## Odluka Ustavnog suda Republike Hrvatske broj: U-III-2108/2012 od 8. svibnja 2014.

### NN 67/2014 (2.6.2014.), Odluka Ustavnog suda Republike Hrvatske broj: U-III-2108/2012 od 8. svibnja 2014.

USTAVNI SUD REPUBLIKE HRVATSKE

1284

Ustavni sud Republike Hrvatske, u Drugom vijeću za odlučivanje o ustavnim tužbama, u sastavu sutkinja Snježana Bagić, predsjednica Vijeća, te suci Mato Arlović, Marko Babić, Davor Krapac, Ivan Matija i Duška Šarin, članovi Vijeća, u postupku koji je ustavnom tužbom pokrenuo J. K. iz S., kojeg zastupa D. B., odvjetnik u S., na sjednici održanoj 8. svibnja 2014. jednoglasno je donio

ODLUKU

I. Ustavna tužba se usvaja.

II. Ukida se rješenje Županijskog suda u Splitu broj: Gžmed-41/11 od 19. siječnja 2012.

III. Predmet se vraća Županijskom sudu u Splitu na ponovni postupak.

IV. Ova odluka objavit će se u »Narodnim novinama«.

Obrazloženje

I. POSTUPAK PRED USTAVNIM SUDOM

1. Dopuštenu i pravodobnu ustavnu tužbu podnio je J. K. iz S., hrvatski državljanin (u daljnjem tekstu: podnositelj), kojeg u ustavnosudskom postupku zastupa D. B., odvjetnik u S.

Ustavna tužba podnesena je protiv rješenja Županijskog suda u Splitu (u daljnjem tekstu: Županijski sud) broj: Gžmed-41/11 od 19. siječnja 2012., kojom je u parničnom postupku radi naknade štete ukinuta presuda Općinskog suda u Splitu broj: P-254/07 od 4. studenoga 2010.

Prvostupanjskom presudom djelomično je prihvaćen tužbeni zahtjev podnositelja i tuženik S. D. d. d. S. je obvezan isplatiti podnositelju na ime naknade neimovinske štete iznos od 20.000,00 kuna sa zakonskim zateznim kamatama od 5. veljače 2007. do isplate, dok je s preostalim dijelom tužbeni zahtjev podnositelja odbijen kao neosnovan.

1.1. Podnositelj u ustavnoj tužbi navodi da su mu rješenjem Županijskog suda povrijeđena ljudska prava i temeljne slobode zajamčene člancima 29. stavkom 1., 35. i 38. Ustava Republike Hrvatske (»Narodne novine« broj 56/90., 135/97., 113/00., 28/01., 76/10. i 5/14.).

2. Za potrebe ustavnosudskog postupka pribavljen je spis Općinskog suda u S. broj: P-254/07.

II. ČINJENICE I OKOLNOSTI SLUČAJA

3. Uvidom u pribavljeni spis utvrđeno je sljedeće:

– podnositelj je dugogodišnji zaposlenik R. S., a u momentu podnošenja tužbe obavljao je posao komentatora na R. S.;

– 4. studenoga 2006. u dnevnom listu »S. D.« objavljen je članak pod naslovom »Povratak otpisanih«, sa podnaslovom »Nepodobne u S. otpuštali su B., B., P. ...«. I radnici centra pošta dobili su sporove za nezakonite otkaze u režiji tadašnjeg šefa A. B., a ne tako davno donesene su presude i u korist nekoliko bivših radnika R. S., koji su ostali bez posla u vrijeme M. B. i J. K.;

– podnositelj je putem elektroničke pošte zatražio ispravak informacije od tužene i ona je u rubrici »Reagiranja« objavila ispravak;

– zbog doživljenih neugodnosti nakon objavljenog članka, podnositelj je 5. veljače 2007. podnio tužbu u kojoj je od tužene zbog pretrpljenih duševnih boli i straha zatražio naknadu nematerijalne štete u iznosu od 60.000,00 kuna;

– Općinski sud djelomično je usvojio tužbeni zahtjev podnositelja i obvezao tuženu na naknadu neimovinske štete u iznosu od 20.000,00 kuna sa pripadajućim zakonskim zateznim kamatama.

3.1. U obrazloženju prvostupanjske presude Općinski je sud istaknuo:

»Imajući u vidu da je tužitelj pravodobno zatražio ispravak informacije i da je ispravak tuženik i objavio u listu S. D., ovaj sud smatra da je tužitelj ispunio zakonske pretpostavke za podnošenje tužbe u ovom predmetu. Naime, u zakonu nije određeno na koji način tužitelj treba podnijeti ispravak, pa ukoliko je to učinio putem e-maila i ukoliko je takav zahtjev tuženik i zaprimio, te ga objavio, stav je suda da se u tom slučaju tuženik ne može pozivati na prigovor neurednosti tužbe kako je to isticao tijekom postupka, jer se tužitelj uredno prethodno obratio tuženiku kao nakladniku za ispravak informacije.

(...)

S obzirom da je cijeli članak negativno intoniran, a da su u odnosu na tužitelja iznesene neistine u smislu da bi isti bio odgovoran što postoje presude prema kojima se određeni radnici R. S., trebaju vratiti na posao uz isplatu milijunskih odšteta tužitelju je pisanjem ovakvih neistina povrijeđen ugled, čast i dostojanstvo, a kako tuženik u postupku nije dokazao da postoje pretpostavke koje bi istog oslobodile od odgovornosti za štetu tužitelju, sud je zahtjev tužitelja djelomično prihvatio i dosudio tužitelju na ime naknade neimovinske štete iznos od 20.000,00 kuna, dok je za više traženo u iznosu od 40.000,00 kuna sud zahtjev tužitelja odbio kao neosnovan i previsoko postavljen.«

3.2. Županijski je sud usvojio žalbu tužene i ukinuo prvostupanjsku presudu uz sljedeće obrazloženje:

»Prvostupanjski je sud donio meritornu odluku kojom je obvezao tuženika na naknadu neimovinske štete tužitelju prethodno ocijenivši da je podnošenjem zahtjeva nakladniku za ispravak informacije putem elektroničke pošte udovoljeno procesnoj pretpostavci za podnošenje tužbe kako je to propisano odredbom članka 22. stavak 2. Zakona o medijima ('Narodne novine' broj 59/04 i 84/11, dalje: ZM).

Odredbom članka 40. stavak 4. ZM je propisano da se zahtjev za ispravak informacije podnosi u pisanoj formi, da mora biti obrazložen i potpisan od strane podnositelja te sadržavati sve potrebne podatke o podnositelju i njegovoj adresi.

U konkretnom slučaju tužitelj je zatražio objavu ispravka informacije koju je doživio kao neistinitu i uvredljivu na način da je zahtjev za objavu ispravka dostavio elektroničkom poštom. Prvostupanjski sud smatra da je, udovoljavajući zahtjevu za objavu ispravka tuženik priznao da je taj zahtjev podnesen na propisan način.

Prema ocjeni ovog suda, s obzirom na zakonsku odredbu kojom se traži da zahtjev za ispravak sporne informacije bude potpisan od strane podnositelja što pretpostavlja postojanje vlastoručnog potpisa na tom zahtjevu ili na punomoći kojom je ovlastio treću osobu da u njegovo ime zatraži ispravak, ne može se kazati da je u konkretnom slučaju objava ispravka zatražena na način kako to propisuje ZN. Bitna je, naime karakteristika potpisa da je on vlastoručan tj. da ne izaziva nikakvu sumnju u pogledu identiteta potpisnika. Podnesak upućen elektroničkom poštom ne sadrži međutim vlastoručni potpis osobe koja zahtijeva objavu ispravka informacije.

Istina, prema odredbi članka 5. Zakona o elektroničkom potpisu ('Narodne novine' broj 10/02 i 80/08, dalje ZEP) napredan elektronički potpis ima snagu i zamjenjuje vlastoručni potpis, ali samo pod pretpostavkom da su ispunjeni i ostali uvjeti propisani tim Zakonom.

(...)

Kako tužitelj ne tvrdi da bi njegov zahtjev za ispravak sadržavao elektronički potpis u smislu ZEP-a, okolnost što je tuženik udovoljio zahtjevu za objavu ispravka ne može se tumačiti kao udovoljenje zahtjevu valjanosti tog podneska propisanog odredbom članka 40. stavak 3. ZM-a.

Kad nije ispunjena propisana procesna pretpostavka prethodnog obraćanja nakladniku na propisani način, a prvostupanjski je sud unatoč tome meritorno odlučivao o postavljenom tužbenom zahtjevu, ostvaren je žalbeni razlog (apsolutno) bitne povrede odredaba parničnog postupka iz članka 354. stavak 2. točka 14. ZPP-a na koju, prema dikciji odredbe članka 365. stavak 2. ZPP-a drugostupanjski sud pazi po službenoj dužnosti.«

III. PRIGOVORI PODNOSITELJA

4. Podnositelj u ustavnoj tužbi navodi:

»Zakonska odredba iz čl. 40. st. 3. ZM-a propisuje da zahtjev za ispravak informacija mora biti potpisan, ali svrha toga jest da se utvrdi identitet podnositelja kako bi se uvjerili u njegovu autentičnost. U situaciji kada je autentičnost podnositelja zahtjeva utvrđena iz njegove službene e-mail adrese i kada je ispravak objavljen temeljem tog zahtjeva, apsurdno je osporavati valjanost takvog zahtjeva nepravilnim formaliziranjem, koje dovodi do uskrate prava na pristup sudu.

ZEP-om je propisano da napredni elektronički potpis ima istu snagu i zamjenjuje vlastoručni potpis. S obzirom da je prvostupanjski sud otklonio prigovor tuženika da zahtjev tužitelja nije valjan, te da je zadovoljena procesna pretpostavka prethodnog obraćanja nakladniku, tužitelj nije imao nikakvu potrebu dokazivati da je njegov zahtjev za ispravak sadržavao elektronički potpis.

Slijedom toga, drugostupanjski sud ne može u obrazloženju pobijanog rješenja navesti 'Kako tužitelj ne tvrdi da bi njegov zahtjev za ispravak sadržavao elektronički potpis u smislu ZEP-a.' Upravo zato što u prvostupanjskom postupku nije bilo potrebno to tvrdit i dokazivat zbog stava prvostupanjskog suda koji je bio u korist tužitelja, drugostupanjski sud nije smio odbaciti tužbu, već je trebao vratiti postupak na ponovno suđenje u prvom stupnju i utvrđivanje činjenica koje se odnose na te okolnosti tj. da je tužiteljev zahtjev sadržavao i elektronički potpis sukladno zakonu.

(...)

Takvim postupanjem tj. odbacivanjem tužbe bez davanja tužitelju mogućnosti da dokaže da je njegov zahtjev valjan sukladno odredbama ZEP-a povrijeđeno je tužiteljevo pravo na pravično suđenje iz čl. 29. st. 1. Ustava RH.«

Podnositelj predlaže usvajanje ustavne tužbe, poništavanje osporenog rješenja Županijskog suda i dosudu troškova sastava ustavne tužbe.

IV. MJERODAVNO PRAVO

5. Člancima 21. stavkom 1., 22. stavkom 2. i 40. stavcima 1., 2., 3. i 6. Zakona o medijima (»Narodne novine« broj 59/04. i 84/11., u daljnjem tekstu: ZM), propisano je:

»Članak 21.

(1) Nakladnik koji informacijom objavljenom u mediju prouzroči drugome štetu dužan ju je naknaditi, izuzev u slučajevima propisanim ovim Zakonom.

(…)«

»Članak 22.

(…)

(2) Pravo na tužbu za naknadu nematerijalne štete sukladno općim propisima obveznog prava ima osoba koja je prethodno zatražila od nakladnika objavljivanje ispravka sporne informacije odnosno isprike nakladnika kada ispravak nije moguć.«

»Članak 40.

(1) Svatko ima pravo od glavnog urednika zahtijevati da bez naknade objavi ispravak objavljene informacije kojom su bila povrijeđena njegova prava ili interesi. Pravo na ispravak imaju i pravne osobe i druge organizacije i tijela, ako su informacijom bila povrijeđena njihova prava i interesi. Svrha ispravaka je ispravljanje netočne ili nepotpune informacije.

(2) Objava ispravka može se zahtijevati u roku od 30 dana od objave informacije.

(3) Zahtjev za ispravak podnosi se glavnom uredniku u pisanoj formi. Zahtjev mora biti obrazložen i potpisan od strane podnositelja, te sadržavati sve potrebne podatke o podnositelju i njegovoj adresi.

(...)

(6) Ne može se zahtijevati ispravak ako je medij do dana podnošenja zahtjeva za ispravak već sam objavio ispravak iste informacije. Ako podnositelj zahtjeva za ispravak smatra da medij nije na odgovarajući način objavio ispravak, može zahtijevati ostvarenje svoga prava sukladno ovom Zakonu.

(...)«

V. OCJENA USTAVNOG SUDA

6.Ustavni sud utvrđuje da u ovom ustavnosudskom postupku treba odgovoriti na pitanje je li podnositelju povrijeđeno pravo na pravično suđenje zajamčeno člankom 29. stavkom 1. Ustava, koji glasi:

»Članak 29.

Svatko ima pravo da zakonom ustanovljeni neovisni i nepristrani sud pravično i u razumnom roku odluči o njegovim pravima i obvezama (...)

(...)«

6.1. Ustavno pravo na pravično suđenje propisano člankom 29. stavkom 1. Ustava jamči zaštitu od arbitrarnosti u odlučivanju sudova i drugih državnih tijela. Obrazloženja sudskih odluka odnosno odluka drugih nadležnih tijela koja ne sadrže ozbiljne, relevantne i dostatne razloge za ocjenu kakva je odlukom dana, upućuju na zaključak o arbitrarnosti u postupovnom i/ili materijalnopravnom smislu.

6.2. U konkretnom slučaju, podnositelj se sa svoje službene e-mail adrese obratio nakladniku radi ispravka informacije objavljene u dnevnom listu »S. D.«. Temeljem te elektroničke pošte tužena je na temelju članka 40. ZM-a objavila ispravak, a temeljem toga ispravka podnositelj je podnio tužbu radi naknade nematerijalne štete koja je predmet ovog ustavnosudskog postupka.

Prvostupanjski sud je u svojoj presudi zauzeo stav da je podnositelj ispunio formalne zakonske pretpostavke za podnošenje tužbe za naknadu nematerijalne štete time što je pravodobno zatražio ispravak informacije, a koji je nakladnik i objavio.

Osporenim rješenjem Županijski je sud tužbu podnositelja odbacio bez meritornog odlučivanja zato što »nije ispunjena propisana procesna pretpostavka prethodnog obraćanja nakladniku na propisani način«.

Polazeći od okolnosti konkretnog slučaja, Ustavni sud smatra da nakon što je ispravak već objavljen, naknadno osporavanje podnositeljeva tužbenog zahtjeva od strane Županijskog suda zbog neispunjavanja procesnih pretpostavki može se smatrati formalističkim pristupom. Također, takvom odlukom Županijskog suda podnositelju je povrijeđeno i pravo na pristup sudu.

Slijedom navedenog, sagledavajući postupak koji je prethodio ustavnosudskom postupku kao jedinstvenu cjelinu, Ustavni sud utvrđuje da je osporenim drugostupanjskim rješenjem podnositelju povrijeđeno pravo na pravično suđenje zajamčeno člankom 29. stavkom 1. Ustava.

7. Ustavni sud utvrdio je da prigovori podnositelja vezani uz članke 35. i 38. Ustava, na način kako su postavljeni u ustavnoj tužbi te u mjeri u kojoj bi u okolnostima konkretnog slučaja osporenog rješenja mogli utjecati na ostvarivanje sadržaja tih ustavnih normi, ne upućuju na mogućnost povrede ljudskih prava i temeljnih sloboda zajamčenih Ustavom.

8. U odnosu na zatraženi trošak sastavljanja ustavne tužbe, Ustavni sud ističe da sukladno članku 23. Ustavnog zakona o Ustavnom sudu Republike Hrvatske (»Narodne novine« broj 99/99., 29/02. i 49/02. – pročišćeni tekst; u daljnjem tekstu: Ustavni zakon) u ustavnosudskom postupku svaki sudionik snosi svoje troškove, ako Ustavni sud ne odluči drugačije.

9. Na temelju članaka 73. i 76. Ustavnog zakona odlučeno je kao u točkama I., II. i III. izreke ove odluke.

10. Objava odluke (točka IV.) temelji se na članku 29. Ustavnog zakona.

Broj: U-III-2108/2012

Zagreb, 8. svibnja 2014.

USTAVNI SUD REPUBLIKE HRVATSKE

Predsjednica Vijeća

Snježana Bagić, v. r.

67 02.06.2014 Odluka Ustavnog suda Republike Hrvatske broj: U-III-2108/2012 od 8. svibnja 2014.

Odluka, NN 67/2014-1284