## Zakon o prekršajima

### NN 88/2002 (24.7.2002.), Zakon o prekršajima

# HRVATSKI SABOR

1462

Na
teme­lju članka 88. Ustava Republike Hrvatske, donosim

## ODLUKU

### O PROGLAŠENJU ZAKONA O PREKRŠAJIMA

Proglašavam
Zakon o prekršajima, koji je donio Hrvatski sabor na sjednici 11. srp­nja 2002.

Broj: 01-081-02-2712/2
Zagreb, 18. srp­nja 2002.

Predsjednik
Republike Hrvatske
**Stjepan Mesić,** v. r.

## ZAKON O PREKRŠAJIMA

Prvi
dio

MATERIJALNOPRAVNE
ODREDBE

I.
TEMELJNE ODREDBE

OdreĐenje prekrŠaja

Članak 1.

Prekršajem se povrjeđuje
javni poredak, društvena disciplina ili druge društvene vrijednosti koje nisu
zaštićene Kaznenim zakonom i drugim zakonima u kojima su propisana kaznena
djela.

NaČelo zakonitosti

Članak 2.

Nitko ne može biti
kažnjen za prekršaj, niti se prema njemu mogu primijeniti druge prekršajne
sankcije, ako djelo prije nego što je bilo počinjeno nije bilo zakonom ili na
zakonu utemeljenom propisu određeno kao prekršaj i za koje zakonom ili na
zakonu utemeljenom propisu nije bilo propisano kojom vrstom i mjerom prekršajne
sankcije počinitelj prekršaja može biti kažnjen.

Obvezna
primjena blaŽeg zakona

Članak
3.

(1)
Prema počinitelju prekršaja primjenjuje se propis koji je bio na snazi u
vrijeme kad je prekršaj počinjen.

(2)
Ako se nakon počinjenja prekršaja propis jedanput ili više puta izmijeni,
obvezno će se primijeniti propis koji je blaži za počinitelja.

NaČelo
krivnje

Članak
4.

Nitko
ne može biti kažnjen niti se prema njemu može primijeniti druga prekršajna
sankcija ako nije kriv za počinjeni prekršaj.

NemoguĆnost
primjene prekrŠajnog zakonodavstva prema djeci

Članak
5.

Nema
prekršaja ako počinitelj u vrijeme kada su ostvarena njegova propisana
obilježja nije navršio četrnaest godina života.

NemoguĆnost
kaŽnjavanja u posebnim sluČajevima

Članak
6.

Počinitelj
koji je bio u kaznenom postupku pravomoćno proglašen krivim za kazneno djelo
koje obuhvaća i obilježja prekršaja ne može biti kažnjen u prekršajnom
postupku.

Propisivanje
prekrŠaja i prekrŠajnih sankcija

Članak
7.

(1)
Prekršaji i prekršajne sankcije mogu se propisati;

1.
zakonom,

2.
odlukom županijske skupštine i Skupštine Grada Zagreba, te

3.
odlukom gradskog ili općinskog vijeća.

(2)
Tijela iz stavka 1. točke 2. i 3. ovoga članka mogu propisivati prekršaje i
prekršajne sankcije samo za povrede propisa koje ona donose na temelju svoje
nadležnosti utvrđene Ustavom i zakonom i tu ovlast ne mogu prenijeti na
drugoga.

Prostorno
vaŽenje zakona

Članak 8.

(1) Za prekršaj propisan
propisima Republike Hrvatske prekršajni postupak će se voditi kad je prekršaj
počinjen na području Republike Hrvatske.

(2) Prekršaj je počinjen
na području Republike Hrvatske kad je počinitelj na tom području radio ili bio
dužan raditi ili kad je posljedica nastupila na njezinu području.

(3) Za prekršaj propisan
odlukom tijela lokalne i područne (regionalne) samouprave prekršajni će se
postupak voditi ako je prekršaj počinjen na području te jedinice lokalne i
područne (regionalne) samouprave.

(4)
Propisi o prekršajima koji važe na cijelom području Re­pub­like Hrvatske
primjenjivat će se na svakoga tko izvan njenog područja počini prekršaj na
domaćem brodu ili zrakoplovu registriranom u Republici Hrvatskoj.

II.
PREKRŠAJ

NaČin
poČinjenja prekrŠaja

Članak
9.

(1)
Prekršaj se može počiniti činjenjem ili nečinjenjem.

(2)
Prekršaj je počinjen nečinjenjem ako je počinitelj koji je pravno obvezan
spriječiti nastupanje propisom opisane posljedice prekršaja to propustio
učiniti, a takvo je propuštanje po djelovanju i značenju jednako počinjenju tog
djela činjenjem.

(3)
Počinitelj koji je prekršaj počinio nečinjenjem može se blaže kazniti, osim ako
se radi o prekršaju koji može biti počinjen samo nečinjenjem.

Vrijeme
poČinjenja prekrŠaja

Članak
10.

Prekršaj
je počinjen u vrijeme kada je počinitelj radio ili je bio dužan raditi, bez
obzira na to kada je nastupila posljedica prekršaja.

Mjesto
poČinjenja prekrŠaja

Članak
11.

Prekršaj
je počinjen u mjestu gdje je počinitelj radio ili bio dužan raditi i u mjestu
gdje je u cjelini ili djelomično nastupila posljedica.

NuŽna obrana

Članak
12.

(1)
Nema prekršaja kad je počinitelj postupao u nužnoj obrani.

(2)
Nužna obrana je ona obrana koja je prijeko potrebna da počinitelj od sebe ili
drugoga odbije istodobni ili izravno predstojeći protupravni napad.

(3)
Počinitelj koji je prekoračio granice nužne obrane može se blaže kazniti.

Krajnja
nuŽda

Članak 13.

(1) Nema prekršaja kad
je počinitelj ostvario njegova propisana obilježja radi toga da od sebe ili
drugoga otkloni istodobnu ili izravno predstojeću neskrivljenu opasnost koja se
na drugi način nije mogla otkloniti, a pri tom je učinjeno zlo manje od onoga
koje je prijetilo.

(2) Počinitelj će se
osloboditi od kazne za počinjeni prekršaj kad je postupao radi toga da od sebe
ili drugoga otkloni istodobnu ili izravno predstojeću neskrivljenu opasnost
koja se na drugi način nije mogla otkloniti, a pri tom je učinjeno zlo jednako
onom koje je prijetilo.

Sila ili prijetnja

Članak
14.

(1)
Nema prekršaja kad je počinitelj postupao pod djelovanjem neodoljive sile.

(2)
Ako je počinitelj počinio prekršaj pod djelovanjem sile kojoj se moglo odoljeti
ili pod djelovanjem prijetnje, primijenit će se odredbe članka 13. stavka 2.
ovoga Zakona, uzimajući tu silu ili prijetnju kao neskrivljenu opasnost.

PokuŠaj

Članak
15.

Pokušaj
prekršaja je kažnjiv samo ako je to posebno propisano.

SudioniŠtvo

Članak 16.

(1) Pojedinačni
počinitelj prekršaja je osoba koja vlastitim činjenjem ili nečinjenjem ili
posredstvom druge osobe počini prekršaj.

(2) Sudionici u
počinjenju prekršaja su: supočinitelji, poticatelj i pomagatelj.

(3) Supočinitelji
prekršaja su dvije ili više osoba koje na temelju zajedničke odluke počine
prekršaj tako da svaka od njih sudjeluje u počinjenju ili na drugi način bitno
pridonosi poči­njenju prekršaja.

(4) Poticatelj ili
pomagatelj su sudionici koji ne vladajući počinjenjem prekršaja, poticanjem ili
pomaganjem pridonose nje­go­vom počinjenju.

Odgovornost i
kaŽnjavanje sudionika

Članak
17.

(1)
Počinitelj prekršaja odgovara u granicama svoje namjere ili nehaja. Poticatelj
i pomagatelj odgovaraju u granicama svoje namjere.

(2)
Stvarne ili osobne okolnosti počinitelja koje predstavljaju obilježje prekršaja
ili utječu na visinu propisane sankcije, primjenu sankcije i njeno odmjeravanje
uzimaju se u obzir i sudionicima, a strogo osobne okolnosti zbog kojih propis
isključuje krivnju ili predviđa ublažavanje kazne, mogu se uzeti u obzir samo
onom počinitelju ili sudioniku prekršaja kod kojega postoje, time da će prema
sudioniku koji dragovoljno spriječi počinjenje prekršaja biti obustavljen
postupak.

Poticanje i pomaganje

Članak
18.

(1)
Tko drugog s namjerom potakne na počinjenje prekršaja ili mu pomogne u njegovu
počinjenju bit će kažnjen kao da ga je sam počinio, a za pomaganje se može i
blaže kazniti.

(2)
Neće se kazniti poticatelj i pomagatelj ako do počinjenja prekršaja nije došlo.

(3)
Pomaganjem u počinjenju prekršaja smatra se osobito: davanje savjeta ili uputa
kako da se počini prekršaj, stavljanje počinitelju na raspolaganje sredstava za
počinjenje prekršaja, te unaprijed obećano prikrivanje prekršaja, počinitelja,
sredstava kojim je prekršaj počinjen, tragova prekršaja ili predmeta pribav­ljenih
prekršajem.

III. KRIVNJA

SadrŽaj
krivnje

Članak 19.

(1)
Kriv je za prekršaj počinitelj koji je u vrijeme počinjenja prekršaja bio
ubrojiv, koji je postupao s namjerom ili iz nehaja, a bio je svjestan ili je
bio dužan i mogao biti svjestan da je njegovo djelo zabranjeno.

(2)
Iznimno, propisom o prekršaju može se propisati odgovornost samo za namjeru.

Neubrojivost

Članak 20.

(1) Neubrojiva osoba
nije kriva i prema njoj se ne može primijeniti prekršajna sankcija.

(2) Neubrojiva je osoba
koja u vrijeme ostvarenja propisanih obilježja prekršaja nije bila u mogućnosti
shvatiti značenje svojeg postupanja ili nije mogla vladati svojom voljom zbog
duševne bolesti, privremene duševne poremećenosti, nedovoljnoga duševnog
razvitka ili neke druge teže duševne smetnje.

(3) Počinitelj koji je u
vrijeme počinjenja prekršaja bio smanjeno ubrojiv može se blaže kazniti, ako do
smanjene ubrojivosti nije došlo samoskrivljeno.

Samoskrivljena
neubrojivost

Članak 21.

Ne smatra se neubrojivim
počinitelj prekršaja koji se u vrijeme ostvarenja propisanih obilježja
prekršaja svojom krivnjom doveo u stanje u kojem nije mogao shvatiti značenje
svojeg postupanja ili nije mogao vladati svojom voljom uporabom alkohola, droga
ili drugih sredstava ako je u vrijeme kada se dovodio u takvo stanje kod njega
postojao nehaj glede prekršaja što ga je počinio, odnosno namjera kada je
propisano kažnjavanje samo za namjeru.

Nehaj
i namjera

Članak 22.

(1) Za odgovornost za
prekršaj dovoljan je nehaj počinitelja, ako propisom o prekršaju nije propisano
da će se kazniti samo za namjeru.

(2) Prekršaj se može
počiniti svjesnim ili nesvjesnim nehajem.

(3) Počinitelj postupa
svjesnim nehajem kad je svjestan da može počiniti prekršaj, ali lakomisleno
smatra da se to neće dogoditi ili da će to moći spriječiti.

(4) Počinitelj postupa
nesvjesnim nehajem kada nije svjestan da može počiniti prekršaj iako je prema
svojim osobnim svojstvima i okolnostima bio dužan i mogao biti svjestan te
mogućnosti.

(5) Prekršaj se može
počiniti izravnom ili neizravnom namjerom.

(6) Počinitelj postupa
izravnom namjerom kad je svjestan svog djela i hoće njegovo počinjenje.

(7) Počinitelj postupa
neizravnom namjerom kad je svjestan da može počiniti prekršaj pa na to
pristaje.

Zabluda
o protupravnosti

Članak 23.

 (1) Nije kriv počinitelj prekršaja koji iz
opravdanih razloga nije znao i nije mogao znati da je djelo zabranjeno.

(2) Ako je zabluda bila
otklonjiva, počinitelj se za počinjeni prekršaj može blaže kazniti.

(3) Zabluda će biti
smatrana otklonjivom ako bi svatko pa i počinitelj mogao lako spoznati
protupravnost djela ili ako se radi o počinitelju koji je s obzirom na svoje
zvanje, zanimanje ili službu bio dužan upoznati se s odgovarajućim propisom.

Zabluda o obiljeŽju
prekrŠaja i zabluda o okolnostima koje iskljuČuju protupravnost

Članak
24.

Nije
kriv počinitelj prekršaja koji u vrijeme počinjenja nije bio svjestan nekoga
njegovoga propisanog obilježja ili je pogrešno smatrao da postoje okolnosti
prema kojima bi djelo bilo dopušteno da su one stvarno postojale.

IV. PREKRŠAJNE SANKCIJE

Vrste prekrŠajnih
sankcija

Članak 25.

(1) Prekršajne sankcije
za prekršaje propisane zakonom su kazne, globe, mjere upozorenja, zaštitne
mjere i odgojne mjere.

(2) Za prekršaje
propisane drugim propisima kao prekršajne sankcije mogu se propisati samo globa
i opomena.

(3) Za svaku vrstu
prekršajnih sankcija zakonom ili drugim propisom određuje se visina i njihovo
trajanje i nijedna sankcija ne može biti propisana niti izrečena, odnosno
primijenjena u neodre­đenoj visini i na neodređeno vrijeme.

OpĆa svrha prekrŠajnih
sankcija

Članak 26.

Opća svrha propisivanja
i izricanja ili primjene svih pre­kršajnih sankcija je da svi građani poštuju
pravni sustav i da nitko ne počini prekršaj, a da se počinitelji tih djela
ubuduće tako ponašaju.

OgraniČenja u
propisivanju sadrŽaja prekrŠajnih sankcija i njihovoj primjeni

Članak 27.

Određujući sadržaj
prekršajnih sankcija i način njihove primjene, počinitelju prekršaja mogu biti
ograničene njegove slobode i prava samo u mjeri koja odgovara vrsti prekršajne
sankcije i njezinoj svrsi određenoj zakonom, bez prouzročenja tjelesnih ili
dušev­nih patnji, nečovječnog postupanja ili ponižavajućeg odnosa, uz
poštovanje ljudskog dostojanstva ili cjelovitosti ličnosti.

Vrste kazni

Članak
28.

(1)
Vrste kazni jesu: novčana kazna i kazna zatvora.

(2)
Kazna zatvora ne može se propisati kao jedina kazna za određeni prekršaj.

Svrha kaŽnjavanja

Članak 29.

Svrha kažnjavanja je da
se, uvažavajući opću svrhu pre­kršaj­nih sankcija, izrazi društveni prijekor
zbog počinjenog prekršaja, utječe na počinitelja i sve ostale da ubuduće ne
čine prekršaje, a primjenom propisanih kazni utječe na svijest građana o
povredi javnog poretka, društvene discipline i drugih društvenih vrijednosti,
te pravednosti kažnjavanja njihovih počinitelja.

NovČana kazna

Članak
30.

(1)
Novčana kazna ne može biti propisana niti izrečena u iznosu manjem od 300,00
kuna niti većem od 10.000,00 kuna za fizičke osobe, odnosno iznosu manjem od
2.000,00 kuna niti većem od 100.000,00 kuna za pravne osobe.

(2) Za financijske
prekršaje, te prekršaje u području zaštite okoliša, biološke raznolikosti,
prekograničnog prijenosa, prijevoza, ograničene uporabe, unošenja u okoliš i
stavljanje na tržište genetski modificiranih organizama ili proizvoda od
genetski modificiranih organizama, ne može biti propisana niti izrečena novčana
kazna u iznosu manjem od 500,00 kuna niti većem od 1.000.000,00 kuna.

(3) Novčana kazna može
iznimno biti propisana u postotku prema povrijeđenoj zaštićenoj vrijednosti, s
naznakom posebne donje i gornje granice novčane kazne.

Kazna
zatvora

Članak
31.

(1)
Kazna zatvora može biti propisana u trajanju od najmanje tri dana do najdulje
trideset dana, a iznimno za najteže oblike prekršaja u trajanju do šezdeset
dana.

(2)
Kaznu zatvora može izreći samo sud, a odgovornoj osobi u pravnoj osobi može se
izreći kada je prekršaj počinila s namjerom.

Globa

Članak 32.

(1) Zakonom se ne može
propisati globa u iznosu manjem od 50,00 kuna ni većem od 500,00 kuna za
fizičke osobe, odnosno iznosu manjem od 500,00 kuna ni većem od 10.000,00 kuna
za pravne osobe.

(2) Odlukom županijske
skupštine i Skupštine Grada Zagreba, te odlukom općinskog ili gradskog vijeća
ne može biti propisana globa u iznosu manjem od 50,00 kuna ni većem od 200,00
kuna za fizičke osobe, odnosno iznosu manjem od 500,00 kuna ni iznosu većem od
1.000,00 kuna za pravne osobe.

(3) Službena osoba ovlaštena
prema počinitelju primijeniti globu na mjestu počinjenja prekršaja može
primijeniti globu isključivo u visini donje propisane mjere te prekršajne
sankcije.

Svrha
globe

Članak
33.

Svrha
globe je da se, uvažavajući opću svrhu prekršajnih sankcija, utječe na
počinitelja da ubuduće ne čini prekršaje, da poštuje društvenu disciplinu i da
postupa u skladu sa propisima.

Vrste
mjera upozorenja

Članak
34.

(1)
Mjere upozorenja jesu: opomena i uvjetna osuda.

(2)
Opomena se može primijeniti i za prekršaje počinjene u stjecaju ako se za svako
od tih djela steknu opisani uvjeti.

(3)
Uvjetna osuda je prekršajna sankcija koja se sastoji od izrečene kazne zatvora
i roka u kojem se ta kazna ne izvršava pod uvjetima određenim zakonom.

(4)
Sud može primijeniti uvjetnu osudu kad ocijeni da izvršenje kazne zatvora nije
nužno za ostvarenje svrhe kažnjavanja, posebno vodeći računa o odnosu
počinitelja prema oštećeniku i naknadi štete prouzročene prekršajem.

(5)
Uvjetnom osudom odgađase izvršenje izrečene kazne za vrijeme
koje ne može biti kraće od tri mjeseca niti dulje od jedne godine.

Svrhe
mjera upozorenja

Članak 35.

(1) Svrha opomene je da
se počinitelju prekršaja uputi takva vrsta prijekora kad se s obzirom na sve
okolnosti koje se tiču djela i počinitelja radi ostvarenja svrhe prekršajnih
sankcija ne mora primijeniti kažnjavanje ili globa.

(2) Svrha je uvjetne
osude da se počinitelju prekršaja uputi takva vrsta prijekora kojom se
omogućava ostvarenje svrhe prekršajnih sankcija izricanjem kazne bez njezina
izvršenja.

Vrste
zaŠtitnih mjera

Članak 36.

(1) Zaštitne mjere koje
mogu biti propisane zakonom su: zabrana obavljanja zvanja, djelatnosti ili
dužnosti fizičkoj osobi, zabrana obavljanja djelatnosti pravnoj osobi,
protjerivanje stranca iz zemlje, oduzimanje predmeta, zabrana upravljanja
motornim vozilom.

(2) Zakonom mogu biti
propisane i druge vrste zaštitnih mjera koje prema trajanju i svrsi moraju biti
usklađene s odredbama ovoga Zakona.

(3) Zakonom može biti
propisano da se neke od propisanih zaštitnih mjera mogu primijeniti samostalno
i bez izricanja kazne, odnosno primjene druge prekršajne sankcije.

(4) Zakonom može kod
određenih prekršaja biti propisana zaštitna mjera oduzimanja predmeta kao
obvezna, dok u ostalim slučajevima o potrebi primjene propisanih zaštitnih mjera
uvijek odlučuje sud ili upravno tijelo koje vodi prekršajni postupak.

(5) Zaštitne mjere mogu
biti propisane i primijenjene u trajanju koje ne može biti kraće od jednog
mjeseca niti dulje od dvije godine računajući od dana pravomoćnosti rješenja o
prekršaju ili prestanka izvršenja kazne zatvora, osim zaštitne mjere oduzimanja
predmeta koja se primjenjuje trajno.

Svrha
zaŠtitnih mjera

Članak
37.

Svrha
je zaštitnih mjera da se njihovom primjenom otkla­njaju uvjeti koji omogućavaju
ili poticajno djeluju na počinjenje novog prekršaja.

Zabrana
obavljanja zvanja, djelatnosti ili duŽnosti fiziČkoj osobi

Članak 38.

(1) Zaštitna mjera
zabrane obavljanja zvanja, djelatnosti ili dužnosti fizičkoj osobi može biti
primijenjena prema počinitelju koji je prekršaj počinio obavljajući zvanje,
djelatnost ili dužnost, ako postoji opasnost da bi u daljnjem obavljanju
zvanja, djelatnosti ili dužnosti mogao ponovno počiniti prekršaj.

(2) Zaštitna mjera
zabrane obavljanja zvanja, djelatnosti ili dužnosti ne može biti propisana niti
primijenjena u trajanju kraćem od jednog mjeseca niti duljem od jedne godine, a
iznimno za najteže oblike prekršaja zakonom može biti propisana zaštitna mjera
zabrane obavljanja zvanja, djelatnosti ili dužnosti do dvije godine.

Zabrana
obavljanja djelatnosti
pravnoj osobi

Članak
39.

(1)
Zaštitna mjera zabrane obavljanja djelatnosti pravnoj osobi može biti
primijenjena prema pravnoj osobi koja počini prekršaj u obavljanju te
djelatnosti.

(2)
Zaštitna mjera zabrane obavljanja određene djelatnosti prav­noj osobi ne može
biti propisana niti primijenjena u trajanju kraćem od tri mjeseca niti duljem
od jedne godine.

Protjerivanje
stranca iz zemlje

Članak
40.

 (1) Zaštitna mjera protjerivanja stranca iz
zemlje može biti primijenjena prema počinitelju prekršaja koji nije državljanin
Republike Hrvatske za kojeg postoji opasnost da će nastaviti činiti prekršaje.

(2)
Zaštitna mjera protjerivanja stranca iz zemlje ne može biti propisana niti
primijenjena u trajanju kraćem od tri mjeseca, niti duljem od dvije godine.

Oduzimanje
predmeta

Članak 41.

(1) Zaštitna mjera
oduzimanja predmeta može biti primijenjena glede predmeta koji je bio
namijenjen ili uporabljen za počinjenje prekršaja ili je nastao počinjenjem
prekršaja, kad postoji opasnost da će taj predmet ponovno biti uporabljen za
počinjenje prekršaja, ili kad se oduzimanje predmeta čini prijeko potrebnim
zbog zaštite opće sigurnosti ili iz moralnih razloga.

(2) Zakonom se u
određenim slučajevima može propisati obvezno oduzimanje predmeta.

(3) Predmeti iz stavka
1. ovoga članka mogu se oduzeti i kad nisu vlasništvo počinitelja, ukoliko je
to potrebno radi zaštite opće sigurnosti ili moralnih razloga ili zabrane
obavljanja djelatnosti, kao i u drugim slučajevima određenim zakonom, što ne
utječe na pravo trećih osoba na zahtjev za naknadu štete zbog oduzetog pred­meta
od počinitelja prekršaja.

Zabrana
upravljanja motornim vozilom

Članak 42.

(1) Zaštitna mjera
zabrane upravljanja motornim vozilom može biti primijenjena prema počinitelju
prekršaja protiv sigurnosti prometa kad postoji opasnost da će isti
upravljajući motornim vozilom ponovno počiniti prekršaj.

(2) Zaštitna mjera
zabrane upravljanja motornim vozilom sastoji se u zabrani upravljanja motornim
vozilom određene vrste ili kategorije, a kod primjene zaštitne mjere sud će
uzeti u obzir i okolnost da li je počinitelj prekršaja vozač motornog vozila po
zanimanju.

(3) Zaštitna mjera
zabrane upravljanja motornim vozilom ne može biti propisana i primijenjena u
trajanju kraćem od jednog mjeseca niti duljem od dvije godine.

(4) Primjena negativnih
bodova za počinjene prekršaje protiv sigurnosti prometa koji mogu dovesti i do
zabrane upravljanja motornim vozilom smatra se zaštitnom mjerom u smislu ovoga
Zakona.

V.
PRIMJENA PREKRŠAJNIH SANKCIJA

PlaĆanje
novČane kazne i globe

Članak 43.

(1) Kad sud izrekne
novčanu kaznu, u rješenju će odrediti i rok plaćanja te kazne koji ne može biti
kraći od osam dana ni dulji od tri mjeseca, računajući od dana pravomoćnosti
rješenja, odnosno dostave drugostupanjske odluke.

(2) Vodeći računa o
visini kazne i imovinskim prilikama počinitelja u opravdanim slučajevima, sud
može dopustiti da počinitelj novčanu kaznu plati u obrocima.

(3) U slučaju iz stavka
2. ovoga članka sud će odrediti način plaćanja novčane kazne kao i rok, koji ne
može biti dulji od šest mjeseci, ako posebnim zakonom nije drukčije određeno.

(4) Kad je odlukom o
prekršaju primijenjena globa odredit će se rok plaćanja koji ne može biti kraći
od osam dana ni dulji od mjesec dana od dana pravomoćnosti rješenja o
prekršaju.

(5) Odredbe ovoga članka
o plaćanju novčane kazne i globe primjenjuje i upravno tijelo koje vodi
prekršajni postupak ili drugo nadležno tijelo.

Mjere
osiguranja naplate novČane kazne

Članak 44.

(1) Iznimno, ako postoji
sumnja da će počinitelj prekršaja onemogućiti ili znatno otežati naplatu
novčane kazne izrečene u iznosu većem od 10.000,00 kuna, ili ako u vrijeme
izricanja kazne postoje druge okolnosti koje ukazuju na poteškoće u naplati te
kazne, sud može, prema propisima ovršnoga prava, u rješenju o prekršaju
odrediti jednu ili više mjera osiguranja naplate izrečene novčane kazne.

(2) Mjere osiguranja
određuju se u korist Republike Hrvatske na rok od dvije godine.

Zamjena
i prisilno izvrŠenje novČane kazne i globe

Članak 45.

(1) Ako počinitelj
prekršaja kojem je izrečena novčana kazna ili globa u visini do 500,00 kuna u
cijelosti ili djelomice ne plati izrečenu novčanu kaznu ili globu sud će
donijeti odluku da se neplaćena novčana kazna ili globa s pristankom
počinitelja zamje­njuje radom za opće dobro na slobodi.

(2) Rad za opće dobro na
slobodi određuje se u trajanju koje je u razmjeru s izrečenom neplaćenom
novčanom kaznom ili globom od najmanje tri do najviše deset radnih dana. Rok za
izvršenje rada za opće dobro ne može biti kraći od jednog mjeseca ni dulji od
šest mjeseci.

(3) Ako počinitelj ne
pristane na zamjenu neplaćene novčane kazne ili globe radom za opće dobro na
slobodi tada sud novčanu kaznu ili globu zamjenjuje zatvorom računajući svakih
započetih 300,00 kuna novčane kazne ili globe za jedan dan zatvora, s time da
najmanja mjera zatvora ne može biti kraća od tri dana, a najveća mjera zatvora
kojom se zamjenjuje novčana kazna ili globa ne može biti dulja od trideset
dana.

(4) Izrečena novčana
kazna ili globa od preko 500,00 kuna prisilno se izvršava prema odredbama ovoga
Zakona.

(5) Izvršenje mjere
zatvora kojom je zamijenjena novčana kazna ili globa, odnosno rad za opće dobro
na slobodi, odmah će biti obustavljeni ako počinitelj isplati ostatak novčane
kazne ili globe nakon uračunavanja dijela te prekršajne sankcije koji odgovara
izdržanoj mjeri zatvora, odnosno broju dana provedenih na radu za opće dobro na
slobodi.

(6) Ako u roku od šest
mjeseci od otvaranja postupka prisilne naplate, ne uspije prisilna naplata,
izrečena novčana kazna zamijenit će se mjerom zatvora u skladu s odredbama
ovoga Zakona.

(7) Ako kažnjena pravna
osoba ne plati u određenom roku novčanu kaznu ili globu, ona će biti naplaćena
prisilno.

(8) Ako je novčanu kaznu
ili globu izreklo upravno tijelo koje vodi prekršajni postupak, ili drugo
nadležno tijelo, osim suda, a počinitelj prekršaja ne plati novčanu kaznu ili
globu u cijelosti ili djelomice, pod uvjetima i na način propisan odredbama
ovoga članka, na zahtjev upravnog tijela koje vodi prekršajni postupak ili
drugoga nadležnog tijela, odluku o zamjeni novčane kazne ili globe mjerom
zatvora, donosi isključivo sud.

Kazna
zatvora

Članak
46.

Kazna
zatvora izriče se na pune dane.

Posebno
ograniČenje izricanja kazne zatvora, primjene mjere zatvora kao zamjene za
neplaĆenu novČanu kaznu ili globu i rada za opĆe dobro na slobodi

Članak 47.

Kazna zatvora, mjera
zatvora kao zamjena za neplaćenu novčanu kaznu ili globu i rad za opće dobro na
slobodi ne mogu se izreći niti primijeniti prema trudnici ni majci do navršene
jedne godine života djeteta, odnosno za vrijeme od šest mjeseci nakon porođaja
ako je dijete mrtvo rođeno ili je u tom vremenu umrlo.

OpĆe
pravilo o izboru vrste i mjere kazne

Članak 48.

(1) Izbor vrste i mjere
kazne počinitelju prekršaja određuje sud u granicama koje su određene propisom
za počinjeni prekršaj, a na temelju stupnja krivnje, opasnosti djela i svrhe
kažnjavanja.

(2) Određujući vrstu i
mjeru kazne koju će primijeniti, sud će uzeti u obzir sve okolnosti koje utječu
da kazna po vrsti i mjeri bude lakša ili teža za počinitelja prekršaja
(olakotne i otegotne okolnosti), a osobito ove: stupanj krivnje, pobude iz
kojih je prekršaj počinjen, ranije ponašanje počinitelja, njegovo ponašanje
nakon počinjenog prekršaja, te ukupnost društvenih i osobnih uzroka koji su
pridonijeli počinjenju prekršaja.

(3) Odredbe stavka 1. i
2. ovoga članka primjenjuje i upravno tijelo koje vodi prekršajni postupak.

(4) Vrijeme koje je
okrivljenik bio zadržan kao i svako oduzimanje slobode u vezi s prekršajem uračunava
se u izrečenu kaznu.

(5) Ako je okrivljenik u
tijeku kaznenog postupka bio zadržan ili u pritvoru, a kazneni postupak je bio
obustavljen, ili je donesena odbijajuća ili oslobađajuća presuda, vrijeme koje
je bio lišen slobode uračunat će se u kaznu izrečenu za istu radnju u
prekršajnom postupku.

Odmjeravanje
kazne kod stjecaja prekrŠaja

Članak 49.

(1) Ako je počinitelj s
jednom ili više radnji počinio više prekršaja za koje mu se istodobno sudi i o
kojima nije donijeto rješenje, a postupak se vodi pred istim prekršajnim sudom,
sud će za svaki od počinjenih prekršaja utvrditi kazne prema zakonu, a zatim će
izreći za sva ta djela ukupnu kaznu.

(2) Ukupna kazna zatvora
je jednaka zbroju pojedinih utvrđenih kazni, s tim da ona ne može premašiti
šezdeset dana, a ukupna novčana kazna ne može biti izrečena u iznosu većem od
dvostruke najviše kazne propisane u članku 30. ovoga Zakona.

(3) Ako su za neke
prekršaje počinjene u stjecaju utvrđene kazne zatvora, a za neke novčane kazne,
sud će izreći jednu kaznu zatvora i jednu novčanu kaznu sukladno pravilima iz
stavka 1. i 2. ovoga članka.

(4) U slučaju iz stavka
3. ovoga članka kazna zatvora i mjera zatvora kojom se zamjenjuje novčana kazna
ne mogu premašiti devedeset dana.

(5) Ako je počinitelj s
jednom ili više radnji počinio više prekršaja za koje mu se istodobno sudi i za
neke je utvrdio kaznu a za neke globu, sud će izreći jednu kaznu i jednu globu.

UblaŽavanje
kazne

Članak 50.

(1) Zakonom propisana
kazna za prekršaj može biti ublažena kad to zakon izričito propisuje ili kad
sud utvrdi da se s obzirom na postojanje posebno izraženih olakotnih okolnosti
svrha kažnjavanja može postići i blažom kaznom od propisane, pa se, umjesto
kazne u propisanom iznosu ili trajanju, izriče kazna ispod propisane najmanje
mjere, ali ne ispod opće zakonske donje granice za tu vrstu kazne.

(2) Ublažena kazna
izriče se i tako da se umjesto kazne zatvora izrekne novčana kazna u okvirima
iz članka 30. ovoga Zakona.

Obustava
prekrŠajnog postupka zbog izvrŠenja obveze

Članak 51.

(1) Sud ili upravno
tijelo može obustaviti prekršajni postupak kad se prekršaj sastoji u
neispunjenju propisane obveze ili kad je prekršajem nanesena šteta koja se
utvrđuje prema propisanom cjeniku, odnosno cijeni, ako je počinitelj prije
donošenja rješenja o prekršaju ispunio propisanu obvezu ili nadoknadio nanesenu
štetu a s obzirom na osobna svojstva počinitelja i okolnosti pod kojima je
prekršaj počinjen, smatra da će se počinitelj ubuduće kloniti prekršaja i bez
izricanja propisane prekršajne sankcije.

(2) Sud isto tako može
ako obzirom na obilježje prekršaja, na osobna svojstva počinitelja i okolnosti
pod kojima je prekršaj počinjen, smatra da će se počinitelj ubuduće kloniti
prekršaja – prije donošenja rješenja o prekršaju pozvati počinitelja pismeno da
propisanu obvezu ispuni, odnosno da nanesenu štetu nadoknadi u određenom roku
koji ne može biti dulji od trideset dana. Ako počinitelj prekršaja u tom roku
ispuni obvezu odnosno nadoknadi štetu, sud će obustaviti postupak.

Obveze uvjetno osuĐene
osobe i opoziv uvjetne osude

Članak 52.

(1) Uz
primjenu uvjetne osude sud može odrediti ove obveze: da počinitelj prekršaja
nadoknadi štetu koju je prouzročio, da vrati korist koju je prekršajem pribavio
ili da ispuni druge obveze koje su u vezi s počinjenjem prekršaja.

(2) Rok za
ispunjenje obveze iz stavka 1. ovoga članka određuje sud unutar odmjerenog
vremena provjeravanja.

(3) Sud će
opozvati uvjetnu osudu i odrediti izvršenje izrečene kazne zatvora ako
počinitelj u vrijeme provjeravanja počini jedan ili više prekršaja za koje mu
je izrečena kazna zatvora.

(4) Kad
opozove uvjetnu osudu i odredi izvršenje izrečene kazne u slučajevima iz stavka
1. ovoga članka, glede izrečenih kazni postupit će prema odredbama ovoga Zakona
o odmjeravanju kazne za djela u stjecaju.

VI. KAŽNJAVANJE PRAVNIH
OSOBA

Odgovornost pravnih
osoba za prekrŠaje

Članak 53.

(1) Odgovornost pravne
osobe za prekršaj temelji se na krivnji odgovorne osobe, a posebnim zakonom
može se propisati da će se za prekršaj kazniti pravna i odgovorna osoba ili
samo pravna osoba.

(2) Država i državna
tijela ne mogu odgovarati za prekršaje, a jedinice lokalne i područne
(regionalne) samouprave i njihova tijela mogu odgovarati za prekršaj samo ako
nije počinjen u izvršavanju javnih ovlasti.

(3) Propisom o prekršaju
može biti određeno da za prekršaj odgovara odgovorna osoba u državnom tijelu
ili tijelu lokalne i područne (regionalne) samouprave.

Strane pravne i fiziČke
osobe

Članak
54.

Strane
fizičke i pravne osobe odgovaraju za prekršaje jednako kao i domaće pravne i
fizičke osobe.

Odgovorna osoba

Članak 55.

(1) Odgovornom osobom
prema ovom Zakonu, smatra se osoba kojoj je povjeren određeni krug poslova u
pravnoj osobi, kao i druga osoba koja je ovlaštena postupati u ime pravne
osobe, odnosno osoba koja u tijelima državne vlasti ili tijelima jedinica
lokalne i područne (regionalne) samouprave obavlja određene dužnosti.

(2) Propisom o prekršaju
može biti određeno koja odgovorna osoba odgovara za određeni prekršaj.

Odgovornost pravne osobe

Članak 56.

Kod prekršaja kod kojih odgovara
na temelju krivnje odgovorne osobe, pravna osoba odgovara za prekršaj počinjen
radnjom ili propuštanjem nadzora odgovorne osobe u pravnoj osobi.

Primjena prekrŠajnih
sankcija prema pravnoj osobi koja se nalazi pod steČajem

Članak
57.

Pravnoj
osobi koja se nalazi pod stečajem ne može biti izrečena kazna, već samo
zaštitna mjera oduzimanja predmeta, kao i oduzimanje imovinske koristi.

Krivnja
odgovorne osobe u pravnoj osobi

Članak 58.

(1) Odgovorna osoba
kriva je za prekršaj ako je djelo ostvareno njenom radnjom ili propuštanjem,
odnosno propuštanjem dužnog nadzora.

(2) Odgovorna osoba
kaznit će se za prekršaj iako joj je prestao radni odnos u pravnoj osobi, kao i
u slučaju kad je pravna osoba prestala postojati.

Razlog
iskljuČenja krivnje odgovorne osobe u pravnoj osobi

Članak 59.

Nije kriva odgovorna
osoba koja je postupila po naredbi druge odgovorne osobe, ako je poduzela sve
radnje koje je bila dužna poduzeti da spriječi ostvarenje prekršaja.

VII.
ODUZIMANJE IMOVINSKE KORISTI

Oduzimanje
imovinske koristi ostvarene prekrŠajem

Članak 60.

(1) Nitko ne može
zadržati imovinsku korist ostvarenu prekršajem.

(2) Imovinska korist
ostvarena prekršajem oduzima se rješenjem kojim je utvrđeno počinjenje
prekršaja. Kad se utvrdi nemogućnost oduzimanja imovinske koristi koja se
sastoji od nov­ca, vrijednosnih papira ili stvari u cijelosti ili djelomično,
prekršajni sud je dužan obvezati počinitelja prekršaja na isplatu odgovarajuće
protuvrijednosti u novčanom iznosu, koji odgovara ostvarenoj imovinskoj
koristi.

(3) Imovinska korist
ostvarena prekršajem oduzet će se i kad se po bilo kojem pravnom temelju nalazi
kod treće osobe ako je ona prema okolnostima pod kojima je ostvarila određene
vrijednosti znala ili je mogla i bila dužna znati da su vrijednosti ostvarene
prekršajem.

(4) Ako postoji sumnja
da će počinitelj prekršaja onemogućiti ili znatno otežati oduzimanje imovinske
koristi, sud može, u skladu sa člankom 44. ovoga Zakona, odrediti jednu ili
više mjera osiguranja oduzimanja imovinske koristi ostvarene prekršajem.

(5) Posebnim zakonom
može se propisati što se smatra imovinskom koristi ostvarenom prekršajem.

VIII.
PRIMJENA PREKRŠAJNIH SANKCIJA PREMA MALOLJETNICIMA

Primjena
opĆeg dijela ovoga Zakona

Članak
61.

(1)
Odredbe članka 62. do 75. ovoga Zakona primjenjuju se prema osobama koje su
počinile prekršaj kao maloljetnici.

(2)
Ostale odredbe općeg dijela ovoga Zakona primjenjuju se ako nisu u suprotnosti
s odredbama članka 62. do 75. ovoga Zakona.

Dob
poČinitelja

Članak
62.

Kada
se dijete učestalo ponaša na način kojim ostvaruje obilježja težih prekršaja,
nadležno državno tijelo za postupanje povodom počinjenih prekršaja u drugim
slučajevima obavijestit će o ponašanju djeteta roditelje ili skrbnike i Centar
za socijalnu skrb prema prebivalištu ili boravištu djeteta i njegovih roditelja
ili skrbnika.

Pojam
maloljetnika

Članak
63.

Maloljetnik
je osoba koja je u vrijeme počinjenja prekršaja navršila 14, a nije navršila 18
godina života.

Vrste
prekrŠajnih sankcija za maloljetnike

Članak 64.

(1) Maloljetnicima za
počinjene prekršaje može biti izrečena novčana kazna i kazna maloljetničkog
zatvora i primijenjene zaštitne mjere, odgojne mjere i globa.

(2) Prema maloljetniku
koji je u vrijeme počinjenja prekršaja navršio četrnaest, a nije navršio šesnaest
godina života (mlađi maloljetnik) mogu biti primijenjene odgojne mjere i
zaštitne mjere pod uvjetima propisanim ovim Zakonom.

(3) Prema maloljetniku
koji je u vrijeme počinjenja prekršaja navršio šesnaest, a nije navršio
osamnaest godina života (stariji maloljetnik) mogu biti primijenjene odgojne
mjere, zaštitne mjere, globa, te izrečena novčana kazna i kazna maloljetničkog
zatvora.

(4) Globa može biti
primijenjena prema starijem maloljetniku koji ostvaruje osobne prihode
vlastitim radom ili imovinom ako sud ili tijelo koje vodi prekršajni postupak
utvrdi da s obzirom na narav i težinu počinjenog prekršaja treba primijeniti tu
prekršajnu sankciju.

(5) Maloljetniku koji u
roku ne plati primijenjenu globu ili je plati samo djelomice, zamijenit će se
globa radom za opće dobro na slobodi, ali ne i prisilno naplatiti.

(6) Prije primjene
odgojnih mjera posebne obveze, upućivanja u centar za odgoj te zaštitne mjere i
izricanja novčane kazne ili kazne maloljetničkog zatvora sud će pribaviti
mišljenje nadležnog centra za socijalnu skrb.

Svrha
prekrŠajnih sankcija za maloljetnike

Članak 65.

(1) Svrha prekršajnih
sankcija propisanih i primijenjenih prema maloljetnicima je kratkotrajnim
mjerama utjecati na njihov odgoj i jačanje njihove osobne i građanske odgovornosti.

(2) Prilikom primjene
prekršajne sankcije prema maloljetniku sud će upozoriti roditelja maloljetnika,
odnosno njegovog skrbnika***,*** na njihove dužnosti da u svemu
surađuju sa stručnim osobama s kojima u interesu maloljetnika moraju
surađivati.

Vrste
odgojnih mjera

Članak
66.

(1)
Prema maloljetnicima mogu biti primijenjene odgojne mjere:

1.
sudski ukor,

2.
posebne obveze,

3.
upućivanje u centar za odgoj.

(2)
Odgojne mjere iz stavka 1. točke 1. do 3. ovoga članka primjenjuju se kada je
potrebno utjecati na maloljetnikovu ličnost i ponašanje mjerama upozorenja,
usmjeravanjem ili drugim primjerenim mjerama.

Sudski
ukor

Članak
67.

(1)
Sud će primijeniti sudski ukor ako se iz maloljetnikovog odnosa prema
počinjenom prekršaju i njegovoj spremnosti da ne čini prekršaje može zaključiti
da će i samim ukorom biti postignuta svrha odgojne mjere.

(2)
Pri primjeni ukora sud će predočiti maloljetniku društvenu neprihvatljivost i
štetnost njegova ponašanja.

Posebne
obveze

Članak 68.

(1) Sud može
maloljetniku odrediti jednu ili više posebnih obveza ako ocijeni da je
primjerenim nalozima i zabranama potrebno utjecati na maloljetnika i njegovo
ponašanje.

(2) Sud može
maloljetniku odrediti obvezu:

1. da se ispriča
oštećeniku,

2. da prema vlastitim
mogućnostima popravi ili nadoknadi štetu nastalu prekršajem,

3. da se uzdrži od
posjećivanja određenih mjesta i kloni društva određenih osoba koje na njega
štetno utječu,

4. da se uz suglasnost
maloljetnikovoga zakonskog zastupnika podvrgne odvikavanju i liječenju od droge
ili drugih ovisnosti,

5. da se radi učenja ili
provjere znanja prometnih propisa uputi u nadležnu ustanovu za osposobljavanje
vozača,

6. da se uključi u rad
humanitarnih organizacija ili na poslove komunalnog ili ekološkog značenja,

7. da se uključi u rad športskih
i drugih sekcija uz pedagoški nadzor u školi.

(3) Određene obveze mogu
trajati najdulje šest mjeseci i ne smiju ometati maloljetnikovo školovanje ili
zaposlenje.

(4) U okviru obveze iz
stavka 2. točke 2. ovoga članka sud će odrediti oblike i način popravljanja
naknade štete, no pri tome osobni rad maloljetnika ne smije trajati više od 20
sati unutar roka od mjesec dana i mora biti tako raspoređen da ne ometa
školovanje ili zaposlenje maloljetnika.

(5) Pri određivanju
posebnih obveza sud će maloljetnika posebno upozoriti da ga se zbog skrivljenog
neispunjavanja obveza može uputiti u centar za odgoj.

(6) Izvršenje posebnih
obveza provodi se uz nadzor centra za socijalnu skrb koji o tome izvještava
sud.

(7) Centar za socijalnu
skrb dužan je voditi posebnu evidenciju za svakog maloljetnika prema kojem je
sud primjenio odgojnu mjeru.

UpuĆivanje
u centar za odgoj

Članak
69.

(1)
Sud će primijeniti mjeru upućivanja maloljetnika u centar za odgoj kada ocijeni
da je za ostvarenje svrhe odgojnih mjera potrebno pojačanim mjerama utjecati na
njegovu ličnost i ponašanje.

(2)
Maloljetnika prema kojem je primijenjena mjera iz stavka 1. ovoga članka sud
može uputiti u centar:

-
na određen broj sati tijekom dana u trajanju od najmanje osam, a najdulje
četrnaest dana,

-
na neprekidni boravak u trajanju od osam dana.

(3)
Pri primjeni mjere iz stavka 1. ovoga članka pazit će se da radi njezina
izvršenja maloljetnik ne izostane s redovne nastave ili s radnog mjesta.

(4)
Boravak maloljetnika u centru mora biti ispunjen djelatnostima primjerenim
njegovim osobinama i usmjeren na razvijanje osjećaja odgovornosti.

NovČana
kazna

Članak
70.

(1)
Novčanu kaznu sud može izreći starijem maloljetniku koji ostvaruje osobne
prihode vlastitim radom ili imovinom ako utvrdi da s obzirom na narav i težinu
počinjenog prekršaja treba izreći tu kaznu

(2)
Novčana kazna ne može biti zamijenjena mjerom zatvora.

Kazna
maloljetniČkog zatvora

Članak
71.

(1)
Kazna maloljetničkog zatvora iznimno može biti izrečena starijem maloljetniku
ako sud utvrdi da je s obzirom na narav i težinu prekršaja, okolnosti pod
kojima je prekršaj počinjen, njegove obiteljske prilike i njegova osobna
svojstva potrebno izreći tu kaznu.

(2)
Kazna maloljetničkog zatvora ne može biti kraća od tri dana ni dulja od deset
dana.

ZaŠtitne
mjere

Članak 72.

(1) Prema maloljetnom
počinitelju prekršaja mogu biti primijenjene zaštitne mjere oduzimanja predmeta
i protjerivanja stranca iz zemlje, a prema starijem maloljetniku i zaštitna
mjera zabrane upravljanja motornim vozilom.

(2) Zaštitne mjere prema
maloljetnicima mogu biti primijenjene i bez izricanja kazne.

(3) Zaštitne mjere iz
stavka 1. ovoga članka mogu trajati najmanje jedan mjesec, a najdulje jednu
godinu.

Primjena
odgojnih mjera za stjecaj prekrŠaja

Članak
73.

(1)
Za prekršaje u stjecaju za koje odluči primijeniti odgojne mjere sud će
primijeniti samo jednu odgojnu mjeru.

(2)
Prema odredbi stavka 1. ovoga članka sud će postupiti i kada nakon primijenjene
odgojne mjere utvrdi da je maloljetnik prije ili poslije njezine primjene
počinio prekršaj.

Izricanje
kazne maloljetniČkog zatvora za stjecaj prekrŠaja

Članak
74.

(1)
Za stjecaj prekršaja sud će izreći ukupnu kaznu maloljetničkog zatvora u
granicama iz članka 71. stavka 2. ovoga Zakona bez prethodnog utvrđivanja kazne
za svaki pojedini prekršaj. Ako smatra da za neki prekršaj maloljetnika treba
kazniti kaznom maloljetničkog zatvora, a za drugi primijeniti odgojnu mjeru,
sud će izreći samo kaznu maloljetničkog zatvora.

(2)
Kad sud nakon izricanja kazne maloljetničkog zatvora utvrdi da je maloljetnik
prije ili poslije izricanja te kazne počinio neki prekršaj, postupit će po
odredbi stavka 1. ovoga članka.

Izricanje
novČane kazne za stjecaj prekrŠaja

Članak 75.

(1) Za stjecaj prekršaja
sud će izreći ukupnu novčanu kaznu u granicama iz članka 30. ovoga Zakona bez
prethodnog utvrđivanja kazne za svaki pojedini prekršaj. Ako smatra da za neki
prekršaj maloljetniku treba izreći novčanu kaznu, a za drugi primijeniti
odgojnu mjeru, sud će izreći samo novčanu kaznu.

(2) Ako smatra da za neki
prekršaj maloljetniku treba izreći novčanu kaznu, a za drugi kaznu
maloljetničkog zatvora, sud će izreći samo kaznu maloljetničkog zatvora.

(3) Kad sud nakon
izricanja novčane kazne utvrdi da je maloljetnik prije ili poslije izricanja te
kazne počinio neki prekršaj, postupit će po odredbi stavka 1. i 2. ovoga
članka.

(4) Na način predviđen u
stavcima 1.-3. ovoga članka sud ili tijelo koje vodi prekršajni postupak će
postupiti i kod primijene ukupne globe vodeći računa o općoj gornjoj granici
globe iz članka 32. ovoga Zakona.

IX.
ZASTARA

Zastara
prekrŠajnog progona

Članak 76.

(1) Prekršajni postupak
ne može biti pokrenut kada protekne jedna godina od dana počinjenja prekršaja.

(2) Posebnim zakonom
može se propisati duži rok za pokretanje prekršajnog postupka za prekršaje
propisane tim zakonom.

(3) Zastara ne teče za
vrijeme za koje se prema zakonu postupak ne može pokrenuti ili se ne može
nastaviti.

(4) Zastara se prekida
podnošenjem zahtjeva za pokretanje prekršajnog postupka, kao i izdavanjem
prekršajnog naloga od strane nadležnog tijela, te svakom radnjom nadležnog
tijela poduzetom radi gonjenja počinitelja prekršaja.

(5)Nakon
svakog prekida zastara počinje ponovno teći. Zastara nastupa u svakom slučaju
kad protekne dvostruko vrijeme od onoga predviđenog stavkom 1. ovoga članka,
odnosno kad protekne dvostruko vrijeme od onoga koje je za zastaru predviđenu
posebnim zakonom iz stavka 2. ovoga članka.

Zastara
izvrŠenja prekrŠajnih sankcija

Članak
77.

(1)
Izrečene prekršajne sankcije ne mogu biti izvršene ako od dana pravomoćnosti
odluke o prekršaju protekne jedna godina, a zastara počinje teći kada je
počinitelj prekršaja primio pravomoćnu odluku urednom dostavom, odnosno od dana
kada je prvostupanjska odluka postala pravomoćna.

(2)
Zastara izvršenja ne teče za vrijeme za koje se prema zakonu izvršenje
prekršajnih sankcija ne može započeti ili nastaviti.

(3)
Zastara izvršenja prekršajnih sankcija prekida se svakom radnjom nadležnog
tijela poduzetom radi izvršenja.

(4)
Nakon svakog prekida zastara počinje ponovno teći.

(5) Zastara izvršenja
prekršajnih sankcija nastupa u svakom slučaju kada protekne dva puta onoliko
vremena koliko je prema stavku 1. ovoga članka određena zastara izvršenja, a
računa se od dana pravomoćnosti odluke o prekršaju.

(6) Za određene
prekršaje za koje je posebnim zakonom propisan duži rok za pokretanje
prekršajnog postupka može se posebnim zakonom odrediti duži rok zastare
izvršenja prekršajnih sankcija od roka propisanog u stavku 1. ovoga članka, s
time da zastara izvršenja prekršajnih sankcija nastupa u svakom slučaju kada
protekne dvostruko vrijeme od onoga koje je za zastaru izvršenja predviđeno
posebnim zakonom.

(7) Ako počinitelj
prekršaja za koji se naplaćuje globa na mjestu počinjenja prekršaja ne plati
globu u propisanom roku i ukoliko nadležno tijelo koje je ovlašteno za naplatu
globe ne donese rješenje o prekršaju u skraćenom postupku, odnosno podnese
zahtjev za pokretanje prekršajnog postupka, ne postoji mogućnost izvršenja
neplaćene globe po ovom Zakonu.

Drugi
dio

P
O S T U P O V N E  O D R E D B E

X.
TEMELJNE ODREDBE

NadleŽnost
za odluČivanje o prekrŠajima

Članak 78.

(1) Kaznu ili drugu
sankciju za prekršaj može počinitelju izreći samo nadležni prekršajni sud
(dalje: sud) i nadležno upravno tijelo koje vodi prekršajni postupak u postupku
koji je proveden prema ovome Zakonu.

(2) Ako ovaj Zakon ne
sadrži odredbe o pojedinim pitanjima postupka, na odgovarajući će se način
primijeniti odredbe Zakona o kaznenom postupku.

Pretpostavka
okrivljenikove neduŽnosti

Članak 79.

(1) Svatko je nedužan i
nitko ga ne može smatrati krivim za prekršaj dok mu se pravomoćnim rješenjem
(pravomoćnom odlukom) ne utvrdi krivnja.

(2) Okrivljenik nije
dužan iznijeti svoju obranu niti odgovarati na pitanja.

(3) Zabranjeno je i
kažnjivo od okrivljenika ili druge osobe koja sudjeluje u postupku iznuđivati
priznanja ili druge izjave.

DuŽnost
utvrĐivanja svih vaŽnih Činjenica

Članak
80.

(1)
Tijela koja vode postupak dužna su potpuno i točno utvrditi činjenice koje su
od važnosti za donošenje zakonite odluke. Ona su dužna s jednakom pažnjom
ispitivati i utvrditi činjenice koje terete okrivljenika i činjenice koje mu
idu u korist.

(2)
Tijela koja vode postupak brinu se da nepoznavanje prava ne onemogući
okrivljenika ili drugu osobu koja sudjeluje u postupku u poduzimanju kakve
radnje prema odredbama ovoga Zakona.

Prethodna pitanja

Članak
81.

Ako
primjena propisa o prekršaju ovisi o prethodnom rješenju kakvoga pravnog
pitanja za čije je rješenje nadležan sud u kojem drugom postupku ili koje drugo
državno tijelo, prekršajni sud ili upravno tijelo koje vodi prekršajni postupak
može samo riješiti i to pitanje prema odredbama koje važe za dokazivanje u
prekršajnom postupku. Rješenje toga pravnog pitanja ima učinak samo za
prekršajni predmet o kojem se raspravlja.

Pravo okrivljenika na
obranu

Članak
82.

(1)
Prije donošenja odluke, okrivljeniku se mora dati moguć­nost da se izjasni o
činjenicama i dokazima za koje ga se tereti osim u postupku izdavanja
prekršajnog naloga.

(2)
U postupku za prekršaje okrivljenik mora već na prvom ispitivanju biti
obaviješten o djelu za koje se tereti i o osnovama optužbe, osim ako se
postupak za prekršaj na temelju ovoga Zakona ne provodi bez ispitivanja
okrivljenika ili se vodi postupak za izdavanje prekršajnog naloga.

(3)
Okrivljenik se ima pravo braniti sam ili uz stručnu pomoć branitelja kojeg sam
može izabrati iz reda odvjetnika. Sud ili drugo državno tijelo koje sudjeluje u
postupku dužni su već na prvom ispitivanju okrivljenika poučiti o pravu na
branitelja i u svezi s braniteljem.

(4)
Okrivljeniku koji nema dovoljno sredstava za platiti branitelja mogu sud i
upravno tijelo koje vodi prekršajni postupak pod uvjetima predviđenim ovim
Zakonom postaviti branitelja o trošku proračuna.

VoĐenje postupka protiv
pravne i odgovorne osobe

Članak
83.

(1)
Protiv pravne i odgovorne osobe u pravilu se vodi jedinstveni postupak.

(2)
Ako se protiv odgovorne osobe zbog pravnih ili drugih smetnji ne može pokrenuti
postupak, postupak će se započeti i provesti samo protiv pravne osobe.

(3)
Ako je pravna osoba prestala postojati ili postoje druge pravne smetnje za
vođenje postupka protiv pravne osobe, postupak će se započeti i provesti samo
protiv odgovorne osobe.

(4)
Državna tijela ne mogu odgovarati za prekršaje, a jedinice lokalne i područne
(regionalne) samouprave i njihova tijela mogu odgovarati za prekršaje samo ako
nije počinjen u izvršavanju javnih ovlasti.

NaČelo ekonomiČnosti
postupka

Članak
84.

Postupak
se vodi brzo i bez odugovlačenja, uz izbjegavanje nepotrebnih radnji i
troškova, a sud i druga državna tijela dužna su onemogućiti svaku zlouporabu
prava sudionika u postupku. Sud i upravno tijelo koje vodi prekršajni postupak
odlučuju o izvođenju dokaza prema potrebama postupka, pri čemu nisu vezana
dokaznim prijedlozima stranaka.

Članak 85.

U
prekršajnom postupku sud ili upravno tijelo koje vodi prekršajni postupak
odlučuju o krivnji za prekršaj rješenjem, ili rješenjem obustavljaju postupak u
slučajevima predviđenim ovim Zakonom. Odluke koje se donose radi pripreme i
provedbe rasprave, te druge odluke, donose se u obliku naredbi i naloga, ako
ovim Zakonom nije određeno da se donose u obliku rješenja.

PriopĆavanja
odluka

Članak
86.

(1)
Strankama koje su nazočne odluke se mogu priopćiti usmeno.

(2)
Usmeno će se priopćavanje naznačiti u zapisniku ili na spisu. Stranke će se
upozoriti da mogu tražiti prijepis odluke i poučit će ih se o pravu na žalbu i
o roku za podnošenje žalbe. Stranke se mogu odreći prava na žalbu, čime odluka
postaje pravomoćna.

(3)
Na zahtjev stranke prilikom usmenog priopćavanja izdat će joj se odmah prijepis
priopćene odluke. Ako to nije moguće, odluka će joj se dostaviti sukladno ovom
Zakonu. U tom slučaju rok za žalbu teče od dana dostave odluke.

(4)
Odsutnima se odluke priopćavaju dostavljanjem ovjerenog prijepisa. Danom
dostave teku rokovi za žalbu ili drugo pravno sredstvo.

Pravo
na Žalbu i pravomoĆnost odluke o prekrŠaju

Članak
87.

(1)
Protiv rješenja o prekršaju donesenih u prvom stupnju okrivljenik i druge osobe
određene ovim Zakonom imaju pravo žalbe ili drugoga pravnog sredstva, u skladu
s ovim Zakonom.

(2)
Rješenje o prekršaju postaje pravomoćno kada se više ne može pobijati žalbom,
odnosno kada žalba nije dopuštena. Ako žalba nije podnesena ili su se
ovlaštenici odrekli ili odustali od nje, rješenje o prekršaju postaje
pravomoćno i izvršno protekom roka za žalbu, odnosno od dana odricanja ili
odustanka od izjavljene žalbe. Prekršajni nalog postaje pravomoćan ako protiv
njega nije u roku podnesen prigovor, ili ako je okrivljenik od njega odustao,
ili je postupio po prekršajnom nalogu.

(3)
Na odluke koje se donose u prekršajnom postupku radi pripreme ili vođenja
postupka nema mjesta žalbi, ako ovim Zakonom nije određeno drukčije.

(4)
Stranke se mogu odreći prava na žalbu protiv rješenja o prekršaju. Smatra se da
se okrivljenik koji je dobrovoljno izvršio rješenje o prekršaju odrekao prava
na žalbu.

Jezik
i pismo u postupku

Članak 88.

(1) U postupku je u
uporabi hrvatski jezik i latinično pismo. Ako je na području jedinice lokalne
samouprave na temelju zakona uveden u službenu uporabu i drugi jezik ili koje
drugo pismo, postupak će se voditi u skladu s tim zakonom.

(2) Okrivljenik,
oštećenik, svjedok i drugi sudionici u postupku imaju se pravo služiti svojim
jezikom i tijelo koje vodi postupak osigurat će prevođenje njihovih izjava. Ako
se radnja u postupku ne vodi na jeziku okrivljenika, osigurat će mu se tumač.
Pod uvjetom uzajamnosti okrivljeniku kojem je oduzeta sloboda dostavljaju se
pozivi, odluke i drugi sudski podnesci na jeziku kojim se služi u postupku,
osim ako se nije odrekao prava na njihovo prevođenje.

(3)
Stranac, kojem je oduzeta sloboda može, pod uvjetom uzajamnosti, podnositi
pisane podneske na svojem jeziku. Osobi bez državljanstva kojoj je oduzeta
sloboda uvijek će se omogućiti podnošenje pisanih podnesaka na njezinu jeziku.

Pravna
pomoĆ i izvrŠavanje naloga prekrŠajnog tijela

Članak 89.

(1) Sudovi i upravna
tijela koja vode prekršajni postupak dužni su jedan drugome i drugim sudovima
pružati pravnu pomoć u poslovima iz svojega djelokruga.

(2) Policija i druga
upravna tijela dužna su pružati sudovima i upravnim tijelima koja vode
prekršajni postupak pravnu pomoć i izvršavati njihove naloge u poslovima iz
svojega djelokruga.

XI.
NADLEŽNOST SUDOVA I UPRAVNIH TIJELA

1.
Stvarna nadležnost suda i upravnih tijela koja vode prekršajni postupak

NadleŽnost
suda

Članak 90.

(1) Sudovi odlučuju u
prvom stupnju o prekršajima osim ako za vođenje prekršajnog postupka nije
zakonom propisana stvarna nadležnost upravnog tijela koje vodi prekršajni postupak.

(2) U drugom stupnju
sudovi odlučuju o žalbama na odluke koje donose suci radi pripremanja i vođenja
postupka, ako zakonom nije određena nadležnost Visokoga prekršajnog suda.

(3) Sudovi odlučuju o
zahtjevima za obnovu postupka, pružaju pravnu pomoć prema odredbama ovoga
Zakona i međunarodnih ugovora te obavljaju druge poslove određene ovim Zakonom.

(4) Sudovi uvijek vode
postupak prema maloljetnicima. U slučaju kada se vodi jedinstven postupak prema
punoljetnim osobama i prema maloljetnicima, a za sve ili neke od prekršaja koje
je počinila punoljetna osoba trebalo bi biti nadležno upravno tijelo koje vodi
prekršajni postupak, jedinstveni će postupak provesti sud.

(5) Zakonom se može
odrediti jedan sud koji će odlučivati o pojedinim vrstama prekršaja za područje
više sudova i za područje više sudova odlučivati o zahtjevu za obnovu postupka.

NadleŽnost
Visokog prekrŠajnog suda

Članak 91.

 Visoki prekršajni sud Republike Hrvatske
(dalje: Visoki prekršajni sud):

1. odlučuje o žalbama
protiv prvostupanjskih rješenja o prekršaju koja su donijeli sudovi i upravna
tijela, kao i o žalbama protiv drugih rješenja sudova i upravnih tijela kada je
to propisano ovim Zakonom, osim ako posebnim zakonom nije određena nadležnost
nekoga drugog suda,

2. rješava sukob nadležnosti
između sudova,

3. odlučuje o zahtjevima
za izuzećem predsjednika sudova,

4. odlučuje o zahtjevima
za izvanredno ublažavanje kazne i o zahtjevima za izvanredno preispitivanje
pravomoćnih rješenja o prekršaju,

5. obavlja druge poslove
određene ovim Zakonom.

NadleŽnost
upravnih tijela koja vode prekrŠajni postupak

Članak
92.

(1)
Zakonom se može propisati nadležnost upravnih tijela da vode prekršajni
postupak u prvom stupnju (prekršajni postupak pred upravnim tijelima).

(2)
U slučaju iz stavka 1. ovoga članka upravna tijela koja vode prekršajni
postupak odlučuju i o žalbama protiv odluka voditelja postupka ili vijeća
donesenih radi pripreme i vođenja postupka, ako zakonom nije određeno drukčije,
te odlučuju o zahtjevima za obnovu postupka pred upravnim tijelima.

2.
Sastav suda i upravnih tijela koja vode prekršajni postupak

Sastav
suda

Članak 93.

(1) U sudovima sude i
radnje obavljaju suci kao suci pojedinci.

(2) Postupak za
prekršaje maloljetnika vode specijalizirani suci uz sudjelovanje u postupku
roditeljskih vijeća koja se za potrebe toga postupka osnivaju u tijelima
lokalne samouprave. Roditeljska vijeća sudjeluju u postupku za prekršaje za
koje je propisana novčana kazna veća od 2.000,00 kuna ili kada u određenom
slučaju u obzir dolazi primjena zaštitnih mjera. Propise o osnivanju i radu
roditeljskih vijeća donosi ministar nadležan za poslove pravosuđa. Ako na
području nekoga prekršajnog suda nije osnovano roditeljsko vijeće, postupak će
se provesti bez njega.

(3) O žalbama protiv
odluka sudaca donesenih radi pripreme i provedbe postupka i o zahtjevu za
obnovu postupka sudovi odlučuju u vijećima od triju sudaca, ako ovim Zakonom
nije određeno drugačije.

Sastav
vijeĆa Visokog prekrŠajnog suda

Članak
94.

(1)
O žalbama protiv prvostupanjskih odluka sudova Visoki prekršajni sud odlučuje u
vijeću sastavljenom od triju sudaca.

(2)
O izvanrednim pravnim lijekovima protiv odluke prekršaj­nog suda Visoki
prekršajni sud odlučuje u sastavu propisanom ovim Zakonom, a protiv odluke
Vijeća iz stavka 1. ovoga članka u vijeću sastavljenom od pet sudaca.

Sastav
upravnog tijela koje vodi prekrŠajni postupak

Članak 95.

(1) U upravnom tijelu
postupak vodi i donosi rješenje o prekršaju službenik koji je za to posebno
ovlašten (voditelj postupka), ako zakonom nije određeno da prekršajni postupak
vodi vijeće za prekršajni postupak (u daljnjem tekstu: vijeće).

(2) Ako zakonom nije
drugačije određeno, kada upravno tijelo o prekršaju odlučuje u vijeću, može
postupak voditi jedan od članova vijeća kojeg odredi samo vijeće i koji ima sva
prava i dužnosti voditelja postupka, osim donošenja rješenja o prekršaju.
Voditelj postupka izrađuje nacrt rješenja, a po potrebi i pisani referat, a
rješenje o prekršaju donosi vijeće na nejavnoj sjednici većinom glasova.

(3)
O žalbama protiv odluka voditelja postupka ili vijeća donesenih radi
pripremanja i vođenja postupka odlučuje u drugom stupnju vijeće u sastavu
različitom od onoga koje je donijelo odluku, ako zakonom nije određeno
drugačije. U istom sastavu vijeće odlučuje i o zahtjevu za obnovu prekršajnog
postupka pred upravnim tijelom.

(4)
Voditelja prekršajnog postupka pred upravnim tijelom, kao i predsjednika te
članove vijeća u tijelu državne uprave imenuje rješenjem ministar nadležnog
ministarstva odnosno ravnatelj državne upravne organizacije iz reda državnih
službenika toga tijela.

(5)
Voditelja prekršajnog postupka pred upravnim tijelom, kao i predsjednika i
članove vijeća u tijelu jedinice lokalne samouprave imenuje rješenjem
predstavničko tijelo iz reda službenika upravnih odjela.

(6)
Za voditelja prekršajnog postupka, predsjednika i članove vijeća u upravnom
tijelu može se imenovati samo službenik koji je diplomirani pravnik s položenim
pravosudnim ispitom i potrebnim iskustvom.

(7)
Odredba stavka 5. ovoga članka ne odnosi se na policiju i inspekcijske službe
koje sukladno ovom Zakonu donose prekršajni nalog.

3.
Mjesna nadležnost

OpĆe
odredbe o mjesnoj nadleŽnosti

Članak 96.

(1) Za vođenje postupka
mjesno je nadležan sud ili upravno tijelo koje vodi prekršajni postupak na čijem
je području prekršaj počinjen ili pokušan.

(2) Ako je očito da će
se postupak provesti lakše ili da će troškovi postupka biti manji ili ako za to
postoje drugi opravdani razlozi, postupak se može provesti i pred sudom ili
upravnim tijelom koje vodi prekršajni postupak na čijem je području počinjen
prekršaj ili njegov počinitelj otkriven ili uhićen ili drugim stvarno nadležnim
sudom ili upravnim tijelom koje vodi prekršajni postupak.

(3) Ako se mjesna
nadležnost ne može odrediti prema mjestu počinjenja prekršaja, nadležnost se
određuje prema prebivalištu ili boravištu počinitelja, odnosno sjedištu
okrivljene pravne osobe, ako odnosni propis važi i na području prebivališta,
odnosno boravišta počinitelja ili području sjedišta pravne osobe.

(4) Ako je prekršaj
počinjen na brodu ili zrakoplovu, dok se nalazi u domaćoj luci ili pristaništu,
nadležan je sud ili upravno tijelo koje vodi prekršajni postupak na čijem se
području nalazi ta luka ili pristanište. U ostalim slučajevima kad je prekršaj
počinjen na brodu ili zrakoplovu, nadležan je sud ili upravno tijelo koje vodi
prekršajni postupak na čijem se području nalazi matična luka domaćeg broda
odnosno zrakoplova ili domaće pristanište u kojem se brod odnosno zrakoplov
(domaći ili strani) prvi put zaustavi, ako posebnim zakonom nije određeno
drukčije.

(5) Ako je prekršaj
učinjen tiskom, radiom ili televizijom, nadležno je prekršajno tijelo na čijem
području se tisak raspačava, odnosno emisija prima odgovarajućim uređajem ili
prekršajno tijelo na čijem se području nalazi sjedište, odnosno boravište
izdavača.

(6) Ako bi prema
odredbama ovoga članka istodobno bila nadležna dva ili više sudova, odnosno dva
ili više upravnih tijela, nadležan je onaj sud ili upravno tijelo pred kojim je
prije pokrenut postupak, ali će svaki od njih na svome području poduzeti radnje
koje ne trpe odgodu.

(7)
Ako se prema ovom Zakonu mjesna nadležnost ne može odrediti drukčije, mjesno
nadležni sud odredit će Visoki prekršajni sud, a mjesno nadležno upravno tijelo
koje vodi prekršajni postupak odredit će nadležno ministarstvo.

NadleŽnost
za sudionike, spajanje i razdvajanje postupka

Članak
97.

(1)
Sud ili upravno tijelo koje vodi prekršajni postupak, nadležni za počinitelja
prekršaja, nadležni su i za sudionike.

(2)
Može se provesti jedinstveni postupak i donijeti jedna odluka o prekršaju ako
se pred sudom ili upravnim tijelom pokreću ili vode odvojeni postupci protiv
iste osobe za više prekršaja ili protiv više osoba za isti prekršaj.

(3)
Sud ili upravno tijelo koje vodi prekršajni postupak može do odluke o prekršaju
odlučiti da se iz važnih razloga postupak za pojedine prekršaje ili protiv
pojedinih osoba razdvoji i posebno dovrši ili ustupi drugom mjesno nadležnom
sudu, odnosno upravnom tijelu.

(4)
Ako se protiv istog okrivljenika pred istim sudom vodi postupak za više
prekršaja, koji su povezani istom činjeničnom osnovom i potrebom izvođenja
većinom istih dokaza, provest će se jedinstveni postupak i donijeti jedna
odluka u kojoj će se odlučiti rješenjem o prekršaju. Ako su postupci započeti
pred različitim sudovima, postupak će se voditi pred onim sudom koji je započeo
prekršajni postupak.

(5)
Protiv rješenja o spajanju ili razdvajanju postupka prema stavcima 1. do 4.
ovoga članka nije dopuštena posebna žalba.

Prijenos
nadleŽnosti

Članak 98.

(1) Kad je nadležni sud
iz pravnih ili stvarnih razloga spriječen da postupa, dužan je o tome
izvijestiti Visoki prekršajni sud, kao neposredno viši sud, koji će odrediti
drugi stvarno nadležni sud na svom području. Protiv tog rješenja nije dopuštena
žalba.

(2) Sud ili upravno
tijelo pred kojim je pokrenut ili započet postupak može obrazloženim rješenjem
ustupiti predmet drugom stvarno nadležnom sudu ili upravnom tijelu koje vodi
prekršajni postupak i prenijeti mu nadležnost ako je očito da će se postupak provesti
lakše ili da će troškovi postupka biti manji ili ako za to postoje drugi
opravdani razlozi. Sud ili upravno tijelo koje vodi prekršajni postupak kojem
je predmet ustupljen može pokrenuti postupak za rješavanje sukoba nadležnosti.

(3) Visoki prekršajni
sud Republike Hrvatske može za vođenje postupka odrediti drugi stvarno nadležni
sud, ako je očito da će se tako lakše provesti postupak, ili ako postoje drugi
važni razlozi i ako se važnost propisa kojim je prekršaj određen prostire i na
to područje.

(4) Rješenje iz stavka
1. ovoga članka sud može donijeti na prijedlog suca prekršajnog suda ili na
prijedlog državnog odvjetnika kad se postupak vodi na zahtjev državnog
odvjetnika.

(5) U slučaju kada
okolnosti iz stavka 1. i 2. ovoga članka postoje u prekršajnom postupku pred
upravnim tijelom, odgovara­juću će odluku donijeti ministarstvo ili drugo
državno tijelo nadležno za poslove opće uprave, ako zakonom nije određeno
drukčije.

4.
Nenadležnost i sukob nadležnosti

NenadleŽnost

Članak
99.

(1)
Sudovi i upravna tijela koja vode prekršajni postupak dužna su po službenoj
dužnosti paziti na svoju stvarnu i mjesnu nadležnost, pa čim primijete da nisu
nadležni, proglasit će se nenadležnim i nakon pravomoćnosti rješenja, dostaviti
predmet nadležnom sudu, odnosno upravnom tijelu.

(2)
Nakon donošenja prvostupanjskog rješenja sud ili upravno tijelo koje vodi
prekršajni postupak ne mogu se oglasiti mjesno nenadležnima niti stranke mogu
isticati prigovor mjesne nenadležnosti.

(3)
Nenadležni sud ili upravno tijelo koje vodi prekršajni postupak dužni su
poduzeti one radnje u postupku za koje postoji opasnost od odgode.

Sukob
nadleŽnosti

Članak 100.

(1) Ako sud kojem je
predmet ustupljen kao nadležnom smatra da je nadležan sud koji mu je predmet
ustupio ili koji drugi sud, pokrenut će postupak za rješavanje sukoba
nadležnosti.

(2) O sukobu nadležnosti
između sudova odlučuje Visoki prekršajni sud, nakon što zatraži mišljenje
državnog odvjetnika koji je nadležan postupati pred tim sudom kad se postupak
vodi na njegov zahtjev.

(3) O sukobu nadležnosti
upravnih tijela koja vode prekršajni postupak odlučuje ministarstvo ili drugo
državno tijelo nadležno za poslove opće uprave, ako zakonom nije određeno
drukčije.

(4) O sukobu nadležnosti
sudova i upravnih tijela koja vode prekršajni postupak odlučuje Ustavni sud
Republike Hrvatske.

(5) Protiv rješenja
kojim je odlučeno o sukobu nadležnosti nije dopuštena žalba.

(6) Pri odlučivanju o
sukobu nadležnosti Visoki prekršajni sud, odnosno nadležno tijelo državne
uprave može istovremeno po službenoj dužnosti donijeti odluku o prenošenju
mjesne nadležnosti, ako je udovoljeno uvjetima predviđenim člankom 98. ovoga
Zakona.

(7) Dok se ne riješi
sukob nadležnosti, svaki od sudova i upravnih tijela koja vode prekršajni
postupak dužni su poduzimati one radnje u postupku za koje postoji opasnost od
odgode.

XII.
IZUZEĆE

Razlozi
za izuzeĆe i postupanje u tim sluČajevima

Članak
101.

(1)
Izuzet je od rada u prekršajnom postupku:

1.
tko je optužen za počinjeni prekršaj ili je njime oštećen,

2.
tko je s okrivljenikom ili njegovim braniteljem, ošteće­ni­kom, državnim
odvjetnikom ili drugim podnositeljem prekršajne prijave, zakonskim zastupnikom
ili opunomoćenikom okrivljenika ili oštećenika rođak u uspravnoj liniji do bilo
kojeg stupnja, u pobočnoj liniji do četvrtog stupnja, a po tazbini do drugog
stupnja,

3.
tko je s okrivljenikom ili njegovim braniteljem, okrivljenikovim bračnim
drugom, rođak u uspravnoj liniji do bilo kojeg stupnja, u pobočnoj liniji do
četvrtog stupnja, a po tazbini do drugog stupnja u odnosu posvojitelja,
posvojenika, skrbnika, štićenika, hranitelja ili hranjenika,

4. tko je u istom
predmetu vodio postupak ili sudjelovao u donošenju odluke koja se pobija
pravnim sredstvom,

5. tko je sudjelovao u
inspekcijskom ili drugom nadzoru na temelju kojega je pokrenut prekršajni
postupak, osim u slučaju kada je ovim Zakonom ovlašten sam donijeti prekršajni
nalog.

(2) Od rada u
prekršajnom postupku može se izuzeti svatko protiv koga postoje okolnosti koje
izazivaju sumnju u njegovu nepristranost.

(3) Sudac ili službenik
tijela koje vodi prekršajni postupak čim sazna da postoji koji od razloga za
izuzeće iz stavka 1. ovoga članka, dužan je prekinuti svaki rad na tom predmetu
i o tome izvijestiti predsjednika prekršajnog suda, odnosno nadležnog čelnika
tijela državne uprave koji će mu odrediti zamjenu. Ako je riječ o izuzeću
predsjednika suda, odnosno čelnika upravnog tijela koje vodi prekršajni
postupak, on će odrediti sebi zamjenika između sudaca tog suda, odnosno
upravnih službenika iz sastava odnosnog upravnog tijela.

(4) Ako nije moguće da
predsjednik suda ili čelnik upravnog tijela koje vodi prekršajni postupak
odrede sebi zamjenu prema stav­ku 3. ovoga članka, obavijestit će o tome
predsjednika Visokog prekršajnog suda Republike Hrvatske, odnosno ministra ili
drugog nadležnog čelnika državnog tijela nadležnog za poslove opće uprave koji
će mu odrediti zamjenu ili postupiti prema članku 98. ovoga Zakona.

(5)
Ako sudac smatra da postoje druge okolnosti iz stavka 2. ovoga članka koje opravdavaju
njegovo izuzeće, izvijestit će o tome predsjednika suda, a ako je riječ o
predsjedniku suda izvijestit će o tome predsjednika Visokog prekršajnog suda
radi donošenja potrebne odluke. U istom slučaju službenik upravnog tijela koje
vodi prekršajni postupak izvijestit će čelnika upravnog tijela koje vodi
prekršajni postupak, a ako se radi o njemu, on će izvijestiti ministra ili
čelnika državnog tijela nadležnog za poslove opće uprave.

Zahtjev
stranaka za izuzeĆem

Članak 102.

(1) Izuzeće mogu tražiti
i stranke.

(2) Stranke mogu
podnijeti zahtjev za izuzeće sve do donošenja prvostupanjske odluke, a ako su
za razlog izuzeća (članak 101. stavak 1.) saznale kasnije, zahtjev podnose
odmah nakon saznanja.

(3) Zahtjev za izuzeće
suca ili suca Visokoga prekršajnog suda može se postaviti u žalbi ili
izvanrednom pravnom lijeku o kojemu bi taj sudac trebao odlučivati.

(4) Stranka može tražiti
izuzeće samo poimenično određenog suca, odnosno službenika upravnog tijela koje
vodi prekršajni postupak.

(5) Stranka je dužna u
zahtjevu navesti okolnosti zbog kojih smatra da postoji kakva zakonska osnova
za izuzeće. U zahtjevu se ne mogu navoditi razlozi koji su isticani u
prijašnjem zahtjevu za izuzeće koji je odbijen.

OdluČivanje o zahtjevu
za izuzeĆe

Članak
103.

(1)
O zahtjevu za izuzeće suca prekršajnog suda odlučuje predsjed­nik prekršajnog
suda, dok o izuzeću suca Visokoga pre­kršaj­nog suda odlučuje predsjednik tog
suda.

(2)
Ako se traži izuzeće predsjednika prekršajnog suda, odluku o izuzeću donosi
predsjednik Visokoga prekršajnog suda. Odluka o izuzeću predsjednika Visokoga
prekršajnog suda donosi se na sjednici svih sudaca tog Suda. Protiv tih odluka
žalba nije dopuštena.

(3) O izuzeću službenika
upravnog tijela koje vodi prekršajni postupak odlučuje njegov čelnik, a o
njegovu izuzeću odlučuje nadležni ministar.

(4) Prije donošenja
rješenja o izuzeću pribavit će se izjava osobe čije se izuzeće traži, a prema
potrebi provest će se i drugi izvidi.

(5) Ako je zahtjev za
izuzeće iz članka 101. stavka 2. ovoga Zakona podnesen nakon donošenja
prvostupanjske odluke ili je postupljeno suprotno odredbama iz članka 102.
stavka 4. i 5. ovoga Zakona, zahtjev će se odbaciti u cijelosti ili djelomično.

(6) Protiv rješenja
kojim se zahtjev odbacuje nije dopuštena žalba. Rješenje kojim se zahtjev
odbacuje donosi predsjednik suda, odnosno čelnik upravnog tijela koje vodi
prekršajni postupak.

(7) Kad sudac ili druga
osoba sazna da je stavljen zahtjev za njezino izuzeće, dužna je odmah
obustaviti svaki rad na predmetu, a ako je riječ o izuzeću iz članka 101.
stavka 2. ovoga Zakona, može do donošenja rješenja o zahtjevu poduzimati samo
one radnje za koje postoji opasnost od odgode.

IzuzeĆe
ostalih sudionika u postupku

Članak
104.

(1)
Odredbe o izuzeću suca primjenjivat će se i na državne odvjetnike i druge
službene osobe ovlaštene za pokretanje i vođenje prekršajnog postupka,
zapisničara, vještake, tumače i stručne osobe ako za njih nije što drugo
određeno.

(2)
O izuzeću zapisničara, tumača, stručne osobe, vještaka i branitelja odlučuje
predsjednik vijeća Visokoga prekršajnog suda, sudac prekršajnog suda prvog
stupnja, odnosno voditelj prekršaj­nog postupka pred upravnim tijelom ili
predsjednik upravno-pre­kršajnog vijeća, ovisno o tom pred kojim se tijelom
postupak vodi.

XIII.
STRANKE U POSTUPKU, OŠTEĆENIK, I NJIHOVO ZASTUPANJE

1.
Okrivljenik i njegov branitelj

Okrivljenik
i njegova prava

Članak
105.

(1)
Okrivljenik je fizička ili pravna osoba protiv koje je započet postupak pred
sudom ili upravnim tijelom zbog prekršaja.

(2)
Okrivljenik ima pravo u tijeku postupka upozoriti na sve činjenice i predlagati
dokaze koji su važni za utvrđivanje prekršaja, postavljati pitanja osobama koje
daju iskaze, razmatrati spise i razgledati predmete te davati primjedbe,
objašnjenja i druge izjave i prijedloge. Okrivljenik ima pravo na žalbu i druga
pravna sredstva predviđena ovim Zakonom.

(3)
Za okrivljenika koji nema potpunu poslovnu sposobnost radnje u postupku obavlja
zakonski zastupnik.

(4)
Okrivljenika se mora upozoriti prije prvog ispitivanja da nije dužan
iskazivati, da ima pravo uzeti branitelja po svojem izboru te da branitelj može
biti nazočan ispitivanju. Okrivljenika koji je zadržan sud će upoznati da će
nadležno tijelo na njegov zahtjev o zadržavanju izvijestiti njemu bliske osobe.

(5)
Ako je okrivljenik u pisanom pozivu upozoren na to da ima pravo uzeti
branitelja, glavna rasprava, odnosno ispitivanje okrivljenika neće se odložiti
ako branitelj nije došao na raspravu, odnosno na ispitivanje okrivljenika. U
opravdanim slučajevima, na zamolbu okrivljenika, zastat će se s njegovim
ispitivanjem do jedan sat, te omogućiti da kontaktira s braniteljem radi
dolaska.

(6)
Ako okrivljenik nije upozoren prema stavku 4. ovoga članka ili upozorenje ili
okrivljenikova izjava povodom upozorenja nije upisana u zapisnik, na iskazu
okrivljenika ne može se utemeljiti odluka o prekršaju.

Predstavnik
okrivljenika – pravne osobe

Članak 106.

(1) Za okrivljenika koji
je pravna osoba u postupku nastupa njezin predstavnik koji za nju obavlja
radnje u postupku. Sud ili upravno tijelo koje vodi prekršajni postupak dužni
su utvrditi identitet predstavnika i njegove ovlasti za predstavljanje.

(2) Pravna osoba dužna
je pisanim podneskom odrediti predstavnika u prekršajnom postupku između osoba
koje su je ovlaštene predstavljati ili zastupati prema općim propisima na dan
započi­nja­nja postupka, odnosno u vrijeme vođenja postupka. Uz podnesak pravna
će osoba dostaviti dokaze o ovlasti predstavnika za predstavljanje. Kao
predstavnik može nastupati i osoba koja osobno dođe pred tijelo koje vodi
postupak i pruži odgovarajuće dokaze o ovlasti za predstavljanje ili zastupanje
(izvadak iz sudskog ili drugog registra ili drugi odgovarajući dokaz).

(3) Neće se za
predstavnika odrediti osoba koja je u istom postupku okrivljenik kao odgovorna
osoba u pravnoj osobi ili koja je pozvana da sudjeluje u postupku kao svjedok,
osim ako ta osoba nije jedina osoba ovlaštena za predstavljanje i zastupanje te
pravne osobe. Ako je osoba koja je pozvana kao svjedok jedina osoba ovlaštena za
predstavljanje i zastupanje pravne osobe, neće se saslušati kao svjedok, već će
se na njeno ispitivanje primijeniti odredbe o ispitivanju okrivljenika.

(4) U slučaju da pravna
osoba odredi predstavnika protivno stavku 3. ovoga članka, prekršajno će je tijelo
pozvati da u roku od osam dana odredi drugog predstavnika. Ako pravna osoba ne
odredi predstavnika u tom roku, prekršajno će tijelo samo odrediti predstavnika
prema članku 107. ovoga Zakona.

OdreĐivanje
i zamjena predstavnika

Članak
107.

(1)
Ako pravna osoba do početka glavne rasprave ili u dodatnom roku koji odredi sud
ili upravno tijelo koje vodi prekršajni postupak ne odredi predstavnika,
predstavnika će rješenjem odrediti sud ili upravno tijelo koje vodi prekršajni
postupak između osoba ovlaštenih za predstavljanje ili zastupanje pravne osobe
u vrijeme vođenja postupka ili u vrijeme kada je postupak započeo. Ako takve
osobe nema, sud ili upravno tijelo koje vodi prekršajni postupak odredit će
rješenjem pravnoj osobi branitelja po službenoj dužnosti koji će imati sve
ovlasti predstavnika pravne osobe. Protiv tako postavljenog branitelja ne mogu
se primjenjivati prisilne mjere koje se prema zakonu mogu primijeniti prema
predstavniku okrivljenika – pravne osobe.

(2)
Osoba koju je pravna osoba odredila za svog predstavnika ili koja je kao
predstavnik određena prema stavku 1. ovoga članka u pravilu ostaje
predstavnikom do kraja prekršajnog postupka. Iznimno, kada za to postoje
osobito opravdani razlozi, tijelo prekršaj­nog postupka može rješenjem na
zamolbu dotadašnjeg predstavnika ili pravne osobe, kao i po službenoj dužnosti
osloboditi dužnosti dotadašnjeg predstavnika te odobriti, odnosno naložiti da
pravna osoba odredi drugog predstavnika ili će samo odrediti predstavnika prema
stavku 1. ovoga članka. U svojoj zamolbi, pravna je osoba dužna odrediti novog
predstavnika koji nastupa u slučaju da zamolba bude prihvaćena.

(3) Rješenje iz stavka
1., kao i rješenje iz stavka 2. ovoga članka dostavlja se osobi koja je
određena za predstavnika ili branitelja po službenoj dužnosti, osobi koja je
oslobođena dužnosti predstavnika te pravnoj osobi. Te osobe na rješenje imaju
pravo žalbe koja ne odlaže izvršenje.

(4) U prekršajnom
postupku neće se određivati predstavnik pravne osobe prema stavku 1. ovoga
članka ako su ispunjeni uvjeti za vođenje postupka bez nazočnosti okrivljenika.

Branitelj

Članak 108.

(1) Branitelj okrivljene
fizičke ili pravne osobe može biti samo odvjetnik. Odvjetnika u postupku pred
sudom ili u prekršajnom postupku pred upravnim tijelom može zamijeniti
odvjetnički vježbenik.

(2) Branitelj je dužan
podnijeti potpisanu punomoć sudu ili upravnom tijelu koje vodi prekršajni
postupak za radnje poduzete u postupku.

(3) Branitelj može u
korist okrivljenika poduzeti sve radnje koje može poduzeti okrivljenik, osim
što ne može biti ispitan kao okrivljenik, niti okrivljenika može tijekom
ispitivanja upućivati kako da odgovori na pojedina pitanja. Sa zadržanim
okrivljenikom branitelj se može neometano dopisivati i razgovarati. Prava i
dužnosti branitelja prestaju kad okrivljenik opozove punomoć.

(4) Branitelj ne može
biti oštećenik, bračni, odnosno izvanbračni drug oštećenika, ili oštećenika kao
tužitelja, ni njihov srodnik u uspravnoj liniji bilo do kojeg stupnja, u
pobočnoj liniji do četvrtog stupnja ili po tazbini do drugog stupnja.

(5) Branitelj ne može
biti ni osoba koja je pozvana kao svjedok, osim ako je prema ovom Zakonu
oslobođena dužnosti svjedočenja i izjavila je da neće svjedočiti.

(6) Branitelj ne može
biti ni osoba koja je u istom predmetu postupala kao sudac ili državni
odvjetnik, ili kao voditelj postupka ili član vijeća u prekršajnom postupku
pred upravnim tijelom ili koja je sudjelovala u inspekcijskom ili drugom
nadzoru koji je doveo do pokretanja prekršajnog postupka.

(7) U postupku za
prekršaje za koje se može izreći kazna zatvora sud može okrivljeniku na njegov
zahtjev postaviti branitelja, ako je to nužno radi njegove obrane i ako
okrivljenik prema svom imovnom stanju nije u mogućnosti podmiriti njegove
troškove. Zahtjev se, zajedno s dokazima o imovnom stanju, podnosi najkasnije
do početka rasprave. Protiv rješenja kojim se odlučuje o zahtjevu nije
dopuštena posebna žalba.

2.
Državni odvjetnik i drugo tijelo nadležno za podnošenje zahtjeva za pokretanje
prekršajnog postupka kao stranke u postupku

NadleŽnost
drŽavnog odvjetnika za postupanje u prekrŠajnom postupku

Članak
109.

(1)
Temeljno pravo i dužnost državnog odvjetnika jest progon prekršaja kao
kažnjivih djela.

(2)
U prekršajnim predmetima državni je odvjetnik stranka i u njegov djelokrug
spada poduzimanje potrebnih mjera radi njihovog otkrivanja, pronalaženja
počinitelja i pribavljanje potrebnih dokaza za uspješno vođenje postupka pred
prekršajnim sudom i upravnim tijelom koje vodi prekršajni postupak, podizanje i
zastupanje zahtjeva za pokretanje prekršajnog postupka pred nadležnim
prekršajnim sudom i upravnim tijelom koje vodi prekršajni postupak, te
podnošenje žalbe protiv nepravomoćnih odluka prekršajnog suda, odnosno
izvanrednih pravnih lijekova protiv pravomoćnih odluka prekršajnog suda, kao i
poduzimanje drugih radnji na koje je ovlašten ovim Zakonom i posebnim
propisima.

(3) Općinski državni
odvjetnik stvarno je nadležan postupati u prekršajnom postupku ukoliko je
podnio zahtjev za pokretanje prekršajnog postupka. Ako je u tom slučaju zahtjev
za pokretanje prekršajnog postupka već podnijela druga ovlaštena osoba, državni
odvjetnik ne može podnijeti zahtjev za pokretanje prekršajnog postupka ni
nastupati u prekršajnom postupku. Ako je državni odvjetnik prvi podnio zahtjev
za pokretanje prekršajnog postupka, postupak će se voditi po njegovom zahtjevu,
a nastaviti po zahtjevu za pokretanje prekršajnog postupka drugog podnositelja
ako državni odvjetnik odustane od progona. Mjesno je nadležan općinski državni odvjetnik
prema odredbama koje važe za mjesnu nadležnost prekršajnog suda onog područja
za koje je državni odvjetnik postavljen. Pred Visokim prekršajnim sudom postupa
Glavni državni odvjetnik Republike Hrvatske ili osoba koja ga je po zakonu
ovlaštena zastupati.

(4) Državni odvjetnik
poduzima sve radnje u prekršajnom postupku na koje je po zakonu ovlašten sam
ili preko osoba koje imaju zakonske ovlasti zastupati ga.

(5) Osim kada ustanovi
da postoje zakonske smetnje za progon osobe prijavljene za prekršaj, državni
odvjetnik može odbaciti prijavu za prekršaj ili odustati od progona za prekršaj
do završetka glavne rasprave pred prekršajnim tijelom ako ustanovi da zbog
nižeg stupnja krivnje odnosno odsutnosti ili neznatnosti štetnih posljedica
progon te osobe nije u javnom probitku.

(6) U slučaju iz stavka
5. ovoga članka državni će odvjetnik u roku od osam dana obavijestiti
oštećenika i drugo tijelo nadležno za pokretanje postupka, koji mogu u roku od
petnaest dana od dana dostave te obavijesti započeti, odnosno nastaviti
postupak. Ako je drugi ovlašteni podnositelj zahtjeva za pokretanje prekršajnog
postupka već bio podnio zahtjev, postupak će se nastaviti po tom zahtjevu.

Drugo
tijelo nadleŽno za podnoŠenje zahtjeva za pokretanje prekrŠajnog postupka

Članak
110.

Kada
je prema ovom Zakonu za podnošenje zahtjeva za pokretanje prekršajnog postupka
nadležno drugo tijelo ili oštećenik, ima prava koja ima državni odvjetnik kao
stranka, osim prava koja državni odvjetnik ima prema posebnom zakonu.

3.
Oštećenik

OŠteĆenik
i njegovo zastupanje

Članak
111.

(1)
Oštećenik je pravna ili fizička osoba čije je kakvo imovinsko ili osobno pravo
prekršajem povrijeđeno ili ugroženo.

(2)
Oštećenik može pred sudom u prekršajnom postupku ostvarivati imovinskopravni
zahtjev, a pred sudom ili upravnim tijelom koje vodi prekršajni postupak
također predlagati dokaze i davati druge izjave koje upućuju na okrivljenikovu
krivnju.

(3)
Oštećenik svoja prava u postupku ili poduzimanje radnji može ostvarivati preko
opunomoćenika. Za maloljetnog oštećenika do šesnaest godina ili osobu kojoj je
potpuno oduzeta poslovna sposobnost, izjave daje i obavlja radnje u postupku
njegov zakonski zastupnik, osim iskaza koji oštećenik kao svjedok daje sam.
Oštećenik izvršavanje svojih prava može prenijeti na opuno­moće­nika.

Pravo
na podnoŠenje zahtjeva za pokretanje prekrŠajnog postupka

Članak
112.

 (1) Oštećenik je ovlašten podnijeti zahtjev
za pokretanje prekršajnog postupka uvijek kada zakonom nije određeno da je za
neke prekršaje za podnošenje zahtjeva isključivo ovlašteno neko državno tijelo.
Ako u tom slučaju državno tijelo ne podnese zahtjev za pokretanje prekršajnog
postupka, može to učiniti oštećenik u skladu s odredbama ovoga Zakona.
Oštećenik u povodu čijeg se zahtjeva za pokretanje prekršajnog postupka vodi
prekršajni postupak ima položaj stranke u prekršajnom postupku.

(2)
Ako je zahtjev za pokretanje prekršajnog postupka podnijelo nadležno državno
tijelo prije nego što je po zahtjevu oštećenika započeo postupak, postupat će
se po zahtjevu za pokretanje prekršajnog postupka nadležnoga državnog tijela.

(3)
Oštećenik koji je podnio prijavu za prekršaj nadležnom državnom odvjetniku
može, ako to državni odvjetnik ne učini, pod uvjetima predviđenim ovim Zakonom
sam podnijeti zahtjev za pokretanje prekršajnog postupka. Ako državni odvjetnik
odustane od progona, oštećenik na glavnoj raspravi može preuzeti progon,
ostajući kod prijašnjeg zahtjeva za pokretanje prekršajnog postupka, ili ga
može promijeniti.

Imovinskopravni
zahtjev oŠteĆenika

Članak
113.

(1)
Oštećenikov imovinskopravni zahtjev koji je nastao zbog prekršaja raspravit će
sud ako se time ne bi znatno odugovlačio postupak. Imovinskopravni zahtjev može
se odnositi na naknadu štete ili povrat stvari, a prijedlog za njegovo
ostvarivanje oštećenik može podnijeti sudu najkasnije do završetka glavne
rasprave. Prijedlog od kojega je oštećenik odustao, ne može se pred sudom
ponovno staviti.

(2)
Sud će ispitati okrivljenika o činjenicama navedenim u prijedlogu i izvidjeti
okolnosti važne za odlučivanje; ako bi se izvidima znatno odugovlačio postupak,
sud će se ograničiti samo na one podatke kojih prikupljanje kasnije ne bi bilo
moguće.

(3)
Sud može oštećeniku dosuditi imovinskopravni zahtjev u cijelosti ili djelomice
ako je okrivljenika proglasio krivim. Sa viškom zahtjeva oštećenik će se
uputiti u parnicu. Ako prikupljeni podaci ne daju pouzdanu osnovu ni za potpunu
ni za djelomičnu dosudu, sud će oštećenika uputiti da imovinskopravni zahtjev u
cijelosti ostvaruje u parnici.

(4)
Kad sud donese rješenje o obustavi prekršajnog postupka protiv okrivljenika
uputit će oštećenika da imovinskopravni zahtjev ostvaruje u parnici. Jednako će
postupiti i u slučaju kad se oglasi nenadležnim za vođenje postupka.

(5)
Na prijedlog oštećenika sud može prema odredbama ovršnoga postupka odrediti
privremene mjere osiguranja imovinskopravnog zahtjeva nastalog zbog počinjenja
prekršaja. Protiv tog rješenja dopuštena je posebna žalba koja ne odgađa
izvršenje rješenja a o kojoj odlučuje vijeće iz članka 93. stavka 3. ovoga
Zakona.

XIV.
Podnesci, zapisnici, razgledanje spisa I dostava

1.
Podnesci

Podnesci
i naČin njihova podnoŠenja

Članak 114.

(1) Podnesci su zahtjevi
za pokretanje prekršajnog postupka, prijedlozi, prigovori, žalbe, izvanredni
pravni lijekovi te druge izjave i priopćenja koje okrivljenik, oštećenik,
državni odvjetnik i drugi sudionici postupka podnose sudu ili upravnom tijelu
koje vodi prekršajni postupak.

(2) Podnesci se predaju,
u pravilu, neposredno ili se šalju poštom, a mogu se dati i na zapisnik. Kratka
i hitna priopćenja mogu se dati telefaksom, teleksom, telefonski, elektroničkom
poštom ili na drugi primjeren način, ako je to po prirodi stvari moguće. Tijelo
koje je zaprimilo priopćenje telefonski ili na drugi način koji nije u pisanom
obliku, načinit će o tome zabilješku i priložiti je u spis predmeta.

SadrŽaj
podnesaka

Članak 115.

(1) Podnesak mora biti
razumljiv i sadržavati sve što je potrebno da bi se po njemu moglo postupati.
On osobito sadrži: naznaku tijela kojem se podnosi, predmet na koji se odnosi,
u kojem svojstvu se podnesak podnosi te ime i prezime i boravište (adresu)
podnositelja.

(2) Podnositelj
vlastoručno potpisuje podnesak, osim u slučaju kada to tehnologija dostave
onemogućuje. Nepismenog potpisuje druga osoba, koja naznačuje da podnesak
potpisuje za podnositelja te zapisuje svoje ime, prezime i boravište (adresu).

(3) Sud ili upravno
tijelo koje vodi prekršajni postupak pozvat će podnositelja nerazumljivog ili
nepotpunog zahtjeva za pokretanje prekršajnog postupka ili drugog podneska da
ga ispravi u roku od 3 dana. Ako podnositelj ne ispravi podnesak na
odgovarajući način, tijelo koje vodi postupak odbacit će rješenjem podnesak kao
nerazumljiv ili nepotpun.

2.
Zapisnici

Zapisnik
o radnjama u postupku

Članak
116.

(1)
Zapisnik se sastavlja o svakoj radnji u prekršajnom postupku pred sudom. U
prekršajnom postupku pred upravnim tijelom sastavlja se zapisnik o usmenoj
raspravi ili drugoj važnijoj radnji u postupku odnosno o važnijim usmenim
izjavama. O manje važnim radnjama, izjavama i priopćenjima u tome postupku ne
sastavlja se zapisnik nego se u spisu stavlja zabilješka koju potvrđuje
voditelj postupka ili druga službena osoba, uz naznaku dana i sata.

(2)
Zapisnik piše zapisničar. Zapisničar mora biti osoba s najmanje srednjom
stručnom spremom i poznavanjem programa za računalnu obradu teksta, ako
posebnim propisom nije određeno drukčije. Za izuzeće zapisničara vrijede isti
propisi kao za suca ili voditelja prekršajnog postupka pred upravnim tijelom.
Samo kad se obavlja pretraga stana ili osoba ili se radnja poduzima izvan
službenih prostorija tijela, a zapisničar se ne može osigurati, zapisnik može
pisati osoba koja poduzima radnju.

(3)
U zapisnik se unosi naziv suda ili drugoga državnog tijela pred kojim se
obavlja radnja, mjesto gdje se obavlja radnja, dan i sat kad je radnja započeta
i završena, imena i prezimena nazočnih osoba i u kojem su svojstvu nazočne, te
naznaka prekršajnog pred­meta u kojem se poduzima radnja. Ako se radnja nije
mogla obaviti bez prekida, u zapisniku će se naznačiti dan i sat kad je nastao
prekid, te dan i sat kad se radnja nastavlja.

(4) Zapisnik treba
sadržavati bitne podatke o tijeku i sadržaju poduzete radnje. U zapisnik se
ubilježava u obliku pripovijedanja samo bitni sadržaj danih iskaza i izjava.
Pitanja se unose u zapisnik samo ako je potrebno da se razumije odgovor. Ako je
potrebno u zapisnik će se doslovce unijeti pitanje koje je postavljeno i
odgovor koji je dan. Ako su pri poduzimanju radnje oduzeti predmeti ili spisi,
to će se naznačiti u zapisniku, a oduzete stvari priključit će se zapisniku ili
će se navesti gdje se nalaze na čuvanju.

(5) Zapisnik se mora
voditi uredno; u njemu se ništa ne smije dodati ili mijenjati. Prekrižena
mjesta moraju ostati čitljiva. Ako zapisnik ima više listova, oni će se
označiti rednim brojevima.

(6) Ispitana osoba,
osobe koje su obvezno nazočne radnjama u postupku, te stranke, branitelj i
oštećenik ako su nazočni, imaju pravo pročitati zapisnik ili zahtijevati da im
se pročita. Na to ih je dužna upozoriti osoba koja poduzima radnju, a u
zapisniku će se naznačiti je li upozorenje učinjeno i je li zapisnik pročitan.
Zapisnik će se uvijek pročitati ako nije bilo zapisničara i to će se naznačiti
u zapisniku. Ako je bilo prigovora u svezi sa sadržajem zapisnika, navest će se
u zapisniku i ti prigovori.

(7) Sve preinake,
ispravci i dodaci unose se na kraju zapisnika i moraju ih ovjeroviti osobe koje
potpisuju zapisnik.

(8) Zapisnik potpisuje
ispitana osoba. Ako se zapisnik sastoji od više stranica ispitana osoba
potpisuje svaku stranicu, a na kraju zapisnika potpisat će se i tumač, ako ga
je bilo. Zapisnik na kraju potpisuje osoba koja je poduzela radnju i
zapisničar.

Zapisnik
o vijeĆanju i glasovanju

Članak 117.

(1) O vijećanju i
glasovanju sastavit će se poseban zapisnik.

(2) Zapisnik o vijećanju
i glasovanju sadrži tijek glasovanja i odluku koja je donesena.

(3) Zapisnik o vijećanju
i glasovanju potpisuju svi članovi vijeća i zapisničar. Odvojena mišljenja
priključit će se zapisniku o vijećanju i glasovanju ako nisu unesena u
zapisnik.

(4) Zapisnik o vijećanju
i glasovanju zatvorit će se u poseban omot. Taj zapisnik može razgledati samo
viši sud kad rješava o pravnom lijeku i u tom slučaju dužan je zapisnik ponovno
zatvoriti u poseban omot i na omotu naznačiti da je razgledao zapisnik.

Izdvajanje
odreĐenih zapisnika i drugih pisanih akata iz spisa predmeta

Članak
118.

(1)
Kad je u ovom Zakonu određeno da se na iskazu okriv­ljenika, svjedoka ili
vještaka ne može utemeljiti odluka u postupku, sud će po službenoj dužnosti ili
na prijedlog okrivljenika donijeti rješenje o izdvajanju zapisnika o tim
iskazima iz spisa odmah.

(2)
Na jednak način postupit će sud najkasnije do zakazivanja glavne rasprave u
prekršajnom postupku i u pogledu službenih bilješki policije i drugih upravnih
tijela koje sadrže izjave počinitelja prekršaja te osoba koje se ne mogu
ispitati kao svjedoci ili su oslobođene dužnosti svjedočenja u postupku. Ova se
odredba ne odnosi na iskaze koje su u skladu sa zakonom navedene osobe dale u
prekršajnom postupku pred sudom ili pred upravnim tijelom koje vodi prekršajni
postupak.

(3)
Protiv rješenja kojim se prijedlog okrivljenika za izdvaja­nje prema stavku 1.
i 2. ovoga članka odbija dopuštena je posebna žalba u roku od tri dana,o
kojoj odlučuje vijeće Visokog prekršajnog suda. Nakon pravomoćnosti rješenja
izdvojeni se zapisnici zatvaraju u poseban omot i čuvaju odvojeno od ostalih
spisa i ne mogu se razgledati ili koristiti u postupku.

(4)
U prekršajnom postupku pred upravnim tijelom zapisnike i druge pisane akte iz
stavka 1. i 2. ovoga članka izdvaja voditelj postupka ili predsjednik
upravno-prekršajnog vijeća. O žalbi protiv njegove odluke odlučuje
drugostupanjsko vijeće za prekršajni postupak.

3.
Razgledanje i prepisivanje spisa

Pravo
razgledanja i prepisivanja spisa

Članak
119.

(1)
Državni odvjetnik, okrivljenik i njegov zakonski zastupnik, predstavnik i
opunomoćenik pravne osobe, branitelj, oštećenik i njegov opunomoćenik imaju
pravo razgledati spise predmeta za prekršaje i o svom ih trošku prepisivati i
preslikavati. Razgledavanje, prepisivanje i preslikavanje spisa obavlja se pod
nadzorom određene službene osobe. Razgledavanje i prepisivanje spisa dopušta i
nadzire tijelo pred kojim se vodi postupak.

(2)
Ne mogu se razgledati ni prepisivati: zapisnici o vijećanju i glasovanju te nacrti
odluka. Iznimno, sudac ili upravno tijelo koje vodi prekršajni postupak može
okrivljeniku i njegovu branitelju rješenjem uskratiti uvid u pojedine spise ako
postoji osnovana sumnja da bi se okrivljenik time koristio radi nastavljanja
činjenja prekršaja. Protiv tog rješenja dopuštena je posebna žalba koja ne
odgađa izvršenje rješenja. O žalbi protiv odluke suca odlučuje vijeće
prekršajnog suda, a protiv odluke upravnog tijela koje vodi prekršajni postupak
drugostupanjsko upravno-prekršajno vijeće. Ograničenje razgledavanja i
prepisivanja spisa može trajati najdulje do početka glavne rasprave.

4.
Dostava odluka, podnesaka i dopisa

OpĆenito
o dostavi

Članak
120.

(1)
Odluke, pozivi, i drugi pisani akti dostavljaju se u pravilu poštom. Dostava se
može obaviti i preko službene osobe suda ili tijela prekršajnog postupka koje
je odluku donijelo ili neposredno kod tog tijela.

(2)
Poziv za glavnu raspravu ili druge pozive sud ili upravno tijelo koje vodi
prekršajni postupak može i usmeno dati osobi koja se nalazi pred njim, uz pouku
o posljedicama nedolaska. Poziv predan na taj način zabilježit će se u
zapisniku, koji će pozvana osoba potpisati, osim ako je taj poziv zabilježen u
zapisniku o glav­noj raspravi. Smatra se da je time dostava postala
pravovaljana.

(3)
Dostavom se fizičkim osobama pisani akti uručuju osobno, na adresu njihova
prebivališta i boravišta ili kod pravne ili fizičke osobe gdje su zaposlene,
odnosno na drugo mjesto gdje je vjeroja­tno da će se zateći.

(4) Dostava pravnim
osobama obavlja se u njezino sjedište predajom bilo kojemu zaposleniku ili
osobnom dostavom pred­stavn­iku pravne osobe.

(5) U slučajevima koji
nisu ovim Zakonom propisani dostava se obavlja prema odredbama koje važe za
dostavu u kaznenom postupku.

Pravovaljanost
dostave

Članak 121.

(1) Dostava je
pravovaljana kad pravna ili fizička osoba kojoj se pisani akt dostavlja ili
osoba koja je za nju ovlaštena primiti dostavu, primi pisani akt i svojim
potpisom ovjeri potvrdu o dostavi (dostavnica) uz naznaku dana i sata kada je
primila dostavu.

(2) Pravovaljanost
dostave dokazuje se uredno ovjerenom dostavnicom. Osoba koja je obavila dostavu
vratit će bez odlaganja dostavnicu prekršajnom tijelu koje ga prilaže u spis
predmeta.

(3) Ako pravna ili
fizička osoba, odnosno osoba koja je za nju ovlaštena primiti dostavu, odbije
primiti pisani akt, osoba koja obavlja dostavu naznačit će uz svoj potpis to na
dostavnici zajedno s danom i satom odbijanja dostave, pisani akt će ostaviti u
prostorijama pravne ili fizičke osobe, ili će ga ostaviti ispred fizičke osobe,
ili će pisani akt zalijepiti na ulazna vrata prostorija pravne osobe ili stana
fizičke osobe, a dostavnicu bez odlaganja vratiti prekršajnom tijelu. U tom
slučaju dostava se smatra pravovaljanom.

(4) U slučaju da osoba
koja obavlja dostavu ne zatekne osobu kojoj se pisani akt šalje ili osobu koja
je u njeno ime ovlaštena primiti dostavu, ili dostava nije moguća zbog drugih
razloga, vratit će pisani akt tijelu postupka koje ga šalje, a na dostavnici će
uz svoj potpis naznačiti razlog zbog kojeg dostava nije obavljena.

(5) U slučaju da dostava
nije obavljena, ali se s obzirom na okolnosti može očekivati da će to biti
moguće kasnije, osoba koja obavlja dostavu neće odmah vratiti pisani akt i
dostavnicu tijelu koje vodi postupak, već će dostavu pokušati ponovno. Ako
dostava nije uspjela ni nakon proteka 15 dana od kada je dostava prvi put
pokušana, ili ako je dostava s obzirom na protek rokova postala bespredmetna,
postupit će se prema stavku 4. ovoga članka.

Posebna
dostava i oglaŠavanje

Članak 122.

(1) Osim na način
predviđen člankom 120. stavkom 1. i 2. ovoga Zakona (dostavom poštom i usmenim
pozivanjem), sud ili upravno tijelo koje vodi prekršajni postupak dostavu može
povjeriti na temelju javnog natječaja fizičkoj ili pravnoj osobi registriranoj
za poslove dostave, koja za poslove dostave u prekršajnom postupku ima posebno
dopuštenje ministra nadležnog za poslove pravosuđa.

(2) Ministar nadležan za
poslove pravosuđa propisat će uvjete koje mora ispunjavati osoba za obavljanje
dostave prema stavku 1. ovoga članka.

(3) Ako stranka nije
obavijestila sud ili upravno tijelo koje vodi prekršajni postupak o promjeni adrese
ili stranku na adresi koju je dala sudu ili upravnom tijelu koje vodi
prekršajni postupak nije moguće pronaći, odluka protiv koje postoji pravo
žalbe, osim rješenja o prekršaju, će se staviti na oglasnu ploču suda ili
upravnog tijela koje vodi prekršajni postupak. Protekom roka za žalbu odluka će
postati pravomoćna.

XV.
ROKOVI I POVRAT U PRIJAŠNJE STANJE

1.
Rokovi

OpĆenito
o rokovima

Članak
123.

(1)
Rokovi predviđeni ovim Zakonom ne mogu se produljiti osim kad to zakon izričito
dopušta. Ako je riječ o roku koji je ovim Zakonom propisan radi zaštite prava
obrane i drugih procesnih prava okrivljenika, taj se rok može skratiti ako to
zahtijevaju okriv­ljenik ili branitelj pisano ili usmeno na zapisnik pred
sudom, ili na isti način izraze svoju suglasnost da se rokovi skrate.

(2)
Kad je izjava vezana za rok, smatra se da je dana u roku ako je prije nego što
rok protekne predana onome tko je ovlašten da je primi.

(3)
Kad je izjava predana poštom preporučenom pošiljkom, brzojavom ili drugim
sredstvom (teleks, telefaks i sl.), dan predaje pošti smatra se danom predaje
onomu komu je dostavljena. Smatrat će se da pošiljatelj izjave nije propustio
rok ako primatelj poslanu izjavu nije dobio na vrijeme zbog pogrešnog rada
uređaja za predaju ili prijam poruka, a za koji pošiljatelj nije znao.

(4)
Okrivljenik koji je uhićen ili zadržan može izjavu koja je vezana za rok dati i
na zapisnik kod tijela koje vodi postupak ili je predati upravi zatvora, a
osoba koja se nalazi na izdržavanju kazne ili se nalazi u kakvoj ustanovi radi
primjene zaštitne mjere ili odgojne mjere može takvu izjavu predati upravi
ustanove u kojoj je smještena. Dan kad je sastavljen takav zapisnik odnosno kad
je izjava predana upravi ustanove smatra se danom predaje tijelu koje je
nadležno da je primi.

(5)
Ako je podnesak koji je vezan za rok zbog neznanja ili očite pogreške
podnositelja, predan ili dostavljen nenadležnom prekršajnom tijelu prije
proteka roka, pa nadležnom sudu stigne nakon proteka roka, uzet će se da je
podnesen na vrijeme.

RaČunanje
rokova

Članak 124.

(1) Rokovi se računaju
na sate, dane, mjesece i godine.

(2) Sat ili dan kad su
dostava ili priopćenje obavljeni, odnosno u koji pada događaj od kada treba
računati trajanje roka ne uračunava se u rok, već se za početak roka uzima prvi
sljedeći sat odnosno dan. Kao dan računaju se dvadeset četiri sata, a mjesec se
računa po kalendarskom vremenu.

(3) Rokovi određeni po
mjesecima, odnosno godinama završavaju se protekom onog dana posljednjeg
mjeseca, odnosno godine koji po svom broju odgovara danu kad je rok počeo
(sukladno stavku 2.). Ako nema tog dana u posljednjem mjesecu, rok se završava
posljednjeg dana tog mjeseca.

(4) Ako posljednji dan
roka pada na državni blagdan ili u subotu ili u nedjelju, ili u koji drugi dan
kad državno tijelo nije radilo, rok istječe protekom prvoga sljedećeg radnog
dana.

2.
Povrat u prijašnje stanje

Uvjeti
za povrat u prijaŠnje stanje

Članak
125.

(1)
Okrivljeniku koji iz opravdanih razloga propusti rok za podnošenje žalbe protiv
rješenja o prekršaju ili rješenja o primjeni zaštitne mjere ili odgojne mjere
ili o oduzimanju imovinske koristi ili propusti u roku podnijeti prigovor
protiv prekršajnog naloga sud ili upravno tijelo koje vodi prekršajni postupak
iznimno će dopustiti povrat u prijašnje stanje radi podnošenja žalbe, odnosno
izdavatelj prekršajnog naloga radi podnošenja prigovora protiv prekršajnog
naloga, ako u roku od osam dana nakon prestanka uzroka zbog kojega je propustio
rok podnese molbu za povrat u prijašnje stanje i ako istovremeno s molbom preda
i žalbu ili prigovor protiv prekršajnog naloga.

(2)
Nakon proteka jednog mjeseca od dana propuštanja ne može se tražiti povrat u
prijašnje stanje.

OdluČivanje
o molbi za povrat u prijaŠnje stanje

Članak
126.

(1)
O molbi za povrat u prijašnje stanje odlučuje sud ili uprav­no tijelo koje vodi
prekršajni postupak, koje je donijelo rješenje koje se pobija žalbom, te sud
ili drugo tijelo koje je donijelo prekršajni nalog protiv kojega je podnesen
prigovor.

(2)
Protiv rješenja kojim se dopušta povrat u prijašnje stanje nije dopuštena
žalba. Protiv rješenja kojim se povrat u prijašnje stanje ne dopušta može se
podnijeti žalba Visokom prekršajnom sudu.

(3) Kada dopusti povrat
u prijašnje stanje zbog propuštanja roka za izjavu prigovora sud ili drugo
tijelo koje je izdalo prekršajni nalog istovremeno će odlučiti i o prigovoru
ako je za to nadležno. U protivnom dostavit će predmet zajedno s prigovorom
nadležnom sudu ili upravnom tijelu koje vodi prekršajni postupak na rješavanje.

(4) Kada dopusti povrat
u prijašnje stanje zbog propuštanja roka za izjavu žalbe na rješenje o
prekršaju, sud ili upravno tijelo koje vodi prekršajni postupak dostavit će
predmet zajedno sa žalbom Visokom prekršajnom sudu na rješavanje.

(5) Kad je podnesena
žalba protiv rješenja kojim se ne dopušta povrat u prijašnje stanje, sud je
dužan tu žalbu, zajedno sa žalbom protiv rješenja o prekršaju ili protiv
rješenja o primjeni zaštitne mjere ili odgojne mjere ili o oduzimanju imovinske
koristi, i sa svim spisima, dostaviti Visokom prekršajnom sudu na rješavanje.

(6) Kada je podnesena
žalba protiv rješenja kojim se u prekršajnom postupku pred upravnim tijelom ne
dopušta povrat u prijašnje stanje, upravno tijelo koje vodi prekršajni postupak
dostavit će žalbu zajedno sa žalbom protiv rješenja o prekršaju i sa svim
spisima Visokom prekršajnom sudu na rješavanje.

(7) Kada Visoki
prekršajni sud odlučuje o žalbi na rješenje kojim povrat u prijašnje stanje
nije dopušten i žalbu uvaži, ukinut će pobijano rješenje i predmet vratiti na
rješavanje sudu ili upravnom tijelu koje vodi prekršajni postupak nadležnom za
rješavanje po prigovoru, a ako je sam nadležan odlučivati o podnesenoj žalbi
ili prigovoru iz članka 169. stavka 2. ovoga Zakona, istovremeno će odlučiti i
o toj žalbi, odnosno prigovoru.

Nesuspenzivnost
zahtjeva za povrat u prijaŠnje stanje

Članak
127.

Zahtjev
za povrat u prijašnje stanje u pravilu ne zadržava izvršenje rješenja o
prekršaju, odnosno rješenje o primjeni zaštitne mjere ili odgojne mjere ili o
oduzimanju imovinske koristi, te izdanog prekršajnog naloga, ali sud i upravno
tijelo koje vodi prekršajni postupak, odnosno izdavatelj prekršajnog naloga
nadležan za rješavanje zahtjeva može odlučiti da se s izvršenjem zastane do
donošenja odluke o zahtjevu.

XVI.
Mjere za osiguranje provedbe postupka i izvrŠenja kazni za prekrŠaje

1.
Zajedničke odredbe

Svrha
mjera i ograniČenja njihove primjene

Članak 128.

(1) U postupku za
prekršaje mogu se radi osiguranja nazoč­nosti okrivljenika, drugih osoba,
sprječavanja prekršaja i radi osiguranja izvršenja odluka poduzeti samo mjere
predviđene ovim Zakonom.

(2) Mjere iz stavka 1.
ovoga članka poduzimaju se tako da će se uvijek primijeniti blaža mjera ako se
njome može postići ista svrha, te ako su razmjerne težini prekršaja i kazni
koja se u određenom slučaju može očekivati.

(3) Sud ili upravno
tijelo koje vodi prekršajni postupak po službenoj će dužnosti ukinuti mjeru iz
stavka 1. ovoga članka ili je zamijeniti blažom ako su prestali zakonski uvjeti
za njezinu primjenu ili su nastupili uvjeti da se ista svrha može postići
blažom mjerom.

(4) Pri određivanju
mjera, tijelo postupka vodit će se raz­mjernošću u odnosu na težinu prekršaja
izraženu kroz za­pri­jećenu kaznu, te u odnosu na odluku koja se može očekivati
u konkretnom slučaju.

2.
Poziv

Svrha
poziva i njegov sadrŽaj

Članak 129.

(1) Nazočnost
okrivljenika i drugih osoba u postupku za prekršaje osigurava se njihovim
pozivanjem. Poziv im upućuje sud odnosno upravno tijelo koje vodi prekršajni
postupak ili poduzima radnje u postupku.

(2) Pozivanje se obavlja
dostavom zatvorenoga pisanog poziva. Poziv suda, odnosno poziv upravnog tijela
sadrži naziv prekršajnog suda, odnosno upravnog tijela koje poziva, vrijeme
kada se pozvani mora javiti, predmet zbog kojeg se poziva i u kojem svojstvu
(kao okrivljenik, svjedok, vještak,...), te službeni pečat i potpis suca,
odnosno voditelja prekršajnog postupka pred upravnim tijelom.

(3) Okrivljenik, odnosno
druga osoba koja se poziva, upozorit će se u pozivu da je dužna nakon primitka
prvog poziva izvijestiti sud ili upravno tijelo koje vodi prekršajni postupak o
promjeni adrese te da se za skrivljeni propust te obavijesti može kazniti
novčanom kaznom do 5.000,00 kuna. Protiv rješenja o kažnjavanju dopuštena je
posebna žalba.

Poziv
okrivljeniku

Članak
130.

(1)
Osim sadržaja iz članka 129. stavka 2. i 3. ovoga Zakona poziv okrivljeniku
sadrži obavijest o prekršaju za koji ga se tereti, upozorenje da mora osobno
pristupiti, te upozorenje da će se u slučaju nedolaska izdati dovedbeni nalog
ili da će se, ako za raspravu pred prekršajnim sudom nazočnost okrivljenika
nije potrebna, odluka donijeti i bez njegove nazočnosti.

(2)
U prekršajnom postupku sud ili upravno tijelo koje vodi prekršajni postupak
može, ako je to prema stanju predmeta primjereno, u pozivu navesti da
okrivljenik može ili doći osobno ili svoju obranu izložiti u pisanom podnesku.
Ako u tom slučaju okrivljenik ne dođe i ne iznese svoju obranu u pisanom
podnesku, smatrat će se da ne želi dati iskaz i da se brani šutnjom.
Okrivljenik kojemu je dana mogućnost da svoju obranu izloži u pisanom podnesku
može se u kasnijem tijeku postupka pozvati da dođe osobno.

(3) Kad se okrivljenik
prvi put poziva, dostavit će mu se zahtjev za pokretanje prekršajnog postupka,
poučit će se u pozivu o pravu da uzme branitelja te da branitelj može biti
nazočan njegovu ispitivanju.

Poziv
svjedocima, vjeŠtacima i drugim osobama

Članak 131.

(1) U pozivu svjedocima
i vještacima i drugim osobama različitim od okrivljenika naznačit će se u kojem
se svojstvu pozivaju i upozorit će ih se da će se u slučaju nedolaska prisilno
dovesti te da će snositi troškove odgode njihovog ispitivanja kao i troškove
dovođenja.

(2) Poziv pripadnicima
policije, vojnim osobama i pripadnicima pravosudne policije može se dostaviti i
putem njihovog zapovjedništva. Ako se oni neopravdano ne odazovu pozivu, o tome
će se obavijestiti zapovjedništvo, a mogu se i kazniti i dovesti u skladu s
odredbama ovoga Zakona.

(3) Ako se oštećenik
poziva kao svjedok, to će se u pozivu posebno naznačiti uz upozorenje na posljedice
njegova neopravdanog izostanka.

(4) Svjedok i vještak
koji se bez opravdanja ne odazovu pozivu ili raspravu napuste bez odobrenja
prekršajnog suda ili upravnog tijela koje vodi prekršajni postupak mogu se
kazniti novčanom kaznom do 5.000,00 kuna. Protiv rješenja o kažnjavanju
dopuštena je posebna žalba.

3.
Dovođenje

Svrha
dovoĐenja i njegovo izvrŠenje

Članak 132.

(1) Ako se uredno
pozvana osoba ne odazove pozivu i svoj nedolazak ne opravda, a njezina je
nazočnost u postupku prijeko potrebna, sud ili upravno tijelo koje vodi
prekršajni postupak može izdati dovedbeni nalog. Dovedbeni nalog može se izdati
i ako se nije mogla obaviti uredna dostava poziva, a iz okolnosti očito
proizlazi da osoba koja se poziva izbjegava primiti poziv. Nalog se može izdati
samo ako je pozvana osoba bila upozorena da može biti dovedena, osim ako se
poziv nije mogao uručiti zbog izbjegavanja pozvane osobe da ga primi. U slučaju
kada je pravna osoba okriv­ljenik, odredbe ovoga članka odnosit će se na njenog
predstavnika.

(2) Dovedbeni nalog
izdaje se u pisanom obliku i sadrži ime i prezime osobe koju treba dovesti,
JMBG, ime oca i druge poznate podatke, razlog zbog kojeg se nalaže dovođenje,
službeni pečat i potpis suca koji izdaje nalog, odnosno potpis voditelja
prekršajnog postupka pred upravnim tijelom.

(3) Dovedbeni nalog
izvršava policija. Ona predaje nalog okriv­ljeniku ili pozvanoj osobi i poziva
ga da pođe s njom. Ako ona to odbije, dovest će ju prisilno. Policija će bez
odgode izvijestiti tijelo koje je izdalo dovedbeni nalog o razlozima zbog kojih
taj nalog nije bilo moguće izvršiti.

(4)
Ako je tijelu prekršajnog postupka poznato da je osoba protiv koje se prema
ovom Zakonu može donijeti nalog o dovođenju vojna osoba, vojni službenik ili
vojni namještenik, do­ved­beni nalog izvršava vojna policija.

4.
Potraga, tjeralica i objava

Potraga

Članak
133.

Sud
ili upravno tijelo koje vodi prekršajni postupak može naložiti policiji da
okrivljenika ili svjedoka kojima se ne zna prebivalište ili boravište potraže i
da tijelo postupka obavijeste o njihovoj adresi.

Tjeralica

Članak
134.

(1)
Tijelo pred kojim se vodi prekršajni postupak naložit će policiji raspisivanje
tjeralice za okrivljenikom protiv kojega se vodi prekršajni postupak za
prekršaje za koje se može izreći kazna zatvora od 60 dana ako postoji nalog za
njegovo dovođenje ili ako postoje razlozi za njegovo zadržavanje.

(2)
Tjeralica će se naložiti u slučaju bijega okrivljenika radi izbjegavanja
izvršenja kazne zatvora, odnosno bijega iz kaznene ustanove u kojoj se kazna
izvršava.

Objava

Članak
135.

Sud
ili upravno tijelo koje vodi prekršajni postupak naložit će policiji izdavanje
objave radi pronalaženja predmeta od važnosti za vođenje postupka ili
prikupljanja podataka o njima. Policija će pronađene predmete i prikupljene
podatke bez odlaganja dostaviti sudu ili upravnom tijelu koje vodi prekršajni
postupak koje je naložilo izdavanje objave, sukladno nalogu.

Opoziv
potrage, tjeralice i objave

Članak 136.

Sud ili upravno tijelo
koje vodi prekršajni postupak koje je naložilo potragu, te izdavanje tjeralice
i objave povući će nalog odmah kada se tražena osoba ili predmet pronađu, kada
se prikupe traženi podaci, kada nastupi zastara progona ili izvršenja kazne,
ili kada nastupe druge okolnosti zbog kojih potraga, tjeralica ili objava nisu
više potrebni.

5.
Mjere opreza

Vrste
mjera opreza

Članak 137.

Mjere opreza jesu:

1. nalog okrivljeniku da
obeća da će na poziv doći pred sud ili upravno tijelo koje vodi prekršajni
postupak i da neće izbjegavati dostavu poziva i da neće mijenjati boravište
(adresu) a da to ne prijavi,

2. privremeno oduzimanje
putovnice, osobne iskaznice, vozačke dozvole ili druge isprave za utvrđivanje
osobne istovjetnosti i prelazak državne granice,

3. zabrana okrivljeniku
da posjećuje određena mjesta,

4. privremeno
ograničenje ili zabrana djelatnosti ili zabrana okrivljeniku da poduzima
pojedine radnje.

OdreĐivanje
mjera opreza

Članak 138.

(1) Mjere opreza
određuje rješenjem sud.

(2) U prekršajnom
postupku pred upravnim tijelom mjere opreza određuje tijelo koje vodi
prekršajni postupak.

(3) Mjere opreza mogu
trajati do pravomoćnosti rješenja o prekršaju. Mjere opreza koje odredi tijelo
prekršajnog postupka pred upravnim tijelom može trajati najdulje tri mjeseca,
ali sud na obrazloženi prijedlog upravnog tijela koje vodi prekršajni postupak
može trajanje tih mjera produljiti do pravomoćnosti rješenja o prekršaju.

(4) Mjere opreza može
naložiti i policija, ali ako ovim Zakonom nije drukčije propisano, samo do tri
dana. Nakon isteka toga roka policija može od prekršajnog suda zatražiti
njihovo produljenje ako je postavljen zahtjev za pokretanje prekršajnog
postupka.

(5) Protiv rješenja o
određivanju mjera opreza okrivljenik ima pravo žalbe u roku od tri dana. Žalba
ne zadržava izvršenje.

Privremeno
ograniČenje i zabrana djelatnosti, odnosno zabrana okrivljeniku da poduzima
pojedine radnje

Članak 139.

(1) Inspekcijska i druga
upravna tijela mogu privremeno ograničiti ili privremeno zabraniti obavljanje
određene djelatnosti u slučaju osnovane sumnje da je počinjen prekršaj ako je
to neophodno radi sprječavanja ili otklanjanja neposredne opasnosti po život
ili zdravlje građana ili radi zaštite imovine većeg opsega, ili ako postoji
opasnost od višestrukog ponavljanja ili kontinuiranog činjenja prekršaja.

(2) Upravna tijela
privremeno ograničenje i zabranu djelatnosti određuju obrazloženom naredbom
najdulje na 8 dana. Protiv takve naredbe može se u roku od tri dana podnijeti
žalba nadležnom prekršajnom tijelu.

(3) U slučaju kada su
privremeno ograničili ili zabranili određene djelatnosti, upravna tijela u roku
od tri dana uz zahtjev za pokretanje prekršajnog postupka, o ograničenju ili
zabrani djelatnosti obavještavaju nadležno tijelo prekršajnog postupka.
Nadležni sud ili upravno tijelo koje vodi prekršajni postupak može rješenjem
odrediti ili produljiti privremeno ograničenje ili zabranu djelatnosti do
okončanja postupka, s tim da sud ili upravno tijelo koje vodi prekršajni
postupak mora svoju odluku preispitati svaka tri mjeseca, te o njezinom
produljenju donijeti posebno rješenje.

(4) Sud i upravno tijelo
koje vodi prekršajni postupak može odrediti privremeno ograničenje ili zabranu
neke djelatnosti tijekom prekršajnog postupka prema uvjetima predviđenim ovim
člankom.

(5) U slučaju da nakon
isteka roka iz stavka 3. ovoga članka osoba kojoj je privremeno ograničena ili
zabranjena djelatnost i dalje čini prekršaje takvom ili drugom djelatnošću, ili
na drugi način ne poštuje zabranu, ponovo će se postupiti prema odredbama ovoga
članka ili će se odrediti druga mjera.

(6) Protiv rješenja suda
ili upravnog tijela koje vodi prekršajni postupak o ograničenju ili zabrani
djelatnost dopuštena je posebna žalba koja ne zadržava izvršenje.

Postupanje
za sluČaj nepoŠtivanja naloŽenih mjera opreza

Članak
140.

(1)
Osobu koja postupa protivno određenim mjerama opreza sud ili upravno tijelo
koje vodi prekršajni postupak može kazniti novčanom kaznom do 10.000,00 kuna.
Na to će se osoba upozoriti u rješenju kojim se mjere opreza određuju. Ako i
nakon izrečene kazne nastavi s postupanjem protivno zabrani, kaznit će se
ponovno.

(2)
Okrivljenik koji odbije obećati da će na poziv doći pred sud ili upravno tijelo
koje vodi prekršajni postupak, odnosno da neće izbjegavati dostavu poziva ili
da neće mijenjati boravište bez prethodne obavijesti sudu ili upravnom tijelu
koje vodi prekršajni postupak, neće se zbog toga kazniti, ali sud ili upravno
tijelo koje vodi prekršajni postupak mu može izdati poseban nalog da se odazove
pozivu, da ne napušta boravište bez obavijesti o tome sudu ili upravnom tijelu
koje vodi prekršajni postupak, odnosno da ne izbjegava primitak poziva. Ako
okrivljenik postupi protivno tome nalogu, može se novčano kazniti do 10.000,00
kuna.

(3)
Kazna se izriče rješenjem, na koje je dopuštena posebna žalba.

6.
Jamstvo

Uvjeti
za odreĐivanje jamstva i njegov sadrŽaj

Članak 141.

(1) Okrivljenik protiv
kojeg treba odrediti zadržavanje ili je ono već određeno može se ostaviti na
slobodi ili pustiti na slobodu, ako on ili tko drugi za njega da jamstvo da do
kraja postupka odnosno izvršenja rješenja o prekršaju neće pobjeći, a sam
okrivljenik obeća da će na poziv doći pred sud ili upravno tijelo koje vodi
prekršajni postupak, da neće izbjegavati primitak poziva i da neće mijenjati
boravište, a da o tome ne obavijesti tijelo pred kojim se vodi postupak.

(2) Jamstvo se sastoji u
polaganju gotovog novca, a iznimno i vrijednosnih papira, dragocjenosti i
drugih vrijednosti. Određuje ga sud pisanim i obrazloženim rješenjem. Ako sud
odredi zadržavanje i odbije jamstvo, u rješenju će posebno obrazložiti razloge
zbog kojih nije primijenio blažu mjeru.

(3) U prekršajnom
postupku pred upravnim tijelom jamstvo određuje tijelo koje vodi postupak. Ako
okrivljenik ne pristane dati jamstvo ili postupi protivno rješenju o jamstvu,
upravno tijelo koje vodi prekršajni postupak može zatražiti od suda da odluči o
zadržavanju okrivljenika, te naložiti policiji da okrivljenika dovede pred sud
radi donošenja potrebne odluke.

(4) Iznimno, jamstvo može
odrediti i policija u onim slučajevima kad ima ovlast zadržati okrivljenika.
Policija može odrediti jamstvo i u drugim slučajevima, ali je dužna
okrivljenika na njegov zahtjev dovesti pred sud radi odlučivanja o jamstvu. Na
to pravo policija će upozoriti okrivljenika i upozorenje unijeti u zapisnik
odnosno rješenje o jamstvu.

(5) Ako okrivljenik ili
osoba koja je to obećala učiniti za okriv­ljenika ne položi jamstvo, neće se
kazniti, ali će sud o toj činjenici voditi računa prilikom odlučivanja o zadržavanju.

(6) Rješenje o
određivanju jamstva na temelju odredbe članka 142. stavka 3. ovoga Zakona može
se pobijati posebnom žalbom.

Visina
jamstva

Članak
142.

(1)
Jamstvo se određuje do visine najviše novčane kazne koja se može izreći za
prekršaj za koji se vodi postupak. Ako se postupak vodi za više prekršaja istog
okrivljenika, jamstvo će se odrediti do visine kazne koja se može izreći za
prekršaje u stjecaju.

(2)
Ako je za jedan ili više prekršaja propisana mogućnost izricanja zaštitnih
mjera, jamstvo se može odrediti u iznosu dvostruke najviše propisane novčane
kazne.

(3)
Ako je za jedan ili više prekršaja propisana mogućnost izricanja zaštitnih
mjera oduzimanja predmeta veće vrijednosti odnosno vrijednosti koja znatno
premašuje najviši iznos propisane novčane kazne, ili ako su prekršajem
prouzročeni nerazmjerno visoki troškovi postupka u odnosu na najviši iznos
propisane novčane kazne, jamstvo se može zatražiti u iznosu vrijednosti
oduzetih predmeta odnosno visine prouzročenih troškova postupka.

(4)
Iznos jamstva može se u slučajevima kada je prekršajem počinjena šteta, ako
postoji bojazan da će okrivljenik odlaskom iz Republike Hrvatske ili na drugi
način izbjeći njezinu naplatu, uvećati za procijenjenu visinu štete. Ako je
oštećenik podnio imovinskopravni zahtjev, a prekršajno tijelo odlučilo o njemu
ne raspravljati, iznos jamstva stavlja se na polog radi osiguranja
imovinskopravnog zahtjeva. Ako oštećenik u roku od mjesec dana ne pokrene
parnicu ili drugi odgovarajući postupak radi ostvarenja imovinskopravnog
zahtjeva, polog se vraća okrivljeniku ili drugoj osobi koja je dala jamstvo.

Jamstvo
za sluČaj odlaska u inozemstvo

Članak
143.

Ako
je prekršaj počinila osoba koja nema boravište u Republici Hrvatskoj i želi je
napustiti prije pravomoćnosti rješenja o prekršaju, jamstvo se na njezin
prijedlog može odrediti neovisno o postojanju uvjeta iz članka 141. stavka 1.
ovoga Zakona, a visina jamstva određuje se sukladno članku 142. ovoga Zakona, s
time da se uveća za iznos potreban za osiguranje naknade štete oštećeniku.

Postupanje
s jamstvom

Članak 144.

(1) Ako se ne pokrene
postupak ili se postupak obustavi, jamstvo se vraća okrivljeniku ili osobi koju
je on odredio, odnosno drugoj osobi koja je dala jamstvo. Na isti način
postupit će se i kada je prestala potreba za jamstvom.

(2) Ako okrivljenik ne
postupi po obećanju koje je dao prilikom određivanja jamstva ili u slučaju iz
članka 129. ovoga Zakona ne plati novčanu kaznu ili ne nastupi na izvršenje
kazne zatvora ili zaštitne mjere ili ne naknadi štetu oštećeniku, sud će
rješenjem utvrditi da novac ili druge vrijednosti dane kao jamstvo prihod su
državnog proračuna nakon podmirenja troškova postupka, izrečene kazne i naknade
štete oštećeniku.

7.
Uhićenje

Razlozi
uhiĆenja i postupanje s uhiĆenikom

Članak
145.

(1)
Policija može uhititi osobu zatečenu u činjenju prekršaja za koju postoje
razlozi za zadržavanje te je bez odgode dovesti sucu.

(2) Policija može
uhititi osobu protiv koje izvršavaju dovedbeni nalog.

(3) Iznimno, policija
može zadržati osobu iz stavka 1. ovoga članka najdulje 12 sati ako je to
potrebno radi utvrđivanja istovjetnosti, ako ta osoba nema prebivalište ili
boravište na području gdje je prekršaj počinjen, a postoji osnovana sumnja da
će pokušati bijeg te ako ta osoba, unatoč upozorenju, nastavi činjenjem
prekršaja ili ga pokuša ponoviti ili postoji opravdana bojazan da će nastaviti
s činjenjem prekršaja. Do isteka toga roka moraju tu osobu predati sucu.

(4) Rokovi iz stavka 1.
i 2. ovoga članka mogu se prekoračiti samo zbog nepredvidivih i neotklonjivih
razloga, koji se posebno pisano obrazlažu.

8.
Zadržavanje

Razlozi
i trajanje zadrŽavanja

Članak 146.

(1) Sud može sam ili na
prijedlog podnositelja zahtjeva za pokretanje prekršajnog postupka za prekršaje
propisane zakonom pisanim i obrazloženim rješenjem zadržati osobu za koju
postoji osnovana sumnja da je počinila prekršaj:

1. čiju istovjetnost ne
može utvrditi ili ako okrivljenik nema stalnog boravišta u Republici Hrvatskoj
ili ako postoje druge okolnosti koje opravdavaju bojazan da će pobjeći i time
izbjeći odgovornost,

2. ako postoji osnovana
bojazan da će uništiti, sakriti, izmijeniti ili krivotvoriti dokaze ili tragove
važne za prekršajni postupak ili da će utje­cajem na svjedoke, sudionike ili
prikrivače ometati provo­đenje prekršajnog postupka,

3. ako je zatečena pri
počinjenju prekršaja protiv javnog reda i mira ili je u pitanju prekršaj koji
se odnosi na nasilje u obitelji za koje se može izreći kazna zatvora ili
novčana kazna od 2.000,00 kuna ili veća, a postoji osnovana bojazan da će
nastaviti s činjenjem prekršaja.

(2) Zadržavanje prema
stavku 1. ovoga članka može trajati do prestanka razloga zbog kojih je
određeno, ali najdulje osam dana, a prema maloljetniku najdulje 24 sata, a
računa se od trenutka lišenja slobode. Okrivljenik se mora ispitati u roku od
24 sata, a prekršajni postupak započeti prvoga narednoga radnog dana nakon dana
kada je okrivljenik ispitan.

(3) Zadržavanje u
prekršajnom postupku može se odrediti ili produljiti i nakon donošenja odluke
kojom je izrečena kazna zatvora zbog prekršaja protiv javnog reda i mira ili
nasilja u obitelji, ako se s obzirom na okolnosti može očekivati da će
okrivljenik nastaviti s činjenjem prekršaja. Tako određeno zadržavanje traje do
stupanja okrivljenika na izdržavanje kazne zatvora, a najdulje 15 dana i
uračunava se u kaznu.

(4) Rješenje o
zadržavanju odmah se predaje okrivljeniku. Na to rješenje okrivljenik i njegov
branitelj mogu se žaliti u roku od 48 sati vijeću prekršajnog suda, koje će o
žalbi odlučiti bez odgode. Žalba nema odgodne moći. Zadržanoj će se osobi bez
odgode dopustiti da o zadržavanju obavijesti rođaka ili koju osobu od
povjerenja odnosno branitelja, ako branitelj nije bio nazočan pri njezinu
ispitivanju. Ako je zadržan maloljetnik ili osoba u pijanom stanju, sudac će,
ako je to moguće, bez odgode izvijestiti članove njegove obitelji ili za
maloljetnika druge osobe koje o njemu skrbe.

ZadrŽavanje
osobe pod utjecajem opojnih sredstava

Članak
147.

(1)
Osoba pod utjecajem opojnih sredstava zatečena u činjenju prekršaja može se
nalogom suca ili policije zadržati do otrežnjenja odnosno najdulje do 12 sati
ako postoji bojazan da će u takvom stanju nastaviti s činjenjem prekršaja.

(2)
Nalog iz stavka 1. ovoga članka predaje se zadržanoj osobi čim to bude moguće s
obzirom na njezino stanje. Protiv naloga iz stavka 1. ovoga članka može se u
roku od 3 dana podnijeti pritužba Visokom prekršajnom sudu. Ako utvrdi da je
pritužba osnovana, Visoki će prekršajni sud to utvrditi posebnim rješenjem, te
uputiti zadržanu osobu da eventualnu naknadu štete ostvaruje u parnici.

ZadrŽavanje
u prekrŠajnom postupku pred upravnim tijelom

Članak
148.

Upravno
tijelo koje vodi prekršajni postupak ne može odrediti zadržavanje, ali
obrazloženim zahtjevom može od suda zatražiti da odredi, produlji ili ukine
zadržavanje, te može naložiti policiji da okrivljenika dovedu pred sud radi
donošenja odluke o zadržavanju.

9.
Upućivanje

UpuĆivanje
u psihijatrijsku ustanovu

Članak
149.

(1)
Ako postoji osnovana sumnja da je okrivljenik počinio prekršaj u stanju
neubrojivosti ili u stanju u kojem uslijed svoje duševne smetnje ozbiljno i
izravno ugrožava vlastiti život ili zdravlje ili sigurnost, odnosno život ili
zdravlje ili sigurnost drugih osoba, prekršajni sud će ga rješenjem uputiti u
psihijatrijsku ustanovu radi provođenja postupka za prisilno zadržavanje i
prisilni smještaj.

(2)
Prekršajni sud utvrdit će postojanje pretpostavaka za upućivanje okrivljenika u
psihijatrijsku ustanovu iz stavka 1. ovoga članka na temelju mišljenja
liječnika vještaka.

XVII.
TROŠKOVI POSTUPKA

SadrŽaj
troŠkova postupka

Članak
150.

(1)
Troškovi postupka su izdaci učinjeni od njegovog započinjanja, pa i prije
započinjanja postupka, sve do njegova završetka. Oni obuhvaćaju:

1. troškove za svjedoke,
vještake, tumače i troškove očevida, uključivši i vještačenje provedeno prije
započinjanja postupka,

2. izdatke za dovođenje
okrivljenika i drugih osoba,

3. podvozne i druge
troškove suca te drugih službenih osoba,

4. nagradu i nužne
izdatke branitelja, nužne izdatke ošteće­nika, njegova zakonskog zastupnika i
opunomoćenika,

5. troškove prijevoza i
čuvanja privremeno oduzetih predmeta,

6. ostale troškove
predviđene ovim Zakonom, te

7. dio općih troškova
suda i upravnog tijela koje vodi prekr­šajni postupak u paušalnom iznosu koji
se određuje prema posebnim propisima, ovisno o složenosti i trajanju postupka,
te imovnom stanju osobe obvezne da plati tu svotu. Propise o troškovima
prekršajnog postupka donosi ministar nadležan za poslove pravosuđa.

(2) Troškovi prevođenja
na jezike manjina u Republici Hrvat­skoj koji nastanu primjenom odredbi zakona
kojima se određuje pravo nacionalnih manjina na uporabu svog jezika u postupku
neće se naplaćivati od osoba koje su prema ovom Zakonu dužne nadoknaditi
troškove postupka već iz državnog proračuna.

(3) Ministar nadležan za
poslove pravosuđa donijet će propise o troškovima postupka, a do njihova će se
donošenja primijeniti podzakonski propisi koji se odnose na troškove kaznenog
postupka koji su na snazi u trenutku stupanja na snagu ovoga Zakona.

Teret
troŠkova postupka

Članak 151.

(1) Troškove postupka
snosi okrivljenik koji je proglašen krivim ili mu je izrečena mjera upozorenja
ili zaštitna mjera, ako zakonom nije drukčije određeno. Sud ili upravno tijelo
koje vodi prekršajni postupak može osloboditi okrivljenika dužnosti naknade
troškova postupka, u cijelosti ili djelomično, ako smatra da ih okriv­ljenik ne
može naknaditi bez štete za nužno uzdržavanje sebe ili osoba koje je on dužan
uzdržavati.

(2) Ako je postupak,
koji je pokrenut po službenoj dužnosti ili na prijedlog državnog odvjetnika,
prijave upravnog tijela, odnosno pravne osobe s javnim ovlastima obustavljen,
troškovi postupka padaju na teret proračunskih sredstava suda ili upravnog
tijela, a ako su naplaćeni, vratit će se.

(3) Ako je postupak
obustavljen zbog lažnog zahtjeva za pokretanje prekršajnog postupka, troškove
snosi takav podnositelj koji je dužan naknaditi i nužne troškove okrivljenika,
njegova zakonskog zastupnika i opunomoćenika.

(4) Bez obzira na ishod
postupka, okrivljenik, oštećenik, branitelj, zakonski zastupnik predstavnik
pravne osobe, opunomoće­nik, svjedok, vještak ili tumač snose troškove svoga
dovođenja, odgode rasprave ili druge radnje u postupku i druge troškove koje su
uzrokovali svojom krivnjom.

(5) Neće se zahtijevati
naknada troškova žalbenog postupka ako je žalitelj makar i djelomično uspio sa
žalbom.

(6) Odredbe Zakona o
kaznenom postupku o troškovima postupka na odgovarajući način se primjenjuju i
na troškove prekr­šajnog postupka, ako ovim Zakonom nije drukčije određeno.

OdluČivanje
o troŠkovima

Članak
152.

(1)
U odluci o prekršaju određuje se tko snosi troškove postupka, njihov iznos i
kome se i u kojem roku moraju isplatiti. Ako sud ili tijelo koje vodi
prekršajni postupak propusti riješiti pitanje troška u odluci o prekršaju,
dijelom ili u cijelosti, učinit će to posebnim rješenjem, na koje je dopuštena
posebna žalba, osim ako protiv odluke o prekršaju zbog toga već nije podnesena
žalba.

(2)
U rješenju kojim je izrečena kazna suizvršiteljima ili sudionicima odredit će
se koliki će dio troškova podmiriti svaki od njih. Plaćanje dijela općih
troškova upravnog tijela izazvanih vođenjem postupka odredit će se za svakog
okrivljenika posebno.

(3)
Ako nedostaju podaci o visini troškova u odluci o prekr­šaju navest će se da će
se o troškovima odlučiti posebnim rješenjem.

(4)
Posebnim rješenjem može se odlučiti i o troškovima koje trebaju podmiriti osobe
navedene u odredbi članka 151. stavka 3. i 4. ovoga Zakona.

(5)
Protiv odluke o troškovima iz stavka 3. i 4. ovoga članka dopuštena je posebna
žalba koja odgađa njezino izvršenje.

Posebne
odredbe o troŠkovima sudionika u postupku

Članak
153.

Svjedok,
vještak, tumač ili druga osoba koja smatra da ima pravo na naknadu troškova
odnosno nagradu dužna je svoj zahtjev dostaviti do odluke o prekršaju. U
protivnom gubi na to pravo. Sud ili voditelj prekršajnog postupka pred upravnim
tijelom na to će upozoriti svjedoka, vještaka i tumača.

XVIII.
IZVIDI UPRAVNIH TIJELA I POLICIJE

OpĆi
uvjeti za poduzimanje izvidnih radnji

Članak 154.

(1) Upravna tijela mogu
samostalno poduzeti izvidne radnje ako postoje osnove sumnje da je počinjen
prekršaj. Cilj izvidnih radnji je da se utvrdi postojanje prekršaja, da se
pronađe počinitelj, te otkriju predmeti, tragovi i drugi dokazi koji mogu poslužiti
pri utvrđivanju činjenica u postupku. Druge radnje upravnih tijela, koje nisu
poduzete u tom cilju, imaju značenje pregleda. Ako upravna tijela prilikom
obavljanja inspekcijskog nadzora ili pregleda iz svoje nadležnosti utvrde
postojanje osnova sumnje da je počinjen prekršaj, prijeći će na obavljanje
izvida prema ovom Zakonu. U slučaju da je zapisnik o inspekcijskom nadzoru
sastavljen na način i pod uvjetima kako to ovaj Zakon predviđa za zapisnik o
očevidu, takav se zapisnik može koristiti kao dokaz u prekršajnom postupku.

(2) Prije poduzimanja
izvidnih radnji upravna će tijela ocijeniti neophodnost izvidnih radnji i
opasnost od odgode, a razloge za ocjenu unijeti u zapisnik.

(3) Ovlasti upravnih
tijela u poduzimanju izvidnih radnji određenih drugim propisima ne mogu biti
suprotne odredbama ovoga Zakona, a na rezultatima takvih radnji ne može se
utemeljiti odluka u prekršajnom postupku.

(4) Prilikom obavljanja
pojedinih izvidnih radnji upravna tijela mogu zatražiti pomoć policije.

Pojedine
izvidne radnje

Članak 155.

(1) Radi ispunjenja
zadatka iz članka 154. ovoga Zakona uprav­na tijela mogu: pribaviti obavijesti
od građana, pregledati poslovne prostorije i druge javne objekte, privremeno
ograničiti kretanje na određenom području, pregledati osobe, vozila i prtljagu
sukladno posebnim propisima, pregledati poslovne knjige, isprave i drugu
dokumentaciju, te poduzeti druge mjere i radnje važne za otkrivanje prekršaja,
njihovih počinitelja i kasnije uspješno vođenje postupka. O poduzetim radnjama
sastavlja se zapisnik.

(2) Pod uvjetima
predviđenim ovim Zakonom upravna tijela mogu i prije započinjanja prekršajnog
postupka obaviti očevid, pretragu, privremeno oduzimanje predmeta, odrediti
vještačenje, privremeno zabraniti ili ograničiti djelatnost, te ispitati osobe
u svojstvu okrivljenika i svjedoka.

Izvidne
radnje kojima se ograniČavaju temeljna prava graĐana

Članak
156.

(1)
Izvidne radnje kojima se ograničavaju temeljna prava građana na osobnost te
nepovredivost stana mogu se obaviti samo prema nalogu suda ili ih može obaviti
policija po općim propisima.

(2)
Ako inspekcijska i druga upravna tijela pri obavljanju nadzora ili pregleda iz
svoje nadležnosti nađu da bi se dokazi važni za postupak mogli otkriti ili
pribaviti pretragom osobe, prijevoznog sredstva ili prtljage, zatražit će od
suca da izda nalog za pretragu, a iznimno, ako postoji opasnost od odgode,
zatražit će od policije da poduzmu odgovarajuću pretragu prema odredbama ovoga
Zakona. Policija neće udovoljiti traženju ako smatra da nisu ispunjeni uvjeti
predviđeni zakonom za obavljanje pretrage.

Izvidne
radnje policije

Članak
157.

(1)
Policija poduzima sve potrebne mjere radi utvrđivanja istovjetnosti osobe
protiv koje postoje osnove sumnje da je počinila prekršaj. One u tom cilju mogu
građane fotografirati, uzimati im otiske prstiju i podvrgavati prepoznavanju,
snimati i fotografirati vozila i mjeriti njihovu brzinu, te poduzimati druge
mjere sukladno općim propisima.

(2)
Kad postoji osnovana sumnja da je prekršaj počinila maloljetna osoba, u
izvidnim radnjama policije postupaju specijalizirani policijski službenici za
mladež.

Ispitivanje
osumnjiČenika i svjedoka

Članak
158.

(1)
Ako policija ili upravna tijela ispituju osobu kao osumnjičenika, prethodno su
dužni upoznati je, na jeziku koji razumije, s razlozima sumnje protiv nje,
upozoriti je na to da nije dužna odgovarati na pitanje te da ima pravo na
branitelja. Ako ne postupe u skladu s ovom odredbom ili ako izjava
osumnjičenika o korištenju prava na branitelja nije ubilježena u zapisnik, na
iskazu te osobe ne može se temeljiti odluka u postupku pred prekršajnim sudom.

(2)
Policija ili upravna tijela mogu ispitati osobe u svojstvu svjedoka kada
postoji opasnost da kasnije zbog smrti, bolesti, odsutnosti ili drugog razloga
neće moći svjedočiti u postupku. Zapisnik o ispitivanju osoba u svojstvu
svjedoka pred policijom ili uprav­nim tijelima može poslužiti kao dokaz u
postupku ako je ispitivanje svjedoka obavljeno sukladno odredbama ovoga Zakona
o ispitivanju svjedoka.

(3)
U postupku će tijelo koje vodi postupak, neovisno o ispitivanju svjedoka prema
stavku 2. ovoga članka, pozvati svjedoka da dade svoj iskaz u postupku, kada
smatra da bi se time bolje razjasnio slučaj, ili kada to okrivljenik traži.

OČevid
i vjeŠtaČenja

Članak
159.

(1)
Policija i upravna tijela mogu i prije pokretanja prekr­šajnog postupka sama
obaviti očevid i odrediti potrebna vješta­čenja, ako postoji opasnost od
odgode. O svemu što je poduzeto sastavit će zapisnik koji će bez odgode
dostaviti državnom odvjetniku, odnosno nadležnom sudu ili tijelu koje vodi
prekršajni postupak.

(2)
Zapisnici o očevidu koji ujedno sadržavaju obavijesti građana pribavljene
prilikom očevida mogu se u prekršajnom postupku uporabiti:

1. ako su te osobe
umrle, duševno oboljele ili se ne mogu pronaći ili je njihov dolazak pred sud
ili tijelo koje vodi prekršajni postupak nemoguć ili znatno otežan zbog
starosti, bolesti ili drugih važnih uzroka,

2. ako te osobe bez
zakonskih razloga neće iskazivati pred sudom ili tijelom koje vodi prekršajni
postupak ili odstupe od svoje prijašnje izjave.

(3) Ako postoje osnove
sumnje da je počinjen prekršaj, policija i upravna tijela mogu odrediti
vještačenja koja uključuju tjelesni pregled okrivljenika, drugih osoba, te
uzimanje krvi i drugih liječničkih radnji. Tjelesni pregled osumnjičenika, te
uzimanje krvi i druge liječničke radnje koje se poduzimaju radi analize i
utvrđivanja važnih činjenica mogu se poduzeti bez pristanka osumnjičenika, ako
one ne znače opasnost po njegovo zdravlje. Tjelesni pregled drugih osoba može
se bez njihova pristanka poduzeti samo ako se mora utvrditi nalazi li se na
njihovu tijelu kakav trag ili posljedica prekršaja.

(4) Kad je potrebno da
se poduzme vještačenje alkoholiziranosti, mikrobiološke ispravnosti živežnih
namirnica i predmeta opće uporabe, tvari sumnjivih na opojne droge, tijelo koje
je odredilo vještačenje mora u nalogu o vještačenju vještacima naznačiti u
kojem pravcu i u kojem opsegu treba obaviti vještačenje, a isto tako će ih
upozoriti da su dužni pribaviti i osigurati uzorke za vještačenje u dovoljnom
broju i kakvoći.

XIX.
PREKRŠAJNI NALOG

Tijela
ovlaŠtena za izdavanje prekrŠajnog naloga

Članak 160.

Prekršajni nalog u
prekršajnom postupku prema uvjetima pred­viđenim ovim Zakonom mogu izdati:

1. sud,

2. upravno tijelo koje
vodi prekršajni postupak,

3. državni odvjetnik,

4. policija,

5. inspekcijske službe i
druga upravna tijela, za prekršaje koje su otkrili prilikom obavljanja
inspekcije, nadzora i pregleda iz svoje nadležnosti, kao i pravne osobe s javnim
ovlastima kada postupaju u okviru ovlasti koje su im dane.

PrekrŠajni
nalog drŽavnog odvjetnika u prekrŠajnom postupku

Članak 161.

(1) Državni odvjetnik
može na temelju prijave za prekršaj, koja se temelji na neposrednom opažanju
policije, inspekcijskih ili drugih tijela, ili vjerodostojnoj dokumentaciji
izdati prekršajni nalog kojim se počinitelju prekršaja izriče novčana kazna,
zaštitna mjera, ili obveza da naknadi štetu ili plati troškove postupka.

(2) Naknada štete može
se u prekršajnom nalogu odrediti ako je utvrđena cjenikom u određenom iznosu, a
troškovi postupka propisani u određenom iznosu.

(3) Prekršajni nalog iz
stavka 1. ovoga članka izdaje se u pisanom obliku i sadrži: naziv državnog
odvjetništva, službeni broj predmeta, ime i prezime, JMBG i druge poznate
podatke okrivlje­nika, kratki činjenični opis i pravnu oznaku prekršaja, odluku
o kazni, zaštitnoj mjeri, naknadi štete i troškovima, kratko obra­zloženje,
pouku o pravu na prigovor, te potpis nadležnoga državnog odvjetnika ili osobe
koja ga na temelju zakona zamjenjuje.

PrekrŠajni
nalog suda i upravnog tijela koje vodi prekrŠajni postupak

Članak 162.

(1) Sud ili upravno
tijelo koje vodi prekršajni postupak može protiv okrivljenika izdati prekršajni
nalog bez ispitivanja okriv­ljenika i provođenja glavne rasprave ako je zahtjev
za pokretanje prekršajnog postupka podnio državni odvjetnik, policija,
inspekcijsko ili drugo upravno tijelo ovlašteno za nadzor, tijelo lokalne
samouprave ili područne (regionalne) samouprave, pravna osoba s javnim ovlastima,
a iz zahtjeva je dovoljno utvrđeno da je okriv­ljenik počinio prekršaj, pri
čemu je taj zahtjev za pokretanje prekršajnog postupka utemeljen na:

1. neposrednom opažanju
službene osobe, o čemu postoji zapisnik ili službena zabilješka,

2. vjerodostojnoj
dokumentaciji,

3. utvrđenju prekršaja
putem uređaja za nadzor i mjerenja, ili

4. priznanju prekršaja u
drugom sudskom ili upravnom postupku.

(2) Prije izdavanja
prekršajnog naloga tijelo koje vodi postupak provjerit će postoje li razlozi za
odbačaj zahtjeva za pokretanje prekršajnog postupka, te će, ako postoje,
donijeti rješenje o odba­čaju zahtjeva.

SadrŽaj
prekrŠajnog naloga suda i upravnog tijela koje vodi prekrŠajni postupak

Članak 163.

(1) Prekršajni nalog iz
članka 162. ovoga Zakona sadrži uvod, izreku, obrazloženje i pouku o pravu na
prigovor protiv prekršajnog naloga.

(2) U uvodu će se
naznačiti koji sud ili upravno tijelo koje izdaje prekršajni nalog, službeni
broj predmeta, dan donošenja prekršajnog naloga i po čijem je zahtjevu za
pokretanje prekršajnog postupka donesen prekršajni nalog.

(3) U izreci će se
navesti osobni podaci o okrivljeniku i odluku kojom se okrivljenik proglašava
krivim uz naznaku činjeničnog opisa prekršaja, te pravnu oznaku djela, odluku o
kazni, odluku o zaštitnoj mjeri, odluku o oduzimanju imovinske koristi i odluku
o troškovima postupka, te odluku o oduzetim predmetima i imovinskopravnom
zahtjevu ako je on bio postavljen, pri čemu se može odrediti naknada štete ako
je visina šteta unaprijed određena cjenikom.

(4) U obrazloženju će se
kratko opisati zbog čega je protiv okrivljenika postupak vođen i na temelju
kojih dokaza je donesena odluka, te će se na kraju okrivljenik poučiti o pravu
na prigovor s uputom kojem se tijelu i u kojem roku predaje.

PrekrŠajni
nalog drŽavnog odvjetnika, policije, inspekcijskih sluŽbi, drugih upravnih
tijela i pravnih osoba s javnim ovlastima

Članak
164.

(1)
Policija, inspekcijske službe, druga tijela državne uprave, tijela jedinica
lokalne samouprave i područne (regionalne) samouprave, kao i pravne osobe s
javnim ovlastima, odnosno njihove ovlaštene osobe mogu izdati prekršajni nalog
protiv okrivljenika ako je prekršaj utvrđen:

1.
neposrednim opažanjem njihovih ovlaštenih službenih osoba pri obavljanju
inspekcijskog ili drugog nadzora iz njihove nadležnosti,

2.
tijekom inspekcijskog ili drugog nadzora pregledom dokumentacije, prostorija i
robe, odnosno na drugi zakonit i primjeren način, te

3.
putem uređaja za nadzor i mjerenje.

(2)
Prekršajnim nalogom iz stavka 1. ovoga članka može se izreći samo novčana kazna
koja je propisana u utvrđenom iznosu, te zaštitna mjera. Ako za počinjeni
prekršaj nije propisana kazna u utvrđenom iznosu, upravno tijelo može izreći
novčanu kaznu u najnižem iznosu propisanom za taj prekršaj. To tijelo može
odrediti i plaćanje naknade štete i troškova postupka ako je visina štete
utvrđena cjenikom, a troškovi postupka propisani u određenom iznosu.

(3)
Tijela jedinica lokalne samouprave i područne (regionalne) samouprave, te
pravne osobe s javnim ovlastima, odnosno njihove ovlaštene osobe mogu
prekršajnim nalogom izreći samo globu, ako posebnim zakonom nije određeno
drukčije.

(4)
Kada je državni odvjetnik prema ovome Zakonu ovlašten podnijeti zahtjev za
pokretanje prekršajnog postupka, može, primjenjujući na odgovarajući način
odredbe stavka 1. i 2 ovoga članka, te članka 161. ovoga Zakona, protiv
počinitelja prekršaja izdati prekršajni nalog.

SadrŽaj
prekrŠajnog naloga drŽavnog odvjetnika, upravnih tijela i pravnih osoba s
javnim ovlastima

Članak 165.

(1) Prekršajni nalog
tijela iz članka 160. stavka 1. točke 3. – 5. ovoga Zakona izdaje se u pisanom
obliku. U uvodu će se navesti naziv državnog odvjetništva, naziv upravnog
tijela odnosno pravne osobe koja je izdala prekršajni nalog i propis o
nadležnosti tijela koje izdaje prekršajni nalog.

(2) U izreci rješenja
prekršajnog naloga navest će se:

1. ime i prezime,
prebivalište i mjesto stanovanja okrivljenika odnosno naziv i sjedište pravne
osobe koja je okrivljena,

2. zakon ili drugi
propis ili opći akt kojim je određen prekršaj i prekršajna sankcija,

3. djelo za koje se
kažnjava, vrijeme i mjesto kada i gdje je počinjeno,

4. kazna i zaštitna
mjera koja se izriče te propis na kojem se kazna i druga sankcija temelji,

5. odluku o naknadi
štete,

6. odluku o naknadi
troškova,

7. uputu da se globa,
novčana kazna, šteta i troškovi trebaju platiti u roku od 8 dana ili da se, u
slučajevima predviđenim ovim Zakonom, mogu platiti odmah na mjestu počinjenja
prekršaja ili obavljenog nadzora.

(3) U obrazloženju
rješenja kratko će se navesti dokazi koji opravdavaju izdavanje naloga upravnog
tijela.

(4) U prekršajnom nalogu
se mora navesti pouka o pravu okrivljenika na prigovor s naznakom kome se, kako
i u kojem roku prigovor podnosi te da će protekom roka za prigovor, ako ne bude
podnesen, prekršajni nalog postati izvršnim i da će se izrečena kazna prisilno
izvršiti ili zamijeniti radom za opće dobro na slobodi ili zatvorom, u skladu
sa zakonom. U uputi će se okrivljenik upozoriti i na obvezu da nadoknadi troškove
prekršajnog postupka ako bude proglašen krivim.

(5)
Prekršajni nalog može se izdati na propisanom obrascu i izraditi elektroničkim
putem.

(6)
Prekršajni nalog dostavlja se okrivljeniku ili uručuje na mjestu gdje je
prekršaj učinjen ili otkriven inspekcijskim ili drugim nadzorom.

Naplata
globe, novČane kazne, Štete ili troŠkova na mjestu izvrŠenja prekrŠaja, odnosno
tijekom obavljanja inspekcijskog ili drugog nadzora

Članak
166.

(1)
Kada postoje uvjeti da ovlaštena službena osoba policije, inspekcijskih službi
i drugih upravnih tijela, tijela jedinica lokalne samouprave i područne
(regionalne) samouprave, te pravnih osoba s javnim ovlastima izdaju prekršajni
nalog, mogu globu, novčanu kaznu, štetu ili troškove naplatiti od počinitelja
prekršaja odmah, bez prekršajnog naloga, ali uz potvrdu.

(2)
O naplati prema stavku 1. ovoga članka izdaje se potvrda. Na mjestu počinjenja
prekršaja, odnosno na mjestu inspekcijskog ili drugog nadzora može se naplatiti
samo cjelokupan iznos globe ili novčane kazne, zajedno s eventualnom štetom i
troškovima.

(3)
Ako počinitelj prekršaja ne pristane platiti globu, novčanu kaznu, štetu ili
troškove na mjestu izvršenja prekršaja, odnosno mjestu inspekcijskog ili drugog
nadzora, izdat će mu se prekršajni nalog s uputom da plaćanje može izvršiti u
roku od 8 dana od dana kad je počinio prekršaj.

(4)
Protiv prekršajnog naloga iz stavka 3. ovoga članka počinitelj prekršaja ima
pravo na prigovor, što će se naznačiti i u prekršajnom nalogu. Smatra se da se
počinitelj plaćanjem kazne na mjestu počinjenja prekršaja ili kontrole, odnosno
u slučaju naknadnog plaćanja prema prekršajnom nalogu, a prije podnošenja
prigovora, odrekao prava na prigovor protiv prekršajnog naloga.

Prigovor
protiv prekrŠajnog naloga

Članak 167.

(1) Okrivljenik, njegov
zakonski zastupnik, predstavnik pravne osobe ili opunomoćenik mogu u roku od
osam dana od dana dostave ili uručenja prekršajnog naloga podnijeti prigovor
tijelu koje je izdalo prekršajni nalog, a pravovremeno podneseni prigovor
zadržava izvršenje.

(2) U korist
okrivljenika prigovor mogu podnijeti i njegov bračni i izvanbračni drug, rođak
u uspravnoj liniji, posvojitelj, posvojenik, brat, sestra i branitelj. Rok za
prigovor i u tom slučaju teče od dana kada je okrivljeniku, odnosno njegovom
branitelju dostavljen prekršajni nalog.

(3) Ako je okrivljenik
platio novčanu kaznu, iznos naknade štete i troškova postupka o kojima je
odlučeno u prekršajnom nalogu, smatrat će se da je odustao od prigovora. U tome
se predmetu ne mogu podnositi drugi pravni lijekovi osim zahtjeva za zaštitu
zakonitosti. Ako je okrivljenik platio samo novčanu kaznu, podneseni će se
prigovor smatrati žalbom na odluku o naknadi štete i troškovima postupka.

 (4) Prigovor treba sadržavati naznaku
prekršajnog naloga protiv kojega se podnosi, adresu i potpis podnositelja.
Prigovor se ne treba posebno obrazlagati. Prijedlog za izvođenje dokaza
okrivljenik mora obrazložiti.

Postupak
po prigovoru protiv prekrŠajnog naloga

Članak
168.

(1)
Nepravovremeni, nepotpuni i nedopušteni prigovor odbacit će rješenjem tijelo
koje je izdalo prekršajni nalog. Protiv tog rješenja dopuštena je u roku od tri
dana od dana primitka naloga žalba Visokom prekršajnom sudu.

(2)
Žalba se zajedno sa cijelim spisom predmeta bez odg­a­đanja upućuje na odlučivanje
Visokom prekršajnom sudu.

(3)
Nepravovremenu ili nedopuštenu će žalbu Visoki pre­kr­šaj­ni sud odbaciti, a
neosnovanu odbiti, te je, zajedno sa spisom pred­meta, vratiti tijelu koje je
izdalo prekršajni nalog, a rješenje o tom dostavit će žalitelju. Ako je žalba
osnovana, Visoki prekr­šajni sud će ukinuti prvostupanjsko rješenje o odbačaju
prigovora, te naložiti prvostupanjskom tijelu koje je izdalo prekršajni nalog
da predmet dostavi nadležnom prekršajnom tijelu na odlučivanje, odnosno ako je
samo nadležno za postupanje po prigovoru, da nastavi i dovrši prekršajni
postupak postupajući s prekršajnim nalogom kao sa zahtjevom za pokretanje
prekršajnog postupka. Ako je Visoki prekršajni sud, koji odlučuje o žalbi, sam
nadležan za postupanje po prigovoru (članak 169. stavak 2.) neće vraćati
predmet tijelu koje je izdalo prekršajni nalog, već će sam nastaviti postupak.

(4)
Ako prigovor ne odbaci, državni odvjetnik ili drugo tijelo koje je izdalo
prekršajni nalog a nije nadležno za vođenje prekršajnog postupka dostavit će ga
bez odgode nadležnom sudu ili upravnom tijelu koje vodi prekršajni postupak
koji će, postupajući sa prekršajnim nalogom kao sa zahtjevom za pokretanje
prekršaj­nog postupka ovlaštene osobe, započeti i dovršiti postupak protiv
osobe protiv koje je izdan taj nalog.

(5) Ako je prigovor
podnesen protiv prekršajnog naloga suda ili upravnog tijela koje vodi
prekršajni postupak, ono će, ako prigovor ne odbaci, nastaviti i dovršiti
prekršajni postupak po tom prigovoru kao zahtjevu za pokretanje prekršajnog
postupka.

(6) U prekršajnom
postupku koji se vodi u povodu prigovora protiv prekršajnog naloga prekršajno
će tijelo staviti izvan snage prekršajni nalog, te nakon provedenog postupka
donijeti rješenje o prekršaju. U tom postupku nadležno prekršajno tijelo ne
može izdati prekršajni nalog, već sud mora provesti glavnu raspravu, odnosno
upravno tijelo koje vodi prekršajni postupak mora provesti postupak u skladu s
ovim Zakonom.

(7) U prekršajnom
postupku izdavatelj prekršajnog naloga ima položaj stranke. Ako je za predmetni
prekršaj isključivo državni odvjetnik ovlašteni podnositelj zahtjeva za
pokretanje prekršajnog postupka, prekršajno će ga tijelo pozvati da se u roku
od 15 dana očituje prihvaća li prekršajni nalog kao zahtjev za pokretanje prekršajnog
postupka, ili zahtjev želi promijeniti ili prekršajni nalog kao zahtjev za
pokretanje prekršajnog postupka povlači. Ako se državni odvjetnik ne očituje u
navedenom roku, smatrat će se da ostaje kod prekršajnog naloga kao zahtjeva za
pokretanje prekršaj­nog postupka.

(8) Sud ili upravno
tijelo koje vodi prekršajni postupak nije vezano obilježjem prekršaja, kao ni
vrstom i visinom kazne ili druge mjere.

Prigovor
na kaznu ili drugu mjeru

Članak
169.

(1)
Ako je okrivljenik, protiv kojega je izdan prekršajni nalog, izjavio prigovor
samo u pogledu kazne ili druge mjere, troškova postupka ili naknade štete, u
njemu može iznijeti i razloge prigovora.

(2)
O prigovoru iz stavka 1. ovoga članka odlučuje Visoki prekršajni sud
primjenjujući odredbe ovoga Zakona koje se odnose na žalbu protiv rješenja
donesenog u prekršajnom postupku.

XX.
PREKRŠAJNI Postupak U prvom stupnju pred prekrŠajnim sudom

1.
Pokretanje, započinjanje i prekid postupka

Zahtjev
za pokretanje prekrŠajnog postupka

Članak
170.

(1)
Prekršajni postupak pokreće pred sudom nadležno tijelo ili oštećenik
podnošenjem zahtjeva za pokretanje prekršajnog postupka. Nadležna tijela su:
državni odvjetnik, tijela uprave u čiju nadležnost spada neposredno provođenje
ili nadzor nad provo­đenjem propisa kojima su propisani prekršaji, nadležna
inspekcijska tijela ili pravne osobe s javnim ovlastima. Ako ta tijela ne
pokrenu postupak, to mogu učiniti tijela višeg stupnja u čiju nadležnost spada
nadzor nad provođenjem određenog propisa.

(2)
Zahtjev za pokretanje prekršajnog postupka sadrži: ime i prezime počinitelja s
osobnim podacima, odnosno tvrtku okrivljenika – pravne osobe, njezin matični
broj i podatke o njezinu predstavniku, ako su poznati, opis djela iz kojeg
proizlaze propisana obilježja prekršaja, vrijeme i mjesto počinjenja prekršaja,
odredbe propisa kojim je određen prekršaj te podatke o dokazima.

OdluČivanje
o zahtjevu za pokretanje prekrŠajnog postupka

Članak
171.

(1)
Zaprimljeni zahtjev za pokretanje prekršajnog postupka sud će razmotriti bez
odgode i zakazati raspravu. Smatra se da prekršajni postupak započinje
određivanjem glavne rasprave.

(2)
Sud će rješenjem odbaciti zahtjev za pokretanje prekr­šaj­nog postupka ako
djelo koje se okrivljeniku stavlja na teret nije prekršaj, ako postoje
okolnosti koje isključuju krivnju, ako je nastupila zastara progona, ako
podnositelj zahtjeva za pokretanje pre­kršaj­nog postupka nije ovlašten
podnijeti zahtjev za odnosni pre­kršaj ili postoje druge okolnosti koje
isključuju progon za prekršaj, te ako nema dovoljno dokaza da je okrivljenik
počinio prekršaj. Protiv toga rješenja žalbu mogu izjaviti podnositelj zahtjeva
za pokretanje prekršajnog postupka i oštećenik pod uvjetima propisanim ovim
Zakonom.

Prekid
postupka

Članak
172.

(1)
Sud ili upravno tijelo koje vodi prekršajni postupak prekinut će rješenjem
postupak:

1.
ako je prebivalište ili boravište okrivljenika nepoznato, ili ako je u bijegu,
ili ako se nalazi u inozemstvu na neodređeno vrijeme, ili nije dostižan tijelu
koje vodi postupak iz drugih razloga,

2.
ako je okrivljenik, nakon djela za koje se optužuje, tako obolio da ima
privremene duševne smetnje i postao nesposoban za sudjelovanje u postupku
(članak 3. točka 4. Zakona o zaštiti osoba s duševnim smetnjama, »Narodne
novine«, br. 111/97., 27/98., 128/99. i 79/02.).

(2)
Prije nego što postupak prekine, sud ili upravno tijelo koje vodi prekršajni
postupak je dužno osigurati dokaze.

(3)
Postupak će se nastaviti kad prestane smetnja koja je bila razlog za prekid. O
prekidu i nastavku obavijestit će se podnositelj zahtjeva za pokretanje
prekršajnog postupka i oštećenik. Protiv rješenja o prekidu i nastavku postupka
dopuštena je posebna žalba koja ne zadržava izvršenje.

2.
Radnje u postupku

a)
Ispitivanje okrivljenika

Ispitivanje
okrivljenika

Članak
173.

(1)
Okrivljenik se ispituje usmeno. Sud ili upravno tijelo koje vodi prekršajni
postupak može pozvati okrivljenika da svoju obranu iznimno iznese pisano, ako
ustanovi da neposredno i usmeno ispitivanje nije potrebno s obzirom na
obilježje prekršaja i podatke navedene u zahtjevu za pokretanje prekršajnog
postupka. U takvom slučaju okrivljenik može svoju obranu dati pisano ili se
osobno javiti radi usmenog ispitivanja.

(2)
Kad se okrivljenik prvi put ispituje, pitat će se za ime i prezime, nadimak ako
ga ima, ime i prezime roditelja, djevojačko obiteljsko ime majke, gdje je
rođen, gdje stanuje, dan, mjesec i godinu rođenja, koje je narodnosti, čiji je
državljanin i JMBG, čime se zanima, kakve su mu obiteljske prilike, zna li
pisati, kakve je škole završio, je li, gdje i kada služio vojsku, kakvog je
imovnog stanja, je li, kad i zašto prekršajno kažnjavan, vodi li se protiv
njega postupak za koji drugi prekršaj ili kazneno djelo, a ako je maloljetan,
tko mu je zakonski zastupnik. Okrivljenik će se poučiti da je dužan odazvati se
pozivu i odmah priopćiti svaku promjenu adrese ili namjeru da promijeni
boravište, a upozorit će se i na posljedice ako prema tome ne postupi.

(3)
Zatim će se okrivljeniku priopćiti zašto se okrivljuje i upozorit će se da nije
dužan iznijeti svoju obranu niti odgovarati na pitanja, kao i na pravo da uzme
branitelja po svom izboru, koji može biti nazočan ispitivanju. Nakon toga
pozvat će se da iznese svoju obranu, prije čijeg iznošenja ima pravo
posavjetovati se s braniteljem.

(4)
Ispitivanje treba obavljati tako da se u potpunosti poštuje osobnost
okrivljenika. Prema okrivljeniku se ne smije upotrijebiti sila, prijetnja ili
druga slična sredstva da bi se došlo do njegove izjave ili priznanja.

(5)
Okrivljenik može biti ispitan i bez branitelja samo ako se izričito odrekao tog
prava. Ako je postupljeno suprotno ovom i odredbama stavka 3. i 4. ovoga članka
ili ako izjava okrivljenika o korištenju prava da uzme branitelja nije
ubilježena u zapisnik na iskazu okrivljenika ne može se temeljiti sudska
odluka.

(6)
Okrivljenik se ispituje pred sudom koji vodi postupak ili upravnim tijelom koje
vodi prekršajni postupak, osim ako okrivljenik ima prebivalište ili boravište
izvan njegova područja. U tom slučaju okrivljenik se može ispitati pred sudom
ili upravnim tijelom koje vodi prekršajni postupak na čijem području
okrivljenik prebiva ili boravi.

(7)
Okrivljenik može biti suočen sa svjedokom ili drugim okrivljenikom ako se
njihovi iskazi ne slažu o važnim činjenicama. Suočeni će se posebno ispitati o
svakoj okolnosti o kojoj se njihovi iskazi međusobno ne slažu, a njihov odgovor
unijeti u zapisnik.

(8)
Ispitivanje okrivljenika obavljat će se preko tumača u slučajevima predviđenim
ovim Zakonom. Ako je okrivljenik gluh, postavit će mu se pitanja pisano, a ako
je nijem pozvat će se da pisano odgovara. Ako se ispitivanje ne može obaviti na
taj način, pozvat će se kao tumač osoba koja se s okrivljenikom može
sporazumjeti. Ako tumač nije prisegnut, položit će prisegu da će vjerno
prenijeti pitanja koja se okrivljeniku upućuju i izjave što ih on bude davao.
Odredbe ovoga Zakona koje se odnose na vještake smisleno će se primjenjivati na
tumače.

b)
Ispitivanje svjedoka

Pozivanje
svjedoka

Članak
174.

(1)
Kao svjedoci pozivaju se osobe za koje je vjerojatno da će moći dati obavijesti
o prekršaju, te počinitelju i o drugim važnim okolnostima. Oštećenik i
oštećenik kao tužitelj mogu se ispitati kao svjedoci.Svaka osoba koja
se kao svjedok poziva dužna je odazvati se pozivu, a ako ovim Zakonom nije
drukčije propisano, obvezna je i svjedočiti.

(2)
Svjedok se poziva dostavom pisanog poziva u kojem će se navesti, ime, prezime,
vrijeme i mjesto dolaska, prekršajni predmet u svezi s kojim se poziva, naznaku
da se poziva kao svjedok i upozorenje o posljedicama neopravdanog izostanka.
Pozivanje kao svjedoka maloljetne osobe koja nije navršila 16 godina obavlja se
preko njezinih roditelja, odnosno zakonskog zastupnika. Svjedoci koji se zbog
starosti, bolesti ili teških tjelesnih mana ne mogu odazvati pozivu mogu se
ispitati u svojem stanu.

Zabrana
ispitivanja odreĐenih svjedoka i pravo na uskratu iskaza

Članak 175.

(1) Ne može se ispitati
kao svjedok osoba koja bi svojim iskazom povrijedila obvezu čuvanja službene,
državne ili vojne tajne dok je nadležno tijelo ne oslobodi te obveze, branitelj
okrivljenika, osim ako to sam okrivljenik ne zahtijeva, te vjerski ispovjednik
o onom što mu je okrivljenik ispovjedio.

(2) Oslobođeni su obveze
svjedočenja:

1. bračni ili
izvanbračni drug okrivljenika,

2. rođaci okrivljenika u
uspravnoj lozi, rođaci i u pobočnoj lozi, do trećeg stupnja zaključno, te
rođaci po tazbini do drugoga stupnja zaključno,

3. posvojenik i
posvojitelj okrivljenika,

4. odvjetnici, javni
bilježnici, porezni savjetnici, liječnici, ljekarnici***,*** primalje i
socijalni radnici o onome što su u obavljanju svoga zanimanja saznali od
okrivljenika,

5. novinari i urednici u
sredstvima javnog priopćavanja o izvorima obavijesti i podataka za koje su
saznali u obavljanju svoga zanimanja i koji su uporabljeni prilikom uređivanja
sredstava javnog priopćavanja.

(3) Osobe navedene u
stavku 2. u točki 4. i 5. ovoga članka ne mogu uskratiti iskaz ako postoji
zakonska osnova po kojoj su oslobođene dužnosti čuvanja tajne. Sudac
prekršajnog suda obvezan je osobe spomenute u prijašnjem stavku ovoga članka,
prije njihova ispitivanja ili čim sazna za njihov odnos prema okrivljeniku,
upozoriti da ne moraju svjedočiti. Upozorenje i odgovor unose se u zapisnik.
Maloljetnik koji s obzirom na dob i duševnu razvijenost nije sposoban shvatiti
značenje prava da ne mora svjedočiti ne može se ispitati kao svjedok, ali se
saznanja dobivena od njega putem stručnih osoba, srodnika ili drugih osoba koje
su s njim bile u kontaktu mogu koristiti kao dokazi. Osoba koja ima razloga
uskratiti svjedočenje prema jednom od okrivljenika oslobođena je dužnosti
svjedočenja i prema ostalim okrivljenicima ako se njezin iskaz prema naravi
stvari ne može ograničiti samo na ostale okrivljenike.

(4) Svjedok nije obvezan
odgovarati na pojedina pitanja ako je vjerojatno da bi time izložio sebe ili
svoga bliskog rođaka teškoj sramoti, znatnoj materijalnoj šteti ili kaznenom
progonu. O tome će sud poučiti svjedoka.

**(**5) Osobe
navedene u stavku 2. točka 1., 2., 3., 4. i 5. ovoga članka ne mogu uskratiti
iskaz ako se radi o prekršaju kojim su oštećeni dijete ili maloljetnik.

Nevaljanost
svjedoČkog iskaza

Članak
176.

 Ako je kao svjedok ispitana osoba koja se ne
može ispitati kao svjedok ili osoba koja ne mora svjedočiti, a nije na to
upozorena ili se nije izričito odrekla tog prava ili ako upozorenje ili
odricanje nije ubilježeno u zapisnik, ili ako je ispitan maloljetnik koji ne
može shvatiti značenje prava da ne mora svjedočiti, ili ako je iskaz svjedoka
iznuđen silom, prijetnjom ili nekim drugim sličnim zabranjenim sredstvom, na
takvu iskazu svjedoka ne može se temeljiti sudska odluka.

NaČin
ispitivanja svjedoka

Članak 177.

(1) Svjedoka se ispituje
pred sudom koje vodi postupak ili upravnim tijelom koje vodi prekršajni
postupak, osim ako svjedok ima prebivalište ili boravište izvan njegova
područja. U tom slučaju saslušanje može obaviti sud ili upravno tijelo koje
vodi prekršajni postupak na čijem području svjedok boravi.

(2) Svjedoci se ispituju
svaki zasebno i bez nazočnosti ostalih svjedoka. Svjedok je dužan odgovore
davati usmeno. Svjedok će se najprije upozoriti da je dužan govoriti istinu i
da ne smije ništa prešutjeti, a nakon toga će se upozoriti da je davanje lažnog
iskaza kazneno djelo. Svjedok će se upozoriti i da nije dužan odgovarati na
pitanja predviđena u članku 175. stavku 4. ovoga Zakona i to će se upozorenje
unijeti u zapisnik.

(3) Nakon toga svjedok
će se pitati za ime i prezime, JMBG državljana Republike Hrvatske, zanimanje,
boravište, mjesto ro­đe­nja, godine života i njegov odnos s okrivljenikom i
oštećenikom. Svjedoku se može dopustiti da ne odgovori na ova pitanja ako bi
svojim odgovorom sebe ili drugog izložio ozbiljnoj opasnosti po život,
zdravlje, tjelesnu nepovredivost, slobodu i imovinu većeg opsega. Pri
ispitivanju maloljetne osobe, osobito ako je oštećena prekršajnim djelom,
postupit će se obzirno, da ispitivanje ne bi štetno utjecalo na psihičko stanje
maloljetnika. Ako je to potrebno, ispitivanje maloljetne osobe obavit će se uz
pomoć pedagoga, psihologa ili druge stručne osobe.

(4) Nakon općih pitanja
svjedoka se poziva da iznese sve što mu je o predmetu poznato, a nakon toga će
mu se postavljati pitanja radi provjere, dopune i razjašnjenja. Pri ispitivanju
svjedoka nije dopušteno služiti se obmanom niti postavljati takva pitanja u
kojima je već sadržano kako bi trebalo odgovoriti. Svjedok će se uvijek pitati
otkud mu je poznato ono o čemu svjedoči.

(5)
Svjedoci se mogu suočiti ako se njihovi iskazi ne slažu o važnim činjenicama.
Istovremeno se mogu suočiti samo dva svjedoka.

(6)
Ako se ispitivanje svjedoka obavlja preko tumača ili ako je svjedok gluh ili
nijem, on se ispituje na način propisan u članku 173. stavku 8. ovoga Zakona.

(7)
Ako se svjedok bez odobrenja ili opravdanog razloga udalji s mjesta gdje treba
biti ispitan, može se naložiti da se prisilno dovede, a može se i kazniti
novčanom kaznom do 5.000,00 kuna. Istom se kaznom može kazniti i svjedok koji
bez zakonskog razloga neće da svjedoči, a može se i zatvoriti do 15 dana ili
dok ne pristane svjedočiti ili dok njegovo svjedočenje ne postane nepotrebno.

c) Vještačenje

OdreĐivanje
vjeŠtaČenja

Članak 178.

(1) Vještačenje se
određuje kad za utvrđivanje ili ocjenu neke važne činjenice treba pribaviti
nalaz i mišljenje od osobe koja raspolaže potrebnim stručnim znanjem.

(2) Vještačenje se
određuje pisanom naredbom suda ili upravnog tijela koje vodi prekršajni
postupak. U naredbi će se navesti u svezi s kojim se činjenicama obavlja
vještačenje i kome se povjerava.

(3) Ako za određenu
vrstu vještačenja postoji stručna ustanova ili se vještačenje može obaviti
unutar državnog tijela, takva vještačenja osobito složenija, povjeravat će se u
pravilu takvoj ustanovi odnosno tijelu. Ustanova, odnosno tijelo određuje
jednog ili više stručnjaka koji će obaviti vještačenje.

(4) Ako za koju vrstu
vještačenja postoje kod suda stalno određeni vještaci, drugi se vještaci mogu
odrediti samo ako postoji opasnost od odgode ili ako su stalni vještaci
spriječeni, ili ako to zahtijevaju druge okolnosti.

(5) Za vještaka se ne
može uzeti osoba koja ne može biti ispitana kao svjedok ili osoba koja je
oslobođena dužnosti svjedočenja, a ni osoba prema kojoj je prekršajno djelo
počinjeno, a ako je uzeta, na njezinu nalazu i mišljenju ne može se temeljiti
odluka suda. Za vještaka se u pravilu neće uzeti osoba koja je ispitana kao
svjedok. Razlog za izuzeće vještaka postoji i u svezi s osobom koja je zajedno
s okrivljenikom ili oštećenikom zaposlena u istom državnom tijelu ili kod istog
poslodavca.

DuŽnosti
vjeŠtaka

Članak
179.

(1)
Osoba koja se poziva kao vještak dužna je odazvati se pozivu i dati svoj nalaz
i mišljenje.

(2)
Ako vještak bez zakonskog razloga odbije vještačiti, može se kazniti novčano do
5.000,00 kuna.

(3)
O žalbi protiv rješenja kojim je izrečena novčana kazna odlučuje Visoki
prekršajni sud Republike Hrvatske.

Tijek
vjeŠtaČenja

Članak
180.

(1)
Prije početka vještačenja pozvat će se vještak da predmet vještačenja brižljivo
prouči, da točno navede sve što zapazi i nađe, te da svoje mišljenje iznese
nepristrano i u skladu s pravilima znanosti i vještine. On će se posebno
upozoriti da je davanje lažnog iskaza kazneno djelo.

(2) Tijelo pred kojim se
vodi postupak rukovodi vještačenjem, pokazuje vještaku predmete koje će
proučiti, postavlja mu pitanja i prema potrebi traži objašnjenja o danom nalazu
i mišljenju.

(3) Vještaku se mogu
davati razjašnjenja, a može mu se dopustiti i da razgleda spise. Vještak može
predložiti da se izvedu dokazi ili pribave predmeti i podaci koji su od
važnosti za davanje nalaza i mišljenja. Ako bude nazočan rekonstrukciji,
vještak može predložiti da se razjasne pojedine okolnosti ili da se osobi koja
se ispituje postave pojedina pitanja.

Nalaz
i miŠljenje

Članak 181.

(1) Nalaz i mišljenje
vještaka unosi se odmah u zapisnik. Vještaku se može odobriti da naknadno
podnese pisani nalaz, odnosno mišljenje u roku koji mu odredi tijelo pred kojim
se vodi postupak.

(2) U zapisniku o
vještačenju ili u pisanom nalazu i mišljenju, naznačit će se tko je obavio
vještačenje, te zanimanje, stručna sprema i specijalnost vještaka.

(3) Ako se podaci
vještaka u njihovu nalazu bitno razilaze ili ako je njihov nalaz nejasan,
nepotpun ili u proturječnosti sam sa sobom ili s izviđenim okolnostima, a ti se
nedostaci ne mogu otkloniti ponovnim ispitivanjem vještaka, obnovit će se
vještačenje s istim ili drugim vještacima.

(4) Ako u mišljenju
vještaka ima proturječnosti ili nedostataka, ili se pojave osnove sumnje u
točnost danog mišljenja, a ti se nedostaci ili sumnja ne mogu otkloniti
ponovnim ispitivanjem vještaka, zatražit će se mišljenje drugih vještaka.

(5) Nakon završenog
vještačenja, kojem nisu bile nazočne, stranke će se izvijestiti da je
vještačenje obavljeno i da zapisnik o vještačenju, odnosno, pisani nalaz i
mišljenje mogu razgledati.

d)
Očevid

Uvjeti
i naČin provoĐenja oČevida

Članak 182.

(1) Očevid se poduzima
kad je za utvrđivanje ili razjašnjenje kakve važne činjenice u postupku
potrebno neposredno opažanje. O očevidu se vodi zapisnik koji sadržava podatke
o tijelu koje provodi očevid, nazočnim osobama, tijeku očevida, rezultatima
očevida, te drugim važnim podacima.

(2) Radi provjere
izvedenih dokaza ili utvrđivanja činjenica koje su važne za razjašnjenje
stvari, tijelo koje vodi postupak može odrediti rekonstrukciju događaja, koja
se obavlja tako da se ponove radnje ili situacije u uvjetima uz koje se prema
izvedenim dokazima događaj zbio.

(3) Rekonstrukcija se ne
smije obavljati na način kojim se vrijeđa javni red ili moral ili se dovodi u
opasnost život ili zdravlje ljudi. Pri rekonstrukciji mogu se, prema potrebi,
ponovno izvesti pojedini dokazi.

(4) Na očevid ili
rekonstrukciju može se pozvati i vještak, ako bi njegova nazočnost bila korisna
za davanje nalaza i mišljenja.

e)
Pretraga

Razlozi
za pretragu

Članak
183.

(1)
Sud može izdati nalog za pretragu stana ili drugih stambenih prostorija ako
postoje osnove sumnje da će se pretragom naći okrivljenik, tragovi ili predmeti
važni za postupak, ako se na drugi način ne mogu osigurati dokazi važni za
postupak.

(2)
Osobna pretraga, pretraga prtljage ili prijevoznog sredstva može se na temelju
naloga prekršajnog suda obaviti kod okriv­ljenika za kojeg je vjerojatno da je
počinitelj prekršaja ili da ima kakve predmete važne za postupak.

(3)
Osobna pretraga može se obaviti i bez svjedoka, pri izvršenju naloga o
dovođenju ili ako postoji vjerojatnost da će okriv­ljenik odbaciti, sakriti ili
uništiti predmete koje treba od njega oduzeti za potrebe utvrđivanja činjenica
u postupku.

(4)
Nalog za pretragu izvršava policija. Prije početka pretrage predaju ga osobi
kod koje će se pretraga obaviti, pozivaju je da dragovoljno preda osobu ili
predmete koji se traže i daju joj pouku o pravu na branitelja. Ako ta osoba
zatraži branitelja, policija će zastati s pretragom najkasnije do 2 sata,
pazeći pri tome da se ne unište ili izgube važni predmeti.

(5)
Pretraga se obavlja danju, a noću samo ako je danju započeta, ali nije
dovršena.

(6)
Pretrazi stana i drugih stambenih prostorija ima pravo biti nazočan držatelj
stana, a moraju joj biti nazočna dva punoljetna građanina kao svjedoci.

(7)
Svjedoci se prije pretrage moraju poučiti o svojim dužnostima i pravima.

(8)
O svakoj pretrazi sastavlja se zapisnik koji potpisuje pretraživana osoba. U
njega se unose i točno naznačuju predmeti koji se oduzimaju.

(9)
Pri pretrazi se mogu oduzeti samo oni predmeti koji su u svezi sa svrhom
pretrage. O njima će se odmah izdati potvrda osobi od koje su oduzeti.

f)
Privremeno oduzimanje predmeta

Osnove
za privremeno oduzimanje predmeta i tijela koja ga odreĐuju

Članak 184.

(1) Ako postoji osnovana
sumnja da je počinjen prekršaj za koji je kao zaštitna mjera propisano obvezno
oduzimanje predmeta, tijelo koje vodi postupak može od počinitelja prekršaja,
odnosno od treće osobe rješenjem privremeno oduzeti predmete i prije nego što
je doneseno rješenje o prekršaju.

(2) Tijelo koje vodi
postupak može rješenjem privremeno oduzeti i predmete kojima je počinjen
prekršaj, koji su nastali izvršenjem prekršaja ili koji mogu poslužiti kao
dokaz u postupku. Posebice, predmeti će se oduzeti u slučaju kada počinitelj
pomoću njih nastavlja činjenje prekršaja i nakon započetog prekršajnog
postupka, te je protiv njega podnesen novi zahtjev za pokretanje prekršajnog
postupka.

(3) Iznimno, policija i
inspekcijska tijela koja postupaju u okviru svojih ovlasti mogu privremeno
oduzeti predmete iz stavka 1. i 2. ovoga članka i prije započinjanja postupka,
o tome izdati potvrdu, te prvi naredni radni dan o tome obavijestiti nadležno tijelo
prekršajnog postupka koje u roku od tri dana svojim rješe­njem određuje
privremeno oduzimanje predmeta ili nalaže vraćanje predmeta osobi od koje je
predmet oduzet. Ako policija i inspekcijska tijela ne obavijeste nadležno
tijelo prekršajnog postupka u navedenom roku, dužni su bez odlaganja oduzete
predmete vratiti osobi od koje su ih oduzeli.

(4)
Sud i upravna tijela koja vode prekršajni postupak rješenje o privremenom
oduzimanju predmeta povjeravaju policiji i nadležnim inspekcijskim službama,
odnosno drugim odgovarajućim upravnim tijelima. Pri izvršavanju rješenja o
privremenom oduzimanju predmeta inspekcijske službe i druga upravna tijela mogu
tražiti pomoć policije.

(5)
Protiv rješenja o oduzimanju stvari može se izjaviti žalba u roku od tri dana.
Žalba ne odgađa izvršenje rješenja.

Postupanje
s oduzetim predmetima

Članak
185.

(1)
Osobi od koje je predmet oduzet izdaje se potvrda o oduzetom predmetu u kojoj
će se točno naznačiti vrsta i količina pred­meta te opisati stanje u kojem se
stvar nalazi.

(2)
Oduzeti predmeti dostavljaju se sudu ili upravnom tijelu koje vodi prekršajni
postupak, a ako to nije moguće, oni će se izvijestiti o oduzetim predmetima,
mjestu gdje se nalaze i osobi koja ih čuva. Tijelo koje vodi postupak može
odrediti mjesto gdje će se predmeti čuvati ili osobu kojoj će se predmeti
povjeriti na čuvanje. Ako je to potrebno, oduzeti će se predmeti uskladištiti
kod odgovarajuće organizacije. Troškovi čuvanja i uskladištenja dio su troškova
postupka.

(3)
Predmeti veće vrijednosti, te pokretne stvari čiji je prijevoz otežan
pohranjuju se i čuvaju kod upravnih tijela do naloga tijela koje vodi postupak,
a mogu se povjeriti na čuvanje i odgovarajućoj organizaciji. Ako su stvari lako
pokvarljive ili se mogu sačuvati samo uz nerazmjerno visoke troškove, a čuvanje
im nije neophodno radi osiguranja dokaza, tijelo koje vodi postupak odmah će
odrediti njihovu prodaju na dražbi ili neposredno po cijeni koju je utvrdilo
upravno tijelo. Predmeti koji predstavljaju opasnost za život i zdrav­lje i
koje nije moguće čuvati na odgovarajući način ili bi to bilo povezano s
nerazmjernim troškovima, uništit će se.

(4) Po okončanju
postupka privremeno oduzeti predmeti vraćaju se osobi od koje su oduzeti, osim
ako rješenjem o prekršaju nije određeno njihovo trajno oduzimanje. Trajno
oduzeti predmeti prodaju se, a mogu se ustupiti tijelu državne vlasti, jedinici
lokalne i područne (regionalne) samouprave ili ustanovi. Prihod od prodaje
trajno oduzetih predmeta pripada državnom proračunu. Iznimno, predmeti koji po općim
propisima ne mogu biti u prometu, ili koji su opasni za život i zdravlje ljudi
uništit će se, o čemu se odlučuje rješenjem o prekršaju.

(5) Ovlašćuje se
ministar nadležan za poslove pravosuđa, da zajedno s ministrom financija donese
propis o raspolaganju s predmetima veće vrijednosti oduzetim u prekršajnim
postupcima.

Polog
umjesto oduzimanja predmeta

Članak
186.

(1)
U iznimnim i posebno opravdanim slučajevima sud ili upravno tijelo koje vodi
prekršajni postupak može odrediti da se predmeti iz članka 184. stavka 1. i 2.
ovoga Zakona ne oduzmu ako osoba od koje bi predmete trebalo oduzeti da polog u
visini vrijednosti tih predmeta, te obeća da predmet neće dati trećoj osobi na
korištenje, otuđiti ili uništiti, da ih neće koristiti za daljnje činjenje prekršaja
te da će ih na zahtjev tijela koje vodi postupak odmah predati.

(2)
Ako osoba od koje je predmet oduzet postupi protivno stav­ku 1. ovoga članka,
kaznit će se novčanom kaznom do 10.000,00 kuna, polog se oduzima u korist
proračuna, a predmet se može ponovno privremeno oduzeti.

(3)
Protiv rješenja iz stavka 1. dopuštena je posebna žalba u roku od 3 dana.

Privremeno
oduzimanje novca i zadrŽavanje financijskih transakcija

Članak
187.

(1)
Sud ili upravno tijelo koje vodi prekršajni postupak mogu rješenjem banci ili
drugoj financijskoj ustanovi naložiti da zadrži izvršenje određene financijske
transakcije koje poduzima u svoje ime i za svoj račun, odnosno koje poduzima po
nalogu trećih osoba, ili privremeno oduzeti novac ili devize na određenom
računu tako da rješenjem nalože zabranu raspolaganja dijelom ili cijelim
iznosom na tom računu, ili da se određeni iznos izdvoji na poseban račun s
kojega se financijskim sredstvima raspolaže samo na temelju naloga suda ili
upravnog tijela koje vodi prekršajni postupak.

(2)
Mjera iz stavka 1. ovoga članka može trajati do okončanja postupka, odnosno do
pravomoćnosti i izvršenja odluke kojom se predmetna financijska sredstva
oduzimaju ili se financijska transakcija konačno zabranjuje.

(3)
Rješenje iz stavka 1. ovoga članka može se donijeti i prije započinjanja
postupka, s tim da mjera određena tim rješenjem može trajati najdulje 15 dana.

(4)
Protiv rješenja iz stavka 1. ovoga članka dopuštena je posebna žalba, koja ne
zadržava izvršenje.

g)
Privremena zabrana ili ograničenje djelatnosti

Osnove
i naČin privremene zabrane ili ograniČenja djelatnosti

Članak
188.

(1)
Sud ili upravno tijelo koje vodi prekršajni postupak može rješenjem privremeno
zabraniti ili ograničiti obavljanje određene djelatnosti u slučaju osnovane
sumnje da je počinjen prekršaj ako je to nužno radi sprječavanja ili
otklanjanja neposredne opasnosti po život ili imovinu većeg opsega, ili
sprječavanja daljnjeg činjenja prekršaja za koji se može izreći kazna zatvora,
novčana kazna viša od 1.000,00 kuna ili zaštitna mjera zabrane obavljanja
djelatnosti ili dužnosti. Takva zabrana ili ograničenje djelatnosti može
trajati do okončanja postupka, s tim da sud ili upravno tijelo koje vodi
prekršajni postupak mora svoju odluku preispitati svaka tri mjeseca, te o njezinom
produljenju donijeti posebno rješenje.

 (2) Protiv rješenja iz stavka 1. ovoga članka
dopuštena je posebna žalba, koja ne zadržava izvršenje.

3.
Tijek postupka

OdreĐivanje
glavne rasprave

Članak
189.

(1)
Ako se sud ili upravno tijelo koje vodi prekršajni postupak nije oglasio
nenadležnim, nije odbacio zahtjev za pokretanje prekršajnog postupka i nije
donio prekršajni nalog, zakazat će odmah glavnu raspravu. Prije toga sud može
provesti pojedinu radnju u postupku ili zakazati pripremno ročište. Na pripremnom
ročištu razjasnit će se činjenice potrebne za vođenje postupka, prikupiti
pojedini dokazi, utvrditi postojanje uvjeta za izdavanje prekršajnog naloga.
Ako nema uvjeta za izdavanje prekršajnog naloga, na pripremnom ročištu uvijek
će se prvo ispitati okrivljenik na okolnosti zahtjeva za pokretanje prekršajnog
postupka, a ako okrivljenik prizna počinjenje prekršaja i donijeti rješenje o
prekršaju.

(2) Glavna rasprava se
zakazuje po prigovoru na prekršajni nalog u slučaju kada je to predviđeno ovim
Zakonom.

(3) Na glavnu raspravu
sud poziva okrivljenika, njegova zakonskog zastupnika, predstavnika ili
opunomoćenika te podnositelja zahtjeva za pokretanje prekršajnog postupka.
Oštećenika se može pozvati na raspravu premda nije podnositelj zahtjeva ili
svjedok. Osim toga, na raspravu će se pozvati svjedoci, vještaci i po potrebi
tumač, a pribavit će se isprave i drugi dokazi.

(4) Okrivljenika će se u
pozivu na glavnu raspravu upozoriti da će se u slučaju neodazivanja pozivu
narediti njegovo dovođenje. Ako za utvrđivanje činjeničnog stanja nazočnost
okrivljenika nije neophodna, okrivljenika će se u pozivu upozoriti na to da će
se rješenje o prekršaju u slučaju neodazivanja pozivu donijeti i bez njegovog
saslušanja. Isto tako, sud može okrivljenika uputiti da svoj iskaz dade pisanim
podneskom (članak 173. stavak 1.).

(5) Ako je okrivljenik
zadržan, glavna rasprava se mora zakazati i provesti, a i odluka o prekršaju
mora donijeti posebno žurno.

(6) Ako na glavnu
raspravu ne dođe uredno pozvani okriv­ljenik i svoj izostanak ne opravda, sud
će odgoditi raspravu i izdati dovedbeni nalog, ako ne postoje uvjeti da se
rasprava provede bez okrivljenika.

(7) Okrivljenik se ne
mora dovesti, već se glavna rasprava može održati i bez njega ako pribavljeni
dokazi pružaju dostatnu osnovicu za donošenje rješenja o prekršaju. Ako na
glavnu raspravu nije došao uredno pozvani podnositelj zahtjeva za pokretanje
prekršajnog postupka, rasprava će se održati bez njega. Ako podnositelj
zahtjeva nije uredno pozvan, rasprava će se održati bez njega samo ako je to
moguće bez štete za njegov pravni interes.

Javnost
glavne rasprave

Članak
190.

(1)
Glavna rasprava je javna. Iznimno, javnost se može, na prijedlog okrivljenika,
oštećenika, podnositelja zahtjeva za pokretanje prekršajnog postupka ili
državnog odvjetnika, ili po službenoj dužnosti, rješenjem isključiti za cijelu
raspravu ili njezin dio, ako se vodi postupak prema maloljetniku, ako to traže
probitci javne sigurnosti ili morala, ako se raspravlja o odnosima u obitelji,
ako se raspravlja o činjenicama koje predstavljaju službenu, poslovnu,
profesionalnu, znanstvenu ili umjetničku tajnu ili ako postoji neposredna i
ozbiljna opasnost ometanja rasprave. Protiv rješenja kojim se odlučuje o
isključenju javnosti dopuštena je posebna žalba, koja ne zadržava izvršenje.

(2)
Isključenje javnosti ne odnosi se na okrivljenika, branitelja, predstavnike
pravne osobe, opunomoćenika i državnog odvjetnika. Može se dopustiti da
raspravi budu nazočne i osobe koje imaju znanstveni ili stručni interes.

Stegovna
odgovornost

Članak
191.

Ako
okrivljenik, branitelj, oštećenik, zakonski zastupnik, opunomoćenik, svjedok,
vještak, tumač ili druga osoba koja je nazočna na glavnoj raspravi ometa red
ili se ne pokorava nalozima suca za održavanje reda, sudac može naložiti da se
okrivljenik udalji iz sudnice, a ostale osobe može ne samo udaljiti nego i
kazniti novčanom kaznom do 5.000,00 kuna.

PoČetak
glavne rasprave i red izvoĐenja dokaza

Članak 192.

(1) Glavna rasprava
započinje čitanjem zahtjeva za pokretanje prekršajnog postupka. Nakon provjere
nazočnosti pozvanih osoba obavit će se ispitivanje okrivljenika nakon kojeg
slijedi dokazni postupak u kojem se ispituju svjedoci i vještaci te izvode svi
dokazi potrebni za utvrđivanje činjenica važnih za odluku. Red izvođenja dokaza
utvrđuje sudac, ali će se ispitivanje oštećenika kao svjedoka u pravilu obaviti
prije ispitivanja ostalih svjedoka. Prije dokazanog postupka sudac mora iz
spisa predmeta izdvojiti sve zapisnike i druge isprave o dokazima na kojima se
po odredbama ovoga Zakona ne smije utemeljiti rješenje o prekršaju.

(2) Ako se postupak vodi
protiv pravne i odgovorne osobe, prije će se ispitati predstavnik pravne osobe,
a potom odgovorna osoba. Više okrivljenika ispituju se redom tako da se nakon
svakog ispitanog suokrivljenika prije ispitani suokrivljenik upita ima li što
primijetiti na iskaz kasnije ispitanog optuženika. Ako im se iskazi u istoj
okolnosti razlikuju, suoptuženici se mogu suočiti.

(3) Ne treba dokazivati:

1. činjenice koje je
okrivljenik priznao pred sudom, osim ako sud ne ustanovi da se priznanjem želi
zaštititi počinitelj prekršaja ili postići kakva druga nedopuštena svrha,

2. opće poznate
činjenice i činjenice čije postojanje zakon pretpostavlja, osim ako je pravno
dopušteno opovrgavanje takve pretpostavke.

Pravo
predlaganja dokaza i zavrŠni prijedlog

Članak
193.

(1)
Okrivljenik i njegov branitelj, predstavnik i opunomo­će­nik pravne osobe,
oštećenik, podnositelj zahtjeva za pokretanje pre­kršaj­nog postupka i državni
odvjetnik imaju pravo na raspravi predlagati izvođenje dokaza i davati
prijedloge i izjave, uz do­puštenje suca mogu sami ispitivati osobe koje daju
iskaze.

(2)
Nakon završenoga dokaznog postupka osobe iz stavka 1. ovoga članka mogu
podnijeti završni prijedlog o vrsti odluke, s osvrtom na izvedene dokaze i
pravna pitanja u postupku. Pravo iznošenja posljednjega završnog prijedloga
pripada okrivljeniku.

4.
Rješenje o prekršaju

Izricanje
rjeŠenja o prekrŠaju

Članak
194.

(1)
Prekršajni postupak u prvom stupnju završava izricanjem rješenja o prekršaju.
Rješenje o prekršaju se može odnositi samo na osobu protiv koje je postupak
započet i na prekršaj koji joj je stav­ljen na teret.

(2)
Rješenje o prekršaju temelji se samo na činjenicama i dokazima iznesenim na
glavnoj raspravi.

(3)
Rješenje o prekršaju može se izreći i javno objaviti odmah po zaključenju
glavne rasprave. Ako okrivljenik nije došao na ročište na kojemu se rješenje
treba izreći ili javno objaviti, odnosno ako on ili njegov branitelj nisu bili
nazočni na raspravi u vrijeme zaključenja rasprave, ili ako se okrivljenik
suglasio s tim, rješenje o prekršaju neće se javno objaviti, već će se
okrivljeniku dostaviti pisani otpravak rješenja.

Vrste
rjeŠenja o prekrŠaju

Članak
195.

Rješenjem
o prekršaju postupak se obustavlja ili se okrivljenik proglašava krivim i
izriče mu se kazna ili druga sankcija.

RjeŠenje
o obustavi postupka

Članak 196.

(1) Rješenje o obustavi
postupka donosi se:

1. ako sud ili upravno
tijelo koje vodi prekršajni postupak utvrdi da nije stvarno nadležan,

2. ako je okrivljenik za
isti prekršaj već pravomoćno osuđen ili je postupak za nj već pravomoćno
obustavljen,

3. ako je okrivljenik
umro ili je pravna osoba prestala postojati,

4. ako je podnositelj zahtjeva
za pokretanje prekršajnog postupka odustao od zahtjeva,

5. ako djelo koje je
stavljeno okrivljeniku na teret nije po propisu prekršaj,

6. ako postoje okolnosti
koje isključuju krivnju,

7. ako postoje okolnosti
koje isključuju kažnjivost,

8. ako nije dokazano da
je okrivljenik počinio prekršaj koji mu je stavljen na teret,

9. ako postoje
druge okolnosti propisane zakonom ili među­narodnim ugovorom zbog kojih
okrivljenika nije moguće proglasiti krivim.

(2) Predmeti koji su
bili privremeno oduzeti rješenjem o obustavi postupka vratit će se ako ne
postoje posebni zakonski razlozi za njihovo trajno oduzimanje. Ako je vlasnik
tih predmeta treća osoba, protiv takve odluke može izjaviti žalbu u roku od tri
dana od dana dostave rješenja.

RjeŠenje
kojim se okrivljenik proglaŠava krivim

Članak 197.

(1) Rješenje kojim se
okrivljenik proglašava krivim izriče se:

1. za koje djelo se
proglašava krivim, uz naznaku činjenica koje čine obilježja prekršaja,

2. po kojoj je odredbi
zakona ili drugog propisa to djelo određeno kao prekršaj,

3. na koju se kaznu ili
drugu mjeru okrivljenik osuđuje,

4. koji su troškovi
postupka i tko ih je dužan platiti,

5. je li okrivljenik
dužan ispuniti imovinskopravni zahtjev oštećenika u cijelosti ili djelomice, te
hoće li se od okrivljenika ili od druge osobe oduzeti imovinska korist
pribavljena prekršajem.

(2) U rješenju o
prekršaju odredit će se rok i način plaćanja novčane kazne i upozoriti
okrivljenika u smislu članka 45. ovoga Zakona.

Oblik
rjeŠenja o prekrŠaju

Članak
198.

(1)
Pisano rješenje o prekršaju mora imati uvod, izreku i obrazloženje, kao i pouku
o pravu na žalbu.

(2)
Uvod sadrži: naziv prekršajnog suda, ime i prezime suca od­nosno ime i prezime
predsjednika i članova vijeća i zapis­ni­ča­ra, ime i prezime okrivljenika,
JMBG državljana Republike Hrvatske, prekršaj za koji je podnesen zahtjev za
pokretanje prekr­šaj­nog postupka je li bio nazočan na glavnoj raspravi, dan
glavne rasprave, ime i prezime tužitelja, odnosno podaci o tijelu koje je
pokrenulo prekršajni postupak, branitelja, zakonskog zastupnika i opunomo­će­nika
koji su bili nazočni na glavnoj raspravi.

(3)
Izreka sadrži: osobne podatke o okrivljeniku i odluku kojom se okrivljenik
proglašava krivim uz naznaku činjeničnog opisa prekršaja, te propisa kojim je
isti predviđen, kakva je kazna izrečena, odluka o zaštitnoj mjeri, odluka o
oduzimanju imovinske koristi, te odluka o troškovima prekršajnog postupka. Ako
je protiv okrivljenika izrečena novčana kazna, rješenjem će se odrediti u kojem
se roku mora platiti, te će se navesti da će se novčana kazna ako je
okrivljenik u određenom roku ne plati zamijeniti radom za opće dobro na slobodi
ili kaznom zatvora u određenom trajanju. Ako je izrečena zaštitna mjera
oduzimanja predmeta, u rješenju će se odrediti kako će se postupiti s oduzetim
predmetima. Izreka rješenja o prekršaju kojim se postupak obustavlja mora imati
činjenični i pravni opis prekršaja za koji je podnesen zahtjev za pokretanje
prekršajnog postupka, odluku o troškovima postupka, o oduzetim predmetima te o
imovinskopravnom zahtjevu, ako je on bio postavljen.

(4)
Obrazloženje rješenja o prekršaju kratko navodi činjenice koje sud uzima kao
dokazane ili nedokazane, te razloge kojima se vodio pri ocjeni dokaza, primjeni
pravnih propisa, te odlučivanju o pojedinim prijedlozima osoba koje su bile
nazočne na glavnoj raspravi, kao i razloge za izbor i odmjeru kazne ili druge
mjere za prekršaj. U obrazloženju rješenja o obustavi prekršajnog postupka
navest će se okolnosti zbog kojih se takvo rješenje donijelo. Ako su se stranke
odrekle prava na žalbu, rješenje ne treba sadržavati obrazloženje.

Dostava
i ispravak rjeŠenja o prekrŠaju

Članak 199.

(1) Pisani otpravak
rješenja o prekršaju izrađuje se u roku od 15 dana od njegova proglašenja, te
se najkasnije u daljnjem roku od 8 dana dostavlja osobama koje imaju pravo
žalbe.

(2) Pogreške u imenima
ili brojevima, pisanju i računanju te druge očite netočnosti u rješenju ili
njegovu otpravku može ispraviti sud ili upravno tijelo koje vodi prekršajni
postupak, koji je do­nio rješenje. Protiv odluke o ispravku dopuštena je
posebna žalba.

XXI.
PREKRŠAJNI POSTUPAK PRED UPRAVNIM TIJELIMA

Primjena
propisa o postupku pred prekrŠajnim sudom

Članak
200.

Upravna
tijela koja vode prekršajni postupak u postupku primjenjuju odredbe o postupku
pred prekršajnim sudom, ako odredbama ove glave Zakona nije određeno drukčije.

Pokretanje
prekrŠajnog postupka pred upravnim tijelima

Članak
201.

(1)
Upravna tijela iz članka 170. stavka 1. ovoga Zakona mogu pokrenuti prekršajni
postupak po službenoj dužnosti ili na temelju zahtjeva za pokretanje
prekršajnog postupka. Zahtjev mo­gu podnijeti tijela državne uprave, tijela
jedinica lokalne i područ­ne (regionalne) samouprave, pravne osobe u čijem je
djelokrugu nepo­sred­no izvršavanje i nadzor nad izvršavanjem propisa kojim su
propisani prekršaji a nisu nadležni za vođenje prekršajnog postupka pred
upravnim tijelima, državni odvjetnik i oštećenik. Zahtjev za pokretanje
prekršajnog postupka mora sadržavati podatke iz članka 170. stavka 2. ovoga
Zakona.

(2)
Prekršajni postupak pred upravnim tijelom koje vodi pre­kršajni postupak
započinje određivanjem glavne rasprave. Ako je nadležno upravno tijelo koje
vodi prekršajni postupak u povodu zahtjeva za pokretanje prekršajnog postupka
ustanovilo da nema uvjeta za započinjanje postupka, odbacit će zahtjev.

Tijek
postupka

Članak 202.

(1) Tijek postupka
određuje upravno tijelo koje vodi postupak držeći se odredaba ovoga Zakona i s
jednakom pažnjom utvrđujući činjenice koje terete prekršitelja te činjenice
koje mu idu u korist.

(2) U tom cilju
okrivljeniku se mora pružiti mogućnost obrane i sudjelovanja u svim radnjama
postupka u kojima se utvrđuje činjenično stanje.

(3) Prije početka prvog
ispitivanja okrivljenika će se upozoriti na njegova prava iz članka 82. i članka
105. ovoga Zakona.

(4) Dokazivanje će se u
postupku ograničiti samo na važne činjenice. Koji će se dokazi izvesti,
odlučuje upravno tijelo koje vodi postupak, pazeći pri tome da ne izvede dokaze
koji se prema odredbama ovoga Zakona ne mogu uporabiti pri donošenju odluke.

(5) Ne treba dokazivati:

1. činjenice koje je
okrivljenik priznao pred upravnim tijelom koje vodi postupak ili tijelom
državne uprave ili jedinice lokalne samouprave i područne (regionalne)
samouprave, odnosno pravne osobe koja je podnijela zahtjev za pokretanje
prekršajnog postupka, osim ako upravno tijelo ne ustanovi da se priznanjem želi
zaštititi počinitelj prekršaja ili postići kakva druga nedopuštena svrha,

2. općepoznate činjenice
i činjenice čije postojanje zakon pretpostavlja, osim ako je pravno dopušteno
opovrgavanje takve pretpostavke.

Usmeno
priopĆavanje rjeŠenja

Članak
203.

(1)
Rješenja protiv kojih nije dopuštena posebna žalba priopćuju se usmeno. O
donesenom rješenju napisat će se zabilješka u spisu predmeta, uz naznaku jesu
li stranke bile nazočne pri donošenju rješenja. Ako stranke nisu bile nazočne
donošenju rješenja obavijestit će se o njemu prilikom narednog ročišta, a ako
ni to nije moguće, pisanom obavijesti, ali samo ako je to od važnosti za
pravilno i zakonito vođenje postupka ili je od važnosti za zaštitu prava
okrivljenika u postupku.

(2)
Pisano rješenje mora biti obrazloženo i sadržavati uputu o pravu na žalbu.

XXII.
REDOVITI PRAVNI LIJEKOVI U PREKRŠAJNOM POSTUPKU

**Žalba
protiv prvostupanjske odluke o prekršaju suda ili upravnog tijela koje vodi
prekršajni postupak**

OvlaŠtenici
za podnoŠenje Žalbe i opseg njihove ovlasti

Članak 204.

(1) Žalbu mogu podnijeti
stranke, branitelj, zakonski zastupnik okrivljenikov i oštećenik.

(2) U korist
okrivljenika žalbu mogu podnijeti i njegov bračni i izvanbračni drug, rođak u
uspravnoj liniji, posvojitelj, posvojenik, brat, sestra i hranitelj. Žalbeni
rok i u tom slučaju teče od dana kad je okrivljeniku odnosno njegovu branitelju
dostavljen prijepis odluke.

(3) Državni odvjetnik
može podnijeti žalbu i na štetu i u korist okrivljenika.

(4) Oštećenik može
pobijati odluku samo zbog odluke suda o troškovima postupka, ali ako je državni
odvjetnik preuzeo progon od oštećenika kao tužitelja, oštećenik može podnijeti
žalbu zbog svih osnova zbog kojih se odluka može pobijati.

(5) Žalbu može podnijeti
i osoba čiji je predmet oduzet ili od koje je oduzeta imovinska korist
pribavljena prekršajem te pravna osoba kojoj je izrečeno oduzimanje imovinske
koristi.

(6) Branitelj i osobe iz
stavka 2. ovoga članka mogu podnijeti žalbu i bez posebne ovlasti okrivljenika,
ali ne i protiv njegove volje.

Odricanje
od prava na Žalbu

Članak 205.

(1) Okrivljenik se može
odreći prava na žalbu samo nakon što mu je odluka dostavljena. Okrivljenik se i
prije toga može odreći prava na žalbu ako su se tužitelj i oštećenik, kad ima
pravo podnijeti žalbu zbog svih osnova (članak 204. stavak 4.), odrekli prava
na žalbu, osim ako bi okrivljenik po odluci imao izdržavati kaznu oduzimanja slobode.
Do donošenja drugostupanjske odluke okrivljenik može odustati od već podnesene
žalbe. Okrivljenik može odustati i od žalbe koju su podnijeli njegov branitelj
ili osobe navedene u članku 204. stavku 2. ovoga Zakona.

(2) Tužitelj i oštećenik
mogu se odreći prava na žalbu od objave odluke pa do proteka roka za podnošenje
žalbe, a mogu do donošenja odluke drugostupanjskog suda odustati od već
podnesene žalbe.

(3) Odricanje i
odustajanje od žalbe ne mogu se opozvati.

Rokovi
za Žalbu i njihovo raČunanje

Članak
206.

(1)
Protiv prvostupanjske odluke ovlaštene osobe mogu podnijeti žalbu u roku od
osam dana od dana dostave prijepisa odluke.

(2)
Ako je odluka dostavljena i okrivljeniku i njegovu branitelju, ali u različite
dane, žalbeni rok računat će se od kasnijeg dana.

(3)
Pravodobno podnesena žalba ovlaštene osobe odgađa izvršenje odluke.

SadrŽaj
Žalbe

Članak
207.

(1)
Žalba treba sadržavati:

1.
oznaku odluke protiv koje se podnosi,

2.
osnove za pobijanje odluke (članak 208.),

3.
obrazloženje žalbe,

4.
prijedlog da se pobijana odluka potpuno ili djelomično ukine ili preinači,

5.
potpis osobe koja podnosi žalbu.

(2)
Ako žalba podnesena u korist okrivljenika ne sadrži podatak iz stavka 1. točke
1. ili 5. ovoga članka, odbacit će se. Ako je žalba podnesena u korist
okrivljenika ne sadrži neki ili sve od podataka iz stavka 1. točke 1- 4. ovoga
članka, sud će je dostaviti drugostupanjskom sudu ako se može utvrditi na koju
se odluku odnosi, a ako se to ne može utvrditi, sud će žalbu odbaciti.

(3)
Ako je žalba podnesena na štetu okrivljenika a ne sadrži podatke iz točke 2.,
3. i 5. stavka 1. ovoga članka ili ako žalba ne sadrži podatak iz točke 1.
stavka 1. ovoga članka, a ne može se utvrditi na koju se odluku odnosi, takva
će se žalba odbaciti.

(4)
U žalbi se mogu iznositi nove činjenice i novi dokazi, ali žalitelj je dužan
navesti razloge zašto ih prije nije iznio. Pozivajući se na nove činjenice,
žalitelj je dužan navesti dokaze kojima bi se te činjenice imale dokazati, a
pozivajući se na nove dokaze, dužan je navesti činjenice koje tim dokazima želi
dokazati.

Žalbene
osnove

Članak
208.

(1)
Odluka se može pobijati zbog:

1.
bitne povrede prekršajnog postupka,

2.
povrede materijalnog prava,

3.
pogrešno ili nepotpuno utvrđenog činjeničnog stanja,

4.
odluke o prekršajnim sankcijama, oduzimanju imovinske koristi, troškovima
prekršajnog postupka, imovinskopravnom zah­tjevu, te zbog odluke o objavi
odluke u sredstvima javnog priopća­vanja.

(2)
Žalba zbog pogrešno ili nepotpuno utvrđenog činjeničnog stanja ili zbog povrede
materijalnog zakona podnesena u korist okrivljenika sadrži u sebi i žalbu zbog
odluke o prekršajnoj sankciji i oduzimanju imovinske koristi.

Bitna
povreda prekrŠajnog postupka

Članak 209.

(1) Bitna povreda
prekršajnog postupka postoji:

1. ako je sud ili
upravno tijelo koje vodi prekršajni postupak bilo nepropisno sastavljeno, ili
ako je u postupku sudjelovao sudac ili upravni službenik koji to prema
odredbama ovoga Zakona o izuzeću (članci 101. do 104.) nije smio, ili je u
donošenju odluke sudjelovala osoba (sudac ili upravni službenik) koja nije
sudjelovala na glavnoj raspravi,

2. ako je glavna
rasprava održana bez osobe čija je nazočnost na glavnoj raspravi po zakonu
obvezna ili je okrivljeniku, branitelju, oštećeniku kao podnositelju zahtjeva
za pokretanje prekr­šaj­nog postupka, protivno njegovu zahtjevu, uskraćeno da
se na glavnoj raspravi služi svojim jezikom (članak 88.) i da na svojem jeziku
prati tijek rasprave,

3.
ako je protivno Zakonu donesena odluka o isključenju javnosti s glavne
rasprave,

4. ako je sud ili tijelo
koje vodi prekršajni postupak povrijedilo propise postupka o pitanju postoji li
zahtjev za pokretanje pre­kršajnog postupka ovlaštenog podnositelja ili
prijedlog oštećenika odnosno odobrenje nadležnog tijela ili je optužba prekoračena,

5. ako je odluku donio
sud ili upravno tijelo koje vodi prekršajni postupak, a koji zbog stvarne
nenadležnosti nisu mogli odlučivati u toj stvari ili ako je nepravilno doneseno
rješenje zbog stvarne nenadležnosti,

6. ako je odlukom
povrijeđena odredba članka 217. (zabrana reformacije in peius) ovoga Zakona,

7. ako se odluka temelji
na dokazu na kojem se prema odredbama ovoga Zakona ne može utemeljiti,

8. ako je izreka odluke
nerazumljiva, proturječna sama sebi ili razlozima odluke, ili ako odluka nema
uopće razloga ili u njoj nisu navedeni razlozi o odlučnim činjenicama ili su ti
razlozi potpuno nejasni ili u znatnoj mjeri proturječni, ili ako o odlučnim
činjenicama postoji znatna proturječnost između onoga što se navodi u razlozima
odluke o sadržaju isprava ili zapisnika o iskazima danim u postupku i samih tih
isprava ili zapisnika,

9. ako rješenjem o
prekršaju nije potpuno riješio zahtjev za pokretanje prekršajnog postupka.

(2) Bitna povreda
odredaba postupka postoji i ako sud ili uprav­no tijelo koje vodi prekršajni
postupak pri pripremanju glavne rasprave ili u tijeku glavne rasprave ili pri
donošenju odluke nisu primijenili ili su nepravilno primijenili koju odredbu
ovoga Zakona ili su na glavnoj raspravi povrijedili pravo obrane, a to je
utjecalo ili moglo utjecati na odluku.

Povreda
materijalnog prava

Članak 210.

Povreda materijalnog
prava postoji ako je zakon ili na njemu utemeljen propis povrijeđen u pitanju:

1. je li djelo za koje
se protiv okrivljenika vodi postupak pre­kršaj,

2. ima li okolnosti koje
isključuju krivnju,

3. ima li okolnosti koje
isključuju pokretanje i vođenje pre­kršajnog postupka, a osobito je li
nastupila zastara pokretanja ili vođenja postupka ili je pokretanje i vođenje
postupka isključeno zbog amnestije ili pomilovanja ili je o stvari već donesena
pravomoćna odluka,

4. je li glede prekršaja
koje je predmet optužbe primijenjen zakon koji se ne može primijeniti,

5. je li odlukom o
kazni, uvjetnoj osudi ili opomeni odnosno odlukom o zaštitnoj mjeri ili o
oduzimanju imovinske koristi prekoračena ovlast koju sud ima po zakonu,

6. jesu li povrijeđene
odredbe o uračunavanju uhićenja, zadržavanja i izdržane kazne.

PogreŠno
ili nepotpuno utvrĐeno ČinjeniČno stanje

Članak
211.

(1)
Odluka se može pobijati zbog pogrešno ili nepotpuno utvrđenog činjeničnog
stanja.

(2)
Pogrešno utvrđeno činjenično stanje postoji ako je kakva odlučna činjenica
pogrešno utvrđena odnosno kad sadržaj isprava, zapisnika o izvedenim dokazima
ili tehničkih snimki ozbiljno dovodi u sumnju pravilnost ili pouzdanost
utvrđenja odlučne činjenice.

(3)
Nepotpuno utvrđeno činjenično stanje postoji ako kakva odlučna činjenica nije
utvrđena.

Pobijanje
zbog odluke o kazni i nekim drugim pitanjima

Članak
212.

(1)
Rješenje o prekršaju može se pobijati zbog odluke o kazni i uvjetnoj osudi kad
tom odlukom nije prekoračena zakonska ovlast, ali sud ili upravno tijelo koje
vodi prekršajni postupak nije pravilno odmjerilo kaznu s obzirom na okolnosti
koje utječu na to da kazna bude veća ili manja, i zbog toga što je sud
primijenio ili nije primijenio odredbe o ublažavanju kazne o uvjetnoj osudi,
iako su za to postojali zakonski uvjeti.

(2)
Odluka o zaštitnoj mjeri ili o oduzimanju imovinske koristi može se pobijati
ako ne postoji povreda zakona, ali je sud nepravil­no donio tu odluku ili nije
izrekao zaštitnu mjeru, odnosno oduzimanje imovinske koristi, iako su za to
postojali zakonski uvjeti. Zbog istih razloga može se pobijati odluka o
troškovima postupka.

(3)
Odluka o imovinskopravnom zahtjevu te odluka o objavi odluke u sredstvima
javnog priopćavanja može se pobijati kad je o tim pitanjima odluka donesena
suprotno zakonu.

PodnoŠenje
Žalbe

Članak
213.

(1)
Žalba se podnosi sudu ili upravnom tijelu koje vodi prekršajni postupak, a koje
je izreklo prvostupanjsku odluku u broju primjeraka potrebnom za žalbeno tijelo
i oštećenika.

(2)
Nepravodobnu (članak 220. stavak 1.) i nedopuštenu (članak 220. stavak 2.)
žalbu odbacit će rješenjem prvostupanjski sud ili upravno tijelo koje vodi
prekršajni postupak.

(3)
Žalbu koju ne odbaci prvostupanjsko će tijelo zajedno sa spisom predmeta
dostaviti sudu nadležnom za odlučivanje o žalbi.

Sudac
izvjestitelj

Članak
214.

(1)
Kad spisi povodom žalbe stignu drugostupanjskom sudu, predsjednik žalbenog
vijeća određuje suca izvjestitelja.

(2)
Sudac izvjestitelj može prema potrebi od prvostupanjskog tijela pribaviti
izvješće o povredama odredaba postupka, a može preko tog tijela ili na drugi
način provjeriti navode žalbe u svezi s novim dokazima i novim činjenicama ili
od drugih tijela ili pravnih osoba pribaviti potrebna izvješća ili spise.

(3)
Ako sudac izvjestitelj utvrdi da se u spisima nalaze zapisnici i obavijesti
predviđeni u članku 118. ovoga Zakona, donijet će rješenje o njihovu izdvajanju
iz spisa.

(4)
Kad sudac izvjestitelj pripremi svoj izvještaj, predsjednik će vijeća zakazati
sjednicu vijeća. O sjednici vijeća u povodu žalbe na rješenje o prekršaju
obavijestit će seokrivljenik i njegov branitelj, ako predsjednik vijeća
ili vijeće smatra da bi nazočnost nekog od njih bila korisna za razjašnjenje
stvari. Ako su okrivljenik ili njegov branitelj u povodu žalbe na rješenje o
prekršaju kojim je izrečena kazna zatvora u žalbi stavili zahtjev za obavijest
o sjednici vijeća, u tom slučaju obavezno se o sjednici vijeća obavještavaju
okrivljenik i njegov branitelj.

(5)
Ako se postupak vodi po zahtjevu državnog odvjetnika, prije zakazivanja
sjednice vijeća dostavit će mu se spis na razmatranje, koji ga je dužan
razgledati i bez odgode vratiti sudu. O sjednici vijeća obavijestit će se
državni odvjetnik.

Sjednica
vijeĆa

Članak 215.

(1) Drugostupanjski sud
donosi odluku o žalbi na sjednici vijeća, bez održavanja rasprave.

(2) Sjednica vijeća
počinje izvješćem suca izvjestitelja o stanju stvari. Vijeće može od stranaka,
ako su nazočne na sjednici, zatražiti potrebna objašnjenja u svezi sa žalbenim
navodima. Stranke mogu predložiti da se radi dopune izvješća pročitaju pojedini
spisi i mogu, uz dopuštenje predsjednika vijeća, dati potrebna obja­šnje­nja za
svoje stavove iz žalbe odnosno odgovora na žalbu ne ponavljajući ono što je
sadržano u izvješću.

(3) Zapisnik o sjednici
vijeća priključuje se spisima prvostupanjskog i drugostupanjskog suda.

Granice
ispitivanja prvostupanjske odluke

Članak 216.

 Drugostupanjski sud ispituje odluku u onom
dijelu u kojem se pobija žalbom i iz osnova iz kojih se pobija. Po službenoj
dužnosti on mora uvijek ispitati:

1. postoji li povreda
odredaba prekršajnog postupka iz članka 209. stavka 1. točke 1., 4., 5., 6., 7.
i 8. ovoga Zakona i je li glavna rasprava protivno odredbama ovoga Zakona
održana u odsutnosti okrivljenika i njegova branitelja,

2. je li na štetu
okrivljenika povrijeđen materijalni zakon.

OgraniČenje
u donoŠenju nepovoljnije odluke po okrivljenika

Članak 217.

Ako je izjavljena samo
žalba u korist okrivljenika, odluka se ne smije izmijeniti na njegovu štetu.

Širenje
odluke na suokrivljenike

Članak 218.

Ako drugostupanjski sud
u povodu bilo čije žalbe utvrdi da su razlozi zbog kojih je donio odluku u
korist okrivljenika od koristi i za kojeg od suokrivljenika koji nije podnio
žalbu ili je nije podnio u tom smislu, postupit će po službenoj dužnosti kao da
takva žalba postoji.

Odluke
drugostupanjskog suda

Članak 219.

(1) Drugostupanjski sud
može u sjednici vijeća odbaciti žalbu kao nepravodobnu ili nedopuštenu, ili
odbiti žalbu kao neosnovanu i potvrditi prvostupanjsku odluku, ili ukinuti tu
odluku i uputiti pred­­met prvostupanjskom tijelu na ponovno odlučivanje, ili
pre­inačiti prvostupanjsku odluku.

(2) O svim žalbama protiv
iste odluke drugostupanjski sud odlučuje jednom odlukom.

Odbacivanje
Žalbe

Članak
220.

(1)
Žalba će se odbaciti rješenjem kao nepravodobna ako se utvrdi da je podnesena
nakon zakonskog roka.

(2)
Žalba će se odbaciti rješenjem kao nedopuštena ako se utvrdi da je žalbu
podnijela osoba koja nije ovlaštena za podnošenje žalbe ili osoba koja se
odrekla žalbe ili odustala od žalbe ili ako žalba po zakonu nije dopuštena.

Odbijanje
Žalbe

Članak
221.

Drugostupanjski
sud odlukom će odbiti žalbu kao neosnovanu i potvrditi prvostupanjsku odluku
kad utvrdi da ne postoje razlozi zbog kojih se odluka pobija niti povrede
zakona iz članka 216. stav­ka 1. ovoga Zakona.

Ukidanje
prvostupanjske odluke

Članak
222.

(1)
Drugostupanjski će sud, prihvaćajući žalbu ili po službenoj dužnosti, rješenjem
ukinuti prvostupanjsku odluku i vratiti predmet na ponovno suđenje ako utvrdi
da postoji bitna povreda odredaba prekršajnog postupka, ili ako smatra da zbog
pogrešno ili nepotpuno utvrđenog činjeničnog stanja treba naložiti novu glavnu
raspravu pred prvostupanjskim sudom ili upravnim tijelom koje vodi prekršajni
postupak.

(2)
Drugostupanjski sud može naložiti da se nova glavna rasprava pred
prvostupanjskim sudom ili upravnim tijelom koje vodi prekršajni postupak održi
pred potpuno izmijenjenim sastavom.

(3)
Drugostupanjski sud može i samo djelomično ukinuti prvostupanjsku odluku ako se
pojedini dijelovi odluke mogu izdvojiti bez štete za pravilno suđenje.

(4)
Ako je okrivljenik zadržan, drugostupanjski sud ispitat će postoje li još razlozi
za zadržavanje i donijeti rješenje o produljenju ili ukidanju zadržavanja.
Protiv tog rješenja nije dopuštena žalba.

PreinaČenje
prvostupanjske odluke

Članak
223.

(1)
Drugostupanjski će sud, prihvaćajući žalbu ili po službenoj dužnosti, odlukom
preinačiti prvostupanjsku odluku ako utvrdi da su odlučne činjenice u
prvostupanjskoj odluci pravilno utvrđene i da se s obzirom na utvrđeno
činjenično stanje po pravilnoj primjeni zakona ima donijeti drukčija odluka, a
prema stanju stvari i u slučaju povreda iz članka 209. stavka 1. točke 4. i 6.
ovoga Zakona.

(2)
Ako su se zbog preinačenja prvostupanjske odluke stekli uvjeti da se odredi
odnosno ukine zadržavanje na temelju članka 146. stavka 1. ovoga Zakona,
drugostupanjski će sud o tome donijeti posebno rješenje, protiv kojeg nije
dopuštena žalba.

ObrazloŽenje
drugostupanjske odluke

Članak
224.

(1)
U obrazloženju rješenja drugostupanjski sud treba ocijeniti žalbene navode i
iznijeti povrede zakona koje je uzeo u obzir po službenoj dužnosti.

(2)
Kad se prvostupanjska odluka ukida zbog bitnih povreda odredaba postupka o
prekršajima, u obrazloženju treba navesti koje su odredbe povrijeđene i u čemu
se povrede sastoje.

(3)
Kad se prvostupanjska odluka ukida zbog pogrešno ili nepotpuno utvrđenoga
činjeničnog stanja, navest će se u čemu su nedostaci u utvrđivanju činjeničnog
stanja, posebice u odlučivanju o prijedlozima stranaka da se pribave i izvedu
pojedini dokazi, odnosno zašto su novi dokazi i činjenice važni za donošenje
pravilne odluke.

VraĆanje
predmeta prvostupanjskom tijelu

Članak
225.

(1)
Drugostupanjski sud vratit će sve spise prvostupanjskom tijelu s dovoljnim
brojem ovjerenih prijepisa svoje odluke radi predaje strankama i drugim
zainteresiranim osobama.

(2)
Ako je okrivljenik zadržan, drugostupanjski sud dužan je svoju odluku sa
spisima dostaviti prvostupanjskom sudu bez odlaganja.

Ponovno
odluČivanje prvostupanjskog tijela

Članak
226.

(1)
Prvostupanjsko tijelo kojem je predmet upućen na ponovno odlučivanje uzet će za
osnovu prijašnji zahtjev za pokretanje prekršajnog postupka. Ako je
prvostupanjska odluka djelomično ukinuta, to će tijelo za osnovu uzeti samo
onaj dio optužbe koji se odnosi na ukinuti dio odluke.

(2)
Na novoj glavnoj raspravi stranke mogu isticati nove činjenice i iznositi nove
dokaze.

(3)
Prvostupanjsko tijelo dužno je izvesti sve postupovne rad­nje i raspraviti sva
sporna pitanja na koja je upozorio drugostupanjski sud u svojoj odluci.

(4)
Pri izricanju nove odluke prvostupanjsko tijelo vezano je zabranom iz članka 217.
ovoga Zakona.

XXIII.
IZVANREDNI PRAVNI LIJEKOVI

1.
Obnova postupka

Osnove
za obnovu postupka

Članak
227.

(1)
Na zahtjev okrivljenika, državnog odvjetnika ili podnositelja zahtjeva za
pokretanje prekršajnog postupka može se obnoviti prekršajni postupak u korist
okrivljenika:

1.
ako se dokaže da je odluka o prekršaju utemeljena na lažnoj ispravi ili na
lažnom iskazu svjedoka, vještaka ili tumača,

2.
ako se dokaže da je do odluke došlo zbog kaznenog djela državnog odvjetnika,
suca prekršajnog suda ili druge službene osobe koja je sudjelovala u postupku,

3.
ako je osoba za isto djelo već kažnjena u prekršajnom postupku ili u kaznenom
postupku ili ako je više osoba kažnjeno zbog istog djela koje je mogla počiniti
samo jedna osoba ili neke od njih,

4.
ako se iznesu nove činjenice ili podnesu novi dokazi koji su sami za sebe ili u
svezi s prijašnjim dokazima mogu biti osnova za drukčije rješenje.

(2)
U slučajevima iz stavka 1. točke 1. i 2. ovoga članka mora se pravomoćnom
presudom dokazati da su navedene osobe proglašene krivima za odnosna kaznena
djela. Ako se postupak protiv tih osoba ne može provesti zbog toga što su umrle
ili što postoje dokazi koji isključuju kazneni progon, činjenice iz stavka 1.
točke 1. i 2. ovoga članka mogu se utvrditi i drugim dokazima.

(3)
Zahtjev za obnovu postupka u korist okrivljenika može se podnijeti u roku od
dvije godine od dana pravomoćnosti rješenja o prekršaju.

(4)
U zahtjevu za obnovu postupka mora se navesti po kojoj se zakonskoj osnovi
traži ponavljanje i kojim se dokazima potkrepljuju činjenice na kojima se
zahtjev temelji. Ako zahtjev ne sadrži te podatke, sud će pozvati podnositelja
da u određenom roku za­htjev dopuni.

Obnova
postupka na Štetu okrivljenika

Članak
228.

(1)
Iznimno, postupak za prekršaje može se obnoviti na štetu okrivljenika ako je
pravomoćno rješenje o prekršaju kojim se postupak obustavlja doneseno zbog
odustanka od prijedloga za prekršajno kažnjavanje podnositelja, a dokaže se da
je do odustanka došlo zbog kaznenog djela zlouporabe službenog položaja podnositelja
prijedloga za prekršajno kažnjavanje.

(2)
Zahtjev za obnovu postupka na štetu okrivljenika ne može se podnijeti nakon
proteka jedne godine od dana pravomoćnosti rješenja o prekršaju.

OdluČivanje
o zahtjevu za obnovu postupka

Članak 229.

(1) Nadležni sud ili
upravno tijelo koje vodi prekršajni postupak će rješenjem zahtjev odbaciti ako
na temelju samog zahtjeva i spisa prijašnjeg postupka utvrdi da je zahtjev
podnijela neovlaštena osoba ili da nema zakonskih uvjeta za obnovu postupka ili
da su činjenice i dokazi na kojima se zahtjev temelji već bili izneseni u
prijašnjem zahtjevu za obnovu postupka koji je odbijen pravo­moćnim rješenjem
prekršajnog suda ili da činjenice i dokazi očito nisu prikladni da se na
temelju njih dopusti obnova ili da podnositelj zahtjeva nije postupio prema
članku 227. stavku 4. ovoga Zakona.

(2) Ako nadležno
prekršajno tijelo ne odluči prema stavku 1. ovoga članka, predsjednik vijeća,
odnosno predsjednik upravno-prekršajnog vijeća odredit će da se izvide
činjenice i pribave dokazi na koje se poziva u zahtjevu.

DopuŠtenje
za obnovu postupka

Članak
230.

Nakon
provedenih izviđaja nadležno će prekršajno tijelo, ako je zahtjev osnovan,
dopustiti obnovu prekršajnog postupka ili će zahtjev odbiti ako novi dokazi
nisu prikladni da dovedu do obnove postupka.

2.
Zahtjev za zaštitu zakonitosti

Osnove
za podnoŠenje zahtjeva za zaŠtitu zakonitosti

Članak
231.

(1)
Protiv pravomoćne odluke o prekršaju i protiv prekršaj­nog postupka koji je
prethodio toj odluci, Glavni državni odvjetnik Republike Hrvatske može podići
zahtjev za zaštitu zakonitosti ako je povrijeđen zakon. O zahtjevu za zaštitu
zakonitosti odlu­čuje Vrhov­ni sud Republike Hrvatske.

(2)
Zahtjev za zaštitu zakonitosti ne može se podignuti protiv odluke kojom je
odlučeno o zahtjevu za zaštitu zakonitosti.

OdgovarajuĆa
primjena Zakona o kaznenom postupku

Članak 232.

Odredbe Zakona o
kaznenom postupku koje se odnose na zahtjev za zaštitu zakonitosti na
odgovarajući će se način primje­njivati na zahtjev za zaštitu zakonitosti u
prekršajnom postupku.

3.
Zahtjev za izvanredno ublažavanje kazne

Uvjeti
za ublaŽavanje kazne

Članak 233.

(1) Ublažavanje
pravomoćno izrečene kazne dopušteno je kad se nakon pravomoćnosti odluke o
prekršaju pojave okolnosti kojih nije bilo kada se izricala odluka ili sud za
njih nije znao iako su postojale, a one bi očito dovele do blaže odluke o
kazni.

(2) Zahtjev za
izvanredno ublažavanje kazne mogu podnijeti okrivljenik i uz njegovu privolu
njegov branitelj, te njegovi rođaci koji su ovlašteni podnijeti žalbu protiv
odluke o prekršaju u njegovu korist.

(3) Zahtjev za
izvanredno ublažavanje kazne ne zadržava izvršenje kazne, osim ako predsjednik
prvostupanjskog vijeća iz opravdanih razloga ne odluči drukčije.

(4) Ne može se podnijeti
zahtjev za izvanredno ublažavanje ka­z­ne nakon što je odluka o prekršaju
izvršena.

OdluČivanje
o zahtjevu za izvanredno ublaŽavanje kazne

Članak 234.

(1) O zahtjevu za
izvanredno ublažavanje kazne odlučuje Visoki prekršajni sud Republike Hrvatske
u vijeću od tri suca.

(2) Zahtjev za
izvanredno ublažavanje kazne podnosi se prvostupanjskom prekršajnom tijelu.

(3) Prvostupanjsko
prekršajno tijelo odbacit će zahtjev koji je podnijela neovlaštena osoba ili
ako je prekršajna odluka izvršena.

(4) Ako se radi o
prekršaju za koji se postupak vodio na za­htjev državnog odvjetnika, Visoki će
prekršajni sud prije donošenja rješenja dostaviti spise državnom odvjetniku
Republike Hrvatske. On može staviti pisani prijedlog Visokom prekršajnom sudu.

(5) Visoki prekršajni
sud zahtjev će odbiti ako ustanovi da nije udovoljeno zakonskim uvjetima za
izvanredno ublažavanje kazne.

Opoziv
rjeŠenja o izvanrednom ublaŽavanju kazne

Članak 235.

Rješenje kojim je
prihvatio zahtjev za izvanredno ublaža­va­nje kazne sud će opozvati ako se
dokaže da se rješenje temelji na lažnoj ispravi ili na lažnom iskazu svjedoka
ili vještaka.

4.
Zahtjev za izvanredno preispitivanje odluke u prekršajnom postupku

PodnoŠenje
zahtjeva

Članak
236.

(1)
Okrivljenik koji je odlukom suda pravomoćno kažnjen kaznom zatvora ili kojem je
u prekršajnom postupku izrečena novčana kazna od 50.000,00 kuna ili teža,
zaštitna mjera zabrane obavljanja određene djelatnosti ili zanimanja, odnosno
oduzimanja dozvole za obavljanje djelatnosti, može podnijeti zahtjev za
izvanredno preispitivanje pravomoćne odluke u prekršajnom postupku u
slučajevima predviđenim ovim Zakonom.

(2)
Zahtjev za izvanredno preispitivanje pravomoćne odluke podnosi se u roku mjesec
dana od dana kada je okrivljenik primio pravomoćnu odluku.

(3)
Okrivljenik koji nije podnio žalbu na odluku prekršajnog suda ne može podnijeti
zahtjev za izvanredno preispitivanje pravomoćne odluke prekršajnog suda, osim
ako je tek odlukom drugog stupnja izrečena umjesto opomene i novčane kazne kazna
zatvora, ili kazna zatvora u duljem trajanju, odnosno ako je tek odlukom drugog
stupnja izrečena zaštitna mjera iz stavka 1. ovoga članka ili je ta mjera
izrečena u duljem trajanju.

(4)
Zahtjev za izvanredno preispitivanje pravomoćne odluke može se podnijeti zbog
razloga navedenih u članku 427. Zakona o kaznenom postupku, ako ovim Zakonom
nije drukčije određeno.

OdluČivanje
o zahtjevu

Članak 237.

(1) Zahtjev za
izvanredno preispitivanje pravomoćne odluke podnosi se sudu ili upravnom tijelu
koje vodi prekršajni postupak koje je donijelo odluku u prvom stupnju.

(2) Zahtjev koji je
nepravodobno podnesen ili ga je podnijela neovlaštena osoba ili je podnesen u
slučaju kad nije dopušten, odbacit će rješenjem sud ili upravno tijelo koje
vodi prekršajni postupak, odnosno Visoki prekršajni sud. Protiv rješenja kojim
se zahtjev odbacuje dopuštena je žalba.

(3) O zahtjevu za
izvanredno preispitivanje pravomoćne odlu­ke odlučuje Visoki prekršajni sud u
vijeću sastavljenom od pet sudaca.

(4) O zahtjevu za
izvanredno preispitivanje pravomoćne odlu­ke prekršajnog suda ne može
odlučivati sudac koji je sudjelovao u vijeću koje je donijelo odluku povodom
žalbe.

(5) Visoki prekršajni
sud može, s obzirom na sadržaj zahtjeva, odrediti da se odgodi odnosno prekine
izvršenje kazne zatvora ili izrečene zaštitne mjere do donošenja odluke o
zahtjevu za izvanredno preispitivanje pravomoćne odluke prekršajnog suda.

(6) U postupanju po
zahtjevu za izvanredno preispitivanje pravomoćne odluke prekršajnog suda na
odgovarajući se način primjenjuju odredbe o zahtjevu za izvanredno
preispitivanje pravo­moćne presude Zakona o kaznenom postupku.

XXIV.
Postupak prema maloLJETNICIMA

Primjena
odredbi o postupku prema maloljetnicima i nadleŽnost suda

Članak
238.

(1)
Odredbe članka 238. do 244. ovoga Zakona primjenjuju se u postupku prema
osobama koje su počinile prekršaj kao maloljetnici, a pri započinjanju postupka
nisu starije od devetnaest godina. Ako je neka osoba prekršaj počinila kao
maloljetna, a drugi kao punoljetna, i ako se protiv njih vodi jedinstveni
postupak, postupak će se voditi po odredbama članka 238. do 244. ovoga Zakona.
Ostale odredbe ovoga Zakona primjenjuju se ako nisu suprotne odredbama članka
238. do 244. ovoga Zakona.

(2)
Državna tijela koja sudjeluju u postupku prema maloljetnicima te druge pravne
osobe i ustanove koje pomažu sudu dužni su postupati žurno i obazrivo prema
maloljetniku.

(3) Mjesno je nadležan
za postupak prema maloljetniku sud njegova prebivališta ili boravišta. Postupak
se može provesti pred sudom mjesta počinjenja prekršaja ako je očito da će se
pred tim sudom lakše provesti postupak.

(4) Ako je maloljetnik
počinio prekršaj zajedno s punoljetnom osobom, postupak prema njemu se izdvaja
i vodi zasebno osim ako zajedničko vođenje postupka nije nužno zbog ekonomičnosti
ili svestranog razjašnjenja stvari.

(5) Ako ovim Zakonom
nije drukčije propisano prekršajni po­stu­pak protiv maloljetnika provest će se
primjenom odgo­varajućih odredbi Zakona o kaznenom postupku i Zakona o sudovima
za mladež.

RjeŠenje
o zapoČinjanju prekrŠajnog postupka i njegova dostava

Članak
239.

Prekršajni
postupak prema maloljetniku započinje na temelju zahtjeva za pokretanje
prekršajnog postupka. Rješenje o započi­nja­nju postupka dostavlja se
roditeljima, posvojitelju, skrbniku i drugim osobama koje se skrbe za
maloljetnika. Maloljetnika se poziva preko roditelja ili skrbnika.

Nejavnost
postupka

Članak
240.

U
postupku prema maloljetnicima uvijek je isključena javnost. Sud može dopustiti
da pojedinim radnjama u postupku budu nazočne osobe koje se bave odgojem i
obrazovanjem maloljetnika te stručni i znanstveni radnici. Roditelji
maloljetnika uvijek mogu biti nazočni postupku.

Posebnosti
izvoĐenje radnji u postupku prema maloljetnicima

Članak 241.

(1) Radnje u postupku
sud uvijek izvodi pažljivo, poštujući maloljetnikov duševni i tjelesni uzrast,
stanje, osjetljivost i druge okolnosti koje utječu na njegov razvoj.

(2) Rješenje o prekršaju
ne može se donijeti bez maloljetnikova ispitivanja.

(3) Nitko nije oslobođen
dužnosti svjedočenja o okolnostima koje su potrebne za ocjenu maloljetnikove
duševne razvijenosti i spoznaje crta njegove osobnosti.

(4) U postupku se pored
odlučnih činjenica utvrđuju sve činje­nice maloljetnikove duševne zrelosti,
okolnosti u kojima živi te sve druge važne okolnosti.

NaČelo
svrhovitosti

Članak
242.

(1)
Ako sud ustanovi da započinjanje i vođenje postupka ne bi bilo opravdano s
obzirom na osobne okolnosti maloljetnika i počinjeni prekršaj, odlučit će, bez
obzira na dokaze koji stoje protiv maloljetnika, da postupak ne započne ili da
se započeti postupak obustavi.

(2)
Ako ovlaštena službena osoba ustanovi da postoje okolnosti iz stavka 1. ovoga
članka, može samo upozoriti maloljetnika, odnosno o počinjenom prekršaju
obavijestiti roditelja, posvojitelja, skrbnika i druge osobe koje skrbe za
maloljetnika.

Posebne
odredbe o kaŽnjavanju maloljetnika

Članak
243.

(1)
Ako sud utvrdi da je maloljetnik počinio prekršaj te odluči da maloljetniku
treba izreći odgojnu mjeru, u rješenju o prekršaju navest će samo koja mu se
mjera izriče, bez odluke o krivnji. U obrazloženju će se ograničiti samo na to
da navede opis prekršaja te razloge koji opravdavaju izbor mjere.

(2)
Odluka o novčanoj kazni može se izreći samo starijem maloljetniku. Ona mora
biti pisano izrađena i obrazložena.

OvlaŠtenici
za podnoŠenje Žalbe

Članak
244.

Protiv
rješenja o prekršaju, uz maloljetnika, žalbu njemu u korist mogu podnijeti
branitelj, državni odvjetnik, bračni drug, rođak u uspravnoj liniji,
posvojitelj, skrbnik, brat, sestra i hranitelj. Žalbu na štetu maloljetnika
može podnijeti samo državni odvjetnik, na vlastitu inicijativu ili na prijedlog
oštećenika.

XXV.
Postupak za oduzimanje imovinske koristi

UtvrĐivanje
imovinske koristi po sluŽbenoj duŽnosti

Članak
245.

(1)
Imovinska korist pribavljena prekršajem utvrđuje se u prekršajnom postupku po
službenoj dužnosti.

(2)
Sud i upravna tijela koja vode prekršajni postupak dužni su u postupku
prikupljati dokaze i utvrditi okolnosti koje su od važnosti za utvrđivanje
imovinske koristi.

Primjena
odredbi Zakona o kaznenom postupku

Članak
246.

Odredbe
Zakona o kaznenom postupku o oduzimanju imovinske koristi na odgovarajući će se
način primjenjivati u prekršajnom postupku.

XXVI.
rehabilitacija te naknada Štete i druga prava OSOBA neutemeljeno KAŽNJENIH ZA
prekrŠaj ili osoba koje su neutemeljeno Bile uHiĆene ili zadrŽane

Brisanje
rjeŠenja o prekrŠaju

Članak
247.

(
1) Osoba protiv koje je doneseno rješenje o prekršaju ili rješenje o
prekršajnom nalogu, rehabilitira se i rješenje briše kad proteknu tri godine od
dana pravomoćnosti, uz uvjet da ta osoba u tom vremenu ne počini novi prekršaj.
Ne može nastupiti rehabilitacija dok traju zaštitne mjere ili pravne posljedice
rješenja o prekršaju.

(2
) Rješenje o brisanju pravomoćne odluke donosi po službenoj dužnosti tijelo
nadležno za vođenje kaznene evidencije, pri čemu će obaviti potrebne provjere
jesu li ispunjeni uvjeti za rehabilitaciju.

(3)
Podaci o prekršaju za koji je nastupila rehabilitacija ne mogu se davati nikome
na uvid.

RjeŠenje
o rehabilitaciji na inicijativu okrivljenika

Članak
248.

(1)
Ako nadležno tijelo ne donese rješenje o rehabilitaciji, odnosno brisanju,
okrivljenik može tražiti da se utvrdi da je rehabilitacija, odnosno brisanje
nastupilo po zakonu.

(2)
Ako nadležno tijelo ne postupi prema zahtjevu okrivljenika u roku od trideset
dana od dana primitka zahtjeva, okrivljenik može tražiti da prvostupanjski sud
donese rješenje o rehabilitaciji odnosno brisanju pravomoćne odluke.

(3)
O tom zahtjevu odlučuje sud nakon očitovanja državnog odvjetnika ako se
postupak vodio na njegov zahtjev.

Naknada
Štete zbog neosnovanog kaŽnjavanja

Članak
249.

(1)
Pravo na naknadu štete zbog neosnovanog kažnjavanja ima osoba prema kojoj je
bila pravomoćno izrečena sankcija za prekršaj, a kasnije je u povodu
izvanrednoga pravnog lijeka novi postupak pravomoćno obustavljen, osim ako je
do obustave postupka došlo zato što je u novom postupku oštećenik kao tužitelj
odustao od progona ili što je oštećenik odustao od prijedloga, a do odustanka
je došlo na temelju sporazuma s okrivljenikom.

(2)
Nema pravo na naknadu štete onaj tko je svojim lažnim priznanjem ili na drugi
način namjerno prouzročio pravomoćnu odluku o svojoj krivnji, osim ako je na to
bio prisiljen.

(3)
U slučaju pravomoćne odluke za prekršaje u stjecaju pravo na naknadu štete može
se odnositi i na pojedine prekršaje glede kojih je udovoljeno uvjetima za
priznanje naknade.

Zastara
prava na naknadu Štete

Članak
250.

Pravo
na naknadu štete zastarijeva za tri godine od dana pravomoćnosti prvostupanjske
odluke kojom je protiv okrivljenika obustavljen postupak, a ako je u povodu
žalbe rješavao Visoki prekršajni sud Republike Hrvatske - od dana primitka
odluke tog suda.

Ostvarivanje
prava na naknadu Štete

Članak 251.

(1) Prije podnošenja
tužbe za naknadu štete oštećenik je dužan podnijeti zahtjev ministarstvu
nadležnom za poslove pravosuđa radi postignuća nagodbe o postojanju štete te
vrsti i visini naknade.

(2) Ako zahtjev za
naknadu štete ne bude prihvaćen ili o njemu ne bude odlučeno u roku od tri
mjeseca od podnošenja zahtjeva, oštećenik može kod nadležnog suda podnijeti
tužbu za naknadu štete. Ako je postignuta nagodba samo o dijelu zahtjeva,
oštećenik može tužbu podnijeti glede ostatka zahtjeva.

(3) Dok traje postupak
iz stavka 1. ovoga članka, ne teče zastara predviđena u članku 250. ovoga
Zakona.

(4) Tužba za naknadu
štete podnosi se protiv Republike Hrvat­ske.

Pravo
nasljednika na naknadu Štete

Članak 252.

(1) Nasljednici nasljeđuju
samo pravo oštećene osobe na naknadu imovinske štete. Ako je oštećenik već
stavio zahtjev, nasljednici mogu nastaviti postupak samo u granicama već
postavljenog zahtjeva za naknadu imovinske štete.

(2) Nasljednici oštećene
osobe mogu nakon njezine smrti nastaviti postupak za naknadu štete odnosno
pokrenuti postupak ako je oštećena osoba umrla prije proteka roka zastare i
nije se odrekla zahtjeva.

Naknada
Štete zbog neosnovanog zatvaranja, uhiĆenja ili zadrŽavanja

Članak 253.

(1) Pravo na naknadu
štete pripada i osobi:

1. koja je bila uhićena
ili zadržana, a nije došlo do pokretanja postupka za prekršaje, ili je postupak
obustavljen pravomoćnom odlukom,

2. koja je izdržala
kaznu oduzimanja slobode, a u povodu izvanrednog pravnog lijeka izrečena joj je
kazna oduzimanja slobode u kraćem trajanju od kazne koju je izdržala, ili je
izrečena sankcija za prekršaj koja se ne sastoji u oduzimanju slobode,

3. koja je zbog pogreške
ili protuzakonitog rada državnog tijela neosnovano uhićena ili zadržana preko
zakonskog roka ili je preko tog roka bila u ustanovi za izdržavanje kazne,

4. koja je zadržana
dulje vrijeme nego što traje kazna zatvora na koju je osuđena.

(2) Osobi koja je
uhićena bez zakonske osnove pripada pravo na naknadu štete ako protiv nje nije
određeno zadržavanje niti joj vrijeme za koje je bila uhićena nije uračunato u
izrečenu kaznu za prekršaj.

(3) Naknada štete ne
pripada osobi koja je svojim nedo­puš­tenim postupcima prouzročila uhićenje.

(4) U postupku za
naknadu štete u slučajevima iz stavka 1. i 2. ovoga članka na odgovarajući će
se način primjenjivati odredbe članka 249.do 252. ovoga Zakona.

Objava
u sredstvima javnog priopĆivanja

Članak 254.

(1) Ako je slučaj na
koji se odnosi neopravdana pravomoćna odluka ili neosnovano oduzimanje slobode
prikazivan u sredstvima javnog priopćavanja i time bio povrijeđen ugled te
osobe, sud će, na njezin zahtjev, objaviti u novinama ili drugome javnom
sredstvu priopćavanja priopćenje o odluci iz koje proizilazi neopravdanost
prijašnje pravomoćne odluke odnosno neosnovanost uhićenja. Ako slučaj nije
prikazan u sredstvu javnog priop­ćava­nja, takvo će se priopćenje, na zahtjev
te osobe, dostaviti njezinu poslodavcu. Nakon smrti kažnjenika pravo na
podnošenje tog zahtjeva pripada njezinu bračnom ili izvanbračnom drugu, djeci,
roditeljima, braći i sestrama.

(2) Zahtjev iz stavka 1.
ovoga članka može se podnijeti i ako nije stavljen zahtjev za naknadu štete.

(3) Neovisno o uvjetima
predviđenim u članku 249. ovoga Zakona zahtjev iz stavka 1. ovoga članka može
se podnijeti i kad je u povodu izvanrednog pravnog lijeka izmijenjena pravna
kvalifikacija djela, ako je zbog pravne kvalifikacije u prijašnjoj pravo­moćnoj
odluci bio povrijeđen ugled kažnjene osobe.

(4)
Zahtjev iz stavka 1. do 3. ovoga članka podnosi se u roku od šest mjeseci
prvostupanjskom sudu. O zahtjevu odlučuje vijeće prekršajnog suda prema
sjedištu izdavača ili sjedištu radio ili TV postaje.

Brisanje
upisa u kaznenu evidenciju

Članak
255.

Prvostupanjski
sud donijet će po službenoj dužnosti rješenje kojim se briše upis u kaznenim
evidencijama. Rješenje se dostavlja ministarstvu nadležnom za poslove
pravosuđa. Po brisanom upisu ne smiju se nikomu davati podaci iz kaznene
evidencije.

Uporaba
podataka iz spisa

Članak 256.

Osoba kojoj je dopušteno
razgledavanje i prepisivanje spisa koji se odnose na neosnovano kažnjavanje ili
na neosnovano oduzimanje slobode ne može upotrijebiti podatke iz tih spisa na
način koji bi bio štetan za rehabilitaciju osobe protiv koje je vođen postupak
za prekršaje. Predsjednik suda dužan je na to upozoriti osobu kojoj je
dopušteno razgledavanje, i to će se zabilježiti na spisu uz potpis te osobe.

Prava
iz radnog odnosa

Članak 257.

(1) Osobi kojoj je zbog
neosnovanog kažnjavanja odluke ili neosnovanog uhićenja prestalo zaposlenje ili
svojstvo osiguranika socijalnog osiguranja priznaje se radni staž odnosno staž
osiguranja kao da je bila na radu za vrijeme za koje je zbog neosnovanog
kažnjavanja odluke ili neosnovanog uhićenja staž izgubila. U staž se uračunava
i vrijeme nezaposlenosti do kojeg je došlo zbog neosnovanog kažnjavanja odluke
ili neosnovanog uhićenja, a koje nije nastalo krivnjom te osobe.

(2) Pri svakom
rješavanju o pravu na koje utječe duljina radnog staža odnosno staža osiguranja
nadležno tijelo ili ustanova uzet će u obzir staž priznat odredbom stavka 1.
ovoga članka.

(3) Ako tijelo ili
ustanova iz stavka 2. ovoga članka ne uzme u obzir staž priznat odredbom stavka
1. ovoga članka, oštećena osoba može zahtijevati da stvarno nadležni sud utvrdi
da je priznavanje tog vremena nastupilo po zakonu. Tužba se podnosi protiv
tijela ili ustanove koja osporava priznati staž i protiv Republike Hrvatske.

(4) Na zahtjev tijela
ili ustanove kod koje se pravo iz stavka 2. ovoga članka ostvaruje isplatit će
se iz proračunskih sredstava propisani doprinos za vrijeme za koje je odredbom
stavka 1. ovoga članka staž priznat.

(5) Staž osiguranja
priznat odredbom stavka 1. ovoga članka u cijelosti se uračunava u mirovinski
staž.

XXVII.
IZVRŠENJE ODLUKA O PREKRŠAJU I IZVRŠENJE ZAŠTITNIH MJERA, PREKRŠAJNA EVIDENCIJA

PravomoĆnost
i izvrŠnost odluka

Članak
258.

(1)
Odluka suda ili upravnog tijela koje vodi prekršajni postupak postaje
pravomoćna kad se više ne može pobijati žalbom ili drugim pravnim sredstvom
predviđenim ovim Zakonom, ili ako žalba ili drugo pravno sredstvo nisu
dopušteni.

(2) Pravomoćna odluka
izvršava se kad je uredno dostavljena i kad za njezino izvršenje ne postoje
zakonske smetnje. Ako nije podnesena žalba ili su se stranke odrekle ili
odustale od žalbe, odluka je izvršna protekom roka za žalbu, odnosno od dana
odricanja ili odustanka od podnesene žalbe.

(3) Ako sud ili upravno
tijelo koje vodi prekršajni postupak koje je donijelo odluku u prvom stupnju
nije nadležno za njezino izvršenje, dostavit će ovjereni prijepis odluke s
potvrdom o pravomoćnosti i izvršnosti tijelu koje je nadležno za izvršenje.

(4) Ako je djelatna
vojna osoba, vojni službenik ili vojni namještenik kažnjen za prekršaj, sud će
ovjereni prijepis pravomoćne oduke dostaviti Ministarstvu obrane, a ako je
kažnjen pričuvni časnik ili dočasnik, sud će ovjereni prijepis pravomoćne
odluke dostaviti tijelu nadležnom za poslove obrane u kojemu se kažnjenik vodi
u vojnoj evidenciji.

IzvrŠenje
kazne zatvora

Članak 259.

(1) Kazna zatvora
izvršit će se prema općim propisima o izvršavanju kazne zatvora. Na isti će se
način postupiti i u slučaju kada je nenaplaćena novčana kazna zamijenjena
zatvorom.

(2) Prvostupanjski će
sud pravomoćnu odluku kojom je izrečena kazna zatvora, odnosno rješenje kojim
je novčana kazna zamijenjena zatvorom dostaviti tijelu nadležnom za postupak
izvršenja kazne zatvora.

Zamjena
globe i novČane kazne radom za opĆe dobro ili zatvorom

Članak 260.

(1) Kad globa ili
novčana kazna nije u cijelosti ili djelomično plaćena u roku koji je određen
odlukom, sud koji je odlučivao u prvom stupnju zamijenit će je radom za opće
dobro ili zatvorom prema odredbama ovoga Zakona.

(2) U slučaju kada je
prvostupanjsku odluku donijelo upravno tijelo koje vodi prekršajni postupak,
dostaviti će pravomoćno rješenje o prekršaju zajedno s potvrdom da novčana
kazna nije dijelom ili u cijelosti plaćena prekršajnom sudu prema mjestu
prebivališta okrivljenika koji će rješenjem odlučiti o zamjeni novčane kazne
radom za opće dobro ili zatvorom.

(3) Protiv rješenja iz
stavka 1. i 2. ovoga članka dopuštena je žalba.

(4) Okrivljeniku kojemu
bi prema zakonu globu ili novčanu kaznu trebalo zamijeniti radom za opće dobro
i koji odbije rad za opće dobro ili uredno ne obavlja taj rad, sud iz stavka 1.
ovoga članka zamijeniti će globu ili novčanu kaznu zatvorom prema odredbama
ovoga Zakona. Ako je rad za opće dobro uredno obavljen djelomično, globa ili
novčana kazna zamijenit će se zatvorom u razmjerno kraćem trajanju.

(5) Ako okrivljenik
tijekom postupka zamjene novčane kazne zatvorom ili tijekom izvršavanja kazne
zatvora plati u cijelosti novčanu kaznu, postupak izvršenja će se obustaviti, a
okrivljenik pustiti na slobodu. Sva tijela koja sudjeluju u postupku izvršenja
zatvora kojim je zamijenjena novčana kazna primit će uz potvrdu iznos neplaćene
novčane kazne.

IzvrŠenje
globe i novČane kazne, odluke o troŠkovima postupka i odluke o imovinskopravnom
zahtjevu

Članak 261.

(1) Kada je zakonom
određeno da se neplaćena novčana kazna ne zamjenjuje radom za opće dobro ili kaznom
zatvora i kada osoba koja je rješenjem obvezna platiti troškove postupka to ne
učini dijelom ili u cijelosti, novčana kazna i troškovi postupka naplatit će se
ovrhom na imovini te osobe.

(2) Ovrhu iz stavka 1.
ovoga članka provodi porezna uprava nadležna prema mjestu prebivališta osobe
koja nije platila novčanu kaznu ili troškove postupka prema propisima za
prisilnu naplatu poreza.

(3) Sud ili upravno
tijelo koje vodi prekršajni postupak, a koje je donijelo prvostupanjsku odluku
dostavit će je nadležnoj poreznoj upravi na izvršenje uz potvrdu o tome da
kazna ili troškovi postupka nisu plaćeni u određenom iznosu.

(4) Rješenje koje je sud
ili upravno tijelo koje vodi prekršajni postupak ovjerilo kao pravomoćno i
izvršno, u kojem je odlučeno o imovinskopravnom zahtjevu ovršna je isprava i
oštećenik na temelju nje svoju tražbinu prema okrivljeniku može ostvariti u
ovršnom postupku prema općim propisima o ovrsi.

IzvrŠenje
ostalih mjera u prekrŠajnom postupku

Članak 262.

(1) Nadležnost za
izvršenje rada za opće dobro, zaštitnih mjera i odgojnih mjera uređuje se
posebnim zakonom, kao i način njihova izvršenja.

(2) Ako je uz pravomoćnu
odluku izrečena zaštitna mjera oduzimanja predmeta, sud koji je izrekao
prvostupanjsku odluku odlučit će hoće li se takvi predmeti prodati prema
odredbama koje vrijede za ovršni postupak ili će se predati kriminalističkom
muzeju odnosno drugoj ustanovi ili će se uništiti. Novac dobiven prodajom
predmeta unosi se u proračunska sredstva.

(3) Pravomoćna odluka o
oduzimanju predmeta može se izvan slučaja pojedinog izvanrednoga pravnog lijeka
izmijeniti u parnici o vlasništvu oduzetih predmeta.

TumaČenje
odluke

Članak 263.

(1) Ako se pojavi sumnja
u dopuštenost izvršenja sudske odluke ili uračunavanje kazne, ili ako u
pravomoćnoj odluci nije odlučeno o uračunavanju uhićenja ili zadržavanja ili
prije izdržane kazne, ili to uračunavanje nije pravilno obavljeno, odlučit će o
tome posebnim rješenjem predsjednik vijeća prvostupanjskog suda, odnosno
voditelj prekršajnog postupka pred upravnim tijelom. Žalba ne zadržava
izvršenje rješenja, osim ako rješenjem nije u opravdanim slučajevima odlučeno
drukčije.

(2) Ako se pojavi sumnja
u tumačenje sudske odluke ili odluke upravnog tijela koje vodi prekršajni
postupak, o tome na način iz stavka 1. ovoga članka odlučuje sud ili upravno
tijelo koje vodi prekršajni postupak koje je donijelo pravomoćnu odluku.

IzvrŠenje
rjeŠenja donesenih tijekom postupka

Članak 264.

(1) Ako ovim Zakonom
nije drukčije propisano, rješenja koja se donose tijekom postupka se izvršavaju
kad postanu pravomoćna. Nalozi se izvršavaju odmah ako tijelo koje je nalog
izdalo ne odredi drukčije.

(2) Pravomoćnost
rješenja nastupa kad se ono ne može pobijati žalbom ili kad žalba nije
dopuštena.

(3) Rješenja i naloge,
ako nije drukčije propisano, izvršavaju tijela koja su ih donijela.

Kaznena
evidencija

Članak 265.

 (1) Kaznenu evidenciju ustrojava i vodi
ministarstvo nadležno za poslove pravosuđa. Tijela koja su izrekla kazne za
prekršaje dostavljaju pravomoćne odluke ministarstvu nadležnom za poslove
pravosuđa. Tim se upravnim tijelima može omogućiti uvid u kaznenu evidenciju
koju vodi ministarstvo nadležno za poslove pravosuđa putem elektroničkih
sredstava komunikacije na daljinu.

(2) Propis o obliku,
sadržaju i načinu vođenja evidencije propisuje minisar nadležan za poslove
pravosuđa.

(3) Propise o evidenciji
izrečenih odgojnih mjera donosi ministar nadležan za poslove pravosuđa uz
suglasnost ministra za rad i socijalnu skrb.

XXVIII.
PRIJELAZNE I ZAVRŠNE ODREDBE

Članak 266.

(1) Stupanjem na snagu
ovoga Zakona prestaje važiti: Zakon o prekršajima (»Narodne novine«, br. 2/73.,
5/73., 21/74., 9/80., 25/84., 52/87., 27/88., 43/89., 8/90., 41/90., 59/90.,
91/92. i 33/95.) i Zakon o privrednim prijestupima (»Narodne novine« br. 53/91.
i 91/92.).

(2) Privredni prijestupi
prema propisima koji vrijede na dan stupanja na snagu ovoga Zakona smatraju se
prekršajima u smislu ovoga Zakona. Postupci za privredne prijestupe i prekršaje
pokrenuti do dana stupanja na snagu ovoga Zakona, dovršit će se prema propisima
po kojima su pokrenuti.

(3) Ako odredbe zakona
po kojima se vodi prekršajni postupak iz stavka 2. ovoga članka nisu u skladu s
odredbama ovoga Zakona, primjenit će se odredbe ovoga Zakona.

(4) Podzakonske propise
koje treba donijeti prema odredbama ovoga Zakona, nadležni će ministri donijeti
najkasnije u roku od šest mjeseci od dana stupanja na snagu ovoga Zakona.

Članak 267.

Ovaj Zakon stupa na
snagu1. listopada 2002. godine.

Klasa: 740-04/00-01/03
Zagreb, 11. srpnja 2002.

HRVATSKI SABOR

Predsjednik
Hrvatskoga sabora
**Zlatko Tomčič**, v. r.

Zakon, NN 88/2002-1462