## Rješenje Ustavnog suda Republike Hrvatske broj: U-III-596/2002. od 30. siječnja 2004.

### NN 20/2004 (16.2.2004.), Rješenje Ustavnog suda Republike Hrvatske broj: U-III-596/2002. od 30. siječnja 2004.

# USTAVNI SUD REPUBLIKE HRVATSKE

558

Ustavni
sud Republike Hrvatske, u Vijeću za rješavanje postupovnih pretpostavki za odlučivanje
o ustavnim tužbama, u sastavu sudac Milan Vuković, predsjednik Vijeća, te suci
Ivan Matija i Nevenka Šernhorst, članovi Vijeća, u postupku pokrenutom ustavnom
tužbom C. M. i dr., koje zastupa B. S., odvjetnik u M. L., na sjednici održanoj
dana 30. siječnja 2004. godine, jednoglasno je donio

## RJEŠENJE

I.
Ustavna tužba se odbacuje.

II. Ovo
rješenje objavit će se u »Narodnim novinama«.

```
Obrazloženje
```

1.
Podnositelji su podnijeli ustavnu tužbu protiv rješenja Vr­hov­nog suda
Republike Hrvatske, broj: I Kž-202/00 od 18. prosinca 2001. godine, kojim je
odbijena njihova žalba podnesena protiv rješenja Županijskog suda u Rijeci,
broj: Kv-432/98 od 15. ožujka 2000. godine.

Navedenim rješenjem odbačen je zahtjev podnositelja
za obnovu kaznenog postupka dovršenog rješenjem Kotarskog suda u Malom Lošinju,
broj: I-17/48 od 16. travnja 1948. godine, u predmetu proglašenja narodnim
neprijateljem N. M.

*Ustavni sud nije nadležan za odlučivanje.*

2. Odredba članka 62. stavka 1. Ustavnog zakona o
Ustavnom sudu Republike Hrvatske (»Narodne novine«, broj 49/02 - pročišćeni
tekst, u nastavku: Ustavni zakon) propisuje:

»Svatko može podnijeti Ustavnom sudu ustavnu tužbu
ako smatra da mu je pojedinačnim aktom tijela državne vlasti ... kojim je odlučeno
o njegovim pravima i obvezama ili o sumnji ili optužbi zbog kažnjivog djela,
povrijeđeno ljudsko pravo ili temeljna sloboda zajamčena Ustavom ... (u
daljnjem tekstu: ustavno pravo)«.

Sukladno tome, samo ona odluka kojom je nadležni sud
meritorno odlučio o biti stvari, odnosno o pravu ili obvezi ili o sumnji ili
optužbi zbog kažnjivog djela podnositelja, jest poje­dinačni akt u smislu članka
62. stavka 1. Ustavnog zakona u povodu kojega je Ustavni sud Republike
Hrvatske, u postupku pokrenutom ustavnom tužbom, nadležan štititi ljudska prava
i temeljne slobode podnositelja, zajamčene Ustavom Republike Hrvat­ske.

3. U konkretnom slučaju, iz rješenja Vrhovnog suda
Republike Hrvatske, broj: I Kž-202/00 od 18. prosinca 2001. godine, proizlazi
da je prema N. M. temeljem članka 31. Zakona o konfiskaciji imovine i izvršenju
konfiskacije (»Službeni list DFJ«, broj 40/45, 70/45 i »Službeni list FNRJ«,
broj 61/46) izrečena konfiskacija imovine, a nije primijenjen Krivični zakon od
4. veljače 1948. godine (Službeni list, broj 106/47) koji je u to vrijeme već
bio na snazi.

Stoga je utvrđeno da osporavano rješenje ne
predstavlja pojedinačni akt u smislu članka 62. stavka 1. Ustavnog zakona
protiv kojeg bi Ustavni sud bio nadležan
pružiti ustavnosudsku zaštitu.

4. Slijedom iznijetoga, na temelju članka 72. u svezi
s člankom 62. Ustavnog zakona, riješeno je kao u izreci.

5. Odluka o objavi temelji se na odredbi članka 29.
Ustavnog zakona.

Broj: U-III-596/2002
Zagreb, 30. siječnja 2004.

USTAVNI SUD REPUBLIKE HRVATSKE

Predsjednik Vijeća
**Milan Vuković,** v. r.

if !supportEmptyParas endif

Rješenje, NN 20/2004-558