## Odluka Ustavnog suda Republike Hrvatske broj U-I-30/1991. od 1. travnja 1992.

### NN 22/1992 (17.4.1992.), Odluka Ustavnog suda Republike Hrvatske broj U-I-30/1991. od 1. travnja 1992.

# USTAVNI SUD REPUBLIKE HRVATSKE

Ustavni sud Republike Hrvatske, na sjednici 1. travnja 1992. godine,
donio je

## ODLUKA

1. Ukidaju se odredbe članaka 30a. i 38. Zakona o javnom tužilaštvu
- pročišćeni tekst ("Narodne novine", br 34/89, 16/90, 41/90,
14/91. i 66/91).

2. Ova Odluka objavit će se u "Narodnim novinama".

Obrazloženje

Odredbama članka 30a. Zakona navedenog u izreci propisano je da za javnog
tužitelja ili zamjenika javnog tužitelja ne može biti imenovana osoba koja
je bračni drug ili srodnik u pravoj liniji ili u pobočnoj liniji do zaključno
drugog stupnja: imenovanom javnom tužitelju ili zamjeniku javnog tužitelja
u istom javnom tužilaštvu, izabranom sucu u sudu iste stvarne i mjesne
nadležnosti kao i javno tužilaštvo za koje se imenovanje provodi te odvjetniku
koji ima sjedište odvjetničke pisarnice u sjedištu odnosnog javnog tužilaštva.
Odredbom članka 38, stavka 2. propisano je da će se razriješiti dužnosti
javni tužitelj i zamjenik javnog tužitelja ako nastupi okolnost predviđena
člankom 30a. ovoga Zakona. Ustavni sud Republike Hrvatske je rješenjem
o pokretanju postupka od 5. veljače 1992. godine "Narodne novine;",
broj 9/92) izrazio osnovanost sumnje u ustavnost navedenih zakonskih odredaba
Kako Sabor Republike Hrvatske do danas nije donio izmjene navedenih zakonskih
odredaba kojima bi ih uskladio s odredbama Ustava Republike Hrvatske. Sud
je, nakon provedenog postupka, ukinuo te zakonske odredbe iz slijedećih
razloga: Prema članku 44. Ustava Republike Hrvatske svaki građanin ima
pravo, pod jednakim uvjetima, sudjelovati u obavljanju javnih poslova i
biti primljen u javne službe, dok prema članku 54. stavku 2. Ustava svatko
slobodno bira poziv i zaposlenje i svakom je građaninu, pod jednakim uvjetima,
dostupno svako radno mjesto i dužnost. Na temelju navedenih odredaba Ustava
Republike Hrvatske zakonodavac je u propisivanju uvjeta za imenovanje na
javne i državne poslove, pa tako i na dužnost javnog tužitelja i njegova
zamjenika kao i za razrješenje s tih dužnosti, bio dužan pridržavati se
odredaba Ustava o jednakosti svih pred zakonom, o pravu na rad, o slobodi
rada i slobodnom izboru zanimanja i zaposlenja. Propisivanjem uvjeta za
imenovanje i razloga za razrješenje s navedenih dužnosti zakonodavac je
nadalje trebao osigurati svakom građaninu, pod jednakim uvjetima, dostupnost
svakog radnog mjesta i dužnosti. Iz navedenih ustavnih odredaba proizlazi
i to da zakonodavac u propisivanju uvjeta za izbor i razrješenje javnih
tužitelja nije neograničen, već se mora pridržavati načela sadržanih u
odredbema članaka 44. i 54. stavka 2. Ustava. Sud je stoga ocijenio da
se propisanom širokom zabranom izbora i razloga za prestanak dužnosti,
što ih sadrže odredbe članka 38a. Zakona, vrijeđaju navedene ustavne odredbe,
posebno, imajući u vidu da propisani uvjeti ne ovise o osobi koja se natječe
za izbor. U slučajevima iz članka 38a. Zakona ograničavaju se dakle, navedena
ustavna prava građana - kandidata za izbor te već izabranih na dužnost
javnog tužitelja. Iz navedenih rszloga Sud je odlučio kao u izreci.

Broj: U-I-30/1991.

Zagreb, 1. travnja 1992.

USTAVNI SUD REPUBLIKE HRVATSKE

Predsjednik

**Jadranko Crnić, v.**

Odluka, NN 22/1992-515