## Odluka Ustavnog suda Republike Hrvatske broj: U-IIIA-1881/2003 od 25. listopada 2004.

### NN 159/2004 (17.11.2004.), Odluka Ustavnog suda Republike Hrvatske broj: U-IIIA-1881/2003 od 25. listopada 2004.

# USTAVNI SUD REPUBLIKE HRVATSKE

2795

Ustavni
sud Republike Hrvatske, u Drugom vijeću za odluči­vanje o ustavnim tužbama, u
sastavu sudac Jasna Omejec, pred­sjednik Vijeća, te suci Marijan Hranjski,
Mario Kos, Ivan Mrkonjić, Emilija Rajić i Vice Vukojević, članovi Vijeća,
odlučujući o ustavnoj tužbi L. B. iz S., koju zastupa J. F., odvjetnik u S., na
sjednici održanoj 25. listopada 2004. godine, jednoglasno je donio

## ODLUKU

I.
Ustavna tužba se usvaja.

II.
Općinski sud u Splitu dužan je donijeti odluku u predmetu koji se vodi pred tim
sudom pod brojem: IV P-216/95, u naj­kraćemu mogućem roku, ali ne duljem od
jedne (1) godine, raču­najući od prvoga idućeg dana nakon objave ove odluke u »Narodnim
novinama«.

III. Na temelju članka 63. stavka 3. Ustavnog zakona
o Ustav­nom sudu Republike Hrvatske (»Narodne novine«, broj 49/02. – pročišćeni
tekst), podnositeljici ustavne tužbe L. B. iz S., B. 4, određuje se primjerena
naknada zbog povrede ustavnog prava iz članka 29. stavka 1. Ustava Republike
Hrvatske (»Narodne novine«, broj 41/01. – pročišćeni tekst) u iznosu od
9.750,00 kuna.

IV.
Naknada iz točke III. izreke ove odluke bit će isplaćena iz državnog proračuna
u roku od tri mjeseca od dana podnošenja zahtjeva podnositeljice Ministarstvu
financija Republike Hrvatske za njezinu isplatu.

V. Ova
odluka objavit će se u »Narodnim novinama«.

```
Obrazloženje
```

1.
Podnositeljica je dana 26. svibnja 2003. godine podnijela ustavnu tužbu na
temelju ovlaštenja sadržanog u odredbi članka 63. stavka 1. Ustavnog zakona o
Ustavnom sudu Republike Hrvat­ske (»Narodne novine«, broj 49/02. – pročišćeni
tekst, u daljnjem tekstu: Ustavni zakon).

U ustavnoj tužbi podnositeljica ističe da Općinski
sud u Splitu nije u razumnom roku odlučio o njezinim pravima i obvezama u
parničnom postupku radi isplate plaće za razdoblje od 1. rujna 1992. godine, pa
nadalje, koji se vodi pod poslovnim brojem: IV P-332/01. Smatra da je
nedonošenjem odluke u razumnom roku, povrijeđeno ustavno pravo zajamčeno
člankom 29. stavkom 1. Ustava Republike Hrvatske.

U ustavnoj tužbi podnositeljica zahtijeva da Ustavni
sud odredi Općinskom sudu u Splitu rok za donošenje meritorne odluke u predmetu
koji se vodi pred tim sudom pod poslovnim brojem: IV P-332/01, te traži
primjerenu naknadu u iznosu od 15.000,00 kuna zbog povrede naznačenoga ustavnog
prava koju je počinio Općinski sud u Splitu ne odlučivši o njezinim pravima i
obvezama u razumnom roku.

ČINJENICE
VAŽNE ZA USTAVNOSUDSKI POSTUPAK

2.
Ustavni sud je u postupku pokrenutom ustavnom tužbom, primjenom članka 63.
Ustavnog zakona, utvrdio sljedeće činjenice koje su pravno relevantne za
odlučivanje o povredama ustavnih prava podnositeljice:

– dana 16. veljače 1995. godine, podnositeljica je
pred Općinskim sudom u Splitu podnijela tužbu s još 52 bivša zaposlenika »J.« –
glavne filijale S., radi isplate plaće. Predmet se najprije vodio pod poslovnim
brojem: IV P-216/95,

– tužitelji su rješenjem suda od 11. studenoga 1998.
godine pozvani na uređenje tužbe,

– prvo ročište održano je 8. ožujka 1999. godine,

– na ročištu 15. rujna 2000. godine, predmet bivših
zaposlenika »J.« – glavne filijale S. je razdvojen, pa se predmet
podnositeljice vodio pod poslovnim brojem: IV P-332/01,

– da bi se utvrdila pravna osnova i ishodio načelni
stav višeg suda, radi ekonomičnosti postupka, postupak je nastavljen samo po tužbama
dvoje tužitelja, dok u parničnom postupku podnositeljice sud nije postupao,

– postupak je nastavljen ročištem održanim 16. ožujka
2004. godine,

– rješenjem Općinskog suda u Splitu, broj: IV
P-216/95 od 18. lipnja 2004. godine, spisi: IV P-332/01, IV P-338/01, IV
P-339/01, IV P-342/01, IV P-350/01, IV P-351/01, IV P-353/01, IV P-355/01, IV
P-356/01, IV P-358/01, IV P-359/01, IV P-360/01, IV P-365/01, IV P-372/01 i IV
P-380/01 pripajaju se tom spisu radi zajedničkog raspravljanja i odlučivanja, a
radi ekonomičnosti postupka (među kojima je i podnositeljica) protiv J., Glavne
filijale S. Točkom II. izreke tog rješenja, određen je prekid pos­tupka, dok je
točkom III. izreke određeno da će se postupak nastaviti kad stečajni upravitelj
tuženika preuzme postupak ili kad ga sud na prijedlog tužitelja ili po službenoj
dužnosti pozove na preuzimanje postupka.

OČITOVANJE
OPĆINSKOG SUDA U SPLITU

3. Na
temelju članka 69. alineje 2. Ustavnog zakona, Ustavni sud je zatražio od
Općinskog suda u Splitu da se izjasni o navodima ustavne tužbe.

U
očitovanju Općinskog suda u Splitu od 30. rujna 2004. godine navodi se kako se
radi o sudskoj stvari u kojoj postoji dvojba oko pasivne legitimacije i pravnog
sljedništva, da postoje indicije da je nad »J.« u drugoj državi otvoren
stečajni postupak, te da se uslijed navedenog otvara pitanje nadležnosti
Općinskog suda u Splitu za postupanje, da je u jednom »pilot« predmetu u kojemu
je donesena prvostupanjska presuda, Županijski sud u Splitu donio rješenje
kojim se prvostupanjska presuda ukida, dok drugi »pilot« predmet, a to je onaj
koji se odnosi na podnositeljicu, još nije okončan, te da je od nadležnog suda
u S. i C. G. zatražena obavijest na okolnost postojanja J. d.d. B., kao pravne
osobe i eventualnog otvaranja stečajnog postupka.

PRAVO
VAŽNO ZA USTAVNOSUDSKI POSTUPAK

4.
Odredbom članka 29. stavka 1. Ustava Republike Hrvat­ske, propisano je:

»Svatko
ima pravo da zakonom ustanovljeni neovisni i nepristrani sud (...) u razumnom
roku odluči o njegovim pravima i obvezama (...).«

Odredbom
članka 63. stavka 1. Ustavnog zakona propisano je:

»(1)
Ustavni sud će pokrenuti postupak po ustavnoj tužbi i prije no što je iscrpljen
pravni put, u slučaju kad o pravima i obvezama stranke (...) nije u razumnom
roku odlučio sud (...).

(2) U
odluci kojom usvaja ustavnu tužbu zbog nedonošenja akta u razumnom roku iz
stavka 1. ovoga članka, Ustavni sud će nadležnom sudu odrediti rok za donošenje
akta kojim će taj sud meritorno odlučiti o pravima i obvezama (...)
podnositelja. Rok za donošenje akta počinje teći idućeg dana od dana objave
odluke Ustavnog suda u »Narodnim novinama«.

(3) U odluci iz stavka 2. ovoga članka Ustavni sud će
odrediti primjerenu naknadu koja pripada podnositelju zbog povrede njegova
ustavnog prava koju je sud učinio kada o pravima i obvezama podnositelja (...)
nije odlučio u razumnom roku. Naknada se isplaćuje iz državnog proračuna u roku
od tri mjeseca od dana podnošenja zahtjeva stranke za njezinu isplatu.«

*Ustavna tužba je osnovana.*

5. Povredu ustavnog prava na donošenje sudske odluke
u razumnom roku Ustavni sud razmatra s obzirom na osobite okolnosti svakog
pojedinog slučaja.

Uvidom u očitovanje Općinskog suda u Splitu, Ustavni
sud je utvrdio da su se u ovom slučaju ostvarile pretpostavke za postupanje
temeljem odredbe članka 63. Ustavnog zakona.

Svoju odluku Ustavni sud obrazlaže sljedećim utvrđenjima:

5.1. DULJINA
SUDSKOG POSTUPKA

Prvostupanjski parnični postupak započeo je 16. veljače
1995. godine, tužbom podnositeljice protiv J. – glavne filijale S., radi
isplate plaće za razdoblje od 1. rujna 1992. godine pa nadalje.

Ustavna
tužba podnesena je dana 26. svibnja 2003. godine, a do tog dana sudski postupak
nije pravomoćno okončan, pa Ustav­ni sud utvrđuje da do dana podnošenja ustavne
tužbe postupak u ovom predmetu ukupno traje osam (8) godina, tri (3) mjeseca i
deset (10) dana.

Zakon o
potvrđivanju Konvencije za zaštitu ljudskih prava i temeljnih sloboda i
protokola br. 1, 4, 6, 7 i 11 uz Konvenciju za zaštitu ljudskih prava i
temeljnih sloboda (»Narodne novine – Međunarodni ugovori«, broj 18/97., 6/99. –
pročišćeni tekst i 8/99. – ispravak, u daljnjem tekstu: Zakon o potvrđivanju
Konvencije) stupio je na snagu dana 5. studenoga 1997. godine.

Od dana
stupanja na snagu Zakona o potvrđivanju Konvencije, odredbe Konvencije za
zaštitu ljudskih prava i temeljnih sloboda Vijeća Europe (u daljnjem tekstu:
Europska konvencija) čine, temeljem članka 134. Ustava Republike Hrvatske
(»Narodne novine«, broj 56/90.), dio unutarnjeg pravnog poretka Republike
Hrvatske. Dio unutarnjega pravnog poretka Republike Hrvat­ske od tog dana čini
i odredba članka 6. stavka 1. Europske konvencije pod nazivom »Pravo na pošteno
suđenje« koja, između ostaloga, propisuje sljedeće:

»Radi utvrđivanja svojih prava i obveza građanske
naravi (...) svatko ima pravo da zakonom ustanovljeni neovisni i nepristrani
sud (...) u razumnom roku ispita njegov slučaj«.

Sukladno navedenom, konvencijsko pravo na donošenje
sud­ske odluke u razumnom roku čini dio unutarnjeg pravnog poretka Republike
Hrvatske od dana stupanja na snagu Zakona o potvrđi­vanju Konvencije (5.
studenoga 1997. godine). S druge strane, pravo na donošenje sudske odluke u
razumnom roku utvrđeno je ustavnim pravom u Republici Hrvatskoj 9. studenoga
2000. godine, izmjenama članka 29. stavka 1. Ustava Republike Hrvatske
(»Narodne novine«, broj 113/00.). Iz navedenih razloga ispitivanje razumnosti
trajanja sudskih postupaka prije 5. studenoga 1997. godine u pravilu ne bi
moglo biti predmetom ustavnosud­skih postupaka temeljenih na članku 63.
Ustavnog zakona, jer u dotadašnjem pravnom poretku Republike Hrvatske takvo
pravo nije postojalo ni kao konvencijsko ni kao ustavno.

Ustavni sud je ocijenio da se u ovom slučaju pravno
relevantnim razdobljem, sa stajališta povrede prava na donošenje sudske odluke
u razumnom roku, smatra razdoblje od 5. studenoga 1997. godine (to jest, od
dana stupanja na snagu Zakona o potvrđivanju Konvencije) do 26. svibnja 2003.
godine (to jest, do dana podnošenja ustavne tužbe podnositeljice), što ukupno
iznosi pet (5) godina, šest (6) mjeseci i dvadeset jedan (21) dan.

5.2.
POSTUPANJE NADLEŽNOG SUDA

Ustavni sud utvrđuje da je u razmatranom, pravno
relevantnom razdoblju, Općinski sud u Splitu imao dva razdoblja potpune
neaktivnosti suda i to od 5. studenoga 1997. godine do 11. studenoga 1998.
godine i od 15. rujna 2000. godine do 28. kolovoza 2003. godine.

5.3.
PONAŠANJE PODNOSITELJICE USTAVNE TUŽBE

Prema ocjeni ovog suda podnositeljica ustavne tužbe,
kao stranka u parničnom postupku, svojim ponašanjem nije pridonijela duljini
cjelokupnoga sudskog postupka.

5.4. SLOŽENOST
SUDSKOG PREDMETA

U konkretnom postupku radi se o složenoj parničnoj
stvari, ali Ustavni sud ocjenjuje da unatoč tomu sudski postupak traje
nerazumno dugo, pri čemu je osobito važna činjenica potpune neaktivnosti nadležnog
suda u razdoblju dužem od tri godine.

6. Ustavni sud utvrđuje da radni spor, koji se sada
vodi pod poslovnim brojem: IV P-216/95 pred Općinskim sudom u Splitu, traje preko
osam godina, dok pravno relevantno razdoblje s aspekta povrede prava na
donošenje sudske odluke u razumnom roku iznosi pet (5) godina, šest (6) mjeseci
i dvadeset jedan (21) dan.

S
obzirom na činjenicu da postupak u kojemu je zakonom propisana hitnost u
postupanju, u prvom stupnju traje preko osam godina, te da Ustavni sud nije
našao okolnosti koje bi opravdale dugotrajnost toga sudskog postupka, Ustavni
sud ocjenjuje da je povrijeđeno ustavno pravo podnositeljice da zakonom ustanov­ljeni
neovisni i nepristrani sud u razumnom roku odluči o njezinim pravima ili
obvezama, zajamčeno člankom 29. stavkom 1. Ustava Republike Hrvatske.

Polazeći od mjerodavnih odredaba Zakona o parničnom
pos­tupku (»Narodne novine«, broj 53/91., 91/92., 112/99. i 117/03.), Ustavni
sud napominje da činjenica što je Općinski sud u Splitu donio rješenje o
prekidu postupka ne može imati utjecaja na dužnost suda da odluči o
podnositeljičinim pravima i obvezama u razumnom roku odnosno da u razumnom roku
okonča predmetni parnični postupak.

Slijedom iznijetog, u smislu odredbe članka 63.
stavka 2. Ustavnog zakona, donesena je odluka kao pod točkama I. i II. izreke
ove odluke.

7. Visinu naknade zbog povrede ustavnog prava na
donoše­nje sudske odluke u razumnom roku Ustavni sud u pravilu određuje za
razmatrano, pravno relevantno razdoblje, uz iznimnu mogućnost uvažavanja
nerazumno dugog razdoblja potpune neaktivnosti suda i prije 5. studenoga 1997.
godine, što ovisi o osobitim okolnostima svakoga pojedinog slučaja. Određivanje
primjerene naknade nije ovisno o vrsti postupka i imovinskom interesu stranaka,
već je to satisfakcija strankama koja se dosuđuje zbog dužine postupka i
neefikasnosti pravosudnog sustava Republike Hrvatske.

Pri utvrđivanju visine naknade, na temelju članka 63.
stavka 3. Ustavnog zakona, Ustavni sud uzima u obzir sve okolnosti slučaja, uz
istodobno uvažavanje ukupnih gospodarskih i socijalnih prilika u Republici
Hrvatskoj.

Budući da je Ustavni sud ovlašten, na temelju članka
63. stavka 2. Ustavnog zakona, u svakomu pojedinom slučaju odrediti i rok za
donošenje sudske odluke, na visinu naknade u konkretnom slučaju utjecala je i
činjenica da je Općinskom sudu u Splitu, točkom II. izreke ove odluke, određen
primjeren rok u kojem je taj sud dužan donijeti odluku u predmetu broj: IV
P-216/95, čime se na djelotvoran način ostvaruje i svrha samoga sudskog
postupka.

Iznos pravične naknade, kojeg je podnositeljica
zahtijevala u ustavnoj tužbi, u dijelu koji prelazi utvrđenu svotu u točki III.
izreke ove odluke, Sud je ocijenio neprimjerenim.

Slijedom svega iznijetoga, sukladno odredbi članka
63. stav­ka 3. Ustavnog zakona, odlučeno je kao u točkama III. i IV. izreke ove
odluke.

8. Odluka o objavi (točka V. izreke) utemeljena je na
odredbi članka 29. stavka 1. Ustavnog zakona.

Broj: U-IIIA-1881/2003
Zagreb, 25. listopada 2004.

USTAVNI SUD REPUBLIKE HRVATSKE

Predsjednik Vijeća
**dr. sc.** **Jasna Omejec**, v. r.

Odluka, NN 159/2004-2795