## Odluka Ustavnog suda Republike Hrvatske broj: U-IIIA-2172/2004 od 2. veljače 2005.

### NN 32/2005 (9.3.2005.), Odluka Ustavnog suda Republike Hrvatske broj: U-IIIA-2172/2004 od 2. veljače 2005.

USTAVNI SUD REPUBLIKE HRVATSKE

626

Ustavni sud Republike Hrvatske,
u Drugom vijeću za odlučivanje o ustavnim tužbama, u sastavu sudac Jasna Omejec, predsjednik Vijeća, te suci Marijan Hranjski, Mario Kos, Ivan Mrkonjić,
Emilija Rajić i Vice Vukojević, članovi Vijeća, odlučujući o ustavnoj tužbi J.
S. iz Z., na sjednici održanoj 2. veljače 2005. godine, jednoglasno je donio

ODLUKU

I.Ustavna tužba se
usvaja.

II.Općinski sud u Zagrebu
dužan je donijeti odluku u predmetu koji se vodi pred tim sudom pod poslovnim
brojem: Pn-5524/92 u najkraćemu mogućem roku, ali ne
duljem od šest (6) mjeseci, računajući od prvoga idućeg dana nakon objave ove
odluke u »Narodnim novinama«.

III.Na temelju članka 63. stavka 3. Ustavnog zakona o Ustav­nomsudu Republike Hrvatske (»Narodne novine«, broj 49/02. –  pročišćeni tekst), podnositeljici ustavne
tužbe J. S. iz Z., određuje se primjerena naknada zbog povrede ustavnog prava
iz članka 29. stavka 1. Ustava Republike Hrvatske (»Narodne novine«, broj
41/01. – pročišćeni tekst) u iznosu od 7.800,00 kuna.

IV.Naknada iz točke III.
izreke ove odluke bit će isplaćena iz državnog proračuna u roku od tri mjeseca
od dana podnošenja zahtjeva podnositeljice Ministarstvu financija Republike
Hrvatske za njezinu isplatu.

V.Ova odluka objavit će
se u »Narodnim novinama«.

Obrazloženje

1. Podnositeljica ustavne tužbe,
na temelju članka 63. Ustavnog zakona o Ustavnom sudu Republike Hrvatske
(»Narodne novine«, broj 49/02. – pročišćeni tekst, u daljnjem tekstu: Ustavni
zakon), podnijela je dana 11. lipnja 2004. godine ustavnu tužbu radi duljine
parničnog postupka.

ČINJENICE VAŽNE ZA
USTAVNOSUDSKI POSTUPAK

2. Dana 18. prosinca 1992.
godine podnositeljica ustavne tužbe i još pet tužitelja podnijeli su tužbu
Općinskom sudu u Zagrebu radi naknade štete i plateža
protiv A. A. s.p.o. i J. T.

Do
5. studenoga 1997. održano je tri ročišta te je provedeno građevinsko
vještačenje. Stranke su prigovorile nalazu i mišljenju vještaka, te je sud
odredio provođenje dodatnog vještačenja.

Sud
je rješenjima od 4. rujna 1998. godine, 25. veljače 2000. godine, te 19. ožujka
2001. godine pozivao stranke na uplatu predujma za vještačenje, čemu je
udovoljeno 5. travnja 2001. godine.

Podneskom
od 31. siječnja 2002. godine troje tužitelja povuklo je tužbu.

Ročište
je održano 22. veljače i 10. svibnja 2002. godine, te 24. studenoga 2004.
godine.

Iduće
ročište određeno je za 11. ožujka 2005. godine.

PRAVO VAŽNO ZA USTAVNOSUDSKI
POSTUPAK

3. Odredbom članka 29. stavka 1.
Ustava Republike Hrvat­ske propisano je:

»Članak 29.

Svatko ima pravo da zakonom
ustanovljeni neovisni i nepristrani sud (...) u razumnom roku odluči o njegovim
pravima i obvezama (...).«.

Odredbom članka 63. Ustavnog
zakona propisano je:

»Članak 63.

(1) Ustavni sud će pokrenuti
postupak po ustavnoj tužbi i prije no što je iscrpljen pravni put, u slučaju
kad o pravima i obvezama stranke (...) nije u razumnom roku odlučio sud (...).

(2)
U odluci kojom usvaja ustavnu tužbu zbog nedonošenja
akta u razumnom roku iz stavka 1. ovoga članka, Ustavni sud će nadležnom sudu
odrediti rok za donošenje akta kojim će taj sud meritorno odlučiti o pravima i
obvezama (...) podnositelja. Rok za donošenje akta počinje teći idućeg dana od
dana objave odluke Ustavnog suda u »Narodnim novinama«.

(3)
U odluci iz stavka 2. ovoga članka Ustavni sud će odrediti primjerenu naknadu
koja pripada podnositelju zbog povrede njegova ustavnog prava koju je sud
učinio kada o pravima i obvezama podnositelja (...) nije odlučio u razumnom
roku. Naknada se isplaćuje iz državnog proračuna u roku od tri mjeseca od dana
podnošenja zahtjeva stranke za njezinu isplatu.«

*Ustavna tužba je osnovana.*

4.
Svoju odluku Ustavni sud obrazlaže sljedećim utvrđenji­ma:

4.1. DULJINA SUDSKOG POSTUPKA

Tužba je Općinskom sudu u
Zagrebu podnijeta dana 18. prosinca 1992. godine.

Međutim, duljina postupka uzima
se u razmatranje od 5. studenoga 1997. godine kada je stupio na snagu Zakon o potvr­đivanju Konvencije za
zaštitu ljudskih prava i temeljnih sloboda i Protokola, broj 1, 4, 6, 7 i 11 uz
Konvenciju za zaštitu ljudskih prava i temeljnih sloboda (»Narodne novine –
Međunarodni ugovori«, broj 18/97., 6/99. – pročišćeni tekst i 8/99. – ispravak,
u daljnjem tekstu: Zakon o potvrđivanju Konvencije), koja Konvencija u članku
6. stavku 1. jamči, između ostalog, i pravo na suđenje u razumnom roku.

Ustavna tužba podnijeta je 11.
lipnja 2004. godine, a do toga dana postupak nije pravomoćno okončan, pa
Ustavni sud utvrđuje da je do dana podnošenja ustavne tužbe postupak trajao
ukupno jedanaest (11) godina, pet (5) mjeseci i dvadeset tri (23) dana, a nakon
stupanja na snagu Zakona o potvrđivanju Konvencije pa do dana podnošenja
ustavne tužbe postupak je trajao šest (6) godina, sedam (7) mjeseci i šest (6)
dana.

4.2. POSTUPANJE NADLEŽNOG SUDA

Postupak se u razmatranom,
pravno relevantnom razdoblju vodio do podnošenja ustavne tužbe pred Općinskim
sudom u Zagrebu. Sud je u razdoblju od 5. studenoga 1997. do travnja 2001.
godine tri puta pozivao stranke na uplatu predujma za dodatno vještačenje.

Sud je bio neaktivan od 10.
svibnja 2002. godine do podnošenja ustavne tužbe (dvije godine, jedan mjesec i
jedan dan).

4.3. PONAŠANJE PODNOSITELJICE USTAVNE TUŽBE
(TUŽITELJICE U PARNIČNOM POSTUPKU)

Podnositeljica ustavne tužbe kao
tužiteljica u parničnom postupku pridonijela je duljini postupka time što nije
uplatila predujam za dodatno vještačenje.

4.4. SLOŽENOST SUDSKOG PREDMETA

Ustavni sud utvrđuje da u
predmetu ima elemenata složenosti.

OCJENA USTAVNOG SUDA

5. Ustavni sud utvrđuje da se
predmet vodio u trajanju duljem od jedanaest godina, te da je u razdoblju nakon
5. studenoga 1997. godine sud postupao neučinkovito. Naime, ne može se smatrati
učinkovitim vođenje postupka u kojem sud u razdoblju duljem od tri godine
poziva stranke na uplatu predujma za dodatno vještačenje, te ne poduzima
nikakvu drugu radnju u postupku. Ovakvo neučinkovito postupanje suda ne može se
opravdati činjenicom da su stranke prigovorile nalazu vještaka i zahtijevale
dopunsko vještačenje za koje nisu uplatile predujam. Naime, u nemogućnosti
provođenja nekog dokaza sud može primijeniti pravila o teretu dokazivanja.

Posebno se napominje da je
Europski sud za ljudska prava u više svojih presuda izrijekom utvrdio da su
države–ugovornice obvezne organizirati svoje pravne
poretke na način koji omo­gućava
sudovima da ispune zahtjeve propisane člankom 6. stav­kom 1. Europske
konvencije, opetovano ističući naročitu važnost tog zahtjeva za pravilno i
uredno vođenje sudskih postupaka (v., primjerice, presude Europskog suda u
predmetima *Bucholoz* *protiv Njemačke* od
6. svibnja 1981., *Guincho protiv Portugala* od
10. srpnja 1984., *Union* *Alimentaria
Sanders SA* od 7. srpnja 1989., *Brigandi* *protiv Italije* od 19. veljače 1991.
i dr.). Sukladno tako izraženom stavu, a s obzirom na
okolnosti predmetnoga parničnog postupka, Ustavni sud nalazi da je država dužna
organizirati svoj pravni sustav na način da se osigura suđenje u razumnom roku
i u predmetima u kojima stranka ne uplati predujam za vještačenje.

Osim toga sud je kasnije u još
jednom razdoblju bio neaktivan dulje od dvije godine. Imajući u vidu ukupno
trajanje postupka, izrazito neučinkovito postupanje suda, te okolnost da se
postupak čitavo vrijeme vodi pred sudom prvog stupnja, Ustavni sud nalazi da je
povrijeđeno pravo podnositelja na suđenje u razumnom roku, zajamčeno člankom
29. stavkom 1. Ustava Repub­like Hrvatske.

Stoga je u smislu odredbe članka
63. Ustavnog zakona, donijeta odluka kao pod točkama I. i II. izreke ove
odluke.

6. Sukladno odredbi članka 63.
stavka 3. Ustavnog zakona, odlučeno je kao u točkama III. i IV. izreke ove
odluke.

Visinu naknade zbog povrede
ustavnog prava na donošenje odluke u razumnom roku, Ustavni sud utvrđuje
uzimajući u obzir okolnosti svakoga pojedinog predmeta uz istodobno uvažavanje
ukupnih gospodarskih i socijalnih prilika u Republici Hrvatskoj.

7. Odluka o objavi (točka V.
izreke) temelji se na odredbama članka 29. Ustavnog zakona.

8. Predsjednik Općinskog suda u
Zagrebu dužan je dostaviti Ustavnom sudu pisanu obavijest o datumima donošenja
i otpreme odluke u roku osam (8) dana od dana njezine otpreme, a najkasnije
osam (8) dana od isteka roka određenog u točki II. izreke ove odluke. Ovaj
nalog temelji se na članku 31. stavcima 4. i 5. Ustavnog zakona.

Broj: U-IIIA-2172/2004
Zagreb, 2. veljače 2005.

USTAVNI SUD REPUBLIKE HRVATSKE

Predsjednik Vijeća
**dr****. sc. Jasna Omejec**, v. r.

Odluka, NN 32/2005-626