## Zakon o Uredu za suzbijanje korupcije i organiziranog kriminala

### NN 88/2001 (11.10.2001.), Zakon o Uredu za suzbijanje korupcije i organiziranog kriminala

# HRVATSKI SABOR

1497

Na teme­lju članka 88. Ustava Republike Hrvatske, donosim

## ODLUKU

### O PROGLAŠENJU ZAKONA O UREDU ZA SUZBIJANJE KORUPCIJE I ORGANIZIRANOG KRIMINALITETA

Proglašavam Zakon o Uredu za suzbija­nje korupcije i organiziranog
kriminaliteta, koji je donio Hrvatski sabor na sjednici 28. rujna 2001.

Broj:
01-081-01-3076/2
Zagreb, 5. listopada 2001.

Predsjednik
Republike Hrvatske
**Stjepan Mesić,** v. r.

## ZAKON

### O UREDU ZA SUZBIJANJE KORUPCIJE I ORGANIZIRANOG KRIMINALITETA

I.
UVODNE ODREDBE

Članak 1.

Ovim se Zakonom uređuju:

1. ustrojstvo, nadležnost i ovlasti Ureda za suzbijanje korupcije i
organiziranog kriminaliteta (u daljnjem tekstu: Ured),

2. djelokrug i nadležnost sudova i postupanje u predmetima kaznenih
djela određenih ovim Zakonom,

3. imenovanje Ravnatelja Ureda (u daljnjem tekstu: Ravnatelj) i
zamjenika ravnatelja, raspoređivanje na rad državnih od­vjet­nika i njihovih
zamjenika, uvjeti za primanje službenika i namještenika i osiguranje sredstava
za rad Ureda,

4. osiguranje prisilnog oduzimanja sredstava, prihoda ili imovine
ostvarene kaznenim djelom,

5. suradnja tijela
državne vlasti i drugih tijela i osoba s Uredom,

6. međunarodna suradnja u kaznenom progonu i istraživanju kaznenih djela
iz nadležnosti Ureda.

Članak 2.

(1) Ured je posebno državno odvjetništvo koje se ustanov­ljuje za
područje Republike Hrvatske i ima sjedište u Zagrebu.

(2) Ako u ovom Zakonu nije što drukčije propisano, na ustrojstvo i
djelatnost Ureda primjenjuju se odredbe Zakona o državnom odvjetništvu.

(3) Ured ima pečat koji sadrži naziv Ureda te naziv i grb Republike
Hrvatske. Na zgradi u kojoj je smješten Ured moraju biti istaknuti naziv Ureda,
grb i zastava Republike Hrvatske.

II.
USTROJSTVO, NADLEŽNOST I OVLASTI UREDA, IMENOVANJE RAVNATELJA I NJEGOVIH
ZAMJENIKA

1. Ustrojstvo Ureda

Članak 3.

(1) Radom Ureda
upravlja Ravnatelj. Za Ravnatelja može se imenovati zamjenik Glavnoga državnog
odvjetnika Republike Hrvatske (u daljnjem tekstu: Glavni državni odvjetnik),
odnosno županijski državni odvjetnik ili njegov zamjenik koji ispunjava uvjete
za imenovanje za zamjenika Glavnoga državnog odvjetnika.

(2) Ravnatelja imenuje Glavni državni odvjetnik uz prethodno mišljenje
ministra nadležnog za poslove pravosuđa, te mišljenje kolegija Državnog
odvjetništva Republike Hrvatske.

(3) Mišljenje iz stavka 2. ovoga članka ministar nadležan za poslove
pravosuđa daje u roku od trideset dana od dana primitka zahtjeva.

(4) Postupak za imenovanje Ravnatelja Glavni državni odvjetnik pokreće
četiri mjeseca prije isteka razdoblja na koje je imenovan Ravnatelj.

(5) Uz zahtjev za davanje mišljenja Glavni državni odvjetnik dostavit će
ministru nadležnom za poslove pravosuđa pisani pristanak kandidata.

(6) Pristanak kandidata sadrži izjavu o pristanku na sigurnosne provjere
prema posebnim propisima i izjavu o imovini koju posjeduje ili njome raspolaže.

(7) Podaci iz stavka 6. ovoga članka službena su tajna. Ti se podaci
mogu koristiti samo u postupku imenovanja Ravnatelja.

(8) Sigurnosne provjere i provjere imovnog stanja Ravnatelja, na osnovi
zahtjeva Glavnog državnog odvjetnika mogu se bez njegova znanja obaviti tijekom
razdoblja na koje je imenovan, te godinu dana nakon prestanka obavljanja dužnosti
Ravnatelja.

Članak 4.

(1) Ravnatelj se imenuje za vrijeme od četiri godine. Nakon isteka
razdoblja na koje je imenovan Ravnatelj može biti ponovno imenovan na tu dužnost.

(2) Ravnatelj se razrješuje dužnosti u slučajevima razrješenja od dužnosti
državnog odvjetnika propisanim u Zakonu o državnom odvjetništvu (»Narodne
novine«, br. 51/01.).

(3) Osim u slučajevima iz stavka 2. ovoga članka Ravnatelj će se
razriješiti dužnosti:

1. ako ne pristane na sigurnosne provjere ili ometa njihovu provedbu,
ili

2. ako pravodobno neda točne i potpune podatke o imovini.

(4) U slučajevima iz stavka 2. ovoga članka, osim ako se ne odnose na
razrješenje zbog stegovnih razloga i stavka 3. ovoga članka, Ravnatelj zadržava
dužnost zamjenika Glavnoga državnog odvjetnika, odnosno županijskoga državnog
odvjetnika, ali ne može raditi u Uredu.

(5) Ravnatelj ima prava i dužnosti kao državni odvjetnik.

 Članak 5.

(1) Poslove državnog odvjetništva u Uredu obavlja Ravnatelj i zamjenici
ravnatelja. Broj zamjenika ravnatelja u Uredu odre­đuje ministar nadležan za
poslove pravosuđa na prijedlog Glavnoga državnog odvjetnika.

(2) Zamjenik je ovlašten, kada zamjenjuje Ravnatelja, obav­ljati u
postupku pred sudom ili drugim državnim tijelom sve rad­nje za koje je po
zakonu ovlašten Ravnatelj, prema rasporedu poslova i uputi Ravnatelja.

Članak 6.

(1) Ravnatelj uz prethodnu suglasnost ministra nadležnog za poslove
pravosuđa donosi sistematizaciju radnih mjesta službenika i namještenika.

(2) Ministar nadležan za poslove pravosuđa donosi Pravilnik o unutarnjem
poslovanju Ureda.

Članak 7.

(1) Za zamjenika ravnatelja u Ured može biti raspoređen državni
odvjetnik ili zamjenik državnog odvjetnika koji je poslije položenoga
pravosudnog ispita proveo na radu najmanje osam godina kao sudac, državni
odvjetnik, zamjenik državnog odvjetnika, odvjetnik ili kao policijski službenik
na poslovima suzbijanja kriminaliteta, te koji ima izražene sklonosti i
sposobnosti za istraživanje najtežih i najsloženijih kaznenih djela.

(2) Zamjenika ravnatelja raspoređuje se na način, pod uvjetima i po
postupku u kojem se osigurava njegova stručnost, samostalnost i sposobnost za
obnašanje državnoodvjetničke dužnosti na poslovima Ureda.

(3) Stručno znanje i sposobnost za obnašanje državnoodvjet­ničke dužnosti
za rad u Uredu utvrđuje se na osnovi mišljenja o radu kandidata kojeg daje državni
odvjetnik, procjene njegovog rada na složenim predmetima, njegovoj uspješnosti
u predis­tražnom postupku i tijekom kaznenog postupka, te na osnovi ocjene o
obnašanju državnoodvjetničke dužnosti.

Članak 8.

(1) Slobodno mjesto zamjenika ravnatelja oglašava se na način dostupan
državnim odvjetnicima i zamjenicima. Kandidati se mogu javiti na oglas u roku
od trideset dana od dana objave.

(2) Zamjenika ravnatelja raspoređuje na rad u Ured Glavni državni
odvjetnik na prijedlog Ravnatelja iz reda državnih odvjetnika i zamjenika državnih
odvjetnika na vrijeme od četiri godine, nakon isteka tog razdoblja zamjenik
ravnatelja može biti ponovno raspoređen na rad u Ured. U odluci o
raspoređivanju Glavni državni odvjetnik će cijeniti podatke iz članka 7. stavka
3. ovoga Zakona, a osobito podatke o obnašanju državnoodvjetničke duž­nosti
kandidata.

(3) Ako Ravnatelj ne bude ponovno imenovan ili zamjenik ravnatelja ne
bude ponovno raspoređen na rad u Ured nastavlja raditi kao zamjenik državnog
odvjetnika u državnom odvjetništvu u kojem je radio prije dolaska u Ured.

(4) U postupku raspoređivanja zamjenika ravnatelja na odgovarajući način
primjenjuju se odredbe članka 3. stavka 4. - 8. ovoga Zakona.

Članak 9.

(1) Na razrješenje zamjenika ravnatelja primjenjuju se od­red­be Zakona
o državnom odvjetništvu. Zamjenik ravnatelja pres­taje s radom u Uredu i iz
razloga navedenih u članku 4. stav­ku 3. ovoga Zakona.

(2) Ravnatelj može uz suglasnost ministra nadležnog za poslove
pravosuđa, a zamjenik uz suglasnost Ravnatelja prestati s radom u Uredu na
vlastiti zahtjev.

(3) Odluku o prestanku rada Ravnatelja i zamjenika ravnatelja iz razloga
navedenog u stavku 2. ovoga članka donosi Glav­ni državni odvjetnik.

(4) Ravnatelj ili zamjenik ravnatelja koji prestane s radom u Uredu pod
uvjetima iz prethodnog stavka nastavlja rad kao zamjenik u državnom
odvjetništvu u kojem je radio prije imenovanja, odnosno raspoređivanja u Ured.

Članak 10.

(1) Iznimno, ako za to postoje osobito važni razlozi, Glavni državni
odvjetnik može na prijedlog Ravnatelja na rad u Ured uputiti državnog
odvjetnika ili zamjenika državnog odvjetnika za rad u određenom predmetu ili na
određeno vrijeme.

(2) U postupku upućivanja na rad u Ured na odgovarajući način
primjenjuju se odredbe članka 3. stavka 5. - 8. ovoga Zakona.

(3) Upućivanje na rad u slučajevima iz stavka 1. ovoga članka traje
najdulje godinu dana.

Članak 11.

(1) U Uredu rade
viši savjetnici, savjetnici i stručni suradnici koji se imenuju prema odredbama
Zakona o državnom odvjet­ništvu.

(2) U postupku imenovanja viših savjetnika i savjetnika na odgovarajući
način se primjenjuju odredbe članka 3. stavka 6. - 8. ovoga Zakona, te odredbe
Zakona o državnom odvjetništvu.

(3) Stručni suradnici u Uredu pomažu Ravnatelju ili zamje­ni­ku u radu u
predmetima u kojima su potrebna posebna znanja, a mogu i samostalno obavljati
poslove kad je to određeno zakonom ili drugim propisom.

(4) U postupku prijama, raspoređivanja na rad i prestanka rada stručnih
suradnika na odgovarajući način primjenjuju se odredbe članka 3. stavka 6., 7.
i 8. ovoga Zakona i Zakon o državnim službenicima i namještenicima (»Narodne
novine«, br. 27/01.), ako ovim Zakonom nije što drukčije propisano.

(5) Više savjetnike, savjetnike i stručne suradnike prima i raspoređuje
na rad Ravnatelj.

Članak 12.

Ured u svom sastavu ima:

1. odjel za istraživanje i
dokumentaciju,

2. odjel za sprječavanje
pojava korupcije i za odnose s jav­nošću,

3. odjel državnih odvjetnika
koji nastupaju kao tužitelji (u daljnjem tekstu: odjel tužitelja),

4. tajništvo,

5. prateće službe.

Članak 13.

(1) Odjel za istraživanje i
dokumentaciju:

1. sustavno prikuplja podatke
o pojavama korupcije i organiziranog kriminaliteta,

2. ustrojava i vodi bazu podataka koji mogu služiti kao izvor saznanja u
postupku za kaznena djela iz članka 21. ovoga Zakona,

3. potiče i usmjerava
suradnju između državnih tijela u cilju otkrivanja pojava korupcije i
organiziranog kriminaliteta,

4. obavlja i druge poslove
prema godišnjem rasporedu poslova u Uredu.

(2) Evidencije se vode, u
skladu s propisima o zaštiti tajnosti podataka, na način koji uređuju posebna
pravila koja donosi ministar nadležan za poslove pravosuđa.

(3) Poslove Odjela za istraživanje
i dokumentaciju obavljaju savjetnici i stručni suradnici pod nadzorom zamjenika
ravnatelja koji je godišnjim rasporedom poslova zadužen za rukovođenje odjelom.

Članak 14.

(1) Odjel za sprječavanje
pojava korupcije i za odnose s javnošću:

1. upoznaje javnost o
opasnosti i štetnosti korupcije te o metodama i sredstvima njezina
sprječavanja,

2. zajedno s ostalim nadležnim
tijelima i ustanovama usmjerava provedbu aktivnosti iz Akcijskog plana
Nacionalnog programa za borbu protiv korupcije,

3. sastavlja izvješća i
analize o pojavnim oblicima i uzrocima korupcije u javnom i privatnom sektoru i
na njihovom temelju predlaže izmjene zakona i podzakonskih akata te pruža
stručnu savjetodavnu pomoć nadležnim tijelima u provedbi tih propisa,

4. organizira i usmjerava
provedbu stalne stručne izobrazbe djelatnika tijela kaznenoga pravosuđa i
ostalih državnih tijela, kao i zaposlenih u školama i ostalim
odgojno-obrazovnim ustanovama, o opasnosti i štetnosti korupcije i važnosti
njezina sprje­ča­vanja,

5. obavlja i druge poslove prema godišnjem rasporedu poslova u Uredu.

(2) Poslove Odjela za sprječavanje pojava korupcije i za od­nose s
javnošću obavljaju savjetnici i stručni suradnici pod nadzorom zamjenika
ravnatelja koji je godišnjim rasporedom poslova raspoređen za upravljanje
odjelom.

Članak 15.

(1) Odjel tužitelja obavlja poslove državnoga odvjetnika prema Zakonu o
kaznenom postupku i drugim propisima, a posebno:

1. usmjerava rad redarstvene vlasti i drugih tijela u otkrivanju
kaznenih djela iz članka 21. ovoga Zakona i zahtijeva prikupljanje podataka o
tim djelima,

2. u skladu s međunarodnim ugovorom surađuje s nadležnim tijelima drugih
država i međunarodnih organizacija,

3. predlaže primjenu mjera osiguranja prisilnog oduzimanja sredstava,
prihoda i imovine ostvarene kaznenim djelom predvi­đene ovim Zakonom i drugim
propisima,

4. obavlja druge poslove prema rasporedu poslova u Uredu.

(2) Ako je to potrebno zbog velikog broja predmeta mogu se u odjelu tužitelja
osnovati odsjeci za postupanje pred županijskim sudovima u Osijeku, Rijeci i
Splitu.

(3) Poslove u odjelu tužitelja obavljaju zamjenici ravnatelja, savjetnici
i stručni suradnici pod nadzorom zamjenika koji je godišnjim rasporedom poslova
raspoređen za upravljanje odje­lom.

Članak 16**.**

Tajništvo obavlja kadrovske i druge poslove prema godiš­njem rasporedu
poslova u Uredu.

Članak 17.

(1) Ravnatelj policije Ministarstva unutarnjih poslova, uz prethodni
pisani sporazum s Ravnateljem, svojom odlukom pre­mješta na rad u Ured najmanje
dva policijska službenika u zvanju samostalnoga policijskog inspektora ili
višem zvanju sukladno odredbama Zakona o državnim službenicima i namješte­nicima.

(2) Policijski službenici iz stavka 1. ovoga članka:

1. surađuju u postavljanju zahtjeva Ureda i pomažu u pro­ved­bi
zahtjeva,

2. predlažu poduzimanje potrebnih mjera i radnji za otkrivanje
počinitelja kaznenih djela, pronalaženje i osiguranje dokaza,

3. usklađuju rad redarstvenih vlasti kojima je Ured dostavio zahtjev za
provedbu izvida kaznenih djela.

(3) Ravnatelj policije Ministarstva unutarnjih poslova ustro­ja­va
stručni tim za izvršavanje zahtjeva Ureda, te odlučuje o tehničkim sredstvima
koja će koristiti za izvršenje zahtjeva Ureda.

Članak 18.

(1) Na prava i obveze iz rada i u vezi s radom službenika i namještenika
Ureda primjenjuju se propisi koji važe za službenike i namještenike u državnom
odvjetništvu.

(2) Na službenike i namještenike na odgovarajući način primjenjuju se
odredbe članka 3. stavka 6. - 8. ovoga Zakona.

Članak 19.

(1) Osiguranje prostorija Ureda, osoba, objekata i radnji koje poduzima
Ured, obavljaju tjelesnom i tehničkom zaštitom službenici pravosudne policije
raspoređeni na rad u Ured.

(2) Tjelesna zaštita je neposredno čuvanje i osiguravanje osoba i
imovine izravnim poduzimanjem mjera sigurnosti i sredstava prisile.

(3) Tehnička zaštita osoba i imovine ostvaruje se tehničkim sredstvima i
napravama čiju vrstu, namjenu i kakvoću određuje ministar nadležan za poslove
pravosuđa.

Članak 20.

(1) Službenike pravosudne policije premješta na rad u Ured ministar
nadležan za poslove pravosuđa uz prethodni pisani sporazum s Ravnateljem. Prije
raspoređivanja na rad u Ured, na odgovarajući će se način primjenjivati odredbe
članka 3. stavka 6. - 8. ovoga Zakona.

(2) Za vrijeme rada u Uredu službenici pravosudne policije postupaju
prema nalozima i uputi Ravnatelja i ne mogu bez njegova prethodnog odobrenja
obavljati druge poslove.

2. Nadležnost Ureda

Članak 21.

(1) Ured obavlja poslove državnog odvjetništva u predmetima kaznenih
djela:

1. zlouporaba u postupku stečaja iz članka 283. stavka 2. i 3. Kaznenog
zakona (»Narodne novine«, br. 110/97., 27/98., 50/00., 129/00. i 51/01. – u
daljnjem tekstu: KZ), nelojalne konkurencije u vanjskotrgovinskom poslovanju iz
članka 289. stavka 2. KZ, zlouporaba obavljanja dužnosti državne vlasti iz
članka 338. KZ, protuzakonitog posredovanja iz članka 343. KZ, primanja mita iz
članka 347. KZ idavanja mita iz članka 348. KZ,

2. udruživanja za počinjenje kaznenih djela iz članka 333. KZ,
uključujući pri tome sva kaznena djela koja je počinila grupa ili zločinačka
organizacija, osim za kaznena djela protiv Repub­like Hrvatske i oružanih
snaga,

3. za koja je propisana kazna zatvora u trajanju duljem od tri godine, a
djelo je počinjeno u dvije ili više država ili je značajan dio njegovog
pripremanja, planiranja, davanja upute ili kontrole izvršen u drugoj državi,
ili je djelo počinjeno u vezi s djelovanjem zločinačke organizacije koja
djeluje u dvije ili više drža­va.

(2) Ured je nadležan i za kaznena djela prikrivanja protuzakonito
dobivenog novca iz članka 279. stavka 1. i 2. KZ, sprječavanja dokazivanja iz
članka 304. stavka 1. i 2. KZ, prisile prema pravosudnom dužnosniku iz članka
309. KZ, sprječavanja službene osobe u obavljanju službene dužnosti iz članka
317. KZ i napada na službenu osobu iz članka 318. KZ, ako su ova djela
počinjena u vezi s počinjenjem kaznenih djela iz stavka 1. ovoga članka.

III. DJELOKRUG I
NADLEŽNOST SUDOVA I POSTUPANJE U PREDMETIMA KAZNENIH DJELA ODREĐENIH OVIM
ZAKONOM

Članak 22.

U postupku za kaznena djela iz članka 21. ovoga Zakona primjenjuje se
Zakon o kaznenom postupku (»Narodne novine«, br. 110/97., 27/98., 58/99. i
112/99.) i drugi opći propisi kaznenog postupka osim ako ovim Zakonom nije što
drukčije propisano.

Članak 23.

(1) Tijela koja sudjeluju u postupku za djela iz članka 21. ovoga Zakona
dužna su postupati hitno ali na način koji ne umanjuje njihovu sposobnost da s
jednakom pažnjom istražuju činjenice koje idu u korist ili na štetu
okrivljenika.

(2) Bez odobrenja Ravnatelja ne smiju se objaviti podaci o predistražnom
postupku u predmetima iz članka 21. ovoga Zakona. Neovlašteno objavljivanje je
kazneno djelo odavanja službene tajne iz članka 351. KZ.

(3) Bez odobrenja suda ne smije se objaviti tijek istrage u predmetima
iz članka 21. ovoga Zakona.

Članak 24.

(1) Za predmete kaznenih djela iz članka 21. ovoga Zakona stvarno i
mjesno su nadležni županijski sudovi u Osijeku, Rijeci, Splitu i Zagrebu.

(2) Županijski sud u Osijeku nadležan je i za područja županijskih
sudova u Požegi, Slavonskom Brodu, Virovitici i Vukovaru. Županijski sud u
Rijeci nadležan je i za područja županijskih sudova u Gospiću i Puli.
Županijski sud u Splitu nadležan je i za područja županijskih sudova u Dubrovniku,
Šibeniku i Zadru. Županijski sud u Zagrebu nadležan je i za područja županijskih
sudova u Bjelovaru, Čakovcu, Koprivnici, Karlovcu, Sisku, Varaždinu i Zlataru.

(3) Sud iz stavka 1. ovoga članka nadležan je za suđenje u slučaju
sudioništva u kaznenom djelu iz članka 21. ovoga Zakona, kao i u slučaju
stjecaja s drugim kaznenim djelom.

Članak 25.

(1) U istražnim centrima županijskih sudova u Osijeku, Rijeci, Splitu i
Zagrebu ustrojavaju se posebni istražni odjeli za predmete kaznenih djela iz
članka 21. ovoga Zakona. Odjeli se sastoje od istražnih sudaca koji se odlikuju
iskustvom i izraženim sposobnostima za istraživanje najtežih i najsloženijih
oblika kaznenih djela, te diplomiranih kriminalista (članak 192. stavak 4.
Zakona o kaznenom postupku).

(2) Istražne suce u odjel, na vrijeme od četiri godine, postav­lja
predsjednik suda uz mišljenje sudačkog vijeća, a diplomirane kriminaliste, na
prijedlog voditelja istražnog odjela.

(3) U postupku primanja i raspoređivanja na rad, te prestanka rada istražnih
sudaca i diplomiranih kriminalista, smisleno se primjenjuju odredbe članka 3.
stavka 6. - 8. ovoga Zakona.

Članak 26.

Na obrazloženi prijedlog predsjednika županijskog suda iz članka 24.
stavka 1. ovoga Zakona Vrhovni sud Republike Hrvat­ske može odrediti da se
suđenje održi pred drugim stvarno i mjesno nadležnim sudom iz članka 24. stavka
1. ovoga Zakona, ako je očito da će se tako lakše provesti postupak ili ako
postoje drugi važni razlozi.

Članak 27.

(1) Vijeća županijskog suda pred kojima se provodi suđenje u predmetima
iz članka 21. ovoga Zakona sastavljena su od troje sudaca.

(2) Suce u ova vijeća postavlja na vrijeme od četiri godine predsjednik županijskog
suda uz mišljenje sudačkog vijeća iz reda sudaca koji se odlikuju iskustvom na
radu u složenijim pred­metima gospodarskog i organiziranog kriminaliteta.

Članak 28.

(1) Rok zadržavanja osumnjičenika iz članka 98. stavka 1. Zakona o
kaznenom postupku produljuje se na 48 sati.

(2) Sveukupni rok trajanja pritvora u prethodnom postupku, ako je
istraga produljena (članak 204. stavak 1. Zakona o kaznenom postupku) može
iznositi dvanaest mjeseci.

(3) Ako je u istrazi pritvor produljen prema odredbi prethod­noga
stavka, sveukupni rok trajanja pritvora iz članka 109. Zakona o kaznenom
postupku produžuje se za šest mjeseci.

Članak 29.

(1) Glavni državni odvjetnik može od suda iz članka 24. stav­ka 1. ovoga
Zakona zahtijevati donošenje rješenja o ispitivanju kao svjedoka osobe koja je
postala pripadnik zločinačke organizacije:

1. protiv koje je podnesena kaznena prijava ili se vodi kazneni postupak
za kazneno djelo iz članka 21. ovoga Zakona počinjeno u okvirima zločinačke
organizacije i ako postoje okolnosti na temelju kojih se prema kaznenom zakonu
pripadnik zločinačke organizacije može osloboditi kazne ili olakotne okolnosti
na temelju kojih se kazna može ublažiti,

2. ako je iskaz te osobe razmjeran težini počinjenoga kaznenog djela i
važnosti iskaza te osobe za otkrivanje i dokazivanje kaznenih djela počinjenih
u okvirima zločinačke organizacije ili njihovih počinitelja, odnosno za
otkrivanje i sprječavanje kaznenih djela zločinačke organizacije.

(2) Zahtjev iz stavka 1. ovoga članka Glavni državni odvjetnik može
podnijeti na obrazloženi prijedlog Ravnatelja do zakazivanja glavne rasprave u
kaznenom predmetu protiv pripadnika zločinačke organizacije iz stavka 1. ovoga
članka.

Članak 30.

(1) Prije podnošenja zahtjeva Ravnatelj će upozoriti osobu iz članka 29.
stavka 1. ovoga Zakona prema odredbi članka 238. stavka 2. Zakona o kaznenom
postupku.

(2) Nakon što se osoba iz članka 29. stavka 1. ovoga Zakona izjasni da
će u odnosu na kaznena djela iz članka 21. stavka 1. ovoga Zakona odgovarati
kao svjedok i na pitanja iako je vjerojatno da time izlaže sebe ili blisku
osobu teškoj sramoti, znatnoj materijalnoj šteti ili kaznenom progonu,
Ravnatelj će pribaviti pisanu izjavu kojom se ta osoba obvezuje:

1. da će kao svjedok u kaznenom postupku iskazivati istinu i da neće
ništa što mu je poznato o kaznenom djelu iz članka 21. stavka 1. ovoga Zakona i
njegovu počinitelju prešutjeti,

2. da će kao svjedok u kaznenom postupku iskazivati istinu i da neće
ništa što mu je poznato o drugom kaznenom djelu iz članka 21. stavka 1. ovoga
Zakona i njegovu počinitelju prešut­jeti,

3. da će kao svjedok u kaznenom postupku iskazivati istinu i da ništa
što mu je poznato o pribavljenoj imovinskoj ili drugoj koristi ili prihodu,
predmetima, pribavljenoj imovini ili drugoj okolnosti u svezi s kaznenim
djelima iz članka 21. stavka 1. ovoga Zakona neće prešutjeti i

4. da joj ništa drugo osim onoga što će iskazati kao svjedok nije
poznato u svezi s bilo kojim drugim okolnostima iz stavka 2. točke 1. - 3.
ovoga članka.

(3) Upozorenje, izjašnjenje i izjava iz stavka 1. i 2. ovoga članka
unijet će se u zapisnik koji se prilaže uz prijedlog Ravnatelja iz članka 29.
stavka 2. ovoga Zakona.

Članak 31.

Ne može se ispitati kao svjedok počinitelj za kojega postoje okolnosti
iz članka 29. stavka 1. ovoga Zakona koji je:

1. počinio jedno ili više kaznenih djela ubojstva iz članka 90. KZ,
teškog ubojstva iz članka 91. KZ, međunarodnog terorizma iz članka 169. stavka
2. KZ , ugrožavanja sigurnosti osoba pod međunarodnom zaštitom iz članka 170.
stavka 2. KZ, uzimanja talaca iz članka 171. stavka 2. KZ, otmica zrakoplova
ili broda iz članka 179. stavka 2. KZ, morskog i zračnog razbojništva iz članka
180. stavka 2. KZ, silovanja iz članka 188. KZ stavka 2., 3. i 4. KZ, spolnog
odnošaja s nemoćnom osobom iz članka 189. stavka 2., 3. i 4. KZ i spolnog
odnošaja s djetetom iz članka 192. KZ,

2. organizator zločinačke organizacije,

3. poticatelj na počinjenje kaznenog djela iz članka 21. ovoga Zakona u
cilju da protiv potaknute osobe bude pokrenut postupak za to djelo.

Članak 32.

(1) Zahtjev za donošenje rješenja o ispitivanju osobe iz članka 29.
stavka 1. ovoga Zakona kao svjedoka Glavni državni odvjetnik podnosi sudu iz
članka 24. stavka 1. ovoga Zakona.

(2) Vijeće iz članka 20. stavka 2. Zakona o kaznenom postupku nadležnoga
suda odlučit će o zahtjevu Glavnog državnog odvjetnika najkasnije u roku od
osam dana.

(3) Vijeće odlučuje o zahtjevu na temelju isprava i drugih pisanih
dokaza. Prema potrebi, na sjednicu će pozvati Glavnoga državnog odvjetnika te
osobu iz članka 29. stavka 1. ovoga Zakona i njezinog branitelja ako ga ima.
Glavni državni odvjetnik može ovlastiti Ravnatelja da prisustvuje toj sjednici.
Sjednica se održava uz isključenje javnosti.

(4) Svoju odluku može vijeće uvjetovati mogućnošću da Republika Hrvatska
nadoknadi štetu osobama kojima je osoba iz članka 29. stavka 1. ovoga Zakona
prouzročila svojim kaznenim djelima kao pripadnik zločinačke organizacije.

Članak 33.

(1) Vijeće će odbiti zahtjev Glavnog državnog odvjetnika iz članka 29.
stavka 1. ovoga Zakona ako:

1. je podnesen nakon zakazivanja glavne rasprave (članak 29. stavak 2.),

2. iskaz svjedoka iz članka 29. stavka 1. ovoga Zakona nije u interesu
otkrivanja i kaznenog progona drugih pripadnika zločinačke organizacije.

(2) Vijeće može odbiti zahtjev Glavnoga državnog odvjetnika ako nije
vjerojatno da će svjedok iz članka 29. stavka 1. ovoga Zakona dati svoj potpuni
i okolnosni iskaz u kaznenom postupku ili je vjerojatno da će uskratiti
obavijesti važne za otkrivanje ili sprječavanje drugih kaznenih djela i članova
zločinačke organizacije, odnosno razjašnjenje okolnosti pod kojima su ona
počinjena.

(3) Protiv rješenja vijeća Glavni državni odvjetnik može podnijeti žalbu
u roku od 48 sati. Vrhovni sud Republike Hrvat­ske će o žalbi odlučiti u roku
od 3 dana.

Članak 34.

Rješenjem kojim prihvaća zahtjev Glavnoga državnog od­vjet­nika vijeće
će:

1. dopustiti da se osoba označena u zahtjevu ispita kao svjedok u
kaznenom postupku (krunski svjedok),

2. odrediti da se iz sudskih spisa izdvoje zapisnici i službene bilješke
te osobe o njezinim ranijim iskazima koje je dala kao osumnjičenik ili
okrivljenik ako takvi postoje. Ti se iskazi kao i drugi dokazi za koje se iz
njih saznalo ne mogu upotrijebiti kao dokaz u kaznenom postupku.

Članak 35.

Rješenjem kojim prihvaća zahtjev Glavnoga državnog odvjetnika vijeće će
odlučiti da se sa onog dijela glavne rasprave u kaznenom postupku protiv
pripadnika zločinačke organizacije u kojem se ispituje krunski svjedok isključi
javnost.

Članak 36.

(1) Krunski svjedok koji je dao iskaz u skladu s obvezama iz članka 30.
stavka 1. i 2. ovoga Zakona, ne može biti progonjen za kazneno djelo iz članka
21. stavka 1. točke 2. i 3. i stavka 2. ovoga Zakona.

(2) Krunski svjedok odgovara za davanje lažnog iskaza iz članka 303. KZ.

(3) Ako nije ranije odbacio protiv njega kaznenu prijavu, Glavni državni
odvjetnik će izjaviti da protiv krunskog svjedoka odustaje od kaznenog progona
najkasnije do pravomoćnog okon­čanja kaznenog postupka protiv pripadnika
zločinačke organizacije.

Članak 37.

Odredbe članka 36. ovoga Zakona neće se primijeniti i državni će
odvjetnik nastaviti kazneni progon ili pokrenuti kazneni postupak:

1. ako krunski svjedok nije iznio sve činjenice i okolnosti iz članka
30. stavka 2. ovoga Zakona ili je dao lažni iskaz,

2. ako krunski svjedok prije pravomoćnog okončanja kaznenog postupka
počini novo kazneno djelo iz članka 21. i 31. ovoga Zakona,

3. ako je krunski svjedok u roku od dvije godine nakon rješenja iz
članka 34. ovoga Zakona, postao pripadnik zločinačke organizacije i u njenim
okvirima počinio kazneno djelo iz članka 21. ovoga Zakona.

Članak 38.

(1) Na ispitivanje krunskog svjedoka primjenjuju se odredbe Zakona o
kaznenom postupku, osim odredaba članka 236. toga Zakona u odnosu na kaznena
djela navedena u članku 21. stavku 1. ovoga Zakona.

(2) Mjere zaštite krunskog svjedoka i njemu bliskih osoba izvan kaznenog
postupka provode se prema posebnim propisima.

Članak 39.

(1) U svrhu prikupljanja potrebnih obavijesti o kaznenim djelima iz
svoje nadležnosti (članak 21.), Ured može pozivati građane i uzimati njihove
izjave, te zahtijevati provedbu izvida kaznenih djela na način predviđen
Zakonom o kaznenom postupku. Izjave osumnjičenika koje je Ravnatelj ili
zamjenik ravnatelja prikupio na način propisan člankom 177. stavkom 4. i 5.
Zakona o kaznenom postupku mogu se koristiti u kaznenom postupku kao dokaz.
Ured ne može za isto kazneno djelo voditi izvide usporedno s istragom koju je
za to djelo u pogledu određene osobe pokrenuo.

(2) Ured može osobito:

 1. zatražiti od Ministarstva
financija kontrolu poslovanja prav­­ne i fizičke osobe i privremeno oduzimanje
do donošenja presude novca, vrijednosnih papira, predmeta i dokumentacije koji
mogu poslužiti kao dokaz, obavljanje poreznog nadzora i dostavu podataka koji
mogu poslužiti kao dokaz o počinjenom kaznenom djelu ili imovini ostvarenoj
kaznenim djelom, obavljanje inspekcijskog nadzora, te zatražiti obavijesti o
prikup­ljenim, obrađenim i pohranjenim podacima u vezi neobičnih i sum­njivih
novčanih transakcija,

2. predložiti ispitivanje svjedoka uz primjenu odredbi o zaštiti
svjedoka iz Zakona o kaznenom postupku.

(3) U zahtjevu iz stavka 2. točke. 1. ovoga članka, Ured može pobliže
označiti potrebni sadržaj tražene mjere ili radnje te odrediti da ga tijela
vlasti odmah izvijeste o poduzetoj radnji ili mjeri. Ako zatraži da joj
prisustvuje, tijela vlasti iz stavka 2. ovoga članka će radnju ili mjeru
provesti na način kojim se Uredu to omogućuje.

(4) Nepostupanje po zahtjevu ili dulje neizvršavanje zahtjeva Ureda
predstavlja težu povredu službene ili radne dužnosti.

Članak 40.

Ako su redarstvene vlasti po službenoj dužnosti pokrenule izvide
kaznenih djela iz članka 21. ovoga Zakona, o tome će odmah izvijestiti Ured
koji može postupiti prema odredbi članka 39. stavka 1. i 3. ovoga Zakona. Ako
nakon završenih izvida Ured vrati podnesenu kaznenu prijavu redarstvenim
vlastima na dopunu, naznačit će mjere i radnje koje će redarstvene vlasti u tom
cilju poduzeti i u kojem roku. Neizvršenje zatražene mjere i prekoračenje toga
roka redarstvene vlasti će posebno obrazložiti.

Članak 41.

(1) Na zahtjev Ravnatelja ili po službenoj dužnosti istražni sudac može
protiv osobe za koju postoje osnovi sumnje da sama ili zajedno s drugima
priprema kaznena djela navedena u članku 21. stavku 1. točki 2. i 3. ovoga
Zakona kod kojih razrada plana djelovanja i stupanj njihove povezanosti upućuje
na ozbiljnu opasnost po javni poredak osim mjera iz članka 180. stavka 1.
Zakona o kaznenom postupku, odrediti i mjere pružanja simuliranih poslovnih
usluga ili sklapanja simuliranih pravnih poslova ako redarstvene vlasti na
drugi način to kazneno djelo ne mogu otkriti, spriječiti ili dokazati ili bi to
bilo skopčano s nerazmjernim teškoćama.

(2) Pisani obrazloženi nalog kojim se mjera određuje i koji sadržava
raspoložive podatke o osobi protiv koje se mjera provodi, opis kaznenog djela,
način, opseg, mjesto i trajanje mjere koje mora biti primjereno ostvarenju
njezinoga cilja, može se tri mjeseca nakon njegova donošenja produljiti za isti
rok ako to opravdavaju okolnosti za koje se naknadno saznalo.

(3) Odluku o tome donosi vijeće iz članka 20. stavka 2. Zakona o kaznenom
postupku, posebice vodeći računa o tome da li ostvareni cilj određene mjere
odgovara stupnju ograničenja osobnih prava građana ili bi se isti rezultati
mogli dobiti drugim, blažim izvidnim radnjama i mjerama.

Članak 42.

(1) Mjere iz članka 41. ovoga Zakona izvršavaju redarstvene vlasti. O
tijeku izvršenja redarstvene vlasti sačinjavaju dnevna izvješća i dokumentaciju
tehničkog zapisa koju dostavljaju istražnom sucu i Ravnatelju na njegov
zahtjev.

(2) Po isteku mjere redarstvene vlasti sastavljaju posebno izvješće za
Ured i istražnog suca u kojem navode:

1. vremenski početak i završetak mjere,

2. broj i opis djelatnosti službenih osoba koje su mjeru provele,

3. vrstu i broj tehničkih sredstava koja su primijenjena,

4. broj i identitet osoba obuhvaćenih mjerom,

5. vrstu kaznenih djela iz članka 21. stavka 1. ovoga Zakona čije je
počinjenje spriječeno uporabom mjere,

6. sažetu prosudbu pitanja u kojoj je mjeri primjena mjere doprinijela
njezinom cilju ili taj cilj nije ostvaren.

(3) Uz posebno izvješće redarstvene vlasti dostavljaju Uredu prikupljenu
dokumentaciju fotografskog, video, audio ili elektro­nič­kog zapisa.

(4) Izvršenje mjere uporabe
prikrivenih istražitelja uključuje pravo prikrivenog istražitelja na ulazak u
nečiji dom ako su ispu­njeni uvjeti što ih predviđaju zakonski propisi o ulasku
policije u dom bez sudbenog naloga.

(5) Ako osim uvjeta iz članka
41. ovoga Zakona postoje dokazi za osnovanu sumnju da će uslijed pripremanja
kaznenih djela navedenih u članku 21. stavku 1. točki 2. i 3. ovoga Zakona doći
do počinjenja osobito teških kaznenih djela ili su neka od njih već počinjena,
istražni sudac može odrediti da prikriveni istražitelj uz ulazak u nečiji dom,
može uporabiti tehnička sredstva za snimanje nejavnih razgovora.

(6) Ured će na svojem, a istražni
sudac na sudskom spisu označiti određivanje svake mjere iz ovoga članka koja
nije ukinuta zbog toga što joj cilj nije ostvaren.

(7) Primjena mjera prestaje
po službenoj dužnosti čim prestanu razlozi radi kojih su bile određene. Ako
šest mjeseci nakon prestanka mjera nije protiv počinitelja kaznenih djela iz
članka 21. stavka 1. ovoga Zakona Ured pokrenuo kazneni postupak, svi podaci
prikupljeni mjerama moraju biti uništeni, a o primjeni mjere obavijestit će se
osobe na koje se ti podaci odnose ukoliko su poznati podaci o njihovoj
istovjetnosti i nalaze se na području suda. Osumnjičeniku odnosno okrivljeniku
ta se obavijest ne mora dati ako bi ugrozila svrhu istrage.

(8) U kaznenom postupku ne mogu se odluke utemeljiti na podacima
prikupljenim mjerama poduzetim suprotno odredbama stavka 1., 2., 4. i 5. ovoga
članka.

Članak 43.

Ako se istraga ne završi u roku od šest mjeseci, predsjednik suda će
nakon izvješća istražnog suca o razlozima zbog kojih istraga nije završena,
poduzeti mjere za dovršenje istrage, a ako za to postoje važni razlozi može
odrediti produljenje istrage za još šest mjeseci, te da jedan dio preostalih
istražnih radnji u pred­metu poduzme jedan, a drugi dio drugi istražni sudac.

IV. OSIGURANJE PRISILNOG ODUZIMANJA SREDSTAVA,
PRIHODA ILI IMOVINE OSTVARENE KAZNENIM DJELOM

Članak 44.

(1) Odredbama ovoga dijela Zakona uređuje se postupak po kojemu Ured i
sudovi prethodnim ili privremenim mjerama (mjere osiguranja) osiguravaju
prisilno oduzimanje sredstva, prihoda ili imovine ostvarene kaznenim djelima iz
članka 21. ovoga Zakona.

(2) Postupak prema stavku 1.
ovoga članka nije kazneni postupak i u njemu se na odgovarajući način
primjenjuju odredbe Ovršnog zakona (»Narodne novine«, br. 57/96. i br. 29/99.),
ako odredbama ovoga Zakona nije što drugo propisano.

(3) Oduzimanje osiguranih
sredstava, prihoda ili imovine iz stavka 1. ovoga članka izvršit će se prema
odredbama za oduzimanje imovinske koristi u Zakonu o kaznenom postupku.

Članak 45.

Pojedini izrazi
upotrijebljeni u ovome dijelu Zakona znače:

1. *»sredstvo«* - svaki
predmet uporabljen ili namijenjen uporabi, na bilo koji način, u cijelosti ili
djelomice, pri počinjenju jednog ili više kaznenih djela ili predmet koji je
rezultat kaznenog djela,

2. *»prihod«* - bilo
kakvu imovinsku korist pribavljenu kaznenim djelom,

3. *»imovina«* -
nekretnine, imovinska prava, novac te pokretne stvari,

4. *»račun«* – poslovni
oblik prema kojem banka ili neka financijska ustanova obavlja promet novcem ili
drugim platežnim sredstvom dopuštajući njegovo polaganje i podizanje za tuđi
račun,

5. *»predlagatelj«* –
Ured koji je pokrenuo postupak radi osiguranja sredstva, prihoda ili imovine,

6. *»protivnik«* – osobu
protiv koje se sredstva, prihodi ili imovina osiguravaju u korist državnog
proračuna,

7. *»predlagatelj«* i *»protivnik«*
– u sudskom su postupku *»stranke«.*

Članak 46.

(1) Postupak osiguranja
prisilnog oduzimanja sredstava, prihoda ili imovine iz članka 44. stavka 1.
ovoga Zakona vodi, te rješenje o mjeri osiguranja prije započinjanja kaznenog
postupka donosi sudac pojedinac suda iz članka 24. ovoga Zakona. Vijeće od
troje sudaca istoga suda odlučuje o žalbi protiv njegovih rješenja.

(2) Za provedbu mjere
osiguranja mjesno je nadležan sud koji bi bio mjesno nadležan za provedbu
ovrhe.

(3) Nakon započinjanja
kaznenog postupka za odlučivanje o produljenju roka na koji je mjera osiguranja
bila određena nadležan je sud pred kojim se vodi kazneni postupak. Za
odlučivanje u sporovima koji nastanu povodom ovrhe mjesno je nadležan sud
provedbe mjere osiguranja.

(4) Ured može predložiti
provedbu mjere osiguranja pred drugim stvarno i mjesno nadležnim sudom ako je
očito da će se tako lakše provesti postupak ili ako postoje drugi važni
razlozi.

Članak 47.

(1) Postupak prisilnog osiguranja oduzimanja sredstva, prihoda ili
imovine iz članka 44. stavka 1. ovoga Zakona pokreće Ured po službenoj dužnosti.
U postupku se pazi na čast i dos­tojanstvo protivnika, a javnost je isključena
do pravomoćnosti odluke o mjeri osiguranja iz članka 51. stavka 2. ovoga
Zakona.

(2) Postupak je hitan i može
se pokrenuti prije kaznenog postupka.

(3) U postupku sud poduzima
radnje na temelju podnesaka i drugih pisanih akata, održava ročište za
donošenje rješenja o oduzimanju ili osiguranju te ostala ročišta kada smatra da
je to svrhovito. Izostanak protivnika s ročišta nije smetnja za njegovo održavanje.

(4) Izvan ročišta sud će
saslušati stranku kad to smatra potrebnim.

Članak 48.

(1) Ured za sprječavanje
pranja novca obavijestit će Ured o sredstvu, prihodu ili imovini za koju je na
bilo koji način u poslovima svoga djelokruga saznao ako je vjerojatno da potiče
od kaznenih djela navedenih u članku 21. ovoga Zakona.

(2) Državni inspektori,
ovlašteni na privremeno oduzimanje ili zadržavanje sumnjivih predmeta,
sredstava ili imovine uz obavijest će Uredu dostaviti zapisnik o poduzetoj
radnji i prijepis odluke o oduzimanju ili zadržavanju.

(3) Banke i druge pravne,
odnosno fizičke osobe iz članka 2. Zakona o sprječavanju pranja novca dužne su
na zahtjev Ravnatelja odmah dostaviti podatke o stanju na onim računima naz­načene
osobe za koje postoji osnovana sumnja da ih ona koristi radi korištenja novca
ostvarenog kaznenim djelima organiziranog kriminala ili radi prikrivanja izvora
takvoga novca. Ako je rok za dostavljanje tih podataka, kojeg je Ured odredio u
svojem zahtjevu bez opravdanog razloga prekoračen, odgovorna osoba odgovarat će
za kazneno djelo sprječavanja dokazivanja po članku 304. stavaku 2. Kaznenog
zakona.

(4) Ured može od suda zatražiti
da banci ili drugoj pravnoj osobi koja se bavi platnim prometom izda nalog o
praćenju platnog prometa na računima naznačene osobe navedenim u stavku 3.
ovoga članka. U nalogu će sudac odrediti istovjetnost osobe vlasnika računa,
trajanje praćenja platnog prometa do šest mjeseci od dana izdavanja naloga te
dužnost čuvanja tajne takvog praćenja platnog prometa. Banka ili druga pravna
osoba za vrijeme praćenja platnog prometa redovno izvješćuje Ured o
transakcijama na praćenom računu.

Članak 49.

(1) Prije podnošenja zahtjeva
iz članka 51. stavka 1. ovoga Zakona Ured može od građana prikupljati potrebne
podatke.

(2) Sporna vrijednost imovine
utvrđuje se vještačenjem prema odredbama parničnog postupka o osiguranju
dokaza.

(3) Fizička osoba koja drži
isprave i dokaze o izvorima stjecanja osobnih dohodaka i prihoda po bilo kojoj
osnovi mora ih predati Uredu ako je vjerojatno da bi se na temelju njih moglo
identificirati, locirati i kvantificirati bilo koje sredstvo, prihod ili
imovina ostvaren ili povezan s kaznenim djelima organiziranog kriminaliteta.
Ako tako ne postupi, Ured će od suda zatražiti protiv nje izricanje mjere iz
članka 218. stavka 2. Zakona o kaznenom postupku.

Članak 50.

(1) Sud će na prijedlog Ureda odrediti mjeru osiguranja prisilnog
oduzimanja sredstava, prihoda ili imovine ostvarene kaznenim djelom iz članka
21. ovoga Zakona ako utvrdi da:

1. postoje osnovi sumnje da su sredstva, prihod ili imovina izravno ili
neizravno ostvareni kaznenim djelom iz članka 21. ovoga Zakona,

2. vrijednost tih sredstava, prihoda ili imovine prelazi ukupnu svotu od
100.000,00 kuna i

3. postoje osnovi sumnje da će počinitelj kaznenog djela iz članka 21.
ovoga Zakona prije započinjanja kaznenog postupka ili u njegovu tijeku
onemogućiti ili znatno otežati oduzimanje sredstava, prihoda ili imovine
ostvaren kaznenim djelom iz članka 21. ovoga Zakona.

(2) Kao mjeru osiguranja iz stavka 1. ovoga članka sud može odrediti
jednu ili više od mjera iz Ovršnog zakona, a osobito:

1. predbilježbu založnoga prava na nekretnini protivnika ili na pravu
uknjiženom na nekretnini,

2. koju od mjera osiguranja pljenidbom nekretnina koje nisu upisane u
zemljišne knjige, pljenidbom ili čuvanjem ili upravom nad pokretnim stvarima,
novčane tražbine, primanja iz ugovora o radu ili službe te svih drugih
imovinskih ili materijalnih prava kao i pljenidbu isprava o dionici i drugih
vrijednosnih papira protivnika,

3. zabranu banci ili pravnoj osobi koja obavlja poslove platnoga prometa
da protivniku ili trećoj osobi po njegovom nalogu, isplati s njegova računa
novčani iznos za koji je određena mjera osiguranja. Taj iznos ne može se
prenijeti s toga računa dok zabrana traje.

(3) Mjere osiguranja određuju se u korist Republike Hrvat­ske ili pravne
osobe koju odredi ministar nadležan za poslove pravosuđa.

(4) Bilo koja radnja koju protivnik poduzme protivno odre­đe­noj mjeri
bez pravnog je učinka.

Članak 51.

(1) Zahtjev Ureda za pokretanje postupka iz članka 44. stavka 1. ovoga
Zakona sadrži:

1. kratki činjenični opis kaznenog djela i njegov zakonski naziv,

2. opis sredstva, prihoda ili imovine ostvarene kaznenim djelom
organiziranog kriminaliteta,

3. podatke o pravnoj ili fizičkoj osobi koja ta sredstva, prihode ili
imovinu drži,

4. razloge za sumnju da su ona izravno ili neizravno u vezi s počinjenim
kaznenim djelima iz prijedloga i postoji vjerojatnost da će protivnik
osiguranja onemogućiti ili znatno otežati oduzimanje imovine, sredstava ili
prihoda stečenih kaznenim djelom iz članka 21. ovoga Zakona.

(2) Mjeru osiguranja iz članka 50. ovoga Zakona sud odre­đuje odmah, a
najkasnije dvanaest sati nakon primitka zahtjeva predlagatelja. U rješenju
kojim se određuje mjera osiguranja sud će označiti vrijednost sredstva odnosno
iznos prihoda ili koristi ostvarene kaznenim djelom i vrijeme za koje se ona
određuje.

(3) U rješenju sud može odrediti da se mjera osiguranja ne odnosi na dio
prihoda ili imovine za koju ima mjesta primjeni pravila o zaštiti poštenoga
stjecatelja.

(4) Rješenje ostaje na snazi najdulje do proteka dvadeset i prvog dana
nakon njegova donošenja, do odluke o žalbi ili do donošenja odluke kaznenog
suda o oduzimanju imovinske koristi ostvarene kaznenim djelom.

(5) Obrazloženo rješenje o
određivanju mjere osiguranja sud će dostaviti protivniku, banci i drugim
osobama koje se bave platnim prometom te po potrebi i drugim državnim tijelima.

(6) Danom otvaranja stečajnog
postupka nad protivnikom osiguranja vrijednost sredstva ili iznos prihoda ili
koristi ostvarene kaznenim djelom određene rješenjem iz stavka 2. ovoga članka
smatra se dospjelim iznosom na kojem postoji pravo razlučnog namirenja.

Članak 52.

(1) Najkasnije do
proteka roka iz članka 51. stavka 4. ovoga Zakona sud će održati ročište za
potvrdu donesenog rješenja. Nedolazak protivnika ne sprječava održanje ročišta.

(2) Nakon
saslušanja stranaka, sud će ukinuti ili potvrditi rješenje o mjeri osiguranja.

(3) Sud će ukinuti
mjeru osiguranja ako:

1. protivnik učini
vjerojatnim da vrijednost sredstva, prihoda ili imovine iz članka 50. stavka 1.
točke 2. ne prelazi 100.000,00 kuna,

2. protivnik
vjerodostojnim ispravama dokaže zakonitost svojih izvora sredstava, prihoda ili
imovine,

3. protivnik učini
vjerojatnim da sredstva, prihod ili imovina ne predstavljaju onu iz članka 50.
stavka 1. točke 1. ovoga Zakona niti su pribavljena, u cijelosti ili djelomice,
prikrivanjem izvora protupravno pribavljenih sredstava, prihoda ili imovine,
ili da ne postoji opasnost da će protivnik osiguranja onemogućiti ili znatno
otežati oduzimanje imovine, sredstava ili prihoda.

(4) Ako potvrdi
rješenje, sud će za rok od šest mjeseci produljiti vrijeme za koje je mjera
osiguranja određena, vodeći računa o težini kaznenog djela, opasnosti da bi se
bez mjere osiguranja onemogućilo ili znatno otežalo oduzimanje imovinske
koristi ostvarene kaznenim djelom te imovinskim prilikama protivnika kao i
osoba koje je on po zakonu dužan uzdržavati.

(5) Ukupno
trajanje produljenja ne može iznositi više od godinu dana.

(6) Ako do proteka
roka iz članka 51. stavka 4. ovoga Zakona bude pokrenut kazneni postupak, sud
će o održavanju ročišta obavijestiti oštećenika i u pozivu ga upoznati s pravom
podnoše­nja imovinskopravnog zahtjeva. Oštećeni može na ročištu pred­ložiti
određivanje privremene mjere osiguranja tog zahtjeva prema odredbama koje
vrijede za ovršni postupak.

Članak 53.

Protiv rješenja iz članka 51.
stavka 2. i članka 52. stavka 2. ovoga Zakona stranke se mogu žaliti u roku od
tri dana od donošenja. Ako povodom žalbe protivnika protiv rješenja o mjeri
osiguranja iz članka 50. ovoga Zakona sud to rješenje ukine, može izdati nalog
pravnoj osobi koja obavlja poslove platnoga prometa da protivniku ili trećoj
osobi na temelju naloga protivnika, uskrati s računa isplatu novčanog iznosa za
koji je određena privremena mjera.

Članak 54.

Najkasnije tri dana prije
isteka vremena na koje je mjera određena, sud će odrediti njezino produljenje
ako se nisu promijenile okolnosti pod kojima je mjera određena.

Članak 55.

(1) Sudac će na
prijedlog protivnika ukinuti mjere osiguranja ako kazneni postupak protiv
protivnika nije pokrenut odnosno započet najkasnije do proteka godine dana od
donošenja rješenja o njezinom određivanju.

(2) Rješenje o ukidanju mjere dostavit će se
po službenoj dužnosti osobama iz članka 45. točke 7. ovoga Zakona.

(3) Protivnik može u takvom slučaju od predlagatelja zatražiti naknadu
štete prema općim propisima.

Članak 56.

(1) Osiguranje sredstava, prihoda ili imovine
ostvarene kaznenim djelima iz članka 21. stavka 1. točke 2. i 3. ovoga Zakona
može se u Republici Hrvatskoj odrediti i provesti prema uvjetima propisanim
međunarodnim ugovorom i ovim Zakonom.

(2) O zamolnicama stranih sudova odlučuje
nadležni sud, a o zamolnicama drugih državnih tijela o davanju obavijesti u
svezi prisilnog oduzimanja sredstva, prihoda ili imovine ostvarene kaznenim
djelima odlučuje Ravnatelj Ureda.

V.
ČUVANJE SLUŽBENE TAJNE

Članak 57.

(1) Ravnatelj i njegovi zamjenici, kao i svi
ostali zaposleni u Uredu, sudu, redarstvenim vlastima i drugim tijelima koja su
sudjelovala u provođenju određenih radnji po zahtjevu Ureda, dužni su kao službenu
tajnu čuvati podatke koji su zakonom određeni kao tajni bez obzira na način na
koji su ih doznali.

(2) Osim podataka koji su Zakonom o državnom
odvjet­ništvu određeni službenom tajnom, službenom tajnom podrazumijeva se i
svaki podatak ili isprava u predistražnom postupku.

Članak 58.

(1) Svi spisi, isprave i zapisnici o istražnim
radnjama koje su poduzete za vrijeme predistražnog postupka moraju na sebi
imati oznaku tajnosti u skladu s odredbama Zakona o zaštiti tajnosti podataka.

(2) Ravnatelj može iz opravdanih razloga u
svakom trenutku odrediti da se pojedini predistražni predmet posebno čuva i da
sa sadržajem takvog predmeta može biti upoznat samo određeni zamjenik
ravnatelja.

(3) Ostali zaposleni u Uredu mogu s predmetom
iz prethodnog stavka biti upoznati samo onoliko koliko je to potrebno za
obavljanje njihovog dijela rada.

(4) O radu drugih osoba na ovakvom predmetu
vodi se posebna evidencija koja je propisana Pravilnikom o unutarnjem
poslovanju.

(5) Radi zaštite tajnosti Ravnatelj može
odrediti da se u upisnicima i drugim evidencijama ovakav predmet u predistražnoj
fazi postupka vodi pod kodnim nazivom.

VI.
SREDSTVA ZA RAD

Članak 59.

(1) Sredstva za plaće službenika i
namještenika osiguravaju se sukladno zakonu.

(2) Suci,
Ravnatelj i njegovi zamjenici imaju pravo na staž osiguranja u povećanom
trajanju, tako da se svakih 12 mjeseci stvarno provedenih na radu računa kao 16
mjeseci staža osiguranja.

Članak 60.

(1) Sredstva za rad Ureda osiguravaju se državnim
proraču­nom Republike Hrvatske prema odredbama Zakona o državnom odvjetništvu.

(2) Osim namjena navedenih u Zakonu o državnom odvjet­ništvu sredstva za
posebne namjene jesu i:

- sredstva za zaštitu
svjedoka,

- sredstva za naknade
vanjskim suradnicima (vještaci i dr.).

Članak 61.

Sredstva za standardnu
tehničku opremu i radni prostor osiguravaju se u državnom proračunu.

Članak 62.

Financijsko i materijalno
poslovanje Ureda obavlja se na način propisan za državna odvjetništva.

VII. PRIJELAZNE I ZAVRŠNE ODREDBE

Članak 63.

Zaštita osoba uključujući i djelatnike Ureda, zaštita ostalih mogućih
objekata napada, uvjeti i program mjera zaštite i mogućnosti razmjene
zaštićenih osoba s drugim zemljama pod uvjetima uzajamnosti propisat će se
posebnim Zakonom.

Članak 64.

Do donošenja sistematizacije
radnih mjesta službenika i namještenika sukladno članku 6. stavku 1. ovoga
Zakona, privremenu sistematizaciju će utvrditi ministar nadležan za poslove
pravosuđa najkasnije u roku od šest mjeseci od dana stupanja na snagu ovoga
Zakona.

Članak 65.

Do donošenja posebnog
Pravilnika o unutarnjem poslovanju Ureda primjenjivati će se Pravilnik o
unutarnjem poslovanju Državnog odvjetništva Republike Hrvatske (»Narodne
novine«, br. 13/00.).

Članak 66.

Odredbe članka 29. - 38.
ovoga Zakona važe šest godina od dana njegova stupanja na snagu.

Članak 67.

Ministar nadležan za poslove
pravosuđa donijet će propise na donošenje kojih je ovlašten ovim Zakonom u roku
od šest mjeseci od dana njegova stupanja na snagu.

Članak 68.

Kazneni postupak za kaznena
djela iz članka 21. ovoga Zakona u kojem je optužnica stupila na pravnu snagu
do dana stupanja na snagu ovoga Zakona, nastavit će se i dovršiti po odredbama
Zakona o kaznenom postupku.

Članak 69.

Do popunjavanja potrebnih
mjesta službenika i namještenika te poslove za Ured obavljat će službenici i
namještenici Državnog odvjetništva Republike Hrvatske.

Članak 70.

Ovaj Zakon stupa na snagu
osmoga dana od dana objave u »Narodnim novinama«.

Klasa: 023-03/01-01/02

Zagreb, 28. rujna 2001.

HRVATSKI SABOR

Predsjednik
            Hrvatskoga sabora
            **Zlatko Tomčić,** v. r.

Zakon, NN 88/2001-1497