## Odluka Ustavnog suda Republike Hrvatske broj:U-IIIA-5216/2005 od 27. lipnja 2007.

### NN 74/2007 (18.7.2007.), Odluka Ustavnog suda Republike Hrvatske broj:U-IIIA-5216/2005 od 27. lipnja 2007.

# USTAVNI SUD REPUBLIKE HRVATSKE

2382

Ustavni
sud Republike Hrvatske, u Drugom vijeću za odlučivanje o ustavnim tužbama, u
sastavu sutkinja Jasna Omejec, predsjed­nica Vijeća, te suci Marijan Hranjski,
Mario Kos, Ivan Mrkonjić, Emilija Rajić
i Vice Vukojević, članovi
Vijeća, odlučujući o ustavnoj tužbi koju je podnijela G. Š. iz S., na sjednici
održanoj 27. lipnja 2007., jednoglasno je donio

## ODLUKU

I.
Ustavna tužba se usvaja.

II.
Županijski sud u Splitu dužan je donijeti odluku u predmetu koji se vodi pred
tim sudom pod brojem: Gž-1334/07 (OVR-316/03), u
najkraćem mogućem roku, ali ne duljem od šest (6) mjeseci, računajući od prvog
idućeg dana nakon dana objave ove odluke u »Narodnim novinama«.

III.
Na temelju članka 63. stavka 3. Ustavnog zakona o Ustavnom sudu Republike
Hrvatske (»Narodne novine«, broj 99/99., 29/02.i 49/02. – pročišćeni tekst),
podnositeljici ustavne tužbe, G. Š. iz S., U. s. 26, određuje se primjerena
naknada zbog povrede ustavnog prava iz članka 29. stavka 1. Ustava Republike
Hrvatske (»Narodne novine«, broj 41/01. – pročišćeni tekst) u iznosu od
5.100,00 kn.

IV.
Naknada iz točke III. izreke ove odluke bit će isplaćena iz državnog proračuna
u roku od tri (3) mjeseca od dana podnošenja zahtjeva podnositeljice
Ministarstvu financija Republike Hrvatske za njezinu isplatu.

V.
Ova odluka objavit će se u »Narodnim novinama«.

Obrazloženje

1.
Podnositeljica ustavne tužbe, na temelju članka 63. Ustavnog zakona o Ustavnom
sudu Republike Hrvatske (»Narodne novine«, broj 99/99., 29/02. i 49/02. –
pročišćeni tekst, u daljnjem tekstu: Ustavni zakon), podnijela je 28. prosinca
2005. ustavnu tužbu smatrajući da joj je nerazumno dugim trajanjem postupka
pred nadležnim sudom povrijeđeno ustavno pravo zajamčeno člankom 29. stavkom 1.
Ustava Republike Hrvatske.

ČINJENICE VAŽNE ZA
USTAVNOSUDSKI POSTUPAK

2.
Ustavni sud je u postupku pokrenutom ustavnom tužbom, primjenom članka 63.
Ustavnog zakona, na temelju navoda ustav­ne tužbe i očitovanja Općinskog suda u
Splitu, utvrdio činjenice relevantne za odlučivanje o povredi ustavnog prava
podnositeljice, zajamčenog člankom 29. stavkom 1. Ustava.

M.
S., kao predlagatelj osiguranja, podnijela je 7. travnja 1997. prijedlog
Općinskom sudu u Splitu radi osiguranja novčane tražbine određivanjem
privremene mjere protiv L. K., protivnika osiguranja. Privremenom mjerom
tražila se zabrana protivniku osiguranja da otuđi i optereti određene
nekretnine i automobil. Postupak se vodio pod poslovnim brojem: I-425/97.

Rješenjem
od 9. travnja 1997. sud prvog stupnja odredio je privremenu mjeru, uz
zabilježbu navedene zabrane otuđenja i opterećenja nekretnina i automobila u
zemljišnim knjigama.

Županijski
sud u Splitu donio je rješenje broj: Gž-981/97 od 18.
lipnja 1997., kojim je ukinuo rješenje suda prvog stupnja i predmet vratio tom
sudu na ponovno suđenje.

Sud
prvog stupnja je 29. srpnja 1997. pod brojem: I-809/97 ponovno rješenjem
odredio privremenu mjeru.

Županijski
sud u Splitu je rješenjem broj: Gž-1624/97 od 10.
rujna 1997. odbio žalbu protivnika osiguranja i potvrdio rješenje suda prvog
stupnja.

Rješenjem
suda prvog stupnja broj: I-809/97 od 29. listopada 1997., treća osoba, B. K.,
upućen je na pokretanje parničnog postup­ka protiv predlagatelja osiguranja
radi proglašenja nedopustivosti ovrhe.

Na
temelju prijedloga za ovrhu, koji je podnijela predlagatelj osiguranja, sud
prvog stupnja donio je 27. siječnja 1998. rješenje o ovrsi pod brojem:
I-809/97.

Rješenjem
od 7. travnja 1998. sud je odbacio prijedlog protivnika osiguranja za povrat u
prijašnje stanje i odbacio žalbu protivnika osiguranja u vezi rješenja o
naknadi troškova postupka, a Županijski sud u Splitu je rješenjem broj: Gž-984/98 od 29. svibnja 1999. odbio žalbu protivnika
osiguranja i potvrdio rješenje suda prvog stupnja o naknadi troškova postupka.

Protivnik
osiguranja je 9. lipnja i 20. srpnja 1998. predložio promjenu sredstava
osiguranja, na način da će na račun banke deponirati traženi iznos novca.

Predlagatelj
osiguranja se 3. srpnja i 14. listopada 1998. usprotivio tom prijedlogu.

Sud
je 23. rujna 1998. pozvao predlagatelja osiguranja da uplati predujam na ime
procjene vrijednosti nekretnina, što je protivnik osiguranja učinio 6.
listopada 1998.

Županijski
sud u Splitu je rješenjem broj: Gž-1619/99 od 21.
svibnja 1999. odbio žalbu ovršenika i potvrdio
rješenje o ovrsi od 27. siječnja 1998.

Protivnik
osiguranja je podnescima od 18. lipnja i 30. kolovoza 1999. predložio obustavu
postupka i ukidanje privremene mjere.

Sud
je rješenjem broj: I-809/97 od 23. studenoga 1999. odbio taj prijedlog
protivnika osiguranja.

Županijski
sud u Splitu je rješenjem broj: Gž-4018/99 od 21.
siječnja 2000. preinačio osporeno rješenje suda prvog stupnja, na način da je
usvojio prijedlog protivnika osiguranja, obustavio postupak i ukinuo provedene
radnje.

Državno
odvjetništvo Republike Hrvatske je 19. svibnja 2000. podiglo zahtjev za zaštitu
zakonitosti protiv tog rješenja Županijskog suda u Splitu.

Vrhovni
sud Republike Hrvatske je rješenjem broj: Gzz-85/00
od 4. siječnja 2001. prihvatio zahtjev za zaštitu zakonitosti i preinačio
rješenje Županijskog suda u Splitu te odbio žalbu protivnika osiguranja i
potvrdio rješenje Općinskog suda u Splitu od 23. studenoga 1999.

Protivnik
osiguranja je 21. veljače 2001. podnio prijedlog za ukidanje privremene mjere.
Općinski sud u Splitu je rješenjem broj: I-809/97 od 13. travnja 2001. odbio
taj prijedlog, a Županijski sud u Splitu je rješenjem broj: Gž-1492/01
od 27. lipnja 2000. odbio žalbu protivnika osiguranja i potvrdio rješenje
Općinskog suda u Splitu.

Sud
je zaključkom od 23. studenoga 2001. odredio prodaju određene nekretnine, u
naravi stan u S., U. s. 26, za dan 16. siječnja 2002.

Podnositeljica
ustavne tužbe, G. Š. (udana K.), podnijela je 28. prosinca 2001. i 15. siječnja
2002. sudu podneske u kojima obavještava sud da je protiv ovršenika
L. K. podnijela tužbu radi utvrđenja da je polovina stana u S., U. s. 26, njeno
vlasništvo po osnovi bračne stečevine i priložila pravomoćnu presudu Općinskog
suda u Splitu broj: IP-2230/01 od 15. siječnja 2002., na temelju koje je
podnositeljica ustavne tužbe utvrđena vlasnikom tog stana u polovini dijela.

Ovršenik je 16. siječnja 2002. podnio zahtjev za
izuzeće uređujućeg suca i sud je zbog toga prekinuo postupak, a rješenjem
predsjednika Općinskog suda u Splitu od 23. siječnja 2002. zahtjev za izuzeće
je odbijen.

Podnositeljica
ustavne tužbe je 27. ožujka 2002. podnijela prijedlog radi proglašenja ovrhe
nedopuštenom, u odnosu na polovinu stana u S., U. s. 26, na kojemu ima pravo
vlasništva.

Sud
je rješenjem broj: I-809/97 od 16. svibnja 2002. uputio podnositeljicu ustavne
tužbe u parnicu radi proglašenja nedopustivosti ovrhe.

Podnositeljica
ustavne tužbe podnijela je žalbu protiv tog rješenja i sudu dostavila tužbu
kojom je pokrenula parnični postupak radi proglašenja ovrhe nedopuštenom.

Županijski
sud u Splitu je rješenjem broj: Gž-2091/02 od 31.
siječnja 2003. usvojio žalbu podnositeljice ustavne tužbe i ukinuo rješenje
suda prvog stupnja od 16. svibnja 2002., kojim je podnositeljica ustavne tužbe
upućena da pokrene parnicu radi proglašenja nedopustivosti ovrhe, te predmet
vratio sudu prvog stupnja na ponovo suđenje.

Općinski
sud u Splitu je rješenjem broj: OVR-316/03 od 4. travnja 2003. usvojio prigovor
podnositeljice ustavne tužbe te je ovrha djelomično proglašena nedopuštenom u
dijelu koji se odnosi na polovinu idealnog dijela stana u S., U. s. 26.

Dana
29. travnja 2003. u zemljišnoj knjizi pod brojem: Z-3630/03upisano je
izuzimanje ovrhe na polovini idealnog dijela tog stana.

Ovršenik L. K. podnio je 20. studenoga 2003.
zahtjev za brisanje zabilježbe zabrane otuđenja i opterećenja svog automobila.

Općinski
sud u Trogiru je 12. rujna 2003. zatražio dostavu spisa broj: I-809/97
(OVR-316/03) za potrebe kaznenog postupka, što je Općinski sud u Splitu i
učinio.

Ovrhovoditelj,
protivnik osiguranja, obavijestio je 16. travnja 2004. sud o promjeni
katastarske oznake predmetne nekretnine.

Podnositeljica
ustavne tužbe je 11. kolovoza 2004. zatražila od suda da traži povrat spisa
broj: OVR-316/03 radi upisa u zemljišnu knjigu podnositeljičinog prava
vlasništva na polovini idealnog dijela spornog stana u Splitu.

Općinski
sud u Splitu je 24. rujna 2004. zatražio od Općinskog suda u Trogiru spis broj:
OVR-316/03, a taj sud ga je obavijestio da to nije moguće zbog toga što je spis
priklopljen kaznenom spisu i bit će dostavljen Županijskom sudu u Splitu radi
odlučivanja povodom žalbe.

Protivnik
osiguranja je 12. rujna 2005. ponovno podnio zahtjev za ukidanje privremene
mjere.

Na
ročištu održanom 15. rujna 2005. sud je naložio ovršeniku
da dostavi određenu dokumentaciju.

Na
ročištu održanom 5. srpnja 2006., punomoćnik ovrhovoditeljice izjavio je da
podnositeljica ustavne tužbe više nema pravni interes za sudjelovanje u tom
postupku jer je ovršni prijedlog ponovno uređen podneskom od 5. srpnja 2006.,
na način da ovrhovoditelj sada traži prodaju samo polovine spornog stana.

Ovršenik je 4. srpnja 2006. podnio žalbu protiv
rješenja o ovrsi broj: I-809/97 od 27. siječnja 1998., a 5. srpnja 2006. i
prijedlog za odgodu ovrhe.

Sud
je treću osobu pozvao na ročišta zakazana za 5. srpnja i 21. rujna 2006., a
podnositeljica je od suda zatražila dovršenje postupka ovrhe.

Podnositeljica
ustavne tužbe podnescima od 3. i 29. siječnja 2007. traži od suda da se
postupak ovrhe dovrši.

Rješenjem
suda broj: OVR-316/03 od 18. siječnja 2007. odbijen je prijedlog protivnika
osiguranja za ukidanje privremene mjere, određene rješenjem istog suda broj:
I-809/97 od 29. srpnja 1997.

Rješenjem
suda broj: OVR-316/03 od 19. siječnja 2007. odbijen je ovršenikov
prijedlog za odgodu ovrhe.

Spis
je od 6. ožujka 2007., povodom žalbi protivnika osiguranja, odnosno ovršenika, na rješavanju kod Županijskog suda u Splitu pod
brojem: Gž-1334/07.

Provjerom
na dan 13. lipnja 2007., utvrđeno je da je spis u radu kod suda drugog stupnja.

PRAVO VAŽNO ZA
USTAVNOSUDSKI POSTUPAK

3.
Mjerodavno pravo sadržano je u članku 29. stavku 1. Ustava Republike Hrvatske i
članku 63. Ustavnog zakona.

Ustavna
tužba je osnovana.

4.
Svoju odluku Ustavni sud obrazlaže sljedećim utvrđenjima:

4.1. DULJINA SUDSKOG
POSTUPKA

Predlagatelj
osiguranja podnio je 7. travnja 1997. prijedlog Općinskom sudu u Splitu radi
osiguranja novčane tražbine određivanjem privremene mjere protiv L. K.,
protivnika osiguranja, odnosno ovršenika u ovršnom
postupku.

Podnositeljica
ustavne tužbe G. Š. je, kao treća osoba u navedenoj parnici, 27. ožujka 2002.
podnijela prijedlog radi proglašenja ovrhe nedopuštenom u odnosu na polovinu
stana u S., U. s. 26, na kojemu ima pravo vlasništva.

Duljina
postupka uzima se u obzir od 5. studenoga 1997., kad je Zakonom o potvrđivanju
stupila na snagu, u odnosu na Republiku Hrvatsku, Konvencija za zaštitu
ljudskih prava i temeljnih sloboda i Protokoli broj: 1, 4, 6, 7 i 11 uz
Konvenciju za zaštitu ljudskih prava i temeljnih sloboda (»Narodne novine –
Međunarodni ugovori«, broj 18/97., 6/99. – pročišćeni tekst i 8/99. – ispravak,
u daljnjem tekstu: Konvencija). Protokol broj: 12 na snazi je u odnosu na
Republiku Hrvatsku od 1. travnja 2005. (Zakon o potvrđivanju Protokola broj: 12
uz Konvenciju za zaštitu ljudskih prava i temeljnih sloboda, »Narodne novine –
Međunarodni ugovori«, broj 14/02. i Objava o stupanju na snagu Protokola broj:
12 uz Konvenciju za zaštitu ljudskih prava i temeljnih sloboda, »Narodne novine
– Međunarodni ugovori«, broj 9/05.), a Protokol broj: 13 od 1. srpnja 2003.
(Zakon o potvrđivanju Protokola broj: 13 uz Konvenciju za zaštitu ljudskih
prava i temeljnih sloboda, o ukidanju smrtne kazne u svim okolnostima, »Narodne
novine – Međunarodni ugovori«, broj 14/02. i Objava o stupanju na snagu
Protokola broj: 13 uz Konvenciju za zaštitu ljudskih prava i temeljnih sloboda,
»Narodne novine – Međunarodni ugovori«, broj 13/03.).

Iako
Ustavni sud, slijedom navedenog, načelno ocjenjuje duljinu postupka od 5.
studenoga 1997., u konkretnom slučaju je sudjelovanje podnositeljice ustavne
tužbe u spornom postupku započelo 27. ožujka 2002., što je razvidno iz podataka
navedenih u točki 2. obrazloženja ove odluke.

Ustavni
sud je stoga utvrdio 27. ožujka 2002., kao pravno relevantan datum kojim je
započelo sudjelovanje podnositeljice ustavne tužbe u ovršnom postupku, čija
duljina trajanja je predmet razmatranja u ovom ustavnosudskom postupku.

Ustavna
tužba podnesena je 28. prosinca 2005., a do tog dana postupak nije pravomoćno
okončan pa Ustavni sud utvrđuje da je do dana podnošenja ustavne tužbe postupak
trajao ukupno tri (3) godine, devet (9) mjeseci i jedan (1) dan.

4.2. POSTUPANJE
NADLEŽNOG SUDA

Ustavni
sud je utvrdio da je u razmatranom, pravno relevantnom razdoblju, od radnji
koje su relevantne za meritorno odlučivanje o pravima i obvezama
podnositeljice, Općinski sud u Splitu održao brojna ročišta i donio brojne
akte, no učinkovitost takvog postupanja suda prvog stupnja, koja je proizašla
iz rezultata brojnih provedenih radnji i održanih ročišta, nije
zadovoljavajuća.

Takvu
ocjenu Ustavni sud temelji na hitnoj naravi ovršnog postupka, imajući pri tome
u vidu i činjenicu da je cijeli postupak zapravo započeo 7. travnja 1997.
prijedlogom Općinskom sudu u Splitu radi osiguranja novčane tražbine
određivanjem privremene mjere protiv L. K., protivnika osiguranja, a sada ovršenika.

Predmet
je povodom žalbi protivnika osiguranja, sada ovršenika,
od 6. ožujka 2007. u radu kod Županijskog suda u Splitu.

4.3. PONAŠANJE
PODNOSITELJICE USTAVNE TUŽBE

Ustavni
sud ocjenjuje da podnositeljica ustavne tužbe svojim ponašanjem nije
pridonijela duljini postupka, već je postupala po nalozima suda te podnescima
požurivala rad suda.

4.4. SLOŽENOST SUDSKOG
PREDMETA

Ustavni
sud utvrđuje da je riječ o relativno složenom predmetu, u kojemu je sud
podnositeljicu ustavne tužbe uputio u parnicu radi proglašenja nedopustivosti
ovrhe.

Međutim,
složenost predmeta nije od takvog značenja da bi opravdavala ukupnu duljinu
postupka pred sudom prvog stupnja, posebno s obzirom na okolnost da je
ovrhovoditelj potom naknad­no, 5. srpnja 2006.,
uredio ovršni prijedlog na način da je zatražio prodaju samo jedne polovine
spornog stana, izuzimajući, dakle, od ovrhe drugu polovinu tog stana, na kojoj
je pravomoćnom sudskom presudom podnositeljica ustavne tužbe utvrđena
vlasnikom.

OCJENA USTAVNOG SUDA

5.
Ustavni sud utvrđuje da u pravnoj stvari podnositeljice ustav­ne tužbe ovršni
postupak ukupno traje preko tri godine te još nije pravomoćno dovršen.

Na
temelju činjenica utvrđenih u točki 2. obrazloženja ove odluke, Ustavni sud
ocjenjuje da je dugotrajnost postupka u pravnoj stvari podnositeljice
posljedica izrazite neučinkovitosti suda prvog stupnja, koja se niti s jednog
aspekta prava na suđenje u razumnom roku, a uslijed hitne naravi ovršnog
postupka, ne može smatrati prihvatljivom.

Sagledavajući
ovršni postupak kao jedinstvenu cjelinu, Ustavni sud utvrđuje da je povrijeđeno
ustavno pravo podnositeljice da zakonom ustanovljeni neovisni i nepristrani sud
u razumnom roku odluči o njezinim pravima ili obvezama, koje je zajamčeno
člankom 29. stavkom 1. Ustava Republike Hrvatske.

Stoga
je, u smislu članka 63. stavka 2. Ustavnog zakona, odlučeno kao pod točkom I.
izreke ove odluke.

6.
U skladu s člankom 63. stavkom 3. Ustavnog zakona, odlučeno je kao u točkama
II. i III. izreke ove odluke.

Visinu
naknade, zbog povrede ustavnog prava na donošenje odluke u razumnom roku,
Ustavni sud utvrđuje uzimajući u obzir okolnosti svakog pojedinog predmeta, uz
istodobno uvažavanje ukupnih gospodarskih i socijalnih prilika u Republici
Hrvatskoj.

7.
Odluka o objavi (točka V. izreke) temelji se na članku 29. Ustavnog zakona.

8.
Predsjednik Županijskog suda u Splitu dužan je dostaviti Ustavnom sudu pisanu
obavijest o datumima donošenja i otpreme odluke u roku od osam (8) dana od dana
njene otpreme, a najkasnije osam (8) dana od isteka roka određenog u točki II.
izreke ove odluke. Ovaj nalog temelji se na članku 31. stavcima 4. i 5.
Ustavnog zakona.

Broj:
U-IIIA-5216/2005

Zagreb,
27. lipnja 2007.

USTAVNI
SUD REPUBLIKE HRVATSKE

Predsjednica Vijeća

**dr****. sc. Jasna Omejec, v. r.**

Odluka, NN 74/2007-2382