su ocijenili da drugopodnositeljica i baka nemaju dovoljno autoriteta kako bi se nosile s promjenjivim raspoloženjima mlt. prvopodnositeljice.

Međutim, vještaci su također dopunski utvrdili da je za mlt. prvopodnositeljicu bitno da bude u svojoj primarnoj obitelji, zbog čega su u nalazu iznijeli modalitet postupnog povratka u obiteljski dom prema kojem bi stručna osoba Centra za socijalnu skrbi nadzirala situaciju zbog utvrđenih rizičnih faktora dok je mlt. prvopodnositeljica u obitelji tijekom ostvarivanja osobnih odnosa s majkom i bakom u mjestu njihova stanovanja.

3.2.4. Tijekom tog postupka provedeno je i kontrolno vještačenje po ovlaštenim vještacima kako bi se utvrdile eventualno promijenjene okolnosti. Općinski sud u Zadru navodi kako iz kontrolnog vještačenja od 29. prosinca 2023. proizlazi zaključak vještaka da se s obzirom na dob rane adolescencije mlt. prvopodnositeljice savjetuje povećanje vremena ostvarivanja susreta i druženja mlt. djeteta s majkom i bakom u obitelji tijekom vikenda, praznika i blagdana, dok se povratak u obitelj savjetuje u vrijeme završetka 1. polugodišta 1. razreda srednje škole, kada se očekuje da će se mlt. prvopodnositeljica stabilizirati zbog očekivanog stresa uslijed promjene škole.

Vještaci su usmeno na raspravi od 18. ožujka 2024. precizirali kako je nesporno utvrđeno da majka (ovdje drugopodnositeljica) nije sposobna skrbiti se o mlt. prvopodnositeljici čak ni uz pomoć treće osobe, već da je u biti baka sposobna brinuti se o djetetu. Prilikom davanja konačnog mišljenja vještaci su kao odlučan čimbenik uzeli u obzir iskazanu želju mlt. prvopodnositeljce i njezinu dob, zbog čega su predložili da se ona bez obzira na psihičke teškoće vrati u obitelj s navršenih 15 godina života, kada je procijenjeno da bi bila sposobna djelomično i samostalno brinuti se o sebi u vidu obavljanja osobne higijene i ispunjenja školskih obaveza.

Pritom je povratak u obitelj preporučen tek nakon proteka 6 mjeseci od početka pohađanja srednje škole kako bi se na taj način majci i baki pomoglo da se izbjegne stres koji donosi pohađanje srednje škole. Rok prilagodbe od 6 mjeseci vještaci su odredili tek kao preporuku, ali su istaknuli da predmetno razdoblje može biti i kraće ako bi nadležni zavod za socijalnu skrb odmah uspio uspostaviti mehanizam pomoći kako bi se lakše prebrodila navedena tranzicija, imajući u vidu iznimno izraženu želju mlt. prvopodnositeljice za povratkom u obitelj.

3.2.5. Nakon kontrolnog vještačenja posebna skrbnica djeteta u tom postupku izjasnila se kako smatra da je prijedlog da se majku mlt. prvopodnositeljice liši roditeljske skrbi opravdan, te s obzirom na potonje navedeni nalaz vještaka predlaže da se mlt. prvopodnositeljica povjeri na skrb baki E. F. U tom postupku posebna skrbnica obavila je razgovor s mlt. prvopodnositeljicom koja se izjasnila kako bi voljela živjeti u obiteljskom domu s bakom E. F. i majkom.

3.2.6. Pored navedenog, Općinski sud u Zadru ocijenio je u obrazloženju tog rješenja da se konkretan postupak nije vodio o povjeravanju mlt. prvopodnositeljice drugoj osobi ili ustanovi, već se vodio isključivo o lišenju roditeljske skrbi majke nad mlt. djetetom zbog čega nije odlučeno o prijedlogu posebne skrbnice mlt. prvopodnositeljice o tome da se ona povjeri na skrb baki.

Općinski sud u Zadru smatrao je da rješenje o stavljanju mlt. djeteta pod skrbništvo i donošenje odluke o postavljanju skrbnika jesu u nadležnosti Centra za socijalnu skrb nakon što procijeni što je u konkretnom slučaju u najboljem interesu djeteta.

3.3. Utvrđeno je da se rješenjem Hrvatskog zavoda za socijalni rad od 31. srpnja 2024. baki E. F. određuje mjera intenzivne stručne pomoći i nadzora nad ostvarivanjem skrbi o djetetu u odnosu na mlt. prvopodnositeljicu. Navedena mjera intenzivne stručne pomoći i nadzora nad ostvarivanjem skrbi određuje se s ciljem praćenja obiteljskih prilika, pružanja adekvatne stručne pomoći te poticanja bake na redovitu brigu o zdravlju mlt. prvopodnositeljice.

Mjera se određuje u trajanju od šest mjeseci, i to od 1. kolovoza 2024. do 31. siječnja 2025., te će se izvršavati tako da će socijalna radnica najmanje dva puta tjedno odlaziti u obitelj. O provedenom nadzoru obvezna je sastaviti izvješće. Određeno je da je baka E. F. dužna tijekom trajanja mjere surađivati s voditeljem, jer se u protivnom sudu može predložiti određivanje neke druge mjere za zaštitu osobnih prava i dobrobit djeteta.

Navedena mjera određena je u postupku pokrenutom po službenoj dužnosti jer je utvrđeno da kod prvopodnositeljice postoji veći broj značajnih okolnosti koje ugrožavaju psihofizički i socijalni razvoj djeteta. Zbog toga se određivanjem mjere nastoje otkloniti ili umanjiti rizici i vjerojatnost razvojne štete po dijete, na način da se detaljnije prati obiteljska dinamika, kako bi se procijenili kapaciteti bake o svakodnevnoj skrbi, te kako bi se pratila briga bake o zdravstvenom stanju prvopodnositeljice.

4. Drugostupanjskim rješenjem nadležnog ministarstva odbijena je žalba prvopodnositeljice kao neosnovana, dok je žalba drugopodnositeljice odbačena jer je izjavljena od neovlaštene osobe.

Iz obrazloženja drugostupanjskog rješenja u odnosu na žalbene navode prvopodnositeljice proizlazi da je nadležno ministarstvo prihvatilo ocjenu stručnog tima da je s obzirom na nekritičnost bake u odnosu na mentalno zdravlje mlt. djeteta i njezine majke C. D., a imajući u vidu okolnosti slučaja i dobrobit mlt. djeteta u interesu prvopodnositeljice da joj se za skrbnika imenuje stručna radnica.

5. Ustavni sud je tijekom ustavnosudskog postupka utvrdio da su podnositeljice protiv drugostupanjskog rješenja od 27. prosinca 2024. podnijele tužbu Upravnom sudu u Zagrebu pod brojem Us I-707/2025.

U upravnoj tužbi podnositeljice, osim što osporavaju dostavu prvostupanjskog rješenja mlt. prvopodnositeljici, navode da se osporena rješenja temelje na paušalnoj i proizvoljnoj procjeni Zavoda za socijalnu skrb, jer je prema njihovim tvrdnjama baka E. F. itekako sposobna za skrb o fizičkom i psihičkom zdravlju mlt. prvopodnositeljice što je pokazala tijekom boravka mlt. prvopodnositeljice u obiteljskom domu.

Podnositeljice u upravnom sporu tvrde da su upravna tijela donoseći osporena rješenja u potpunosti zanemarila zaključke ovlaštenih sudskih vještaka iz vještačenja koje je provedeno za potrebe postupka pred Općinskim sudom u Zadru pod brojem R1 Ob-139/2020, te prijedloga posebne skrbnice iz tog postupka. Smatraju da navedene odluke pokazuju nebrigu oko najboljeg interesa mlt. prvopodnositeljice, jer su joj za skrbnicu postavili osobu koju ne poznaje. Po potrebi, podnositeljice predlažu provesti novo kombinirano psihijatrijsko – psihologijsko vještačenje, odnosno saslušati vještake psihijatra prim. dr. sc. J. P. i kliničkog psihologa prof. V. Š.

Zaključno, podnositeljice predlažu upravnom sudu usvojiti tužbu, poništiti pobijana rješenja nadležnih upravnih tijela, te imenovati baku E. F. mlt. prvopodnositeljici za skrbnika.

6. Ustavni sud zatražio je u povodu konkretnog ustavnosudskog postupka od Hrvatskog zavoda za socijalni rad da mlt. prvopodnositeljci imenuje posebnog skrbnika s ovlaštenjem za zastupanje u tom postupku.

U skladu s navedenim, posebni skrbnik P. V. dostavio je 18. travnja 2025. izvješće o obavljenom razgovoru s mlt. prvopodnositeljicom tijekom kojeg joj je objasnio ulogu u postupku pokrenutom ustavnom tužbom, s njezinim pravima i mogućnošću da iznese svoje stavove i misli vezane uz predmet postupka.

Iz tog izvješća proizlazi kako je mlt. prvopodnositeljica u razgovoru navela da smatra kako je boravak od osam godina u Kući sv. F. predugo razdoblje, te da joj tamo nije lijepo i da se ne osjeća dobro. Navodi da joj treba obiteljska ljubav, te da ne razumije zbog čega nije prihvaćena njezina želja da joj baka bude skrbnik i da živi u obiteljskom domu, koji joj je trenutno prostorno puno bliži srednjoj školi koju pohađa. Navodi da baka ima 81,5 godina te da je sposobna brinuti se o njoj. Pored navedenog, istaknula je da smatra kako bi joj život kod bake koristio jer bi se počela osamostaljivati, poput primjerice naučiti kuhati i pomagati baki oko svakodnevnih poslova.

III. PRIGOVORI PODNOSITELJICA

7. Ustavnom tužbom se navodi da su u postupku koji je prethodio ustavnosudskom postupku mlt. prvopodnositeljici povrijeđena ustavna prava zajamčena člancima 14., 19. stavkom 1., 26. i 35. Ustava te prava iz članka 8. stavka 1. Konvencije, kao i prava iz članaka 3. i 27. Konvencije o pravima djeteta.

Podnositeljice u ustavnoj tužbi navode kako je boravak prvopodnositeljice u Kući sv. F. štetan i ugrožavajući po njezino psihičko zdravlje, te da njezin daljnji boravak može ostaviti dugoročne, pa i trajne negativne posljedice po njezino psihičko i fizičko zdravlje. Pozivaju se na mišljenje sudskih vještaka psihijatra prim. dr. sc. J. P. i kliničkog psihologa prof. V. Š. koji su u nalazu i mišljenju od 29. prosinca 2023. izrađenog za potrebe postupka koji se vodio pred Općinskim sudom u Zadru pod brojem R1 Ob-139/2020 savjetovali povratak prvopodnositeljice u obitelj u vrijeme završetka 1. polugodišta 1. razreda srednje škole u školskoj godini 2024./2025. Navode da su sudski vještaci u dopuni tog vještačenja od 18. ožujka 2024. pojasnili razloge uslijed kojih smatraju da je navedeno razdoblje najpogodnije za uključivanje prvopodnositeljice natrag u obiteljsku zajednicu uzimajući u obzir njezinu izraženu želju za povratkom. U tom su smislu vještaci predložili provođenje nadzora od 6 mjeseci kako bi se pomoglo prvopodnositeljici lakše prebroditi povratak u obiteljsku zajednicu.

Navode da su vještaci ocijenili da baka E. F. može adekvatno skrbiti o prvopodnositeljici imajući u vidu dob mlt. prvopodnositeljice i bitno smanjene potrebe za mnogim aspektima skrbi o djetetu, uz uvjet nužnosti skrbi o njezinom psihičkom zdravlju poput redovitih psihijatrijskih kontrola, suradnje s voditeljicom nadzora i stručnjacima srednje škole koju pohađa. U tom se postupku, a s obzirom na iznimno jasno izraženu želju za povratkom mlt. prvopodnositeljice u obiteljsku zajednicu, i posebna skrbnica S. P. suglasila da se prvopodnositeljica povjeri na skrb baki E. F.

Smatraju da je u postupku postavljanja skrbnika mlt. prvopodnositeljici i njezinog povjeravanja na skrb Kući sv. F. u potpunosti zanemareno njezino mišljenje i želja da joj se za skrbnika imenuje baka E. F. te da joj se dozvoli povratak u obiteljski dom. Tvrde da upravno tijelo donoseći osporeno prvostupanjsko rješenje u obrazloženju o tome nije dalo dostatno i valjano obrazloženje već da je samo iznijelo paušalan navod kako je baka E. F. »nekritična« u pogledu mentalnog zdravlja prvopodnositeljice što za nju predstavlja rizik, te da je upitno bakino pravovremeno reagiranje na potrebe prvopodnositeljice, zanemarivši pritom i mišljenje sudskih vještaka i posebne skrbnice.

Naprotiv, podnositeljice smatraju da je baka E. F. dostatno kompetentna za skrb o fizičkom i psihičkom zdravlju mlt. prvopodnositeljice s obzirom na to da ona u posljednje dvije godine, u razdoblju od preko 5 mjeseci godišnje boravi kod bake, tijekom kojeg se razdoblja brine o svim njezinim potrebama poput prehrane, higijene, zdravlja, slobodnih aktivnosti, odlazaka na preglede kod liječnika i uzimanja propisane terapije. Upućuju na činjenicu da se prvopodnositeljica upisala u srednju A. školu koja se nalazi u blizini bakina mjesta stanovanja. Navode da se kompetentnost bake za brigu o psihičkom zdravlju druge osobe očituje i u činjenici da ona u potpunosti samostalno skrbi o drugopodnositeljici.

Nadalje, smatraju da se imenovana skrbnica M. K., koja je mlt. prvopodnositeljici osobno nepoznata, svakako nije u mogućnosti u većoj mjeri brinuti o njezinim pravima i potrebama u odnosu na skrb koju joj je sposobna pružiti njezina baka.

Zbog svega prethodno navedenog, podnositeljice osporenu odluku smatraju proizvoljnom i nepravičnom jer se njome u biti izražava nebriga o interesima i dobrobiti mlt. prvopodnositeljice.

7.1. Zaključno, predlaže se usvojiti ustavnu tužbu, te vratiti predmet prvostupanjskom upravnom tijelu na ponovni postupak radi donošenja rješenja kojim će se prvopodnositeljici za skrbnika imenovati baka E. F. i kojoj će se povjeriti svakodnevna skrb o mlt. djetetu.

7.2. Iako podnositeljice u ustavnoj tužbi traže naknadu troška sastava ustavne tužbe od 1.000,00 eura, podneskom zaprimljenim u Ustavnom sudu 24. prosinca 2024. odustaju od predmetnog zahtjeva za naknadu troškova.

7.3. Uz ustavnu tužbu podnositeljice su podnijele i prijedlog za povrat u prijašnje stanje. Navedeni prijedlog podnositeljice su obrazložile činjenicom da prvostupanjsko rješenje prvopodnositeljici nije uručeno, zbog čega ne raspolažu dokazom o pravodobnosti ustavne tužbe.

IV. MJERODAVNO PRAVO

8. Mjerodavne odredbe Obiteljskog zakona glase:

»Članak 218.

Skrbništvo je oblik zaštite djeteta bez roditeljske skrbi, osobe lišene poslovne sposobnosti i osobe koja nije iz drugih razloga u mogućnosti štititi svoja prava i interese.

Svrha skrbništva

Članak 219.

(1) Djetetu štićeniku skrbništvom se nadomješta roditeljska skrb.

(...)«

»Skrbnička zaštita

Članak 221.

Skrbnička zaštita mora biti primjerena, individualizirana te u skladu s dobrobiti štićenika.«

»Članak 224.

Pod skrbništvo stavit će se dijete čiji su roditelji:

(...)

2. lišeni prava na roditeljsku skrb

(...)

Rješenje o stavljanju pod skrbništvo i
 imenovanje skrbnika djetetu

Članak 225.

(1) Hrvatski zavod za socijalni rad donosi rješenje o stavljanju djeteta pod skrbništvo i imenuje mu skrbnika.

(2) Hrvatski zavod za socijalni rad dužan je pribaviti mišljenje djeteta koje je sposobno shvatiti značenje skrbništva o osobi skrbnika, te uzeti u obzir želje djeteta o izboru osobe skrbnika, osim ako su u suprotnosti s njegovom dobrobiti.

(3) Hrvatski zavod za socijalni rad dužan je poštovati prije izraženu želju roditelja o izboru osobe skrbnika koju je roditelj sastavio u obliku javnobilježničke isprave (anticipiranu naredbu), ako su ispunjene pretpostavke za imenovanje skrbnika djetetu propisane ovim Zakonom te ako to nije u suprotnosti s dobrobiti djeteta.

(4) Dijete se rješenjem Hrvatskog zavoda za socijalni rad povjerava na svakodnevnu skrb skrbniku, drugoj osobi, udomiteljskoj obitelji, domu za djecu ili pravnoj osobi koja obavlja djelatnost socijalne skrbi, ako drukčije nije propisano ovim Zakonom.«

»Pravo na izražavanje mišljenja

Članak 230.

Dijete ima pravo na prikladan način saznati važne okolnosti koje se tiču njegovih prava i interesa, dobiti savjet i izraziti svoje mišljenje te biti obaviješteno o mogućim posljedicama poštivanja njegova mišljenja kad se odlučuje o nekom njegovu pravu ili interesu. Mišljenje se uzima u obzir u skladu s njegovom dobi i zrelosti.«

V. OCJENA USTAVNOG SUDA

9. Ustavna tužba podnesena je u skladu s odredbom članka 63. stavkom 1. Ustavnog zakona koji u mjerodavnom dijelu glasi:

»Članak 63.

(1) Ustavni sud će pokrenuti postupak po ustavnoj tužbi i prije no što je iscrpljen pravni put, u slučaju... kad se osporenim pojedinačnim aktom grubo vrijeđaju ustavna prava, a potpuno je razvidno da bi nepokretanjem ustavnosudskog postupka za podnositelja ustavne tužbe mogle nastati teške i nepopravljive posljedice.

(...)«

9.1. Na temelju članka 63. stavka 1. Ustavnog zakona Ustavni sud nadležan je pokrenuti ustavnosudski postupak i prije iscrpljivanja dopuštenog pravnog puta u slučaju kad se osporenim pojedinačnim aktom grubo vrijeđaju ustavna prava, a potpuno je razvidno da bi nepokretanjem ustavnosudskog postupka za podnositelja ustavne tužbe mogle nastati teške i nepopravljive posljedice. Iz navedenog proizlazi kako je mogućnost korištenja tog ovlaštenja vezana uz dva kriterija, čime je Ustavnom sudu dana mogućnost procjenjivanja postojanja određenih okolnosti uslijed kojih on može pokrenuti postupak i procjenjivati svrhovitost svoje intervencije. Jedan od kriterija je objektivne naravi sadržan u sintagmi »potpune razvidnosti povrede ustavnih prava«, dok je drugi kriterij subjektivne prirode vezan uz izglednost nastupa za podnositelja teških i nepopravljivih posljedica. Objektivni kriterij se ovdje očituje u takvoj povredi ustavnih prava koja mora grubo, neposredno i intenzivno pogađati zaštićenu sferu pojedinca na način koji zahtjeva pružanje ustavnosudske zaštite bez odlaganja. S druge strane, vjerojatnost nastupanja teških posljedica mora biti toliko očita da se njezina izglednost može utvrditi i bez posebnog dokazivanja. Objektivni kriterij za podnošenje ustavne tužbe ovdje je ujedno i univerzalni kriterij, iz razloga što se ustavnosudska zaštita putem instituta ustavne tužbe pruža samo u slučaju opstojnosti povrede ustavnih prava. Navedeno stajalište Ustavni sud izrazio je u više svojih odluka (v. primjerice odluke broj: U-IIIB-2874/2017 od 18. siječnja 2018., broj: U-IIIB-197/2018 od 8. studenoga 2018., broj: U-IIIB-698/2018 od 21. ožujka 2018., sve na www.usud.hr).

9.2. Okolnosti konkretnog slučaja su takve da je ustavna tužba podnesena prije donošenja odluke o žalbi, dakle tijekom trajanja upravnog postupka. Nadležno ministarstvo, nakon podnošenja ustavne tužbe identično je odlučilo kao i Hrvatski zavod za socijalni rad, ne osvrćući se na složene okolnosti ovog slučaja. S obzirom na to da je podnositeljica ovom sudu podnijela i požurnice 24. prosinca 2024. i 26. kolovoza 2025., te da u postupanju Upravnog suda u upravom sporu koji je uslijedio nema očekivane procesne žurnosti, Ustavni sud ocjenjuje ustavnu tužbu dopuštenom.

10. Polazeći od sadržaja odluka donesenih u postupku koji je prethodio ustavnosudskom postupku i navoda iz ustavne tužbe, Ustavni sud zasnovao je svoju ocjenu u ovoj ustavnosudskoj odluci na člancima 29. i 35. Ustava, te članku 6. stavku 1. i članku 8. Konvencije, kao i člancima 3. stavku 1. i 12. stavku 1. Konvencije o pravima djeteta, te članku 3. Europske konvencije o ostvarivanju dječjih prava (»Narodne novine – Međunarodni ugovori« broj 1/10.).

10.1. Mjerodavni dijelovi članaka 29. i 35. Ustava glase:

»Članak 29.

Svatko ima pravo da zakonom ustanovljeni... nepristrani sud pravično i u razumnom roku odluči o njegovim pravima i obvezama...

(...)«

»Članak 35.

Svakom se jamči štovanje i pravna zaštita njegova osobnog i obiteljskog života...«

10.2. Mjerodavni dijelovi članaka 6. i 8. Konvencije glase:

»Članak 6.

PRAVO NA POŠTENO SUĐENJE

1. Radi utvrđivanja svojih prava i obveza građanske naravi... svatko ima pravo da zakonom ustanovljeni neovisni i nepristrani sud pravično, javno i u razumnom roku ispita njegov slučaj...«

»Članak 8.

PRAVO NA POŠTOVANJE PRIVATNOG I OBITELJSKOG ŽIVOTA

1. Svatko ima pravo na poštovanje svoga privatnog i obiteljskog života...

2. Javna vlast se neće miješati u ostvarivanje tog prava, osim u skladu sa zakonom i ako je u demokratskom društvu nužno … radi zaštite zdravlja … ili radi zaštite prava i sloboda drugih.«

10.3. Mjerodavni dio članaka 3. i 12. Konvencije o pravima djeteta glasi:

»Članak 3.

1. U svim akcijama koje se odnose na djecu, bilo da ih poduzimaju javne ili privatne ustanove socijalne skrbi, sudovi, državna uprava ili zakonodavna tijela, najbolji interes djeteta mora imati prednost.

(...)«

»Članak 12.

1. Države stranke će osigurati djetetu koje je sposobno oblikovati svoje osobno mišljenje, pravo na slobodno izražavanje svog mišljenja o svim pitanjima koja se na njega odnose, i uvažavati to mišljenje u skladu s dobi i zrelošću djeteta.

(...)«

10.4. Mjerodavni dio Europske konvencije o ostvarivanju dječjih prava glasi:

»Članak 3.

PRAVO BITI OBAVIJEŠTEN I IZRAŽAVATI SVOJE MIŠLJENJE U POSTUPKU

Djetetu, za koje se prema unutarnjem pravu smatra da ima dovoljnu sposobnost razumijevanja, u postupku pred sudbenim tijelom koji ga se tiče, dodijelit će se, te će biti ovlašteno, zahtijevati sljedeća prava:

a) dobiti sve odgovarajuće informacije;

b) biti konzultirano i izraziti svoje mišljenje;

c) biti obaviješteno o mogućim posljedicama koje bi nastale u skladu s tako iznesenim mišljenjem i o mogućim posljedicama bilo koje odluke.«

11. Ustavna je obveza Ustavnog suda zaštita ustavnih prava podnositelja ustavnih tužbi u slučajevima kad su ta prava povrijeđena presudom suda ili drugim pojedinačnim aktom nadležnog tijela državne ili javne vlasti. Ustaljeno je stajalište Ustavnog suda da je zadaća u prvom redu nadležnih tijela državne i javne vlasti da tumače i primjenjuju pravo. Uloga Ustavnog suda ograničena je na ispitivanje jesu li učinci takvog tumačenja odnosno primjene prava suglasni s Ustavom i jesu li u konkretnom slučaju doveli do povrede ustavnih prava podnositelja ustavne tužbe. U postupcima pokrenutim ustavnom tužbom, Ustavni sud se u pravilu ne upušta u ispitivanje činjenica, jer njegova zadaća nije bavljenje pogreškama o činjenicama ili o pravu, osim ako i u mjeri u kojoj te pogreške mogu povrijediti ljudska prava i temeljne slobode zajamčene Ustavom. Ustavni sud u tom smislu svoje odluke zasniva na činjenicama utvrđenim u postupku koji je prethodio ustavnoj tužbi, osim ako podnositelj ustavne tužbe ne iznese ozbiljne, relevantne i dostatne razloge zbog kojih je od tog pravila potrebno odstupiti.

12. Članak 35. Ustava i njemu srodan članak 8. stavak 1. Konvencije svakome jamče štovanje njegova obiteljskog života. Temeljna svrha tog ustavnog i konvencijskog jamstva jest zaštita pojedinaca od neosnovanog miješanja države u njihovo pravo na nesmetan obiteljski život.

Ustavni sud ocjenjuje kako je predmet ovog ustavnosudskog postupka složen i osjetljiv s aspekta prava na poštovanje obiteljskog života prvopodnositeljice uz uvažavanje njezina izražena mišljenja, ali i s aspekta obveze države da u konkretnoj situaciji osigura ostvarivanje najboljih interesa djeteta.

U sladu s navedenim, Ustavni sud podsjeća da je u svojoj praksi zauzeo načelno stajalište o tome da je u svim postupcima koji se odnose na skrb o djeci odlučan najbolji interes djeteta (npr. odluke broj: U-III-2182/2014 od 17. lipnja 2014., »Narodne novine« broj 108/14.; U-III-4784/2013 od 6. ožujka 2014., »Narodne novine« broj 34/14.; i U-III-2508/2016 od 4. travnja 2017., www.usud.hr). Eventualna odstupanja od navedenog načelnog stajališta nadležni sudovi odnosno nadležna državna tijela dužni su s pažnjom obrazložiti i valjano stručno opravdati svoje eventualno drugačije stajalište.

Vezano za okolnosti konkretnog slučaja, Ustavni sud navodi da obiteljski život, između ostaloga, podrazumijeva (i) veze između bliskih srodnika, primjerice one između djeda i bake te unuka, s obzirom na to da ti srodnici mogu imati važnu ulogu u obiteljskom životu (v., primjerice, predmete Europskog suda za ljudska prava /u daljnjem tekstu: ESLJP/ Marckx protiv Belgije, br. 6833/74, § 45., presuda od 13. lipnja 1979., Bronda protiv Italije, br. 40/1997/824/1030, § 51., presuda od 9. lipnja 1998.).

Mjere koje otežavaju to uživanje, kao što je odluka o povjeravanju djeteta na svakodnevnu skrb ustanovi odnosno domu za djecu, nesporno predstavljaju miješanje u pravo na poštovanje obiteljskog života (usporedi s predmetom ESLJP-a Bronda protiv Italije, navedeno, § 51.).

Stoga, svako takvo miješanje u pravo na poštovanje obiteljskog života treba biti u skladu sa zakonom, težiti ostvarenju legitimnog cilja i biti nužno u demokratskom društvu (usporedi s predmetom ESLJP-a Bronda protiv Italije, navedeno, § 52.).

12.1. Pored navedenog, Ustavni sud smatra shodnim navesti i da se uključivanje djeteta u sustav socijalne skrbi države uvijek mora promatrati kao privremena mjera koja će biti obustavljena čim to okolnosti budu dopuštale ili će se smatrati privremenom sve do onog trenutka kad se osnovano zaključi da ne postoji alternativno rješenje koje bi bilo u najboljem interesu djeteta.

Mjerodavne odredbe Ustava u kojima su sadržane prethodno navedene obveze države glase:

»Članak 61.

Obitelj je pod osobitom zaštitom države.

(...)

Članak 62.

Država štiti materinstvo, djecu i mladež te stvara socijalne, kulturne, odgojne, materijalne i druge uvjete kojima se promiče ostvarivanje prava na dostojan život.

Članak 63.

(...)

Država osobitu skrb posvećuje maloljetnicima bez roditelja i onima za koje se ne brinu roditelji.«

13. Vraćajući se na okolnosti konkretnog predmeta, Ustavni sud prije svega primjećuje kako iz podataka koje prileže ustavnosudskom spisu proizlazi da je prije povjeravanja mlt. prvopodnositeljice na svakodnevnu skrb domu za djecu – 1. rujna 2017., ona živjela u zajedničkom obiteljskom domu s majkom (drugopodnositeljicom), bakom E. F. i djedom G. H. koji je preminuo 2019.

Konkretno, osporeno prvostupanjsko upravno rješenje kojim se mlt. prvopodnositeljici imenuje skrbnik u djelatnici Hrvatskog zavoda za socijalnu skrb i kojim se povjerava na svakodnevnu skrb domu za djecu doneseno je u upravnom postupku pokrenutom po službenoj dužnosti imenovanja skrbnika kao oblikom zaštite djeteta bez roditeljske skrbi, s obzirom na to da je majka mlt. prvopodnositeljice, C. D., u odnosu na nju u sudskom postupku lišena prava na roditeljsku skrb.

U skladu s prethodno navedenim, primjenjujući prethodno navedena načelna stajališta, Ustavni sud zaključuje da osporena rješenja nadležnih upravnih tijela predstavljaju miješanje u pravo mlt. prvopodnositeljice na poštovanje njezinog obiteljskog života.

13.1. Razmatrajući je li miješanje osnovano na zakonu i je li težilo legitimnom cilju, Ustavni sud utvrđuje da su rješenja nadležnih upravnih tijela utemeljena na člancima 218., 224. i 225. Obiteljskog zakona, a koje zakonske odredbe uređuju način ostvarivanja skrbničke zaštite konkretno mlt. djeteta. Legitiman cilj donošenja osporenih odluka načelno je zaštita djeteta bez roditeljske skrbi i zaštita najboljeg interesa mlt. djeteta.

Stoga, preostaje utvrditi je li miješanje bilo »nužno u demokratskom društvu«.

13.2. Ustavni sud napominje da kod ocjene nužnosti miješanja treba imati u vidu pravednu ravnotežu koju je potrebno postići između konkurentnih interesa pojedinca i zajednice, uključujući ostale uključene treće osobe, kao i slobodu procjene države. Pri tome su interesi djeteta od najveće važnosti i u pravilu će pretezati nad svim drugim interesima. Interes djeteta obuhvaća relativno široko polje procjene koje uključuje mišljenje djeteta i svakodobnu revnosnu procjenu o kratkoročnim i dugoročnim učincima koje odluke upravnih i drugih tijela mogu imati na dijete.

Dijete u skladu s člankom 12. Konvencije o pravima djeteta ima pravo izraziti svoje mišljenje o svim pitanjima koja se na njega odnose, a to će se mišljenje uvažiti u skladu s dobi i zrelošću djeteta. Pravo djeteta na izražavanje mišljenja jedno je od temeljnih principa Konvencije o pravima djeteta u skladu s kojim se tumače sva ostala prava djece i koji čini sastavni dio prava djeteta na zaštitu njegova najboljeg interesa.

U konkretnom postupku dijete koje je izdvojeno iz obitelji u dobi od sedam godina, ustrajno izražava želju da živi sa svojom obitelji – bakom i majkom. Zbog toga, nužnost miješanja koje je zakonito i ima legitiman cilj, mora biti savjesno preispitivano na način da uvažava dob i zrelost djeteta. To uključuje procjenu sposobnosti djeteta da razumije implikacije određenog pitanja kao i sposobnosti djeteta da izrazi svoje mišljenje o pitanjima na razuman i neovisan način.

Ustavni sud analizirao je stoga jesu li nadležna upravna tijela u konkretnom slučaju, a imajući u vidu da je dijete u domskom smještaju posljednjih 8 godina, s iznimnom revnošću provela detaljnu analizu cjelokupne obiteljske situacije i svoju ulogu u sustavu podrške i pomoći obitelji, te jesu li na temelju takve analize proveli uravnoteženu i razumnu procjenu interesa svake strane, pri tome uvijek uzimajući kao najvažniji kriterij ono što je u najboljem interesu djeteta (usporedi s presudama ESLJP-a Neulinger i Shuruk protiv Švicarske [Vv], br. 41615/07, § 139., presuda od 6. srpnja 2010.; Antonyuk protiv Rusije, br. 47721/10, § 134., presuda od 1. kolovoza 2013.; i C protiv Hrvatske, navedeno, § 72.; vidi i odluke Ustavnog suda broj: U-III-2182/2014 od 17. lipnja 2014., »Narodne novine« broj 108/14.; broj: U-III-4784/2013 od 6. ožujka 2014., »Narodne novine« broj 34/14.).

U skladu s navedenim, Ustavni sud primjećuje da je Hrvatski zavod za socijalni rad donoseći osporeno prvostupanjsko upravno rješenje, kojim prvopodnositeljici imenuje skrbnika u djelatnici toga zavoda, izvršio uvid u dostupnu sudsku i liječničku dokumentaciju u skladu s kojom je ocijenio da baka prvopodnositeljice, iako motivirana i involvirana u skrb o mlt. prvopodnositeljici, nije u dostatnoj mjeri kritična u pogledu njezina mentalnog zdravlja što prema ocjeni navedenog zavoda predstavlja rizik za mlt. dijete. Sustav socijalne skrbi nije pri tome procjenjivao važnost koju željena obiteljska atmosfera ima za dijete i svoju ulogu u provjerama brižnosti u odnosu na mentalno zdravlje djeteta, sve to u skladu s preporukama sudskih vještaka.

Ustavni sud primjećuje kako upravna tijela u obrazloženjima osporenih rješenja nisu navela razloge zbog kojih su ocijenili da preporuka ovlaštenih sudskih vještaka izražena u nalazu i mišljenju kombiniranog psihijatrijsko – psihologijskog vještačenja provedenog za potrebe postupka u kojem je drugopodnositeljica lišena roditeljske skrbi nad mlt. prvopodnositeljicom ne bi bila odlučna pri imenovanju skrbnice ili barem daljnjeg povjeravanja mlt. djeteta na svakodnevnu skrb baki.

Naime, prema nalazu i mišljenju vještaka psihijatra prim. dr. sc. J. P. i kliničkog psihologa prof. V. Š. od 1. rujna 2021., te kontrolnom vještačenju od 29. prosinca 2023. i njihovom usmenom saslušanju od 18. ožujka 2024., na koje podnositeljice upiru i u ustavnoj tužbi, vještaci jasno preporučuju da se mlt. prvopodnositeljica bez obzira na njezine psihičke teškoće vrati u obiteljsku zajednicu s navršenih 15 godina života, jer je procijenjeno da bi tada već bila sposobna djelomično i samostalno brinuti se o sebi u vidu obavljanja osobne higijene i ispunjenja školskih obaveza. Vještaci su preporučili razdoblje prilagodbe do 6 mjeseci koje može biti i kraće ako bi nadležni Zavod za socijalnu skrb odmah uspio uspostaviti mehanizam pomoći kako bi se lakše prebrodila navedena tranzicija, imajući u vidu kontinuiranu i iznimno izraženu želju mlt. prvopodnositeljice za povratkom u obitelj.

Ustavni sud primjećuje da su vještaci u sudskom postupku ponavljali i dopunjavali svoj nalaz i mišljenje te da su bili vrlo konkretni u mišljenju o postupcima koji su u najboljem interesu djeteta. Međutim, ni Hrvatski zavod za socijalni rad u rješenju od 23. listopada 2024. ni nadležno ministarstvo u rješenju kojom je odlučeno o žalbi od 27. prosinca 2024. ni na koji način nisu inkorporirali ponovljene preporuke vještaka usmjerene na reintegraciju djeteta i povratak djeteta u obitelj.

Prema ocjeni Ustavnog suda sveobuhvatni nalaz i mišljenje sudskih vještaka jasno upućuje na to da je postojala realna i stručna osnova za postupni povratak mlt. prvopodnositeljice u obiteljsku sredinu, uz odgovarajući nadzor i podršku nadležnih službi još u ožujku 2024. Osporavana rješenja, međutim, nisu provela preporuke vještaka, te imajući u vidu kontinuiranu želju djeteta i učinke odrastanja »bez obiteljske prisnosti«, kako to Ustavnom sud navodi dijete po postavljenom posebnom skrbniku, Ustavni sud smatra da se nanosi teška i nenadoknadiva šteta zdravom psihofizičkom razvoju djeteta, dakle kao ranjivoj osobi djetetu se vrijeđaju ustavna prava.

Nadalje, Ustavni sud ističe da su nadležna upravna tijela i sudovi u postupcima u kojima odlučuju o interesima djeteta dužni određeni značaj pridati i izraženim željama mlt. djeteta ako ocijene da je dijete zrelo i pokazuje dostatan stupanj razumijevanja za okolnosti u kojima se nalazi i za situaciju s kojom se suočava. Nije sporno da je mlt. prvopodnositeljica izrazila jasnu želju da joj se za skrbnicu imenuje baka E. F. te da se vrati u obiteljsku zajednicu jer smatra kako je već do sada provedeno razdoblje u domu za djecu bilo za nju prekomjerno i svaki daljnji boravak u toj ustanovi smatra otegotnim. Takvo mišljenje mlt. prvopodnositeljica izražava kontinuirano kroz četiri godine.

Primjećuje se da su upravna tijela ocijenila kako je nekritičnost bake E. F. u odnosu na mentalno zdravlje mlt. prvopodnositeljice dostatan razlog da se mlt. djetetu imenuje skrbnik iz redova djelatnika Zavoda za socijalni rad te da se nadalje povjeri na svakodnevnu skrb domu za djecu, protivno savjetima i preporukama sudskih vještaka.

Međutim, prema ocjeni Ustavnog suda takav razlog u okolnostima konkretnog slučaja nije ni dostatan ni dovoljno obrazložen. Naime, Ustavni sud smatra da su nadležna upravna tijela u postupku imenovanja skrbnika i povjeravanja mlt. djeteta na svakodnevnu skrb bila dužna provesti analizu negativnih dugoročnih posljedica koje zbog kontinuirane odvojenosti od obitelji može trpjeti mlt. prvopodnositeljica. Pored toga, primjećuje kako upravna tijela u upravnom postupku nisu ni pokušala razmotriti mogućnost da se mlt. prvopodnositeljici omogući potpuni povratak u obiteljsku zajednicu uz podršku nadležnih tijela kako su to i preporučili sudski vještaci u prethodno navedenom mišljenju.

Zanemarivanjem nalaza vještačenja isključivo zbog toga što je ono provedeno u okviru postupka lišenja roditeljske skrbi drugopodnositeljice, upravna tijela pristupila su ocjeni dokaza pretjerano formalistički, iako je nesporno da su vještaci u tom postupku, u skladu s istražnim načelom iz članka 350. Obiteljskog zakona, sveobuhvatno procijenili ukupnu obiteljsku situaciju u kojoj se nalazila mlt. prvopodnositeljica, dakle, šire od pravnog pitanja lišenja roditeljske skrbi, te su preporučili povratak djeteta u obitelj odnosno povjeravanje djeteta na svakodnevnu skrb baki.

Pored navedenog, razvidno je da nadležna upravna tijela, osim što su pribavila mišljenje djeteta o osobi skrbnika, nisu provela stvarnu analizu izraženog mišljenja u kontekstu svih relevantnih činjenica. U tom smislu, nisu navela razloge zbog kojih mišljenje djeteta nije uvaženo.

Ustavni sud zatražio je za potrebe ovog postupka očitovanje posebnog skrbnika iz kojeg proizlazi da mlt. prvopodnositeljica ustraje u želji da živi s bakom. Prvopodnositeljica je objasnila da je »najbolja učenica u razredu« te da smatra da je »stvarno previše« što je 8 godina, od drugog razreda osnovne škole, u domskom smještaju, te je navela da joj »u kući nije lijepo te se ne osjeća dobro«, misli da »joj se narušavaju prava«, te navodi da joj »treba obiteljska prisnost«, dakle, vrlo zrelo i razumno objašnjava svoju želju koja se savjesnom potporom i podrškom socijalnog sustava može realizirati kako su to predložili i vještaci.

Na temelju svega prethodno obrazloženog, Ustavni sud smatra da zbog uočenih nedostataka u obrazloženju osporenih odluka nadležnih upravnih tijela o odlučnim činjenicama i okolnostima predmeta, za sada ne može zaključiti da je povjeravanje mlt. djeteta na svakodnevnu skrb domu za djecu upravo mjera koja je bila razmjerna legitimnom cilju zaštite interesa djeteta. Ustavni sud ne može vidjeti da su nadležna upravna tijela poduzela sve potrebne mjere kako bi realizirala preporuke vještaka da svakodnevnu skrb o podnositeljici preuzme njezina baka – osoba koja je izrazila interes i koja potencijalno ispunjava uvjete za skrbništvo.

Dakle, Ustavni sud u konkretnom slučaju polazi od činjenice da se mlt. prvopodnositeljica već 8 godina nalazi u institucionalnom smještaju – domu za djecu (od svoje 7. godine), te da daljnji boravak u takvom smještaju može krajnje nepovoljno i dugoročno štetno utjecati na njezino psihičko zdravlje i razvoj, iako je takav smještaj predviđen kao iznimna, a ne trajna mjera. Takvu situaciju dodatno potencira i činjenica da je upravni spor protiv osporenih rješenja pokrenut još u veljači 2025., a do danas (rujan 2025.) nije održano ni jedno ročište, što je protivno stajalištu Ustavnog suda da u postupcima koji se odnose na djecu mora postojati pojačana procesna žurnost.

13.3. Zaključno, Ustavnom sudu ne preostaje drugo nego ocijeniti da nadležna upravna tijela nisu provela detaljnu evaluaciju svih relevantnih okolnosti, odnosno nisu postupala na način za koji bi se moglo reći da je u skladu s jamstvima koja štite prava iz članka 35. Ustava, odnosno članka 8. Konvencije.

13.4. U odnosu na zatraženi trošak ustavnosudskog postupka, polazeći od specifičnih okolnosti konkretnog predmeta, pozitivnih obveza države koje se javljaju u kontekstu jamčenja prava na poštovanje obiteljskog života koji nadilazi okolnosti pojedinog slučaja, kvalitete pravne argumentacije u ustavnoj tužbi za čije je podnošenje prvopodnositeljici svakako trebala pravna pomoć, Ustavni sud u ovome je predmetu ocijenio da te okolnosti opravdavaju dosuđivanje troška sastava ustavne tužbe (usporedi, primjerice, s odlukama Ustavnog suda broj: U-III-641/2021, navedeno, te broj: U-III-5808/2021 od 14. ožujka 2023., www.usud.hr). Stoga je na temelju članka 23. Ustavnog zakona odlučeno kao u točki IV. izreke odluke.

14. Slijedom navedenog, na temelju članaka 73. i 76. Ustavnog zakona odlučeno je kao u točkama I., II., III. i IV. izreke ove odluke.

14.1. Objava ove odluke temelji se na članku 29. Ustavnog zakona (točka V. izreke odluke).

Obrazloženje rješenja

15. U povodu prethodno navedenog osporenog prvostupanjskog rješenja, a na temelju članka 63. stavka 1. Ustavnog zakona, ustavnu tužbu podnijela je i drugopodnositeljica. Uz ustavnu tužbu podnositeljice su podnijele i prijedlog za povrat u prijašnje stanje zbog propuštanja roka za podnošenje ustavne tužbe. Navode da prvo­podnositeljica nije zaprimila prvostupanjsko rješenje, zbog čega nije u mogućnosti dostaviti dokaz za pravodobnost ustavne tužbe, dok drugopodnositeljica nema podatak kada joj je prvostupanjsko rješenje dostavljeno, s obzirom na to da nije osobno zaprimila pismeno.

Ustavna tužba drugopodnositeljice nije dopuštena.

16. Članak 62. stavak 1. Ustavnog zakona propisuje:

»Članak 62.

(1) Svatko može podnijeti Ustavnom sudu ustavnu tužbu ako smatra da mu je pojedinačnim aktom tijela državne vlasti,... kojim je odlučeno o njegovim pravima i obvezama..., povrijeđeno ljudsko pravo ili temeljna sloboda zajamčena Ustavom... (u daljnjem tekstu: ustavno pravo).

(...)«

17. Članak 72. Ustavnog zakona propisuje:

»Članak 72.

Ustavni sud će rješenjem odbaciti ustavnu tužbu:... ako je ustavna tužba nedopuštena. Tužba je nedopuštena... ako je tužbu podnijela osoba koja nije ovlaštena za njezino podnošenje...«

18. S obzirom na to da je ustavna tužba u konkretnom slučaju podnijeta protiv rješenja kojima je odlučeno o stavljanju prvopodnositeljice pod skrbništvo, imenovanju skrbnika i povjeravanju prvopodnositeljice na svakodnevnu skrb Kući sv. F. u V., to drugopodnositeljica (majka prvopodnositeljice), kojoj je pravomoćnom sudskom odlukom oduzeta roditeljska skrb nad prvopodnositeljicom, nije ovlaštena na njezino podnošenje u smislu članaka 62. stavka 1. i 63. stavka 1. Ustavnog zakona.

Prijedlog za povrat u prijašnje stanje nije dopušten.

19. Uzimajući u obzir da su podnositeljice konkretnu ustavnu tužbu podnijele na temelju članka 63. stavka 1. Ustavnog zakona, odnosno prije iscrpljenja dopuštenog pravnog puta, Ustavni sud smatra da u tom slučaju podnositeljice za podnošenje ustavne tužbe nisu bile vezane rokom od 30 dana od dana primitka odluke iz članka 64. Ustavnog zakona.

20. Slijedom svega prethodno obrazloženog pod točkama 18. i 19. obrazloženja ovog ustavnosudskog rješenja, na temelju članka 72. Ustavnog zakona riješeno je kao u izreci.

20.1. Objava ovog rješenja temelji se na članku 29. Ustavnog zakona (točka III. izreke rješenja).

Broj: U-IIIB-5189/2024

Zagreb, 7. listopada 2025.

USTAVNI SUD REPUBLIKE HRVATSKE

Predsjednik
 dr. sc. Miroslav Šeparović, v. r.