## Odluka Ustavnog suda Republike Hrvatske broj: U-III-700/1994 od 27. svibnja 1998.

### NN 80/1998 (9.6.1998.), Odluka Ustavnog suda Republike Hrvatske broj: U-III-700/1994 od 27. svibnja 1998.

# **USTAVNI SUD REPUBLIKE HRVATSKE**

Ustavni sud Republike Hrvatske, u sastavu Jadranko Crnić, predsjednik
Suda te suci Zdravko Bartovčak, dr. Velimir Belajec, dr. Nikola Filipović,
Ante Jelavić Mitrović, mr. Vojislav Kučeković, Jurica Malčić, mr. Hrvoje
Momčinović, Ivan Marijan Severinac i Mladen Žuvela, odlučujući o ustavnoj
tužbi M. Ž. iz S., na sjednici održanoj dana 27. svibnja 1998. godine,
donio je slijedeću

## **ODLUKU**

1. Usvaja se ustavna tužba i ukida se:

 – rješenje Vrhovnog suda Republike Hrvatske, broj: Rev-510/1993-2 od
1. veljače 1994. godine.

2. Predmet se vraća Vrhovnom sudu Republike Hrvatske na ponovni postupak.

3. Ova odluka objavit će se u "Narodnim novinama".

Obrazloženje

M. Ž. iz S., po punomoćniku Z. M., odvjetniku iz Z., podnio je ustavnu
tužbu povodom rješenja Vrhovnog suda Republike Hrvatske, broj: Rev-510/1993-2
od 1. veljače 1994. godine, kojim je, kao nedopuštena, odbačena revizija
podnositelja izjavljena protiv presude Okružnog suda u Z., broj: Gž-987/92
od 8. listopada 1992. godine. Tom je presudom odbijena žalba podnositelja
i potvrđena presuda Općinskog suda u Z., broj: P-1848/89 od 13. svibnja
1991. godine.

Prvostupanjskom presudom odbijen je podnositeljev zahtjev za predaju
u posjed 1/3 dijela nekretnina pobliže označenih u izreci te presude.

Podnositelj ustavne tužbe smatra da je rješenjem Vrhovnog suda Republike
Hrvatske, kojim je odbačena revizija kao nedopuštena, povrijeđeno ustavno
načelo vladavine prava iz članka 3. Ustava, te ustavna prava iz članaka
35., 48. i 56. stavak 1. Ustava, dok iz sadržaja ustavne tužbe proizlazi
da zapravo ukazuje na povredu ustavnog prava iz članka 18. Ustava Republike
Hrvatske.

Ustavna tužba je osnovana.

Vrhovni sud Republike Hrvatske je odbacio podnositeljevu reviziju kao
nedopuštenu na temelju odredbe članka 382. stavak 2. Zakona o parničnom
postupku ("Narodne novine", broj 53/91 i 91/92).

Prema toj odredbi, u sporovima u kojima se tužbeni zahtjev odnosi na
potraživanje u novcu, na predaju stvari ili izvršenje kakve druge činidbe,
revizija nije dopuštena ako vrijednost predmeta spora pobijanog dijela
pravomoćne presude ne prelazi 8,000.000 tadašnjih dinara (Zakon o izmjenama
Zakona o parničnom postupku, "Službeni list SFRJ", broj 57 od 29. rujna
1989. koji je stupio na snagu 7. listopada 1989.).

Budući da se podnositeljev tužbeni zahtjev nije odnosio na novčani iznos,
nego na predaju u posjed, vrijednost predmeta spora se utvrđuje primjenom
članka 40. Zakona o parničnom postupku. Stavkom 2. tog članka propisano
je da je u takvim slučajevima mjerodavna vrijednost predmeta spora koju
je tužitelj u tužbi naznačio.

Prema stavku 3. istog članka, ako je tužitelj vrijednost predmeta spora
očito suviše visoko ili suviše nisko naznačio, tako da se postavlja pitanje
stvarne nadležnosti, sastava suda ili prava na izjavljivanje revizije,
sud će, najkasnije na pripremnom ročištu, a ako pripremno ročište nije
održano, onda na glavnoj raspravi prije početka rasprave o glavnoj stvari,
brzo i na prikladan način provjeriti točnost naznačene vrijednosti.

Podnositelj je u tužbi koju je predao sudu 13. listopada 1989. godine,
označio vrijednost predmeta spora sa 5,000.000 tadašnjih dinara. Potom
je na glavnoj raspravi, prije početka raspravljanja o glavnoj stvari, povisio
prvobitno označeni iznos na 10,000.000 tadašnjih dinara.

Prema odredbama članka 40. stavka 2. i članka 186. stavka 2. Zakona
o parničnom postupku, za ocjenu dopuštenosti revizije mjerodavna je vrijednost
predmeta spora naznačena u tužbi. Samo bi sud mogao, u određenim slučajevima,
izmijeniti vrijednost predmeta spora što ju je u smislu odredbe članka
40. stavka 2. Zakona o parničnom postupku naznačio tužitelj.

Uvidom u spis Općinskog suda u Z., utvrđeno je da je sud na glavnoj
raspravi, prije početka rasprave o glavnoj stvari, prihvatio izmijenjenu
vrijednost predmeta spora. Osim toga, sud je odredio visinu sudskih taksa
na tužbu i presudu prema izmijenjenoj vrijednosti predmeta spora iz čega
se može zaključiti da je on prihvatio učinjenu izmjenu.

Budući da je sud prihvatio vrijednost predmeta spora naznačenu na glavnoj
raspravi prije početka raspravljanja o glavnoj stvari, a koja bi bila dovoljna
za izjavljivanje revizije, ne može se podnositelju ustavne tužbe uskratiti
pravo na reviziju.

Slijedom iznijetog, Ustavni sud Republike Hrvatske je utvrdio da je
rješenjem Vrhovnog suda Republike Hrvatske kojim je, kao nedopuštena, odbačena
revizija podnositelja ustavne tužbe, povrijeđeno podnositeljevo ustavno
pravo iz članka 18. Ustava Republike Hrvatske.

Stoga je, na temelju odredbi članaka 59. i 62. stavak 3. Poslovnika
Ustavnog suda Republike Hrvatske ("Narodne novine", broj 29/94), donesena
odluka kao u izreci.

Objava ove odluke temelji se na odredbi članka 20. stavak 1. Ustavnog
zakona o Ustavnom sudu Republike Hrvatske ("Narodne novine", broj 13/91).

Broj: U-III-700/1994
Zagreb, 27. svibnja 1998.

USTAVNI SUD REPUBLIKE HRVATSKE

Predsjednik
**Jadranko Crnić,** v. r.

Odluka, NN 80/1998-1121