## Odluka Ustavnog suda Republike Hrvatske broj: U-III-1584/2004 od 10. studenoga 2004.

### NN 164/2004 (26.11.2004.), Odluka Ustavnog suda Republike Hrvatske broj: U-III-1584/2004 od 10. studenoga 2004.

# USTAVNI SUD REPUBLIKE HRVATSKE

2906

Ustavni
sud Republike Hrvatske, u Drugom vijeću za odlučivanje o ustavnim tužbama, u
sastavu sudac Jasna Omejec, predsjednik Vijeća, te suci Marijan Hranjski, Mario
Kos, Ivan Mrkonjić, Emilija Rajić i Vice Vukojević, članovi Vijeća, u postupku
pokrenutom ustavnom tužbom S. P. d.o.o. S., kojeg zastupa R. P. I., odvjetnica
iz S., na sjednici održanoj 10. studenoga 2004. godine, jednoglasno je donio

## ODLUKU

I.
Ustavna tužba se odbija.

II. Ova
odluka objavit će se u »Narodnim novinama«.

```
Obrazloženje
```

1.
Ustavna tužba podnesena je protiv presude Upravnog suda Republike Hrvatske,
broj: Us-7077/2003-12 od 19. veljače 2004. godine, kojom je uvažena tužba »T.
l. S.« d.d. S., te je poništeno rješenje Ministarstva pomorstva, prometa i veza
Republike Hrvat­ske, Uprave pomorstva, klasa: UP/I-342-01/01-01/752, urbroj:
530-03-03-2 od 30. lipnja 2003. godine.

Istom
presudom uvažena je žalba tužitelja i poništena odluka L. u. S., broj: 476 od
19. veljače 2001. godine, te uvažen prigovor tužitelja i poništena odluka L. u.
S. od 12. prosinca 2000. godine.

2.
Podnositelj smatra da su osporenom presudom povrijeđena njegova ustavna prava
zajamčena odredbama članaka 14. stavka 2., 26. i 29. stavka 1. Ustava Republike
Hrvatske.

Povrede
ustavnih prava podnositelj obrazlaže tvrdnjom da je u upravnom sporu koji je
prethodio ustavnosudskom postupku bio zainteresirana osoba u smislu članka 16.
Zakona o upravnim sporovima (»Narodne novine«, broj 53/91., 9/92. i 77/92., u
daljnjem tekstu: ZUS) ali mu je zapravo uskraćena mogućnost sudjelovanja u tom
postupku. Podnositelj ističe da mu tužba »T. l. S.« d.d. S. nikada nije
dostavljena radi davanja odgovora na tužbu. Stoga je podnositelj, po saznanju
za tužbu, podnio odgovor na tužbu, kojeg Upravni sud nije uzeo u obzir. Time
je, smatra podnositelj, doveden u neravnopravan položaj u odnosu na drugu
zainteresiranu osobu u upravnom sporu. Pored toga, ističe da osporena presuda
nije utemeljena na mjerodavnim propisima te da je donesena samovoljno.

Na
temelju članka 67. stavka 2. Ustavnog zakona o Ustavnom sudu Republike Hrvatske
(»Narodne novine«, broj 49/02. – pročišćeni tekst, u daljnjem tekstu: Ustavni
zakon), podnositelj predlaže odgodu ovrhe osporene presude.

*Ustavna
tužba nije osnovana.*

3.
Prema odredbi članka 62. stavka 1. Ustavnog zakona, svatko može podnijeti
Ustavnom sudu ustavnu tužbu ako smatra da mu je pojedinačnim aktom tijela državne
vlasti, tijela jedinice lokalne i područne (regionalne) samouprave ili pravne
osobe s javnim ovlastima, kojim je odlučeno o njegovim pravima i obvezama ili o
sumnji ili optužbi zbog kažnjivog djela, povrijeđeno ljudsko pravo ili temeljna
sloboda zajamčena Ustavom, odnosno Ustavom zajamčeno pravo na lokalnu i
područnu (regionalnu) samoupravu.

Ustavni
sud, u postupku u povodu ustavne tužbe, u granicama zahtjeva istaknutog u
ustavnoj tužbi, utvrđuje je li povrijeđeno ustavno pravo podnositelja, pri čemu
se, u pravilu, ne upušta u pitanje jesu li sudovi pravilno i potpuno utvrdili
činjenično stanje i ocijenili dokaze. Za Ustavni sud relevantne su samo one
činjenice od čijeg postojanja ovisi ocjena o povredi ustavnog prava.

4.
Presudom Upravnog suda Republike Hrvatske, broj: Us-5949/2001-10 od 23.
siječnja 2003. godine, poništeno je rješenje Ministarstva pomorstva, prometa i
veza Republike Hrvatske, Uprave pomorstva od 2. svibnja 2001. godine kojim je
odbijena žalba »T. l. S.« d.d. S. protiv odluke Upravnog vijeća L. u. S., broj:
476 od 19. veljače 2001. godine. Tom je odlukom odbijen prigovor tužitelja na
odluku o dodjeli koncesije za obavljanje lučke djelatnosti, parkirališne
djelatnosti uz korištenje i održavanje dijela lučkog područja Gradske luke S. –
dio Obale kneza Domagoja – parkirališna zona II. i parkirališna zona IV., te je
potvrđena odluka o dodjeli koncesije za obavljanje lučke djelatnosti,
parkirališne djelatnosti uz korištenje i održavanje dijela lučkog područja
Gradske luke S. – dio Obale kneza Domagoja – parkirališna zona II. i
parkirališna zona IV., broj: 3280 od 12. prosinca 2000. godine, kojom je
dodijeljena koncesija za obavljanje navedene djelatnosti podnositelju ustavne
tužbe i »T. P.« d.o.o. S.

U toj
je presudi Upravni sud zauzeo stajalište da u konkretnom slučaju nije bilo
uvjeta za raspisivanje javnog natječaja za dodjelu koncesije za parkirališnu
djelatnost prije donošenja odluke o zahtjevu tužitelja za dodjelu prvenstvene
koncesije kao trgovačkom društvu koje je nastalo pretvorbom, a u smislu članka
61. Zakona o morskim lukama (»Narodne novine«, broj 108/95. i 97/00.).

S
obzirom na činjenicu da Ministarstvo pomorstva, prometa i veza Republike Hrvatske
nije poštivalo pravno shvaćanje Upravnog suda izraženo u navedenoj presudi tog
suda, već je u ponovljenom postupku donijelo rješenje identično poništenom
rješenju (uz obrazloženje da ne prihvaća stajališta izražena u presudi Upravnog
suda), Upravni sud je u upravnom sporu koji je prethodio ustavnosudskom
postupku postupajući sukladno članku 63. stavku 1. ZUS-a, poništio osporeni akt
i sam riješio stvar.

5.
Polazeći od činjenice da Ministarstvo pomorstva, prometa i veza Republike
Hrvatske nije poštivalo pravno shvaćanje Upravnog suda izraženo u navedenoj
presudi tog suda, već je u ponovljenom postupku donijelo rješenje identično
poništenom rješenju, Ustavni sud je utvrdio da je osporeni akt kojim je Upravni
sud poništio osporeni akt i sam riješio upravnu stvar, donesen sukladno
mjerodavnim propisima, te da tim aktom podnositelju nisu povrijeđena ustavna
prava na koja ukazuje.

6. Ocjenjujući razloge ustavne tužbe sa stajališta
članka 14. stavka 2. Ustava, Sud je utvrdio da osporena presuda, u primjeni
materijalnog prava ne odstupa od ustaljene prakse niti je diskriminatorna po
bilo kojoj ustavnoj osnovi, pa stoga nije osnovana podnositeljeva tvrdnja da mu
je povrijeđeno ustavno pravo jednakosti pred zakonom zajamčeno člankom 14.
stavkom 2. Ustava.

7. Prema odredbi članka 29. stavka 1. Ustava, koju
podnositelj također smatra povrijeđenom, svatko ima pravo da zakonom
ustanovljeni neovisni i nepristrani sud pravično i u razumnom roku odluči o
njegovim pravima i obvezama.

Podnositelj ističe da mu, kao zainteresiranoj osobi,
nije omogućeno sudjelovanje u upravnom sporu jer mu nije dostavljena tužba radi
davanja odgovora, niti je njegov odgovor (kojeg je dostavio Upravnom sudu po
saznanju za tužbu) Upravni sud uzeo u obzir pri donošenju odluke.

Tijekom
ustavnosudskog postupka ovaj Sud nije utvrdio postojanje činjenica ili
okolnosti koje bi upućivale na povredu ustavnog prava na pravično suđenje.

Prema
članku 33. stavku 1. ZUS-a, ako tužbu ne odbaci odmah rješenjem prema članku
29. stavku 2. ili prema članku 30. ZUS-a, niti poništi akt prema članku 31.
ZUS-a, sud će po jedan prijepis tužbe s prilozima dostaviti tuženoj strani i
zainteresiranim osobama ako ih ima. Stavak 2. istog članka propisuje da se
odgovor daje u roku koji sud odredi u svakom pojedinom slučaju. Prema istom
stavku, taj rok ne može biti kraći od 8 ni dulji od 30 dana.

Iz
spisa Upravnog suda Republike Hrvatske, broj: Us-7077/2003 razvidno je da je
Upravni sud dostavio tužbu »T. l. S.« d.d. S. podnositelju kao zanteresiranoj
osobi te mu odredio rok od 20 dana za davanje odgovora na tužbu. Podnositelj je
primio tužbu 26. rujna 2003. godine, dok je odgovor na tužbu podnositelj
dostavio Upravnom sudu dana 17. ožujka 2004. godine.

Slijedom
iznijetog, Ustavni sud utvrđuje da je Upravni sud postupio sukladno mjerodavnim
propisima te da podnositelju nije onemogućeno sudjelovanje u upravnom sporu
koji je prethodio ustavnosudskom postupku. Stoga Sud ocjenjuje da osporenim
aktom podnositelju nije povrijeđeno ustavno pravo zajamčeno člankom 29. stavkom
1. Ustava.

8.
Članak 26. Ustava kojim se svim državljanima Republike Hrvatske i strancima
jamči jednak položaj pred sudovima (...), nije mjerodavan u konkretnom slučaju.

9.
Slijedom navedenog, temeljem odredaba članaka 73. i 75. Ustavnog zakona,
odlučeno je kao u izreci.

10. Budući da je o ustavnoj tužbi donesena odluka, o
prijedlogu za odgodu ovrhe, primjenom odredbe članka 67. stavka 2. Ustavnog
zakona, nije rješavano.

11. Objava ove odluke temelji se na članku 29.
Ustavnog zakona.

Broj: U-III-1584/2004
Zagreb, 10. studenoga 2004.

USTAVNI SUD REPUBLIKE HRVATSKE

Predsjednik Vijeća
**dr. sc.** **Jasna Omejec**, v. r.

Odluka, NN 164/2004-2906