## Presuda Upravnog suda Republike Hrvatske poslovni broj: Us-5821/2009-12 od 8. rujna 2011.

### NN 120/2011 (26.10.2011.), Presuda Upravnog suda Republike Hrvatske poslovni broj: Us-5821/2009-12 od 8. rujna 2011.

UPRAVNI SUD REPUBLIKE HRVATSKE

2377

PRESUDA

Upravni sud Republike Hrvatske u vijeću sastavljenom od sudaca toga suda Lidije Rostaš-Beroš, predsjednice vijeća, Jasminke Jenjić i Smiljana Mikuša, članova vijeća te sudskog savjetnika Srđana Papića, zapisničara, u upravnom sporu tužitelja HT Hrvatske telekomunikacije d.d., Savska cesta 32, Zagreb, koje zastupa Ivan Šimac, odvjetnik u Odvjetničkom društvu Kunstek, Halle&Šimac, Boškovićeva 13a, Zagreb, protiv privremenog rješenja tužene Hrvatske agencije za poštu i telekomunikacije, Zagreb, Jurišićeva 13, klasa: UP/I-344-01/09-01/426, urbroj: 376-11-09-02 od 30. ožujka 2009., u vezi s obračunom i naplatom usluga s dodanom vrijednosti, u nejavnoj sjednici vijeća održanoj 8. rujna 2011.

presudio je

Tužba se odbija.

Ova će se presuda objaviti u »Narodnim novinama« Republike Hrvatske.

Obrazloženje

Osporenim privremenim rješenjem tuženog tijela naloženo je, u točki I. izreke rješenja Trgovačkom društvu HT Hrvatske telekomunikacije d.d. iz Zagreba Trgovačkom društvu H1 Telekom d.d. iz Splita i nadalje pružati usluge obračuna i fakturiranja, uključujući usluge prisilne naplate ostvarenog telekomunikacijskog prometa pretplatnika T-Coma za pozive prema uslugama s dodanom vrijednosti u mreži H1 Telekoma d.d. te da u cilju sklapanja novog dodatka ugovoru o međusobnom povezivanju započne pregovore sa H1 Telekomom d.d. o oko uvjeta pružanja navedenih usluga te da ne primjenjuje odredbe Posebnih uvjeta pružanja usluga obračuna i naplate za usluge s dodanom vrijednosti. Prema točki II. izreke rješenja HT je dužan postupiti po nalozima iz točke I. odmah po primitku tog privremenog rješenja a prema točki III. izreke privremeno rješenje ostaje na snazi do donošenja konačnog rješenja a nakon završetka postupka analize mjerodavnih tržišta i određivanja regulatornih obveza Trgovačkom društvu HT Hrvatske telekomunikacije na tržištu započinjanja (orginacije) poziva iz javnih komunikacijskih mreža.

Pravovremenom tužbom osporio je tužitelj pravilnost i zakonitost navedenog rješenja opširno iznoseći razloge tužbe, prvenstveno smatrajući da nije pravilno u pobijanom aktu primijenjen zakon zato što se u postupku koji je prethodio rješenju nije postupalo prema pravilima postupka a činjenično stanje nije pravilno utvrđeno te je iz njih izveden nepravilan zaključak.

Drži tužitelj da tuženo tijelo pogrešno primjenjuje Standardnu ponudu nepravilno tumačeći da je odredbom članka 1. stavka 4. Posebnih uvjeta pružanja usluga, obračuna i fakturiranja za usluge s dodanom vrijednosti HT-a izmijenio smisao i suštinu odredbe članka 4. točka 3.1. Standardne ponude. Smatra naime neosnovanim zaključak tužene Agencije da bi odbijanjem pružanja usluga prisilne naplate tužitelj iskorištavao svoju znatniju tržišnu snagu i doveo H1 Telekom u neravnopravan položaj jer ne obrazlaže u smislu kojeg propisa bi to predstavljalo bilo kakvo protupravno postupanje i čime bi H1 bio doveden u neravnopravni položaj u kontekstu odnosa na telekomunikacijskom tržištu.

Tužitelj obrazlaže da je navedenim člankom 4. točka 3.1. Standardne ponude reguliran obračun i fakturiranje VAS usluga koje ima obvezu omogućiti H1 Telekomu pod uvjetom da mu isti uputi zahtjev i da postigne dogovor o pružanjima obračuna i fakturiranja poziva prema navedenim uslugama u mreži H1. Tužitelj je Posebnim uvjetima omogućio svim operatorima pa tako i H1 Telekomu da izabere koju vrstu usluga od tužitelja želi u okviru modela A ili modela B pa nesporno proizlazi da se ne mijenja spomenuti članak Standardne ponude. Naglašava da se u predmetnoj stvari radi o ugovornom odnosu između tužitelja i H1 Telekoma gdje stranke ugovaraju mogućnost, način i vrijeme promjene uglavaka ugovora pa tako i primjene Posebnih uvjeta.

Tužitelj spori i pravilnost provedenog postupka naglašavajući da ga Agencija nije obavijestila o tijeku postupka koji je prethodio donošenju rješenja te je time povrijeđeno osnovno načelo upravnog postupka saslušanja stranaka.

U pogledu utvrđenih činjenica ističe da su u potpunosti neosnovani navodi rješenja u pogledu dovođenja u nepovoljniji položaj H1 Telekoma u odnosu na tužitelja s obzirom na moguće rizike naplate za tuđe pretplatnike.

Stoga tužitelj predlaže da Sud tužbu uvaži i presudom poništi osporeni upravni akt.

Tuženo tijelo, dostavljajući spise predmeta protivi se tužbi pozivom na razloge osporenog rješenja s prijedlogom za odbijanje tužbe kao neosnovane.

Odgovor na tužbu podnio je i H1 Telekom d.d. iz Splita u svojstvu zainteresirane osobe osporavajući u cijelosti navode tužbe s prijedlogom za odbijanje iste kao neosnovane.

Podneskom od 27. listopada 2009. tuženo tijelo obavijestilo je Sud da je upravni akt protiv kojeg je tužitelj ustao tužbom stavljen izvan snage te je upravni postupak obustavljen jer su stranke riješile spor mirnim putem. Uz podnesak je tuženi dostavio rješenje o ukidanju osporavanog upravnog akta i obustavi postupka, klasa: 344-01/09-01/426, urbroj: 376-11-08-07 od 19. listopada 2009.

Pozvan u smislu članka 32. Zakona o upravnim sporovima tužitelj je obavijestio Sud da novodonesenim aktom nije zadovoljan, da ostaje pri podnesenoj tužbi te da istu proširuje i na novodoneseno rješenje. Tužitelj obrazlaže da je privremeno rješenje naknadnim rješenjem od 19. listopada 2009. tužitelj samo ukinuo a ne poništio pa s obzirom na pravne posljedice ukidanja ostaje sporno razdoblje od donošenja privremenog rješenja do donošenja novog rješenja.

Drži da je naknadnim rješenjem privremeno rješenje trebalo biti poništeno u smislu odredbe članka 132. stavka 3. Zakona o općem upravnom postupku, s obzirom što nije riješeno o glavnoj stvari jer spori da bi postupak u povodu kojeg je doneseno utuženo privremeno rješenje dovršen analizom mjerodavnog tržišta i donošenjem Odluke tuženog, klasa: UP/I-344-01/09-01/1072, urbroj: 376-11-09-01 od 17. srpnja 2009.

Tuženo tijelo podnijelo je odgovor na proširenu tužbu, sporeći sve navode posebno naglašavajući da je nadzornik elektroničkih komunikacija rješenjem od 9. travnja 2009., klasa: UP/I-344-08/09-01/12, urbroj: 376-04-09-03, zabranio primjenu Posebnih uvjeta pružanja usluga obračuna i naplate za usluge s dodanom vrijednošću u odnosu na sva trgovačka društva s kojima ima sklopljene ugovore o međusobnom povezivanju, a za sporne pozive u mreži tih operatora, koje je rješenje još uvijek na snazi. Stoga tuženi predlaže odbijanje tužbe kao neosnovane.

Odgovor na proširenje tužbe podnijela je i zainteresirana osoba H1 Telekom iz Splita, navodeći kako bi prihvaćanje Posebnih uvjeta, s obzirom na broj korisnika tužitelja u odnosu na broj korisnika bilo kojeg drugog operatora predstavljalo očigledno nejednako opterećenje.

Tužba nije osnovana.

Ocjenjujući zakonitost osporenog upravnog akta na osnovi stanja spisa predmeta, te primjenom odgovarajućih odredbi Zakona o elektroničkim komunikacijama (»Narodne novine«, broj 73/08.), a vezano uz status tužitelja utvrđenom prema ranije važećem Zakonu o telekomunikacijama (»Narodne novine«, broj 122/03., 158/03., 60/04. i 70/05.) ne nalazi se povreda Zakona na štetu tužitelja.

Naime, prema odredbi članka 128. stavak 2. Zakona o elektroničkim komunikacijama propisano je da će do završetka postupka iz članka 52. stavka 1. tog Zakona, znači do dovršetka postupka analize mjerodavnih tržišta, ostati na snazi i primjenjivati se sve regulatorne obveze koje su određene ili propisane operatorima sa značajnom tržišnom snagom na temelju propisa koji su važili do stupanja na snagu tog Zakona. Temeljem ranije važećeg Zakona o telekomunikacijama tužitelj je utvrđen kao jedan od operatora sa znatnijom tržišnom snagom na mjerodavnim tržištima Popisom mjerodavnih tržišta i operatora i davatelja telekomunikacijskih usluga koji imaju znatniju tržišnu snagu na tim mjerodavnim tržištima (klasa: 344-01/07-01/939, urbroj: 376-11-1 od 17. prosinca 2007.).

Dakle, zadržavanjem na snazi postojećih regulatornih obveza tužitelja u neizmijenjenom opsegu do završetka postupka analize mjerodavnih tržišta ostala je na snazi i važeća Standardna ponuda tužitelja kao dokument koji je sastavni dio regulatornih obveza tužitelja. Standardnom ponudom reguliraju se prava i obveze tužitelja prema drugim operatorima koji ostvaruju međusobno povezivanje s tužiteljevom mrežom. Navedeni dokument je pod regulatornim nadzorom tuženoga koji izdavanjem suglasnosti utječe na njegov sadržaj, te u slučaju kada procjeni da nije u skladu sa zakonom donijeti rješenje kojim će odrediti način izmjene.

Stoga je za ocjenu zakonitosti donošenja privremenog rješenja potrebno ocijeniti je li tužitelj donošenjem Posebnih uvjeta, koji nisu pod regulacijom tuženog već su proizvod njegove poslovne politike prema davateljima usluga, zašao u regulirano područje te izmijenio suštinu odredbe članka 4.3.1. Standardne ponude. Navedenom odredbom članka 4.3.1. Standardne ponude propisano je da se pozivi prema usluga s dodanom vrijednosti i mreži operatora moraju uključiti u obračun i fakturiranje ostvarenog telekomunikacijskog prometa pretplatnika T-Coma unutar jedinstvenog računa T-Coma na zahtjev operatora, a sukladno dogovoru između T-Coma i operatora.

Tekst navedene Standardne ponude odobren je Odlukom Vijeća agencije.

Tužitelj je donio, objavio i od 1. siječnja 2009. počeo primjenjivati Posebne uvjete pružanja usluga obračuna i naplate za usluge s dodanom vrijednosti, koji su sastavni dio Standardne ponude za davatelje usluga s dodanom vrijednosti.

Člankom 1. stavkom 4. Posebnih uvjeta propisano je da se isti primjenjuju i na telekomunikacijske operatore s kojima T-Com već ima sklopljen važeći ugovor o međusobnom povezivanju za pristup uslugama s dodanom vrijednosti u mreži operatora, pa proizlazi po ocjeni Suda da je HT izmijenio smisao i suštinu odredbe članka 4.3.1. Standardne ponude.

Iz spisa predmeta, naime, proizlazi da je HT 15. listopada 2008. dostavio H1 Telekomu dopis kojim ga poziva da se do 1. prosinca 2008. opredijeli za jedan od dva ponuđena modela obračuna i naplate iz Posebnih uvjeta, a u protivnom će smatrati da se opredijelio za model A, koji će se primjenjivati od 1. siječnja 2009. Prema modelu A, T-Com se obvezuje pružati usluge evidentiranja prometnih podataka o korištenju usluga s dodanom vrijednosti, dostavljati prometne podatke kao i matične podatke pretplatnika T-Coma koji su koristili uslugu, te arhivirati podatke. Prema navedenom modelu H1 Telekom bi bio obavezan obračunavati usluge s dodanom vrijednosti, evidentirati uplate i provoditi postupke naplate tražbina za obavljene usluge, uključujući i prisilnu naplatu dužnih iznosa. Primjenom model B, T-com bi obavljao uslugu obračuna i naplate usluga s dodanom vrijednosti za pozive svojih krajnjih korisnika, dok bi prisilna naplata i utuženje krajnjih korisnika u slučaju neplaćanja bili u nadležnosti davatelja usluga.

Na taj način HT je jednostrano svojim Posebnim uvjetima, a zatim uvjetovanjem ugovornih varijanti postupio protivno već ugovorenom načinu obračuna, naplate i prisilne naplate, te time izbjegao obvezu propisanu člankom 4.3.1. Standardne ponude, a budući da je HT nesporno operator sa znatnijom tržišnom snagom, dopuštanjem primjene Posebnih uvjeta protivno već sklopljenom ugovoru i Standardnoj ponudi, došlo bi do iskorištavanja nadmoćnog položaja HT-a. S obzirom na broj pretplatnika HT-a u odnosu na broj pretplatnika H1 Telekoma potonji bi bio stavljen u nepovoljan položaj, jer je njegova tržišna i ekonomska snaga neusporedivo slabija u odnosu na snagu tužitelja, pa bi bio doveden u podređen i neravnopravan položaj.

Nije sporno da je tuženik kao nacionalni regulator telekomunikacijskog tržišta ovlašten spriječiti davatelje usluga s jačom tržišnom snagom da drugim slabijim sudionicima telekomunikacijskog tržišta jednostrano nameću svoje, za njih nepovoljne uvjete pružanja telekomunikacijskih usluga i tako ih istiskuju s tržišta. Stoga je tuženi ovlašten odrediti pitanja koja se moraju urediti ugovorima o međusobnom povezivanju ili odrediti posebne uvjete kojima moraju udovoljavati jedna ili više ugovornih strana.

Otklanjaju se kao neosnovani i navodi tužbe u pogledu povrede pravila postupka, a kao osnovni prigovor sprječavanja sudjelovanja tužitelja u postupku. Naime, privremeno rješenje se, u smislu odredbe članka 217. Zakona o općem upravnom postupku (»Narodne novine«, broj 53/01. i 103/96.) upravo donosi kada je neophodno prije okončanja postupka donijeti rješenje kojim se privremeno uređuju sporna pitanja i ono se tada donosi na podlozi podataka koji postoje u času donošenja.

Nesporno je da su do utvrđivanja mjerodavnih tržišta i procjene postojanja jednog ili više operatora sa značajnom tržišnom snagom, te određivanja regulatornih obveza operatorima sa značajnom tržišnom snagom, zadržane sve regulatorne obveze koje su propisane operatorima sa značajnom tržišnom snagom temeljem ranije važećeg propisa. Protivno tim obvezama, tužitelj je iskazivao upornost u nametanju svojih nepovoljnih ugovornih uvjeta drugim sudionicima na tržištu, blokirao je promet svojih krajnjih korisnika prema brojevima usluga s dodanom vrijednosti u mreži operatora H1 Telekom d.d., u vezi čega je intervenirao nadzornik elektroničkih komunikacija i naložio tužitelju da omogući propuštanje poziva prema numeraciji usluga s dodanom vrijednosti kod pristupnog operatora za druge operatore usluga s dodanom vrijednosti u mreži H1 Telekom Split, dok se ne sklope novi ugovori o pružanju usluga (rješenje HAKOM-a, klasa: UP/I-344-08/09-01/05, urbroj: 376-04-09-02 MB, od 19. veljače 2009., presuda Upravnog suda, broj: US-3452/2009-4 od 24. studenog 2010.). Uz to, u spisima predmeta nalaze se prepiska H1 Telekoma s tužiteljem iz kojih proizlazi da je tužitelj inzistirao na uvođenju svojeg modela ugovora pa očigledno bio upoznat i aktivno sudjelovao u spornom poslovnom odnosu koji je upravo zbog njegove upornosti i poremećajima koji je izazivao na tržištu rezultirao donošenjem privremenog rješenja.

Stoga se ne mogu se prihvatiti navodi tužbe pa se tužba u odnosu na privremeno rješenje utuženo u predmetnom sporu ukazuje neosnovanom.

U odnosu na proširenje tužbe Sud također nalazi da tužba nije osnovana i to iz razloga vremenskog ograničenja važenja privremenog rješenja do donošenja rješenja o glavnoj stvari odnosno okončanja postupka, kada se privremeno rješenje, prema odredbi članka 217. stavka 3. Zakona o općem upravnom postupku, ukida.

Privremeno rješenje od 30. ožujka 2009. doneseno je u predmetu pružanja usluge obračuna i fakturiranja uključujući usluge prisilne naplate telekomunikacijskog prometa usluga s dodanom vrijednosti, do završetka postupka analize mjerodavnih tržišta i određivanja regulatornih obveza trgovačkom društvu HT na tržištu započinjanja poziva iz javnih komunikacijskih mreža, a upravo zbog nepoštivanja važeće Standardne ponude od strane samog tužitelja.

Postupak utvrđivanja mjerodavnog tržišta i određivanje trgovačkog društva tužitelja kao operatora sa značajnom tržišnom snagom na tržištu započinjanja (originacije) poziva dovršen je donošenjem Odluke tuženog, klasa: 344-01/09-01-/1072, urbroj: 376-11-099-01 od 17. srpnja 2009. kojom su određene regulatorne obveze tužitelja a ostala je i nadalje na snazi Standardna ponuda za usluge međusobnog povezivanja HT-a d.d. vezano za pružanje usluga u nepokretnoj mreži od 27. kolovoza 2007., do donošenja novog odgovarajućeg dokumenta. Proizlazi da je održan kontinuitet obveze tužitelja na pružanje usluge obračuna i naplate/prisilne naplate usluga s dodanom vrijednosti te Sud ocjenjuje da je donošenjem navedene Odluke odlučeno o glavnoj stvari te su ispunjeni uvjeti za ukidanje privremenog rješenja. Stoga pozivanje na primjenu odredbe članka 132. stavka 3. Zakona o općem upravnom postupku s obzirom na razlike između pravnih posljedica ukidanja i poništenja rješenja nema utjecaja na predmetnu upravnu stvar.

Na osnovi izloženog tužba se odbija kao neosnovana u smislu odredbe članka 42. stavka 2. Zakona o upravnim sporovima (»Narodne novine«, broj 53/91., 9/92. i 77/92.).

Objava presude u »Narodnim novinama«, službenom glasilu Republike Hrvatske temelji se na odredbi članka 14. stavka 7. Zakona o elektroničkim komunikacijama.

Poslovni broj: Us-5821/2009-12

Zagreb, 8. rujna 2011.

Predsjednica vijeća
Lidija Rostaš-Beroš, v. r.

Presuda, NN 120/2011-2377