## Uredba za provedbu carinskog zakona

### NN 144/1999 (24.12.1999.), Uredba za provedbu carinskog zakona

# VLADA REPUBLIKE HRVATSKE

2168

Na temelju članka 13., članka
20. stavka 2., članka 27., članka 48., članka 69., članka 73. stavka 2., članka
78. stavka 3., članka 81. stavka 4., članka 84. stavka 3., članka 88. stavaka
1. i 5., članka 97., članka 107. stavka 2., članka 110. stavka 3., članka 129.
stavka 4., članka 139., članka 149., članka 150. stavka 2., članka 169. stavka
3., članka 179. stavka 4., članka 181. stavka 4., članka 185. stavaka 3. i 5.,
članka 187. stavka 4., članka 189., članka 194. stavka 3., članka 221. stavka
5., članka 226. stavka 3., članka 229. stavka 3., članka 235., članka 236. i
članka 257. stavka 2. Carinskog zakona (»Narodne novine«, br. 78/99 i 94/99),
Vlada Republike Hrvatske je na sjednici održanoj 16. prosinca 1999. godine donijela

## UREDBU

### ZA PROVEDBU CARINSKOG ZAKONA

**DIO I.** UVODNE ODREDBE

Članak 1.

Ovom Uredbom uređuju se:

- uvjeti za izdavanje
obavijesti i obvezujućih mišljenja,

- vrijednost robe
i vrsta robe na koje se ne može primijeniti jedinstvena carinska stopa za
netrgovačku robu, koju putnik nosi sa sobom ili koju fizička osoba primi u
pošiljci od druge fizičke osobe,

- uvjeti prema
kojima će Carinska uprava za određenu robu, zbog vrste ili uporabe u određene
svrhe odobriti plaćanje povoljnije carine od carine propisane Carinskom tarifom
za tu robu,

- dodatna mjerila
za utvrđivanje podrijetla robe čija proizvodnja uključuje više od jedne zemlje,
način dokazivanja podrijetla robe, način izdavanja potvrde te mjerodavna tijela
za ovjeru potvrda i davanje tumačenja o podrijetlu robe,

- primjena
odredaba Carinskog zakona o vrijednosti robe za carinske svrhe,

- primjena
odredaba Carinskog zakona od ulaska robe u carinsko područje Republike Hrvatske
do određivanja carinski dopuštenoga postupanja ili uporabe,

- oblik, sadržaj i
način podnošenja carinske deklaracije i drugih obrazaca koji se primjenjuju u
carinskom postupku,

- slučajevi kada
deklaracija može biti ukinuta nakon što se roba pusti deklarantu,

- uvjeti i način
uzimanja uzoraka,

- primjena
carinskih obilježja,

- pojednostavljenja
formalnosti i postupaka u svezi podno­šenja deklaracije,

- posebni
pojednostavljeni postupci za provozni postupak,

- primjena
odredaba carinskih postupaka s gospodarskim učinkom,

- u kojim se
slučajevima ne polaže jamstvo,

- u kojim se
slučajevima roba može staviti u postupak carinskog skladištenja, a da se roba
ne skladišti u carinskom skladištu,

- koja se roba
može pustiti u slobodni promet u postupku unutarnje proizvodnje, uz primjenu
članka 131. stavka 1. točke a) podtočke prve Carinskog zakona,

- slučajevi za dopuštanje
postupka preradbe pod carinskim nadzorom,

- slučajevi i posebni uvjeti
za primjenu postupka privremenog uvoza s potpunim oslobođenjem od plaćanja
uvozne carine,

- za koju robu nije dopušten
postupak privremenog uvoza s djelomičnim oslobođenjem od uvozne carine,

- iznimke od slučajeva kada
nije dopušten postupak vanjske proizvodnje za domaću robu, koja je prije izvoza
bila puštena u slobodni promet uz neobračunavanje carine zbog uporabe u
određene svrhe,

- slučajevi u kojima se može
odstupiti od uvjeta da se odobrenje za postupak vanjske proizvodnje može dati
samo ako je moguće utvrditi da su dobiveni proizvodi proizvedeni od privremeno
izvezene robe,

- slučajevi i uvjeti u kojima
se ne podnosi izvozna deklaracija za robu koja napušta carinsko područje,

- način vođenja evidencija,
te način provedbe mjera carinskog nadzora u slobodnoj zoni ili u slobodnome
skladištu,

- slučajevi u kojima se na
poseban način utvrđuje carinski dug u slobodnoj zoni ili slobodnome skladištu,

- slučajevi u kojima se za
stranu robu, stavljenu u postupak s odgodom neće primjenjivati trgovinske mjere
pri izvozu iz Republike Hrvatske,

- slučajevi i način ustupanja
robe u korist države,

- uvjeti za ostvarivanje i
postupak oslobađanja od plaćanja carine, te ograničavanja glede raspolaganja
robom oslobođenom od plaćanja carine,

- okolnosti i uvjeti pod
kojima je moguće odstupiti od oslobađanja plaćanja carine, ako se ponovno uvozi
roba koja nije u istom stanju u kojem je bila izvezena,

- uvjeti i postupak davanja zajedničkog
osiguranja,

- svota carine koja se neće
naknadno knjižiti,

- uvjeti pod kojima se
naplata duga može obustaviti, ako je podnesen zahtjev za otpuštanje duga ili
ako je roba zaplijenjena s namjerom da se oduzme,

- svota carine i kamata koje
se neće prisilno naplaćivati,

- drugi slučajevi povrata ili
otpusta uvoznog ili izvoznog duga,

- svota carinskog duga za
koji se neće odobriti otpust ili povrat duga,

- postupak za druge oblike
raspolaganja robom oduzetom u prekršajnom postupku, i robom koju je carinarnica
oduzela prema drugim odredbama Carinskog zakona.

Članak 2.

Za primjenu ove Uredbe
pojedini izrazi imaju sljedeće značenje:

a) *“podaci potrebni za
prepoznavanje robe”* podaci koji se koriste za prepoznavanje robe u
trgovačkom smislu i omogućuju carinarnici da rasporedi robu u Carinsku tarifu,
te da odredi količinu robe,

b) *“roba nekomercijalne
naravi”* roba za koju se određeni carinski postupak zahtijeva povremeno i
čija vrsta i količina ukazuju na to da je namijenjena za pojedinačnu, osobnu
uporabu, za uporabu u kućanstvu primatelja ili osobe koja je unosi ili je jasno
da se radi o poklonima,

c) *“trgovinske mjere”*
necarinske mjere koje su dio trgovinske politike države i uređuju uvoz ili
izvoz robe, kao što su na primjer: nadzorne i zaštitne mjere, količinska
ograničenja, te uvozne i izvozne zabrane.

Članak 3.

Carinska uprava - Središnji
ured može odobriti da se za postupanja propisana carinskim propisima koristi
sustav elektronič­ke razmjene podataka.

U ovom članku pojedini izrazi
imaju sljedeće značenje:

a) *“sustav elektroničke
razmjene podataka”*:

1. razmjenu standardiziranih
poruka sa carinarnicama,

2. unos podataka potrebnih za
provedbu dotičnih postupaka u carinski informatički sustav.

b) *“standardizirana
poruka”*: unaprijed propisana struktura prihvaćena za elektroničku razmjenu
podataka.

Uvjeti propisani za provedbu
sustava elektroničke razmjene podataka uključuju, između ostaloga, mjere za
provjeru pošti­va­nja načela carinskih propisa, zaštitu izvora podataka i
osiguranje podataka od neovlaštenog pristupa, gubitka, izmjene ili uništenja.

Ako Carinska uprava -
Središnji ured odobri primjenu sustava za elektroničku razmjenu podataka,
također mora propisati i pravila za nadomjestak vlastoručnog potpisa
elektroničkim potpisom.

**DIO II.** OPĆE PROVEDBENE
ODREDBE

**GLAVA I.** OBVEZUJUĆA
MIŠLJENJA

Članak 4.

Pojedini izrazi u ovom poglavlju imaju sljedeće značenje:

a) *“obvezujuće mišljenje”*: mišljenje o raspoređivanju robe u
Carinsku tarifu ili mišljenje o podrijetlu robe, koje je po ispunjenju uvjeta
iz članka 5. i članka 7. ove Uredbe, obvezujuće za Carinsku upravu.

b) *“podnositelj zahtjeva”*:

1. u slučaju raspoređivanja u Carinsku tarifu: osoba koja je Stručnoj
komisiji podnijela zahtjev za izdavanje obvezujućeg mišljenja o raspoređivanju
robe u Carinsku tarifu,

2. u slučaju podrijetla robe: osoba koja je Stručnoj komisiji podnijela
zahtjev za izdavanjem obvezujućeg mišljenja o podrijetlu robe i koja ima
opravdan razlog za podnošenje zahtjeva,

c) *“korisnik mišljenja”*: osoba kojoj je obvezujuće mišljenje
izdano, te

d) *“Stručna komisija”*: Stručna komisija za izdavanje obve­zu­jućeg
mišljenja o raspoređivanju robe u Carinsku tarifu i podrijetlu robe.

**Poglavlje 1.** Postupak za dobivanje obvezujućeg mišljenja

Članak 5.

Zahtjev za izdavanjem obvezujućeg mišljenja podnosi se Carinskoj upravi.
Obvezujuće mišljenje donosi Stručna komisija koju imenuje ravnatelj Carinske
uprave. Predsjednik i dva člana komisije i njihovi zamjenici imenuju se iz reda
ovlaštenih službenika Carinske uprave.

Zahtjev za izdavanjem
obvezujućeg mišljenja o raspo­ređivanju robe u Carinsku tarifu smije se
odnositi samo na jednu vrstu robe. Zahtjev za izdavanje obvezujućeg mišljenja o
podrijetlu robe smije se odnositi samo na jednu vrstu robe i na jedan skup
okolnosti koji određuju podrijetlo robe.

Zahtjev za izdavanjem
obvezujućeg mišljenja o raspo­ređivanju robe u Carinsku tarifu mora sadržavati:

a) ime ili tvrtku i sjedište
ili adresu korisnika mišljenja, te njegov matični broj,

b) ime ili tvrtku i sjedište
ili stalno prebivalište podnositelja zahtjeva, ako je to druga osoba od
korisnika mišljenja,

c) predloženi tarifni stavak
u Carinskoj tarifi, u koju bi se roba rasporedila prema pravilima
raspoređivanja,

d) podroban opis robe koji
omogućava njezino prepoznavanje i raspoređivanje u Carinsku tarifu, kao što je
sastav, kakvoća, način proizvodnje odnosno dobivanja, namjena i način uporabe
robe, a za tehničku robu još i tip i model, način funkcioniranja, te zaštitni
znak ako ga roba ima,

e) sastav robe i metode
analize upotrijebljene za određivanje sastava robe, ako je raspoređivanje robe
u Carinsku tarifu ovisno o njemu,

f) uzorak u tri primjerka,
fotografije, nacrte, kataloge ili druge isprave koje su na raspolaganju i mogu
pomoći pri pravilnom raspoređivanju robe u Carinsku tarifu,

g) suglasnost podnositelju
zahtjeva da će pribaviti prijevod bilo koje isprave priložene zahtjevu, ako bi
to bilo potrebno ili ako bi Stručna komisija tako zahtijevala,

h) naznačene sve podatke s
kojima treba postupati kao s povjerljivima,

i) izjavu podnositelja
zahtjeva da li već raspolaže s mišlje­njem o raspoređivanju jednake ili slične
robe u Carinsku tarifu ili ga je već zatražio i da li je obvezujuće mišljenje o
raspoređivanju robe u Carinsku tarifu za jednaku ili sličnu robu već bilo u
Republici Hrvatskoj izdano ili je za njega podnesen zahtjev, te

j) suglasnost da se mišljenje
smije pohraniti u javnoj datoteci Carinske uprave.

Zahtjev za izdavanjem
obvezujućeg mišljenja o podrijetlu robe mora sadržavati:

 a) ime ili tvrtku i sjedište ili stalno prebivalište korisnika mišljenja
i njegov  matični broj,

 b) ime ili tvrtku i sjedište ili adresu podnositelja zahtjeva, ako
je to druga   osoba od korisnika
mišljenja,

 c) pravni osnov,

 d) podroban opis robe i tarifni broj (4 znamenke) iz Carinske
tarife u koju se  roba raspoređuje,
  e) sastav robe i metode analize koje su upotrijebljene za
određivanje sastava  robe i po potrebi
vrijednost robe na paritetu ex-works (isporučeno iz   tvornice),

 f) okolnosti koje omogućavaju određivanje podrijetla, podatke o
upotrijebljenim materijalima i njihovom podrijetlu, tarifne brojeve,
pojedinačne vrijednosti i opis radnji (pravila o promjeni tarifnog broja,
dodane vrijednosti, opis radnji i postupaka ili kakvo posebno pravilo) na
osnovi kojih je moguće utvrditi da su uvjeti za dobivanje podrijetla ispunjeni;
naročito mora biti navedeno točno pravilo za dobivanje podrijetla koje je bilo
uporabljeno pri utvrđivanju podrijetla, te predviđeno podrijetlo robe,

g) uzorke, fotografije,
nacrte, kataloge i druge raspoložive isprave o sastavu robe i prerađenih
materijala koji mogu pomoći pri opisu proizvodnih radnji ili preradbe
materijala,

h) suglasnost podnositelja zahtjeva da će pribaviti prijevod bilo koje
isprave koja je priložena zahtjevu, ako bi Stručna komisija tako zahtijevala,

i) naznačene sve podatke s kojima treba postupati kao s povjerljivima,

j) izjavu podnositelja zahtjeva da li već raspolaže s mišljenjem o
podrijetlu jednake ili slične robe ili ga je već zatražio i da li je obvezujuće
mišljenje o podrijetlu jednake ili slične robe ili materijala navedenih u točki
4. ili točki 6. ovog stavka već bilo u Republici Hrvatskoj izdano ili je za
njega podnesen zahtjev, te

k) suglasnost da se mišljenje može pohraniti u javnoj datoteci Carinske
uprave.

Ako Stručna komisija smatra da zahtjev ne sadrži sve podat­ke koji su
Carinskoj upravi potrebni za izdavanje mišljenja, može od podnositelja zahtjeva
zatražiti da dostavi podatke koji nedostaju. Rok iz članka 7. ove Uredbe
počinje teči od trenutka kada Središnji ured raspolaže sa svim potrebnim podacima
za izdavanje mišljenja. Stručna komisija obavještava podnositelja zahtjeva da
je prihvatila kao potpun, te u obavijesti navodi kada počinje teči rok iz
članka 7. ove Uredbe.

Članak 6.

Ako je za utvrđivanje stvarnog stanja robe u svrhu izdavanja obvezujućeg
mišljenja potrebna kemijsko-fizikalna-tehnološka ili kakva druga analiza robe,
koju nije moguće obaviti u carinskom laboratoriju, Stručna komisija će poslati
uzorak robe stručnoj organizaciji radi obavljanja potrebnih analiza.

Stručna komisija će poslati
uzorak robe u skladu sa stavkom 1. ovog članka, ako prethodno dobije pisanu
suglasnost podnositelja zahtjeva da će snositi troškove analize.

Ako podnositelj zahtjeva ne
priloži suglasnost iz stavka 2. ovog članka u roku osam dana po prijamu
obavijesti, postupak za izdavanje obvezujućeg mišljenja se obustavlja.

Članak 7.

 Obvezujuće mišljenje izdaje se čim je prije moguće.

Ako obvezujuće mišljenje o
raspoređivanju robe u Carinsku tarifu nije bilo moguće izdati u roku tri
mjeseca od dana prihvaćanja potpunoga zahtjeva, Stručna komisija će
obavijestiti podnositelja zahtjeva o razlozima kašnjenja i odredit će rok u
kojem smatra da će ga izdati.

Obvezujuće mišljenje o
podrijetlu robe izdaje se u roku 5 mjeseci od dana podnošenja potpunog
zahtjeva.

Ministar financija propisuje ogledni primjerak obrasca za izdavanje
obvezujućeg mišljenja o raspoređivanju robe u Carinsku tarifu i obvezujućeg
mišljenja o podrijetlu robe.

U obvezujućem mišljenju treba se izričito navesti koje sve podatke treba
smatrati povjerljivima.

Članak 8.

Podnositelj zahtjeva može u roku 15 dana od dana dostave obvezujućeg
mišljenja uložiti žalbu Carinskoj upravi - Središ­njem uredu.

Carinska uprava - Središnji ured odlučuje o žalbi na osnovi isprava,
temeljem kojih je mišljenje bilo izdano, a može zahtijevati prilaganje dodatnih
isprava ili podataka.

Carinska uprava - Središnji ured odlučuje o žalbi rješenjem, protiv
kojeg je moguće podnošenje tužbe u upravnom sporu.

**Poglavlje 2.** Pravni učinak obvezujućeg mišljenja

Članak 9.

Osim u slučajevima iz članka 5. i članka 76. Carinskoga za­ko­na,
obvezujuće mišljenje može koristiti samo korisnik mi­šljenja. Carinarnica može
zahtijevati od korisnika obvezujućeg mišljenja o raspoređivanju robe u Carinsku
tarifu da izvijesti carinarnicu o tome da raspolaže obvezujućim mišljenjem o
raspore­đivanju robe u Carinsku tarifu za robu koja je u carinskom postupku.

Korisnik obvezujućeg
mišljenja može se pozvati na izdano obvezujuće mišljenje o raspoređivanju robe
u Carinsku tarifu, ako dokaže da roba u svakom pogledu odgovara onoj navedenoj
u priloženom obvezujućem mišljenju.

Korisnik obvezujućeg
mišljenja može se pozvati na izdano obvezujuće mišljenje o podrijetlu robe, ako
dokaže da roba i okolnosti na osnovu kojih se određuje njezino podrijetlo u
svakom pogledu odgovaraju robi i okolnostima koje su opisane u mišljenju.

Članak 10.

Ako korisnik obvezujućeg
mišljenja koje je sukladno članku 12. stavku 9. Carinskog zakona prestalo
vrijediti želi upotrijebiti takvo mišljenje u zakonom dopuštenom roku, o tome
mora obavijestiti Carinsku upravu - Središnji ured i priložiti sve potrebne
isprave na osnovu kojih je moguće provjeriti da li su ispunjeni propisani
uvjeti.

**GLAVA II.** PODRIJETLO ROBE

**Poglavlje 1.** Nepovlašteno
podrijetlo robe

**Odjeljak 1**. Preradbe
ili obradbe koje mjenjaju podrijetlo

Članak 11.

Pravila
o nepovlaštenom podrijetlu robe određena Carinakim zakonom i ovom Uredbom
jednako se primjenjuju na hrvatsku i uvoznu robu.

Članak 12.

Nepovlašteno
podrijetlo robe se utvrđuje na osnovu pravila iz članaka 24. do 26. Carinskog
zakona i posebnih pravila propisanih u ovom potpoglavlju.

Članak 13.

Posljednjom bitnom obradbom
ili preradbom u smislu članka 25. Carinskog zakona i ove Uredbe smatra se
obradba ili preradba:

a) uslijed koje se dobiveni
proizvod raspoređuje u različiti tarifni broj Carinske tarife od tarifnog broja
Carinske tarife svih materijala bez podrijetla koji su bili uporabljeni u
postupku preradbe ili obradbe, ili

b) u kojoj vrijednost svih
uporabljenih uvezenih materijala ne smije premašiti 50% cijene proizvoda FCO
tvornica.

U slučajevima iz članka 25.
stavka 2. Carinskog zakona roba ne može dobiti podrijetlo, iako je radi
preradbe došlo do promjene tarifnog broja (nedostatna preradba).

Članak 14.

Da bi se ustanovilo je li
neki proizvod s podrijetlom, nije potrebno utvrđivati podrijetlo onoga što je
bilo korišteno u njegovoj izradi, kako slijedi:

a) energije i goriva;

b) pogona i opreme;

c) strojeva i alata;

d) robe koja ne ulazi niti je
namijenjena ulasku u konačni sastav proizvoda.

Članak 15.

Za potrebe članka 13. ove
Uredbe pojedini izrazi imaju sljedeće značenje:

a) *“vrijednost materijala”*:
carinska vrijednost u vrijeme uvoza upotrebljenih materijala ili ako ona nije
poznata i ne može se utvrditi, prvu cijenu za koju se može utvrditi da je
plaćena za te materijale u zemlji u kojoj je obavljena preradba,

b) *“cijena franco
tvornica”*: cijena plaćena za proizvod proiz­vo­đaču u zemlji u kojoj je
obavljena zadnja obradba ili preradba pod uvjetom da ta cijena uključuje
vrijednost svih uporabljenih materijala, uz odbitak unutarnjih poreza koji se
vraćaju ili se mogu vratiti nakon izvoza dobivenog proizvoda.

Članak 16.

Rezervni dijelovi i alati
koji se nabavljaju zajedno s opremom, strojem, aparatom ili vozilom i čine
njegovu uobičajenu opremu imaju jednako podrijetlo kao ta oprema, stroj, aparat
ili vozilo.

Neophodni rezervni dijelovi
opreme, strojeva, aparata ili vozila koji su pušteni u slobodni promet ili
prethodno izvezeni imaju isto podrijetlo kao oprema, stroj, aparat ili vozilo
samo ako su ispunjeni uvjeti iz članka 17. ove Uredbe.

Na zahtjev uvoznika proizvodu
u rastavljenom ili nesastavljenom obliku, koji se uvozi u više od jedne
pošiljke, jer iz transportnih ili proizvodnih razloga to nije moguće obaviti u
jednoj pošiljci, omogućit će se, glede pravila o podrijetlu, status
jedinstvenih proizvoda.

Ambalaža u koju je pakiran
određeni proizvod smatra se istog podrijetla kao i proizvod koji se nalazi u
toj ambalaži, uz uvjet da se ona pri carinjenju raspoređuje u isti tarifni
stavak Carinske tarife kao i taj proizvod.

Članak 17.

Odredbe članka 16. ove Uredbe
mogu se uvažiti jedino:

a) ako je to nužno radi uvoza
u odredišnu zemlju, ili

b) ako ugradnja neophodnog
rezervnog dijela u opremu, stroj, aparat ili vozilo u proizvodnom procesu ne bi
spriječila da ta oprema, stroj, aparat ili vozilo stekne hrvatsko podrijetlo
ili podrijetlo zemlje gdje se obavlja proizvodnja.

Opremom, strojevima,
aparatima ili vozilima iz članka 16. ove Uredbe smatra se roba koja se
raspoređuje u Odsjek XVI, XVII. i XVIII. Carinske tarife.

Neophodnim rezervnim
dijelovima iz stavka 1. ovog članka smatraju se dijelovi:

a) bez kojih pravilni rad
robe iz stavka 2. ovog članka, koja je bila prethodno puštena u slobodni promet
ili prethodno uvezena, ne bi bio moguć,

b) koji su karakteristični za
robu iz stavka 2. ovog članka, te

c) koji su namijenjeni za
uobičajeno održavanje robe iz prethodnog stavka i za nadomještanje jednakih
rezervnih dijelova koji su uništeni ili neupotrebljivi.

Članak 18.

Osoba koja zahtijeva izdavanje potvrde o podrijetlu robe za rezervne
dijelove sukladno članku 16. ove Uredbe, svojem zahtjevu prilaže:

a) izjavu da su rezervni dijelovi, na koje se potvrda odnosi,
namijenjeni za  uobičajeno održavanje
opreme, stroja, aparata ili vozila,

b) podrobne podatke o opremi, stroju, aparatu ili vozilu kojemu je
rezervni dio namijenjen, te

c) podatke o potvrdi o podrijetlu robe koja je bila izdana za opremu,
stroj, aparat ili vozilo za čije su održavanje namijenjeni rezervni dijelovi za
koje se zahtijeva nova potvrda o podrijetlu robe.

Podaci iz stavka 1. ovoga članka moraju biti sadržani također u potvrdi
o podrijetlu robe za uvezene neophodne rezervne dijelove.

Radi provjere uvjeta iz članaka 16. i 17. ove Uredbe može se također
zahtijevati da podnositelj zahtjeva podnese dodatne dokaze za svoje navode, kao
na primjer račune ili kopije računa koji se odnose na opremu, stroj, aparat ili
vozilo, ugovore ili druge isprave koje ukazuju na to da je nabava određenog
rezervnog dijela obavljena u skopu uobičajenog održavanja.

**Odjeljak 2.** Provedbeni
propisi glede potvrda o podrijetlu robe

Članak 19.

Podrijetlo robe pri uvozu dokazuje se podnošenjem odgo­va­rajuće potvrde
o podrijetlu robe.

Potvrda o nepovlaštenom podrijetlu robe mora:

a) biti izdana odnosno ovjerena od strane tijela kojega je zemlja
izdavateljica za to ovlastila,

b) sadržati sve podatke potrebne za prepoznavanje robe na koju se
odnosi, a naročito:

1. broj paketa, njihovu vrstu i oznake ili brojeve koji su na paketima,

2. vrstu robe,

3. bruto i neto težinu robe, a ako to nije moguće podatke o broju ili
volumenu robe, naročito kada je to s obzirom na vrstu robe primjereno,

4. ime ili tvrtku i sjedište dobavljača robe, te

c) nedvosmisleno dokazivati da je roba na koju se odnosi po podrijetlu
iz određene zemlje.

Carinarnica će prihvatiti potvrdu iz stavka 2. ovog članka koja je
izdana u drugoj zemlji, samo ako su ispunjeni svi uvjeti iz tog stavka.

Podnositelj zahtjeva odgovoran je za točnost i istinitost podataka u
zahtjevu za izdavanje potvrde o podrijetlu robe, te mora na zahtjev nadležnog
tijela pribaviti dodatne podatke i isprave kojima dokazuje svoje navode u
zahtjevu.

Ministar nadležan za trgovinu s inozemstvom propisuje vrste roba pri
čijem uvozu treba podnijeti potvrdu o podrijetlu robe sukladno ovom članku.

Članak 20.

Potvrdu o hrvatskom podrijetlu robe izdaje Hrvatska gospodarska komora.

Potvrda o hrvatskom podrijetlu robe izdaje se na osnovu pisanog
zahtjeva. Ogledni primjerak zahtjeva za izdavanje potvrde i potvrde o hrvatskom
podrijetlu robe otisnuti su u Prilogu 1 ove Uredbe i njezinim su sastavnim
dijelom. Potvrda o hrvatskom podrijetlu robe ispisuje se na hrvatskom i
engleskom ili francuskom jeziku.

Podnositelj zahtjeva
odgovoran je za točnost i istinitost podataka u zahtjevu, te mora na zahtjev
Hrvatske gospodarske komore pribaviti dodatne podatke i isprave kojima dokazuje
svoje navode u zahtjevu.

Članak 21.

Hrvatska gospodarska komora
izdaje potvrdu o hrvatskom podrijetlu robe samo ako roba ispunjava uvjete za
dobivanje hrvatskog podrijetla propisane člancima 24. i 25. Carinskog zakona i
člankom 13. ove Uredbe.

Članak 22.

Potvrda o podrijetlu robe
izdaje se u jednom primjerku. Na zahtjev podnositelja zahtjeva i ako je to
potrebno radi trgovine robom, može se izdati više primjeraka iste potvrde o
podrijetlu robe. Na svakom primjerku mora biti oznaka da se radi o kopiji.

Članak 23.

Zahtjev i potvrda o
podrijetlu robe iz članka 22. ove Uredbe moraju biti popunjeni pisaćim strojem
(računalom) ili u rukopisu velikim tiskanim slovima.

Potvrda o podrijetlu robe
mora sadržavati redni broj po kojem ju je moguće prepoznati. Potvrda i zahtjev
moraju sadržavati isti redni broj. Hrvatska gospodarska komora može brojčano
označiti potvrde o podrijetlu robe prema redoslijedu njihova izdavanja.

Članak 24.

Potvrda o podrijetlu robe se
može izdati naknadno, nakon obavljenog izvoza proizvoda na koje se odnosi, ako
pri izvozu nije bila izdana radi nenamjernog propusta ili posebnih okolnosti.

U zahtjevu za naknadno
izdavanje potvrde o podrijetlu robe izvoznik mora navesti mjesto i datum izvoza
proizvoda na koje se potvrda o podrijetlu robe odnosi, te navesti razloge za
svoj zahtjev.

Hrvatska gospodarska komora
može izdati potvrdu o podrijetlu robe naknadno samo po obavljenoj provjeri da
se podaci u izvoznikovom zahtjevu slažu sa podacima u odgovarajućem spisu.

Potvrda o podrijetlu robe
koja je izdana naknadno mora u rubrici primjedbe sadržavati sljedeću napomenu
na hrvatskom i engleskom ili francuskom jeziku:

“IZDANO NAKNADNO”

“ISSUED RETROSPECTIVETLY”

“DELIVRE A POSTERIORI”.

Članak 25.

U slučaju krađe, gubitka ili uništenja potvrde o podrijetlu robe
izvoznik može zatražiti od Hrvatske gospodarske komore izdavanje duplikata na
osnovi izvoznih isprava koje posjeduje. Rubrika primjedbe duplikata potvrde o
podrijetlu robe mora sadržavati sljedeću napomenu na hrvatskom i engleskom ili
francuskom jeziku:

“DUPLIKAT”

“DUPLICATE”

“DUPLICATA”.

 Duplikat, na kojem mora biti
datum izdavanja prvotne potvrde o podrijetlu robe, važi od tog datuma.

Članak 26.

Ako je roba za koju je izdana potvrda o nepovlaštenom podrijetlu robe
pod carinskim nadzorom, a radi slanja svih ili nekih proizvoda unutar ili izvan
carinskog područja je to potrebno, moguće je na zahtjev korisnika zamijeniti prvotni
dokaz o podrijetlu s jednom ili više potvrda o podrijetlu robe.

Članak 27.

Ako se pri izvozu i uvozu robe od izvoznika ili uvoznika zahtijevaju
druge potvrde, kao što su:

- potvrda o krajnjem korisniku,

- potvrda o izravnoj pošiljci,

- potvrda o višoj sili,

- potvrda o podrijetlu robe iz treće zemlje,

te potvrde izdaje, odnosno ovjerava Hrvatska
gospodarska komora. Iznimno, potvrde o izravnoj pošiljci izdaje ulazna odnosno
izlazna carinarnica.

Izravnom pošiljkom sukladno ovoj Uredbi smatra se provoz robe preko
carinskog područja Republike Hrvatske s pretovarom i privremenim uskladištenjem
odnosno bez pretovara ili privremenog uskladištenja, ako roba ostaje pod
carinskim nadzorom i ako se ne stavlja u promet.

S robom iz stavka 2. ovog
članka ne mogu se obavljati druge radnje osim istovara i utovara, sortiranja i
slične radnje koje su nužne da bi se roba sačuvala od kvara ili oštećenja.

Nadležna carinarnica izdaje
potvrdu o izravnoj pošiljci temeljem pisanog zahtjeva stranog uvoznika i uz
predočenje prijevozne dokumentacije i podataka o pošiljatelju i primatelju
robe, na obrascu koji propisuje Carinska uprava.

Potvrde iz stavka 1. ovog
članka izdaju se temeljem pisanog zahtjeva uvoznika odnosno izvoznika, koji su
dužni uz zahtjev priložiti sljedeće podatke:

a) za potvrdu o krajnjem
korisniku robe: izjavu da će se roba koristiti za točno određenu svrhu na
teritoriju Republike Hrvatske i da neće biti reeksportirana, te podatke o
uvozniku, krajnjem korisniku robe, dobavljaču robe i robi koja se uvozi,

b) za potvrdu o višoj sili:
pisanu potvrdu o “višoj sili”, koju izdaje nadležno tijelo lokalne samouprave
na čijem području se dogodio slučaj više sile,

c) za potvrdu o podrijetlu robe iz treće zemlje: izvornu potvrdu o
podrijetlu robe, koju je izdalo nadležno tijelo u zemlji podrijetla robe ili
zemlji uvoza.

Hrvatska gospodarska komora izdaje i druge potvrde koje prate robu pri
uvozu i izvozu, i ovjerava isprave u svezi sa svim oblicima vanjskotrgovačkog
poslovanja, kao i drugim poslovnim odnosima sa inozemstvom.

Hrvatska gospodarska komora će po potrebi donijeti potanje upute o
načinu izdavanja potvrde o podrijetlu robe i drugih potvrda iz stavaka 1. i 6.
ovog članka te sadržaju potvrda koje prate robu pri izvozu i uvozu, ako to nije
propisano zakonom, ovom Uredbom ili međunarodnim ugovorom.

**Poglavlje 2.** Povlašteno podrijetlo robe

Članak 28.

Kada je utvrđivanje podrijetla robe potrebno radi stjecanja povlaštenog
carinskog postupanja sa robom, to podrijetlo se utvrđuje sukladno posebnom
propisu ili međunarodnom sporazumu koji propisuje takvo postupanje.

Ako propisi iz stavka 1. ovog članka ne sadrže odredbe o utvrđivanju i
dokazivanju povlaštenog podrijetla robe, odgova­raju­će se primjenjuju opća
pravila iz članaka 24. do 26. Carinskog zakona i dodatna pravila koja za
nepovlašteno podrijetlo pro­pi­suje ova Uredba.

Članak 29.

Povlašteno podrijetlo robe dokazuje se podnošenjem dokaza o podrijetlu
robe, čija je upotreba propisana posebnim propisom ili međunarodnim sporazumom
koji propisuje povlašteno carinsko postupanje.

Ako je međunarodnim sporazumom propisano da je moguće pojedinim osobama
dopustiti neka pojednostavnjenja u svezi sa dokazivanjem podrijetla robe,
Carinska uprava - Središnji ured na osnovi pisanog zahtjeva izdaje odobrenje za
izvođenje tih pojednostavnjenja.

 Pri izdavanju odobrenja iz
stavka 2. ovog članka Carinska uprava - Središnji ured uzima u obzir:

a) jamstva podnositelja zahtjeva u svezi s pravilnim izvođenjem
pojednostavnjenja,

b) pouzdanost podnositelja zahtjeva u izvođenju carinskih postupaka.

Članak 30.

Obrazac FORM A - kojim se dokazuje hrvatsko podrijetlo robe radi
stjecanja povlaštenog postupanja s robom na osnovu općih povlaštenih shema
(GSP), izdaje Hrvatska gospodarska komora, ako su ispunjeni propisani uvjeti.

Druge dokaze o hrvatskom podrijetlu robe koji se koriste radi stjecanja
povlaštenog carinskog postupanja (npr. potvrda o prometu robe), izdaju
carinarnice, osim ako međunarodnim sporazumom koji propisuje povlašteno
carinsko postupanje nije propisana nadležnost drugog tijela.

Članak 31.

Dobavljač robe u unutarnjem prometu (u daljnjem tekstu: dobavljač) mora
na zahtjev kupca izdati dokaz o podrijetlu robe - izjavu dobavljača, ako će se
za robu, koja se izvozi zahtijevati izdavanje potvrde o povlaštenom podrijetlu
robe, bez obzira na to da li će roba biti izvezena u nepromijenjenom stanju ili
će biti prerađena, dorađena ili ugrađena u drugu robu.

Izjava dobavljača može se izdati za svaki posao posebno (kratkoročna
izjava) ili za razdoblje koje ne smije biti duže od 12 mjeseci (dugoročna
izjava).

Izjava dobavljača iz stavka 1. odnosno 2. ovog članka izdaje se sukladno
oglednom primjerku obrasca koji propiše ministar financija.

Članak 32.

Hrvatska gospodarska komora i druga nadležna tijela moraju zahtjeve za
izdavanje potvrda o podrijetlu odnosno o povlašte­nom podrijetlu robe, kao i
druge isprave čuvati najmanje tri godi­ne od dana izdavanja potvrde.

**GLAVA III.** CARINSKA VRIJEDNOST

**Poglavlje 1.** Određivanje carinske vrijednosti

Članak 33.

Carinska vrijednost je
transakcijska vrijednost sukladno članku 31. Carinskog zakona. To je, pri
prodaji robe za izvoz radi uvoza u carinsko područje Republike Hrvatske,
ugovorena, stvarno plaćena ili plativa cijena koja ispunjava uvjete iz članka
31. stavka 1. Carinskog zakona i koja je usklađena sukladno članku 38.
Carinskog zakona.

Stvarno plaćena ili plativa
cijena podrazumijeva sva plaćanja kupca ili nekoga drugoga, koje je za tu
uvezenu robu morao ili će morati platiti prodavaču ili u njegovu korist.
Plaćanje se može obaviti posredno ili neposredno, u gotovini ili drugačijim
obli­kom plaćanja.

Ako carinsku vrijednost nije
moguće odrediti sukladno članku 31. Carinskog zakona, carinska vrijednost
određuje se sukladno člancima 32. do 37. Carinskog zakona.

U svrhu određivanja carinske
vrijednosti sukladno članku 31. Carinskog zakona za robu za koju ugovorena
cijena u trenutku procjene još nije bila plaćena, prihvaća se ona cijena koja
bi bila plaćena za ispunjenje obveza.

Članak 34.

Kad se za puštanje u slobodni
promet deklarira dio veće pošiljke istovjetne robe kupljene u okviru iste
transakcije, sukladno članku 31. Carinskog zakona stvarno plaćenu ili plativu
cijenu predstavlja onaj dio ukupne cijene koji odgovara omjeru količine
deklarirane robe i ukupne količine kupljene robe.

Razmjernu raspodjelu stvarno
plaćene ili plative cijene prije puštanja u slobodni promet treba napraviti
također ako se roba koja je predmet procjene djelomično izgubi ili ošteti.

Članak 35.

Kad stvarno plaćena ili
plativa cijena robe koja se pro­cje­njuje sadrži iznos nacionalnih davanja
države podrijetla ili države izvoznice, taj se iznos ne uračunava u carinsku
vrijednost robe ako se carinarnici dokaže da je roba bila ili će biti
oslobođena tih davanja u korist kupca.

Članak 36.

Za svrhu članka 31. Carinskog
zakona činjenica da je roba koja je predmet prodaje deklarirana za puštanje u
slobodni promet smatrat će se odgovarajućim pokazateljem da se radi o prodaji
za izvoz u carinsko područje Republike Hrvatske. U slučaju uzastopnih
preprodaja koje su prethodile utvrđivanju carinske vrijednosti, tim
pokazateljem smatrat će se posljednja prodaja koja je prethodila unosu robe u
carinsko područje Republike Hrvatske ili posljednja prodaja koja se desila u
Republici Hrvatskoj prije puštanja robe u slobodni promet.

U primjeni stavka 1. ovog članka
odgovarajuće se primjenjuje članak 55. i članci 57. i 58. ove Uredbe.

Ako se roba koristi u drugoj
zemlji od trenutka prodaje do trenutka puštanja robe u slobodni promet carinska
vrijednost ne mora biti transakcijska vrijednost.

Kupac ne treba ispunjavati
nikakve druge uvjete, osim da je stranka u kupoprodajnom ugovoru.

Članak 37.

Pri provjeri da li postoje ograničenja iz članka 31. stavka 1. točke a)
Carinskog zakona, treba uzeti u obzir konkretan kupoprodajni posao.

Članak 38.

Ako carinarnica pri određivanju carinske vrijednosti sukladno članku 31.
stavku 1. točki b) Carinskog zakona utvrdi da je kupoprodajni posao ili cijena
uvezene robe ovisna o uvjetima ili obvezama kojih je vrijednost u pogledu
uvezene robe moguće odrediti, ta se vrijednost smatra posrednim plaćanjem kupca
prodavaču i time kao dio stvarno plaćene ili plative cijene.

Stavak 1. ovog članka se ne primjenjuje ako se uvjeti ili obveze odnose
na radnje navedene u članku 31. stavku 7. Carinskog zakona.

Kao uvjeti i obveze iz kupoprodajnog posla zbog kojih se transakcijska
vrijednost ne može prihvatiti kao carinska vrijednost smatraju se slučajevi
kad:

a) prodavač odredi cijenu za uvezenu robu pod uvjetom da kupac kupi  određene količine druge robe,

b) je cijena za uvezenu robu ovisna o cijeni po kojoj kupac prodaje
drugu robu  prodavaču uvezene robe,

c) se cijena za uvezenu robu određuje na osnovi oblika plaćanja koji
nije u  svezi s uvezenom robom.

Članak 39.

Radnje iz članka 38. stavka 2. ove Uredbe su sve radnje koje se odnose
na reklamu i pospješivanje prodaje robe, te sve radnje u svezi s jamstvima i
garancijama za tu robu.

Članak 40.

Ugovorenu, stvarno plaćenu ili plativu cijenu robe kojoj se određuje
carinska vrijednost moguće je prihvatiti i u slučajevima iz članka 31. stavka
1. točke c) Carinskog zakona, ako je cijenu moguće uskladiti prema članku 38.
stavku 1. točki d) Carinskog zakona.

Članak 41.

 Nadziranjem druge osobe u smislu članka 30. stavka 4. točke e)
Carinskog zakona smatrat će se takav odnos među osobama kad jedna osoba ima
toliki upliv na poslovanje druge osobe da potonja ne može samostalno oblikovati
cijenu i sastavljati kalkulaciju.

Ugovori o licencijama se sami
po sebi ne smatraju među­sobnom povezanošću.

Članak 42.

Za određivanje carinske
vrijednosti sukladno člancima 32. i 33. Carinskog zakona koristi se
transakcijska vrijednost istovjetne ili slične robe iz kupoprodajnog posla na
istoj komercijalnoj razini i u približno jednakoj količini robe kao što je
količina robe koja se procjenjuje. Ako takvog kupoprodajnog posla nema uzima se
transakcijska vrijednost za istovjetnu ili sličnu robu koja je bila prodana na
drugoj komercijalnoj razini i/ili za drugačije količine, poštujući sljedeći
redoslijed:

a) jednaka komercijalna razina, ali drugačija količina,

b) drugačija komercijalna razina ali približno jednaka količina, te

c) različita komercijalna razina i različite količine.

Takvu transakcijsku vrijednost treba ispraviti za razlike nastale zbog
različitih komercijalnih razina kupoprodaje i/ili količina, kad podnesene isprave
to omogućavaju, bez obzira na to da li utječu na povećanje ili umanjenje
vrijednosti.

Ako su u transakcijsku vrijednost uključeni troškovi sukladno članku 38.
stavku 1. točke a) podtočkama 4., 5. i 6. Carinskog zakona pri prilagodbi se
moraju uzeti u obzir bitne razlike u tim troškovima za uvezenu robu i
odgovarajuću istovjetnu ili sličnu robu koji proizlaze iz razlike u udaljenosti
i vrsti prijevoza.

Ako se u skladu s ovim člankom utvrdi više transakcijskih vrijednosti
istovjetne ili slične robe, za utvrđivanje carinske vrijednosti uvezene robe
upotrijebit će se najniža između tih vrijednosti.

U primjeni ovog članka uzet će se u obzir transakcijska vrijednost robe
koju je proizvela treća osoba, samo u onim slučajevima kad carinarnica ne
raspolaže transakcijskim vrijednostima za istovjetnu ili sličnu robu koju je
proizvela ista osoba kao robu koja se procjenjuje.

Transakcijska vrijednost uvezene istovjetne ili slične robe je carinska
vrijednost koja je bila sukladno članku 31. Carinskog zakona već prije prihvaćena
i koja je usklađena sukladno članku 38. stavku 1. točki a) podtočkama 4., 5. i
6. Carinskoga zakona kao i sa člankom 32. stavkom 3. Carinskog zakona.

Članak 43.

Za određivanje jedinične vrijednosti u skladu s člankom 35. stavkom 2.
Carinskog zakona ne smiju se koristiti slučajevi prodaje u Republici Hrvatskoj
osobama koje neposredno ili posredno, besplatno ili po sniženim cijenama
dobavljaju robu ili obavljaju usluge iz članka 38. stavka 1. točke b) podtočke
4. Carinskog zakona u svezi sa proizvodnjom ili prodajom uvezene robe.

Trenutak prve prodaje poslije uvoza u smislu članka 35. stavka 2.
Carinskog zakona smatra se dan obavljene prodaje uvezene robe ili uvezene
istovjetne ili slične robe u dovoljno velikoj količini za određivanje jedinične
cijene.

Članak 44.

Carinska vrijednost u skladu s člankom 36. Carinskog zakona (izračunata
vrijednost) u pravilu se određuje na osnovi podataka koji su na raspolaganju
osobama sa sjedištem ili prebi­va­lištem u Republici Hrvatskoj.

Podatke o elementima za izračun vrijednosti koje navede sam proizvođač
robe ili ih dostavi deklarant radi određivanja carinske vrijednosti, Carinska
uprava Republike Hrvatske može uz suglasnost proizvođača provjeriti u
inozemstvu ako pravodobno obavijesti nadležno tijelo te države i ako ono ne
osporava postupak provjere.

Ako se, osim podataka koje je naveo proizvođač ili ih je u njegovo ime
dostavio deklarant, za određivanje carinske vrijednosti upotrijebe i drugi
podaci, carinarnica poštujući članak 16. Carinskog zakona obaviještava deklaranta
na njegov zahtjev o upotrijebljenim podacima, njihovom izvoru i o izračunu na
njihovoj osnovi.

Kao vrijednost materijala i troškova sukladno članku 36. stavku 1. točki
a) Carinskog zakona uračunavaju se također troškovi iz članka 38. stavka 1. točke
a) podtočke 2. i 3. Carinskog zakona.

Kao vrijednost troškova i izdataka iz članka 36. stavka 1. točke 2.
podtočke c) Carinskog zakona smatraju se troškovi i izdaci za robu i radnje iz
članka 38. stavka 1. točke b) podtočaka 1., 2., 3. i 4. Carinskog zakona, koje
je kupac dovršio ili obavio neposredno ili posredno u svezi s proizvodnjom
uvezene robe.

Vrijednost radnji iz članka
38. stavka 1. točke b) podtočke 4. Carinskog zakona koje su bile obavljene u
carinskome području Republike Hrvatske uključuju se samo ako se zaračunaju
proizvođaču.

Sukladno članku 36. stavku 1.
točki b) Carinskog zakona kao vrijednost troškova računaju se neposredni ili
posredni troškovi za proizvodnju ili prodaju robe za izvoz koji nisu ubrojeni u
članku 36. stavku 1. točki a) Carinskog zakona.

Članak 45.

Metode koje se koriste
sukladno članku 37. Carinskog zakona moraju u najvećoj mogućoj mjeri odgovarati
metodama iz članaka 31., 32., 33., 35. i 36. Carinskoga zakona. Spomenute
metode mogu se upotrijebiti prilagođene na način koji odgovara zahtjevima
članka 37. stavka 1. Carinskog zakona.

Članak 46.

Ako je ambalaža iz članka 38.
stavka 1. točke a) podtočke 2. Carinskog zakona namijenjena ponovnoj uporabi
pri slijedećim uvozima, na zahtjev se deklaranta u carinsku vrijednost ubrajaju
srazmjerno raspodjeljeni troškovi.

Članak 47.

Kao mjesto unosa robe u
carinsko područje smatra se:

a) carinski granični prijelaz
- u cestovnom i željezničkom prometu,

b) luka istovara - u
pomorskom prometu,

c) prva odredišna zračna luka
- pri prijevozu robe u zračnom prometu, te

d) mjesto gdje roba prijeđe
kopnenu granicu carinskog područja - za robu koja  se prevozi na drugi način.

Članak 48.

Ako je isporuka dogovorena na
paritetu “franco odredište u carinskom području” i ako visinu prijevoznih
troškova od mjesta unosa u carinsko područje do mjesta isporuke nije moguće
utvrditi iz ugovora i drugih priloženih isprava, u carinsku se vrijednost
uračunavaju cjelokupni prijevozni troškovi.

Ako je roba isporučena po
jediničnoj cijeni na paritetu “franco odredište u carinskom području” koja
odgovara vrijednosti na mjestu unosa, troškovi koji se odnose na prijevoz
unutar carinskog područja se ne odbijaju od te vrijednosti. Odbitak se uzima u
obzir u slučaju ako se carinarnici dokaže da je vrijednost “franco mjesto unosa
u carinsko područje” niža od jedinične vrijednosti robe na paritetu “Franco
odredište u carinskom području”.

Ako je prijevoz besplatan ili
obavljen s vlastitim vozilom kupca, u carinsku se vrijednost ubrajaju troškovi
do mjesta unosa na carinsko područje određeni na osnovi uobičajene tarife za
jednaki način prijevoza. Deklarant mora priložiti dokaze o tako obračunatim
troškovima.

Ako se u jednoj pošiljci
nalazi više vrsta robe cjelokupni iznos troškova prijevoza, osiguranja i
dopreme robe mora se obračunati razmjerno vrijednosti pojedine vrste robe.

Troškovi osiguranja za
uvezenu robu u cijelosti se uraču­na­vaju u carinsku vrijednost.

Poštanske pristojbe za robu
koja se prevozi u poštanskom prometu, u cijelosti se, do mjesta odredišta,
uračunavaju u carinsku vrijednost. Izuzete su moguće dodatne poštanske
pristojbe koje se obračunavaju u carinskom području.

Pristojbe iz stavka 6. ovog članka ne uračunavaju se u carinsku
vrijednost robe koje uvoz nije komercijalne naravi.

Stavak 5. i stavak 6. ovog članka ne primjenjuju se na hitne poštanske
službe.

Članak 49.

Robu može prema članku 38. stavku 1. točki b) podtočkama 1., 2. i 3.
Carinskog zakona kupac dopremiti prodavaču posredno ili neposredno. Ta roba,
osim one navedene u članku 38. stavku 1. točki b) podtočki 3. Carinskog zakona,
mora zatim biti upotrijebljena pri izradi uvezene robe i u njoj sadržana ili
utrošena.

Roba iz članka 38 . stavka 1. točke b) podtočke 1. Carinskog zakona koju
je dostavio kupac može biti nabavljena u bilo kojoj državi u inozemstvu,
uključujući državu prodavača.

Za robu iz članka 38. stavka 1. točke b) podtočke 1. Carinskog zakona
smatra se roba iz članka 38. stavka 1. točke b) podtočke 1. Carinskog zakona,
ako nije bila kupljena u inozemstvu kao i potrošni materijal.

Članak 50.

Dio vrijednosti alata, kalupa, matrica i sličnih proizvoda
upotrijebljenih pri proizvodnji uvezene robe koja se sukladno članku 38. stavku
1. točki b) podtočki 2. Carinskog zakona uračunava u carinsku vrijednost
uvezene robe, je iznos amortizirane vrijednosti tih proizvoda upotrijebljenih
pri proizvodnji uvezene robe.

Članak 51.

Kao tantijeme, troškovi i licencije iz članka 38. točke c) stavka 1.
Carinskog zakona (u nastavku licencije) smatraju se prije svega plaćanja za
upotrebu prava u svezi s:

a) proizvodnjom uvezene robe (patenti, uzorci, modeli i tehnološki
know-how),

b) ponovnom prodajom uvezene robe u izvoz (robne uslužne marke i
zaštićeni modeli), te

c) upotrebom i daljnjom prodajom uvezene robe (autorska prava i    tehnološki postupci koji su nedjeljivo
uključeni u uvezenu robu).

Ako se carinska vrijednost uvezene robe određuje u skladu sa člankom 31.
Carinskog zakona stvarno plaćenoj cijeni ili plativoj cijeni za uvezenu robu
pribrajaju se licencije, ako to plaćanje:

a) se odnosi na robu koja je
predmet procjene,

b) predstavlja uvjet prodaje
za uvezenu robu.

Ako je uvezena roba samo dio
ili dodatna oprema robi koja se proizvodi u carinskom području, trošak
licencije može se pribrojiti stvarno plaćenoj ili plativoj cijeni za uvezenu
robu samo ako se licencija odnosi na tu uvezenu robu.

Ako se roba uvozi u
rastavljenom stanju ili se prije sljedeće prodaje samo nebitno preradi, npr.
raspakira ili prepakira, to ne znači da se licencija ne odnosi na uvezenu robu.

Ako se licencije djelomično odnose na uvezenu robu, a djelomično na
druge radnje ili dodatnu opremu koja se robi dodaje nakon uvoza, ili na radnje
poslije uvoza, licencije se razdjeljuju na osnovi objektivnih i odredivih
činjenica.

Licencija za pravo uporabe robne marke dodaje se stvarno plaćenoj ili
plativoj cijeni samo onda kad:

a) se licencija odnosi na robu koja je nakon uvoza bila prodana u
nepromijenjenom stanju ili je nebitno prerađena ili obrađena,

b) se ta roba prodaje s robnom markom označenom prije ili nakon uvoza
i  za koju se plaća licencija, ili

c) kupac nema mogućnost nabave te robe kod drugih s prodavačem
nepovezanih dobavljača.

Ako kupac licenciju plaća trećoj osobi, uvjeti iz stavka 2. ovog članka
ispunjeni su onda kad prodavač ili s njim povezana osoba zahtijeva od kupca
plaćanje toj trećoj osobi.

Ako je način obračuna licencije ovisan o cijeni uvezene robe smatra se,
sve dok nije dokazano suprotno, da se plaćanje licencije odnosi na robu koja se
procjenjuje.

Ako se iznos licencije obračunava neovisno od cijene uvezene robe, plaćanje
licencije može se odnositi na robu koja se procjenjuje.

Za primjenu članka 38. stavka
1. točke c) nije važno u kojoj državi primatelj naknade za licenciju ima
sjedište.

Članak 52.

Pri određivanju carinske
vrijednosti se druge stavke (troškovi) osim onih iz članka 38. stavka 1.
Carinskog zakona ne mogu pribrajati stvarno plaćenoj ili plativoj cijeni.

Svaka stavka koju se po
odredbama stavka 1. ovog članka doda stvarno plaćenoj ili plativoj cijeni mora
se temeljiti isključivo na objektivnim i mjerljivim radnjama.

Umnožavanjem
(reproduciranjem) sukladno članku 39. stav­ku 1. točki d) Carinskog zakona
smatra se prije svega grafičko i trodimenzionalno umnožavanje, izgradnja ili
izvedba arhitektonskog ili drugog objekta ili naprave, fotografiranje, tonsko i
vi­zual­no snimanje i prikazivanje te pohranjivanje u elektroničkom ob­liku.

Članak 53.

Bez obzira na članak 44.
stavak 2. i 3. ove Uredbe carinarnica može na zahtjev deklaranta odobriti da se
iznosi utvrđenih troškova koji se pribrajaju plaćenoj ili cijeni koju treba
platiti, iako nisu bili količinski određeni u trenutku nastanka duga (članak
44. stavak 2. ove Uredbe) ili iznosi utvrđenih troškova koji se ne uračunavaju
u carinsku vrijednost u onim slučajevima kad u trenutku nastanka carinskog duga
nisu bili prikazani odvojeno (članak 44. stavak 3. ove Uredbe) određuju na
osnovi posebnih mjerila.

U slučaju iz stavka 1. ovog članka deklarirana carinska vrijednost se ne
smatra kao privremena vrijednost sukladno članku 133. ove Uredbe.

Odobrenje iz stavka 1. ovog
članka moguće je izdati:

a) ako bi provedba postupka
sukladno članku 133. ove Ured­be predstavljala
nesrazmjerno velike troškove s obzirom na okolnosti slučaja,

b) ako bi uporaba nadomjesnih
metoda procjene u skladu s člancima od 32. do 37. Carinskog zakona u pogledu
okolnosti bila neodgovarajuća,

c) u slučaju postojanja osnovanih razloga da dugovana uvozna davanja u
nekom razdoblju neće radi odobrenja iz stavka 1. ovog članka biti niža
nego  bi bila da odobrenje nije bilo
izdano, te

d) ako izdavanje odobrenja ne utječe na konkurentnost gospodarskih
subjekata.

Članak 54.

Financijski troškovi usklađuju se sukladno članku 39. Carinskog zakona
također i pri uporabi nadomjesnih metoda procjene iz članaka 32. do 37.
Carinskog zakona.

Članak 55.

U slučaju sumnje da deklarirana vrijednost ne predstavlja stvarno
plaćenu cijenu ili cijenu koju treba platiti, carinarnica može zahtijevati
dodatna pojašnjenja uključujući prilaganje dodatnih isprava ili podataka.

Ako deklarant nije pružio dodatna pojašnjenja, dodatne podatke ili
isprave ili su oni nedostatni, carinarnica mora prije donošenja konačne odluke
obavijestiti deklaranta, ako deklarant to zahtijeva carinarnica ga obavještava
pisano, o razlozima za sumnju o istinitosti ili točnosti vrijednosti, te mu
odrediti odgovarajući rok za podnošenje objašnjenja.

O konačnoj odluci, te o razlozima za njezino donošenje carinarnica mora
pisano obavijestiti deklaranta.

**Poglavlje 2.** Posebna pravila za određivanje vrijednosti za
programsku opremu

Članak 56.

Bez obzira na odredbe članaka 31. do 47. Carinskog zakona pri
određivanju carinske vrijednosti za uvoz nosača podataka koji sadrže podatke
ili programske upute namijenjene za uporabu opreme za obradbu podataka
uračunava se samo vrijednost nositelja podataka ako je vrijednost podataka ili
programskih uputa prikazana odvojeno od vrijednosti podataka.

**Poglavlje 3.** Prijava podataka o carinskoj vrijednosti i isprave
koje treba priložiti

Članak 57.

Ako se carinska vrijednost određuje sukladno člancima 31. do 47.
Carinskog zakona zajedno sa carinskom deklaracijom potrebno je ispravno
prijaviti sve podatke koji se odnose na carinsku vrijednost uvezene robe
(deklaracija o carinskoj vrijednosti robe).

Deklaracija o carinskoj
vrijednosti robe (DCV) podnosi se na obrascu koji je otisnut u Prilogu 2. ove
Uredbe, a po potrebi se dopunjava jednim ili više dodatnih obrazaca (DCV BIS)
otisnutim u Prilogu 3. ove Uredbe i njezinim su satavnim dijelom.

Obrasci iz stavka 2. ovoga
članka popunjavaju se sukladno propisu koji donosi ministar financija.

Članak 58.

Pri uporabi računalnog
sustava za automatsku obradu podataka ili ako se za neku robu odobri
pojednostavnjenje u pogledu carinskih deklaracija, Carinska uprava - Središnji
ured može odobriti odstupanja od načina prikazivanja podataka potrebnih za
određivanje carinske vrijednosti.

**GLAVA IV.** UNOS ROBE U
CARINSKO PODRUČJE

**Poglavlje 1.** Podnošenje robe
carinarnici

Članak 59.

U skladu s člankom 50. stavkom 1. Carinskog zakona roba se podnosi u
uredovno vrijeme i na radnom prostoru carinarnice ili na drugom mjestu koje
odobri carinarnica.

Radni prostor carinarnice za određene vrste prijevoza određen je ovom
Uredbom ili ga određuje carinarnica i to objav­ljuje na oglasnoj ploči.

Uredovno vrijeme carinarnice propisuje ravnatelj Carinske uprave
Republike Hrvatske i objavljuje se na oglasnoj ploči carinarnice.

Iznimno, uz odobrenje carinarnice, roba se može podnijeti carinarnici
izvan uredovnog vremena i izvan radnog prostora. Moguće troškove vezane za
takvo podnošenje snosi deklarant, a visinu troškova propisuje ravnatelj
Carinske uprave.

Članak 60.

Pregled robe koji osoba zahtijeva sukladno članku 54. Carinskog zakona
odobrava se na osnovi usmenog zahtjeva, osim ako carinarnica smatra da je prema
okolnostima slučaja potrebno podnijeti pisani zahtjev. Za uzimanje uzoraka
potrebno je podnijeti pisani zahtjev.

Pisani zahtjev mora biti
potpisan i predaje se carinarnici kojoj je podnesena roba. Zahtjev sadrži
sljedeće podatke:

- ime ili naziv podnositelja
zahtjeva,

- podatak gdje se roba
nalazi,

- broj skraćene deklaracije,
ako je bila podnesena, osim ako carinarnica nije  sama upisala taj podatak, podatak o prethodnom carinskom postupku
ili podatak o prijevoznom sredstvu na kojem se roba nalazi, te

- sve druge podatke potrebne
za prepoznavanje robe.

Rješenje kojim se udovoljava
pisanom zahtjevu izdaje se u obliku bilješke na zahtjevu. U slučaju uzimanja
uzoraka carinarnica određuje i količinu robe koju je potrebno uzeti.

Pregled robe i uzimanje
uzoraka izvodi se pod nadzorom i na načn koji odredi carinarnica.

Podnositelj zahtjeva snosi
rizik i troškove raspakiranja, prepakiranja, vaganja i svih drugih postupaka s
robom kao i troškove analize.

Uzeti uzorci se ubrajaju u količinu robe za koju se odobrava carinski
dopušteno postupanje ili uporaba. Ako se uzeti uzorci pri analizi unište ili
oštete tako da više nemaju uporabnu vrijednost za njih ne nastaje carinski dug.
S otpacima i ostacima postupa se sukladno članku 185. stavku 6. Carinskog
zakona.

**Poglavlje 2.** Skraćena deklaracija

Članak 61.

Carinska deklaracija iz članka 73. stavak 1. Carinskog zakona (skraćena
deklaracija) podnosi se na obrascu koji je otisnut u Prilogu 4. ove Uredbe i
njezinim je sastavnim dijelom.

Deklaracija iz stavka 1.
ovoga članka popunjava se sukladno propisu koji donosi ministar financija, a
potpisuje ju podnositelj.

Carinarnica prihvaća skraćenu
deklaraciju, unosi propisane podatke i pohranjuje ju kako bi mogla provjeriti
da li je za navedenu robu zahtijevano carinski dopušteno postupanje ili uporaba
robe u roku iz članka 61. Carinskog zakona.

Ako je roba prethodno bila u
provoznom postupku, kao skraćena deklaracija koristi se primjerak deklaracije
za provozni postupak namijenjen odredišnoj carinarnici.

Carinarnica može dopustiti da se skraćena deklaracija podnese uporabom
elektroničke obrade podataka. U tom slučaju odgovarajuće se primjenjuje stavak
2. ovog članka.

Bez obzira na odredbe ovog članka, skraćena deklaracija se obavezno
podnosi na propisanom obrascu, ako to carinarnica zahtijeva.

Članak 62.

Osoba iz članka 56. stavka 2. Carinskog zakona mora na zahtjev
carinarnice pokazati netaknutu robu koja nije bila istovarena iz prijevoznog
sredstva, a navedena je u skraćenoj deklaraciji, sve dok za robu nije određeno
carinski dopušteno postupanje ili uporaba.

Svaka osoba koja raspolaže robom istovarenom radi prijevoza ili
privremenog smještaja mora ponovno pokazati netaknutu robu kada god to
carinarnica zahtijeva.

**Poglavlje 3.** Privremeni smještaj robe

Članak 63.

Prostor za privremeni smještaj je prostor iz članka 63. stavka 1.
Carinskog zakona.

Za privremeni smještaj kojim ne upravlja carinarnica može se radi
provođenja carinskih propisa zahtijevati:

- suključarstvo carinarnice sa posjednikom prostora za privremeni
smještaj,

- da posjednik prostora za privremeni smještaj vodi takvu evidenciju o robi  koja omogućava praćenje kretanja robe.

Članak 64.

Roba se smješta u prostore privremenog smještaja skra­ćenom
deklaracijom.

Članak 65.

Osim u slučajevima iz članka 67. Carinskog zakona ili u slučaju primjene
propisa o prodaji robe, osoba koja je podnijela skraćenu deklaraciju mora
poštivati mjere carinarnice koje je odredila sukladno članku 65. stavku 1.
Carinskog zakona i mora snositi nastale troškove. Ako skraćena deklaracija nije
podnesena, za provedbu mjera koje je odredila carinarnica odgovorna je osoba
koja bi u skladu s člankom 56. stavkom 2. Carinskog zakona morala podnijeti
skraćenu deklaraciju.

**Poglavlje 4.** Posebne odredbe za robu koja se prevozi morem ili
zrakom

**Odjeljak 1.** Općenito

Članak 66.

Ako se roba u carinsko područje unese morskim ili zračnim putem i ako se
bez pretovara i samo s jednim prijevoznim dokumentom i istom vrstom prijevoza
šalje u drugu luku ili u drugu zračnu luku u carinskom području, roba se
podnosi carinarnici u luci ili u zračnoj luci u kojoj će se roba istovariti ili
pretovariti.

**Odjeljak 2.** Posebne odredbe za ručnu i predanu prtljagu putnika

Članak 67.

Pojedini izrazi koji se rabe u ovom poglavlju imaju sljedeće značenje:

a) *“domaća zračna luka”*: svaka zračna luka u carinskom području
Republike  Hrvatske,

b) *“domaća zračna luka za međunarodni promet”*: svaka zračna luka
u carinskom području Republike Hrvatske u kojoj se smije uz odobrenje nadležnih
tijela obavljati promet s inozemstvom,

c) *“domaći let”*: let zrakoplova između dvije zračne luke u
carinskom području  bez pristajanja u
zračnoj luci koja nije u carinskom području,

d) *“domaća luka”:* bilo koja pomorska luka u carinskom području,

e) *“plovidba kroz hrvatsko teritorijalno more”*: plovidba plovila
između dviju ili više domaćih luka,

f) *“plovilo za razonodu”:* brod ili brodica koji u ne poslovne
svrhe služi razonodi, športu ili putovanju po želji korisnika,

g) *“turistički ili poslovni zrakoplov”:* zrakoplov namijenjen za
putovanja po  željama korisnika, te

h) *“prtljaga”:* svi predmeti koje putnici imaju sa sobom tijekom putovanja.

Članak 68.

U ovom se poglavlju prtljaga u zračnom prometu smatra:

a) predanom prtljagom, ako je predana na prijevoz u polaznoj zračnoj
luci i  ako osoba za vrijeme leta ili za
vrijeme usputnih slijetanja nema pristupa do
prtljage,

b) ručnom prtljagom, ako je osoba ponese sa sobom u kabinu zrakoplova.

Članak 69.

Sve kontrole i carinske formalnosti koje se odnose na:

a) ručnu i predanu prtljagu onih osoba koje počinju putovanje
zrakoplovom pristiglim iz strane zračne luke koji nakon pristajanja u domaćoj
zračnoj luci nastavlja put do druge domaće zračne luke, obavljaju se u zadnjoj
zračnoj luci pod uvjetom da je to zračna luka za međunarodni promet; u tom se
slučaju na prtljagu primjenjuju propisi koji važe za prtljagu osoba pristiglih
iz inozemstva ako ne mogu dokazati carinarnici da je roba u prtljazi domaća
roba,

b) ručnu i predanu prtljagu osoba koje počinju putovanje zrakoplovom
koji će pristajati u drugoj domaćoj zračnoj luci prije nastavka puta u
inozemstvo, obavljaju se u polaznoj zračnoj luci, pod uvjetom da je to zračna
luka za međunarodni promet; u tom slučaju kontrola ručne prtljage može se
obaviti i u zračnoj luci u kojoj je zrakoplov pristao prije nastavka puta u
inozemstvo, te

c) prtljagu osoba koje koriste usluge pomorskoga plovila za promet s
inozemstvom, obavlja se u luci za međunarodni promet gdje se ta prtljaga
ukrcava ili iskrcava.

Članak 70.

Sve kontrole i carinske formalnosti koje se odnose na prtljagu osoba:

a) na plovilu za razonodu, obavljaju se u za te svrhe određenoj hrvatskoj
luci  bez obzira na zastavu plovila i
bez obzira na odredište,

b) u turističkom ili poslovnom zrakoplovu, obavljaju se:

1. pri dolasku u prvu domaću zračnu luku za međunarodni promet, ako
zrakoplov nakon tog pristajanja nastavlja put do druge domaće zračne  luke,

2. na zadnjoj domaćoj zračnoj luci za međunarodni promet, ako se odnosi
na  zrakoplov koji dolazi iz domaće
zračne luke i nakon pristajanja nastavlja
put u inozemstvo.

Članak 71.

Ako se prtljaga pristigla u
domaću zračnu luku zrakoplovom iz inozemstva pretovara u zrakoplov koji
nastavlja let u carinskom području:

- sve se kontrole i
formalnosti koje se odnose na predanu prtljagu izvode u  domaćoj zračnoj luci u kojoj se putovanje
završava, pod uvjetom da je to zračna luka za međunarodni promet,

- sve kontrole ručne prtljage
obavljaju se u prvoj domaćoj zračnoj luci za međunarodni promet; iznimno, ako
se nakon kontrole predane prtljage pokaže potreba, može se obaviti dodatna
kontrola ručne prtljage u domaćoj zračnoj luci za međunarodni promet u kojoj
putovanje završava, te

- iznimno kontrola predane
prtljage može se obaviti u prvoj domaćoj zračnoj  luci ako se nakon kontrole ručne prtljage to smatra potrebnim.

Ako se u domaćoj zračnoj luci
utovari prtljaga u zrakoplov koji leti u drugu domaću zračnu luku, pa se u
drugoj domaćoj zračnoj luci pretovari u zrakoplov koji nastavlja put u
inozemstvo:

- sve kontrole i formalnosti,
koje se odnose na predanu prtljagu, obavljaju se u domaćoj zračnoj luci gdje
putovanje počinje pod uvjetom da je to domaća zračna luka za među­narodni
promet,

- sve kontrole ručne prtljage
obavljaju se u zadnjoj domaćoj zračnoj luci za
međunarodni promet; iznimno, kontrola prtljage može se obaviti u
zračnoj  luci gdje je putovanje započelo,
ako se nakon kontrole predane prtljage to
smatra potrebnim.

Sve kontrole i formalnosti
koje se odnose na prtljagu pristiglu u domaću zračnu luku redovnim ili čarter
letom iz inozemstva i koja se u toj zračnoj luci pretovara u turistički ili
poslovni zrakoplov namijenjen letu u carinskom području, obavljaju se u zračnoj
luci u kojoj redovni ili čarter let završava.

Sve kontrole i formalnosti
oko prtljage utovarene u domaćoj zračnoj luci u turistički ili poslovni
zrakoplov namijenjen letu u carinskom području radi pretovara u drugoj domaćoj
zračnoj luci u zrakoplov na redovnom ili čarter letu u inozemstvo, obavlja se u
domaćoj zračnoj luci u kojoj taj redovni ili čarter let počinje.

Članak 72.

Prtljaga predana i
registrirana u domaćoj zračnoj luci označava se privjesnicom ili naljepnicom
koju u domaćoj zračnoj luci na prtljagu stavlja djelatnik nadležan za
preuzimanje prtljage.

Privjesnica ili naljepnica iz
članka 1. ovoga članka mora biti napravljena tako da se ne može ponovo rabiti.

Propis kojime se utvrđuje
ogledni uzorak naljepnice ili privjesnice iz članka 1. ovoga članka i opis
njihovih osobima donosi ministar financija.

**GLAVA V.** CARINSKE
DEKLARACIJE - REDOVITI POSTUPAK

**Poglavlje 1.** Pisana carinska
deklaracija

**Odjeljak 1.** Općenito

Članak 73.

Ako je jednom carinskom deklaracijom obuhvaćena roba koja se raspoređuje
u dvije ili više tarifnih oznaka u Carinskoj tarifi, podaci za svaku pojedinu
tarifnu oznaku smatraju se zasebnom deklaracijom.

Strojevi i oprema u rastavljenom stanju koji se raspoređuju u jednu
tarifnu oznaku u Carinskoj tarifi smatraju se jednom vrstom robe.

Članak 74.

Ako carinski deklarant upotrebljava za podnošenje carinske deklaracije
sustav elektroničke razmjene podataka, Carinska uprava može odobriti da se
vlastoručni potpis nadomjesti drugim oblikom identifikacije ako su ispunjeni
tehnički i upravni uvjeti koje je odredila Carinska uprava.

Carinska uprava može
dopustiti da se deklaracije podnesene u sustavu elektroničke razmjene podataka
potvrde neposredno u okviru toga sustava, umjesto ručnoga ili mehaničkoga
potvrđi­va­nja žigom i potpisom carinskoga službenika.

Pod uvjetima i na način koji
odredi Carinska uprava može se dopustiti da se pojedini podaci u pisanoj
carinskoj deklaraciji zamijene slanjem tih podataka u elektroničkom obliku
carinarnici određenoj za te svrhe i ukoliko je potrebno da se to učini u obliku
šifre.

Članak 75.

Isprave koje se prilažu
carinskoj deklaraciji carinarnica je dužna čuvati, osim ako ne odluči drugačije
ili ako su deklarantu potrebni u druge svrhe. U tom slučaju carinarnica mora
utvrditi da te dokumente neće više naknadno biti moguće upotrijebiti drugačije
osim kao dokaz o količini i vrijednosti robe na koju se odnose.

Članak 76.

Carinska deklaracija se
podnosi carinarnici kojoj je podnesena i roba. Carinska deklaracija se može
podnijeti tek kada je podnesena roba.

Iznimno carinarnica može
dopustiti da se carinska deklaracija podnese prije podnošenja robe. U tome
slučaju carinarnica određuje rok u kojem roba mora biti podnesena, pri čemu
uvažava okolnosti pojedinog slučaja. Ako roba nije podnesena u tako određenom
roku smatra se da deklaracija nije bila podnesena.

Ako je carinska deklaracija podnesena prije nego li je roba na koju se
odnosi stigla u carinarnicu ili na drugo mjesto koje je odobrila carinarnica,
može biti prihvaćena tek nakon što roba bude podnesena carinarnici.

Članak 77.

Carinska deklaracija se podnosi u uredovno vrijeme carinarnice.

Carinarnica može na zahtjev deklaranta odobriti da se deklaracija
podnese izvan uredovnog vremena. Moguće troškove snosi deklarant.

Svaka deklaracija koja se podnese ovlaštenom carinskom službeniku na
nekom drugom mjestu kojeg je carinarnica odobrila podnositelju deklaracije
smatra se da je bila podnesena carinarnici.

Troškove podnošenja
deklaracije izvan uredovnog vremena carinarnice i troškove podnošenja
deklaracije na drugom mjestu u skladu sa stavkom 3. ovog članka određuje
ravnatelj Carinske uprave.

Članak 78.

Datum prihvaćanja carinske deklaracije mora biti zabilježen na carinskoj
deklaraciji.

Članak 79.

Carinarnica može dopustiti ili zahtijevati da se ispravak podataka u
carinskoj deklaraciji sukladno članku 77. Carinskoga zakona izvrši tako da se
podnese nova carinska deklaracija koja će nadomjestiti prvotno podnesenu. U tom
slučaju se kao datum prihvaćanja carinske deklaracije koji je mjerodavan za
utvrđivanje carinskog duga i primjenu drugih propisa o dotičnom carinskom
postupku, smatra datum prihvaćanja prve deklaracije.

**Odjeljak 2.** Obrazac pisane carinske deklaracije

Članak 80.

U ovom potpoglavlju pojedini nazivi imaju sljedeće zna­čenje:

a) *“jedinstvena carinska deklaracija”* (u daljnjem tekstu: JCD):
propisani obrazac koji se upotrebljava kao pisana carinska dekla­racija,

b) *“komplet JCD”:* komplet od osam primjeraka 1, 2, 3, 4, 5, 6, 7
i 8 ili dva  kompleta od pet primjeraka
1/6, 2/7, 3/8 i 4/5 ili 5/4,

c) *“set JCD”*:
primjerci JCD potrebni za provedbu odabranoga carinskoga postupka,

d) *“dvonamjenska uporaba”*:
uporaba potrebnih setova iz kompleta od pet primjeraka, gdje je potrebno na
primjercima JCD precrtati neupotrebljenu brojčanu oznaku,

e) *“polje”:* dio JCD
omeđen crtom i označen brojem ili velikim tiskanim   slovom i nazivom polja,

f) *“podpolje”*:
upadljivo omeđen dio polja što ga brojimo s lijeva udesno, te

g) *“dodatni list JCD”:*
obrazac što je sastavni dio JCD-a, a rabi ga se, ako se  deklarira robu što je se razvrstava u više
od jedne tarifne oznake Carinske
tarife.

Članak 81.

JCD se upotrebljava kao
obrazac za pisane carinske deklaracije za stavljanje robe u neki od carinskih
postupaka, te za ponovni izvoz robe iz carinskoga područja.

Za pisane carinske
deklaracije mogu se upotrijebiti također i drugi obrasci ako to dopuštaju
carinski propisi za dotični carinski postupak, a popunjavaju se na način
propisan za njihovu upotrebu. Po potrebi se dopunjavaju sa podacima koji su potrebni
za zahtijevani carinski postupak.

Stavak 1. i 2. ovoga članka
ne sprečavaju:

- da se pisana carinska
deklaracija ne podnese sukladno člancima 97. do 108. ove Uredbe,

- da se pisana carinska
deklaracija iz stavka 1. ovog članka ne podnese u slučajevima kada se za
poštanske pošiljke sukladno člancima 109. i 110. ove Uredbe primjenjuju posebna
pravila,

- uporabu posebnih obrazaca
koji pojednostavnjuju deklaraciju u pojedinim slučajevima, ako je Carinska
uprava odobrila takve posebne obrasce,

- tiskanje izvoznih, provoznih i uvoznih carinskih deklaracija i isprava
kojima se dokazuje carinski status robe na službenim ili posebnim računalnim
sustavima i ako je to potrebno na praznom primjerku papira, te

- tiskanje JCD obrazaca
računalnim sustavom za izradu carinskih deklarcija ako je takav sustav odobrila
Carinska uprava.

Članak 82.

JCD se podnosi u setovima
koji se sastoje od primjeraka JCD potrebnih za provedbu zahtijevanog carinskog
postupka.

 Ako se prije provoznog postupka zahtijeva drugi carinski postupak
može se podnijeti set sastavljen iz primjeraka JCD potrebnih za provedbu
provoznoga i prethodnoga postupka.

Setovi JCD na koje se odnose
stavak 1. i 2. ovog članka sastavljeni su:

- bilo od primjeraka iz
kompleta od osam primjeraka, uskladu sa obrascem otisnutim u Prilogu 5. ove
Uredbe koji je njezin sastavni dio,

- bilo od primjeraka
dvonamjenskog kompleta od 5 primjeraka, u skladu s obrascem otisnutim u Prilogu
7. ove Uredbe koji je njezin sastavni dio.

Bez obzira na članak 81.
stavak 3., članke 92. do 96. ili članke 133. do 168. ove Uredbe obrasci
deklaracija mogu se dopuniti, kada je to potrebno, s jednim ili više dodatnih
listova JCD (u daljnjem tekstu dodatni JCD) podnesenih u setu koji sadrži
primjerke potrebne za provedbu izabranog carinskog postupka. Dodatni list JCD
je sastavni dio JCD na koji se odnosi.

Oblik i sadržaj setova
dodatnih listova JCD koje čine bilo primjerci iz kompleta od osam primjeraka
bilo primjerci iz dvonamjenskog kompleta od pet primjeraka propisan je u
Prilozima 6. i 8. ove Uredbe i njezinim su sastavnim dijelom.

Carinska uprava - Središnji
ured može propisati da se dodatni listovi JCD ne smiju upotrebljavati kada se
za podnošenje deklaracije upotrebljava računalni sustav.

Članak 83.

Ako se za provođenje
provoznog i prethodnog carinskog postupka upotrijebi jedan set JCD, sukladno
članku 76. Carinskog zakona svaka je osoba odgovorna samo za one podatke koji
se odnose na carinski postupak u kojem ona nastupa kao deklarant, glavni
obveznik ili opunomoćenik jedne od njih.

U skladu sa stavkom 1. ovog
članka deklarant koji upotrebljava JCD izdan u svezi s prethodnim carinskim
postupkom mora prije podnošenja svoje deklaracije provjeriti točnost postojećih
podataka u poljima JCD za koje je on odgovoran, kao i upotrebljivost tih podataka
za dotičnu robu i carinski postupak kojeg je zahtijevao. Po potrebi deklarant
mora te podatke dopuniti.

U slučajevima iz stavaka 1. i
2. ovog članka deklarant mora odmah izvijestiti carinarnicu kojoj je podnio
deklaraciju da je uočio nesklad između robe i postojećih podataka. U tom
slučaju deklarant mora svoju carinsku deklaraciju popuniti na novom obrascu
JCD.

Članak 84.

Ako se JCD upotrebljava za
više uzastopnih carinskih postupaka, carinarnica mora provjeriti da se podaci
na deklaracijama za različite carinske postupke međusobno podudaraju.

Članak 85.

JCD se popunjava u skladu s
propisom koji donosi ministar financija.

Članak 86.

Primjena sustava šifriranja
pri popunjavanju JCD i dodatnog lista JCD uređuje se propisom koji donosi
ministar financija.

Članak 87.

JCD i dodatni list JCD su
obrasci formata 210 x 297 mm, koji mogu biti kraći najviše 5 mm ili duži 8 mm.
Papir mora biti samokopirajući, težine najmanje 40 g/m2 i ne smije
sadržati celulozu.

Polja JCD moraju biti
raspoređena u desetinama inča u vodoravnom i šestinama inča u okomitom smjeru
(radi ispisa na pisaču).

Obrazac se tiska na bijelom
papiru u zelenoj boji. Polja 1 (prvo i treće potpolje), 2, 3, 4, 5, 6, 8, 15,
17, 18, 19, 21, 25, 27, 31, 32, 33 (prvo potpolje), 35, 38, 40, 44, 50, 51, 52,
53, 55 i 56 na primjercima s rednim brojem 1, 4, 5 i 7 su zelene boje, a ostala
su polja i primjerci sa rednim brojevima 2, 3, 6 i 8 bijele boje.

Polje 1 (prvo i treće
potpolje), 2, 3, 31, 32, 33 (prvo potpolje), 35, 38, 40 i 44 dodatnog lista
JCD-a su na primjercima 1, 4, 5 i 7 zelene boje, a ostala polja na primjercima
s rednim brojevima 2, 3, 6 i 8 bijele boje.

Obojana puna crta uzduž
desnog ruba široka je 3 mm. Isprekidana crta sastavljena je iz obojenih
kvadrata 3x3 mm. Između isprekidane i pune crte dvonamjenskog seta razmak je
širine 1 mm.

Sustav uporabe i popunjavanja
polja u JCD, njihovog samokopirnog ispisivanja i šifarskih oznaka koji se u
njih upisuju uređuju se propisom koji donosi ministar financija.

Ovlaštenje za tiskanje
obrasca carinske deklaracije daje ravnatelj Carinske uprave, a broj ovlaštenja
mora biti otisnut na svakom primjerku obrasca.

**Odjeljak 3.** Isprave koje se prilažu carinskoj deklaraciji

Članak 88.

Deklaraciji za puštanje robe u slobodni promet prilažu se sljedeće
isprave:

a) račun i ostale trgovačke isprave na osnovi kojih je prijavljena
carinska  vrijednost robe,

b) deklaracija o carinskoj vrijednosti robe, ako je to potrebno na
osnovi  članka 57. ove Uredbe popunjena
u skladu s uvjetima iz toga članka,

c) isprave potrebne za utvrđivanje povlaštenog podrijetla robe ili
uporabu  drugih mjera kojima se odstupa
od važećih propisa za deklariranu robu, te

d) sve druge isprave potrebne za provođenje propisa koji uređuju
puštanje  deklarirane robe u slobodni
promet.

Carinarnica može zahtijevati da se pri podnošenju deklaracije prilože
prijevozne isprave ili isprave u svezi s prethodnim carinskim postupkom. Kada
se jedna vrsta robe podnosi u dvije ili više pošiljaka, također se može
zahtijevati prilaganje spiska pošiljaka ili jednakovrijedne isprave u kojoj je
naveden sadržaj pojedinačne pošiljke.

Ako se sukladno članku 20. stavku 2. Carinskog zakona primjenjuje
jedinstvena carinska stopa ne treba zahtijevati isprave iz stavka 1. točke b) i
c) ovoga članka, osim ako carinarnica smatra da su te isprave potrebne radi
pravilne primjene propisa koji uređuju puštanje robe u slobodni promet.

Članak 89.

Deklaraciji za provozni postupak mora biti priložen račun i prijevozna
isprava. Otpremna carinarnica može odobriti da se prijevozna isprava ne priloži
u trenutku obavljanja formalnosti za početak provoznog postupka. Na zahtjev
carinarnice ili drugog nadležnog tijela prijevoznu ispravu treba predočiti
tokom prijevoza.

Bez obzira na pojednostavnjenja postupaka, carinska deklaracija za izvoz
ili ponovni izvoz robe iz carinskog područja ili bilo koja druga isprava s
jednakim učinkom podnosi se otpremnoj carinarnici zajedno sa deklaracijom za
provozni postupak na koju se odnosi.

Carinarnica može zahtijevati podnošenje isprava u svezi s prethodnim
carinskim postupkom.

Članak 90.

Deklaraciji za početak
carinskog postupka sa gospodarskim učinkom, osim za vanjsku proizvodnju, moraju
biti priložene:

a) isprave iz članka 88. ove
Uredbe, osim ako se radi o skladištenju robe u
carinskom skladištu tipa A, B, C, E ili F, gdje je potrebno priložiti
ispravu iz koje je vidljiva masa, broj pošiljaka, količina i trgovački opis
robe,

b) odobrenje za zahtijevani
carinski postupak ili preslik zahtjeva za odobrenje  u slučajevima kada se primjenjuje članak 227. stavak 2. ove
Uredbe, osim u slučajevima započinjanja postupka carinskog skladištenja ili pri
uporabi  članka 238. stavka 3., članka
316. stavka 3., ili članka 344. stavka 3. ove
Uredbe.

Deklaraciji za početak
postupka vanjske proizvodnje moraju biti priložene sljedeće isprave:

a) isprave iz članka 91. ove
Uredbe i

b) odobrenje za postupak ili
preslik zahtjeva za odobrenje u slučajevima kada  se primjenjuje članak 372. stavak 2. ove Ured­be, osim u slučaju
kada se primjenjuje članak 384. stavak 3. ove Uredbe.

Članak 88. stavak 2. ove
Uredbe primjenjuje se također za deklaracije kojima počinje bilo koji postupak
sa gospodarskim učinkom.

Carinarnica može odobriti da
se isprave na koje se odnosi stavak 1. točka b) i stavak 2. točka b) ovog
članka pohranjuju kod korisnika odobrenja umjesto da se prilažu deklaraciji.

Članak 91.

Deklaracijama za izvozni postupak ili deklaracijama za ponovni izvoz
moraju biti priložene sve isprave potrebne za ispravan obračun izvoznih davanja
i primjenu drugih mjera za izvoz određene robe.

Pri primjeni stavka 1. ovoga članka odgovarajuće se primjenjuje članak
88. stavak 2. ove Uredbe.

***Poglavlje 2.*** *Carinske deklaracije podnesene uporabom sustava
elektroničke razmjene podataka*

Članak 92.

U skladu s člankom 73. stavkom 1. točkom b) Carinskog za­kona Carinska
uprava - Središnji ured može odobriti pod­no­še­nje carinske deklaracije
elektroničkom razmjenom podataka.

Carinska uprava - Središnji ured izdavanjem odobrenja iz stavka 1. ovog
članka odlučuje također da li deklarant, unatoč odobrenoj elektroničkoj
razmjeni podataka, mora podnijeti pisanu carinsku deklaraciju ili ne.

Kada se za završetak drugih formalnosti zahtijeva papirnati ispis
carinske deklaracije, ona se na zahtjev deklaranta podnosi i ovjerava ili pri
nadležnoj carinarnici ili na način propisan člankom 74. stavkom 2. ove Uredbe.

Članak 93.

Carinska uprava - Središnji ured izdaje odobrenje za elektroničku
razmjenu podataka na pisani zahtjev zainteresirane osobe. Sadržaj zahtjeva i
odobrenja propisuje ravnatelj Carinske uprave.

Članak 94.

Smatra se da je deklaracija
putem elektroničke razmjene podataka podnesena carinarnici u trenutku kada
carinarnica prihvati elektroničku poruku. Jedna elektronička poruka može
sadržavati više deklaracija, a carinarnica vodi postupak za svaku deklaraciju posebno.

U slučajevima kada Carinska
uprava - Središnji ured sukladno članku 92. stavku 2. ove Uredbe zahtijeva
podnošenje pisane deklaracije, u odobrenju određuje rok podnošenja deklaracije.

U slučajevima podnošenja
carinske deklaracije elektro­ničkim putem, Carinska uprava - Središnji ured
određuje način provođenja članka 124. ove Uredbe.

Članak 95.

Carinarnica potvrđuje prijem
elektroničkih podataka povratnom porukom koja sadrži sve dogovorene
identifikacijske podat­ke o svakoj deklaraciji, vrstu uočenih grešaka ako je
neispravna, te broj i datum prihvaćanja carinske deklaracije ako je deklaracija
ispravna.

Poruka može sadržavati i podatke o načinu pregleda robe i puštanju robe
deklarantu.

Članak 96.

Carinska uprava može odobriti elektroničku razmjenu drugih isprava
potrebnih za početak odabranog carinskog postupka.

**Poglavlje 3.** Usmene i druge
deklaracije

**Odjeljak 1.** Usmene carinske deklaracije

Članak 97.

Usmena carinska deklaracija za puštanje robe u slobodan promet može se
podnijeti u sljedećim slučajevima:

a) u slučaju deklariranja robe nekomercijalne naravi, i to:

1. za robu, koja je u putnikovoj osobnoj prtljazi,

2. za robu, koja je poslana fizičkim osobama, te

3. u slučajevima kada postoje uvjeti za primjenu jedinstvene carinske
stope,

b) u slučaju ponovnog uvoza robe iz članka 101. ove Uredbe, koji je u
skladu  sa člankom 188. Carinskog zakona
oslobođen od plaćanja carine,

c) ako se podnosi za prijevozna sredstva, koja se ponovno uvoze u
carinsko područje u skladu sa člankom 188. Carinskog zakona,

d) za uvoz robe koja je u skladu sa člankom 187. stavkom 1. točkom 9.
Carinskog zakona oslobođena plaćanja carine.

 Članak 98.

Usmena carinska deklaracija za izvoz robe može se podnijeti u sljedećim
slučajevima:

a) pri izvozu robe nekomercijalne naravi, i to za:

1. robu koja je u putnikovoj osobnoj prtljazi,

2. robu koju šalju fizičke osobe.

b) pri izvozu prijevoznih sredstava registriranih u carinskom području,
ako su namijenjeni ponovnom uvozu.

Članak 99.

Carinsku deklaraciju nije moguće podnijeti usmeno u slučaju ako
opunomoćenik iz članka 5. Carinskog zakona želi usmenom deklaracijom početi
carinski postupak u ime i za račun druge osobe ili u svoje ime i za račun druge
osobe.

Carinarnica može zahtijevati od deklaranta da podnese isprave koje
dokazuju njegove usmene navode (računi i sl.).

Ako carinarnica sumnja da deklarantovi usmeni navodi nisu ispravni ili
potpuni može od deklaranta zahtijevati popunjavanje pisane carinske
deklaracije.

Članak 100.

Ako je za robu za koju je podnesena usmena deklaracija nastao carinski
dug, carinarnica izdaje deklarantu obračun davanja pri uvozu na obrascu koji je
otisnut u Prilogu 9. ove Uredbe i njezinim je sastavnim dijelom.

Deklarant ima pravo žalbe protiv obračuna davanja iz stavka 1. ovog
članka.

Članak 101.

Usmena deklaracija može se podnijeti za početak postupka privremenog
uvoza robe za:

a) robu navedenu u članku 345. ove Uredbe, uz uvjete iz tog članka,

b) osobne predmete putnika iz članka 108. točke a) podtočke 1. ove
Uredbe,  sukladno Aneksu B točka 6.
Konvencije o privremenom uvozu, te

c) prijevozna sredstva, sukladno Aneksu C Konvencije o privremenom
uvozu.

Carinarnica može prihvatiti usmenu deklaraciju također za ponovni izvoz
robe iz stavka 1. ovog članka.

**Odjeljak 2.** Deklariranje drugim radnjama

Članak 102.

Ako se podnesena roba ne deklarira izričito usmeno ili pisano, za
sljedeću robu smatrat će se da je deklarirana za puštanje u slobodni promet
nekom od radnji iz članka 105. ove Uredbe:

a) roba nekomercijalne naravi koja je u putnikovoj osobnoj prtljazi, a
oslobođena je plaćanja carine sukladno članku 187. stav­ku 1. točki 2.
Carinskog zakona ili kao ponovno uvezena ro­ba,

b) roba oslobođena plaćanja carine sukladno članku 187. stav­ku 1. točki
9. Carinskog zakona, te

c) prijevozna sredstva oslobođena plaćanja carine kao ponovno uvezena
roba.

Robu koja nije vidljiva i robu koja se ne prevozi u uobičajenom prostoru
odnosno prtljažnom prostoru potrebno je deklarirati izričito.

Članak 103.

Ako se podnesena roba ne
deklarira izričito, smatrat će se za sljedeću robu da je bila deklarirana za
izvoz nekom od radnji iz članka 105. stavka 1. točke b) ove Uredbe:

a) roba nekomercijalne naravi
u putnikovoj osobnoj prtljazi, ako ne podliježe naplati izvozne carine,

b) prijevozna sredstva koja
su registrirana u carinskom području i namijenjena su ponovnom uvozu.

Članak 104.

Ako sljedeća podnesena roba
nije izričito pisano ili usmeno deklarirana smatra se da je bila deklarirana za
početak postupka privremenog uvoza nekom od radnji iz članka 105. ove Uredbe:

a) osobne predmete putnika iz
članka 108. točke a) podtočke 1. ove Uredbe, sukladno Aneksu B točka 6.
Konvencije o privremenom uvozu,

b) prijevozna sredstva,
sukladno Aneksu C Konvencije o privremenom uvozu.

Ako roba iz stavka 1. ovog
članka nije izričito pisano ili usmeno deklarirana smatra se da je bila
deklarirana za ponovni izvoz kojim se završava postupak privremenog uvoza sa
nekom od radnji iz članka 105. ove Uredbe.

Članak 105.

Za potrebe članaka 102. do
104. ove Uredbe sljedeće se radnje smatraju deklaracijom:

 a) u slučaju kad je roba prevezena do carinarnice ili drugog
mjesta koje je odobrila carinarnica sukladno članku 50. stavku 1. točki a)
Carinskog  zakona:

 1. prijevoz robe preko graničnog prijelaza koji nema odvojene
trake čijim prelaskom bi se smatralo da je deklarant podnio carinsku
deklaraciju,

 2. uporaba zelene (“ništa za prijaviti”) trake, ako carinarnica
posluje po sistemu odvojenih traka.

 b) u slučaju izvoza sukladno članku 103. ove Uredbe ili u slučaju
ponovnog izvoza robe sukladno članku 104. stavku 2. ove Uredbe, prelazak preko
granične crte.

Ako je roba iz članka 102.
stavka 1. točke a), članka 103. točke a), članka 104. stavka 1. točke a) ove
Uredbe nalazi u putnikovoj prtljazi koja se prevozi u željezničkom prometu, a
podnosi se i deklarira pri nadležnoj carinarnici bez prisustva putnika,
upotrebljava se carinska deklaracija za registriranu prtljagu, podnijeta na
obrascu koji je otisnut u Prilogu 10. ove Uredbe i njezinim je sastavnim
dijelom, sukladno uvjetima i ograničenjima utvrđenih tim obrascem.

Članak 106.

Ako su ispunjeni uvjeti iz
članka 102. do 104. ove Uredbe smatrat će se da je roba bila podnesena
carinarnici i da je deklaracija bila prihvaćena u smislu članka 75. Carinskog
zakona, a roba puštena u zahtijevani postupak u onom trenutku kad su izvršene
radnje iz članka 105. ove Uredbe.

Ako se u kontroli utvrdi da
je izvršena radnja iz članka 105. ove Uredbe, a pri tome propisani uvjeti iz
članaka 102. do 104. ove Uredbe nisu bili ispunjeni, smatrat će se da je roba
nezakonito unesena ili iznesena iz carinskog područja.

**Odjeljak 3.** Zajedničke odredbe za 1. i 2. odjeljak ovog
poglavlja

Članak 107.

Odredbe članaka 97. do 105. ove Uredbe ne primjenjuju se na robu za koju
se zahtijeva povrat plaćene carine ili drugih davanja ili za robu koja je
predmet ograničenja, zabrana ili posebno propisanih formalnosti.

Članak 108.

Za potrebe 1. i 2. odjeljka ovog poglavlja smatra se da je putnik osoba
koja:

a) pri uvozu:

1. privremeno dolazi u carinsko područje Republike Hrvat­ske u kojem
nema uobičajeni boravak,

2. se vraća u carinsko područje Republike Hrvatske gdje ima uobičajeni
boravak, nakon što je bila privremeno u inozemstvu.

b) pri izvozu:

1. privremeno napušta carinsko područje Republike Hrva­t­ske, u kojem
ima  uobičajeni boravak,

2. napušta carinsko područje Republike Hrvatske, u kojoj nema
uobičajeni  boravak i gdje je privremeno
boravila.

**Odjeljak 4.** Poštanski promet

Članak 109.

Za sljedeće se poštanske pošiljke smatra da su deklarirane:

a) za puštanje u slobodni promet:

1. u trenutku kada su unesene u carinsko područje:

 - razglednice i pisma, koje
sadrže osobne poruke,

 - poruke ispisane braillovim
ispisom,

 - tiskovine i televizijske,
filmske ili na drugi način snimljene vrpce ili
slike za izravnu emisiju preko sredstava javnog priopćavanja koje ne  podliježu plaćanju carine, te

 - pismovne i paketne pošiljke
čija vrijednost ne prelazi 60 kuna.

  2. u trenutku kada su podnesene
carinarnici:

- sve pismovne i paketne pošiljke koje nisu navedene u točki 1. pod
uvjetom da im je priložena deklaracija CN 23 ili drugi međunarodno prihvaćeni
obrasci,

- pismovne i paketne pošiljke oslobođene plaćanja carine pod uvjetom da
su upisane u Poštansku carinsku prijavu.

b) za izvoz:

1. u trenutku kad ih prihvati pošta, ako se radi o robi iz točke a)
podtočke 1. ovog stavka,

2. u trenutku kad su podnesene carinarnici, ako se radi o pismovnim i
paketnim pošiljkama, kojima je priložena deklaracija CN 23.

Primatelj iz stavka 1. točke a) ovog članka ili pošiljatelj iz stavka 1.
točke b) ovog članka smatraju se deklarantom i carinskim dužnikom, osim u
slučajevima glede kojih ravnatelj Carinske uprave propiše da je deklarant i
carinski dužnik Hrvatska pošta.

U smislu stavka 1. točke a) podtočke 1. i točke b) podtočke 1. ovog
članka za robu za koju ne postoji obveza plaćanja carine smatra se da je bila
podnesena carinarnici, a carinska deklaracija prihvaćena i puštanje robe
deklarantu odobreno:

a) u slučaju uvoza, u trenutku kad je dostavljena primatelju,

b) u slučaju izvoza, u trenutku kad je prihvaćena od strane pošte.

Ako uz pismovnu ili paketnu pošiljku za koju postoji obaveza podnošenja
carinarnici nije priložena deklaracija CN 23 ili drugi međunarodno prihvaćeni
obrazac ili ako ta deklaracija nije potpuna, carinarnica će odrediti na kakav
način treba carinsku deklaraciju podnijeti ili dopuniti.

Članak 110.

Odredbe članka 109. ove Uredbe ne primjenjuju se:

a) na pošiljke koje sadrže robu komercijalne naravi vrijednosti preko 60
kuna,

b) na pošiljke koje sadrže robu komercijalne naravi bez obzira na
vrijednost, ako to  čini dio uzastopnih
pošiljaka takve naravi,

c) ako je podnesena carinska deklaracija u pisanom obliku, usmeno ili
uporabom elektroničke razmjene podataka, ili

d) ako pošiljka sadrži robu navedenu u članku 107. ove Ured­be.

**GLAVA VI.** PROVJERA
DEKLARACIJE, NALAZI CARINARNICE I DRUGE MJERE KOJE PRIMJENJUJE CARINARNICA

**Poglavlje 1.** Provjera robe

Članak 111.

Roba se pregledava na mjestu i u vrijeme koje za to odredi carinarnica.

Na zahtjev deklaranta carinarnica može robu pregledati također izvan
uredovnog vremena. Deklarant snosi dodatne troškove nastale takvim pregledom.

Ravnatelj Carinske uprave Republike Hrvatske donosi cjenik troškova
nastalih radi pregleda robe koji se na zahtjev stranke obavlja izvan sjedišta
carinarnice ili izvan uredovnog vremena carinarnice.

Članak 112.

Carinarnica obavještava deklaranta ili njegovog opu­nomoćenika o namjeri
da pregleda robu. Obavijest se daje usmeno.

Ako se carinarnica odluči za djelomični pregled robe u obavijesti iz
stavka 1. ovog članka navodi također koje će pakete ili dijelove robe
pregledati. Odluka carinarnice o načinu i opsegu pregleda je konačna.

Članak 113.

Deklarant ili osoba koju opunomoći da bude prisutna pregledu robe mora
carinarnici pružiti svu potrebnu pomoć. Ako pomoć nije dovoljna carinarnica
može zahtijevati da deklarant odredi drugu osobu koja može pružiti potrebnu
pomoć.

Ako deklarant odbije sudjelovati u pregledu robe ili ne opunomoći drugu
osobu koja bi carinarnici pri pregledu pružila potrebnu pomoć, carinarnica
određuje rok u kojem deklarant mora ispuniti svoju ovbezu. Carinarnica može,
umjesto da odredi rok u skladu s ovim stavkom, odlučiti da odustaje od
namjeravanog pregleda robe.

Ako deklarant u roku, koji je određen sukladno stavku 2. ovog članka ne
ispuni svoje obveze, carinarnica radi provedbe članka 87. Carinskog zakona
nastavlja pregled robe na rizik i trošak deklaranta. Ako to okolnosti pojedinog
slučaja zahtijevaju, carinarnica može zahtijevati da pregledu prisustvuju i
druge službe ili stručni djelatnici u skladu s važećim propisima.

Ako je radi tehničkih osobina robe potrebno da pregledu prisustvuju
posebno osposobljene osobe, a deklarant ne može osigurati njihovo prisustvo, o
tome mora pisano izvijestiti carinarnicu. U tom slučaju carinarnica određuje
rok u kojem deklarant mora osigurati prisustvo osoba koje će carinarnici
pružiti potrebnu pomoć u pregledu takve robe.

Pregled robe koji carinarnica obavi sukladno stavku 3. ovog članka ima
jednake pravne učinke kao pregled kojeg je carinarnica obavila uz prisustvo
deklaranta ili njegova opunomoćenika.

Umjesto primjene stavka 2., stavka 3. i stavka 4. ovog članka,
carinarnica može ukinuti carinsku deklaraciju, ako deklarantovo odbijanje
prisustvovanja pregledu ili imenovanja opunomoćenika koji bi carinarnici pružio
potrebnu pomoć nije spriječilo carinarnicu da utvrdi da li su propisi koji
uređuju puštanje robe u zahtijevani carinski postupak bili kršeni i ako takvim
postupanjem deklarant ne izigrava ili ne pokušava izigravati odredbe članka 78.
i članka 92. Carinskog zakona.

**Poglavlje 2.** Uzimanje uzoraka

Članak 114.

Ako carinarnica odluči uzeti uzorke robe za analizu, o svojoj odluci
izvješćuje deklaranta ili njegovog opunomoćenika. Obavijest se daje usmeno.

Carinarnica uzima uzorke sama ili ih uzima deklarant ili njegov
opunomoćenik u prisutnosti carinskog službenika. Uzorci se uzimaju u količini
koja je neophodno potrebna za analizu i superanalizu.

Uzimanje uzoraka se bilježi na carinskoj deklaraciji ili na dodatnom
listu koji se priključuje carinskoj deklaraciji i sastavlja se zapisnik o
uzimanju uzoraka, koji se prilaže deklaraciji.

Članak 115.

Zapisnik o uzimanju uzoraka iz članka 114. stavka 3. ove Uredbe
sastavlja se na obrascu koji propisuje ministar financija.

Zapisnik o uzimanju uzoraka tiska se na samokopirajućem papiru, u tri
primjerka, od kojih se po jedan dostavlja:

a) carinskom laboratoriju,

b) carinarnici koja je uzela uzorak, te

c) deklarantu.

Carinski laboratorij će prihvatiti sve potrebne isprave priložene
carinskoj deklaraciji koje pojašnjavaju vrstu robe, njezinu namjenu, količinu i
tehničke karasteristike.

Za uzorke robe koja se smatra opasnom tvari, uz zapisnik o uzimanju
uzoraka koji je namijenjen carinskom laboratoriju mora biti priložen primjerak
uputstva za sigurnu uporabu.

Zapisnik iz stavka 1. ovog članka može se napisati i u obliku računalnog
zapisa, ako takav zapis udovoljava uvjetima utvrđenim ovim člankom i sadržaju
obrasca iz stavka 1. ovoga članka.

Članak 116.

Za robu koja bi se pri uzimanju uzoraka mogla oštetiti ako bi se uzorci
uzimali na mjestu carinskog pregleda (npr. sterilna roba, roba osjetljiva na
svjetlost, vlagu i dr.), carinarnica kojoj je roba podnesena može dopustiti da
se uzorci uzmu uz prisutnost carinarnice nadležne s obzirom na mjesto uzimanja
uzoraka u prostorima deklaranta ili drugim prikladnim prostorima.

Članak 117.

Deklarant ili njegov opunomoćenik moraju carinarnici pružiti svu
potrebnu pomoć pri uzimanju uzoraka.

Ako deklarant odbije prisustvovati i pružiti pomoć pri uzimanju uzoraka,
carinarnica postupa u skladu s člankom 113. stav­cima 2. do 6. ove Uredbe.

Članak 118.

Sukladno članku 114. ove Uredbe carinarnica, u pravilu, uzima dva
reprezentativna uzorka. Iz robe se u dogovoru sa deklarantom uzima prosječni
uzorak robe (npr. kod tekućina, praškova i dr.).

Količine iz članka 114. stavka 2. ove Uredbe iznose:

a) za tekućine, paste, krute tvari 10-20 g ili do 100 ml,

b) za robu u omotima: cca 10 cm po cijeloj širini,

c) za robu u listovima ili pločama: cca 30x30 cm,

d) za žice, monofilamente, pređu, užad i dr. cca 10 m,

e) za robu pakiranu za prodaju na malo: jedan primjerak u izvornoj
ambalaži, te

f) za druge vrste robe: količine navedene u točkama 1. do 5. ovog
stavka.

Ako okolnosti pojedinog slučaja to dopuštaju ili zahtijevaju, mogu se
uzeti manje ili veće količine robe od onih navedenih u stavku 2. ovog članka.

Strojevi ili naprave mogu se usporediti sa prospektima, nacrtima,
skicama, fotografijama ili kakvim drugim pisanim ispravama koje sadrže podatke
potrebne za određivanje vrste robe.

Članak 119.

Carinarnica prikladno
označava svaki uzorak radi utvrđi­va­nja njegove istovjetnosti, uključujući i
postavljanje carinskih obilježja kao što su pečat ili carinska plomba.

Članak 120.

Carinarnica koja je uzela
uzorke robe šalje jedan primjerak uzorka zajedno s odgovarajućim primjerkom
zapisnika o uzimanju uzoraka carinskom laboratoriju koji obavlja potrebne
analize.

Ako potrebne analize nije
moguće obaviti u carinskom laboratoriju, uzorak se šalje stručnoj ustanovi.

Članak 121.

Količine robe uzete za uzorke
ne oduzimaju se od količine robe prijavljene u carinskoj deklaraciji.

U slučaju provjere carinske
deklaracije za postupak izvoza ili deklaracije za postupak vanjske proizvodnje,
carinarnica može odobriti deklarantu, ako to dopuštaju okolnosti pojedinog
slučaja, da u svrhu popunjavanja pošiljke, nadomjesti količinu robe uzetu za
uzorak sa jednakom količinom istovjetne robe.

Članak 122.

Uzorci koji se prilikom analize ne unište vraćaju se deklarantu na
njegov zahtjev i trošak ako više nisu potrebni u postupku, a svakako nakon što
su su iscrpljena sva pravna sredstva koja je deklarant imao na raspolaganju
protiv rješenja carinarnice donesenog na osnovi rezultata analize uzorka.

Ako deklarant ne zahtijeva da mu se vrate uzorci, uzorci se mogu
uništiti ili pohraniti kod carinarnice. U pojedinim slučajevima, posebno kada
se radi o uzorcima koji su štetni za okoliš ili spadaju u otrove I. skupine,
carinarnica može zahtijevati od deklaranta da ukloni ostatak uzorka.

Deklarant snosi troškove koji nastaju ako mu se uzorci vraćaju ili ako
se uzorke uništava jer ih deklarant nije preuzeo.

Članak 123.

Carinarnica izdaje deklarantu obračun troškova obavljanja analize pri
čemu vodi računa o podacima carinskog laboratorija, navedenih u zapisniku o
rezultatu analize.

Cjenik troškova iz stavka 1. ovog članka objavljuje ravnatelj Carinske
uprave.

Obračun troškova iz stavka 1. ovog članka izdaje se samo ako:

a) se analizom uzoraka ustanovi da je u carinskoj deklaraciji bio
naveden pogrešni tarifni stavak iz Carinske tarife, ili

b) su uzorci bili uzeti na zahtjev deklaranta.

Troškove iz ovog članka deklarant mora podmiriti u roku od 30 dana po
prijemu obračuna.

Sredstva iz stavka 4. ovog članka prihod su državnog proračuna Republike
Hrvatske.

**Poglavlje 3.** Rezultati provjere deklaracije i puštanje robe
deklarantu

Članak 124.

Ako carinarnica provjerava carinsku deklaraciju mora na deklaraciji na
listu ili na ispravi koja se prilaže zabilježiti osnove i rezultate provjere.
Ako je provjera obavljena djelomičnim pregledom robe moraju se zabilježiti
podaci o paketu ili dijelu robe koji je pregledan.

U bilješci iz stavka 1. ovog članka carinarnica navodi također podatak
da li je deklarant ili njegov opunomoćenik prisutan pregledu robe.

Ako se rezultati provjere ne slažu s podacima navedenim u carinskoj
deklaraciji, carinarnica to bilježi na deklaraciji ili na posebnoj ispravi koja
se prilaže deklaraciji. Carinarnica navodi osnov za obračun carinskog duga i
drugih davanja za deklariranu robu kao i osnov za obračun povrata ili davanja
za izvoz robe, te druge činjenice i nalaze koji su važni za primjenu propisa za
zahtijevani carinski postupak u koji je roba puštena.

U rezultatima provjere
carinarnica može po potrebi navesti koje su mjere primijenjene za utvrđivanje
istovjetnosti robe. Također mora biti naveden datum i potpis osobe koja je obavila
provjeru.

Ako carinarnica ne provjerava deklaraciju ne upisuje bilješku na
deklaraciju ili na ispravu koju prilaže u skladu sa stavkom 1. ovog članka.

Članak 125.

Puštanjem robe nastaje obveza knjiženja duga utvrđenog na osnovi
podataka u carinskoj deklaraciji.

Ako je vjerojatno da bi rezultati provjere carinske deklaracije mogli
prouzročiti viši carinski dug od duga koji bi carinarnica obračunala na osnovi
podataka navedenih u carinskoj deklaraciji, deklarant mora prije nego mu se
roba pusti, bez obzira na rezultat provjere, položiti prikladan instrument
osiguranja također i za moguću razliku u visini obračunatog carinskog duga.

Ako carinarnica na osnovi provjere deklaracije ustanovi da iznos
carinskog duga ne odgovara podatku koji je deklarant naveo u deklaraciji, robu
može pustiti deklarantu ako je tako utvrđeni carinski dug plaćen ili za njega
podnesen odgovarajući instrument osiguranja.

Ako carinarnica uzima uzorke robe radi provjere točnosti i pravilnosti
prihvaćene deklaracije, robu može pustiti deklarantu prije završetka analize
uzorka, ako je nastali ili mogući carinski dug u svezi s tom robom prikladno
osiguran i ako puštanje robe ne onemogućavaju drugi razlozi.

Ako carinarnica do okončanja provjere carinske deklaracije ne može
ustanoviti da li je roba na koju se deklaracija odnosi predmet kakvih
ograničenja ili zabrana, robu ne može pustiti deklarantu sve dok nisu poznati
rezultati provjere.

Članak 126.

Način puštanja robe deklarantu ovisi o mjestu na kojem se roba nalazi i
načina na koji se provodi carinski nadzor.

Ako je za robu podnesena pisana carinska deklaracija, datum puštanja
robe navodi se na deklaraciji ili ispravi u njezinom prilogu. Preslik priložene
isprave uručuje se deklarantu.

**Poglavlje 4.** Druge mjere carinarnice

Članak 127.

U slučaju kada ne može pustiti robu deklarantu radi jednog od razloga iz
članka 87. stavka 1. točke a) odlomak drugi i četvrti Carinskog zakona,
carinarnica mora odrediti deklarantu rok u kojem mora ispuniti propisane
obveze.

Ako deklarant u slučaju iz članka 87. stavka 1. točke a) odlomak drugi
Carinskog zakona ne priloži zahtijevane isprave u roku koji je odredila
carinarnica sukladno stavku 1. ovog članka, carinska deklaracija smatra se nevažećom
i carinarnica je ukida.

Ako carinarnica smatra deklaraciju ukinutom, na deklaraciji to vidljivo
označava, a u polju primjedbe navodi razlog za ukidanje, a deklaraciju, osim
primjerka broj 1. (pri izvoznim postupcima) ili primjerka broj 6. (pri uvoznim
postupcima) zajedno sa priloženim ispravama vraća deklarantu.

Ako deklarant u slučaju iz članka 87. stavka 1. točke a) odlomak treći
Carinskog zakona, ne položi odgovarajući instrument osiguranja za plaćanje
carinskoga duga ili ako ne plati nastali carinski dug u roku koji odredi
carinarnica sukladno prvom stav­ku ovog članka, carinarnica će provesti mjere
za oduzimanje robe, osim ako deklarant nije postupio sukladno članku 78. stav­ku
1. Carinskog zakona ili članku 185. Carinskog zakona. Ako prije oduzimanja robe
deklarant ispuni svoju obvezu i plati carinski dug ili položi odgovarajući
instrument osiguranja, roba se može pustiti deklarantu.

Do trenutka oduzimanja robe
iz stavka 4. ovog članka carinarnica može na rizik i trošak deklaranta
premjestiti robu u poseban prostor koji je pod carinskim nadzorom.

Ako se u slučaju iz članka 87. stavka 1. točke a) odlomak četvrti
Carinskog zakona u propisanom roku ne otklone zabrane i ograničenja koje
onemogućavaju provedbu izabranoga carinskog postupka, a deklarant nije
zahtijevao ukidanje deklaracije ili drugo carinski dopušteno postupanje ili
uporabu robe, roba se oduzima. Carinarnica smije dati robu u prodaju ako
zainteresirana osoba dokaže da za nju ne važe ili više ne važe zabrane ili
ograničenja koje su onemogućavale provedbu odabranog carinskog postupka.

Članak 128.

Iznimno, carinarnica može ukinuti carinsku deklaraciju i nakon puštanja
robe deklarantu:

a) ako utvrdi da je za robu bio greškom započet carinski postupak radi
kojeg  je nastao carinski dug, umjesto
da je roba bila deklarirana za drugi carinski
postupak. Carinarnica će u tom slučaju odobriti ukidanje deklaracije ako
deklarant podnese pisani zahtjev u roku tri mjeseca od dana prihvaćanja
carinske deklaracije i ako su ispunjeni sljedeći uvjeti:

 1. da dotadašnja upotreba robe
nije bila u suprotnosti s uvjetima koji
moraju biti ispunjeni da bi se mogao dopustiti drugi carinski postupak,

 2. da je roba u trenutku kad je
bila deklarirana za prvi postupak ispunjavala također uvjete za odobravanje
drugog postupka, te

  3. da je roba bila odmah
deklarirana za postupak kojeg je deklarant stvarno  htio.

Carinska deklaracija za drugi carinski postupak važi od dana prihvaćanja
ukinute carinske deklaracije. U opravdanim slu­čaje­vi­ma carinarnica može
prihvatiti zahtjev deklaranta za ukidanjem deklaracije i po proteku roka od tri
mjeseca.

b) ako utvrdi da je roba bila greškom deklarirana umjesto neke druge
robe u carinski postupak radi kojeg je nastao carinski dug. Carinarnica će u
tom slučaju dopustiti ukidanje deklaracije ako deklarant podnese pisani zahtjev
u roku tri mjeseca od dana prihvaćanja carinske deklaracije i ako su ispunjeni
sljedeći uvjeti:

 1. roba za koju je bio postupak
prvotno započet:

 - nije bila uporabljena
drugačije nego kako je to dopuštao prvi postupak,

 - vraćena je ponovno u prvotno
stanje, te

 - za nju je bilo s obzirom na
okolnosti slučaja također zahtijevano drugo carinski dopušteno postupanje ili
uporaba; u tom slučaju deklaracija za novi postupak ima učinak od dana
prihvaćanja ukinute deklaracije;

 2. roba za koju bi morao biti
započet dotični carinski postupak:

 - bi mogla biti u trenutku
podnošenja prve deklaracije podnešena istoj carinarnici, te

 - je deklarirana za isti carinski postupak koji je bio naveden u
prvoj  deklaraciji.

 U opravdanim slučajevima cairnarnica može prihvatiti zahtjev
deklaranta za  ukidanjem deklaracije i
po proteku roka od tri mjeseca.

c) ako je roba bila naručena
u okviru kataloške prodaje. Carinarnica može ukinuti carinsku deklaciju ako je
deklarant podnio zahtjev u roku od tri mjeseca od dana prihvaćanja carinske
deklaracije i ako je roba bila izvezena dobavljaču ili na ime osobe koju je on
odredio.

d) ako je roba deklarirana za izvoz ili vanjsku proizvodnju i ako su
ispunjeni sljedeći uvjeti:

1. u slučaju da je roba predmet izvoznih davanja, izvoznih
poticaja,  zahtjeva za povrat uvoznog
duga pri izvozu ili drugih posebnih mjera
za izvoz, deklarant:

 - podnosi carinarnici, koja je prihvatila carinsku deklaraciju za
izvoz robe, dokaz da roba nije napustila carinsko područje,

 - podnosi carinarnici sve primjerke carinske deklaracije zajedno
sa svim drugim ispravama koje mu je ta carinarnica predala po prihvaćanju
carinske deklaracije,

 - podnosi carinarnici dokaze da je vraćen uvozni dug i druge
poticajne mjere za izvoz robe ili da su nadležna tijela poduzele mjere za
povrat tih iznosa, te

 - u skladu s važećim propisima mora izvršiti sve druge obaveze
koje je s obzirom na okolnosti pojedinih slučajeva carinarnica odredila za
rješavanje slučaja.

Nakon ukidanja carinske
deklaracije, otpis količina po potvrdama ili drugim ispravama koje su bile
priložene izvoznoj carinskoj deklaraciji vraćaju se u prvotno stanje.

Ako je za robu deklariranu za
izvoz određeno da mora u određenom roku napustiti carinsko područje, takvu
deklaraciju carinarnica smatra ukinutom ako roba u tom roku ne napusti carinsko
područje. O ukidanju deklaracije carinarnica pisano oba­vještava deklaranta.

2. u slučaju druge robe od
one navedene u podtočki 1. ove točke, ako je carinski deklarant izvijestio
carinarnicu koja je prihvatila carinsku deklaraciju za izvoz robe o tome da
roba nije napustila carinsko područje i ako je vratio sve primjerke deklaracije
zajedno sa svim drugim dokumentima koje mu je carinarnica predala po
prihvaćanju carinske deklaracije;

e) ako je radi ponovnog
izvoza robe bila podnesena deklaracija. Za ukidanje takve deklaracije
odgovarajuće se primjenjuje odredba točke d) ovoga članka.

f) ako je domaća roba bila
stavljena u postupak carinskog skladištenja sukladno članku 110. stavku 1.
točki b) Carinskog zakona. Carinarnica može odobriti ukidanje carinske
deklaracije za taj postupak, ako deklarant dokaže da su ispunjeni uvjeti za
neki od dopuštenih postupanja ili uporaba. Ako do proteka roka koji je bio
određen za skladištenje nije bio podnesen zahtjev za početak nekog od
dopuštenih postupanja ili uporaba, carinarnica poduzima mjere propisane na
osnovi članka 110. stavka 1. točke b) Carinskog zakona.

**Poglavlje 5.** Naknadna
provjera deklaracije

Članak 129.

Carinarnica može provesti postupak provjere deklaracije i nakon puštanja
robe deklarantu kako bi pregledom trgovačke i druge dokumentacije kod
deklaranta ili druge osobe koja raspolaže potrebnim podacima, a po mogućnosti
također i pregledom robe, ustanovila da li je bio ispravno utvrđen carinski
dug, da li su bile ispravno primijenjene trgovinske i druge mjere i da li se
poštivaju obveze koje proizlaze iz odobrenog carinskog postupka. Naknadna
provjera može se izvršiti također na zahtjev drugih carinskih tijela u okvirima
međunarodne suradnje.

Ako carinarnica na osnovi rezultata naknadne provjere ustanovi da je
carinski dug bio krivo obračunat, poduzet će sve potrebne mjere za naknadnu
naplatu, povrat, ili otpust duga. U slučaju kršenja odredbi trgovinskih ili
drugih mjera carinarnica o svojim nalazima izvještava nadležna državna tijela.
Na osnovi međunarodne suradnje moguće je kontrolne nalaze dostaviti carinskim
tijelima drugih država.

U naknadnoj provjeri odgovarajuće se primjenjuju prvo, drugo i treće
potpoglavlje ovog poglavlja. Carinarnica sastavlja zapisnik o rezultatima
naknadne provjere.

Ako se pri naknadnoj provjeri uzimaju uzorci, to se navodi u zapisniku o
naknadnoj provjeri deklaracije.

**GLAVA VII.** POJEDNOSTAVNJENI POSTUPCI DEKLARIRANJA

**Poglavlje 1.** Opće odredbe

Članak 130.

Deklarant može zahtijevati da robu deklarira na osnovi nepotpune deklaracije,
koja ne sadrži sve podatke koji bi morali biti navedeni za odobravanje
zahtijevanog carinskog postupka ili kojoj nisu priložene sve isprave koje bi
morale biti priložene za odobravanje zahtijevanog carinskog postupka.

Deklarant može umjesto deklaracije za robu podnijeti neku od trgovačkih
ili službenih isprava priloženih uz zahtjev za stavljanje robe u carinski
postupak.

Deklariranje na osnovi
knjigovodstvenog zapisa omogućava da se za robu započne carinski postupak u
prostorima korisnika odobrenja ili u drugom prostoru, koji odobri carinarnica.

Pojednostavnjeni postupak
deklariranja omogućava da se za robu započne carinski postupak na osnovi
nepotpune deklaracije sukladno stavku 1. ovog članka ili na osnovi isprava
sukladno stavku 2. ovog članka, uz obavezu naknadnog podnošenja dopunske
deklaracije, koja je s obzirom na okolnosti slučaja opća, periodična ili
rekapitulativna.

Članak 131.

Zahtjev za odobravanje
pojednostavnjenog postupka deklariranja iz članka 139. ove Uredbe ili za
deklariranje na osnovi knjigovodstvenih zapisa podnosi se carinarnici koja je
mjesno nadležna s obzirom na sjedište i glavno knjigovodstvo podnosioca
zahtjeva.

Carinarnica iz stavka 1. ovog
članka šalje zahtjev zajedno sa svojim mišljenjem na nadležno rješavanje
Carinskoj upravi - Središnjem uredu. O zahtjevu odlučuje Carinska uprava -
Središ­nji ured.

Članak 132.

Ako se za pojednostavnjeni postupak upotrebljava sustav za obradu
podataka ili sustav za elektroničku razmjenu podataka, odgovarajuće se
primjenjuju odredbe članka 74. i članaka 92. - 96. ove Uredbe.

**Poglavlje 2**. Deklaracije za puštanje robe u
slobodni promet

**Odjeljak 1.** Nepotpune deklaracije

Članak 133.

Deklaracija za puštanje robe u slobodni promet koju carinarnica može
prihvatiti na osnovi pisanog zahtjeva deklaranta bez obzira na to što ne sadrži
sve propisane podatke, mora sadržati najmanje sljedeće podatke:

- podatke u polju 1 (drugo podpolje), 14, 21, 31, 33, 37, 40 i 54 JCD-a,

- opis robe koji omogućava carinarnici da utvrdi tarifni stavak iz
Carinske   tarife,

- carinsku vrijednost robe, a ako je očito da deklarant ne može
deklarirati carinsku vrijednost, navodi se privremena vrijednost robe koja je
prihvatljiva za carinarnicu uzimajući u obzir podatke koji su na raspolaganju
deklarantu, te

- sve druge podatke koji trebaju carinarnici da bi se osiguralo
prepoznavanje  robe, primjena propisa o
puštanju robe u slobodni promet i utvrđivanje
visine osiguranja koje treba položiti da bi se roba mogla pustiti
deklarantu.

Članak 134.

Deklaraciji za puštanje robe u slobodni promet koju carinarnica prihvaća
na osnovi zahtjeva deklaranta bez da su joj priložene sve propisane isprave,
moraju biti priložene barem one isprave koje su potrebne da bi se deklarirana
roba mogla pustiti u slobodni promet.

Iznimno od stavka 1. ovog članka može se prihvatiti carinska deklaracija
kojoj nisu priložene sve isprave koje bi morale biti priložene prije puštanja
robe u slobodni promet ako se carinarnici prethodno dokaže:

- da isprave koje nisu priložene postoje i da su važeće,

- da isprave nisu mogle biti priložene deklaraciji iz razloga na koje
deklarant  nije mogao utjecati, te

- da bi odgađanje prihvaćanja takve carinske deklaracije sprječavalo
puštanje  robe u slobodni promet ili bi
radi odlaganja trebalo obračunati uvoznu carinu  po višoj stopi.

Isprave koje nedostaju moraju
biti navedene na deklaraciji.

Članak 135.

Ako carinarnica prihvati
nepotpunu deklaraciju mora odrediti rok u kojem će deklarant priložiti sve
podatke ili isprave. Rok ne smije biti duži od 30 dana od dana prihvaćanja
deklaracije.

Ako nedostaje isprava koja je
potrebna za odobravanje povlaštene carine i carinarnica osnovano smatra da bi
se za robu deklariranu nepotpunom deklaracijom mogla odobriti povlaštena
carina, na zahtjev deklaranta može se produljiti rok za podnošenje te isprave.
Produljeni rok ne smije biti duži od tri mjeseca.

Ako se podaci ili isprave
koje nedostaju odnose na carinsku vrijednost, carinarnica može, ako je to s
obzirom na okolnosti neophodno, produljiti rok. Produljeni rok ne može biti
dulji od tri mjeseca.

Ako se povlaštena carina
primjenjuje na robu puštenu u slobodni promet u okviru količinskih kvota ili
plafona ili u okviru povlaštenih mjera, carinarnica može odobriti uporabu kvote
ili povlaštenog postupanja samo uz prilaganje isprave koja je uvjet za
odobravanje kvote ili povlaštenog postupanja. Isprava mora biti u svakom
slučaju priložena:

- prije nego li je kvota
iskorištena, ili

- u drugim slučajevima, prije
nego li se ponovno uvedu propisane carinske
stope.

Ako su isprave od kojih zavisi uporaba povlaštene carine priložene nadležnoj
carinarnici, sukladno ovom članku, po isteku roka važenja povlaštene carinske
stope, snižena stopa može se primijeniti ako je deklaracija za puštanje robe
prihvaćena prije isteka roka važenja povlaštenih carinskih stopa.

Članak 136.

Prihvaćanje nepotpune deklaracije ne može spriječiti ili odgoditi
puštanje robe deklarantu, osim ako za to ne postoje drugi razlozi. Iznimno od
članka 125. ove Uredbe, carinarnica pušta robu deklarantu sukladno uvjetima iz
ovog članka.

Ako naknadno prilaganje
podataka ili isprava koje nisu bile priložene u trenutku prihvaćanja nepotpune
deklaracije ne utječu na visinu uvozne carine, carinarnica će za tako
deklariranu robu obračunati uvoznu carinu po redovitom postupku.

Ako je deklarant sukladno
članku 133. podtočki 3. ove Ured­be naveo samo privremene podatke o vrijednosti
robe, carinarnica će:

- obračunati iznos uvozne
carine na osnovi tog navoda, te

- zahtijevati da deklarant
priloži instrument osiguranja u visini razlike između  iznosa obračunatog na osnovi privremenih podataka i najvećeg
mogućeg  iznosa uvozne carine koju bi
trebalo obračunati za robu.

U drugim slučajevima od onih
navedenih u stavku 3. ovog članka, kada naknadno prilaganje podataka ili
isprava može utjecati na visinu uvozne carine koju treba obračunati za
deklariranu robu, treba postupati u skladu sa sljedećim pravilima:

a) u slučaju kada bi se mogla
radi naknadnog prilaganja podatka ili isprave
odobriti uporaba snižene carinske stope, carinarnica će:

 - obračunati uvoznu carinu koja se plaća po sniženoj stopi, te

 - zahtijevati da deklarant položi instrument osiguranja u visini
razlike između iznosa obračunatog na osnovi podtočke 1. i iznosa uvozne carine
koju bi trebalo obračunati za tu robu, ako bi se primijenila propisana carinska
stopa;

b) u slučaju kada bi se moglo
radi naknadnog prilaganja podataka ili isprava odobriti potpuno oslobođenje od
plaćanja carine, carinarnica će zahtijevati polaganje instrumenta osiguranja u
visini iznosa koji bi morao biti plaćen
ako bi se uvozna carina izračunala po propisanoj carinskoj stopi.

Bez obzira na moguće naknadne
izmjene, deklarant može umjesto polaganja instrumenta u slučajevima iz stavka
3. i stavka 4. ovog članka zahtijevati da carinarnica odmah obračuna carinu u
iznosu:

- ako se primjenjuje stavak
3. druga podtočka ili stavak 4. točka a) druga
podtočka ovog članka - iznos uvozne carine koja bi se obračunala na
osnovi propisane carinske stope, ili

- ako se primjenjuje stavak
4. točka b) ovog članka iznos uvozne carine obračunatoj po propisanoj carinskoj
stopi.

Članak 137.

Ako do proteka roka iz članka
135. ove Uredbe deklarant ne podnese podatke koji su potrebni za konačno
utvrđivanje carinske vrijednosti robe ili ne podnese podatke ili isprave koji
nedostaju, carinarnica će obračunati carinu u visini za koju je deklarant položio
instrument osiguranja sukladno članku 136. ove Uredbe.

Članak 138.

Deklarant mora nepotpunu
deklaraciju koju je carinarnica prihvatila sukladno člancima 133. do 136. ove
Uredbe dopuniti ili uz suglasnost carinarnice zamijeniti potpunom carinskom
deklaracijom koja udovoljava uvjetima iz članka 74. Carinskog zakona.

U slučaju kada se nepotpuna
deklaracija zamjenjuje novom, kao datum za određivanje iznosa carine i primjenu
drugih mjera za puštanje robe u slobodni promet uzima se datum prihvaćanja
nepotpune deklaracije.

**Odjeljak 2**. Pojednostavnjeni postupak deklariranja

Članak 139.

Deklarant može na osnovi
pisanog zahtjeva koji sadrži sve potrebne podatke, ishoditi odobrenje da pod
uvjetima i na način propisan u člancima 140. i 141. ove Uredbe, za robu podnese
deklaraciju za puštanje u slobodni promet u pojednostavnjenom obliku.

Pojednostavnjena deklaracija
može biti u obliku:

a) nepotpune carinske
deklaracije, podnesene na obrascu JCD, ili

b) trgovačke ili druge
isprave, koji su navedeni u pisanom zahtjevu deklaranta za puštanje robe u
slobodni promet.

Pojednostavnjena deklaracija
mora sadržati podatke potrebne za prepoznavanje robe.

Pisani zahtjev iz stavka 2.
točke b) ovog članka može nadomjestiti opći zahtjev koji važi za sve u određenom
razdoblju započete postupke za puštanje robe u slobodni promet. U tom slučaju
mora u ispravi iz stavka 2. točke b) biti jasno naznačeno opće odobrenje izdano
sukladno ovom stavku.

Pojednostavnjenoj deklaraciji
moraju biti priložene sve isprave o kojima ovisi puštanje u slobodni promet.
Iznimno, deklaraciji ne moraju biti priložene isprave ako su ispunjeni uvjeti
iz članka 134. stavka 2. ove Uredbe.

Ovaj članak ne utječe na
primjenu članka 159. ove Uredbe.

Članak 140.

Pojednostavnjeni postupak
deklariranja iz članka 139. može se odobriti ako je omogućena učinkovita
kontrola poštivanja ograničenja i zabrana, te kontrola drugih propisa koji se
odnose na puštanje robe u slobodni promet.

Odobrenje se neće dati:

a) podnositelju zahtjeva koji
je višekratno kršio carinske propise, ili

b) podnositelju zahtjeva koji
deklarira robu za puštanje u slobodni promet samo povremeno.

Odobrenje se neće dati
podnositelju zahtjeva koji nastupa za račun druge osobe koja deklarira robu za
puštanje u slobodni promet samo povremeno.

Ako po izdavanju odobrenja
nastupe okolnosti iz stavka 2. ovog članka, odobrenje se može ukinuti.

Članak 141.

U odobrenju iz članka 139.
ove Uredbe treba odrediti:

a) carinarnicu ili
carinarnice koje su nadležne za prihvaćanje
pojednostavnjenih deklaracija,

b) sadržaj i oblik
pojednostavnjenih deklaracija,

c) vrste roba na koje se
pojednostavnjene deklaracije odnose i podatke, koje pojednostavnjene
deklaracije moraju sadržati radi prepoznavanja robe,

d) instrumente osiguranja, te

e) oblik i sadržaj dopunske
deklaracije, rok u kojem treba podnijeti
dopunsku carinsku deklaraciju, kao i carinarnicu nadležnu za prihvaćanje
dopunske carinske deklaracije.

**Odjeljak 3.** Deklariranje na
osnovi knjigovodstvenih zapisa

Članak 142.

Carinska uprava - Središnji ured
može sukladno člancima 143. do 145. ove Uredbe dati odobrenje za deklariranje
na osnovi knjigovodstvenih zapisa osobi koja zahtijeva da se postupak puštanja
robe u slobodni promet izvrši u njenim prostorima ili na drugim mjestima koje
odobri carinarnica. Pisani zahtjev mora sadržavati sve potrebne podatke za
odobravanje pojednostav­njenja i odnositi se na sljedeće slučajeve:

a) ako se zahtijeva za robu
koja je prije puštanja u slobodni promet bila u  carinskom postupku provoza u okviru kojega je bilo podnositelju
zahtjeva izdano odobrenje za uporabu pojednostavnjenih formalnosti pri
odredišnoj carinarnici u provoznom postupku, sukladno člancima 446. do 449. ove
Uredbe,

b) ako se zahtijeva za robu
koja je prije puštanja u slobodni promet bila u carinskom postupku s
gospodarskim učinkom osim slučajeva iz članka 159. ove Uredbe,

c) ako se zahtijeva za robu
koja je nakon što je podnesena carinarnici sukladno članku 52. Carinskog
zakona, prevezena u te prostore u skladu s
provoznim carinskim postupkom, u drugim slučajevima od onih
navedenih  u točki a) ovog članka, te

d) ako se zahtijeva za robu
koja je unesena u carinsko područje, ali za nju ne postoji obveza podnošenja
sukladno članku 53. Carinskog zakona.

Članak 143.

Odobrenje iz članka 142. ove
Uredbe Carinska uprava - Središnji ured može dati ako su ispunjeni sljedeći
uvjeti:

a) knjigovodstvo podnositelja
zahtjeva omogućava carinarnici učinkovitu kontrolu, kao i naknadnu kontrolu,

b) omogućena je učinkovita
kontrola uvoznih ili izvoznih zabrana ili ograničenja kao i drugih mjera za
puštanje robe u slobodni promet.

Odobrenje se neće dati:

a) podnositelju zahtjeva koji
je višekratno kršio carinske propise, ili

b) podnositelju zahtjeva koji
deklarira robu za puštanje u slobodni promet samo povremeno.

Članak 144.

Iznimno od članka 10.
Carinskog zakona, Carinska uprava - Središnji ured može odlučiti da dano
odobrenje ne ukida, ako neizvršenje obveze nema stvarnih posljedica na pravilnu
uporabu pojednostavnjenja.

Carinska uprava će odobrenje
ukinuti, ako su nastupile neke od okolnosti iz članka 143. stavka 2. ove
Uredbe.

Članak 145.

U svrhu kontrole pravilnosti
obavljanja pojednostavnjenja deklariranja, korisnik odobrenja iz članka 142.
ove Uredbe mora:

a) u slučajevima iz članka
142. točke a) i točke c) ove Ured­be:

 1. ako se roba pušta u slobodan promet po prispijeću na mjesto
određeno u  te svrhe:

 - u obliku i na način određen u odobrenju pravodobno
obavijestiti  carinarnicu o prispijeću
robe kako bi mu roba mogla biti puštena i

 - upisati robu u svoje knjigovodstvo.

 2. ako je roba prije puštanja u slobodni promet bila u privremenom
smještaju sukladno članku 62. Carinskog zakona, prije proteka roka iz  članka 61. Carinskog zakona:

 - u obliku i na način određen u odobrenju obavijestiti carinarnicu
o svojem zahtjevu da se roba pusti u slobodni promet kako bi mu roba  mogla biti puštena, te

 - upisati robu u svoje knjigovodstvo;

 b) u slučajevima iz članka 142. točke b) ove Uredbe:

 - u obliku i na način određen u odobrenju obavijestiti carinarnicu
o svojem zahtjevu da se roba pusti u slobodni promet kako bi mu roba mogla
biti  puštena, te

 - upisati robu u svoje knjigovodstvo.

Obavijest iz prve podtočke
ove točke nije potrebna ako je roba koja bi se puštala u slobodni promet
prethodno bila u postupku carinskog skladištenja u skladištu tipa D.

c) u slučaju iz članka 142.
točke d) ove Uredbe po prispijeću robe na mjesto  određeno u te svrhe:

 - upisati robu u svoje knjigovodstvo,

d) od trenutka upisa robe u
knjigovodstvo dati carinarnici na raspolaganje sve isprave čije je podnošenje
potrebno radi provođenja propisa koji se odnose na puštanje robe u slobodni
promet.

Pod uvjetom da to ne utječe
na kontrolu obavljanja pojednostavnjenja deklariranja, Carinska uprava -
Središnji ured može:

a) dopustiti korisniku
odobrenja da najavi carinarnici prispijeće robe iz stavka 1. točke a) ili točke
b) ovog članka neposredno pred njezino prispijeće,

b) dopustiti, ako to
opravdava vrsta robe i oblik uvoza, da korisnik odobrenja ne obavještava
carinarnicu o svakom prispijeću robe ako korisnik odobrenja  carinarnici dostavi sve podatke potrebne za
mogući pregled robe.

U slučaju iz stavka 2. točke
b) ovog članka knjigovodstveni se upis robe smatra kao puštanje robe.

Upis u knjigovodstvo iz
stavka 1. točaka a), b) i c) ovoga članka može se nadomjestiti kakvim drugim
oblikom koji daje jednako jamstvo i koji odobri Carinska
uprava - Središnji ured. Upis mora sadržavati datum i podatke
potrebne za prepoznavanje robe.

Članak 146.

Odobrenje iz članka 142. ove
Uredbe mora sadržavati sve uvjete u svezi s obavljanjem pojednostavnjenja, a
naročito:

a) podatke o robi na koju se
odnosi,

b) oblik obveza iz članka
145. ove Uredbe i podatke o osiguranju koje osoba treba položiti,

c) rok u kojem treba
podnijeti dopunsku carinsku deklaraciju i pri kojoj carinarnici, te

d) oblik i sadržaj dopunske
deklaracije, te uvjete pod kojima treba za robu podnijeti opću, periodičnu ili
rekapitulativnu deklaraciju .

**Poglavlje 3.** Deklaracije za
carinske postupke s gospodarskim učinkom

**Odjeljak 1.** Početak carinskog postupka s gospodarskim učinkom

**Pododjeljak 1.** Početak postupka
carinskog skladištenja

**Odsjek A.** Nepotpune deklaracije

Članak 147.

Nepotpunu deklaraciju za početak postupka carinskog skladištenja koja ne
sadrži sve propisane podatke, carinarnica može prihvatiti ako takva deklaracija
sadrži barem one podatke koji su potrebni za prepoznavanje robe obuhvaćenu
takvom deklaracijom, uključujući količinu robe.

U svezi s nepotpunom deklaracijom iz stavka 1. ovog članka odgovarajuće
se primjenjuju članci 134., 135. i 138. ove Uredbe.

**Odsjek B.** Pojednostavnjeni postupak deklariranja

Članak 148.

Carinska uprava može na
osnovi zahtjeva deklaranta odobriti da se po podnošenju robe carinarnici i u
skladu s uvjetima i na način propisan u članku 151. ove Uredbe, podnese carinska
deklaracija za početak postupka carinskog skladištenja na pojednostavnjen
način.

Pojednostavnjeni postupak
deklariranja može biti u obliku podnošenja:

- nepotpune carinske
deklaracije iz članka 147. ove Uredbe ili

- trgovačke ili druge isprave
uz pisani zahtjev deklaranta za unos robe u carinsko skladište.

Nepotpuna deklaracija i druge
isprave iz stavka 2. ovog članka moraju sadržati barem podatke iz članka 147.
stavka 1. ove Uredbe.

Članak 149.

Ako se pojednostavnjeni
postupak deklariranja koristi za početak postupka skladištenja robe u carinskom
skladištu tipa D, pojednostavnjena deklaracija mora sadržati također:

a) detaljne podatke o vrsti
robe koji omogućavaju ispravno i nedvosmisleno
određivanje tarifnog stavka u Carinskoj tarifi, te

b) carinsku vrijednost robe.

Članak 150.

Pojednostavnjeni postupak
deklariranja ne može se koristiti za:

- početak postupka carinskog
skladištenja pri unosu robe u carinsko skladište  tipa F ili

- početak postupka carinskog
skladištenja pri unosu domaćih poljoprivrednih
proizvoda u carinsko skladište bilo kojeg tipa.

Pri pojednostavnjenom
postupku deklariranja iz članka 148. stavka 2. druge podtočke ove Uredbe, za
početak postupka carinskog skladištenja u carinskom skladištu tipa B nije
moguće koristiti trgovačke isprave. Ako neka druga isprava ne sadrži podatke,
koji se u JCD upisuju u polje 1. (drugi podpolje), 3,­ 5,­ 14,­ 19,­ 26­, 31,
32, 37, 38, 49 i 54, te podatke treba posebno priložiti.

Članak 151.

Pisani zahtjev iz članka 148.
ove Uredbe mora sadržati sve podatke potrebne za izdavanje odobrenja.

Ako okolnosti slučaja to
dopuštaju može se višekratni pisani zahtjev iz članka 148. stavka 2. podtočke
druge ove Uredbe nadomjestiti općim zahtjevom za obavljanje ovog postupka u
određenom vremenskom razdoblju.

U slučaju iz stavka 2. ovog
članka podnosi se zahtjev sukladno člancima 175. do 183. ove Uredbe, koji mora
biti priložen zahtjevu za otvaranje carinskog skladišta ili kao zahtjev za
izmjenu ili dopunu već izdanog odobrenja za otvaranje carinskog skladišta.
Zahtjev se podnosi carinarnici koja je izdala odobrenje za otvaranje carinskog
skladišta.

Carinska uprava - Središnji
ured izdaje odobrenje iz članka 148. ove Uredbe samo u slučaju ako nije ugroženo
pravilno obavljanje postupka carinskog skladištenja.

Odobrenje nije moguće izdati:

a) ako podnositelj zahtjeva
ne nudi dovoljno jamstvo za pravilno obavljanje postupka carinskog
skladištenja,

b) podnositelju zahtjeva koji
je višekratno kršio carinske propise, ili

c) podnositelju zahtjeva koji
deklarira robu za početak postupka carinskog skladištenja samo povremeno.

Iznimno od članka 10.
Carinskog zakona odobrenje se može ukinuti ako nastupe okolnosti iz stavka 5.
ovog članka.

Članak 152.

Odobrenje iz članka 148. ove Uredbe mora sadržati sve uvjete za
obavljanje pojednostavnjenja deklariranja uključujući i podatke o:

a) carinarnici ili carinarnicama pri kojima se može podnijeti carinska
deklaracija za početak postupka carinskog skladištenja,

b) obliku i sadržaju pojednostavnjene deklaracije.

**Odsjek C.** Deklariranje na osnovi knjigovodstvenih zapisa

Članak 153.

Carinska uprava - Središnji
ured izdaje odobrenje za deklariranje robe na osnovi knjigovodstvenih zapisa
sukladno uvjetima i na način propisan u stavku 2. ovoga članka i u člancima
154. i 155. ove Uredbe.

Carinska uprava - Središnji
ured ne može odobriti da se roba deklarira na osnovi knjigovodstvenih zapisa,
ako se roba unosi u carinsko skladište tipa B ili F ili ako se u carinsko
skladište bilo kojega tipa unose domaći poljoprivredni proizvodi.

Ako Carinska uprava - Središnji
ured odobri da se roba deklarira na osnovi knjigovodstvenih zapisa, za
izdavanje odobrenja i provođenja pojednostavnjenog postupka deklariranja odgova­raju­će
se primjenjuje članak 151. ove Uredbe.

Članak 154.

Korisnik odobrenja mora, radi
provedbe propisane kontrole od strane carinarnice, po prispijeću robe na mjesto
navedeno u odobrenju:

a) odmah izvijestiti nadležnu
carinarnicu o prispijeću robe, u obliku i na način  koji odredi carinarnica,

b) odmah upisati robu u
knjigovodstvo, te

c) dati nadležnoj carinarnici na raspolaganje sve isprave kojih je
prilaganje  potrebno za puštanje robe u
postupak.

Knjigovodstveni zapis robe iz stavka 1. točke b) ovog članka mora sadržati
barem one podatke koji su potrebni da bi se utvrdio trgovinski opis robe i njezine
količine.

Članak 145. stavak 2. i 3. ove Uredbe odgovarajuće se primjenjuju u
slučajevima iz ovoga članka.

Članak 155.

Odobrenje iz članka 153. stavka 1. ove Uredbe
mora sadržati sve uvjete za provođenje pojednostavnjenog postupka deklariranja,
a naročito vrstu robe na koju se odnosi pojednostavnjene, vrstu obveze iz
članka 154. i trenutak prepuštanja robe.

**Pododjeljak 2.** Početak postupka
unutarnje proizvodnje, postupka prerade pod
carinskim nadzorom i postupka privremenog uvoza

**Odsjek A.** Nepotpune deklaracije

Članak 156.

Deklaraciju za početak carinskog postupka unutarnje proiz­vodnje,
postupka prerade pod carinskim nadzorom i postupka pri­vremenog uvoza,
carinarnica nadležna za početak carinskog postupka može, na osnovi pisanog
zahtjeva deklaranta, prihvatiti ako ne sadrži sve propisane podatke, ali mora
sadržati barem one po­datke koji se upisuju u polja. 14, 21, 31, 33, 37, 40 i
54 JCD, a u polju 44 treba upisati broj odobrenja ili zahtjeva, ako se
primjenjuje članak 227. ove Uredbe.

Za primjenu ovog članka odgovarajuće se primjenjuju članci 134., 135. i
138. ove Uredbe.

Ako se u postupku unutarnje proizvodnje primjenjuje sustav povrata
plaćene carine, odgovarajuće se primjenjuje članak 136. i 137. ove Uredbe.

**Odsjek B.** Pojednostavnjeni postupak deklariranja i
deklariranje na osnovi knjigovodstvenih zapisa

Članak. 157.

Odredbe članaka 139. do 146. ove Uredbe odgovarajuće se primjenjuju za
izdavanje odobrenja za uporabu pojednostavnjenog postupka deklariranja i
deklariranja na osnovi knjigovodstvenih zapisa u slučaju deklariranja robe za
početak postupka unutarnje proizvodnje, postupka prerade pod carinskim nadzorom
ili privremenog uvoza.

**Pododjeljak 3.** Početak postupka vanjske proizvodnje

Članak 158.

Za pojednostavnjenja u svezi s carinskim deklaracijama za početak
postupka vanjske proizvodnje odgovarajuće se primjenjuju članci 160. do 168.
ove Uredbe.

**Odjeljak 2.** Završetak postupka s gospodarskim učinkom

Članak 159.

Za završetak postupka s
gospodarskim učinkom, osim postupka vanjske proizvodnje i carinskog
skladištenja, može se odobriti uporaba pojednostavnjenih postupaka predviđenih
za puštanje u slobodni promet, izvoz ili ponovni izvoz. U slučaju ponovnog
izvoza odgovarajuće se primjenjuju članci 160. do 168. ove Uredbe.

Za završetak postupka vanjske proizvodnje mogu se odobriti
pojednostavnjenja predviđena za puštanje robe u slobodni promet. Pri tome se
odgovarajuće primjenjuju članci 133. do 136. ove Uredbe.

Za završetak postupka
carinskog skladištenja može se odobriti pojednostavnjenje predviđeno za
puštanje robe u slobodni promet, za izvoz ili ponovni izvoz.

Bez obzira na stavak 3. ovog
članka:

a) za robu koja je bila
unesena u carinsko skladište tipa F nije moguće odobriti niti jedno od
predviđenih pojednostavnjenja,

b) za robu koja je bila unesena
u carinsko skladište tipa B može se odobriti
upotreba nepotpunih deklaracija i pojednostavnjeni postupak
deklariranja,

c) izdavanje odobrenja za
otvaranje carinskog skladišta tipa D uključuje također odobrenje za
deklariranje robe na osnovi knjigovodstvenih zapisa za  puštanje robe u slobodni promet. Ovo se
pojednostavnjenje ne može odobriti, ako podnosilac zahtjeva želi na takav način
završiti postupak s  robom za koju se
osnov za određivanje uvozne carine ne može provjeriti  bez pregleda robe. U tom slučaju može se odobriti drugi postupak
koji   uključuje podnošenje robe
carinarnici, te

 d) za završetak postupka za domaće poljoprivredne proizvode nije
moguće odobriti ni jedno od predviđenih pojednostav­njenja.

**Poglavlje 4.** Deklaracije za izvoz

Članak 160.

Postupci koje treba obaviti pri carinarnici izvoza i koji su propisani u
članku 404. ove Uredbe mogu se pojednostaviti sukladno odredbama ovog
poglavlja.

Odredbe članka 405. i članka 408. ove Uredbe primjenjuju se i za ovo
poglavlje.

**Odjeljak 1.** Nepotpune deklaracije

Članak 161.

Carinarnica može na osnovi zahtjeva deklaranta prihvatiti carinsku
deklaraciju za izvoz robe i u slučaju kada deklaracija ne sadrži sve propisane
podatke, ali mora sadržati barem sljedeće podatke:

a) podatke koji se upisuju u polje 1. (druga i treća podjela),     2, 14, 17, 31, 33, 38, 44 i 54 JCD,

b) sve podatke koji su potrebni za primjenu posebnih mjera
poljoprivredne politike ili obračun izvozne carine, ako je roba predmet
posebnih mjera politike ili podliježe plaćanju izvozne carine, te

c) sve druge podatke koji su potrebni da bi se roba mogla prepoznati, da
bi se  mogli primijeniti propisi koji se
odnose na njezin izvoz ili da se odredi iznos
mogućeg osiguranja koje se zahtijeva prije izvoza robe.

Bez obzira na stavak 1. točku a) ovog članka carinarnica može odobriti
deklarantu da ne popuni polje 17. i 33. JCD, ako:

a) deklarant izjavi da roba na koju se deklaracija odnosi nije predmet
izvoznih  zabrana ili ograničenja i

b) carinarnica ne sumnja u točnost izjave iz točke 1. ovog stavka i ako

c) opis robe u deklaraciji omogućava točno i nedvosmisleno
raspoređivanje robe u Carinsku tarifu.

Primjerak broj 3. JCD mora u polju 44. sadržati navod: ”Pojednostavnjeni
izvoz”.

Za izvoznu deklaraciju ispunjenu sukladno ovom članku odgovarajuće se
primjenjuju članci 134. do 138. ove Uredbe.

Članak 162.

Ako se primjenjuje članak 402. ove Uredbe, dopunska ili nadomjesna
deklaracija može se podnijeti carinarnici koja je mjesno nadležna prema
sjedištu izvoznika. Ako proizvođač ima sjedište na području druge carinarnice,
dopunska carinska deklaracija može se podnijeti carinarnici koja je mjesno
nadležna prema sjedištu proizvođača.

U slučaju iz prethodnog stavka carinarnica koja je prihvatila nepotpunu
deklaraciju poslat će primjerke 1. i 2. JCD carinarnici kojoj će biti podnesena
dopunska ili nadomjesna carinska deklaracija.

**Odjeljak 2.** Pojednostavnjeni postupak deklariranja

Članak 163.

Na osnovi pisanog zahtjeva deklaranta koji sadrži sve potrebne podatke
za izdavanja odobrenja, Carinska uprava može odobriti da uz podnošenje robe
carinarnici deklarant podnese carinsku deklaraciju za izvoz robe na
pojednostavnjen način. Pri određivanju uvjeta za pojednostavnjeni postupak
deklariranja odgovarajuće se primjenjuju članci 140. i 141. ove Uredbe.

Osim u slučajevima iz članka 168. ove Uredbe, pojednostavnjena
deklaracija podnosi se na obrascu JCD koji sadrži sve podatke potrebne za
prepoznavanje robe. Odgovarajuće se primjenjuje članak 161. stavak 3. i stavak
4. ove Uredbe.

**Odjeljak 3.** Deklariranje na osnovi knjigovodstvenih zapisa

Članak 164.

Na osnovi pisanog zahtjeva Carinska uprava - Središnji ured može
odobriti deklariranje robe za izvoz na osnovi knjigovodstvenih zapisa sukladno
uvjetima iz stavka 2. ovog članka, osobi koja želi izvesti izvozne postupke u
svojim prostorima ili na drugom mjestu koje je odobrila Carinska uprava -
Središnji ured (u nastavku: ovlašteni izvoznik).

Na postupak davanja odobrenja
iz stavka 1. ovoga članka, odgovarajuće se primjenjuju članci 143. i 144. ove
Uredbe.

Članak 165.

Da bi carinarnici omogućio
kontrolu provedbe dozvoljenog postupka, ovlašteni izvoznik mora prije iznošenja
robe iz prostora ili mjesta navedenog u članku 164. ove Uredbe:

a) pravodobno izvijestiti
nadležnu carinarnicu o micanju robe u obliku i na način određen u odobrenju sa
svrhom da mu se roba pusti,

b) upisati robu u
knjigovodstvo. Takav upis može nadomjestiti drugi postupak  koji daje jednako jamstvo i koji odobri
carinarnica. Upis mora sadržavati
datum, vrijeme kad je obavljen i podatke koji su potrebni za
prepoznavanje  robe, te

c) dati nadležnoj carinarnici
na raspolaganje sve isprave potrebne za primjenu  propisa o izvozu robe.

U opravdanim slučajevima, kad je to potrebno radi vrste robe i
učestalosti izvoznog postupka, carinarnica može ovlaš­te­nog izvoznika
osloboditi obveze pravodobnog izvještavanja carinarnice sukladno stavku 1.
podtočki a) ovoga članka. U tom slu­čaju ovlašteni izvoznik dužan je
carinarnici dati na raspolaganje sve podatke koji su potrebni za mogući pregled
robe.

U slučaju iz stavka 2. ovog
članka knjigovodstveni zapis o robi smatra se kao puštanje robe.

Članak 166.

Za nadzor i kao dokaz da je
roba stvarno napustila carinsko područje, koristi se primjerak broj 3. JCD.

U odobrenju za uporabu
pojednostavnjenja mora biti određeno da li treba primjerak broj 3. JCD
unaprijed ovjeriti.

Ovjera iz stavka 2. ovoga
članka provodi sa na jedan od sljedećih načina:

a) carinarnica, određena u
odobrenju unaprijed ovjerava i potpisuje polje A  JCD, ili

b) ovlašteni izvoznik, po
carinarnici opunomoćen da ovjerava deklaraciju; ovjera deklaracije obavlja se
pečatom.

Sadržaj i oblik pečata iz
stavka 3. ovoga članka propisuje ministar financija. Otisak pečata može na
propisanom obrascu biti otisnut i unaprijed, ako je tiskar obrasca dobio za to
odobrenje Carinske uprave - Središnjeg ureda.

Prije otpreme robe, ovlašteni
izvoznik mora:

a) izvršiti obveze iz članka
165. ove Uredbe,

b) u polje 44. na primjerku
broj 3. JCD navesti redni broj i datum upisa robe u  knjigovodstvo.

Primjerak broj 3. JCD mora
pored navoda u polju 44. sadržati također:

a) broj odobrenja,

b) navod: “Pojednostavnjeni
izvoz”.

Članak 167.

U odobrenju iz članka 164.
ove Uredbe treba odrediti sve uvjete za provedbu pojednostavnjenja, a naročito:

a) robu na koju se
pojednostavnjenje odnosi,

b) način postupanja iz članka
165. ove Uredbe,

c) trenutak puštanja robe,

d) sadržaj primjerka broj 3.
JCD i način njegovog potvrđivanja, te

e) postupak podnošenja
dopunske deklaracije i rok u kojem mora biti podnesena.

Odobrenje mora sadržavati obvezu
ovlaštenog izvoznika da će poduzeti potrebne mjere za osiguranje čuvanja
posebnoga pečata ili obrazaca koji sadrže unaprijed otisnut pečat izvozne
carinarnice ili otisak posebnoga pečata.

**Odjeljak 4**. Zajedničke odredbe za drugi i treći odjeljak ovog
poglavlja

Članak 168.

Umjesto JCD, Carinska uprava može odobriti da deklarant koristi
trgovačku ili drugu ispravu ili drugog nositelja podataka ako takva isprava ili
nositelj podataka sadrži:

a) podatke koji omogućavaju prepoznavanje robe,

b) navod “Pojednostavnjen izvoz”, te

c) zahtjev za izvoz.

Zahtjev iz točke c) stavka 1.
ovog članka može nadomjestiti opći zahtjev koji vrijedi za sve u određenom
razdoblju započete, izvozne postupke. U tom slučaju u ispravi ili drugom
nositelju podataka iz stavka 1. ovog članka mora biti jasno označeno odobrenje
na osnovi kojeg se prihvaća opći zahtjev sukladno ovom stavku.

Trgovačka ili druga isprava
se koristi kao dokaz o stvarnom iznosu robe iz carinskog područja, jednako kao
primjerak broj 3. JCD. Ako Carinska uprava - Središnji ured odobri uporabu
drugog nositelja podataka mora u isto vrijeme odrediti na koji će se način
potvrditi da je roba stvarno iznesena iz carinskog područja.

**DIO III.** CARINSKI
DOPUŠTENO POSTUPANJE ILI UPORABA

**GLAVA I.** PUŠTANJE U
SLOBODNI PROMET

***Poglavlje 1.*** *Opća odredba*

Članak 169.

Ako je domaća roba bila
izvezena sa ATA karnetom sukladno članku 409. ove Uredbe, može se pustiti u
slobodni promet na osnovi ATA karneta.

U slučaju iz stavka 1. ovoga
članka, carinarnica u kojoj je roba puštena u slobodni promet mora:

a) provjeriti podatke iz
polja A do G kupona ponovnoga uvoza,

b) ispuniti talon i polje H
kupona ponovnoga uvoza, te

c) zadržati kupon ponovnoga
uvoza.

Ako se formalnosti za
završetak privremenoga izvoza domaće robe obavljaju u drugoj carinarnici od one
preko koje je roba bila unesena u carinsko područje, roba se od ulazne do
odredišne carinarnice, gdje će biti puštena u slobodni promet, prevozi bez
dodatnih formalnosti.

***Poglavlje 2.*** *Uporaba jedinstvene carinske stope*

Članak 170.

Jedinstvena carinska stopa se sukladno članku 20. stavku 2. Carinskog
zakona može primijeniti na nekomercijalnu robu čija vrijednost ne prelazi 5.
000 kuna.

Članak 171.

Jedinstvena carinska stopa od 10% ne može se primijeniti na duhan,
duhanske proizvode, alkohol, alkoholna pića, pogonsko gorivo i parfeme.

Članak 172.

Ako putnik ili primatelj pošiljke zahtijeva da se roba carini po stopi
koja je za nju propisana u Carinskoj tarifi, propisane se stope primjenjuju za
svu robu ili za cijelu pošiljku.

**GLAVA II.** CARINSKI POSTUPCI
S GOSPODARSKIM UČINKOM

***Poglavlje 1.*** *Opće odredbe*

**Odjeljak 1.** Definicije

Članak 173.

U primjeni odredaba koje uređuju carinske postupke s gospodarskim
učinkom niže navedeni izrazi imaju sljedeće značenje:

a) *“nadzorna carinarnica”* je carinarnica koja izdaje odobrenje za
provedbu  nadzora postupka s
gospodarskim učinkom;

b) *“carinarnica početka postupka”* je carinarnica koja je u
odobrenju označena  za prihvat carinskih
deklaracija za početak postupka ili postupaka sa gospodarskim učinkom;

c) *“carinarnica završetka postupka”* je carinarnica označena u
odobrenju za  prihvat carinskih
deklaracija, na osnovi kojih se za robu, za koju je bio započet postupak s
gospodarskim učinkom, odredi drugo carinski dopušteno  postupanje ili uporaba;

d) *“ovlaštena carinarnica”* je carinarnica odnosno carinar­ni­ce
koje Carinska uprava - Središnji ured ovlasti za prijem carin­skih deklaracija
kojima se traži odobrenje carinskog postupka s gospodarskim učinkom.

Članak 174.

Ako ovom Uredbom nije drugačije određeno, za donošenje odobrenja i druge
postupke u svezi odobrenja za carinske postupke s gospodarskim učinkom nadležna
je carinarnica, koja je mjesno ovlaštena obzirom na mjesto, gdje podnositelj
zahtjeva ili osoba za račun koje se zahtjev podnosi ima svoje sjedište.

**Odjeljak 2.** Postupak donošenja odobrenja za uporabu postupka

Članak 175.

Ne isključujući stavak 3. ovog članka i članke 238., 316., 351. i 384.
ove Uredbe, zahtjev za izdavanje odobrenja uporabe carinskog postupka s
gospodarskim učinkom, uključujući zahtjev za otvaranje carinskog skladišta (u
daljnjem tekstu: zahtjev), popunjava se u pisanom obliku.

Zahtjevi iz stavka 1. ovog
članka podnose se na obrascu, koji propisuje ministar financija. Podnositelj
zahtjeva mora u zahtjevu navesti sve podatke koji su potrebni za donošenje
odobrenja, te ga datirati i potpisati.

Ako carinarnica smatra da
podaci u zahtjevu nisu potpuni odnosno dovoljni za donošenje odobrenja, može
zahtijevati da se podnesu dopunski podaci.

Podnositelj zahtjeva mora uz
zahtjev iz stavka 1. ovog članka priložiti sve isprave i dokaze potrebne za
donošenje odobrenja. Isprave moraju biti podnesene u izvorniku ili u duplikatu
izvornika. Navedene isprave su sastavni dio zahtjeva u kojem se mora označiti
broj priloženih isprava.

Carinarnica može dopustiti izmjenu
ili produženje pojedinog odobrenja na osnovi pisanog zahtjeva korisnika
odobrenja, s tim da zahtjev za izmjenu ili produženje odobrenja mora sadržavati
podatke iz prethodnog odobrenja.

Zahtjev koji ne sadrži sve
podatke i uvjete određene u stavku 1. do 3. ovog članka kao i zahtjev koji nije
podnesen u skladu sa odredbama članaka 189., 226., 311., 346. i 374., odbacit
će se kao nepotpun, osim ako se ne radi o nekom od slučajeva pojednostavnjenja
predviđenih člancima 238., 316., 351. i 384. ove Uredbe.

Članak 176.

Smatra se da je podnositelj
zahtjeva podnošenjem potpisanog zahtjeva izrazio volju da izvede zahtijevani
postupak.

Podnositelj zahtjeva
odgovoran je za:

a) točnost podataka, koje
navodi u zahtjevu;

b) vjerodostojnost isprava i dokaza, koje je priložio uz zahtjev, te za

c) poštivanje svih obveza, koje proizlaze iz odobrenja pojedinog  carinskog postupka.

Članak 177.

Ovlaštena carinarnica mora prije donošenja odobrenja provjeriti da li su
za njegovo donošenje ispunjeni svi propisani uvjeti.

Odobrenje se ne može donijeti ako je zahtjev nepotpun sukladno članku
175. stavak 6. ove Uredbe.

Članak 178.

Ne isključujući članke 238., 316., 351. i 384. ove Uredbe, odobrenje za
primjenu carinskog postupka s gospodarskim učinkom sukladno članku 68. stavak
2. Carinskog zakona (uključujući odobrenje za otvaranje carinskog skladišta),
donosi se na obrascu koji propiše ministar financija.

Podnositelja zahtjeva mora se obavijestiti da je odobrenje izdato.

Carinarnica donosi odobrenje za svaki pojedini početak postupka s
gospodarskim učinkom ili donosi opće odobrenje za podnošenje carinskih
deklaracija za postupak s gospodarskim učinkom u određenom razdoblju.

Ne isključujući stavak 1. ovog članka, u slučaju produženja ili izmjene
odobrenja na temelju članka 175. ove Uredbe, carinarnica može odlučiti o
izmjenama pojedinih dijelova odobrenja unošenjem službene zabilješke u
postojeće odobrenje ili donošenjem novog odobrenja.

Članak 179.

Smatra se da podnositelj
zahtjeva ima sjedište u carinskom području, ako je u Republici Hrvatskoj upisan
u sudski registar ili drugu propisanu evidenciju.

Fizička osoba - podnositelj
zahtjeva mora dokazati stalno prebivalište u carinskom području s javnom
ispravom iz koje je moguće utvrditi njezin identitet i prebivalište.

Kao jamstva iz članka 98.
Carinskog zakona smatraju se u prvom redu:

a) pouzdanost podnositelja
zahtjeva u izvođenju carinskih postupaka;

b) vođenje evidencija i
knjiga, koje su važne za carinski nadzor i
kontrolu u obliku i na način, koji je prihvatljiv za carinarnicu;

c) izvođenje proizvodnih
postupaka i vođenje skladišta na takav način,
da je carinarnici omogućen uvid u izvedbu carinskog postupka;

d) podnošenje odgovarajućeg
instrumenta osiguranja, ako nije određeno da se podnositelja zahtjeva može
osloboditi te obveze;

e) ispunjavanje uvjeta za
elektronsku razmjenu podataka.

Članak 180.

Ako za robu, za koju se traži neki od postupaka s gospodarskim učinkom,
moraju biti ispunjeni posebni uvjeti određeni nekim drugim propisom,
podnositelj zahtjeva mora dokazati da su ispunjeni ti uvjeti.

Ako je propisima iz stavka 1. ovog članka određeno, da se određena vrsta
robe može koristiti tek po dobivanju odobrenja ovlaštenog tijela, podnositelj
zahtjeva mora dokazati da ispunjava uvjete iz stavka 1. ovog članka prilaganjem
tog odobrenja.

Članak 181.

Carinarnica će odbiti izdavanje odobrenja ako nije ispunjen neki od
propisanih uvjeta za odobrenje zahtijevanog postupka s gospodarskim učinkom.

Rješenje iz stavka 1. ovog članka donosi se u skladu sa člancima 6. i 7.
Carinskog zakona.

Članak 182.

Carinarnica mora pohraniti podnesene zahtjeve i priloge zajedno s
duplikatima donesenih odobrenja i drugih rješenja.

Carinarnica mora isprave iz stavka 1. ovog članka držati pohranjene
najmanje:

- 3 godine od posljednjeg dana kalendarske godine, u kojoj je odobrenje
prestalo važiti, odnosno

- u slučaju odobrenja za poslovanje carinskog skladišta, tri godine od
posljednjeg dana kalendarske godine, u kojoj je odobrenje bilo ukinuto.

U slučaju kada je zahtjev odbijen ili je odobrenje ukinuto odnosno
poništeno, carinarnica mora isprave iz stavka 1. ovog članka držati pohranjene
najmanje tri godine od posljednjeg dana kalendarske godine, u kojoj je zahtjev
odbijen ili je odobrenje ukinuto odnosno poništeno.

Članak 183.

Korisnik odobrenja i sve druge osobe na koje se odobrenje odnosi, moraju
svoj izvod odobrenja i sve druge isprave, koje se odnose na izvedbu odobrenog
postupka, pohraniti u skladu sa člankom 17. Carinskog zakona na istom mjestu.

Ako carinarnica pri provedbi kontrole utvrdi, da isprave nisu pohranjene
u skladu s stavkom 1. ovog članka, a korisnik odobrenja unatoč opetovanom
pozivu ne stavi isprave na raspolaganje, carinarnica može poduzeti odgovarajuće
mjere, uključujući mogućnost ukidanja odobrenja.

**Poglavlje 2.**  Postupak carinskog skladištenja

**Odjeljak 1.**  Općenito

**Pododjeljak 1.** Vrste skladišta

Članak 184.

U okviru postupka carinskog skladištenja roba se može smjestiti u jedno
od sljedećih carinskih skladišta:

a) javno skladište, u kojem je posjednik carinskog skladišta odgovoran
za obveze iz članka 113. Carinskog zakona (tip A);

b) javno skladište, u kojem svaki korisnik skladišta odgovara za obveze
iz članka 113. stavak 1. točke a) i b) Carinskog zakona u skladu sa člankom
114. stavkom 1. Carinskog zakona (tip B);

c) privatno skladište, u kojem je posjednik skladišta ujedno korisnik
skladišta, ali nije nužno da je i vlasnik robe koja se smješta u skladište (tip
C);

d) privatno skladište, u kojem je posjednik skladišta ujedno korisnik
skladišta, ali nije nužno da je i vlasnik robe koja se smješta u skladište, a u
kojem se  može primijeniti članak 122.
stavak 3. i 4. Carinskog zakona (tip D).

Carinsko skladište tipa D može se odobriti za slučajeve prodaje na malo
osobama iz članka 190. ove Uredbe.

Ako to provedba mjera
carinskog nadzora dopušta, u okviru skladišta iz stavka 2. ovoga članka mogu se
ustrojiti izdvojena prodajna mjesta za maloprodaju robe korisnicima iz članka
190. stavak 5. ove Uredbe.

Postupak carinskog
skladištenja može se provoditi i u privatnom skladištu iz članka 111. stavka 3.
Carinskog zakona, kada je posjednik skladišta ujedno korisnik skladišta, ali
nije nužno da je i vlasnik robe, na način, koji dozvoljava smještaj robe
korisniku odobrenja u skladišnim prostorima iz članka 110. stavka 3. Carinskog
zakona (tip E).

Kao slučajevi iz članka 110.
stavka 3. Carinskog zakona smatraju se u prvom redu oni slučajevi, kada je
poseban prostor potreban zbog posebnih uvjeta za skladištenje pojedinih vrsta
robe ili kada je to nužno zbog zauzetosti prostora postojećeg carinskog skladišta.

Ne isključujući stavak 1.
ovog članka carinska roba može se skladištiti i u javnom carinskom skladištu,
čiji je posjednik carinarnica (tip F).

Carinarnica može odobriti da
se carinska skladišta tipa A, tipa C, tipa D i tipa E koriste kao opskrbna skladišta
za opskrbu živežnim namirnicama pomorskih brodova i zrakoplova u međunarodnom
prometu te platformi za bušenje i pridobivanje u međunarodnim vodama.

U istim prostorijama ili na
istoj lokaciji nije moguće držati različite vrste skladišta iz ovog članka.

**Pododjeljak 2.** Prostori carinskog skladišta

Članak 185.

Carinsko skladište, osim
carinskog skladišta tipa E, može se sastojati iz jedne ili više međusobno
povezanih, ograđenih prostorija ili prostora, koji moraju biti jasno označeni i
na odgovarajući način odvojeni od preostalih prostorija ili prostora.

U slučaju carinskog skladišta
tipa E roba se može smještati u prostorijama ili prostoru čija lokacija nije
određena, a koju odabire sam korisnik odobrenja.

Kada carinarnica sama vodi
carinsko skladište, Carinska uprava - Središnji ured odredit će prostorije i
prostore koji čine carinsko skladište i to objaviti u »Narodnim novinama«.

Članak 186.

Carinarnica može odobriti da
se carinska skladišta, osim carinskog skladišta tipa E, koriste i za privremeni
smještaj robe u skladu s člancima 62. i 63. Carinskog zakona.

Roba koja se privremeno
smješta u carinskom skladištu, mora se držati odvojeno od ostale robe u
carinskom skladištu.

Kada je posjedniku carinskog
skladišta odobreno da u carinskom skladištu privremeno drži robu sukladno ovom
članku, posjednik skladišta mora voditi evidenciju za tu robu odvojeno od
evidencije ostale robe u carinskom skladištu.

**Pododjeljak 3**. Trgovinske mjere

Članak 187.

Kada se sukladno važećim propisima trgovinske mjere primjenjuju kod:

a) puštanja robe u slobodan promet, te mjere neće se primijeniti za robu
za koju je započet postupak carinskog skladištenja, sve dok je roba u tom
postupku;

b) unosa robe u carinsko područje, te mjere se primjenjuju kada je za
robu započet postupak carinskog skladištenja;

c) izvoza robe, te mjere primjenjuju se kod izvoza domaće robe iz
carinskog  područja, koja je prije toga
bila predmet postupka carinskog skladištenja.

**Odjeljak 2.** Odobrenje za vođenje carinskog skladišta

Članak 188.

Zahtjev za donošenje
odobrenja za vođenje carinskog skladišta podnosi se kod carinarnice, koja je
mjesno nadležna obzirom na predloženu lokaciju carinskog skladišta.

Članak 189.

Odobrenje za vođenje
carinskog skladišta donosi carinarnica na temelju pisanog zahtjeva, čiji sadržaj
odgovara propisanom obrascu.

Prije donošenja odobrenja za
carinsko skladište tipa A ili tipa E carinarnica mora pribaviti pisanu
suglasnost Carinske uprave - Središnji ured.

Članak 190.

Carinarnica može odobriti
vođenje carinskog skladišta, ako podnositelj zahtjeva dokaže da ispunjava
propisane uvjete, te da postoji stvarna gospodarska potreba za carinsko
skladište sukladno članku 112. Carinskog zakona.

Prikladnost prostorija ili
prostora utvrđuje carinarnica komisijskim pregledom, na osnovi kojeg se
sastavlja zapisnik.

Prilikom ocjenjivanja da li
su troškovi carinarnice u svezi s provedbom nadzora nesrazmjerno visoki u
odnosu na gospodarske koristi držanja carinskog skladišta, carinarnica ima u
vidu prije svega tip carinskog skladišta i djelatnosti koje korisnik odobrenja želi
izvoditi u carinskom skladištu.

Carinsko skladište mora biti,
bez obzira na druge djelatnosti koje se smiju obavljati u skladištu,
namijenjeno prije svega skladištenju robe. Druge djelatnosti, koje se sukladno
ovoj Uredbi mogu odobriti u carinskom skladištu, ne smiju prevladavati.

U prostorijama carinskog
skladišta nije dozvoljena prodaja uskladištene robe na malo, osim u slučaju
prodaje uz oslobađanje od plaćanja carine;

a) u međunarodnom zračnom
prometu putnicima koji odlaze u inozemstvo, uz
predočenje ukrcajne karte;

b) diplomatskim i konzularnim
predstavništvima i osoblju tih predstavništava, sukladno međunarodnim
sporazumima;

c) međunarodnim
organizacijama i osoblju tih organizacija, sukladno međunarodnim sporazumima;

d) osobama koje se
preseljavaju iz prekooceanskih zemalja, u skladu s člankom 187. stavak 1. točka
11. i 12., u svezi sa stavkama 5. i 6. istoga članka Carinskog zakona;

e) braniteljima u skladu s
člankom 39. i 40. Zakona o pravima hrvatskih branitelja iz Domovinskog rata i
članova njihovih obitelji.

Navedeni slučajevi
maloprodaje ne mogu se dopustiti u carinskom skladištu tipa E i F.

Članak 191.

Carinarnica donosi pisano
odobrenje za vođenje carinskog skladišta, ako su ispunjeni svi propisani uvjeti
iz članka 190. ove Uredbe.

Zajedno s odobrenjem za carinsko skladište tipa D, carinarnica sukladno
članku 153. ove Uredbe izdaje i odobrenje za puštanje robe u slobodan promet na
osnovi knjigovodstvenih zapisa.

Odobrenje iz stavka 1. ovog članka carinarnica donosi na obrascu koji
propisuje ministar financija.

Posjednik carinskog skladišta može početi s poslovanjem kada primi
odobrenje i podnese carinarnici odgovarajući instrument osiguranja, ako je to
potrebno sukladno članku 193. ove Uredbe.

Članak 192.

Odobrenje za vođenje carinskog skladišta donosi se na neodređeno
vrijeme, međutim to ne utječe na donošenje rješenja o ukidanju, poništavanju
ili izmjeni odobrenja.

U odobrenju carinarnica mora između ostalog odrediti nadzornu
carinarnicu. Ako je to u konkretnom slučaju potrebno, odobrenjem se može
odrediti da roba, koja bi mogla štetno djelovati na drugu robu, te roba za čije
skladištenje moraju biti ispunjeni posebni uvjeti, može biti skladištena samo u
prostoru ili prostoriji koja je posebno opremljena za skladištenje takove robe.

U slučaju privatnog carinskog skladišta carinarnica u odobrenju određuje
vrste roba, koja se smije skladištiti u tom skladištu.

Ako podnositelj zahtjeva traži da mu se omogući podnošenje robe za
početak postupka carinskog skladištenja kod druge carinarnice, a carinski
nadzor time nije ugrožen, nadzorna carinarnica može u odobrenju ovlastiti jednu
ili više carinarnica kao carinarnice početka postupka carinskog skladištenja.

Članak 193.

Posjednik carinskog skladišta mora podnijeti instrument osiguranja prije
nego carinsko skladište počne s poslovanjem.

Ako se odobrenje za vođenje carinskog skladišta donosi na neodređeno
vrijeme, posjednik carinskog skladišta mora prije proteka valjanosti
instrumenta osiguranja produžiti njegovu valjanost.

Carinarnica može korisnika odobrenja osloboditi podnošenja instrumenta
osiguranja iz stavka 1. ovog članka, ako je carinarnica odredila suključarstvo
kao redovnu mjeru carinskog nadzora.

Članak 194.

Osim u slučajevima iz članka 10. Carinskog zakona, carinarnica može
ukinuti doneseno odobrenje i u slučaju kada:

a) korisnik odobrenja ne počne s poslovanjem carinskog skladišta u roku
od šest mjeseci od donošenja odobrenja, ili

b) iz poslovanja carinskog skladišta proizlazi da njegovo držanje nije
više gospodarski opravdano. Smatra se da držanje carinskog skladišta nije više
gospodarski opravdano, ako se kroz dulje vremensko razdoblje nedovoljno koristi
ili u njemu prevladavaju druge djelatnosti.

**Odjeljak 3.** Početak postupka carinskog skladištenja

Članak 195.

Carinska deklaracija za robu koja se stavlja u postupak carinskog
skladištenja, podnosi se kod nadzorne carinarnice, osim u slučaju iz članka
192. stavka 4. ove Uredbe, kada se deklaracija može podnijeti kod carinarnice
početka postupka, određene u odobrenju.

U slučaju iz članka 192. stavka 4. ove Uredbe carinarnica početka
postupka mora obavijestiti nadzornu carinarnicu o prihvaćanju carinske
deklaracije. U tom slučaju propisi o carinskom skladištenju važe od dana
prihvaćanja carinske deklaracije za početak postupka carinskog skladištenja. Ta
deklaracija se može koristiti i za neodložni prijevoz robe do carinskog
skladišta i za unos robe u carinsko skladište, s tim da robu ne treba ponovno
prijaviti nadzornoj carinarnici. Ovaj postupak nije moguće primijeniti u slučaju
carinskog skladišta tipa B.

**Pododjeljak 1.** Redoviti postupak

Članak 196.

Carinska deklaracija iz članka 195. ove Uredbe popunjava se u skladu sa
člancima 73. do 128. ove Uredbe.

**Pododjeljak 2.** Pojednostavnjen postupak

Članak 197.

Carinarnica može za početak postupka carinskog skladištenja odobriti
pojednostavnjenja iz članka 88. Carinskog zakona, ako su ispunjeni uvjeti iz
članaka 147. do 155. ove Uredbe.

Članak 198.

Postupak iz članaka 196. i 197. ove Uredbe može se koristiti i u slučaju
prijenosa privremeno smještene robe iz prostora privremenog smještaja, koji je
bio odobren sukladno članku 186. stavku 1. ove Uredbe, u postupak carinskog
skladištenja.

U slučaju carinskog skladišta tipa C i tipa D

- carinsku deklaraciju za početak postupka carinskog skladištenja
mora  podnijeti korisnik odobrenja
odnosno u slučaju izravnog zastupanja njegov
punomoćnik i

- korisnik odobrenja mora biti naveden u ispravi na osnovi koje je
obavljen  unos robe u Hrvatsku (u
fakturi, ako je roba predmet kupoprodaje; u ispravi,  koja prati robu u skladu s konsignacijskim ugovorom).

**Odjeljak 4.** Vođenje carinskog skladišta

**Pododjeljak 1**. Vođenje evidencije

Članak 199.

Evidenciju o robi u carinskom skladištu tipa A, C, D ili E mora voditi
posjednik carinskog skladišta sukladno članku 116. stavku 1. Carinskog zakona.

Posjednik carinskog skladišta mora carinarnici na njezin zahtjev
podnijeti evidenciju, kako bi carinarnica mogla provjeriti pravilnost vođenja
evidencije kao i usklađenost evidencije sa stvarnim stanjem robe u carinskom
skladištu.

U slučaju unosa robe u
carinsko skladište tipa B, nadzorna carinarnica pohranjuje deklaracije i druge
službene isprave za početak postupka carinskog skladištenja, radi nadzora nad
završetkom postupka carinskog skladištenja. U tom slučaju ne treba voditi
posebnu evidenciju o robi.

U slučaju carinskog skladišta
tipa F, evidenciju o robi koja se nalazi u postupku carinskog skladištenja vode
carinarnice.

Članak 200.

Ako korisnik skladišta vodi evidenciju za svoje komercijalne ili porezne
potrebe i ta evidencija sadrži sve podatke, koji su potrebni za nadzor, obzirom
na vrstu carinskog skladišta i postupke za početak i završetak postupka
carinskog skladištenja, carinarnica može odobriti tu evidenciju kao evidenciju
iz članka 116. stavka 1. Carinskog zakona.

Članak 201.

Evidencija iz članka 116. stavka 1. Carinskog zakona mora sadržavati sve
podatke potrebne za pravilnu provedbu i nadzor postupka carinskog skladištenja.

Evidencija iz stavka 1. ovoga članka mora sadržavati barem sljedeće
podatke:

a) podatke iz polja 1, 31, 37 i 38 carinske deklaracije za početak
postupka  carinskog skladištenja;

b) podatke o carinskoj deklaraciji za novo carinski do­puš­teno
postupanje ili  uporabu, s kojom se
završio postupak carinskog skladištenja za predmetnu  robu;

c) datum i podaci o ostalim carinskim ispravama i svim ostalim
ispravama, koje se odnose na početak i završetak postupka carinskog
skladištenja robe;

d) datum kada je roba napustila opskrbno skladište i datum kada je
utovarena  na brod, zrakoplov ili platformu
te ime i registarski broj broda, zrakoplova
ili platforme;

e) podatke, koji omogućavaju nadzor kretanja robe u carinskom
skladištu,  posebno podatke o točnom
mjestu na kojem se roba nalazi i podatke o
eventualnom premještanju robe iz jednog u drugo skladište, a da
postupak  carinskog skladišta nije
završen;

f) podatke o eventualnom zajedničkom skladištenju carinske robe i robe
iz  članka 117. stavka 1. točke 1.
Carinskog zakona;

g) sve ostale podatke, koji su potrebni za utvrđivanje vrste robe;

h) podatke o uobičajenim oblicima rukovanja robom u carinskom skladištu;

i) podatke o privremenom premještaju robe iz prostora carinskog
skladišta.

Evidencija o robi, koja se nalazi u carinskom skladištu tipa D mora osim
podataka iz prethodnog stavka sadržavati podatke iz polja 1 (prva podjela), 3,
5, 14, 19, 26, 32, 33, 34, 47, 49 i 54 jedinstvene carinske deklaracije, koji
se popunjavaju u carinskoj deklaraciji s kojom je započet postupak carinskog
skladištenja.

Posjednik carinskog skladišta
mora evidenciju voditi tako da se u svakom trenutku mogu iskazati stvarne
količine robe u postupku carinskog skladištenja. U razdobljima koja određuje
carinarnica, posjednik carinskog skladišta mora podnijeti popis robe.

Kada carinski deklarant
zahtijeva da se kod određivanja carinske vrijednosti robe u carinskom skladištu
primijeni članak 122. stavak 2. Carinskog zakona, podatak o carinskoj
vrijednosti robe prije izvedbe odobrenog postupka ili rukovanja mora također
biti naveden u evidenciji.

U slučaju kada je odobrena uporaba pojednostavnjenog postupka iz članka
88. Carinskog zakona, odredbe ovog članka odgovarajuće se primjenjuju i za
odobrena pojednostavnjenja.

Članak 202.

Roba, za koju je započet postupak carinskog skladištenja u skladištu
tipa A, C ili D, treba se upisati u evidenciju u trenutku kada se roba unosi u
carinsko skladište. Kod toga treba uzeti u obzir podatke koje je prihvatila
odnosno utvrdila nadzorna carinarnica ili carinarnica početka postupka sukladno
članku 195. stav­ku 2. ove Uredbe.

Ako je za robu započet postupak carinskog skladištenja u skladištu tipa
E, robu treba upisati u evidenciju u trenutku kada roba stigne u skladišne
prostorije korisnika odobrenja.

Ako se carinsko skladište sukladno članku 186. ove Uredbe koristi i za
privremeni smještaj robe, robu treba upisati u evidenciju:

a) u slučaju kada je sukladno članku 153. ove Uredbe za prijenos robe iz
privremenog smještaja u postupak carinskog skladištenja dozvoljeno deklariranje
na temelju knjigovodstvenih zapisa - prije proteka roka iz članka 61. Carinskog
zakona,

b) u svim ostalim slučajevima - u trenutku kada je roba puštena u
postupak  carinskog skladištenja na
osnovi prihvaćene carinske deklaracije.

Posjednik carinskog skladišta mora u evidenciju upisati podatke u svezi
sa završetkom postupka carinskog skladištenja:

a) u slučaju kada je odobreno neko od pojednostavnjenja iz članka 88.
Carinskog zakona - najkasnije u trenutku kada se roba iznosi iz carinskog  skladišta,

b) u svim ostalim slučajevima - u trenutku puštanja robe deklarantu na osnovi
podnesene deklaracije za carinski dopušteno postupanje ili uporabu robe.

**Pododjeljak 2.** Uobičajeni oblici rukovanja

Članak 203.

Na temelju podnesenog zahtjeva carinarnica može odobriti da uvozna roba
bude predmet uobičajenih oblika rukovanja sa svrhom da se roba očuva, poboljša
njezin izgled ili tržišna kakvoća ili pripremi za tržište i daljnju prodaju.

Listu uobičajenih oblika rukovanja iz stavka 1. ovoga članka propisuje
ministar financija.

Članak 204.

Zahtjev iz članka 122. stavka 2. Carinskog zakona treba podnijeti
istovremeno sa zahtjevom za odobrenje izvođenja uobičajenih oblika rukovanja iz
članka 119. Carinskog zakona.

Podnositelj zahtjeva iz stavka 1. ovog članka može istovremeno
zahtijevati da mu carinarnica izda potvrdu o podacima koji se uzimaju u obzir,
sukladno članku 122. stavku 2. Carinskog zakona, pri određivanju eventualnog
carinskog duga.

Članak 205.

Korisnik skladišta ili posjednik skladišta mora u pisanom zahtjevu za
odobrenje uobičajenih oblika rukovanja iz članka 203. ove Uredbe, osim općih
podataka, navesti i podatke o:

a) deklaraciji i robi, na koju se odobrenje odnosi;

b) oblicima uobičajenih rukovanja, čije se odobrenje traži;

c) carinskom skladištu, gdje bi se roba skladištila odnosno gdje bi
roba  bila predmet uobičajenih oblika
rukovanja.

Članak 206.

Odobrenje za izvođenje uobičajenih oblika rukovanja donosi nadzorna
carinarnica za svaki pojedini slučaj.

Ne isključujući stavak 1. ovog članka, nadzorna carinarnica može u
opravdanim slučajevima donijeti i opće odobrenje za određeno ili neodređeno
vrijeme.

Ako su u zahtjevu navedeni svi podaci, potrebni za donošenje odobrenja i
carinarnica u cijelosti prihvati zahtjev, odobrenje se donosi u obliku službene
zabilješke na zahtjevu.

**Pododjeljak 3.** Zajedničko skladištenje roba različitog carinskog
statusa

Članak 207.

Nadležna carinarnica može na
pisani zahtjev posjednika carinskog skladišta odobriti, da se u prostorijama
carinskog skladišta smješta i domaća roba koja nije sadržana u članku 110.
stavak 1. točka b) Carinskog zakona ako se time ne narušava pravilnost
postupka. Ta roba nije predmet postupka carinskog skladištenja.

Odobrenje iz stavka 1. ovog
članka carinarnica može donijeti kada je:

a) gospodarski opravdano,

b) moguće u bilo koje doba
utvrditi, koja roba je u carinskom postupku, a koja nije,

c) osigurano ispunjavanje
propisanih uvjeta i

d) osiguran carinski nadzor.

U pravilu se roba iz stavka
1. ovog članka ne smije miješati s robom koja se skladišti u postupku carinskog
skladištenja.

Kada zbog prirode robe, koja
se namjerava pohraniti u skladu sa stavkom 1. ovog članka, nije moguće
osigurati utvrđivanje istovjetnosti te robe, skladištenje ovakove robe u
carinskom skladištu može se odobriti samo ako je ta roba istovrijedna kao i
uvozna roba. Smatra se da je roba istovrijedna, ako ima istu tarifnu oznaku,
jednaku trgovačku kakvoću i jednaka tehnička svojstva.

Za robu, koja se pohranjuje u
carinskom skladištu sukladno ovom članku, posjednik skladišta mora voditi
posebnu evidenciju u skladu sa člankom 201. ove Uredbe.

**Pododjeljak 4**. Privremeni premještaj

Članak 208.

Carinarnica nadležna za
nadzor nad carinskim skladištem, može sukladno članku 120. Carinskog zakona
odobriti privremeno premještanje robe iz carinskog skladišta.

Odobrenje iz stavka 1. ovog
članka donosi carinarnica u pravilu za svaki slučaj posebno na osnovi pisanog
zahtjeva posjednika skladišta ili korisnika skladišta.

Kada je u odobrenju za
carinsko skladište općenito odobreno premještanje robe iz skladišta, korisnik
odobrenja mora obavijestiti carinarnicu o svakom premještanju robe i to u
obliku koji odredi carinarnica.

Zahtjev iz stavka 2. ovog
članka mora sadržavati sve podat­ke, koji su potrebni za donošenje odobrenja, a
prije svega mora sadržavati rok u kojem će roba biti vraćena u carinsko
skladište.

Ako carinarnica u cijelosti
usvoji zahtjev, donosi se rješenje u obliku službene zabilješke na zahtjevu.

U slučaju privremenog
premještaja carinske robe iz carinskog skladišta, podnositelj zahtjeva mora
carinarnici podnijeti odgovarajući instrument osiguranja za slučaj eventualnog
nastanka obveze za plaćanje carinskog duga, osim, ako carinarnica već raspolaže
s odgovarajućim instrumentom osiguranja.

U slučaju kada je roba, za
vrijeme dok je privremeno premještena iz carinskog skladišta, predmet
uobičajenih oblika rukovanja, na odgovarajući način primjenjuju se odredbe
članaka 203. do 205. ove Uredbe.

**Pododjeljak 5.** Premještaj

Članak 209.

Carinarnica može na osnovi pisanog zahtjeva posjednika skladišta iz
kojeg se roba iznosi, u skladu sa člankom 121. Carinskog zakona, odobriti
premještaj robe iz jednog carinskog skladišta u drugo, a da postupak carinskog
skladištenja pri tome nije završen.

Zahtjev iz stavka 1. ovog
članka mora sadržavati sve podat­ke, koji su potrebni za donošenje odobrenja, a
prije svega mora sadržavati rok u kojem će se roba unijeti u drugo carinsko
skladište.

Odgovornost za robu, za koju
je carinarnica odobrila premještaj, prelazi na posjednika skladišta u koje je
upućena ta roba, u trenutku unosa premještene robe u novo skladište i upisa u
evidenciju tog skladišta.

Premještaj robe iz jednog
carinskog skladišta u drugo bez završetka postupka carinskog skladištenja nije
moguć, kada se roba iznosi ili unosi u carinsko skladište tipa B.

Ako je premještena roba,
prije nego je unesena u drugo carinsko skladište bila predmet uobičajenih
oblika rukovanja iz članka 203. ove Uredbe i ako je bio podnesen zahtjev iz
članka 122. stavka 2. Carinskog zakona, mora zahtjev iz stavka 1. ovog članka
sadržavati i podatke o vrsti, carinskoj vrijednosti i količini premještene
robe, koji se uzimaju u obzir u slučaju kada za tu robu nastane carinski dug.

Posebna pravila za provedbu
postupka premještaja robe iz jednog carinskog u drugo carinsko skladište bez
prekidanja postupka carinskog skladištenja propisuje ministar financija.

**Pododjeljak 6.** Popis robe

Članak 210.

Carinarnica ovlaštena za
nadzor carinskog skladišta može, ako smatra da je to potrebno radi pravilnog
poslovanja carinskog skladišta, tražiti da posjednik skladišta obavi popis sve
robe koja je stavljena u postupak carinskog skladištenja.

Carinarnica može zahtijevati
da se popis robe iz stavka 1. ovog članka obavi u prisutnosti carinskog službenika.

Popis robe moguće je
zahtijevati periodično ili povremeno.

**Pododjeljak 7.** Posebne
djelatnosti u carinskim skladištima

Članak 211.

Odobrenje za otvaranje slobodne carinske prodavaonice donosi carinarnica
na temelju pisanog zahtjeva u skladu s propisima, koji važe za otvaranje
carinskog skladišta tipa D, ako je slobodna carinska prodavaonica smještena u
međunarodnoj zračnoj luci otvorenoj za međunarodni promet radi prodaje
putnicima koji odlaze u inozemstvo.

**Odjeljak 5.** Završetak postupka carinskog skladištenja

Članak 212.

Kada je u skladu sa člankom 207. stavkom 4. ove Uredbe carinarnica
odobrila zajedničko skladište istovrijedne domaće i strane robe, može se roba,
za koju se zahtijeva odobrenje carinski dopuštenog postupanja ili uporabe,
smatrati kao uvozna roba ili kao domaća roba. Izbor je prepušten posjedniku
odnosno korisniku skladišta.

Međutim, ne smije se zahtijevati carinski dopušteno postupanje ili
uporaba robe u skladu sa stavkom 1. ovog članka za veću količinu strane robe
nego je bila stvarna količina takove robe skladištena u carinskom skladištu u
trenutku iznosa robe, koja je prijavljena za određeno carinski dopušteno
postupanje ili uporabu.

U slučaju potpunog uništenja ili nepovratnog
gubitka robe, udjel uništene ili izgubljene robe, koja je bila u postupku
carinskog skladištenja, određuje se uz uvažavanje udjela robe u cjelokupnoj
količini iste vrste robe u postupku carinskog skladištenja u prostorijama
carinskog skladišta u trenutku kada je došlo do uništenja ili gubitka, osim ako
posjednik skladišta podnese carinarnici dokaze o stvarnoj količini izgubljene
ili uništene robe, koja je bila u postupku carinskog skladištenja.

**Odjeljak 6.** Posebne odredbe za robu iz članka 110. stavak 1.
točka b) Carinskog zakona

Članak 213.

Odredbe članaka 184. do 219.
ove Uredbe primjenjuju se i za robu iz članka 110. stavak 1. točka b) Carinskog
zakona, ako u navedenim odredbama nije drugačije određeno.

Roba iz članka 110. stavak 1.
točka b) Carinskog zakona može se skladištiti u istim skladišnim prostorima kao
i strana i domaća roba u skladu sa člankom 207. stavkom 1. ove Uredbe, ako je
moguće u svakom trenutku utvrditi carinski status pojedinog proizvoda.

Članak 214.

Roba iz članka 110. stavak 1.
točka b) Carinskog zakona deklarira se za početak postupka carinskog
skladištenja s carinskom deklaracijom popunjenoj na obrascu iz članka 81. ove
Uredbe, s tim da uz deklaraciju moraju biti priložene sve isprave potrebne za
početak postupka carinskog skladištenja.

Članak 215.

Postupak carinskog
skladištenja završava prihvatom carinske deklaracije za izvoz robe.

Roba, za koju je podnesena
izvozna carinska deklaracija, ostaje pod carinskim nadzorom sve dok roba
stvarno ne napusti carinsko područje. Za to vrijeme roba se može pohraniti u
prostoru carinskog skladišta, bez početka postupka carinskog skla­diš­tenja.

Članak 216.

Izvozna carinska deklaracija
za robu iz članka 110. stavak 1. točka b) Carinskog zakona popunjava se na
obrascu iz članka 81. ove Uredbe, s tim da uz deklaraciju moraju biti priložene
sve isprave iz članka 91. ove Uredbe.

Carinarnica mora na zadnjoj
strani obrasca iz stavka 1. ovog članka navesti dan kada je roba stvarno iznesena
iz carinskog područja.

Članak 217.

Roba iz članka 110. stavak 1.
točka b) Carinskog zakona mora biti stvarno iznesena iz carinskog područja u
roku koji propiše ministar financija.

**Odjeljak 7.** Uporaba carinskog skladišta bez postupka carinskog
skladištenja

Članak 218.

Carinarnica može u skladu s
člankom 117. Carinskog zakona na osnovi pisanog zahtjeva odobriti preradbu
strane robe u prostorima carinskog skladišta u okviru postupka unutarnje
proizvodnje ili u okviru postupka preradbe pod carinskim nadzorom, ako su osim
uvjeta iz članaka 219. do članka 327. ove Uredbe, ispunjeni i sljedeći uvjeti:

a) podnositelj zahtjeva je
dokazao gospodarsku opravdanost;

b) preradba robe je prostorno
odvojena, tako da zbog prerad­be robe ne može doći do miješanja te robe sa
robom koja je u postupku carinskog skladištenja;

c) da se ne radi o stalnoj
djelatnosti, već privremenoj ili povremenoj djelatnosti, koja treba omogućiti
bolje gospodarsko korištenje skladišnih prostora.

Odobrenje iz stavka 1. ovog
članka izdaje se u pravilu za svaki slučaj posebno, a mora sadržavati i podatke
o skladištu gdje će se preradba obaviti.

Ne isključujući stavak 2.
ovog članka, carinarnica može donijeti opće odobrenje, ako se odobrena preradba
obavlja u carinskom skladištu tipa A, C ili D, a odobreno je deklariranje robe
na osnovi knjigovodstvenih zapisa.

Podnositelj zahtjeva ne može
započeti s preradbom robe u carinskom skladištu, dok ne primi odobrenje
doneseno sukladno odredbama ovog članka.

**Poglavlje 3.** Postupak unutarnje proizvodnje

**Odjeljak 1.** Općenito

Članak 219.

U ovome poglavlju pojedini izrazi imaju sljedeća značenja:

a) *“glavni dobiveni proizvodi”* su dobiveni proizvodi, radi čije
proizvodnje je  bio odobren postupak
unutarnje proizvodnje;

b) *“sporedni (sekundarni) dobiveni proizvodi”* su ostali dobiveni
proizvodi, koji nužno nastaju kao sporedni proizvodi proizvodnih radnji;

c) *“gubitak”* je dio uvozne robe, koji se uništi ili izgubi u
proizvodnji, prije  svega isparivanjem,
isušivanjem, ispuštanjem ili procurivanjem i sl.;

d) *“količinska metoda”* je način izračuna udjela uvozne robe u
različitim dobivenim proizvodima na osnovi količine takove robe;

e) *“vrijednosna metoda”* je način izračuna udjela uvozne robe u
različitim dobivenim proizvodima na osnovi vrijednosti dobivenih proizvoda;

f) *“proizvođač”* je osoba koja izvodi dio ili sve proizvodne
radnje;

g) *“uporaba istovrijedne robe”* je sustav po kojem je mogu­će, u
skladu sa člankom 125. stavkom 1. Carinskog zakona, proiz­vesti dobivene
proizvode iz istovrijedne robe, koja ispunjava uvjete iz članka 239. ove
Uredbe;

h) *“prethodni izvoz”* je sustav po kojem je moguće, u skladu sa
člankom 125. stavkom 1. točkom b) Carinskog zakona, dobivene proizvode
proizvedene iz istovrijedne robe izvoziti iz carinskog područja prije nego je
za uvoznu robu započet postupak unutarnje proizvodnje sa odgodom plaćanja
carine;

i) *“rok za ponovni izvoz”* je rok u kojem se za proizvod mora
odobriti neko od  carinski dopuštenih
postupanja ili uporaba iz članka 101. Carinskog zakona;

j) *“mjesečna globalizacija”* je način određivanja rokova ponovnog
izvoza, koji počinju teći u tekućem kalendarskom mjesecu;

k) *“tromjesečna globalizacija”* je način određivanja rokova
ponovnog izvoza, koji počimaju u tekućem tromjesečju.

Članak 220.

U skladu sa člankom 124. stavak 2. točka a) alineja 4. Carinskog zakona,
može se odobriti postupak unutarnje prozvodnje za pomoćne proizvodne
materijale, koji omogućavaju ili olakšavaju proizvodnju dobivenih proizvoda,
iako se pri tome u cijelosti ili djelomice utroše, ali ne postaju sastavni dio
dobivenog proizvoda.

Kao roba iz stavka 1. ovog članka ne može se smatrati slje­deća roba:

a) gorivo i drugi izvori energije, osim onih, koji su nužno potrebni za
ispitivanje dobivenih proizvoda ili za utvrđivanje pogrešaka na uvoznoj robi,
za koje je potreban popravak;

b) sredstva za podmazivanje, osim onih, koja su nužno potrebna za
ispitivanje,  kalibriranje i reguliranje
dobivenih proizvoda;

c) oprema, alati, uključujući rezervne dijelove za opremu i alate za
proizvodnju dobivenih proizvoda, te dijelovima opreme ili alata koji se brzo
troše (npr. brusni papir, brusne ploče, ljevački pijesak, noževi i sl.).

**Odjeljak 2.** Postupak donošenja odobrenja za unutarnju
proizvodnju - pojednostavnjeni postupak

Članak 221.

Odobrenje za uporabu sustava odgode odobrit će se kada podnositelj
zahtjeva ima stvarnu namjeru da ponovno izveze glavne dobivene proizvode iz
carinskog područja. U tom slučaju uporaba sustava odgode može se odobriti za
svu robu koja se podvrgava proizvodnji.

Odobrenje za uporabu sustava povrata odobrit će se za robu koja
ispunjava uvjete sadržane u članku 133. Carinskog zakona, kada postoje izgledi
za izvoz glavnih dobivenih proizvoda iz carinskog područja.

Kada su ispunjeni uvjeti za uporabu oba sustava, podnositelj zahtjeva može
zahtijevati odobrenje bilo za sustav odgode, bilo za sustav povrata.

U svezi s primjenom članka 126. stavka 2. točke b) Carinskog zakona,
carinarnica u odobrenju određuje način prepoznavanja uvozne robe u dobivenim
proizvodima odnosno određuje mjere potrebne za provjeravanje, da li su
ispunjeni propisani uvjeti za primjenu članka 125. Carinskog zakona.

U skladu sa stavkom 3. ovoga članka carinarnica može odrediti sljedeće
mjere:

a) navođenje ili opis posebnih oznaka ili proizvođačkih brojeva;

b) stavljanje plombi, pečata ili drugih znakova;

c) uzimanje uzoraka, slika ili tehničkih opisa;

d) izvođenje analiza;

e) provjera evidencija ili drugih isprava, koje se odnose na robu iz
postupka  unutarnje proizvodnje i koji
jasno kazuju, da su dobiveni proizvodi
proizvedeni iz uvozne robe.

Članak 222.

Osim u slučajevima iz članka 224. ove Uredbe smatra se da su ispunjeni
gospodarski uvjeti iz članka 126. stavka 2. točka c) Carinskog zakona:

a) Kada proizvodnja sadrži jednu od sljedećih proizvodnih radnji:

1) proizvodnju na osnovi ugovora sklopljenog između domaće i strane
osobe, s  tim da se uvozna roba daje
radi proizvodnje izravno ili neizravno korisniku odobrenja koji izvodi
proizvodnju prema specifikacijama i za račun strane  osobe, te uz plaćanje koje obuhvaća samo troškove proizvodnje;

2) proizvodnih radnji koje se obavljaju sa robom koja nema komercijalnu
namjenu;

3) popravke robe, uključujući obnavljanje (remont) i osposobljavanje
robe;

4) uobičajene postupke rukovanja, namijenjene čuvanju ro­be,
poboljšanju   njezina izgleda ili tržišne
kakvoće, te pripremi ro­be za distribuciju ili daljnju  prodaju;

5) proizvodne radnje, kod kojih vrijednost svake vrste uvozne robe po
tarifnom stavku, uvezene za jednog podnositelja zahtjeva u kalendarskoj godini,
ne prelazi iznos od 40.000,00 kuna, ne glede na broj proizvođača koji sudjeluju
u proizvodnji;

6) dodatne proizvodne radnje iz članka 229. ove Uredbe, koje nisu
navedene u  jednoj od podtočaka 1) do 5)
ove točke;

b) ako se uvozi roba, koja nije usporediva sa robom koja se inače proizvodi
u  Hrvatskoj.

*“Usporediva roba”* u skladu sa ovom točkom znači, da je roba
raspoređena u isti tarifni stavak nomenklature carinske tarife, te da je iste
trgovačke vrijednosti i istih tehničkih svojstava kao i uvezeni proizvodi;

c) ako se usporediva roba iz
podtočke b) ne proizvodi u Hrvatskoj u dovoljnoj količini;

d) ako domaći proizvođači
usporedive robe iz točke b) ovoga članka ne mogu  istu isporučiti u odgovarajućem roku.

U skladu sa ovom podtočkom
smatra se, da se roba ne može isporučiti u odgovarajućem roku, ako domaći
proizvođači tu robu ne mogu isporučiti u roku koji je potreban za planirani
posao, iako je podnositelj zahtjeva pravovremeno tražio tu robu;

e) ako se usporediva roba iz točke b) ovog članka inače proizvodi u
Hrvatskoj,  ali se u predmetnom postupku
ne može koristiti iz sljedećih razloga:

1) njezina cijena je takova, da bi planirani posao bio neekonomičan;

 U skladu sa ovom podtočkom,
prilikom utvrđivanja da li je cijena usporedive robe proizvedene u Hrvatskoj
takova, da bi planirani posao bio neekonomičan, treba uzeti u obzir utjecaj
koji bi uporaba primjerene domaće robe imala na visinu vlastitih troškova
dobivenih proizvoda i iz toga proizlazeći utjecaj na ponudu tih proizvoda na
stranom tržištu. Pri tome se uzima u obzir:

- usporedba između cijene, koju treba platiti za robu uvezenu radi
proizvodnje, bez plaćanja uvoznih davanja i cijene domaće usporedive robe, od
koje se odbiju sva unutarnja davanja koja bi se morala vratiti prilikom izvoza,
uključujući sve poticajne naknade isplaćene u okviru mjera poljoprivredne
politike,

- uvjeti prodaje, prije svega uvjeti plaćanja i predloženi uvjeti
isporuke za   domaću usporedivu robu, te

- cijenu, koju dobiveni proizvodi postižu na stranom tržištu, a koja je
utvrđena na osnovi trgovačke korespondencije i drugih isprava;

2) roba nema kakvoću ili svojstva potrebna u proizvodnji dobivenih
proizvoda;

3) roba ne odgovara izrično postavljenim zahtjevima stranog kupca
dobivenih proizvoda;

4) dobiveni proizvodi moraju biti proizvedeni iz uvezene robe radi
poštivanja propisa sa područja zaštite industrijskog vlas­ništva;

f) ako podnositelj zahtjeva u svezi određene vrste robe, za koju
zahtijeva odobrenje za unutarnju proizvodnju u određenom razdoblju, carinarnici
dokaže:

1) da će u tom razdoblju 80% cjelokupne robe koju koristi odnosno robe
koja je potrebna u proizvodnji dobivenih proizvoda, nabaviti od domaćih
proizvođača kao usporedivu robu u smislu stavka 1. točke b) ovog članka;

2) da će sa uvezenom robom
otkloniti problem nedovoljne opskrbe sa tom robom na domaćem tržištu, ako je
udjel domaće usporedive robe za
namirenje njegovih potreba niži od udjela iz podtočke 1. ove točke;

3) da je poduzeo potrebne
mjere kako bi osigurao usporedivu robu domaćih proizvođača, ali mu isti nisu
dostavili ponude kao odgovor na njegove upite;

4) da popravlja civilne
letjelice.

Odredba stavka 1. točka f)
podtočke 1. ovog članka ne primjenjuje se za robu iz popisa robe koji će
donijeti ministar financija.

Članak 223.

U iznimnim slučajevima, podnositelj zahtjeva može kod Carinske uprave -
Središnji ured dokazivati da su ispunjeni drugi gospodarski uvjeti, a ne oni
koji su navedeni u članku 222. ove Uredbe, s tim da u svom zahtjevu mora
obrazložiti te razloge.

U slučaju iz stavka 1. ovog članka, ako Carinska uprava - Središnji ured
smatra da su gospodarski uvjeti ispunjeni, može se izdati odobrenje za postupak
unutarnje proizvodnje, ali za razdoblje koje ne može biti dulje od devet
mjeseci.

O donošenju odobrenja iz stavka 2. ovoga članka Carinska uprava -
Središnji ured pisano izvješćuje Ministarstvo gospodarstva.

Na osnovi izvješća iz stavka 3. ovog članka, Ministarstvo gospodarstva
ocjenjuje da li se može smatrati da su gospodarski uvjeti navedeni u odobrenju
ispunjeni i u slučaju proteka roka iz stavka 2. ovog članka. U tom slučaju,
Carinska uprava - Središnji ured može produljiti valjanost odobrenja iz stavka
2. ovog članka.

Kada Carinska uprava - Središnji ured smatra, da nisu ispunjeni
gospodarski uvjeti za odobrenje postupka unutarnje proizvodnje, dužna je o tome
obavijestiti podnositelja zahtjeva i Ministarstvo gospodarstva.

Članak 224.

Kada okolnosti pojedinog slučaja ukazuju da bi primjena postupka
unutarnje proizvodnje mogla negativno utjecati na interese domaćih proizvođača,
iako je ispunjen jedan od uvjeta iz članka 222. ili 223. ove Uredbe, postupit
će se u skladu sa ovim člankom.

Ugroženi domaći proizvođač može u slučaju iz stavka 1. ovog članka,
podnijeti zahtjev Carinskoj upravi - Središnjem uredu, da se zabrani izvođenje
postupka unutarnje proizvodnje. Zahtjev mora sadržavati sve podatke koji
omogućuju odlučivanje o pitanju da li su ugroženi bistveni interesi domaćih
proizvođača na osnovi osporenog gospodarskog uvjeta.

Carinska uprava - Središnji ured odlučuje o zahtjevu iz stav­ka 2. ovog
članka, nakon što dobije mišljenje Ministarstva gospodarstva. Ako je zahtjev
usvojila, Carinska uprava - Središnji ured treba u rješenju točno odrediti
okolnosti zbog kojih se smatra da nije ispunjen pojedini gospodarski uvjet.

Carinarnica ne može dopustiti da se postupak unutarnje proizvodnje uvede
na osnovi osporenih gospodarskih uvjeta, računajući od dana donošenja rješenja
kojim je usvojen zahtjev iz stavka 2. ovog članka.

Odobrenja za postupak unutarnje proizvodnje, koja su bila donesena na
osnovi osporenih gospodarskih uvjeta prije dono­šenja rješenja iz stavka 4.
ovog članka, ukinuti će se u skladu sa člankom 10. Carinskog zakona.

Članak 225.

Prilikom utvrđivanja
gospodarskih uvjeta, sljedeće činjenice neće same po sebi biti osnov za
odobrenje postupka unutarnje proizvodnje:

a) činjenica, da je domaći
proizvođač usporedive robe, koja se može koristiti za proizvodnju dobivenih
proizvoda konkurent podnositelju zahtjeva;

b) činjenica, da usporedivu
robu ili robu jednaku dobivenim proizvodima u Hrvatskoj proizvodi samo jedan proizvođač.

Članak 226.

Zahtjev se mora podnijeti na
obrascu propisanom sukladno članku 175. stavak 2. ove Uredbe. Zahtjev može
podnijeti osoba kojoj se takvo odobrenje može izdati sukladno člancima 98. i
126. Carinskog zakona.

Zahtjev iz stavka 1. ovog članka
podnosi se carinarnici, koja je mjesno nadležna obzirom na sjedište ili stalno
prebivalište podnositelja zahtjeva.

Kada se proizvodne radnje izvode na osnovi ugovora o radu između dviju
osoba, koje imaju sjedište u Republici Hrvatskoj, zahtjev podnosi naručitelj
ili druga osoba za njegov račun.

U svrhu primjene članka 126. stavka 2. točke a) Carinskog zakona,
“nekomercijalni uvoz” znači uvoz robe definirane u članku 2. točka b) ove
Uredbe.

Članak 227.

Osim u slučajevima iz članka 238. ove Uredbe, odobrenje donosi
carinarnica koja je ovlaštena sukladno članku 226. stavak 2. ove Uredbe na
obrascu koji propisuje ministar financija.

Bez obzira na odredbe članka 178. ove Uredbe, u posebno opravdanim
slučajevima carinarnica može donijeti odobrenje s retroaktivnim djelovanjem,
ali ne dalje od dana podnošenja zahtjeva.

Članak 228.

Carinarnica koja donosi odobrenje za postupak unutarnje proizvodnje
ujedno određuje da korisnik odobrenja mora voditi evidenciju o količini robe,
za koju je započet taj postupak, o količini dobivenih proizvoda i sve druge
podatke, potrebne za nadzor nad izvođenjem postupka te za pravilno
obračunavanje carinskog duga, koji bi mogao nastati.

Na poziv nadzorne
carinarnice, korisnik odobrenja mora podnijeti evidenciju radi kontrole
pravilnosti izvođenja odobrenog postupka.

Kada se proizvodne radnje
izvode kod dva ili više proizvo­đača, evidencija iz stavka 1. ovoga članka mora
se voditi tako da je iz nje moguće u svakom trenutku utvrditi stvarno stanje
glede izvedbe postupka kod svakog pojedinog proizvođača.

Carinarnica može odobriti,
ako to okolnosti dozvoljavaju, da se knjige koje u svom poslovanju vodi
korisnik odobrenja mogu koristiti kao evidencija.

Članak 229.

Ako se dobiveni proizvodi
proizvode iz drugih dobivenih proizvoda, za koje je već bilo doneseno
odobrenje, osoba koja obavlja dodatne proizvodne radnje odnosno osoba u ime
koje se obavljaju te dodatne radnje, mora podnijeti novi zahtjev na obrascu
propisanom sukladno članku 175. stavak 2. ove Uredbe, u kojem treba navesti
podatke o ranije donesenom odobrenju.

Članak 230.

Carinarnica određuje rok važenja
odobrenja imajući pri tome u vidu gospodarske uvjete i specifične potrebe
podnositelja zahtjeva.

Kada je rok važenja odobrenja
iz stavka 1. ovog članka dulji od dvije godine, carinarnica mora ponovno
provjeriti uvjete za donošenje odobrenja u vremenskim razdobljima, koja su
navedena u odobrenju. Ova razdoblja ne smiju biti dulja od 24 mjeseca.

Članak 231.

Prilikom donošenja odobrenja,
carinarnica sukladno članku 127. Carinskog zakona određuje rok u kojem se
dobiveni proizvodi moraju ponovno izvesti. Kod određivanja roka carinarnica
uzima u obzir vrijeme potrebno za proizvodnju dobivenih proizvoda iz određene
količine uvozne robe odobrene za ovaj postupak, te vrijeme potrebno za početak drugog
carinski dopu­šte­nog postupanja ili uporabe.

Carinarnica može sukladno
članku 127. stavak 2. Carinskog zakona produljiti rok na osnovi pravodobnog i
opravdanog pisanog zahtjeva korisnika postupka.

Kada je postupak unutarnje
proizvodnje odobren za žive životi­nje radi tova ili radi tova i klanja, rok za
ponovni izvoz ne smije biti dulji od:

- tri mjeseca, ako se radi o životinjama
iz tarifnog broja 01.04 odnosno 01.05 Carinske tarife;

- šest mjeseci, ako se radi o
drugim životinjama koje se svrstavaju u 1. poglavlje Carinske tarife;

- dva mjeseca, ako se radi o životinjama
za klanje, bez tova.

Kada se postupak unutarnje
proizvodnje odobrava za meso, rok za ponovni izvoz ne smije biti dulji od šest
mjeseci.

Članak 232.

U slučaju prethodnog izvoza,
carinarnica određuje rok iz članka 127. stavak 3. Carinskog zakona, imajući pri
tome u vidu vrijeme potrebno za nabavu i prijevoz uvozne robe u Hrvatsku.

Rok iz stavka 1. ovog članka
ovoga članka ne smije biti dulji od šest mjeseci. Ovaj rok carinarnica može
produljiti, ako je korisnik postupka podnesao pravodoban i opravdan zahtjev,
ali cjelokupan rok ne smije biti dulji od dvanaest mjeseci. U slučaju više
sile, može se odobriti produženje roka, iako je zahtjev podnesen nakon isteka
prvotno odobrenog roka.

Članak 233.

Rok iz članka 231. ove Uredbe
teče od dana prihvaćanja deklaracije za početak postupka unutarnje proizvodnje,
a kada je primjenjen sustav povrata carine, rok teče od dana prihvaćanja
deklaracije za puštanje robe u slobodni promet.

Rok iz članka 232. ove Uredbe
počinje teći od dana prihvaćanja izvozne deklaracije za dobivene proizvode
izrađene od odgovarajuće istovrijedne robe.

Članak 234.

Mjesečna ili tromjesečna
globalizacija dozvoljava se odobrenjem koje carinarnica donosi za postupak
unutarnje proizvodnje, kada se očekuje da će za uvoznu robu redovno biti
započet postupak unutarnje proizvodnje, a za dobivene proizvode postupak
ponovnog izvoza, tako da je rok za ponovni izvoz u pravilu stalan.

U slučaju mjesečne
globalizacije, svi rokovi za ponovni izvoz koji počinju teći u određenom
mjesecu, proteći će zadnjeg dana kalendarskog mjeseca u kojem protječe rok za
ponovni izvoz, a koji se odnosi na robu koja je posljednja ušla u postupak
unutarnje proizvodnje u tom mjesecu.

U slučaju tromjesečne
globalizacije, svi rokovi za ponovni izvoz koji počinju teći u određenom
tromjesečju proteći će zadnjeg dana kalendarskog tromjesečja u kojem protječe
rok za ponovni izvoz, a koji se odnosi na robu koja je posljednja ušla u
postupak unutarnje proizvodnje u tom tromjesečju.

Članak 235.

Rokovi iz članka 234. ove
Uredbe počinju teći na dan prihvaćanja deklaracije za početak postupka
unutarnje proizvodnje.

Članak 236.

Osim u slučajevima iz članka
237. ove Uredbe, normativ iz članka 124. stavak 2. točka d) Carinskog zakona
ili metoda za utvrđivanje normativa iz članka 128. Carinskog zakona, odrediti
će se koliko je to moguće na osnovi proizvodnih podataka i moraju biti razvidni
iz evidencije proizvođača.

Normativ ili metodu za
određivanje normativa carinarnica može provjeravati unatrag.

Članak 237.

Standardni normativ iz članka
128. stavka 2. Carinskog zakona može se primjeniti samo za uvoznu robu dobre,
izvorne kvalitete, u skladu sa propisanim tržišnim standardima u Republici
Hrvatskoj.

Standardni normativ određuje
se posebnim propisom koji donosi Vlada Republike Hrvatske na prijedlog
ministarstva nadležnog za gospodarstvo odnosno poljoprivredu.

**Odjeljak 3.** Odobrenje za uporabu postupka - pojednostavnjen
postupak

Članak 238.

Kada se prilikom početka postupka unutarnje proizvodnje ne koriste
pojednostavnjenja iz članka 88. Carinskog zakona, carinarnica može u
slučajevima iz članka 222. stavak 1. točka 1. ove Uredbe odobriti da se
podnošenje carinske deklaracije za početak postupka unutarnje proizvodnje
smatra kao podnošenje zahtjeva za odobrenje.

U slučaju iz stavka 1. ovog
članka prihvat deklaracije za početak postupka smatra se kao donošenje
odobrenja, uz uvjet, da su ispunjeni uvjeti koji se primjenjuju prilikom
donošenja odobrenja.

Uz deklaraciju, koja se
podnosi sukladno stavku 1. ovoga članka, mora biti priložena isprava koju
popunjava deklarant i koja mora sadržavati sljedeće podatke, osim ako su ti
podaci upisani u polje 44 jedinstvene carinske deklaracije:

a) ime i prebivalište,
odnosno naziv tvrtke i sjedište podnositelja zahtjeva, ako  taj nije ujedno deklarant;

b) ime i prebivalište,
odnosno naziv tvrtke i sjedište proizvođača, ako taj nije  ujedno podnositelj zahtjeva ili deklarant;

c) vrste proizvodnih radnji;

d) trgovački ili tehnički
opis dobivenih proizvoda;

e) predviđeni normativ ili,
ako je to prikladnije, metoda za određivanje
normativa;

f) predviđeni rok za ponovni
izvoz.

Na isti način primjenjuju se
odredbe članaka 176., 182. i 183. ove Uredbe.

Ovaj postupak nije
moguće primijeniti kod uporabe istovrijedne robe.

**Odjeljak 4.** Uporaba istovrijedne robe i prethodni izvoz

**Pododjeljak 1**. Uporaba
istovrijedne robe i prethodni izvoz uz sustav odgode plaćanja carine i sustav
povrata carine

Članak 239.

Uporaba istovrijedne robe
moguća je samo na zahtjev korisnika odobrenja i ako odobrenje sadrži podrobne
podatke o elementima iz članka 125. stavka 2. Carinskog zakona, koji su
zajednički za istovrijednu i uvoznu robu te mjere pomoću kojih se ti elementi
mogu provjeriti.

Kada odobrenje za postupak
unutarnje proizvodnje sadrži uporabu istovrijedne robe, u odobrenju treba
navesti i posebne mjere kojima se osigurava primjena pravila za uporabu
istovrijedne robe.

Kada već doneseno odobrenje
ne sadrži mogućnost uporabe isto­v­rijedne robe, a korisnik odobrenja želi
primjeniti tu moguć­nost, morati će podnijeti zahtjev za izmjenu prvotno
donesenog odo­brenja. Zahtjev mora popuniti u skladu s propisom iz članka 175.
ove Uredbe.

Članak 240.

Sukladno propisu iz članka
125. stavak 3. Carinskog zakona, carinarnica može odobriti da je istovrijedna
roba obrađena na višem stupnju proizvodnje od uvozne robe, ali samo ako je
značajan dio proizvodnje takove istovrijedne robe izveden u poduzeću korisnika
odobrenja ili u poduzećima gdje se taj proizvodni postupak provodi za račun
korisnika odobrenja.

U svakom slučaju, korisnik
odobrenja mora omogućiti carinarnici provjeru elemenata iz članka 125. stavka
2. Carinskog zakona, prije nego počne s uporabom istovrijedne robe.

Članak 241.

Sukladno članku 125. stavku
3. Carinskog zakona, do zamjene carinskog statusa istovrijedne i uvozne robe
dolazi:

a) u slučaju, kada nije
odobren prethodni izvoz dobivene robe u skladu sa   člankom 125. stavkom 1. točkom b) Carinskog zakona - u trenutku
kada je  carinarnica prihvatila carinsku
deklaraciju za završetak postupka unutarnje
proizvodnje;

b) ako korisnik odobrenja,
prije nego je postupak završen, da uvoznu robu u  nepromijenjenom stanju ili dobivene proizvode na domaće tržište -
u   trenutku kada je roba dana na domaće
tržište.

Zamjena carinskog statusa
robe u skladu sa stavkom 1. ovog članka ne mijenja podrijetlo izvezene robe.

U slučaju potpunog uništenja
ili nepovratnog gubitka neprerađene robe ili dobivenih proizvoda, udjel
uništene ili izgubljene uvozne robe određuje se uz uvažavanje udjela uvozne
robe navedene u evidenciji korisnika odobrenja u vrijeme kada je došlo do
uništenja ili gubitka, osim ako korisnik odobrenja predloži carinarnici dokaze
o stvarnoj količini izgubljene ili uništene uvozne robe.

**Pododjeljak 2.** Prethodni izvoz
uz sustav odgode plaćanja carine

Članak 242.

Carinarnica ne može donijeti odobrenje za prethodni izvoz u sustavu
odgode u skladu sa člankom 125. stavkom 1. točkom b) Carinskog zakona, ako se
podnositelj zahtjeva u okviru postupka unutarnje proizvodnje poziva na
gospodarske uvjete iz članka 222. stavka 1. točke a) ove Uredbe, te ako
podnositelj zahtjeva ne može dokazati da bi korisnik odobrenja imao posebne
koristi od primjene navedenih odredbi.

Kada se primjenjuje prethodni izvoz u sustavu odgode plaćanja carine, na
odgovarajući način se primjenjuju odredbe članaka 239., 240. i 241. stavak 2. i
3. ove Uredbe.

U slučaju prethodnog izvoza dobivenih proizvoda, do promjene carinskog
statusa u skladu sa člankom 125. stavkom 3. Carinskog zakona:

a) za izvezene dobivene proizvode, u trenutku kada carinarnica prihvati
izvoznu carinsku deklaraciju, ako je za uvoznu robu već započet postupak
unutarnje proizvodnje,

b) za uvoznu i istovrijednu robu, u trenutku puštanja uvezene robe u
postupak  unutarnje proizvodnje.

**Odjeljak 5.** Sustav odgode plaćanja carine

**Pododjeljak 1.** Početak postupka

Članak 243.

Postupci i odredbe, koji važe za početak postupka unutarnje proizvodnje
(sustav odgode plaćanja carine) primjenjuju se i za uvoznu robu u slučajevima
uporabe istovjetne robe uz ili bez prethodnog izvoza.

**Odsjek A.** Redoviti postupak

Članak 244.

Osim u slučaju iz članka 238. ove Uredbe, deklaracija za početak
postupka unutarnje proizvodnje (sustav odgode plaćanja carine), podnosi se kod
jedne od carinarnica navedenih u odobrenju za početak postupka.

U slučaju iz članka 238. ove Uredbe, deklaracija iz stavka 1. ovog
članka podnosi se kod ovlaštene carinarnice.

Članak 245.

Deklaracija iz članka 244. ove Uredbe mora se popuniti sukladno člancima
73. do 128. ove Uredbe.

Osim u slučaju iz članka 238. ove Uredbe, opis robe u deklaraciji iz
stavka 1. ovog članka mora odgovarati podacima u odobrenju.

Kada je odobrena uporaba istovrijedne robe, podaci u deklaraciji moraju
biti dovoljno podrobni da omoguće identifikaciju podataka iz članka 125. stavka
2. Carinskog zakona.

Sukladno članku 74. stavak 2. Carinskog zakona, uz deklaraciju iz članka
244. ove Uredbe treba priložiti isprave iz članka 90. ove Uredbe.

**Odsjek B.** Pojednostavnjen postupak

Članak 246.

Pojednostavnjeni postupci iz članka 88. Carinskog zakona primjenjuju se
sukladno člancima 156. i 157. ove Uredbe.

Carinarnica neće donijeti odobrenje za deklariranje na osnovi
knjigovodstvenih zapisa osobama koje ne mogu osigurati vođenje evidencije
sukladno članku 228. ove Uredbe.

Dopunsku deklaraciju iz članka 88. stavka 3. Carinskog zakona treba
podnijeti u odobrenom roku, a ni u kojem slučaju poslije podnošenja obrasca za
završetak postupka.

**Pododjeljak 2.** Završetak
postupka

Članak 247.

Postupak unutarnje proizvodnje
završava kada je za dobivene proizvode odnosno za robu u nepromijenjenom stanju
prih­vaćena carinska deklaracija za početak druge carinski dopušte­ne uporabe
ili postupanja sukladno članku 101. Carinskog zakona, te ako su ispunjeni svi
drugi uvjeti za završetak postupka.

Kada se primjenjuje članak
125. stavak 1. točka b) Carinskog zakona, postupak završava kada carinarnica
prihvati deklaraciju za stranu robu.

Završetak postupka se
provodi, kako glede količine uvozne robe, koja odgovara dobivenim proizvodima
za koje je započeto drugo carinski dopušteno postupanje ili uporaba sukladno
stavku 1. ovoga članka ili članku 248. ove Uredbe, tako i glede količine robe u
nepromijenjenom stanju, za koju je započeto takovo postupanje ili uporaba.

Članak 248.

Za potrebe završetka postupka
unutarnje proizvodnje, kao izvoz robe smatra se i isporuka dobivenih proizvoda
osobama koje sukladno članku 187. Carinskog zakona, imaju pravo na oslobođenje
od plaćanja carine, ako su u tim slučajevima ispunjeni propisani uvjeti za
oslobođenje od plaćanja carine.

Članak 249.

Deklaracija s kojom se za
dobivene proizvode ili uvoznu robu u nepromijenjenom stanju odobrava drugo
carinski dopušte­no postupanje ili uporaba mora sadržavati sve podatke potrebne
za završetak postupka.

Članak 250.

Kada priroda ili tehnička
svojstva uvozne robe budu zbog nepredviđenih okolnosti ili više sile u toj
mjeri promijenjene, da korisnik odobrenja ne može proizvesti proizvode koji su
predvi­đeni u odobrenju za postupak unutarnje proizvodnje, mora o tome neodložno
obavijestiti nadzornu carinarnicu.

Na isti način primjenjuje se
članak 241. stavak 3. ove Uredbe.

U slučajevima kada predmetna
promjena može utjecati na daljnju primjenu ili na sadržaj donesenog odobrenja,
primjena stavka 1. i 2. ovog članka ne isključuje primjenu članka 10. i članka
99. stavka 2. Carinskog zakona.

Ovaj članak na isti način
primjenjuje se i za dobivene proizvode.

Članak 251.

Osim u slučajevima iz članka
272. ove Uredbe, carinarnica može odobriti puštanje glavnih dobivenih proizvoda
ili robe u nepromijenjenom stanju u slobodni promet, kada korisnik odobrenja
nije u mogućnosti za te proizvode uvesti carinski dopušteno postupanje ili
uporabu, kod koje ne bi trebalo plaćati carinu. Puštanje robe u slobodan promet
može se odobriti pod uvjetom da se plate kamate sukladno članku 259. ove
Uredbe.

Carinarnica može odobriti
puštanje robe u slobodan promet na općenitoj osnovi. Takvo odobrenje ne smije
biti u suprotnosti sa drugim propisima, koji se odnose na puštanje robe u
slobodan promet.

Kada je sukladno stavku 2.
ovoga članka doneseno odobrenje za puštanje robe u slobodan promet na općenitoj
osnovi, uvozna roba u nepromijenjenom stanju ili dobiveni proizvodi mogu se
pustiti na domaće tržište, iako nisu ispunjene sve formalnosti za puštanje robe
u slobodan promet u trenutku stavljanja robe za tržište. Za robu, koja je
puštena na tržište sukladno ovom stavku, za potrebe stavka 4. ovoga članka ne
smatra se da je za istu odobreno carinski dopušteno postupanje ili uporaba.

Smatra se da je uvozna roba u
nepromijenjenom stanju ili dobiveni proizvodi, na koje se odnosi odobrenje iz
stavka 2. ovog članka, puštena u slobodan promet te da je deklaracija za
puštanje u slobodan promet podnesena i prihvaćena kao i roba prepuštena
deklarantu, ako uz protek roka za ponovni izvoz (uz uvažavanje članka 232. ove
Uredbe), nije odobreno nijedno od carinski dopuštenih postupanja ili uporaba iz
članka 101. Carinskog zakona. U tom slučaju smatra se kao da je deklaracija
bila podnesena i prihvaćena, a roba prepuštena deklarantu u trenutku proteka
roka za ponovni izvoz.

Roba puštena na tržište
sukladno stavku 3. ovoga članka smatra se od tada domaćom robom.

Članak 252.

Osim u slučaju primjene
pojednostavnjenih postupaka, korisnik odobrenja mora odredišnoj carinarnici
podnijeti dobivene proizvode ili uvoznu robu u nepromijenjenom stanju, za koju
se uvodi carinski dopušteno postupanje ili uporaba kako bi se provele
formalnosti propisane za predmetno carinski dopušteno postupanje ili uporaba
sukladno općenitim odredbama.

Međutim nadzorna carinarnica
može odobriti da se proizvodi odnosno roba iz stavka 1. ovoga članka podnesu
nekoj drugoj carinarnici, a ne onoj koja je navedena u stavku 1. ovog članka.

**Odsjek A**. Redoviti postupak

Članak 253.

Osim u slučajevima iz članka 238. ove Uredbe, deklaracija s kojom se
završi postupak unutarnje proizvodnje (sustav odgode plaćanja carine) podnosi
se kod jedne od carinarnica završetaka postupka navedenih u odobrenju.

U slučaju iz članka 238. ove Uredbe, deklaracija se podnosi kod carinarnice
koja je donijela odobrenje.

Međutim, nadzorna carinarnica može odobriti da se deklaracija podnese
kod neke druge carinarnice, a ne one na koju se odnosi stavak 1. ili 2. ovog
članka.

Članak 254.

Deklaracija za završetak postupka iz članka 253. ove Uredbe mora se
popuniti sukladno odredbama o popunjavanju deklaracija za predmetno carinski
dopušteno postupanje ili uporabu.

Opis dobivenih proizvoda ili uvozne robe u nepromijenjenom stanju mora u
deklaraciji iz stavka 1. ovog članka odgovarati podacima u odobrenju.

Sukladno članku 74. stavku 2. Carinskog zakona, uz deklaraciju moraju
biti priložene sve isprave koje se sukladno člancima 88. do 91. ove Uredbe
zahtijevaju kod primjene carinskog postupka, za koji je bila roba deklarirana.

**Odsjek B.** Pojednostavljen postupak

Članak 255.

Pojednostavljeni postupci iz članka 88. Carinskog zakona primjenjuju se
sukladno članku 159. ove Uredbe.

**Odsjek C.** Odredbe za obračun davanja

Članak 256.

Uvozna davanja, koja treba obračunati za uvoznu robu sukladno članku
130. stavku 1. Carinskog zakona, obračunavaju se po stopi koja važi glede
uporabe u određene svrhe, bez posebnog odobrenja za ovakovo povoljnije
postupanje, ako je uvozna roba u trenutku prihvata deklaracije za početak
postupka ispunjavala uvjete za povoljnije carinsko postupanje glede namjene
konačne uporabe.

Stavak 1. ovoga članka
primjenjuje se samo u slučaju kada je uvozna roba stavljena u uporabu uz
namjenu, za koju je predviđeno povoljnije tarifsko postupanje prije proteka
roka, koji određuju propisi koji sadrže uvjete za primjenu takovog povoljnijeg
postupanja. Rok počinje teći na dan prihvata deklaracije za početak postupka.

Članak 257.

Kada se dobiveni proizvodi
puštaju u slobodni promet i pri tome nastane carinski dug, isti se obračunava
sukladno članku 130. Carinskog zakona. Polja 15, 16, 34, 41 i 42 jedinstvene
carinske deklaracije popunjavaju se kao carinska deklaracija za puštanje robe u
slobodan promet, te moraju sadržavati podatke koji se odnose na uvoznu robu.

Podatke navedene u stavku 1.
ovog članka nije potrebno navesti, ako je uz carinsku deklaraciju priložen
pravilno popunjen obrazac INF 1 iz članka 274. ove Uredbe.

Članak 258.

Nadzorna carinarnica može odobriti da se odredba članka 131. stavak 1.
točka a) Carinskog zakona primijeni na otpatke, reciklažne otpatke, ostatke,
tiskarske otpatke i robu s nedostat­kom.

Uništenje dobivenih
proizvoda, osim navedenih u stavku 1. ovoga članka smatra se kao izvoz iz
Republike Hrvatske.

Za dobivene proizvode iz
stavka 1. ovog članka, dan prihvata deklaracije za puštanje u slobodan promet,
smatra se kao dan koji je mjerodavan za određivanje uvoznih davanja.

Članak 259.

Kada nastane carinski dug za
dobivene proizvode ili robu u nepromijenjenom stanju, na obračunate iznose
uvoznih davanja plaćaju se kamate sukladno članku 129. stavak 3. Carinskog
zakona.

Stavak 1. ne primjenjuje se u
sljedećim slučajevima:

a) kada je carinski dug
nastao sukladno članku 220. Carinskog zakona;

b) kada se u slobodni promet
puste otpaci i ostaci, koji ostanu nakon uništenja  robe prema članku 185. Carinskog zakona;

c) kada se u slobodni promet
puste sporedni dobiveni proizvodi iz članka 258.  ove Uredbe, ako njihova količina odgovara količini izvezenih
glavnih,  dobivenih proizvoda;

d) kada kamate ne premašuju
iznos od 40,00 kn po pojedinoj deklaraciji za
puštanje robe u slobodan promet;

e) kada korisnik odobrenja,
koji traži da se dobiveni proizvodi ili roba u   nepromijenjenom stanju puste u slobodan promet, dokaže
carinarnici, da  zbog izvanrednih
okolnosti, koje ne proizlaze iz njegova nemara ili   nedopuštenog ponašanja, izvoz robe, pod uvjetima koje određuje
postupak  unutarnje proizvodnje, ne bi
bio gospodarski opravdan ili bi čak bio
nemoguć;

f) kada je carinski dug
nastao zbog puštanja robe u slobodan promet sukladno  članku 137. stavku 4. Carinskog zakona, osim u slučaju kada su
uvozna   davanja za predmetne proizvode
već bila vraćena odnosno otpuštena.

Carinarnica obračunava kamate
na način koji je propisan za zatezne kamate.

Carinarnica obračunava kamate
za razdoblje od prvog dana u mjesecu, koji slijedi mjesec u kojem je za
predmetnu robu bio započet postupak unutarnje proizvodnje do zadnjega dana u
mjesecu, u kojem je nastao carinski dug.

Članak 260.

Udjel uvozne robe u dobivenim
proizvodima izračunava se, da bi se odredila visina carinskog duga. Ovaj
izračun neće se koristiti ako se iznos carinskog duga određuje isključivo na
temelju članka 131. Carinskog zakona.

Kod izračuna se koristi jedna
od metoda iz članaka 261. do 263. ove Uredbe ili neka druga metoda koja daje
iste rezultate.

Članak 261.

Količinska metoda (dobiveni
proizvodi) primjenjuje se, kada se u postupku unutarnje proizvodnje dobije samo
jedna vrsta dobivenih proizvoda. U tom slučaju određuje se količina uvozne
robe, potrošena u proizvodnji dobivenih proizvoda u svezi s kojom je nastao
carinski dug, tako da se cjelokupna količina uvozne robe pomnoži s
koeficijentom, koji odgovara odnosu između količine dobivenih proizvoda, za
koje je carinski dug nastao i cjelokupne količine dobivenih proizvoda.

Članak 262.

Količinska metoda (uvozna roba) primjenjuje se u slučaju kada se svi
elementi uvozne robe nalaze u svakom dobivenom proizvodu. Količina uvozne robe
potrošene u proizvodnji svakoga od dobivenih proizvoda određuje se tako, da se
redom cjelokupna količina uvozne robe pomnoži s koeficijentima, koji odgovaraju
odnosu između potrošene količine uvezene robe u svakoj vrsti dobivenog
proizvoda i cjelokupne potrošene količine uvozne robe u svim dobivenim
proizvodima.

Kod odlučivanja koja će se
metoda primijeniti, gubici se neće uzimati u obzir.

Količina uvozne robe u
količini dobivenih proizvoda za koje je nastao carinski dug, određuje se
primjenom koeficijenta određenog člankom 261. ove Uredbe, koji se pomnoži s
količinom uvozne robe utrošene u proizvodnji tih dobivenih proizvoda, kako je
izračunata na osnovi stavka 1. ovog članka.

Članak 263.

Kada se ne mogu primijeniti
metode iz članaka 261. i 262. ove Uredbe, primijenit će se vrijednosna metoda.
Carinarnica može radi pojednostavnjenja primijeniti količinsku metodu (uvoz­na
roba) ako je korisnik odobrenja s time suglasan i ako obje metode daju slične
rezultate.

Količina uvozne robe, koja se
utroši u proizvodnji svake vrste dobivene robe utvrđuje se tako, da se
cjelokupna količina uvozne robe pomnoži redom koeficijentima koji se izračunaju
na osnovi odnosa između vrijednosti svakog dobivenog proizvoda i ukupne
vrijednosti tih proizvoda, izračunate sukladno stavku 3. ovoga članka.

Vrijednost svake vrste
dobivenih proizvoda, koja se primjenjuje u vrijednosnoj metodi sukladno stavku
2. ovog članka ove točke je:

- aktualna prodajna cijena
istih ili sličnih proizvoda u Hrvat­skoj, ako na tu cijenu nije utjecala
povezanost između kupca i prodavača ili, ako ta cijena nije poznata

- aktualna cijena po paritetu
ex-works u Hrvatskoj, ako na tu cijenu nije utjecala povezanost između kupca i
prodavača ili kada

- vrijednost nije moguće
utvrditi sukladno prvoj ili drugoj podtočki, vrijednost  koju utvrdi nadzorna carinarnica upotrebom
neke druge primjerne metode.

Količina uvozne robe, koja
odgovara količini dobivenih proizvoda, za koju se obračunava carinski dug,
izračuna se tako da se koeficijent izračunat na osnovi članka 261. ove Uredbe
pomnoži s količinom uvozne robe iskorištene u proizvodnji tih dobivenih
proizvoda, a koja je izračunata sukladno stavku 2. ovog članka.

**Odsjek D.** Obrazac za završetak postupka

Članak 264.

Korisnik odobrenja mora
nadzornoj carinarnici podnijeti obrazac za završetak postupka, koji mora sadržavati
sljedeće podatke:

a) podatke, koji sadrže
identifikacijsku oznaku odobrenja;

b) količinu svake vrste
uvozne robe, te identifikacijske poda­t­ke o carinskim  deklaracijama na osnovi kojih su te robe
uvedene u postupak;

c) tarifni stavak Carinske
tarife za uvoznu robu;

d) carinsku vrijednost uvozne
robe i stopu uvoznih davanja, kojoj podliježu;

e) normativ za uvoznu robu;

f) vrstu i količinu dobivenih
proizvoda, te podatke o carinski dopuštenim
postupanjima ili uporabama, koje se odobravaju za te poizvode, zajedno
s  podacima o deklaracijama, koji se
odnose na završetak postupka;

g) vrijednost dobivenih
proizvoda, kada se za završetak postupka primijeni vrijednosna metoda;

h) visinu uvoznih davanja,
koju treba platiti na količinu uvozne robe koja se  smatra da je puštena u slobodan promet sukladno članku 251.
stavku 3. ove  Uredbe.

Sadržaj i oblik obrasca iz
stavka 1. ovoga članka propisuje ministar financija.

Kada postupak unutarnje
proizvodnje započne ili završi na pojednostavnjen način, u obrazac za završetak
postupka se kao deklaracije i dokumenti navode oni koji su sadržani u članku
88. Carinskog zakona. Iz obrasca za završetak postupka mora se vid­jeti i
količina robe koja je puštena u slobodan promet sukladno članku 251. ove
Uredbe.

Članak 265.

Korisnik odobrenja mora u
roku 30 dana carinarnici podnijeti obrazac za završetak postupka iz prethodnog
članka, računajući od dana do kojega se morao završiti postupak unutarnje
proizvodnje.

Kada se primjenjuje mjesečna
ili tromjesečna globalizacija, obrazac za završetak postupka podnosi se svaki
mjesec ili svako tromjesečje u roku 30 dana od zadnjeg dana u mjesecu, odnosno
tromjesečju za koje se obrazac odnosi.

Članak 266.

Uvozna davanja na uvoznu robu
u nepromijenjenom stanju ili na dobivene proizvode, koji su bili pušteni u
slobodan promet na općenitoj osnovi sukladno članku 251. ove Uredbe, treba
platiti najkasnije u trenutku podnošenja obrasca za obračun postupka, koji se
može temeljiti na skraćenoj deklaraciji.

Kada je potrebno utvrditi druge elemente za izračun uvoznih davanja, ti
podaci moraju biti navedeni u obrascu za obračun postupka. Kada je to potrebno,
obrazac obračuna postupka mora sadržavati i udjel uvozne robe u dobivenim
proizvodima utvrđen sukladno člancima 261. do 263. ove Uredbe.

Korisnik odobrenja mora nadzornoj carinarnici pružiti na raspolaganje
sve isprave koje se odnose na robu za koju se smatra da je puštena u slobodan
promet sukladno članku 251. ove Ured­be, a bez kojeg se ne mogu pravilno
primijeniti odredbe o puštanju u slobodan promet.

Carinarnica može odobriti:

a) da se obračun izrađuje
elektronskim računalom ili u bilo kojem
dogovorenom obliku;

b) da se obračun izrađuje na
deklaraciji za početak postupka.

Članak 267.

Nadzorna carinarnica
potvrđuje obrazac za obračun postupka na osnovi obavljene provjere, te po
potrebi o rezultatima provjere obavještava korisnika odobrenja. Carinarnica
pohranjuje obrazac za obračun postupka i isprave koje se odnose na taj obračun
i čuva ih najmanje tri godine od kraja kalendarske godine u kojoj je sastavljen
obrazac za obračun postupka. Korisnik odobrenja čuva isprave jednako dugo.

Članak 268.

Kada je za uvoznu robu započet postupak na osnovi jednog odobrenja ali
sa više carinskih deklaracija, dobiveni proizvodi ili roba u nepromijenjenom
stanju smatra se da su dobiveni od uvozne robe za koju je započet postupak po
prvoj podnesenoj deklaraciji.

Stavak 1. ovog članka ne primjenjuje se kada
korisnik odobrenja može dokazati da su dobiveni proizvodi odnosno roba u
nepromijenjenom stanju izrađeni iz određene uvozne robe.

**Pododjeljak 3**. Trgovinske
mjere

Članak 269.

Kada se zahtjev za donošenje odobrenja za postupak unutarnje proizvodnje
odnosi na robu za koju važe trgovinske mjere iz članka 270. stavka 1. točke a)
ove Uredbe, u trenutku podnošenja zahtjeva nije potrebno priložiti licenciju,
suglasnost ili sličnu ispravu.

Članak 270.

Kada je roba, za koju je
podnesena deklaracija za početak postupka unutarnje proizvodnje:

a) predmet posebnih
trgovinskih mjera za puštanje takove robe u slobodan promet, te mjere neće se
primijeniti pri početku postupka unutarnje proizvodnje niti za vrijeme dok se
roba nalazi u tom postupku;

b) predmet posebnih trgovinskih
mjera koje važe za unos robe u Hrvatsku, ako će se te mjere primijeniti u
trenutku kada je za tu robu započet postupak unutarnje proizvodnje.

Postupak po sustavu odgode
plaćanja carine može se započeti i za stranu robu koja ne podliježe obvezi plaćanja
uvoznih davanja:

a) kako bi se roba izuzela od
trgovinskih mjera, koje se inače primjenjuju za  puštanje robe u slobodan promet;

b) kako bi se roba izuzela od
trgovinskih mjera koje se inače primjenjuju pri  izvozu robe u nepromijenjenom stanju ili dobivenih proizvoda,
osim mjera  trgovinske politike koje se
odnose na izvoz robe s hrvatskim podrijetlom.

Kada se primjenjuje stavak 1.
točka a) ili stavak 2. ovoga članka, u trenutku početka postupka nije potrebno
prilagati licencije, suglasnosti ili slične isprave.

Članak 271.

Kod ponovnog izvoza strane
robe, za koju je bio započet postupak unutarnje proizvodnje, ne primjenjuju se
trgovinske mjere propisane za izvoz robe u nepromijenjenom stanju ili dobivenih
proizvoda, osim trgovinskih mjera koje se odnose na izvoz robe s hrvatskim
podrijetlom.

Članak 272.

Kada se postupak unutarnje
proizvodnje završava podno­še­njem deklaracije za puštanje u slobodan promet za
uvoznu robu u nepromijenjenom stanju ili za dobivene proizvode iz članka 258.
stavak 1. ove Uredbe, na uvoznu robu primjenjuju se sve trgovinske mjere koje
važe u trenutku prihvata deklaracije za puštanje u slobodan promet.

**Pododjeljak 4.** Administrativna suradnja carinarnica

Članak 273.

Kada se postupak unutarnje proizvodnje za robu u nepromijenjenom stanju
ili dobivene proizvode završi tako, da se ta roba smjesti u slobodnu zonu ili
da se za tu robu započne jedan od postupaka sa odgodom, u polje koje je
namijenjeno opisu robe u ispravi koja se koristi za predmetno carinski
dopušteno postupanje ili uporabu, ili u slučaju primjene pojednostavnjenja, u
komercijalnoj ispravi ili u knjigovodstvu, osim podataka koji su propisani za
predmetno carinski dopušteno postupanje ili uporabu, upisuje se: “U-I roba”

Kada je roba, za koju je
započet postupak po sustavu odgode plaćanja carine, predmet trgovinskih mjera i
te mjere se primjenjuju i u trenutku kada se uvozna roba ili dobiveni proizvodi
unose u slobodnu zonu, osim zabilješki iz stavka 1. ovog članka upisuje se
zabilješka: “trgovinske mjere”

Carinarnica završetka
postupka mora utvrditi da su zabilješ­ke iz stavka 1. odnosno stavka 2. ovog
članka pravilno unesene u svaku ispravu kojom se zamjenjuje prvu ispravu ili
završava postupak.

Članak 274.

Administrativna suradnja
carinarnica zasniva se na među­sobnoj razmjeni informativnih obrazaca,
sastavljenih iz izvornika dviju kopija (u daljnjem tekstu obrazac INF 1), čiji
sadržaj i oblik, te način uporabe propisuje ministar financija.

Obrazac INF 1 iz stavka 1.
ovoga članka primjenjuje se kod:

a) određivanja iznosa osiguranja
iz članka 100. stavka 2. Carinskog zakona;

b) puštanja u slobodni promet
dobivenih proizvoda ili robe u nepromijenjenom stanju kod druge carinarnice, a
ne kod carinarnice završetka postupka.

Članak 275.

Kada se obrazac INF 1
primjenjuje za potrebe članka 274. stavka 2. točka a) ove Uredbe, to se mora
označiti u polju 2.

Članak 276.

Kada se sukladno članku 274.
stavku 2. točka b) ove Uredbe zahtijeva puštanje svih ili dijela dobivenih
proizvoda ili robe u nepromijenjenom stanju u slobodan promet, carinarnica,
koja prihvaća deklaraciju i upotrebljava INF 1, koji je sama i potvrdila, zatražit
će od nadzorne carinarnice da upiše sljedeće podatke:

- u polje 9A - iznos uvoznih
davanja, koje treba platiti sukladno članku 130. ili  članku 137. stavku 4. Carinskog zakona,

- u polje 9B - iznos kamata,
koje treba platiti sukladno članku 269. ove Uredbe, količinu, stavak carinske
tarife i pod­rijetlo uvozne robe korištene u proizvodnji dobivenih proizvoda
koji se puštaju u slobodan promet.

Iz iznosa uvoznih davanja
mora biti razvidna razlika između:

- iznosa uvoznih davanja
određenih člankom 130. Carinskog zakona ili

- iznosa uvoznih davanja,
koja su već obračunata ili moraju biti vraćena ili otpuštena.

Kada se deklaracija za
puštanje u slobodan promet odnosi na proizvode ili robu iz članka 273. stavka
2. ove Uredbe, carinarnica koja prihvaća deklaraciju i upotrebljava obrazac INF
1, koji je sama i potvrdila, zatražit će od nadzorne carinarnice da naznači da
li su trgovinske mjere koje su važile za robu, za koju je bio za­počet postupak
unutarnje proizvodnje, bile stvarno primije­nje­ne.

Izvornik i jedna kopija
obrasca INF 1 šalje se nadzornoj carinarnici, a drugu kopiju zadržava
carinarnica koja je potvrdila obrazac.

Kada se obrazac INF 1 primjenjuje za provedbu trgovinskih mjera,
nadzorna carinarnica mora o tome obavijestiti korisnika odobrenja.

Nadzorna carinarnica, kojoj je poslat obrazac INF 1 popunjava polja 8,
9, i 10 navedenog obrasca, potvrdit će obrazac, i zadržati jednu kopiju, a
izvornik će vratiti. Nadzorna carinarnica nije dužna popuniti navedena polja po
proteku roka, u kojem mora voditi evidenciju.

Isključivo u svrhu izračuna iznosa uvoznih davanja sukladno stavku 1. i
2. ovog članka smatra se, da su proizvodi na koje se odnosi obrazac INF 1
pušteni u slobodan promet na dan, kada je bilo potvrđeno polje 2 obrasca.

Članak 277.

Kada se zahtijeva puštanje robe u slobodan promet, a obrazac INF 1
popunjen je sukladno članku 275. ove Uredbe, isti obrazac INF 1 može se
koristiti, ako sadrži:

- u polju 9A iznos uvoznih davanja, koje treba platiti suklad­no članku
130. stavku 1. ili članku 137. stavku 4. Carinskog z­a­ko­­na i

- u polju 11 datum, kada je za predmetnu uvoznu robu prvi puta
započet   postupak.

U slučaju kada podaci iz stavka 1. ovog članka nisu navedeni u obrascu
INF 1, treba popuniti i potvrditi novi obrazac INF 1, sukladno članku 276. ove
Uredbe.

Članak 278.

Korisnik odobrenja može tražiti potvrđivanje obrasca INF 1, kada se
dobiveni proizvodi ili roba prenesu na drugog korisnika ili u proizvodni pogon
drugog ovlaštenog prerađivača.

U tom slučaju nadzorna carinarnica mora navesti podatke iz članka 277.
ove Uredbe.

**Pododjeljak 5.** Premještaj robe

Članak 279.

Kada se roba, za koju je započet postupak unutarnje proiz­vod­nje, po
sustavu odgode plaćanja carine, premješta unutar carinskog područja Hrvatske,
taj se prijevoz obavlja sukladno odredbama za postupak provoza ili u skladu s
postupkom iz stavka 3. i 4. ovog članka i članaka 280. do 285. ove Uredbe.

Provozna deklaracija ili isprava koja se tretira kao provozna
deklaracija mora sadržavati zabilješku iz članka 273. ove Uredbe.

Kada je odobren postupak premještanja, to se mora navesti u odobrenju. U
tom slučaju postupak premještanja primijenit će se umjesto provoznog postupka.
U slučaju premještanja proizvoda ili robe od korisnika jednog odobrenja na
korisnika drugog odobrenja, oba odobrenja moraju sadržavati odobrenje za
postupak premještanja.

Odobrenje za primjenu postupka premještanja može se donijeti samo kada
korisnik odobrenja vodi evidenciju iz članka 229. ove Uredbe.

**Odsjek A**. Premještaj robe ili proizvoda u okviru jednog odobrenja

Članak 280.

Carinarnica može odobriti, da se dobiveni proizvodi ili roba u
nepromijenjenom stanju bez posebnih carinskih formalnosti i bez prekidanja
postupka unutarnje proizvodnje u okviru jednog odobrenja premjesti iz pogona
jednog proizvođača u pogon drugog proizvođača radi daljnje prerade. Premještaj
robe treba upisati u evidencije iz članka 229. ove Uredbe.

Odgovornost za premještenu robu iz stavka 1. ovog članka snosi korisnik
odobrenja.

**Odsjek B**. Prijenos robe ili proizvoda od jednog korisnika odobrenja na drugog
korisnika

Članak 281.

Carinarnica odobrava prijenos dobivenih proizvoda ili robe u
nepromijenjenom stanju od jednog korisnika odobrenja na drugoga pod uvjetom da
je obavljen upis u evidenciju prvog korisnika odobrenja, sukladno pravilima o
premještaju robe s jednog na drugog korisnika u okviru postupka unutarnje
proizvodnje.

Pravila o premještaju robe iz stavka 1. ovoga članka propisuje ministar
financija.

Članak 282.

Odovornost za premještenu robu ili proizvode prenosi se na korisnika
drugog odobrenja u trenutku kada taj preuzme tu robu, odnosno proizvode i upiše
ih u svoju evidenciju postupka unutarnje proizvodnje.

Upisom robe, odnosno proizvoda u evidenciju sukladno stav­ku 1. ovog
članka smatra se da je za tu robu, odnosno proizvode ponovno započet postupak u
unutarnjoj proizvodnji na ime korisnika drugog odobrenja.

**Odsjek C**. Opće odredbe

Članak 283.

Ako se ne ugrožava pravilno izvođenje postupka, carinarnica može pod
određenim uvjetima, koje sama odredi odobriti:

a) prijevoz uvozne robe bez carinskih formalnosti od carinarnice
početka  postupka do proizvodnog pogona
i prijevoz dobivenih proizvoda ili robe u
nepromijenjenom stanju od proizvodnog pogona do carinarnice
završetka  postupka;

b) da se na obrascu utvrđenog propisima iz članka 281. stavak 2. ove
Uredbe,  unaprijed potvrdi ili da
proizvođač sam popuni taj obrazac, te potvrdi
posebnim pečatom, koji je odobrila carinarnica;

c) da se formalnosti ispunjavaju primjenom elektronskog sustava, ako taj
sustav osigurava pravilnu provedbu odredaba koje uređuju premještanje  robe;

d) da se pojednostave formalnosti iz članka 281. ove Uredbe, pod uvjetom
da  primijenjeni sustav osigurava
prijenos informacija na isti način kako je to predviđeno propisom iz stavka 2.
toga članka, kao i ispunjavanje formalnosti korištenjem komercijalnih i
administrativnih isprava.

Kada se primjenjuje stavak 1. točka a) ovog članka, nadzorna carinarnica
mora biti obaviještena od strane carinarnice početka postupka, da je uvozna
roba stavljena u postupak, a od strane carinarnice završetka postupka da su
dobiveni proizvodi ili roba u nepromijenjenom stanju izvezeni, i to
dostavljanjem dodatne kopije deklaracije, ispostavljene za tu svrhu, te
pratećih isprava.

Članak 284.

Korisnik odobrenja mora carinarnicu unaprijed obavijestiti o
namjeravanom premještanju, i to na način i u obliku koji određuje carinarnica.

Članak 285.

Kada se primjenjuje postupak premještanja, može se uz podnošenje obrasca
o završetku postupka primijeniti članak 251. ove Uredbe za robu za koju se
smatra da je puštena u slobodni promet, pod uvjetom da se to ne protivi drugim
odredbama koje se odnose na puštanje u slobodan promet.

Nadzorna carinarnica obavijestit će carinarnicu početka postupka o
odobrenom završetku postupka i navesti podatke o deklaraciji za početak
carinskog postupka, koju je prihvatila.

**Odjeljak 6.** Posebne odredbe sustava povrata carine

**Pododeljak 1**. Puštanje u slobodan promet po sustavu povrata carine

Članak 286.

Postupak propisan za puštanje robe u slobodan promet po sustavu povrata
carine primjenjuje se za uvoznu robu, uključujući uvoznu robu po sustavu
istovrijedne robe, bez prethodnog izvoza.

**Odsjek A.** Redovni postupak

Članak 287.

Osim u slučajevima iz članka
238. ove Uredbe, deklaracija za puštanje robe u slobodan promet po sustavu
povrata carine podnosi se kod carinarnice koja je u odobrenju navedena za
početak postupka.

Kada je odobrenje doneseno
sukladno članku 238. ove Ured­be, deklaracija se podnosi kod jedne od
ovlaštenih carinarnica.

Članak 288.

Deklaracija iz članka 287.
ove Uredbe mora se popuniti sukladno člancima 73. do 128. ove Uredbe.

**Odsjek B.** Pojednostavnjen postupak

Članak 289.

Pojednostavnjeni postupci iz članka 88. Carinskog zakona, primjenjuju se
za puštanje u slobodan promet po sustavu povrata carine sukladno člancima 156.
i 157., te članka 246. stavak 2. ove Uredbe.

Dopunska deklaracija iz članka 88. stavka 3. Carinskog zakona podnosi se
u propisanom roku, ali ni u kojem slučaju ne poslije podnošenja zahtjeva za
povrat.

**Pododjeljak 2**. Povrat ili otpust carine

Članak 290.

Slučajevi iz članka 248. ove Uredbe smatraju se kao izvoz dobivenih
proizvoda.

Članak 291.

Deklaracija za neko od carinski dopuštenih postupanja ili uporaba iz
članka 137. stavak 1. Carinskog zakona, mora sadržavati sve podatke potrebne za
opravdanje zahtjeva za povrat.

Članak 292.

Bez obzira na odobrena pojednostavnjenja iz članka 88. Carinskog zakona,
korisnik odobrenja mora kod podnošenja deklaracije za carinski dopušteno
postupanje ili uporabu robe, koja je osnov za povrat plaćene carine, podnijeti
tu robu carinarnici završetka postupka i ispuniti sve propisane carinske
formalnosti za predmetno carinski dopušteno postupanje ili uporabu.

Članak 293.

Osim u slučajevima iz članka 238. ove Uredbe, deklaracija kojom se za
dobivene proizvode određuje neko od carinski dopuštenih postupanja ili uporaba
iz članka 137. stavak 1. Carinskog zakona, podnosi se kod jedne od carinarnica
završetka postupka, određene u odobrenju.

U slučaju iz članka 238. ove Uredbe, deklaracija iz stavka 1. ovoga
članka podnosi se kod carinarnice koja je donijela odobrenje.

Međutim, nadzorna carinarnica može odobriti, da se deklaracija iz stavka
1. ovoga članka podnese kod druge carinarnice.

Članak 294.

Deklaracija iz članka 291. ove Uredbe mora biti popunjena sukladno
odredbama propisanim za zahtijevano carinski dopušte­no postupanje ili uporabu,
te odredbama članka 254. stav­ka 2. i 3. ove Uredbe.

Članak 295.

Pojednostavnjeni postupci iz članka 88. Carinskog zakona primjenjuju se
za završetak postupka unutarnje proizvodnje sukladno članku 159. ove Uredbe.

Članak 296.

Udjel uvozne robe u dobivenim proizvodima izračunava se kada je potrebno
odrediti povrat plaćenih ili otpuštenih plaćanja uvoznih davanja. Ovaj izračun
nije potreban, ako je za sve dobivene proizvode određeno jedno od dopuštenih
postupanja ili uporaba iz članka 137. stavka 4. Carinskog zakona.

Kod izračuna se koristi jedna od metoda iz članaka 297. do 299. ove
Uredbe ili bilo koja druga metoda koja daje jednake rezultate.

Članak 297.

Količinska metoda (dobiveni proizvodi) primjenjuje se kada se u postupku
unutarnje proizvodnje dobije samo jedna vrsta dobivenih proizvoda. U tom
slučaju određuje se količina uvozne robe, uporabljena u proizvodnji dobivenih
proizvoda, za koju se može zahtijevati povrat ili otpust carine, tako da se
cjelokupna količina uvozne robe pomnoži s koeficijentom, koji odgovara udjelu
dobivenih proizvoda, za koju se može zahtijevati povrat ili otpust glede cjelokupne
količine dobivenih proizvoda.

Članak 298.

Količinska metoda (uvozna roba) primjenjuje se kada se svi elementi
uvozne robe nalaze u svakom dobivenom proizvodu.

Prilikom odlučivanja da li će se primjeniti ova metoda ne uzimaju se u
obzir gubici.

Količina uvozne robe uporabljena u proizvodnji svakog od dobivenih
proizvoda po sustavu povrata carine određuje se tako da se cjelokupna količina
uvozne robe pomnoži s koeficijentima, koji odgovaraju odnosu između uporabljene
količine uvozne robe u svakoj vrsti dobivenog proizvoda i ukupno uporabljene
količine uvozne robe u svim dobivenim proizvodima.

Količina uvozne robe po sustavu povrata carine, koja odgovara količini
dobivenih proizvoda za koje se zahtijeva povrat ili otpust carine, određuje se
primjenom koeficijenta određenog sukladno stavku 3. ovog članka, koji se pomnoži
s količinom uporab­ljene uvozne robe u proizvodnji predmetnih dobivenih
proizvoda, kako je izračunata na osnovi stavka 3. ovog članka.

Članak 299.

Kada se ne mogu primijeniti metode iz članaka 297. i 298. ove Uredbe,
primijenit će se vrijednosna metoda. Međutim, carinarnica može radi
pojednostavnjenja i uz suglasnost korisnika odobrenja primijeniti količinsku
metodu (uvozna roba) umjesto vrijednosne metode, ako obje metode daju slične
rezultate.

Prema vrijednosnoj metodi, količina uvozne robe koja se uporabi u
proizvodnji svake vrste dobivene robe određuje se tako, da se cjelokupna
količina uvozne robe pomnoži sa koeficijentima, koji se sukladno stavku 3.
članka 263. ove Uredbe, izračunaju na osnovi odnosa između vrijednosti svakog
dobivenog proizvoda i ukupne vrijednosti tih proizvoda.

Količina uvozne robe, koja odgovara količini dobivenih proizvoda za koje
se može tražiti povrat ili otpust, izračunat će se tako da se koeficijent,
izračunat na osnovi članka 297. ove Ured­be, pomnoži s količinom uporabljene
uvozne robe pri proizvodnji dobivenih proizvoda, izračunate u skladu sa stavkom
2. ovoga članka.

Članak 300.

Zahtjev za povrat ili otpust carine korisnik odobrenja podnosi kod
nadzorne carinarnice, koja odlučuje o zahtjevu za povrat.

Zahtjev se podnosi u dva primjerka, od kojih se jedan primjerak vraća
korisniku nakon donošenja rješenja, a drugi primjerak se pohranjuje u
carinarnici.

Sadržaj i oblik obrasca iz stavka 1. ovoga članka propisuje ministar
financija.

Carinarnica može zahtijevati podnošenje dodatnih isprava potrebnih za
odlučivanje o osnovanosti zahtjeva.

U slučaju primjene članka 229. ove Uredbe, zahtjev može podnijeti samo
jedan korisnik odobrenja.

Članak 301.

Za potrebe računanja roka iz članka 137. stavak 3. Carinskog zakona
smatra se, da su uvjeti za povrat plaćene carine ispunjeni, kada je za dobivene
proizvode prihvaćena deklaracija za neko od carinski dopuštenih postupanja ili
uporaba iz članka 137. stavak 1. Carinskog zakona.

Članak 302.

Kada nadzorna carinarnica odredi da korisnik odobrenja, sukladno propisu
iz članka 300. stavak 3. ove Uredbe mora čuvati deklaraciju i druge isprave, ta
deklaracija i druge isprave moraju biti dostupne carinarnici.

Kada se primijeni članak 308. ove Uredbe, uz zahtjev treba priložiti
propisno potvrđene izvornike obrasca INF 7.

Članak 303.

Nadzorna carinarnica može dopustiti, da podnositelj zahtje­va, koji
često (periodički) podnosi jednake zahtjeve za povrat plaćene carine, može u
zahtjevu ispustiti navođenje određenih podataka, ako zahtjev sadrži sve podatke
potrebne za određivanje iznosa povrata.

Nadzorna carinarnica može dopustiti, da se zahtjev sačinjava računalom
ili u nekom drugom obliku dogovorenom sa carinarnicom.

Članak 304.

Nadzorna carinarnica na osnovi obavljene
provjere zahtjeva potvrđuje zahtjev za povrat plaćene carine i obavještava
korisnika odobrenja o rezultatima provjere. Carinarnica zadržava zahtjev i
isprave koje se na isti odnose kroz najmanje tri kalendarske godine od kraja
godine u kojoj je zahtjev podnesen. Carinarnica može odrediti da korisnik
odobrenja sam čuva navedene isprave kroz isto razdoblje.

Članak 305.

Povrat plaćene
carine provodi se tako, da se ovlaštenom računovodstvu izda nalog za povrat
carine na račun koji je korisnik odobrenja naveo u svom zahtjevu.

Povrat plaćene
carine ne može se provesti ako korisnik odobrenja nije podmirio bilo koju
dospjelu obvezu iz naslova uvoznih ili izvoznih davanja. Povrat i dospjeli
carinski dug se u tom slučaju poravnavaju.

**Pododjeljak 3.** Administrativna
suradnja carinarnica

Članak 306.

Kada je za
dobivene proizvode po sustavu povrata carine započeto jedno od carinski
dopuštenih postupanja ili uporaba iz članka 137. stavka 1. Carinskog zakona, te
je za to odobren povrat, u ispravi, koja se primjenjuje za početak postupka ili
za unos robe u slobodnu zonu, u polju koje je namijenjeno opisu robe, upisuje
se zabilješka: “U - I /sustav povrata”.

Carinarnica kod
koje je postupak završen, mora provjeriti, da li je zabilješka iz stavka 1.
ovog članka upisana u svaku ispravu, koja je zamijenila ili razdužila prvu
ispravu.

Članak 307.

Kada su proizvodi
dobiveni u postupku unutarnje proizvod­nje po sustavu povrata carine prevezeni
drugoj carinarnici u okviru provoznog postupka, te je taj provozni postupak
osnov za podnošenje zahtjeva za povrat, a za te se dobivene proizvode zahtijeva
novi postupak unutarnje proizvodnje, ovlaštena carinarnica, koja je zadužena za
donošenje novog odobrenja, mora primijeniti obrazac INF 1 iz članka 274. ove
Uredbe, kako bi se odredio iznos uvoznih davanja koje treba platiti odnosno
koje bi mogle nastati.

Članak 308.

Sadržaj i oblik
obrasca INF 7 propisuje ministar financija.

Obrazac INF 7 iz
stavka 1. ovog članka primjenjuje se, kada se proizvodi dobiveni u postupku
unutarnje proizvodnje (sustav povrata), za koji nije bio podnesen zahtjev za
povrat, prenesu do carinarnice završetka postupka, koja nije navedena u
odobrenju, a kod koje je za te proizvode u nepromijenjenom stanju, ili na osno­vi
posebnog odobrenja, dodatno prerađene proizvode, zapo­četo jedno od carinski
dopuštenih postupanja ili uporaba, koja je osnov za povrat ili otpust plaćanja
uvoznih davanja, sukladno članku 137. Carinskog zakona.

Članak 309.

Korisnik odobrenja
mora podnijeti obrazac INF 7 istovremeno sa deklaracijom za carinski dopušteno
postupanje ili uporabu.

Carinarnica, kod
koje je podnesena deklaracija iz stavka 1. ovog članka, mora potvrditi obrazac
INF 7 te izvornik i jednu kopiju vratiti korisniku, a drugu kopiju zadržati.

**Poglavlje 4.** Postupak preradbe
pod carinskim nadzorom

**Odjeljak 1.** Opće odredbe

Članak 310.

Postupak preradbe pod carinskim nadzorom carinarnica može odobriti, kada
su ispunjeni uvjeti iz članka 141. Carinskog zakona, a radi se o robi iz stupca
1 popisa iz Priloga 11. ove Uredbe, koja je predmet nekog od postupaka preradbe
navedenih u stupcu 2 toga popisa.

**Pododjeljak 1**. Donošenje odobrenja - uobičajen postupak

Članak 311.

Odobrenje iz članka 312. ove Uredbe donosi se na osnovi zahtjeva koji se
podnosi kod carinarnice i mora biti sastavljen sukladno članku 175. ove Uredbe.

Članak 312.

Bez obzira na članak 316. ove Uredbe, odobrenje za postupak preradbe pod
carinskim nadzorom donosi se na obrascu utvrđenom propisom iz članka 178. ove
Uredbe.

Radi osiguranja pravilne izvedbe postupka, carinarnica može zahtijevati
da korisnik odobrenja vodi evidenciju robe glede količine uvozne robe, za koju
je započet postupak preradbe pod carinskim nadzorom, količine prerađenih
proizvoda, te drugih podataka potrebnih za nadzor i kontrolu postupka preradbe,
te pravilnog izračuna eventualnog carinskog duga.

Evidenciju iz stavka 2. ovog članka, korisnik odobrenja mora podnijeti
nadzornoj carinarnici na njezin zahtjev.

Evidencija, koju korisnik odobrenja vodi za svoje trgovačke potrebe, a
koja omogućava nadzor nad provedbom postupka preradbe pod carinskim nadzorom,
može se uz suglasnost carinarnice uporabiti kao evidencija iz stavka 2. ovog
članka.

Članak 313.

Rok važenja odobrenja za obavljanje postupka preradbe pod carinskim
nadzorom, carinarnica određuje imajući u vidu posebne potrebe podnositelja
zahtjeva glede konkretne preradbe.

Kada je rok važenja iz stavka 1. ovog članka dulji od dvije godine,
carinarnica mora po službenoj dužnosti ponovno provjeriti uvjete za donošenje
odobrenja i to u vremenskim razmacima, koji su navedeni u odobrenju.

Članak 314.

U odobrenju iz članka 312. ove Uredbe mora biti naveden rok u kojem za
prerađene proizvode mora biti odobreno drugo carinski dopušteno postupanje ili
uporaba, sukladno članku 142. Carinskog zakona. Pri tome treba uzeti u obzir
vrijeme potrebno za izvođenje postupka preradbe i vrijeme potrebno da se za
prerađene proizvode odobri novo carinski dopušteno postupanje ili uporaba.

Članak 315.

Normativ ili metoda za određivanje normativa, određuje se na osnovi
proizvodnih podataka, koji se mogu ustanoviti u evidenciji korisnika odobrenja.

Normativ ili metoda za određivanje normativa iz stavka 1. ovog članka,
predmet je naknadne provjere od strane carinarnice.

**Pododjeljak 2.** Donošenje odobrenja - pojednostavnjen postupak

Članak 316.

Kada se za početak postupka preradbe pod carinskim nadzorom ne koriste
pojednostavnjenja iz članka 88. Carinskog zakona, ovlaštena carinarnica može
odobriti, da se podnošenje deklaracije za početak postupka preradbe pod
carinskim nadzorom smatra kao podnošenje zahtjeva za odobrenje.

Prihvat deklaracije za početak postupka smatra se kao donošenje
odobrenja za izvedbu postupka preradbe pod carinskim nadzorom, ako su ispunjeni
uvjeti za donošenje odobrenja.

Uz deklaraciju iz stavka 1. ovog članka treba priložiti ispravu koja
mora sadržavati sljedeće podatke, ako isti nisu obuhvaćeni u polju 44
jedinstvene carinske deklaracije:

a) ime, odnosno naziv tvrtke, te adresa podnositelja zahtjeva, ako osoba
koja  podnosi zahtjev nije ujedno
deklarant;

b) ime, odnosno naziv tvrtke, te adresu osobe, koja izvodi preradbu, ako
ista  nije podnositelj zahtjeva, odnosno
deklarant;

c) opis postupka preradbe;

d) trgovački ili tehnički opis prerađenih proizvoda;

e) normativ ili metodu za određivanje normativa;

f) rok za dobivanje novog carinski dopuštenog postupanja ili uporabe,
glede  uvozne robe, odnosno dobivenih
proizvoda;

g) mjesto, gdje se predviđa obavljanje postupka preradbe.

Odredbe članaka 176., 182. i 183. ove Uredbe odgovarajuće se primjenjuju
i u postupku preradbe pod carinskim nadzorom.

**Odjeljak 2.** Početak postupka

Članak 317.

Osim u slučajevima iz članka 316. ove Uredbe korisnik odobrenja može
podnijeti deklaraciju za početak postupka preradbe pod carinskim nadzorom samo
kod carinarnice ili carinarnica navedenih u odobrenju.

U slučaju iz članka 316. ove Uredbe deklaracije za početak postupka
preradbe pod carinskim nadzorom podnose se kod ovlaštenih carinarnica.

Članak 318.

Deklaracije iz članka 316. ove Uredbe popunjavaju se suk­lad­no člancima
73. do 128. ove Uredbe.

Ne isključujući članak 316. stavak 3. točku d) ove Uredbe opis robe u
deklaraciji mora odgovarati podacima u odobrenju.

U svrhu primjene članka 74. stavka 2. Carinskog zakona uz carinsku
deklaraciju moraju se priložiti isprave koje su navedene u članku 90. ove
Uredbe.

Članak 319.

Pojednostavnjeni postupci iz članka 88. Carinskog zakona primjenjuju se
sukladno člancima 156. i 157. ove Uredbe.

Carinska uprava, Središnji ured neće donijeti odobrenje za provedbu
pojednostavnjenja deklariranja na osnovi knjigovodstvenih zapisa sukladno
članku 157. ove Uredbe osobi, koja ne vodi evidenciju robe sukladno članku 312.
stavku 2. ove Uredbe.

Dopunska deklaracija iz članka 88. stavka 3. Carinskog zakona podnosi se
u propisanim vremenskim razdobljima, ali ne poslije podnošenja obrasca za
završetak postupka.

**Odjeljak 3.** Završetak postupka

Članak 320.

Postupak preradbe pod carinskim nadzorom završava za količinu uvozne
robe, koja uz primjenu normativa, odgovara količini prerađenih proizvoda, ili
za količinu uvozne robe u nepromijenjenom stanju, za koju je odobreno novo
carinski dopuš­te­no postupanje ili uporaba.

Kada je to glede na okolnosti slučaja potrebno, sukladno članku 143.
Carinskog zakona, glede udjela uvozne robe koja je ugrađena u prerađene proizvode,
odgovarajući se primjenjuju odredbe članaka 260. do 263. ove Uredbe.

Članak 321.

Osim u slučajevima kada se primjenjuje članak 316. ove Uredbe,
deklaracija za završetak postupka preradbe pod carinskim nadzorom podnosi se
carinarnici koja je određena u odobrenju.

U slučaju pojednostavnjenja iz članka 316. ove Uredbe, deklaracija iz
stavka 1. ovog članka podnosi se kod ovlaštene carinarnice.

Nadzorna carinarnica, a u slučaju iz članka 316. ove Uredbe ovlaštena
carinarnica, može odobriti, da se deklaracija iz stavka 1. ovog članka podnese
carinarnici koja nije navedena u prvom odnosno u drugom stavku ovog članka.

Članak 322.

Deklaracija za završetak postupka mora biti popunjena sukladno odredbama
za novi carinski postupak odnosno postupanje ili uporabu.

Opis prerađenih proizvoda ili uvozne robe u nepromijenjenom stanju u
deklaraciji iz stavka 1. ovog članka mora odgovarati podacima iz odobrenja.

Glede priloga deklaracije primjenjuje se članak 254. stavak 3. ove
Uredbe.

Članak 323.

Pojednostavnjeni postupci iz
članka 88. Carinskog zakona primjenjuju se za završetak postupka sukladno
članku 159. stavku 1. ove Uredbe.

Članak 324.

Korisnik odobrenja mora
nadzornoj carinarnici podnijeti obrazac za završetak postupka u roku od 30
dana, od dana isteka roka za završetak postupka do kojega se mora završiti
postupak preradbe pod carinskim nadzorom.

Obrazac za završetak postupka
mora sadržavati između ostalog sljedeće podatke:

a) podatke za identifikaciju
odobrenja;

b) količinu i vrstu uvozne
robe, te podatke o deklaracijama, koji se odnose na  početak postupka;

c) tarifni stavak Carinske
tarife za uvoznu robu;

d) carinsku vrijednost uvozne
robe;

e) normativ;

f) vrstu i količinu
prerađenih proizvoda, te podatke o deklaracijama završetka  postupka;

g) troškove preradbe, ako se
koristi odredba članka 326. točka d) ove Uredbe  i

h) tarifni stavak Carinske tarife za prerađene proizvode.

Kada se primjenjuje pojednostavnjeni postupak za početak ili završetak
postupka preradbe pod carinskim nadzorom, za potrebe ovog članka kao carinska
deklaracija odnosno druge isprave smatraju se isprave iz članka 88. stavka 4.
Carinskog zakona.

Članak 325.

Nadzorna carinarnica može odobriti:

a) da se obrazac iz članka 324. ove Uredbe sačinjava računalno ili u
nekom  drugom obliku kojeg odredi carinarnica
i;

b) da se sačinjava na deklaraciji za početak postupka.

Primjenjuju se odredbe članka 268. ove Uredbe.

Nadzorna carinarnica može sama popuniti obrazac završetka postupka u
okviru rokova iz stavka 1. članka 324. ove Uredbe, s tim da to treba biti
predviđeno u odobrenju.

Članak 326.

Carinska vrijednost prerađenih proizvoda, za koju je podnesena
deklaracija za puštanje u slobodan promet, određuje se na osnovi jedne od
sljedećih vrijednosti, koje u trenutku prihvata deklaracije odabrao deklarant:

a) carinske vrijednosti, određene u isto ili u približno isto vrijeme za
iste ili  slične proizvode proizvedene u
drugoj državi;

b) prodajne cijene, pod uvjetom da na tu cijenu ne utječe povezanost
između  kupca i prodavača;

c) prodajna cijena istih ili sličnih proizvoda na domaćem tržištu pod
uvjetom,  da na tu cijenu ne utječe
povezanost između kupca i prodavača;

d) carinske vrijednosti
uvozne robe, kojoj se dodaju troškovi preradbe.

Članak 327.

Kada za uvoznu robu u
trenutku prihvata deklaracije za puštanje robe u slobodan promet važe posebne
trgovinske mjere, takove mjere se ne primjenjuju za prerađene proizvode, osim
ako važe i za proizvode jednake prerađenim proizvodima.

U slučaju iz stavka 1. ovog članka, te mjere se primjenjuju za onu
količinu uvozne robe, koja je bila stvarno uporabljena pri proizvodnji
prerađenih proizvoda, puštenih u slobodan promet.

**Poglavlje 5.** Postupak privremenog uvoza

**Odjeljak 1.** Opće odredbe

Članak 328.

Postupak privremenog uvoza carinarnica može odobriti u slučajevima i pod
uvjetima koji su određeni odredbama Konvencije o privremenom uvozu, sačinjene u
Istambulu 26. lipnja 1990. godine (Istambulska konvencija), te odredbama
članaka 145. do 152. Carinskog zakona i odredbama ove Uredbe.

Članak 329.

Konvencija o privremenom uvozu određuje slučajeve i uvjete pod kojima se
može odobriti postupak privremenog uvoza uz potpuno oslobođenje od plaćanja
carine i poreza, koji su posebno određeni u sljedećim aneksima:

ANEKS A o dokumentima privremenog uvoza,

ANEKS B.1 o proizvodima namijenjenima izlaganju ili upotrebi na izložbama,
sajmovima, sastancima ili sličnim priredbama,

ANEKS B.2 o stručnoj opremi,

ANEKS B.3 o kontejnerima, paletama, ambalaži, uzorcima i drugoj robi
koja se uvozi u svezi s nekom komercijalnom operacijom,

ANEKS B.4 o uvozu robe za proizvodne djelatnosti,

ANEKS B.5 o proizvodima koji se uvoze za potrebe obrazovanja, znanosti i
kulture,

ANEKS B.6 o osobnim predmetima putnika i predmetima uvezenim u športske
svrhe,

ANEKS B.7 o materijalima turističke promidžbe,

ANEKS B.8 o robama uvezenim u pograničnom prometu,

ANEKS B.9 o robi uvezenoj u humanitarne svrhe,

ANEKS C o prijevoznim sredstvima,

ANEKS D o životinjama.

Članak 330.

Konvencija o privremenom uvozu određuje slučajeve i uvje­te pod kojima
se može odobriti privremeni uvoz uz djelomično oslobođenje od plaćanja carine i
poreza, koji su posebno određeni u ANEKSU E o robi uvezenoj uz djelomično
oslobođenje od uvoznih carina i poreza.

**Odjeljak 2**. Privremeni uvoz uz potpuno oslobođenje

Članak 331.

Ambalaža, kontejneri, palete uzorci
i reklamni filmovi iz Aneksa B.3 mogu ostati u carinskom području 12 mjeseci.

Privremeno uvezena ambalaža
ne smije se ni u kojem slučaju upotrebljavati u unutarnjem prometu, osim u
slučaju izvoza robe iz carinskog područja. Kada se uvozi puna ambalaža, ta
zabrana važi od trenutka kada se ambalaža isprazni.

Kada se privremeno uvozi
prazna ambalaža, deklarant se mora obvezati da će se ambalaža ponovno izvesti,
napunjena ili prazna.

Pod uvjetima iz Aneksa B.3 može
se odobriti privremeni uvoz robe u svezi s nekom komercijalnom operacijom iz
članka 2. točka g) ovog Aneksa uz rok ponovnog izvoza od 6 mjeseci, kada se
radi o ispitivanju, provjeravanju, pokusima ili demonstriranju radi dobivanja
atesta, certifikata ili sličnih potvrda od ovlaštenih ustanova, a da pri tome
za korisnika odobrenja ili neku drugu osobu ne nastane neka korist.

Članak 332.

Pod uvjetima iz Aneksa B.4 može
se odobriti privremeni uvoz robe uz potpuno oslobođenje od plaćanja carine za:

a) matrice, blokove, ploče,
crteže, planove, modele i ostale slične predmete  namijenjene pravnoj osobi sa sjedištem u Republici Hrvatskoj, ako
se  najmanje 75% proizvoda, koji se
proizvode uz njihovu uporabu, izvozi iz
Republike Hrvatske;

b) instrumente za mjerenje,
kontrolu i slične predmete namijenjene pravnoj
osobi sa sjedištem u Republici Hrvatskoj, ako se najmanje 75%
proizvoda,  koji se proizvode uz njihovu
uporabu, izvozi iz Republike Hrvatske;

c) specijalne alate i
instrumente, ako se besplatno daju na korištenje pravnoj  osobi sa sjedištem u Republici Hrvatskoj, za
proizvodnju robe koja će se u  cijelosti
izvesti.

d) zamjenska sredstva za
proizvodnju koja dobavljač ili serviser daje na  besplatnu privremenu uporabu domaćem kupcu, za vrijeme do
isporuke ili  popravka slične robe.

Sredstva za proizvodnju iz
stavka 1. točka d) ovog članka mogu se privremeno uvesti u slučaju kašnjenja u
isporuci sredstava za proizvodnju za koja je ugovoren rok isporuke odnosno u
slučaju kada je za trajanja ugovorenog jamstvenog roka došlo do kvara
isporučenog sredstva za proizvodnju.

Članak 333.

Kao ovlaštene ustanove u
smislu članka 3. Aneksa B.5, smatraju se ustanove koje se bave obrazovnom,
znanstvenom ili kulturnom djelatnošću kao neprofitnom djelatnošću, a raspolažu
ovlaštenjem nadležnog ministarstva za primanje robe u okviru postupka
privremenog uvoza po ovom Aneksu.

Privremeni uvoz znanstvene
opreme i pedagoškog materijala može se odobriti samo uz podnošenje carinske
deklaracije ili ATA karneta.

Članak 334.

Sukladno Aneksu B.6, pod
pojmom putnika koji ne obitava u carinskom području, označava se osoba koja
privremeno dolazi u carinsko područje Republike Hrvatske, gdje nema uobičajeno
boravište, zbog turizma, športa, posla, stručnih sastanaka, zdravlja, studija i
sl.

Članak 335.

Pogranično područje u smislu
Aneksa B.8 je područje uz državnu granicu koje širinom obuhvaća 5 km od
granične crte u dubinu teritorija Republike Hrvatske, a uključuje i naselja
koja se samo jednim dijelom nalaze u tom području.

Privremeni uvoz opreme u
pograničnom prometu odobrava se sukladno članku 4. Aneksa B.8 uz podnošenje
popisa robe i izjave o preuzimanju obveze ponovnog izvoza, te odgovarajućeg
dokaza o uobičajenom boravištu ili sjedištu u pograničnom području.

Članak 336.

Sukladno Aneksu B.9,
carinarnice mogu odobriti privremeni uvoz medicinske, kirurške i laboratorijske
opreme koja se zbog određenih izvanrednih okolnosti šalje na besplatnu
privremenu uporabu. Postupak privremenog uvoza može se odobriti osobama koje
imaju ovlaštenje Ministarstva zdravstva, a radi se o opremi koja je hitno
potrebna u dijagnostičke i terapeutske svrhe.

Također, sukladno Aneksu B.9,
carinarnice mogu odobriti privremeni uvoz pošiljki pomoći za primarne potrebe
koja se šalje na besplatnu privremenu uporabu osobama koje je pogodila
elementarna nepogoda ili slična katastrofa. Postupak privremenog uvoza može se
odobriti osobama koje imaju ovlaštenje Ministarstva rada i socijalne skrbi.

Privremeni uvoz predmeta i
opreme i pošiljki pomoći iz stavka 1. ovog članka odobrava se uz podnošenje
popisa robe i izjave o preuzimanju obveze ponovnog izvoza.

Članak 337.

Prijevozna sredstva za
privatnu uporabu, koja su privremeno uvezena sukladno Aneksu C, ne smiju se
dati u najam ili zakup, posuditi ili dati na uporabu drugim osobama u carinskom
području, bez obzira na okolnosti pojedinog slučaja.

Iznimno, kada se radi o osobnim vozilima za privatnu uporabu čiji je
vlasnik tvrtka za iznajmljivanje vozila sa sjedištem izvan Republike Hrvatske,
može se iznajmiti vozilo fizičkoj osobi sa uobičajenim boravištem izvan
Republike Hrvatske, radi ponovnog izvoza, pod uvjetom da ta osoba ili službenik
tvrtke privremeno uvezeno vozilo odmah ponovno izveze. Također, može se
odobriti privremeni uvoz osobnih vozila, čiji je vlasnik rent-a-car tvrtke sa
sjedištem izvan carinskog područja, koje je u inozemstvu iznajmljeno osobi s
uobičajenim boravištem u carinskom području, radi jednokratne uporabe.

Članak 338.

Privremeno uvezena prijevozna sredstva u privatnoj uporabi mogu ostati u
carinskom području u razdoblju, s prekidima ili ne, šest mjeseci za svako
dvanaestmjesečno razdoblje.

Za potrebe stavka 1. ovog članka, da bi se prekinuo rok privremenog
uvoza, korisnik postupka privremenog uvoza mora obavjestiti carinarnicu i
postupiti u skladu s mjerama, koje ta carinarnica smatra prikladnim za sprečavanje
nepravilne uporabe prijevoznih sredstava.

Carinarnica može odobriti da se prijevozna sredstva ostave na čuvanju
ili popravku kod osobe koja je za takovu djelatnost registrirana i ima
suglasnost carinarnice, iako je korisnik postupka privremenog uvoza napustio
carinsko područje.

Ako je privremeno uvezeno prijevozno sredstvo ostavljeno na čuvanju ili
popravku kod osobe koja nema suglasnost carinarnice, osoba mora o tome
izvijestiti carinarnicu u roku od 8 dana od dana kada je prijevozno sredstvo
primila na čuvanje ili popravak.

**Odjeljak 3.** Privremeni uvoz uz djelomično oslobođenje

Članak 339.

Privremeni uvoz uz djelomično oslobođenje sukladno Aneksu E može se
odobriti uz rok ponovnog izvoza od 24 mjeseca te podnošenje jedinstvene
carinske deklaracije i jamstva u redovitom postupku.

Sukladno Aneksu E i članku 150. stavak 2. Carinskog zakona, privremeni
uvoz s djelomičnim oslobođenjem od plaćanja carine ne smije se odobriti za:

a) potrošnu robu;

b) robu, za koju se već kod podnošenja deklaracije za početak
privremenog  uvoza utvrdi da nije
namijenjena ponovnom izvozu;

c) osobna vozila bez obzira na njihovu namjenu;

d) kućni i kancelarijski namještaj.

Roba koja je u postupku privremenog uvoza sukladno ovom Aneksu ostala
toliko dugo, da su naplaćena sva uvozna davanja i porez, mora se ponovo izvesti
ili staviti u neki od carinski dopuštenih postupanja ili uporaba.

Članak 340.

U svrhu utvrđivanja istovjetnosti robe sukladno članku 147. Carinskog
zakona, kada se istovjetnost robe ne može utvrđivati na osnovi opisa robe u
deklaraciji ili drugoj carinskoj ispravi odnosno na osnovi brojeva, oznaka,
pečata ili drugih stranih trajnih oznaka na robi, carinarnica može na robu
staviti carinski pečat ili naljepnicu odnosno uzeti uzorke.

Odjeljak 4. Donošenje odobrenja

**Pododjeljak 1.** Redoviti postupak

Članak 341.

Zahtjev za početak postupka privremenog uvoza podnosi se na obrascu
propisanom sukladno članku 175. ove Uredbe. Zahtjev podnosi osoba, kojoj se može
izdati odobrenje sukladno člancima 98. i 146. Carinskog zakona.

Odobrenje donosi carinarnica koja je mjesno nadležna prema sjedištu
podnositelja zahtjeva, na obrascu propisanom sukladno članku 178. ove Uredbe.

Carinarnica donosi odobrenje u trenutku uvoza, prije prihvata
deklaracije. Kada se radi o obliku privremenog uvoza koji zahtijeva ispunjenje
niza uvjeta, stranka može tražiti da carinarnica donese odobrenje prije nego se
roba unese u Republiku Hrvat­sku. Također, prethodno odobrenje može se tražiti
za niz po­šilja­ka za koje se zahtijeva jednako postupanje u određenom
razdoblju.

Članak 342.

Carinarnica određuje razdoblje važenja odobrenja prema okolnostima
pojedinog slučaja.

Članak 343.

Prilikom donošenja odobrenja, carinarnica određuje rok u kojem
privremeno uvezena roba mora biti ponovno izvezena ili stavljena u novo
carinski dopušteno postupanje ili uporabu, imajući u vidu odredbe članka 7.
Konvencije o privremenom uvozu i pojedinih Aneksa, te članka 148. Carinskog
zakona.

Iznimne okolnosti prema članku 148. stavak 3. Carinskog zakona, znače
svaki događaj koji je onemogućio da se roba ponovno izveze u odobrenom roku.

**Pododjeljak 2.** Pojednostavnjen postupak

Članak 344.

Ovaj se članak primjenjuje u slučaju kada se traži odobrenje postupka
privremenog uvoza s potpunim oslobođenjem od pla­ćanja carine.

Carinarnica može odobriti, ako se ne radi o pojednostavnjenju postupka
iz članka 88. Carinskog zakona, da se deklaracija za početak postupka
privremenog uvoza smatra kao zahtjev za odobrenje postupka za privremeni uvoz
robe. U tom slučaju smatra se da je odobrenje doneseno kada je prihvaćena
deklaracija, te se sukladno tome popunjava polje 44 deklaracije.

Uz deklaraciju, deklarant mora priložiti ispravu sa sljedećim podacima,
ako isti nisu već sadržani u polju 44 deklaracije:

a) kada podnositelj zahtjeva nije ujedno deklarant - ime odnosno naziv i
adresa, odnosno sjedište podnositelja zahtjeva, te vlasnika robe ako je to
potrebno;

b) kada korisnik robe nije ujedno podnositelj zahtjeva ili deklarant -
ime  odnosno naziv i adresa, odnosno
sjedište koris­ni­ka robe;

­c) pravni osnov, na temelju kojeg se zahtijeva privremeni uvoz robe;

d) predviđeni rok trajanja privremenog uvoza robe;

e) mjesto gdje će se roba koristiti;

f) roba premještati, odnosno prevoziti na carinskom području sukladno
članku  379. ove Uredbe.

Na odgovarajući način primjenjuju se odredbe članaka 176., 182. i 183.
ove Uredbe.

Članak 345.

Sukladno članku 101. stavak
1. ove Uredbe i niže navedenim odredbama pojedinih aneksa, uz usmenu
deklaraciju prilaže se pisani popis robe zajedno s izjavom o preuzimanju obveze
ponovnog izvoza, i to u sljedećim slučajevima privremenog uvoza:

a) radio i televizijske
opreme iz članka 4. Aneksa B.2;

b) kontejnera, palete i
ambalaže iz članka 5. točka 2. i 3. Aneksa B.3;

c) športskih predmeta iz
članka 4. točka 2. Aneksa B.6;

d) opreme u pograničnom
prometu iz članka 4. Aneksa B.8;

e) medicinske, kirurške i
laboratorijske opreme te pošiljki pomoći iz članka 4.  točka 1. i 2. Aneksa B.9;

f) teglećih životinja iz
članka 4. Aneksa D.

Popis sa izjavom iz stavka 1.
ovog članka podnosi se na propisanom obrascu u dva primjerka, od kojih jedan
primjerak zadržava carinarnica, a drugi se nakon potvrde vraća deklarantu.

U tom slučaju usmena
deklaracija se smatra kao zahtjev, a potvrda popisa sa izjavom kao donošenje
odobrenja.

Popis sa izjavom koji se
odnosi na tegleće životinje i opremu u pograničnom prometu, mogu se koristiti
godinu dana za sve unose na carinsko područje. U tom slučaju, popis sa izjavom
mora se svake godine podnesti ovlaštenoj carinarnici, prije prvog privremenog
uvoza.

Članak 346.

Privremeni uvoz prijevoznih
sredstava iz Aneksa C te osobnih predmeta putnika iz Aneksa B.6 odobrava se
sukladno člancima 101. i 102. ove Uredbe bez pisanog ili usmenog zahtjeva i
odobrenja.

Članak 347.

Carinarnica može zahtijevati
podnošenje deklaracije i osiguranje kada smatra da je ugroženo ispunjenje
obveze ponovnog izvoza u slučaju:

- privremenog uvoza
prijevoznih sredstava, te

- privremenog uvoza rezervnih
dijelova i opreme koja se privremeno uvozi odvojeno od prijevoznih sredstava.

Podnošenje deklaracije i
osiguranja, carinarnica može zah­tije­vati i u slučaju privremenog uvoza
osobnih predmeta i športskih predmeta, za koje bi u slučaju puštanja u slobodan
promet trebalo platiti iznos carine i poreza viši od 40.000,00 kn. U tom
slučaju upisuje se naziv robe u polje 31 i ime i prezime osobe te njezina
adresa u polje 51.

Članak 348.

Podnošenje karneta ATA smatra
se kao podnošenje zahtjeva za odobrenje privremenog uvoza. Prihvat karneta ATA
od strane carinarnice, smatra se kao donošenje odobrenja za uporabu postupka
privremenog uvoza.

Carinarnica može prihvatiti
karnet ATA:

- ako je izdan u državi koja
je ugovorna strana ATA Konvencije ili Istambulske konvencije;

- ako je potvrđen od strane
udruženja izdavatelja koje je sastavni dio istog međunarodnog lanca udruženja
izdavatelja;

- ako je ovjeren od strane carinarnice zemlje izdavatelja na prednjoj
stranici  korica;

- ako se ne radi o privremenom uvozu prema
Aneksu E.

**Odjeljak 5.** Početak postupka privremenog uvoza

**Pododjeljak 1**. Općenito

Članak 349.

Osim u slučajevima iz članaka
345. do 348. ove Uredbe, deklaracija za početak postupka privremenog uvoza
podnosi se kod jedne od carinarnica početka postupka navedenih u odobrenju.

U slučajevima iz članka 348.
ove Uredbe podnosi se karnet ATA kod ovlaštene ulazne carinarnice.

Iznimno, ulazna carinarnica
dopustit će da se roba preveze do odredišne carinarnice koja može provjeriti da
li su ispunjeni svi uvjeti za postupak privremenog uvoza, uz uporabu karneta
ATA kao provozne isprave, ako:

- ne može provjeriti da li su
ispunjeni svi uvjeti za postupak privremenog
uvoza, ili

- nije ovlaštena da nastupa
kao ulazna carinarnica za postupak privremenog uvoza.

Članak 350.

Sukladno članku 100. stavak
1. Carinskog zakona, carinarnica donošenje odobrenja za početak postupka
uvjetuje podno­š­enjem odgovarajućeg osiguranja plaćanja carinskog duga.

Sukladno članku 100. stavak
2. Carinskog zakona, carinarnice neće zahtijevati podnošenje osiguranja u
sljedećim slu­čaje­vi­ma:

a) kada je postupak
privremenog uvoza prijevoznih sredstava započet bez  deklaracije;

b) kada je postupak
privremenog uvoza započet usmenom carinskom
deklaracijom;

c) kada se radi o postupku
privremenog uvoza materijala, koji su vlasništvo zrakoplovnih, pomorskih ili željezničkih
tvrtki i iste ih rabe u međunarodnom prometu, a materijali su vidno označeni;

d) kada se radi o postupku
privremenog uvoza ambalaže, sukladno Aneksu B.3  koja se uvozi prazna a jasno je označena, tako da se te oznake ne
mogu zamijeniti ili uništiti, međutim, sa­mo kada prema trgovačkoj praksi
nije   dvojmljiv ponovni izvoz te ambalaže;

e) kada se radi o postupku
privremenog uvoza robe u humanitarne svrhe
sukladno Aneksu B.9;

f) kada se radi o robi s
postupkom privremenog uvoza radio i televizijske  opreme, te vozila posebno opremljenih u te svrhe, a uvoze ih
strana sredstva javnog informiranja radi pripreme emisija ili emitiranja
emisija s carinskog  područja;

g) kada se radi o privremenom
uvozu instrumenata sukladno Aneksu B.3 i
aparata koji su potrebni liječnicima radi pružanja pomoći pacijentima, a
deklarirani su u skladu s člankom 101. ove Uredbe;

h) kada se radi o robi koja
se stavlja u postupak privremenog uvoza na osnovi  karneta ATA.

Članak 351.

Carinarnica kojoj je podneseno osiguranje za plaćanje eventualnog
carinskog duga u svezi privremeno uvezene robe, vraća osiguranje, nakon što od carinarnice
završetka postupka primi:

- list 3 deklaracije ponovnog izvoza ili

- kopiju isprave, s kojom je za robu uvedeno drugo carinski
dopušteno  postupanje ili uporaba, a ako
nema takve isprave, neki drugi dokaz na osnovi
kojeg se carinarnica može uvjeriti, da je za robu započeto drugo
carinski dopušteno postupanje ili uporaba.

**Pododjeljak 2.** Redoviti postupak

Članak 352.

Deklaracija iz članka 349. ove Uredbe mora se popuniti sukladno članku
73. do 128. ove Uredbe.

Osim u slučaju primjene članka 344. ove Uredbe, opis robe u deklaraciji
stavka 1. ovog članka mora odgovarati opisu robe sadržanom u odobrenju postupka
privremenog uvoza.

Kada se primjenjuje članak 348. stavak 2. ove Uredbe, carinarnica prije
početka postupka:

a) provjerava podatke u poljima A do G ulaznog kupona,

b) popunjava talon i polje H ulaznog kupona; pri čemu datum ponovnog
izvoza robe, koji se upisuje u polje H b), ne smije biti određen preko datuma
proteka valjanosti karneta ATA,

c) upisuje naziv ulazne carinarnice u polje H e), i

d) zadržava ulazni kupon.

**Pododjeljak 3.** Pojednostavnjen postupak

Članak 353.

Pojednostavnjeni postupci iz članka 88.
Carinskog zakona koriste se sukladno člancima 156. i 157. ove Uredbe.

**Odjeljak 6**. Završetak postupka

**Pododjeljak 1**. Opće odredbe

Članak 354.

Prije nego se odobri novo carinski dopušeno postupanje ili uporaba za
robu u postupku privremenog uvoza s djelomičnim oslobođenjem od plaćanja
carine, mora se platiti carina sukladno članku 151. Carinskog zakona.

Članak 355.

Smatra se da je postupak privremenog uvoza završen kada je roba iz
Aneksa B.1 članak 5. potrošena, uništena ili podijeljena posjetiteljima
priredbe sukladno naravi priredbe, broju posjetitelja i opsega izlagateljeva
udjela.

Odredbe iz stavka 1. ovog članka neće se
primjenjivati na alkoholna pića, duhanske proizvode i pogonsko gorivo.

**Pododjeljak 2**. Redoviti
postupak

Članak 356.

Osim u slučajevima iz članaka 345. do 347. ove Uredbe, deklaracija za
završetak postupka privremenog uvoza podnosi se kod jedne od carinarnica
završetka postupka, koja je navedena u odobrenju.

Nadzorna carinarnica može odobriti podnošenje deklaracije iz stavka 1.
ovog članka kod druge carinarnice.

Članak 357.

Deklaracija iz članka 356. stavak 1. mora se popuniti sukladno odredbama
o popunjavanju deklaracija za odgovarajuće carinski dopušteno postupanje ili
uporabu.

Opis robe u deklaraciji iz stavka 1. ovog članka mora odgovarati
podacima iz odobrenja.

Ako se primjeni članak 356. stavak 3. ove Uredbe, carinarnica završetka
postupka mora:

a) popuniti talon i polje H ponovnog izvoza, i

b) zadržati kupon ponovnog izvoza i odmah ga vratiti carinarnici
navedenoj u  polju H e).

**Pododjeljak 3.** Pojednostavnjen postupak

Članak 358.

Pojednostavnjeni postupci iz članka 88. Carinskog zakona primjenjuju se
sukladno članku 159. ove Uredbe.

**Odjeljak 7.** Odredbe o plaćanju carine

Članak 359.

Kada se za uvoznu robu koja je bila predmet postupka privremenog uvoza
podnese deklaracija za puštanje u slobodan promet, carinski dug se obračunava
sukladno članku 152. stavak 1. Carinskog zakona, s tim da se iznos duga
određuje na osnovi elemenata za obračun na dan prihvaćanja deklaracije za
puštanje u slobodan promet.

Članak 360.

Kada za robu koja je prethodno bila u postupku privremenog uvoza nastane
carinski dug, zatezne kamate plaćaju se na cjelokupni iznos uvoznih davanja.

Stavak 1. ovog članka ne primjenjuje se kada je:

a) carinski dug nastao sukladno članku 204. stavak 1. točka b)
Carinskog  zakona;

b) carinski dug osiguran
gotovinskim pologom, čija visina odgovara jednom od iznosa iz članka 195.
stavak 1. Carinskog zakona;

c) iznos zateznih kamata,
koji bi trebalo platiti sukladno stav­ku 1. ovog članka,  manji od 40,00 kn;

d) carinski dug nastao radi
puštanja u slobodan promet robe navedene u
Aneksima B. 1, B. 5, B. 6, B. 7, B. 8 i B. 9.

Carinarnica obračunava kamatu
sukladno propisima koji važe za zatezne kamate.

Kamate se obračunavaju za
razdoblje od dana kada je bila prihvaćena deklaracija za stavljanje robe u
postupak privremenog uvoza, pa do dana kada je nastao carinski dug.

Članak 361.

U slučaju nepravilnosti u tijeku ili u svezi s postupkom privremenog
uvoza na osnovi ATA karneta, primjenjuju se odredbe Konvencije o privremenom
uvozu, Aneks A, koje uređuju pla­ća­nje dužnih uvoznih davanja.

Članak 362.

 Kada je uvozna roba unesena u
slobodnu zonu ili je za istu započet jedan od postupaka sa odgodom, čime je
završen postupak privremenog uvoza, u polje deklaracije predviđeno za opis robe
ili, ako se radi o pojednostavnjenom postupku, u komercijalnu ispravu ili
evidenciju, uz ostale podatke o dotičnom postupku upisuje se oznaka: “PU”.

**Odjeljak 8.** Prijenos i premještaj robe

Članak 363.

Sukladno članku 102. Carinskog zakona, carinarnica može odobriti, da se
prava i obveze korisnika odobrenja za privremeni uvoz robe prenesu na drugu
osobu koja ispunjava sve propisane uvjete za odobrenje postupka privremenog
uvoza za takovu robu.

Prijenos se odobrava na
deklaraciji za početak postupka privremenog uvoza, na osnovi zahtjeva korisnika
odobrenja.

Odobrenjem prijenosa prestaju
obveze prvog korisnika odobrenja, koje proizlaze iz prenesenog postupka
privremenog uvoza.

Rok za ponovni izvoz ne
produljuje se zbog prijenosa prava i obveza.

Članak 364.

Privremeno uvezena roba može
se prevoziti po carinskom području sukladno odredbama o provoznom postupku,
neovisno da li se radi o prijenosu u okviru prijenosa prava i obveza s jednog
korisnika odobrenja na drugog korisnika odobrenja ili o premještaju robe u
okviru jednog odobrenja za privremeni uvoz.

Ne glede na stavak 1. ovog
članka, privremeno uvezena roba može se prevoziti po carinskom području na
temelju odobrenja za premještaj privremeno uvezene robe, koje se donosi
sukladno stav­ku 3. i 4. ovog članka. Odobrenje za premještaj privremeno
uvezene robe donosi se u okviru odobrenja iz članka 341. ove Uredbe.

Sukladno stavku 2. ovog
članka, prijevoz privremeno uvezene robe od carinarnice početka postupka do
carinarnice završetka postupka obavlja se bez posebnih formalnosti i bez
završetka postupka privremenog uvoza. Korisnik odobrenja odgovoran je za
premještenu robu i mora unaprijed najaviti prijevoz privremeno uvezene robe i
to na način, koji je carinarnica odredila u odobrenju.

Sukladno stavku 2. ovog
članka, carinarnica može odobriti, kada time nije ugrožena pravilna provedba
carinskog postupka privremenog uvoza, da se privremeno uvezena roba preveze bez
posebnih formalnosti od carinarnice početka postupka do mjesta uporabe te od
mjesta uporabe do carinarnice završetka postupka.

**Odjeljak 9**. Obnova karneta ATA

Članak 365.

Kada se predviđa da se postupak privremenog uvoza neće završiti prije
proteka valjanosti karneta ATA jer korisnik karneta ne može ponovno izvesti
robu, organizacija izdavatelja može izdati nadomjesni karnet. Korisnik karneta
mora prvotni karnet vratiti izdavatelju.

Nadomjesni karnet podnosi se
carinarnici nadležnoj prema mjestu gdje se roba nalazi, koja će provesti
sljedeće formalnosti:

a) razdužiti prvotni karnet,
tako da kupon ponovnog izvoza vrati bez odlaganja carinarnici početka postupka,

b) prihvatiti nadomjesni karnet i zadržati ulazni kupon, nakon što je u
isti upisala datum ponovnog izvoza iz prvotnog karneta i svako njegovo produženje,
kao i broj prvotnog karneta.

Kada se završi postupak privremenog uvoza, carinarnica ponovnog izvoza
odnosno završetka postupka provest će formalnosti u skladu s člankom 357.
stavak 3. ove Uredbe, pri čemu kupon ponovnog izvoza nadomjesnog karneta bez
odgađanja vraća carinarnici koja je prihvatila nadomjesni karnet.

Izdavatelj je odgovoran za izdavanje nadomjesnog karneta. Ako rok
valjanosti ATA karneta protekne, a izdavatelj odbije izdati nadomjesni karnet,
carinarnica treba zahtijevati da se provedu carinske formalnosti iz članaka
341. do 353. ove Uredbe.

**Odjeljak 10.** Trgovinske mjere

Članak 366.

Kada važeći propisi određuju da se trgovinske mjere primjenjuju pri:

a) puštanju robe u slobodan promet, te se mjere neće primijeniti pri
početku  postupka privremenog uvoza,
niti za vrijeme dok je roba u postupku
privremenog uvoza;

b) unosu robe u carinsko područje, te se mjere primjenjuju kada se roba
stavi u postupak privremenog uvoza;

c) izvozu robe, te se mjere neće primijeniti kada se strana roba ponovno
izvozi  iz carinskog područja nakon što
je bila stav­ljena u postupak privremenog
uvoza.

Članak 367.

Puštanje uvozne robe u slobodan promet podliježe primjeni trgovinskih
mjera, koje za tu robu važe u vrijeme prihvaćanja deklaracije za puštanje u
slobodan promet.

**Odjeljak 11**. Posebne odredbe za završetak postupka kod
prijevoznih  sredstava

Članak 368.

Ako je prijevozno sredstvo iz
Aneksa C u velikoj mjeri oštećeno, korisnik privremenog uvoza može ga bez prava
na naknadu ustupiti najbližoj carinarnici ili najbližoj policijskoj upravi ili
osobi ovlaštenoj za čuvanje prijevoznih sredstava.

Ovlašteni organ ili osoba iz
stavka 1. ovog članka mora o tome izvijestiti najbližu carinarnicu.

Članak 369.

Ako je privremeno uvezeno
prijevozno sredstvo ostavljeno na mjestu ili uz okolnosti koje navode na
zaključak da je prijevozno sredstvo napušteno, carinarnica na čijem području je
takovo prijevozno sredstvo nađeno mora u roku od 8 dana o tome izvijestiti
područnu policijsku upravu radi utvrđivanja vlasnika napuštenog prijevoznog
sredstva.

Napušteno prijevozno sredstvo
iz stavka 1. ovog članka stav­lja se pod carinski nadzor dok se ne pronađe
njegov vlasnik.

U slučaju da nadležna
policijska uprava u roku tri mjeseca od dana prijama obavijesti carinarnice o
pronalasku napuštenog vozila ne pronađe vlasnika, odnosno ne utvrdi njegovo
prebi­valište u Republici Hrvatskoj ili vlasnik napuštenog vozila ne preuzme
isto, odnosno ne izveze ga s carinskog područja Republike Hrvatske u roku
četiri mjeseca po uručenju obavijesti Ministarstva vanjskih poslova
diplomatskom ili konzularnom pred­stav­ništvu, carinarnica odnosno ovlašteno
društvo daje predmetno vozilo na javnu prodaju, odnosno postupa s njim u skladu
s ovom Uredbom.

Članak 370.

Ako je vlasnik prijevoznog sredstva poznat ili ako se njegov identitet i
adresa mogu utvrditi na osnovi registarskih oznaka ili isprava, carinarnica
mora putem Ministarstva vanjskih poslova u roku od 8 dana izvijestiti o tome
diplomatsko ili konzularno predstavništvo države čiju registraciju nosi
napušteno prijevozno sredstvo, odnosno čiji je državljanin vlasnik prijevoznog
sredstva ili na čijem području vlasnik prijevoznog sredstva ima sjedište, uz napomenu
o stanju prijevoznog sredstva i visini troškova koje treba platiti prilikom
preuzimanja, te zatražiti da predstavništvo pronađe i pozove vlasnika
napuštenog prijevoznog sredstva da isto izveze iz Hrvatske u roku 3 mjeseca od
dana primitka izvješća od strane tog predstavništva.

Ako vlasnik napuštenog prijevoznog sredstva ne preuzme i ne izveze
prijevozno sredstvo u roku 4 mjeseca od dana dostave zahtjeva carinarnice
diplomatskom ili konzularnom pred­stav­ništvu države iz stavka 1. ovog članka,
carinarnica mora prijevozno sredstvo izložiti prodaji.

Članak 371.

Odredbe članaka 368. do 370. ove Uredbe primjenjuju se i kad se
prijevozna sredstva prevoze drugim prijevoznim sredstvima.

**Poglavlje 6.** Postupak vanjske proizvodnje

**Odjeljak 1**. Opće odredbe

Članak 372.

Pojedini izrazi rabljeni u ovome poglavlju imaju sljedeće značenje:

a) *“glavni dobiveni proizvodi”* su dobiveni proizvodi, radi čije
proizvodnje je  bio odobren postupak
vanjske proizvodnje;

b) *“sporedni dobiveni proizvodi”* su ostali dobiveni proizvodi,
koji nužno nastaju kao sporedni proizvodi proizvodnih radnji;

c) *“gubitak”* je udio privremeno izvezene robe, koji se uništi ili
izgubi u proizvodnji, prije svega isparivanjem, isušivanjem, ispušta­njem ili
procurivanjem ventila i sl.;

d) *“količinska metoda*” je način izračuna udjela privremeno
izvezene robe u različitim dobivenim proizvodima na osnovi količine takove
robe;

e) *“vrijednosna metoda”* je način određivanja udjela privremeno
izvezene robe u različitim dobivenim proizvodima na osnovi vrijednosti dobivenih
proizvoda;

 f) *“prethodni uvoz”* je
sustav određen u članku 162. stavku 4. Carinskog zakona;

g) *“svota koja se odbija”* je iznos uvoznih davanja koja bi se
morala obračunati za privremeno izvezenu robu, ako bi ta roba bila uvezena na
carinsko područje iz države gdje je roba bila predmet proizvodnje ili zadnje
proizvodne radnje;

h) *“troškovi utovara, prijevoza i osiguranja”* su svi troškovi,
koji su nastali u  svezi s utovarom,
prijevozom i osiguranjem za robu, uključujući:

 - provizije posrednika i druge
provizije, osim kupoprodajnih provizija,

 - troškove ambalaže, koja nije
sastavni dio robe koja se privremeno izvozi,

 - troškove pakiranja,
uključujući rad i materijal,

 - troškove rukovanja, koji su
nastali u svezi s prijevozom robe.

**Pododjeljak 1.** Odobrenje za uporabu postupka - redoviti postupak

Članak 373.

Sukladno članku 156. stavku
1. točka b) Carinskog zakona, carinarnica može radi utvrđivanja, da će dobiveni
proizvodi biti proizvedeni od privremeno izvezene robe, predvidjeti sljedeće
mjere:

a) opis posebnih oznaka ili
proizvodnih brojeva privremeno izvezene robe;

b) stavljanje carinskih
plombi, pečata ili drugih znakova prepoznavanja;

c) uzimanje uzoraka,
prospekata, fotografija i slika ili tehničkog opisa robe;

d) uspoređivanje privremeno
izvezene robe i dobivenih proizvoda putem analiza;

e) provjeravanje isprava o
predviđenim proizvodnim radnjama koje dokazuju da će dobiveni proizvodi biti
proizvedeni upravo iz privremeno izvezene robe (ugovori, predračuni,
korespondencija);

f) uporabu obrasca za
obavijest o privremenom izvozu radi vanjske proizvodnje, koji propisuje
ministar financija.

Kada se zatijeva postupak
radi popravka robe, bez obzira na to da li se radi o uporabi sustava zamjene
ili ne, carinarnica će odobriti ovaj postupak samo kada se kod privremenog
izvoza robe uvjeri, da je moguć popravak privremeno izvezene robe.

Carinarnica će odbiti zahtjev
kada utvrdi da nije ispunjen uvjet iz stavka 2. ovog članka.

Kada podnositelj zahtjeva
zahtijeva uporabu sustava zamjene carinarnica može radi provedbe nadzora
poduzeti mjere navedene u točkama a), c), d) ili e) stavka 1. ovog članka. Iz
isprava podnesenih sukladno točki e) stavka 1. ovog članka mora jasno
proizlaziti, da će se popravak obaviti tako, da će se isporučiti nadomjesni
proizvodi, koji ispunjavaju uvjete iz članka 162. stavka 1. Carinskog zakona.

Podnositelj zahtjeva mora
također dokazati da zamjena nije dogovorena radi poboljšanja tehničkih
svojstava robe, a carinarnica u tu svrhu može provjeravati:

a) ugovore i druge
pripadajuće isprave, koje se odnose na popravak, te

b) ugovore ili račune, koji
se odnose na privremeno izvezenu robu ili na robu u  koju je ugrađena privremeno izvezena roba, a potanko uvjete
postavljene u  tim ugovorima ili računima.

Carinska uprava - Središnji
ured može na osnovi zahtjeva zainteresirane osobe i mišljenja Ministarstva
gospodarstva odobriti da se odobrenje za privremeni izvoz robe radi postupka
vanjske proizvodnje donese i u slučaju kada je tehnološko utvrđivanje
istovjetnosti otežano ili onemogućeno zbog tehnološ­kih posebnosti namjeravanog
proizvodnog postupka za tu robu.

Članak 374.

Zahtjev za izvedbu postupka
vanjske proizvodnje podnosi se na obrascu propisanom sukladno članku 175. ove
Uredbe. Podnositelj zahtjeva može biti osoba, koja ispunjava uvjete iz članka
98. stavak 1. i članka 156. Carinskog zakona za izdavanje odobrenja.

Članak 375.

Iznimno od članaka 384. i 385. ove Uredbe, carinarnica donosi odobrenje
iz članka 374. ove Uredbe, na obrascu propisanom sukladno članku 178. ove
Uredbe.

Iznimno od članka 178. stavak
2. ove Uredbe, carinarnica može u posebno opravdanim slučajevima donijeti
odobrenje, koje važi unatrag, ali ne dalje od dana podnošenja zahtjeva. Ova
iznimka ne može se koristiti u slučaju uporabe sustava zamjene s prethodnim
uvozom.

Članak 376.

Odobrenje za primjenu sustava
zamjene bez prethodnog uvoza može se koristiti i za ponovni uvoz dobivenih
proizvoda umjesto nadomjesnih proizvoda, ako su za uvoz dobivenih proizvoda
ispunjeni propisani uvjeti.

Carinarnica može, nakon što
je prihvatila deklaraciju za početak postupka vanjske proizvodnje odobriti, da
se umjesto dobivenih proizvoda uvezu nadomjesni proizvodi. Deklarant mora
zahtjev sukladno ovom stavku podnijeti najkasnije u trenutku predviđenog uvoza
nadomjesnih proizvoda.

Članak 377.

Rok važenja odobrenja
određuju carinarnice uz uvažavanje trgovinskih uvjeta i posebnih potreba
podnositelja zahtjeva.

Kada je rok važenja odobrenja
iz stavka 1. ovog članka dulji od dvije godine, carinarnica mora po službenoj
dužnosti ponovno provjeriti uvjete za donošenje odobrenja u vremenskim
razmacima, koji su navedeni u odobrenju.

Članak 378.

Rok u kojem dobiveni
proizvodi moraju biti ponovno uvezeni u Hrvatsku, određuje se obzirom na
vrijeme potrebno za izvedbu postupka vanjske proizvodnje i prijevoza privremeno
izvezene robe te dobivenih proizvoda. Rok počinje teći danom prihvata
deklaracije za početak postupka.

Kod uporabe sustava zamjene
bez prethodnog uvoza rok, u kojem moraju nadomjesni proizvodi biti uvezeni u
Hrvatsku, određuje se obzirom na vrijeme potrebno za zamjenu privremeno
izvezene robe, te za prijevoz privremeno izvezene robe i nadomjesnih proizvoda.
Rok počinje teći danom prihvata deklaracije za početak postupka.

Ponovni uvoz dobivenih
proizvoda iz stavka 1. ovog članka ili uvoz nadomjesnih proizvoda iz stavka 2.
ovog članka smatra se izvršenim, ako su dobiveni proizvodi odnosno nadomjesni
proizvodi:

a) pušteni u slobodan promet
ili

b) uneseni u slobodnu zonu
ili

c) kada je za iste započet
postupak carinskog skladištenja, unutarnje proizvodnje ili provozni postupak.

Dan mjerodavan za utvrđivanje rokova za završetak postupka je dan
prihvaćanja deklaracije za početak jednog od postupaka iz stavka 3. ovog članka
odnosno dan unosa robe u slobodnu zonu.

Članak 379.

Iznimno, kada to zahtijevaju okolnosti pojedinog slučaja, rok iz članka
378. ove Uredbe može se produljiti i nakon proteka roka, koji je bio prvotno
određen u odobrenju.

Članak 380.

Smatra se da je izvoz izvršen sukladno članku 165. stavku 1. Carinskog
zakona kada je roba radi namjeravanog izvoza:

- unesena u slobodnu zonu, ili je

- za robu započet postupak carinskog skladištenja.

Članak 381.

Osim u slučajevima iz članka 382. ove Uredbe, normativ iz članka 157.
stavak 2. Carinskog zakona određuje se najkasnije u trenutku, kada je za robu
započet postupak vanjske proizvodnje, imajući u vidu tehničke podatke
konkretnih proizvodnih radnji koje treba obaviti, a kada te nisu dostupne,
uzimaju se podaci za istovrsne proizvodne radnje u Republici Hrvatskoj.

Članak 382.

Kada to opravdavaju okolnosti, carinarnica određuje normativ nakon što
je za robu već započet postupak vanjske proizvodnje, ali ne nakon što je
prihvaćena deklaracija za puštanje dobivenih proizvoda u slobodan promet.

Članak 383.

Sukladno članku 155. stavak 2. Carinskog zakona, odobrenje iz članka
375. ove Uredbe daje se na zahtjev osobe koja privremeno izvozi robu, iako se
ne radi o osobi koja organizira proizvodne radnje. Navedena iznimka može se tražiti
podnošenjem zahtjeva na obrascu iz članka 374. ove Uredbe. Ova iznimka omogućava
i osobama, koje nisu korisnici odobrenja, podnošenje deklaracije za puštanje
dobivenih proizvoda u slobodan promet, te izvedbu postupka.

Zahtjev mora sadržavati sve podatke o namjeravanim proiz­vodnim
postupcima, te osobama, koje surađuju u organiziranju i izvedbi tih proizvodnih
radnji, i između ostalog mora sadržavati podatke o:

a) prednostima, koje bi izvedba takovog postupka imala glede poboljšanja
prodaje robe, koja bi se izvozila, u usporedbi s prodajom robe pod   normalnim uvjetima;

b) činjenicama, na osnovi kojih se može utvrditi, da iznimka neće
ugroziti   interese domaćih proizvođača
istovrsnih proizvoda ili proizvoda koji su slični dobivenim proizvodima, koje
treba ponovno uvoziti.

Zahtjev se podnosi Carinskoj upravi - Središnji ured putem carinarnice,
koja je dužna prikupiti sve podatke iz stavka 2. ovog članka. Odobrenje donosi
Carinska uprava - Središnji ured s tim da se u donesenom odobrenju moraju
označiti mjere kontrole koje će osigurati da se olakšica iz članka 159.
Carinskog zakona koristi samo za dobivene proizvode u kojima je stvarno sadržana
privremeno izvezena roba.

***Pododjeljak 2.*** *Odobrenje za uporabu postupka - pojednostavnjen
postupak*

Članak 384.

Kada se za početak postupka vanjske proizvodnje ne primjenjuju
pojednostavnjenja iz članka 88. Carinskog zakona, a proizvodnja se sastoji u
popravku robe, ovlaštena carinarnica može odobriti da se podnošenje deklaracije
za početak postupka smatra kao podnošenje zahtjeva.

U tom se slučaju prihvat deklaracije za početak postupka smatra kao
donošenje odobrenja za izvedbu postupka vanjske proizvodnje, ako su ispunjeni
uvjeti za donošenje istog.

Uz deklaraciju iz stavka 1.
ovog članka deklarant treba priložiti ispravu, koja mora sadržavati sljedeće
podatke, ako isti nisu upisani u polju 44 carinske deklaracije:

a) ime i prezime ili naziv
tvrtke, te adresa ili sjedište podnositelja zahtjeva, ako  osoba koja podnosi zahtjev nije ujedno
deklarant;

b) trgovački ili tehnički
opis dobivenih proizvoda;

c) vrste proizvodnih radnji;

d) vrijeme potrebno za
ponovni uvoz dobivenih proizvoda;

e) normativ ili metodu za
određivanje normativa;

f) mjere za utvrđivanje
istovjetnosti.

Na odgovarajući način
primjenjuju se odredbe članka 176., 182., 183. te 445. ove Uredbe.

Članak 385.

U slučaju popravka nekomercijalne
naravi, bez obzira na to da li se radi o naplatnom ili besplatnom poslu,
carinarnica može na zahtjev deklaranta prihvatiti deklaraciju za puštanje u
slobodan promet kao zahtjev za odobrenje postupka. Prihvat deklaracije smatra
se kao odobrenje za izvedbu postupka, ako su ispunjeni uvjeti za donošenje
odobrenja.

Za potrebe stavka 1. ovog članka,
pojam “popravak nekomercijalne naravi” predstavlja popravak na robi,
uključujući vraćanje robe u prvotno stanje, koji se:

- obavlja povremeno i

- odnosi isključivo na robu
za osobne potrebe uvoznika i njegove obitelji, koji  obzirom na vrstu i količinu nema komercijalnu narav.

Podnositelj zahtjeva mora
dokazati nekomercijalnu narav robe. Ovlaštena carinarnica neće odobriti
pojednostavnjenje iz stavka 1. ovog članka, ako nisu ispunjeni svi uvjeti.

**Odjeljak 2.** Početak postupka

Članak 386.

Odredbe koje uređuju početak postupka vanjske proizvodnje primjenjuju se
za privremeni izvoz robe, uključujući privremeni izvoz robe po sustavu zamjene,
sa ili bez prethodnog uvoza.

**Pododjeljak 1.** Redoviti postupak

Članak 387.

Osim u slučaju primjene članaka 384. i 385. ove Uredbe, deklaracije za
početak postupka vanjske proizvodnje podnose se kod carinarnica početka
postupka određenih u odobrenju.

U slučaju primjene članaka 384. i 385. ove Uredbe, deklaracija iz stavka
1. ovog članka podnosi se kod ovlaštene carinarnice.

Članak 388.

Deklaracija iz članka 387. ove Uredbe popunjava se sukladno odredbama za
izvoz. Ne isključujući primjenu članka 385. ove Uredbe, opis robe u deklaraciji
mora odgovarati podacima u odobrenju.

Na priloge uz deklaraciju primjenjuju se odredbe članka 318. stavka 3.
ove Uredbe.

**Pododjeljak 2**. Pojednostavnjen postupak

Članak 389.

Pojednostavnjeni postupci iz članka 88. Carinskog zakona primjenjuju se
sukladno članku 158. ove Uredbe.

**Odjeljak 3.** Ostvarivanje djelomičnog ili potpunog oslobođenja
od plaćanja uvoznih davanja

Članak 390.

Za ostvarivanje potpunog ili
djelomičnog oslobođenja od plaćanja uvoznih davanja u okviru postupka vanjske
proizvodnje moraju biti ispunjeni uvjeti iz članka 378. ove Uredbe (rok iz
članka 157. stavka 1. Carinskog zakona), te podnesena deklaracija za puštanje u
slobodan promet.

Članak 391.

Osim u slučaju kada se
primjenjuje članak 384. i 385. ove Uredbe, deklaracija za puštanje robe u
slobodan promet podnosi se carinarnici, koja je u odobrenju određena za
završetak postupka.

Kada se primjenjuje članak
384. ove Uredbe, deklaracija iz stavka 1. ovog članka podnosi se carinarnici
koja je donijela odobrenje.

U slučaju primjene članka
385. ove Uredbe, deklaracija iz stavka 1. ovog članka podnosi se ovlaštenoj
carinarnici.

Nadzorna carinarnica može
dopustiti da se deklaracija iz stavka 1. ovog članka podnese nekoj drugoj
carinarnici, a ne onima navedenim u stavku 1. i 2. ovog članka.

Članak 392.

Deklaracija iz članka 391.
ove Uredbe popunjava se i podnosi sukladno člancima 73. do 128. ove Uredbe.

Ne isključujući primjenu
članka 385. ove Uredbe, opis dobivenih proizvoda ili nadomjesnih proizvoda mora
u deklaraciji iz stavka 1. ovog članka odgovarati opisu iz odobrenja.

Sukladno članku 74. stavku 2.
Carinskog zakona, uz deklaraciju iz stavka 1. ovog članka prilažu se isprave
koje su nužne za puštanje robe u slobodan promet, kao što je to određeno u
člancima 88. do 91. ove Uredbe:

- kopija deklaracije za
početak postupka,

- ako je deklaracija za
puštanje robe u slobodan promet podnesena nakon proteka roka, sukladno članku
157. stavku 1. Carinskog zakona te uz
primjenu članka 385. stavka 3. ove Uredbe, bilo koja isprava s kojom se
dokazuje, da je za dobivene ili nadomjesne proizvode u navedenom razdoblju  pravovremeno odobreno carinski dopušteno
postupanje ili uporaba robe.

Članak 393.

Pojednostavnjeni postupci iz
članka 88. Carinskog zakona mogu se primijeniti za puštanje robe u slobodan
promet sukladno člancima 133. do 146. i 159. ove Uredbe.

**Odjeljak 4.** Obračun carinskog duga

Članak 394.

Kod utvrđivanja iznosa,
kojega treba odbiti sukladno članku 159. stavku 2. Carinskog zakona, ne
uračunavaju se:

a) posebna uvozna davanja i

b) antidampinška i
kompenzacijska uvozna davanja koja bi trebalo obračunati na privremeno izvezenu
robu, kada bi istovrsna  roba bila
uvezena u Republiku Hrvatsku iz države gdje je bila izvedena proizvodna radnja
ili posljednja takova radnja.

U svezi s primjenom članka 159. stavka 3. Carinskog zakona, troškovi

utovara, prijevoza i osiguranja za robu koja se privremeno izvozi do
mjesta gdje je bila izvedena proizvodna radnja ili posljednja takova radnja ne
uračunavaju se u:

- vrijednost privremeno izvezene robe, koja se uračunava kod utvrđivanja
vrijednosti dobivenih proizvoda sukladno član­ku 38. stavak 1. točka b)
Carinskog zakona;

- proizvodne troškove, kada se vrijednost privremeno izvezene robe ne može  odrediti sukladno članku 38. stavak 1. točka
b) Carinskog zakona.

Proizvodni troškovi iz stavka 1. ovog članka obuhvaćaju i troškove
utovara, prijevoza i osiguranja dobivenih proizvoda, koji se zaračunavaju od
mjesta gdje je bila proizvodnja izvedena ili posljednja takova radnja do
mjesta, gdje su dobiveni proizvodi uneseni u carinsko područje.

Među troškove popravka iz članka 161. Carinskog zakona, koji se uračunavaju
kod određivanja carinskog duga, uračunavaju se sva plaćanja (u novcu, stvarima
ili uslugama), koja izvrši ili treba izvršiti korisnik odobrenja u korist osobe
koja izvodi popravak, ili posredna te neposredna plaćanja koja su uvjet za
izvršenje popravka privremeno izvezene robe, ako na visinu plaćanja nije
utjecala povezanost između korisnika odobrenja i osobe koja obavlja popravak.

Članak 395.

Udjel privremeno izvezene robe u dobivenim proizvodima izračunava se
sukladno člancima 396. do 399. ove Uredbe, ako se svi dobiveni proizvodi, osim
sporednih dobivenih proizvoda iz članka 398. stavka 3. ove Uredbe, koji su
rezultat određenog proizvodnog postupka, ne puste istodobno u slobodan promet.

Izračun udjela privremeno
izvezene robe u dobivenim proizvodima iz članaka 396. do 398. ove Uredbe,
primjeniti će se također i kod primjene bilo koje druge metode koja daje iste
rezultate.

Članak 396.

Kada se iz privremeno
izvezene robe proizvodnjom dobije samo jedna vrsta dobivenih proizvoda, iznos
koji sukladno članku 159. stavku 2. Carinskog zakona treba odbiti kod puštanja
dobivenih proizvoda u slobodan promet, određuje se uračunavanjem količine
privremeno izvezene robe.

U slučaju iz stavka 1. ovog članka, količina svake vrste privremeno
izvezene robe koja odgovara količini dobivenih proizvoda puštenih u slobodan
promet i koja se uračunava kod određivanja iznosa koji mora biti odbijen
sukladno stavku 1. ovog članka, izračunava se tako, da se cjelokupna količina
svake vrste privremeno izvezene robe pomnoži s koeficijentom, koji odgovara
udjelu dobivenih proizvoda puštenih u slobodan promet u cjelokupnoj količini
dobivenih proizvoda.

Članak 397.

Kada se iz jedne ili više vrsta privremeno izvezene robe dobije više
vrsta dobivenih proizvoda, a svi se elementi privremeno izvezene robe
pojavljuju u svakoj vrsti dobivenih proizvoda, iznos koji treba odbiti sukladno
članku 159. stavku 2. Carinskog zakona određuje se kod puštanja dobivenih
proizvoda u slobodan promet uračunavanjem količine privremeno izvezene robe.

Kod odlučivanja, da li će se primijeniti metoda iz stavka 1. ovog
članka, gubici se neće uzimati u obzir.

Kod određivanja udjela privremeno izvezene robe u dobivenim proizvodima
sukladno stavku 1. ovog članka, sporedni dobiveni proizvodi - kao što su
otpaci, ostaci, talozi, odresci - neće se smatrati kao gubici.

Kada se primjenjuje stavak 1. ovog članka, količina svake vrste
privremeno izvezene robe korištene u proizvodnji svake vrste dobivenih
proizvoda, odredit će se tako, da se pomnoži cjelokupna količina svake vrste
privremeno izvezene robe s koeficijentom koji odgovara omjeru između količine
privremeno izvezene robe sadržane u svakoj vrsti dobivenih proizvoda i
cjelokupne količine privremeno izvezene robe u cjelokupnoj količini dobivenih
proizvoda.

Količina svake vrste privremeno izvezene robe, koja odgovara količini
svake vrste dobivenih proizvoda puštenih u slobodan promet, koja se uračunava
kod određivanja iznosa koji se odbija sukladno stavku 1. ovog članka,
izračunava se tako, da se koeficijent izračunat na osnovi članka 396. stavka 2.
ove Uredbe pomnoži s količinom svake vrste privremeno izvezene robe korištene u
proizvodnji svake vrste dobivenog proizvoda, izračunatom sukladno stavku 4.
ovog članka.

Članak 398.

Kada se ne može primijeniti
metoda iz članka 396. ili 397. ove Uredbe, primjeniti će se vrijednosna metoda.
Međutim, carinarnica može uz pristanak korisnika odobrenja, a radi pojed­no­stav­njenja,
primijeniti količinske metode iz članka 397. ove Ured­be umjesto vrijednosne
metode, ako obje metode daju slične re­zul­tate.

Kako bi se odredila količina
svake vrste privremeno izvezene robe korištene u proizvodnji svake vrste
dobivenih proizvoda, cjelokupna količina privremeno izvezene robe pomnoži se
koeficijentima, koji odgovaraju omjeru između carinske vrijednosti svake vrste
dobivenih proizvoda i ukupne vrijednosti tih proizvoda.

Kada jedna vrsta gotovih
proizvoda nije ponovno uvezena, vrijednost tog proizvoda za potrebe vrijednosne
metode bit će nedavna prodajna cijena istog ili sličnog proizvoda na domaćem tržištu,
s tim da ta cijena nije pod utjecajem povezanosti između kupca i prodavača.

Kada vrijednost nije moguće
odrediti sukladno stavku 1. ovog članka, carinarnica će je odrediti nekom
drugom prihvatljivom metodom.

Količina svake vrste
privremeno izvezene robe, koja odgovara količini svake vrste dobivenih
proizvoda puštenih u slobodan promet, koja se uračunava kod određivanja iznosa
kojeg treba odbiti sukladno članku 259. stavku 2. Carinskog zakona, izračuna se
tako, da se koeficijent izračunat sukladno članku 397. stavku 2. ove Uredbe,
pomnoži s količinom svake vrste privremeno izvezene robe korištene u
proizvodnji tih dobivenih proizvoda, izračunatom primjenom stavka 2. ovog
članka.

Članak 399.

Kada se doneseno odobrenje za
vanjsku proizvodnju ne odnosi na popravak, a carinarnica može, uz pristanak
korisnika odobrenja, odrediti približan iznos carinskog duga kojeg treba
platiti sukladno pravilima o djelomičnom oslobođenju od plaćanja carine iz
članaka 159. i 160. Carinskog zakona, carinarnica može odrediti prosječnu
carinsku stopu za sve proizvodne radnje koje se izvode s navedenim odobrenjem
(globalni obračun). Ovaj postupak je moguć samo za korisnike odobrenja koji
često i redovno izvode postupak vanjske proizvodnje.

Carinska stopa iz stavka 1. ovog članka može se odrediti za razdoblje
koje nije dulje od šest mjeseci, i to na osnovi:

- unaprijed pripremljene približne procjene iznosa davanja, koji bi
morao biti  plaćen u tom razdoblju, ili

- iskustva na osnovi plaćanja iznosa davanja u prethodnim jednako
dugim  azdobljima.

Stopa se može po potrebi povisiti, kako bi se osiguralo da plaćeni
carinski dug ne bude manji od propisanog carinskog duga.

Carinska stopa iz stavka 1. ovog članka primjenjuje se za privremeni
obračun carinskog duga, kod puštanja dobivenih proizvoda u slobodan promet u
razdoblju, koje je jednako razdoblju koje je bilo korišteno za izračune
sukladno stavku 2. ovog članka. U tim slučajevima nije potrebno točno
izračunati stvarni iznos carinskog duga kod svakog puštanja robe u slobodan promet.

Privremeno obračunati
carinski dug plaća se sukladno člancima 221. do 229. Carinskog zakona.

Na kraju svakog razdoblja carinarnica obavlja konačni obračun carinskog
duga u skladu sa člankom 159. stavkom 1. do 5. Carinskog zakona.

Ako se kod konačnog obračuna carinskog duga utvrdi, da je privremeno
obračunati carinski dug viši, ili da je unatoč primjene odredbe iz stavka 2.
ovog članka, niži od propisanog carinskog duga, carinarnica je dužna izmijeniti
raniji obračun.

**Odjeljak 5.** Trgovinske mjere

Članak 400.

Trgovinske mjere, koje važe za izvoz domaće robe, sukladno članku 153.
stavku 2. Carinskog zakona, primjenjuju se u trenut­ku prihvata deklaracije za
početak postupka vanjske proizvodnje.

Kada se dobiveni proizvodi iz članka 153. stavka 1. Carinskog zakona
puštaju u slobodan promet, a za takove proizvode u trenutku prihvata
deklaracije za puštanje u slobodan promet važe trgovinske mjere, te se mjere
primjenjuju na dobivene proizvode samo u slučaju kada ti proizvodi nisu
hrvatskog podrijetla u smislu članaka 24. do 27. Carinskog zakona.

Trgovinske mjere koje važe za puštanje u slobodan promet neće se
primjeniti, kada je korišten sustav zamjene ili u slučaju popravka ili dodatnih
proizvodnih radnji sukladno članku 132. Carinskog zakona.

**GLAVA III.** PROVEDBENI PROPISI O IZVOZU

**Poglavlje 1.** Konačni izvoz

Članak 401.

 Kao izvoznik iz članka 169.
stavak 4. Carinskog zakona podrazumijeva se osoba za račun koje je bila izvozna
carinska deklaracija podnesena, i koja je u trenutku prihvata izvozne carinske
deklaracije vlasnik robe, odnosno osoba koja raspolaže sa robom.

 Ako u skladu sa ugovorom robom
raspolaže osoba sa sjedištem izvan carinskog područja, kao izvoznik se
podrazumijeva ugovorni partner sa sjedištem ili prebivalištem na carinskom
području.

Članak 402.

Ako se izvoz vrši kod proizvođača, izvoznu carinsku deklaraciju može se
podnijeti carinarnici nadležnoj prema sjedištu proizvođača.

Članak 403.

Kada se iz opravdanih razloga ne može primijeniti članak 169. stavak 4.
Carinskog zakona, izvozni carinski postupak će se započeti pri bilo kojoj
carinarnici u carinskom području.

Za provedbu carinskog nadzora za robu koja se izvozi odgovarajuće se
primjenjuju članci 425., 427., 430., 434. i 435. ove Uredbe.

Članak 404.

 Ako se za izvoznu carinsku
deklaraciju koristi jedinstvena carinska deklaracija (u daljnjem tekstu: JCD),
rabe se primjerci broj 1, 2 i 3. Carinarnica kod koje je bila podnesena izvozna
carinska deklaracija (u daljnjem tekstu: carinarnica izvoznog carinjenja),
potvrđuje polje A, i ako je to potrebno ispunjava polje D. Po puštanju robe
carinarnica izvoznog carinjenja zadržava primjerak broj 1 i 2, a primjerak broj
3 vraća podnositelju.

Članak 405.

 Primjerak broj 3 JCD i roba se
podnose izlaznoj carinarnici.

 Za potrebe ovog članka “izlazna
carinarnica” znači:

a) u slučaju izvoza robe željeznicom, poštom, zrakom ili morem, mjesno
nadležnu carinarnicu s obzirom na mjesto u kojem je roba obuhvaćena
jedinstvenim ugovorom o prijevozu u drugu državu, putem željezničkog  poduzeća, pošte, zrakoplovnog ili brodskog
poduzeća,

b) u slučaju izvoza robe cjevovodima i električnim vodovima, nadležna
carinarnica je carinarnica u kojoj izvoznik ima sjedište,

c) u slučaju robe izvezene s ostalim prijevoznim sredstvima ili u
okolnostima,  koje nisu navedene u
točkama a) i b), izlaznom carinarnicom smatra se posljednja carinarnica prije
nego što roba napusti carinsko područje.

 Izlazna carinarnica provjerava
da li podnesena roba odgovara robi koja je prijavljena za izvozni carinski
postupak i potvrđuje stvarni istup robe u polju C primjerka broj 3, s
navođenjem broja istupa, datumom i pečatom carinarnice.

Istup u skladu sa stavkom 3. ovog članka se ne potvrđuje za robu
izvezenu cjevovodima ili električnim vodovima.

Ako izlazna carinarnica utvrdi da postoji manjak robe, to će zabilježiti
kao primjedbu u polju I JCD pri potvrđivanju istupa i na taj način obavijestiti
carinarnicu izvoznog carinjenja.

Ako izlazna carinarnica utvrdi višak robe, neće dopustiti istup dok nije
obavljen izvozni carinski postupak za svu robu.

Ako izlazna carinarnica utvrdi da se radi o drugoj vrsti robe, neće
dopustiti istup dok se ne obavi izvozni carinski postupak za pravu vrstu robe i
obavijesti o tome carinarnicu izvoznog carinjenja.

Ako je roba poslana u drugu državu ili na izlaznu carinarnicu koja je
nadležna za postupak provoza, otpremna carinarnica potvrdit će primjerak broj 3
JCD u skladu sa stavkom 3. ovog članka, te će je vratiti deklarantu nakon što u
svim primjercima provozne isprave ili bilo koje druge isprave koja zamjenjuje
provoznu ispravu upiše riječi “Izvoz”. Izlazna carinarnica kontrolira stvarni
izlazak robe.

 Otpremna carinarnica može od
izvoznika zahtijevati da predoči dokaz, da je roba stvarno napustila carinsko
područje.

Članak 406.

Usmenu deklaraciju za izvoz
robe moguće je podnositi samo u izlaznim carinarnicama.

Članak 407.

Ukoliko roba napušta carinsko
područje bez izvozne deklaracije, izvoznik deklaraciju podnosi naknadno
carinarnici, koja je nadležna prema mjestu u kojem izvoznik ima svoje sjedište
ili prebivalište. U ovim slučajevima primjenjuje se odredba članka 403. ove
Uredbe.

Da bi carinarnica mogla
prihvatiti deklaraciju iz stavka 1. ovog članka, izvoznik mora priložiti nadležnoj
carinarnici za­do­vo­ljavajući dokaz koji se odnosi na vrstu i količinu dotične
robe, kao i okolnosti u kojima je roba napustila carinsko područje. Ta ca­rinarnica
također potvrđuje primjerak broj 3 JCD sa od­go­va­rajućom oznakom.

Naknadno prihvaćena
deklaracija u skladu sa ovim člankom ne isključuje primjenu kazni koje su na
snazi, kao ni posljedice koje mogu nastati u svezi sa mjerama poljoprivredne
politike.

Članak 408.

Izvoznik je dužan
obavijestiti nadležnu carinarnicu kod koje je izvozna carinska deklaracija
podnesena ako roba nije bila stvarno izvezena iz carinskog područja, te vratiti
primjerak broj 3 carinske deklaracije.

Ukoliko se u
slučajevima navedenim u članku 405. stavak 8. ove Uredbe naknadno promijeni
prijevozni ugovor zbog kojeg se prijevoz koji bi se morao okončati izvan
carinskog područja, okonča u njemu, ugovor o prijevozu može se promijeniti samo
uz suglasnost carinarnice navedene u članku 405. stavak 2. točka a) ove Uredbe,
ili u slučaju postupka provoza, otpremne carinarnice. U tom slučaju se
primjerak broj 3 mora vratiti.

**Poglavlje 2.** Privremeni izvoz s uporabom obrasca ATA

Članak 409.

Obrazac ATA može se koristiti za privremeni izvoz, ukoliko su ispunjeni
sljedeći uvjeti:

a) ako je obrazac ATA izdan na carinskom području i sadrži oznaku i
jamstvo  garantnog udruženja koje je dio
međunarodnog garancijskog lanca (Hrvatske gospodarske komore),

b) da se obrazac ATA koristi samo za domaću robu:

 1. koja prilikom izvoza iz
carinskog područja nije bila pred­met carinskih  formalnosti s namjenom dobivanja povrata ili ostalih poticaja u
skladu sa  mjerama poljoprivredne
politike,

 2. za koju nisu odobrene druge
financijske povlastice u skla­du sa mjerama
poljoprivredne politike, u svezi s obvezom izvoza spomenute robe,

 3. za koju nije podnesen zahtjev
za povrat ili otpust uvoznih davanja,

c) da su predočene isprave navedene u članku 91. ove Ured­be, pri čemu
carinarnica može zahtijevati prilaganje prijevoznih isprava.

d) da je roba namijenjena ponovnom uvozu.

Za robu koja se privremeno izvozi temeljem obrasca ATA, izvozna
carinarnica mora obaviti sljedeće formalnosti:

a) potvrditi da podatak koji
je naveden u polju A do G izvoznog kupona, odgovara robi koja se izvozi
temeljem obrasca ATA,

b) ispuniti ako je to
potrebno, polje na prvoj strani obrasca s naslovom “Potvrda carinarnice”,

c) potvrditi talon i polje H
izvoznog kupona (popunjava kontrolni listić i rubriku H u izvoznom kuponu),

d) upisati svoje ime u točki
b) polja H u kuponu za ponovni uvoz, te

e) zadržati izvozni kupon.

Ukoliko carinarnica izvoza
nije ujedno i izlazna carinarnica, carinarnica izvoza obavlja sve formalnosti
navedene u stavku 2. ovog članka, a ne ispunjava polje 7 u izvoznom talonu
kojeg mora popuniti izlazna carinarnica.

Rok za ponovni uvoz robe
kojeg je carinarnica navela u točki b) polju H izvoznog kupona, ne smije
prekoračiti rok valjanosti obrasca ATA.

Članak 410.

Ako se roba koja je izvezena
obrascem ATA ponovno ne uveze, carinarnici izvoznog carinjenja podnosi se
izvozna deklaracija popunjena u skladu sa ovom Uredbom. Pri podnošenju dotičnog
karneta izvozna carinarnica potvrdit će primjerak broj 3 izvozne deklaracije i
poništiti kupon za ponovni uvoz i talon.

Za privremeni
izvoz robe koja ispunjava uvjete za primjenu Istambulske konvencije za koju
nije izdan obrazac ATA, postupak privremenog izvoza provodi se podnošenjem JCD.

**GLAVA IV.** PROVOZ ROBE

**Poglavlje 1.** Opće odredbe

Članak 411.

Za potrebe ovog poglavlja pojedini izrazi imaju sljedeće značenje:

a) prijevozna sredstva:

 1. cestovna vozila s prikolicom
ili poluprikolicom,

 2. željezničko prijevozno
sredstvo,

 3. plovila,

 4. zrakoplovi,

 5. kontejneri, izrađeni u skladu
sa Carinskom konvencijom o kontejnerima

b) “otpremna carinarnica”: carinarnica kod koje započinje postupak
provoza.

c) “odredišna carinarnica”: carinarnica kod koje je radi završetka
postupka  provoza podnesena roba koja se
prevozi u postupku provoza.

Članak 412.

Strana roba se u carinskom području ili preko njega prevozi u postupku
provoza, osim ako je drugim carinskim propisima propisano drugačije.

Članak 413.

 U okviru postupka provoza
prevozi se, u skladu sa člankom 103. stavak 1. točka b) Carinskog zakona,
domaća roba:

a) pri kojoj je povrat ili otpust carine uvjetovan s tim, da se roba
ponovno izveze iz carinskog područja ili unese u carinsko skladište, slobodnu
zonu ili  slobodno skladište, ili se
stavi u drugi carinski postupak, osim u postupak  puštanja u slobodan promet, ili

b) koja se u postupku unutarnje proizvodnje u sustavu povrata carine
pusti u  slobodan promet da bi se
izvezla iz carinskog područja u obliku dobivenih  proizvoda, ako se podnese zahtjev u skladu sa člankom 137.
Carinskog zakona ili podnositelj ima namjeru uložiti takav zahtjev.

Roba deklarirana za izvoz koja nije napustila carinsko područje, smatra
se domaćom robom, ako se dokaže da su izvozna deklaracija i carinske
formalnosti radi kojih je bilo potrebno robu izvesti iz carinskog područja, a
prema potrebi i učinke koje je mogla takva deklaracija proizvesti ukinuti.

**Poglavlje 2.** Carinski status robe

Članak 414.

Roba koju putnik nosi sa sobom ili u svojoj osobnoj prtljazi, a nije
komercijalne naravi, smatra se domaćom robom ako je deklarirana kao domaća roba
i ako nema sumnje u istinitost deklariranja. Carinarnica može u slučaju sumnje
zahtijevati dodatne isprave.

Članak 415.

Strana roba koja se u skladu sa člankom 103. stavak 2. točka d)
Carinskog zakona, prevozi između dva mjesta unutar carinskog područja u
poštanskom prometu (uključujući i pakete), na paketima i pratećim ispravama
mora biti označena naljepnicom, čiji oblik i sadržaj propisuje ministar
financija.

**Poglavlje 3.** Izvođenje postupka provoza

**Odjeljak 1.** Postupak

Članak 416.

 Za robu koja se prevozi u
postupku provoza podnosi se deklaracija za postupak provoza. Deklaracija za
postupak provoza popunjava se na obrascu JCD u skladu sa ovom Uredbom.

Pod uvjetima koji su propisani u člancima 420. i 423. ove Uredbe, može
se kao opisni dio deklaracije za postupak provoza uporabiti Popis pošiljaka po
uzoru iz Priloga 12. ove Uredbe, koji je njezin sastavni dio. Uporaba popisa
pošiljaka ne utječe na obveze koje treba ispuniti pri otpremi, izvozu ili pri
drugom postupku ili na obveze u svezi sa obrascima, koje treba koristiti u tim
postupcima. Kao popis pošiljaka može se uporabiti svaka komercijalna isprava
koja odgovara uvjetima iz članaka 419. do 423. ove Uredbe, te odredbama članaka
417. i 418. ove Uredbe.

Članak 417.

Za obrasce Popisa pošiljaka potrebno je uporabiti papir za pisanje s težinom
najmanje 44 g/m2, koji mora biti dovoljno tvrd da se pri normalnoj uporabi ne
trga i ne gužva.

Članak 418.

Obrazac popisa pošiljaka je formata 210 x 297 mm, može biti kraći za 5
mm, i duži za 8 mm iznad propisane duljine.

Popis pošiljaka može se ispuniti pisaćim strojem ili pomoću
mehanografskog ili sličnog postupka, ili čitljivo ručno kemijskom olovkom ili
tintom s tiskanim slovima.

Obrazac nije dozvoljeno popravljati brisanjem ili prekrivanjem grešaka.
Ispravke se unose križanjem netočnih riječi i po potrebi upisivanjem točnog
podatka. Svaku takvu ispravku mora potvrditi carinarnica.

Članak 419.

Obrazac popisa pošiljaka mora sadržavati:

a) naslov “popis pošiljaka “

b) 70 x 55 mm veliko polje, koje je razdijeljeno na gornji dio veličine
70 x 15 mm, namijenjen za unos određenih kratica koje može propisati Carinska
uprava - Središnji ured, i na donji dio veličine 70 x 40 mm, koji je namijenjen
za podatke navedene u članku 423. stavku 3. ove Uredbe.

c) stupce poredane na sljedeći način sa nazivima kako slijedi:

 1. redni broj,

 2. oznake, brojeve, broj i vrsta
paketa, opis robe i oznaku, te broj isprava prethodnog postupka,

 3. otpremna / izvozna država,

 4. bruto težina (kg),

 5. prostor za službene
zabilješke.

Širina stupca može se prilagođavati prema potrebi; međutim, širina
stupca pod nazivom “Ispunjava službena osoba” mora biti široka najmanje 30 mm.
Pored toga korisnik za svoje potrebe može koristiti prazni prostor, osim polja
navedenih u točkama a), b) i c).

Članak 420.

Za popis pošiljaka može se uporabiti samo prednja strana obrasca.

Ispred svake stavke na tom popisu pošiljaka mora stajati redni broj.

Za svaku pojedinu stavku robe potrebno je po potrebi upisati oznake,
priložene isprave, potvrde i odobrenja.

Vodoravna crta povlači se iza posljednje stavke, a preostali prazan
prostor križa se kako bi se onemogućilo bilo kakvo naknadno upisivanje.

Članak 421.

Carinska uprava može kao popis pošiljaka, u skladu sa člankom 416.
stavkom 2. ove Uredbe, odobriti uporabu lista koje ne ispunjavaju sve zahtjeve
iz članka 416. stavka 2. i članka 419. ove Uredbe.

Uporaba takvih lista
dozvoljena je samo:

a) ako ih podnose osobe čija
evidencija se temelji na elektronskoj obradi podataka,

b) ako su sastavljene i
ispunjene tako da carinarnicama omogućuju kontrolu  bez teškoća, te

c) ako sadrže sve stavke,
broj, vrstu i oznaku, te brojeve paketa, opis robe,  državu otpreme ili državu izvoza, i bruto masu u kilogramima.

Kao popis pošiljaka u skladu sa stavkom 1. ovog članka mogu se uporabiti
liste s opisom robe koje se izdaju radi ispunjavanja izvoznih formalnosti, ako
te liste ispunjavaju poduzeća koja svoju dokumentaciju ne sastavljaju pomoću
kompjuterske obrade podataka.

Carinska uprava može dopustiti da osobe koje svoju poslovnu evidenciju
vode elektronskom obradom podataka i koje imaju u skladu sa stavkom 1. i 2.
ovog članka odobrenje za uporabu lista po posebnom uzorku, te liste rabe
također pri postupku provoza koji je vezan samo za jednu vrstu robe, u slučaju da
tu mogućnost zahtijeva program za obradu podataka te osobe.

Članak 422.

Za osjetljivu robu koja podliježe naplati posebnih poreza (osjetljiva
roba), postupit će se na sljedeći način:

a) u deklaraciju za postupak provoza navodi se tarifna oznaka,

b) na svim primjercima deklaracije za postupak provoza poprijeko se sa
crvenom bojom u veličini najmanje 100 x 10 mm upiše zabilješka “OSJETLJIVA
ROBA”,

c) primjerci deklaracije za postupak provoza, koji sadrže zabilješku iz
stavka 1. ovog članka moraju biti vraćeni otpremnoj carinarnici najkasnije
sljedeći  radni dan od dana kada je bila
pošiljka i deklaracija za postupak provoza
podnesena odredišnoj carinarnici. Također, po podnošenju odredišna
carinarnica na propisani način obavijestit će otpremnu carinarnicu o   primljenoj pošiljci.

Članak 423.

Ako glavni obveznik koristi popis pošiljaka za pošiljku koja sadrži više
vrsta robe, ne popunjava polja 32, 33, 38 i po potrebi polje 44, a u polje 31
“Pakiranje i opis robe” JCD-a, upisuje se “Roba prema priloženom popisu
pošiljaka.” U tom slučaju nije moguće koristiti dodatni list JCD-a.

Popis pošiljaka treba priložiti u jednakom broju kao i obrazac koji se
koristi kao deklaracija za postupak provoza.

Popis pošiljaka mora nositi isti broj kao deklaracija za postupak provoza
na koju se popis pošiljaka odnosi. Taj broj se upisuje pomoću pečata koji sadrži
naziv otpremne carinarnice, ili rukom. U slučaju ručnog upisivanja mora biti
ovjeren službenim pečatom otpremne carinarnice i potpisom carinskog službenika.

Ako je uz jednu deklaraciju za postupak provoza priloženo više popisa
pošiljaka, glavni obveznik ih mora označiti rednim brojem. Broj priloženih
popisa pošiljaka se upisuje u polje 4 deklaracije za postupak provoza.

Članak 424.

Deklaraciju za postupak provoza uz koju je priložen popis pošiljaka mora
potpisati glavni obveznik.

Ako se postupak provoza nastavlja na neki drugi carinski postupak, treba
taj postupak ili odgovarajuću carinsku ispravu upisati u deklaraciju za
postupak provoza.

Članak 425.

Isto prijevozno sredstvo može se uporabiti za utovar robe kod više
otpremnih i za istovar u više odredišnih carinarnica.

Jedna deklaracija za postupak provoza uključuje samo robu koja je
utovarena ili koja će biti utovarena na jedno prijevozno sredstvo u jednoj
otpremnoj carinarnici do jedne odredišne carinarnice.

U skladu sa stavkom 2. ovog članka se kao jedno prijevozno sredstvo
razumiju sljedeća prijevozna sredstva koja prevoze robu, pod uvjetom da se roba
koja se prevozi otprema zajedno:

a) cestovno vozilo s jednom ili više prikolica ili poluprikolica,

b) kompozicija željezničkih vagona,

c) kontejneri koji su bili natovareni na jedno prijevozno sredstvo,

d) brodovi teglenice koji čine jednu kompoziciju.

Članak 426.

Otpremna carinarnica prihvaća
i evidentira deklaraciju za postupak provoza, određuje rok do kojeg roba mora
stići u odredišnu carinarnicu, i na odgovarajući način poduzima mjere za
identifikaciju robe koje smatra potrebnim.

U slučaju kad carinarnice
smatraju potrebnim, mogu odrediti poseban put. Taj put iznimno na zahtjev
glavnog obveznika može promijeniti samo nadležna carinarnica. Nadležna
carinarnica upisuje odgovarajuću oznaku u deklaraciju za postupak provoza i o
tome bez odlaganja obavještava odredišnu carinarnicu. Carinarnica osigurava sve
potrebne mjere za učinkovito sprječavanje nepravilnosti.

U slučaju više sile
prijevoznik može promijeniti put provoza. Robu i deklaraciju za postupak
provoza treba predočiti najbližoj carinarnici. Carinarnica će obavijestiti
otpremnu carinarnicu o promjeni i upisat će odgovarajuću oznaku u deklaraciju
za postupak provoza.

Otpremna carinarnica u
deklaraciju za postupak provoza upisuje potrebne podatke i zadržava primjerak
koji joj je namijenjen, ostale primjerke predaje glavnom obvezniku ili njegovom
zastupniku.

Članak 427.

Istovjetnost robe se u
pravilu osigurava stavljanjem carinskih obilježja.

Carinska obilježja su
carinska plomba, te otisci carinskog pečata i štambilja. Kao carinska obilježja
smatraju se i opis robe, ovjereni od carinarnice, koji se upotrebljavaju ako se
na carinsku robu ne mogu staviti carinska obilježja.

Carinska plomba je oblikovani
plosnati komad olova, okruglog oblika, sa šupljinom u presjeku koja se s jedne
strane završava jednim otvorom, a s druge strane s dva otvora. Kroz plombu se
provlači željezna žica, špaga i sl.

Pri obilježavanju robe,
plomba se žigoše (preša) carinskim kliještima, na kojima je na jednoj strani
urezan grb Republike Hrvatske, a na drugoj strani broj kliješta i naziv
carinarnice.

Svaka carinska kliješta
moraju imati poseban broj.

Carinska plomba može biti
izrađena i od drugog odgo­va­rajućeg materijala.

Carinski pečat je od gume,
okruglog oblika, presjeka 35 mm, odnosno 18 mm, i na njemu je upisan pun naziv
ovlaštene carinarnice u koncentričnim krugovima oko grba Republike Hrvatske, na
hrvatskom jeziku.

Carinski štambilj
četverokutnog je oblika dimenzije 52 x 25 mm, sa ugrađenim pečatom promjera 18
mm.

Štambilj sadrži:

a) na lijevoj strani pečat s
državnim grbom Republike Hrvat­ske, desno od grba  je broj pečata, te natpis Republika Hrvatska na obrubu,

b) na desnoj strani: naziv
carinarnice gore, naziv ispostave dolje, te šifra štambilja uz desni rub
okomito, te

c) datumar u sredini desnog dijela štambilja.

Carinska obilježja, carinska kliješta i drugi materijal potreban za
obilježavanje robe, osigurava Carinska uprava Republike Hrvatske.

Članak 428.

Carinska obilježja se
stavljaju:

a) na prostor u kojem je
smještena roba, ako prijevozno sred­stvo ima odobrenje prema drugim propisima,
ili ako je otpremna carinarnica isto ocijenila kao odgovarajuće za stavljanje
carinskih obilježja,

b) u iznimnim slučajevima na
svaki paket zasebno.

Prijevozna sredstva
primjerena za stavljanje carinskih obilježja su:

a) na koje je moguće
jednostavno i učinkovito namjestiti carinska obilježja,

b) koja su konstruirana tako
da nije moguće dodavati ili vaditi robu bez ostavljanja vidljivog traga na
oznaci ili oštećenja carinskih obilježja,

c) u kojima nema skrivenih
prostora u kojima bi bilo moguće skriti robu, te

d) u kojima su prostori
namijenjeni za ukrcaj robe lako dostupni za carinsku  kontrolu.

Otpremna carinarnica može
odustati od stavljanja carinskih obilježja, ako je istovjetnost robe moguće
osigurati na osnovu opisa u deklaraciji za postupak provoza ili u priloženim
ispravama, uz poštivanje mjera za utvrđivanje istovjetnosti.

Članak 429.

Prijevoz robe moraju pratiti
primjerci deklaracije za postupak provoza, koje otpremna carinarnica predaje
glavnom obvezniku ili njegovom opunomoćniku.

Primjerke deklaracije za
postupak provoza treba predočiti na svaki zahtjev carinarnice.

Članak 430.

Ako se roba utovaruje ili
istovaruje pri carinarnici koja nije otpremna carinarnica ili odredišna
carinarnica, potrebno je priložiti primjerke deklaracije za postupak provoza
ispostavljene kod otpremne carinarnice.

Članak 431.

Roba navedena u deklaraciji
za postupak provoza može se pretovariti na drugo prijevozno sredstvo pod
nadzorom carine. Carinarnica u tom slučaju unosi u deklaraciju za postupak
provoza odgovarajuće izmjene.

Carinarnica prema uvjetima
koje sama odredi može dopustiti pretovar robe bez neposrednog carinskog
nadzora. Pri takvom pretovaru mora prijevoznik u deklaraciji za postupak
provoza navesti odgovarajuće podatke i obavijestiti carinarnicu da pretovar službeno
potvrdi.

Članak 432.

Ako se u tijeku prijevoza
nenamjerno, izvan kontrole prijevoznika oštete carinska obilježja, prijevoznik
mora o tome obavijestiti carinarnicu koja će o tome sastaviti zapisnik. Nadležna
carinarnica stavit će nova carinska obilježja.

U slučaju nesreće zbog koje
je potreban pretovar na drugo prijevozno sredstvo, na odgovarajući način
primjenjuje se članak 431. ove Uredbe.

U slučaju neposredne opasnosti zbog koje je potrebno odmah istovariti
cjelokupni teret ili jedan njegov dio, prijevoznik može poduzeti radnje na
osobnu odgovornost. Poduzete radnje upisuje u deklaraciju za postupak provoza.
U tom slučaju odgovarajuće se primjenjuje stavak 1. ovog članka.

Ako prijevoznik ne može ispuniti rok iz članka 426. ove Uredbe radi
nesreće ili drugog događaja u prijevozu, o tome mora obavijestiti carinarnicu
iz stavka 1. ovog članka koja će upisati odgovarujuću zabilješku u deklaraciju
za postupak provoza.

Članak 433.

Odredišnoj carinarnici potrebno je podnijeti deklaraciju za postupak
provoza.

Odredišna carinarnica na primjerku 5 deklaracije za postupak provoza
upisuje podatke o kontrolama koje su izvršene i bez odgode šalje otpremnoj
carinarnici, a primjerak 4 zadržava.

Postupak provoza može se završiti i u nekoj drugoj carinarnici od one
koja je navedena u deklaraciji za postupak provoza. Ta druga carinarnica tada
postaje odredišnom carinarnicom.

Rok za podnošenje robe odredišnoj carinarnici, kojega odredi otpremna
carinarnica, obvezuje druge carinarnice i one ga ne smiju mijenjati.

Ako je roba odredišnoj carinarnici podnesena po proteku roka kojega je
odredila otpremna carinarnica, a nepoštivanje tog roka proizlazi iz okolnosti
za koje nije odgovoran prijevoznik ili glavni obveznik, smatrat će se da je
roba podnesena u roku.

Članak 434.

Potvrda primitka će se izdati na zahtjev osobe, koja je pri odredišnoj
carinarnici podnijela robu s odgovarajućom deklaracijom za postupak provoza.

Za potvrdu primitka kojom se dokazuje da je deklaracija za postupak
provoza i na njoj navedena roba podnesena odredišnoj carinarnici, koristi se
odrezak na poleđini primjerka broj 5 JCD.

Potvrdu primitka unaprijed popunjava osoba iz stavka 1. ovog članka.
Zabilješka odredišne carinarnice je obvezujuća samo za podatke sadržane u tom
prostoru.

Članak 435.

Dokazivanje o pravilnom završetku postupka provoza provodi se kod nadležne
carinarnice tako da se:

a) podnesu carinske ili komercijalne isprave koje je potvrdila
carinarnica, iz kojih je vidljivo da je roba bila podnesena odredišnoj
carinarnici ili u slučajevima iz članka 445. ove Uredbe, pri ovlaštenom
primatelju. Ta isprava mora sadržavati podatke za utvrđivanje istovjetnosti
robe; ili

b) podnese carinska isprava koju je izdala druga država u kojoj je roba
puštena  u slobodan promet ili prijepis
ili fotokopiju te isprave. Prijepis ili fotokopiju  mora ovjeriti ili tijelo koje je potvrdilo izvornik, ili upravno
tijelo dotične  države, ili hrvatsko
upravno tijelo. Isprava mora sadržavati podatke za   utvrđivanje istovjetnosti robe.

**Poglavlje 4.** Prijevoz domaće robe preko stranog carinskog
područja

Članak 436.

Prijevoz domaće robe preko stranog carinskog područja obavlja se u
okviru postupka provoza. Za takvu robu se otpremnoj carinarnici, pri kojoj roba
privremeno ulazi u drugu državu, podnosi deklaracija za postupak provoza. Na
deklaraciji za postupak provoza mora biti u polju 44 zabilješka: “Prijevoz
domaće robe preko stranog carinskog područja”. Opis robe u deklaraciji za
postupak provoza mora biti takav da nedvojbeno omogući utvrđivanje
istovjetnosti robe prilikom ponovnog ulaska u Republiku Hrvatsku. Carinarnica
mora pri istupu robe pregledati robu i u polju D upisati, da je činjenično
stanje robe u skladu sa podacima u deklaraciji za postupak provoza. Odredišna
carinarnica pri ponovnom ulasku u Republiku Hrvatsku robu pušta u slobodan
promet na temelju deklaracije za postupak provoza i šalje carinarnici primjerak
broj 5 JCD.

Jamstvo za prijevoz robe iz
stavka 1. ovog članka nije potrebno.

Bez obzira na stavak 1. ovog
članka za prijevoz robe preko stranog carinskog područja u željezničkom
prometu, može se koristiti teretni list CIM ili predajni list TR.

U tom slučaju odgovarajuće će
se primijeniti stavak 1. ovog članka.

**Poglavlje 5.** Pojednostavnjeni
postupci

**Odjeljak 1.** Pojednostavnjenje formalnosti pri otpremnoj i
odredišnoj carinarnici

Članak 437.

Kada se roba prevozi u postupku provoza, formalnosti se mogu
pojednostavniti u skladu sa ovim odjeljkom.

Ovaj odjeljak se ne primjenjuje za robu iz članka 422. ove Uredbe.

**Pododjeljak 1**. Formalnosti pri otpremnoj carinarnici

Članak 438.

Carinska uprava - Središnji ured može osobi koja ispunjava uvjete iz
članka 439. ove Uredbe, i koja namjerava robu prevoziti u postupku provoza (u
daljnjem tekstu: ovlašteni pošiljatelj), dopustiti da to učini bez podnošenja
robe otpremnoj carinarnici i podnošenja deklaracije za postupak provoza za tu
robu.

Članak 439.

Odobrenje u skladu sa člankom
438. ove Uredbe može se izdati samo osobama koje:

a) redovno šalju robu,

b) sa svojim evidencijama
carinarnicama omogućuju nadzor nad postupkom,

c) su položile jamstvo, kada
je po propisima o postupku provoza potrebno podnijeti jamstvo,

d) nisu teže kršile ili nisu
ponavljale kršenje carinskih propisa.

Carinska uprava - Središnji
ured može opozvati odobrenje, ako ovlašteni pošiljatelj više ne ispunjava
uvjete propisane u stavku 1. ovog članka ili krši propise iz ovog pododjeljka
ili se ne pridržava uvjeta iz odobrenja.

Članak 440.

Odobrenje koje izdaje
Carinska uprava - Središnji ured mora sadržavati najmanje sljedeće podatke:

a) carinarnice koje su kao
otpremne carinarnice nadležne za postupak provoza,

b) rok i sve ostale pojedinosti vezane uz prijavu pošiljke predviđene za
postupak provoza koje mora obaviti ovlašteni pošiljatelj pri otpremnoj
carinarnici, kako bi ona prije otpreme robe po potrebi mogla obaviti kontrolu,

c) rok u kojem je potrebno robu podnijeti odredišnoj carinarnici, te

d) potrebne mjere za osiguranje istovjetnosti. Carinska uprava -
Središnji ured može odlučiti da ovlašteni pošiljatelj na prijevozna sredstva
ili pakete mora staviti unaprijed propisane carinska obilježja.

Članak 441.

U odobrenju se određuje da je polje koje treba ispuniti na deklaraciji
za postupak provoza za prijavu za postupak provoza, potrebno:

a) unaprijed ovjeriti pečatom carinarnice i potpisom carinskog službenika,
ili

b) ga mora ovlašteni pošiljatelj ovjeriti sa otiskom posebnog metalnog
pečata,  kojeg odobri Carinska uprava -
Središnji ured; otisak tog pečata je na obrasce moguće utisnuti unaprijed, ako
tiskanje izvrši tiskara sa  odgovarajućim
odobrenjem Carinske upra­ve - Središnjeg ureda.

Ovlašteni pošiljatelj mora polje A dopuniti navođenjem datuma otpreme i
u deklaraciju za postupak provoza upisati broj u skladu sa odlukom iz
odobrenja.

Carinska uprava - Središnji ured može dopustiti uporabu drugih obrazaca
koji moraju biti opremljeni sa raspoznavajućim znakom.

Članak 442.

Najkasnije uz otpremu robe
ovlašteni pošiljatelj mora podnijeti pravilno ispunjenu deklaraciju za postupak
provoza, s tim da u primjercima broj 1 i 4 u polje d “Kontrola otpremne
carinarnice” upiše rok za podnošenje robe odredišnoj carinarnici, mjere za
utvrđivanje istovjetnosti robe i zabilješku: “Pojednostavnjeni postupak”.

Po otpremi je potrebno
primjerak broj 1 deklaracije za postupak provoza poslati otpremnoj carinarnici.
Carinska uprava - Središnji ured može u odobrenju odlučiti da treba primjerak
broj 1 poslati otpremnoj carinarnici istovremeno kada se popuni deklaracija za
postupak provoza. Ostali primjerci prate robu u skladu sa člancima 416. do 419.
ove Uredbe.

Ako otpremna carinarnica pri
otpremi pošiljke izvrši kontrolu, to će upisati u polje “Kontrola otpremne
carinarnice” na primjercima broj 1 i 4 i polje D deklaracije za postupak
provoza.

Članak 443.

Pravilno popunjena i u skladu
sa člankom 442. ove Uredbe, dopunjena deklaracija za postupak provoza ima
jednaku valjanost kao deklaracija za uobičajeni postupak provoza. Ovlašteni
pošiljatelj koji je potpisao deklaraciju, postaje glavni obveznik.

Članak 444.

Carinska uprava - Središnji
ured može ovlaštenog pošilj­­a­telja osloboditi potpisivanja deklaracija za
postupak provoza za deklaracije koje su bile podnesene elektronskom razmjenom
ili automatskom obradom podataka, ako su opremljene otiskom posebnog pečata
propisanog sukladno članku 166. ove Uredbe. Odobrenje će se izdati pod uvjetom
da se ovlašteni pošiljatelj pri Carinskoj upravi - Središnjem uredu pismeno
obveže da će za sve postupke provoza za koje će korisiti deklaracije za
postupak provoza s otiskom posebnog pečata, nastupati kao glavni obveznik.

Deklaracije za postupak provoza izrađene u skladu sa stavkom 1. ovog
članka moraju u polju predviđenom za potpis glavnog obveznika sadržavati tekst
“Oslobođeno potpisa”.

Članak 445.

Ovlašteni pošiljatelj mora:

a) poštivati carinske propise, prije svega odredbe ovog odjeljka, te
uvjete za izvođenje pojednostavnjenja određenih u odobrenju,

b) sigurno čuvati posebni pečat ili obrasce sa otisnutim pečatom
otpremne carinarnice ili sa otiskom posebnog pečata.

Pri zlouporabi obrazaca s otiskom pečata otpremne carinarnice ili
otiskom posebnog pečata, ovlašteni pošiljatelj je bez obzira na to tko je
zlouporabio obrasce i bez obzira na kaznene mjere, odgovoran za plaćanje
uvoznih i drugih davanja za robu koja se prevozi sa tim obrascima, ako
carinarnici ne dokaže da je poduzeo sve mjere navedene u stavku 1. točki b.
ovog članka.

**Pododjeljak 2.** Formalnosti pri odredišnoj carinarnici

Članak 446.

Carinska uprava - Središnji ured može dopustiti da robu koja se prevozi
u postupku provoza nije potrebno podnijeti odredišnoj carinarnici ako je roba
namijenjena osobi koja ispunjava uvjete iz članka 447. ove Uredbe (u daljnjem
tekstu: ovlašteni primatelj) i ima odgovarajuće odobrenje kojega je izdala
Carinska uprava - Središnji ured.

U slučajevima iz stavka 1.
ovog članka glavni obveznik za postupak provoza ispunio je svoje obveze iz
članka 106. stavka 1. Carinskog zakona kada je primjerke deklaracija za
postupak provoza koje su pratile robu te robu u nepromijenjenom stanju, podnio
ovlaštenom primatelju u propisanom roku i u mjestu koje je određeno u odobrenju
i ako su bile poštivane mjere za utvrđivanje istovjetnosti.

Za svaku pošiljku koja je bila podnesena u skladu sa stavkom 2. ovog
članka, ovlašteni primatelj ispostavlja na zahtjev prijevoznika potvrdu kojom
potvrđuje da je primio deklaraciju za postupak provoza i robu.

Članak 447.

Odobrenje iz članka 446. ove Uredbe izdaje Carinska uprava - Središnji
ured samo osobama koje:

a) redovito primaju robu u postupku provoza,

b) sa svojim evidencijama omogućuju carinarnicama kontrolu nad
postupkom  i poslovanjem, te

c) nisu teže kršile ili nisu ponavljale kršenje carinskih propisa.

Carinska uprava - Središnji ured može ukinuti odobrenje, ukoliko
ovlašteni primatelj više ne ispunjava uvjete iz stavka 1. ovog članka ili krši
carinske propise iz ovog poglavlja ili odobrenja.

Članak 448.

Odobrenje koje izdaje Carinska uprava - Središnji ured mora sadržavati
najmanje sljedeće podatke:

a) carinarnicu ili carinarnice, koje su kao odredišne carinarnice nadležne
za  nadzor nad pošiljkama, koje prima
ovlašteni primatelj,

b) rok i način obavještavanja
odredišne carinarnice o pris­pjeću pošiljke zbog  mogućih mjera carinskog nadzora.

Osim u slučajevima iz članka
450. ove Uredbe, Carinska uprava - Središnji ured može u odobrenju odlučiti da
li odredišna carinarnica mora poduzeti bilo kakve radnje prije nego ovlašteni
primatelj može raspolagati primljenom robom, bez prisustva odredišne
carinarnice.

Članak 449.

O pošiljkama koje su
prispjele ovlaštenom primatelju ili na drugo mjesto koje je navedeno u
odobrenju, ovlašteni primatelj mora:

a) odmah i na način koji je
određen u odobrenju, obavijestiti odredišnu carinarnicu o mogućem višku,
manjku, zamjeni ili o drugim nepravilnostima, te o oštećenjima carinskih obilježja,

b) odredišnoj carinarnici
odmah poslati primjerke deklaracije za postupak  provoza koja je pratila robu i ujedno navesti datum prispjeća i
stanje stavljenih carinskih obilježja.

Odredišna carinarnica na
primjerke deklaracije za postupak provoza unosi propisane podatke.

**Pododjeljak 3.** Ograničenja kod pojednostavnjenih postupaka provoza

Članak 450.

Za pojedine vrste robe Carinska uprava - Središnji ured može ograničiti
pojednostavnjene postupke iz članka 438. odnosno članka 446. ove Uredbe.

Članak 451.

Ako se ne podnosi deklaracija za postupak provoza pri otpremnoj
carinarnici za robu koja se prevozi u skladu s člancima 452. do 480. ove Uredbe
sa teretnim listom CIM ili predajnim listom TR, carinarnica određuje potrebne
mjere za utvrđivanje označavanja primjeraka 1, 2 i 3 teretnog lista CIM ili
primjeraka 1, 2 i 3A predajnog - lista TR.

Ako je roba koja se prevozi u skladu sa
člancima 452. do 480. ove Uredbe namijenjena ovlaštenom primatelju, Carinska
uprava - Središnji ured može, bez obzira na članak 446. stavak 2. i članak 449.
stavak 1. točku b) ove Uredbe, odlučiti da primjerke 1, 2 i 3 teretnog lista
CIM ili primjerke 1, 2 i 3A predajnog lista TR odredišnoj carinarnici
neposredno podnesu hrvatske željeznice ili prijevoznik.

**Odjeljak 2.** Pojednostavnjene formalnosti pri prijevozu robe u željezničkom
prijevozu

**Pododjeljak 1**. Opće odredbe

Članak 452.

Ako se roba prevozi u postupku provoza, odgovarajuće formalnosti mogu se
uz odobrenje Carinske uprave - Središnjeg ureda pojednostavniti u skladu sa
člancima 453. do 464. i člankom 480. ove Uredbe, ako prijevoz robe obavljaju
hrvatske željeznice i ako se prijevoz robe u postupku provoza obavlja na
temelju međunarodnog teretnog lista CIM.

Članak 453.

Teretni list CIM koristi se za robu koja se prevozi u postupku provoza
kao deklaracija za postupak provoza.

Članak 454.

Hrvatske željeznice vode
evidenciju u svezi provoza robe.

U svrhu nadzora i kontrole
provoza, evidencija iz stavka 1. ovoga članka na raspolaganju su mjerodavnim
carinarnicama. Na zahtjev carinarnice hrvatske željeznice dostaviti će izvod iz
evidencije iz stavka 1. ovoga članka, kao i prateće prijevozne isprave.

Članak 455.

Hrvatske željeznice koje
preuzimaju na prijevoz robu koju prati teretni list CIM i koji se koristi kao
deklaracija za postupak provoza, su glavni obveznik za taj postupak.

Hrvatske željeznice su glavni
obveznik za postupak provoza za pošiljke, koje ulaze u carinsko područje, iako
su ih na prijevoz preuzele željeznice drugih zemalja.

Članak 456.

Hrvatske željeznice brinu se
za označavanje pošiljaka u postupku provoza s naljepnicom na teretnom listu
CIM, čiji sadržaj i oblik propisuje ministar financija.

Naljepnicu treba nalijepiti
na teretni list CIM i na vagon u slučaju da jedna pošiljka popunjava cijeli
vagon u kojem je teret; u ostalim slučajevima na paket odnosno pakete.

Naljepnicu iz stavka 1. ovog
članka može se zamijeniti sa otiskom pečata u zelenoj boji s nacrtanim
piktogramom, čiji sadržaj i oblik propisuje ministar financija.

Članak 457.

U slučajevima promjene
ugovora o prijevozu zbog kojeg se:

a) prijevoz koji bi se morao
završiti van carinskog područja, završava u njemu,  ili

b) prijevoz, koji bi se morao
završiti na carinskom području, završava izvan
njega,

Hrvatske željeznice
mogu ugovor o prijevozu izmijeniti samo uz prethodno odobrenje otpremne
carinarnice.

U svim ostalim slučajevima
Hrvatske željeznice mogu izvr­šiti izmjene ugovora, s tim da odmah obavijeste
otpremnu carinarnicu o učinjenim izmjenama u ugovoru.

Članak 458.

Ako prijevoz u postupku
provoza započne u carinskom području, i u njemu će se i završiti, teretni list
CIM podnosi se otpremnoj carinarnici.

Otpremna carinarnica u polje
namijenjeno za carinarnicu u teretnom listu CIM, upisuje kraticu koju odredi
Carinska uprava - Središnji ured koju sa pečatom potvrđuje otpremna
carinarnica.

Svi primjerci teretnog lista
CIM se vraćaju podnositelju.

Odredišna carinarnica je ona
carinarnica na čijem se području nalazi odredišna željeznička postaja. Ako je
roba puštena u slobodan promet ili je za nju odobren drugi carinski postupak na
željezničkoj postaji koja nije navedena kao odredišna postaja, ulogu odredišne
carinarnice preuzima carinarnica na čijem se području nalazi ta postaja.

Zbog provođenja kontrole
postupka provoza u skladu sa člankom 511. ove Uredbe, Hrvatske željeznice
moraju u skladu sa dogovorom sa nadležnom carinarnicom dati na raspolaganje sve
primjerke teretnog lista CIM.

Članak 459.

Ako mjere osiguranja koje
primjenjuju Hrvatske željeznice za utvrđivanje istovjetnosti robe
zadovoljavaju, otpremna carinarnica na prijevozna sredstva ili pakete ne
stavlja carinska obilježja.

Članak 460.

U slučajevima iz članka 458.
stavka 5. ove Uredbe Hrvatske željeznice podnose odredišnoj carinarnici teretni
list CIM, te kopiju prvog primjerka.

Odredišna carinarnica vraća
Hrvatskim željeznicama teretni list CIM, nakon što u njega unese oznaku, a
kopiju prvog primjerka zadržava.

Članak 461.

Ako prijevoz započne u
carinskom području i završava izvan njega, primjenjuju se članci 458. i 459.
ove Uredbe.

Radnje odredišne carinarnice
preuzima carinarnica na čijem području se nalazi granična željeznička postaja,
preko koje pošiljke napuštaju carinsko područje.

Pri odredišnoj carinarnici ne
obavljaju se nikakve formalnosti.

Članak 462.

Ako prijevoz započne izvan
carinskog područja i neće se u njemu završiti, carinarnica koja se nalazi na
području granične željezničke postaje preko koje roba ulazi u carinsko područje
Republike Hrvatske, smatra se otpremnom carinarnicom.

Pri otpremnoj carinarnici
nije potrebno obaviti nikakve formalnosti.

Radnje odredišne carinarnice
preuzima carinarnica na čijem području se nalazi odredišna željeznička postaja.
Pri odredišnoj carinarnici se obavljaju postupci, predviđeni u članku 460. ove
Uredbe.

Ako je roba na mjesnoj
postaji puštena u slobodan promet ili je za nju odobren drugi carinski
postupak, carinarnica te postaje djeluje kao odredišna carinarnica. Ta
carinarnica potvrdit će teretni list CIM i kopiju prvog primjerka, kojeg
podnose Hrvatske željeznice sa upisanim sljedećim oznakama: “Ocarinjeno”.
Carinarnica će bez odlaganja vratiti teretni list CIM Hrvatskim željeznicama,
nakon što ih je ovjerila pečatom, te zadržava kopiju prvog primjerka.

Postupak naveden u stavku 4.
ovog članka ne primjenjuje se na proizvode koji podliježu naplati posebnih
poreza navedenih u Zakonima o posebnim porezima.

Za postupke navedene u stavku
4. ovog članka ima pravo odredišna carinarnica provjeriti navode koje je na
teretni list CIM unijela carinarnica nadležna za nadzor mjesne postaje.

Članak 463.

Ako prijevoz počne izvan
carinskog područja i završava izvan njega, naloge otpremne i odredišne
carinarnice preuzima carinarnica navedena u članku 461. ove Uredbe.

Pri otpremnoj i odredišnoj
carinarnici ne obavljaju se nikakve formalnosti.

Članak 464.

U slučajevima iz članaka 462.
i 463. ove Uredbe, ta roba se smatra stranom robom.

**Pododjeljak 2.** Odluke koje se odnose na robu koja se prevozi u velikim
kontejnerima

Članak 465.

Ako se roba prevozi u
postupku provoza, odgovarajuće se pojednostavnjuju formalnosti u skladu sa
člancima 466. do 480. ove Uredbe za prijevoz robe u velikim kontejnerima, koje
za izvođača željezničkih prijevoznih usluga obavljaju prijevoznici na temelju
predajnog lista TR. Takav prijevoz može, osim željezničkog prijevoza od
otpremne do odredišne željezničke postaje, obuhvatiti i druge vrste prijevoza i
prijevoznih usluga u kombiniranom prijevozu.

Članak 466.

Za potrebe ovog pododjeljka
pojedini izrazi imaju sljedeće značenje:

a) *“prijevoznik”*:
poduzeće, koje su osnovali izvođači željez­ničkih prijevoznih usluga za
prijevoz robe u velikim kontejnerima uz uporabu predajnih listova TR, čiji su
sudionik i hrvatske željeznice,

b) *“veliki kontejner”*:
kontejner definiran u skladu sa Carinskom konvencijom o kontejnerima.

1. oblikovan tako da se može
ispravno zapečatiti u skladu sa člankom 531. ove Uredbe,

2. takve veličine da površina
omeđena četirima donjim vanjskim uglovima
nije manja od 7 m2.

c) *“predajni list TR”*:
podrazumijeva ispravu koja obuhvaća ugovor o prijevozu kojim prijevoznik
organizira prijevoz jednog ili više velikih kontejnera od pošiljatelja
primatelju u među­narod­nom prijevozu. U gornjem  desnom uglu svaki predajni list TR ima radi identifikacije
serijski broj. Serijski broj je sastavljen od osam brojeva ispred kojih stoji
oznaka TR.

Predajni list TR je
sastavljen iz sljedećih primjeraka po rednom broju:

1. br. 1: primjerak za upravu
prijevoznika,

2.  br. 2:
primjerak za predstavnika prijevoznika na odredišnoj željezničkoj postaji,

3. br. 3A: primjerak za
carinarnicu,

4. br. 3B: primjerak za
primatelja,

5. br. 4: primjerak za upravu
prijevoznika,

6. br. 5: primjerak za
predstavnika prijevoznika na otpremnoj željezničkoj postaji,

7. br. 6: primjerak za
pošiljatelja.

Svaka stranica predajnog
lista TR, osim stranice 3A, ozna­če­na je uz svoj desni rub zelenom trakom
širokom otprilike 4 cm.

d) *“popis velikih
kontejnera”*, u  daljnjem  tekstu:
“popis”, pod­razumijeva ispravu pridodanu predajnom listu TR kao njegov
nedjeljivi dio, a koji služi za obuhvaćanje pošiljke od nekoliko velikih
kontejnera iz jedne otpremne postaje do jedne odredišne postaje na kojima se
obavljaju carinske formalnosti.

 Popis se podnosi u istom broju primjeraka kao predajni list TR na
koji se  odnosi.

 Broj popisa upisuje se u rubrici namijenjenoj za upis broja upisa
u gornjem desnom uglu predajnog lista TR. U gornjem desnom uglu svakog popisa
potrebno je upisati serijski broj pripa­dajućeg predajnog lista TR.

e) *“najbliža odgovarajuća željeznička postaja”*: mjesto utovara
ili istovara najbližoj željezničkoj postaji ili terminalu kod koje se mogu
pretovaritikontejneri navedeni u točki 2. ovog član­ka.

Članak 467.

Predajni list TR i drugi međunarodno priznati obrasci koje koristi
prijevoznik za robu koja se prevozi u postupku provoza, koristi se kao
deklaracija za postupak provoza.

Članak 468.

Prijevoznik mora evidencije koje se vode pri centralnoj obračunskoj službi,
dati na uvid nadležnim carinarnicama radi kontrole.

Prijevoznik mora carinarnicama na njihov zahtjev poslati sve isprave,
evidencije ili informacije, koje su povezane sa otpremljenim pošiljkama ili
pošiljkama koje se šalju i koje carinarnice smatraju potrebnim.

U slučajevima kada se
predajni list TR u skladu sa člankom 467. ove Uredbe koristi kao deklaracije za
postupak provoza, prijevoznik ili njegov zastupnik obavijestit će:

a) odredišnu carinarnicu, ako
primi primjerak 1 predajnog lista TR bez oznake,

b) otpremnu carinarnicu, ako
nije dobila natrag primjerak 1 predajnog lista TR i prijevoznik ne može
utvrditi da je dotična pošiljka podnesena odredišnoj  carinarnici u skladu s propisima ili ako je pošiljka u skladu s
člankom 476.  ove Uredbe napustila
carinsko područje.

Članak 469.

Hrvatske željeznice su glavni
obveznik za pošiljke koje preuzmu na prijevoz.

Hrvatske željeznice su glavni
obveznik za postupak provoza za pošiljke iz članka 465. ove Uredbe, koje ulaze
na carinsko područje, i kada su ih na prijevoz preuzele željeznice druge države.

Članak 470.

Ako je u prijevozu koji se ne
odvija u željezničkom prometu do otpremne željezničke postaje ili od odredišne željezničke
postaje potrebno obaviti carinske formalnosti, u pojedini predajni list TR
dozvoljeno je upisati samo jedan veliki kontejner.

Članak 471.

Prijevoznik se brine o
označavanju prijevoza koji se odvija u postupku provoza. Prijevoz se označava
naljepnicom iz članka 456. ove Uredbe. Naljepnicu treba naljepiti na predajni
list TR i na velike kontejnere.

Naljepnica navedena u stavku 1. ovog članka može se nadomjestiti i
otiskom pečata u zelenoj boji s nacrtanim piktogramom iz članka 456. ove
Uredbe.

Članak 472.

Pri promjeni ugovora o prijevozu, radi kojeg:

a) se prijevoz koji bi se morao završiti izvan carinskog područja,
završi u njemu, ili

b) se prijevoz, koji bi se morao završiti u carinskom pod­ručju, završi
izvan  njega,

prijevoznik može promijeniti ugovor o prijevozu po
prethodnom odobrenju otpremne carinarnice.

U svim ostalim slučajevima prijevoznik može promijeniti ugovor o prijevozu,
ali o tome mora bez odlaganja obavijestiti otpremnu carinarnicu.

Članak 473.

Ako se prijevoz u postupku provoza počne na carinskom području, i na
njemu se završava, predajni list TR se podnosi otpremnoj carinarnici.

Otpremna carinarnica polje namijenjeno za carinarnicu u primjercima 2,
3A i 3B predajnog lista TR popunjava kraticom koju propisuje Carinska uprava -
Središnji ured i potvrđuje se pečatom otpremne carinarnice.

Svi primjerci predajnog lista TR vraćaju se podnositelju.

Predajni list TR za robu navedenu u stavku 2. ovog članka treba
podnijeti istoj odredišnoj carinarnici kod koje se podnosi roba za carinski
postupak puštanja u slobodan promet ili za drugi carinski postupak.

Članak 474.

Istovjetnost robe se utvrđuje u skladu sa člankom 423. ove Uredbe. S
obzirom na mjere koje poduzimaju hrvatske željeznice za utvrđivanje
istovjetnosti robe otpremna carinarnica na velike kontejnere u načelu ne
stavlja plombu. Ako se kontejneri pečate, to se upisuje u polje za carinska
obilježja u primjercima 3A i 3B predajnog lista TR.

Članak 475.

U slučaju iz članka 473. stavka 4. ove Uredbe prijevoznik odredišnoj
carinarnici podnosi primjerke 1, 2 i 3A predajnog lista TR.

Odredišna carinarnica vraća primjerke 1 i 2 prijevozniku nakon unosa
zabilješki i zadržava primjerak 3A.

Članak 476.

Ako prijevoz počne na carinskom području, i ako se okonča izvan njega,
primjenjuju se odredbe članka 473. i 474. ove Ured­be.

Ulogu odredišne carinarnice
preuzima carinarnica na čijem području se nalazi željeznička granična postaja,
preko koje pošiljka napušta carinsko područje.

Pri odredišnoj carinarnici
nisu potrebne nikakve formalnosti.

Članak 477.

Ako prijevoz počne izvan
carinskog područja i u njemu će se okončati, ulogu otpremne carinarnice
preuzima carinarnica na čijem području se nalazi granična željeznička postaja
preko koje pošiljka ulazi u carinsko područje. Pri otpremnoj carinarnici nisu
potrebne nikakve formalnosti.

Ulogu odredišne carinarnice preuzima ista carinarnica pri kojoj se
podnosi roba.

Pri odredišnoj carinarnici potrebno je obaviti formalnosti, previđene u
članku 475. ove Uredbe.

Članak 478.

Ako prijevoz počne izvan carinskog područja, i ako se okonča izvan
carinskog područja, ulogu otpremne i odredišne carinarnice preuzima carinarnica
navedena u članku 477. stavak 1. i u članku 476. stavak 2. ove Uredbe.

Pri otpremnoj i odredišnoj carinarnici nisu potrebne nikakve
formalnosti.

**Pododjeljak 3**. Ostale odredbe

Članak 479.

Ako je teretnom listu CIM ili predajnom listu TR priloženi popis
pošiljaka, na njih se primjenjuju odredbe članaka 416. i 419. ove Uredbe. Broj
priloženih popisa pošiljaka se upisuje u polje za navođenje priloga u teretnom
listu CIM ili predajnom listu TR. U popis pošiljaka pored toga treba navesti
broj vagona na kojeg se odnosi teretni list CIM ili ako je primjereno, broj
kontejnera koji sadrži robu.

U slučaju iz stavka 1. ovog članka popis pošiljaka koji je priložen
teretnom listu CIM ili predajnom listu TR, njihov je sastavni dio i ima jednaki
pravni učinak.

Izvornici popisa pošiljaka ovjeravaju se u otpremnoj željezničkoj
postaji.

**Pododjeljak 4.** Opseg uobičajenih i pojednostavnjenih postupaka

Članak 480.

U slučaju kada se roba prevozi u postupku provoza pri ispunjavanju
teretnog lista CIM ili predajnog lista TR u polju za navođenje priloga potrebno
je čitko upisati podatak o uporabljenim deklaracijama za postupak provoza. Taj
podatak mora sadržavati vrstu isprave, naziv carinarnice koja ga je izdala, te
datum i broj svake uporabljene deklaracije za postupak provoza.

Ako se postupak provoza provodi sa predajnim listom TR u skladu sa
člancima 465. do 478. ove Uredbe, u teretnom listu CIM u polje za priloge čitko
se upisuje pozivanje na predajni list TR. Ta zabilješka mora sadržavati navod
“Predajni list TR” i serijski broj.

**Poglavlje 6**. Odluke za posebne vrste prijevoza

Članak 481.

Postupak provoza prijenosom robe cjevovodima, obavlja se u skladu sa
stavkama 2. do 6. ovog članka.

Za robu koja se prenosi cjevovodom, postupak provoza počinje po ulasku
na carinsko područje ako roba na to područje uđe cjevovodom, ili po ulasku u
cjevovod ako se roba već nalazi u carinskom području.

Glavni obveznik za robu iz stavka 2. ovog članka je osoba odgovorna za
cjevovod.

Osoba odgovorna za cjevovod je ujedno i prijevoznik.

Postupak provoza je završen kada roba koja se prenosi cjevovodom dospije
u objekte primatelja ili je prihvaćena u distribucijsku mrežu primatelja, te je
ubilježena u njegovu poslovnu dokumentaciju.

Osoba koja se bavi prijevozom robe u skladu sa ovim člankom, mora voditi
evidenciju i carinarnicama omogućiti također kontrolu poslovne dokumentacije.

Za prijenos električne energije putem vodova, odgovarajuće se rabe
stavci 2. do 6. ovog članka.

**Poglavlje 7.** Prijevoz i postupci sa obrascem TIR ili ATA

Članak 482.

Obrazac TIR odnosno obrazac ATA može se uporabiti kao deklaracija za
postupak provoza za prijevoz strane robe i domaće robe preko carinskog
područja, ili od jednog do drugog mjesta na carinskom području, u skladu sa važećim
međunarodnim konvencijama.

Za robu koja se prevozi uz uporabu obrazaca TIR i ATA, koristi se
jamstvo propisano tim konvencijama.

**GLAVA V.** DRUGO CARINSKI
DOPUŠTENO POSTUPANJE ILI UPORABA

**Poglavlje 1.** Slobodne zone i slobodna skladišta

**Odjeljak 1**. Opće odredbe

Članak 483.

Kada se sukladno važećim propisima trgovinske mjere primjenjuju:

a) pri puštanju robe u slobodan promet, te mjere se ne primjenjuju na
robu  koja se unosi u slobodnu zonu ili
slobodno skladište dok se roba nalazi u
slobodnoj zoni ili slobodnom skladištu, osim ako je ta roba u slobodnoj
zoni  ili slobodnom skladištu puštena u
slobodan promet;

b) pri unosu robe u carinsko područje, te mjere se primjenjuju kada  se strana roba smješta u slobodnu zonu ili
slobodno skladište;

c) pri izvozu robe, te mjere se primjenjuju kada je domaća roba iz  slobodne zone ili slobodnog skladišta
izvezena iz carinskog područja. Ta  roba
podliježe mjerama carinskog nadzora.

**Odjeljak 2**. Provedba carinskog nadzora u slobodnoj zoni ili
slobodnom  skladištu

Članak 484.

Za provođenje carinskog nadzora nadležna je carinarnica koja je mjesno
nadležna s obzirom na područje na kojem se nalazi slobodna zona ili slobodno
skladište.

Članak 485.

 Slobodna zona ili slobodno
skladište, osim navedenih u članku 174. stavak 3. Carinskog zakona, mora biti
ograđena tako da omogućuje carinski nadzor u slobodnoj zoni ili slobodnom
skladištu i izvan njih, te onemogućuje nezakonito iznošenje i unošenje u
slobodnu zonu ili slobodno skladište.

Članak 486.

Carinarnica obavlja carinsku kontrolu povremeno, odnosno kad god sumnja
da se ne poštuju važeći carinski propisi o poslovanju u slobodnoj zoni ili
slobodnom skladištu.

**Pododjeljak 1.** Djelatnosti u slobodnoj zoni ili slobodnom
skladištu i odobrenje evidencije

Članak 487.

Korisnik slobodne zone ili slobodnog skladišta (u daljnjem tekstu:
korisnik) mora poduzeti potrebne mjere da će osobe koje je zaposlio za
obavljanje njegove djelatnosti poštivati carinske propise.

Članak 488.

Carinarnica korisniku slobodne zone ili slobodnog skladišta mora prije
početka obavljanja djelatnosti u slobodnoj zoni ili slobodnom skladištu dati
odobrenje o obliku i sadržaju evidencije iz članka 179. Carinskog zakona.

Nadležna carinarnica odobrit
će izabrani oblik i sadržaj vođenja evidencije samo onim osobama koje daju sva
potrebna jamstva za poslovanje u slobodnoj zoni ili slobodnom skladištu u
skladu sa carinskim propisima.

Članak 489.

U zahtjevu za odobrenje
oblika i sadržaja vođenja evidencije korisnik mora navesti također koje
djelatnosti namjerava obavljati u slobodnoj zoni ili slobodnom skladištu.
Zahtjev mora sadržavati točan opis evidencije, te podatke o vrsti i carinskom
statusu robe koja će biti predmet navedenih djelatnosti, i gdje je to moguće
podatke o carinskom postupku, koji će se koristiti za izvođenje navedenih
djelatnosti. Zahtjev mora sadržavati sve druge podatke koji su carinarnicama
potrebni radi osiguravanja pravilne primjene odredaba Carinskog zakona, Zakona
o slobodnim zonama i slobodnim skladištima i ove Uredbe, koji se odnose na
slobodne zone ili slobodna skladišta.

Zahtjeve i druge isprave koje
se odnose na svaki pojedini zahtjev, carinarnica čuva najmanje tri godine od
kraja kalendarske godine u kojoj je korisnik prestao obavljati djelatnosti u
slobodnoj zoni ili slobodnom skladištu.

Članak 490.

Nadležna carinarnica
rješenjem odobrava izabrani oblik i sadržaj vođenja evidencije, ako je
podneseni oblik i sadržaj vođe­nja evidencije u skladu sa ovom Uredbom, i ako
sadrži propisane minimalne podatke, koji omogućavaju provedbu carinskog nadzora
nad poslovanjem korisnika u slobodnoj zoni ili slobodnom skladištu, u skladu sa
carinskim propisima.

Ako korisnik slobodne zone
ili slobodnog skladišta želi izmijeniti vođenje evidencije iz stavka 1. ovog
članka, tu izmjenu također mora odobriti carinarnica u skladu sa ovim člankom.

Članak 491.

Carinarnica koja je izdala
odobrenje iz članka 490. ove Ured­be, može to odobrenje izmijeniti ili ukinuti,
ako s obzirom na poslovanje korisnika odobreno vođenje evidencije više ne omo­gućuje
odgovarajući carinski nadzor.

Osim u slučajevima navedenim
u članku 10. Carinskog zakona, carinarnica će ukinuti rješenje o vođenju evidencije
kada u više navrata utvrdi nestanak robe, koji nije moguće na prihvatljiv način
objasniti, ili ako utvrdi ponavljanje nepravilnog vo­đe­nja evidencije.

Kada carinarnica ukine
rješenje o vođenju evidencije u skladu sa stavkom 1. ovog članka, korisnik ne
smije više obavljati djelatnosti na koje se odnosi ukinuta odobrena evidencija,
a postojeće zalihe robe se tretiraju kao da je roba unesena ili ponovno unesena
u carinsko područje.

Članak 492.

Mjere navedene u članku 491.
ove Uredbe primjenit će se i kada carinarnica utvrdi druga teža ili
ponavljajuća kršenja carinskih propisa.

Članak 493.

Korisnik slobodne zone ili
slobodnog skladišta koji prestaje s poslovanjem ili obavljanjem pojedine
djelatnosti u slobodnoj zoni ili slobodnom skladištu mora bez odlaganja
obavijestiti nadležnu carinarnicu i podnijeti joj evidenciju o robi radi
provjere.

**Pododjeljak 2**. Unos robe u slobodnu zonu ili slobodno skladište

Članak 494.

Roba se smješta u slobodnu
zonu i slobodno skladište podnošenjem robe i carinske deklaracije za unos robe
u slobodnu zonu i slobodno skladište.

Članak 495.

Prijevozne isprave iz članka
174. stavak 3. Carinskog zakona mogu biti bilo koje isprave koje se odnose na
prijevoz, kao što su naprimjer tovarni listovi, popisi brodskog tereta,
otpremnice, paketne popratnice, ako sadrže sve potrebne podatke za
identifikaciju robe.

Članak 496.

Ako se unosom robe u slobodnu
zonu ili slobodno skladište završava neki drugi postupak u skladu sa člankom
174. stavak 4. Carinskog zakona, moraju biti podnesene i odgovarajuće isprave
skupa sa robom. Odgovarajuće se primjenjuju pojednostavnjenja za završetak
pojedinačnog carinskog postupka.

Ako postupak unutarnje
proizvodnje ili privremenog uvoza za dobivene proizvode, odnosno uvozna roba
završava s postupkom provoza, kojemu slijedi unos robe u slobodnu zonu ili
slobodno skladište sa namjerom naknadnog izvoza iz carinskog područja,
carinarnica provjerava da li su podaci iz članka 501. stavka 2. točke f) ove
Uredbe, uneseni u evidenciju.

Članak 497.

Korisnik slobodne zone ili
slobodnog skladišta može robu koju je unio u slobodnu zonu ili slobodno
skladište prenijeti drugom korisniku. Prenošanje i preuzimanje robe moraju oba
korisnika iskazati u svojim evidencijama. Korisnik, koji prepusti robu drugom
korisniku mora o tome bez odlaganja obavijestiti carinarnicu, uz prilaganje
odgovarajuće isprave (ugovor, račun i sl.).

Članak 498.

Ako je temeljem unosa robe u
slobodnu zonu ili slobodno skladište moguće zahtijevati povrat plaćene carine
ili otpust još neplaćenog carinskog duga, carinarnica mora potvrditi unos robe
na podnesenoj deklaraciji temeljem koje se roba smješta u slobodnu zonu ili
slobodno skladište.

Članak 499.

Carinarnica će u skladu sa
člankom 174. stavkom 6. Carinskog zakona, zahtijevati da se pri unosu u slobodnu
zonu ili slobodno skladište prijavi roba za koju postoji obaveza plaćanja
izvoznih davanja ili na koju se odnose trgovinske mjere, prije svega ako nije
na drugi način moguće osigurati nadzor u pogledu poštivanja propisa o plaćanju
izvoznih davanja, odnosno glede poštivanja propisa o trgovinskim mjerama.

Članak 500.

Kada carinarnica u skladu sa
člankom 174. stavak 7. Carinskog zakona, izdaje potvrdu da određena roba ima
status strane, odnosno domaće robe, uporabit će se obrazac čiji uzorak je
otisnut u Prilogu 13. ove Uredbe i njezin je sastavni dio.

**Pododjeljak 3**. Postupanje sa robom u slobodnoj zoni ili slobodnom
skladištu

Članak 501.

Korisnik slobodne zone ili slobodnog skladišta mora u odobrenim
evidencijama iz članka 488. ove Uredbe navesti sve podat­ke koji su potrebni za
nadzor pravilnog provođenja carinskih propisa.

Evidencije iz stavka 1. ovog članka moraju sadržavati najmanje sljedeće
podatke:

a) sve podatke o oznakama identifikacijskih brojeva, količini robe,
uobičajeni  trgovački opis robe, te podatke
o broju paketa i vrsti ambalaže, sa raspoloživim podacima, kao i
identifikacijski znak ambalaže (kontejnera),

b) podatke koji omogućuju nadziranje prometa robe u slobodnoj zoni
ili  slobodnom skladištu, a posebno gdje
se nalazi,

c) podatke o prijevoznoj ispravi koja se koristi pri unosu ili iznosu
robe,

d) podatke o carinskom statusu robe i kada je to potrebno, podatke o
potvrdi o  carinskom statusu robe iz
članka 500. ove Uredbe, ili drugom dokazu o
carinskom statusu robe,

e) podatke o uobičajenim oblicima rukovanja sa robom u skladu sa
člankom  119. stavak 1. i 3. Carinskog
zakona,

f) datum upisa unosa odnosno iznosa robe iz slobodne zone ili
slobodnog   skladišta,

g) ako se unosom robe u slobodnu zonu ili slobodno skladište
završava   postupak unutarnje
proizvodnje, postupak privremenog uvoza ili postupak  provoza koji slijedi jednom od naprijed navedenih postupaka,
jedan od  navoda iz:

 1. članka 273. stavka 1. ove
Uredbe, ili

 2. članka 370. ove Uredbe

h) podatke koji se odnose na
robu koja puštanjem u slobodan promet ili
stavljanjem u postupak privremenog uvoza ne bi podlijegala plaćanju
uvoznih carina ni trgovinskim mjerama, a čija uporaba ili namjena se
moraju  provjeravati.

Stavak 2. točka a) do f) ovog
članka primjenjuju se također za skladištenje domaće robe u skladu sa člankom
174. stavak 2. Carinskog zakona.

Članak 502.

Ako korisnik utvrdi da se
stvarno stanje zaliha robe i stanje u evidencijama iz članka 501. ove Uredbe ne
slažu, mora o tome bez odlaganja izvijestiti carinarnicu.

Ako carinarnica utvrdi da je
u slučajevima iz stavka 1. ovog članka nastao carinski dug, obračunat će ga u
skladu sa carinskim propisima.

Članak 503.

Pri utvrđivanju uobičajenih
postupaka i postupanja sa robom u slobodnoj zoni ili slobodnom skladištu iz
članka 176. stavak 1. pod b) Carinskog zakona odgovarajuće se primjenjuju
propis iz članka 203. stavak 2. ove Uredbe.

U slučajevima kada se
primjenjuje članak 181. stavak 3. Carinskog zakona, carinarnica će na zahtjev
deklaranta izdati ispravu INF 8. Izdavanje isprave deklarant može zahtijevati
pri deklariranju robe koja je bila u vrijeme zadržavanja u slobodnoj zoni ili
slobodnom skladištu predmetom samo uobičajenih rukovanja, za jedno od carinski
dopuštenih postupanja ili uporaba.

Isprava INF 8 iz stavka 2. ovog članka može se uporabiti za određivanje
podataka koji se primjenjuju pri određivanju elemenata za utvrđivanje visine
carinskog duga.

Kod primjene stavka 3. ovog članka carinarnica će ispuniti polja 11, 12
i 13, potvrditi polje 15 isprave INF 8 i izvornik isprave vratiti deklarantu.

Sadržaj i oblik obrasca INF 8 propisuje ministar financija.

Članak 504.

Roba unesena u slobodnu zonu ili slobodno skladište može se u skladu sa
odobrenjem nadležne carinarnice, uporabiti za snabdijevanje pomorskih brodova u
međunarodnom prometu.

Opskrbno skladište carinarnica može odobriti sukladno članku 184. ove
Uredbe.

Članak 505.

Opremu, koja predstavlja stranu robu i namijenjena je obav­ljanju
dozvoljene djelatnosti u slobodnoj zoni ili slobodnom skladištu, mora korisnik
staviti u postupak puštanja u slobodan promet radi uporabe u određene svrhe. Za
takvu opremu utvrđeni i obračunati carinski dug ne plaća se dok se oprema
nalazi u slobodnoj zoni ili slobodnom skladištu.

Potvrda o statusu domaće robe za opremu iz stavka 1. ovog članka može se
izdati tek po podmirenju uvoznih davanja.

Ako korisnik iznese opremu iz stavka 1. ovog članka iz slobodne zone ili
slobodnog skladišta na preostalo carinsko pod­ručje, mora carinarnici to
prijaviti radi plaćanja carinskog duga te priložiti deklaraciju za puštanje
robe kojom je oprema puštena u slobodan promet u zoni.

Carinski dug iz stavka 3.
ovog članka plaća se u skladu sa propisima koji su važili u vrijeme unosa
opreme u slobodnu zonu ili slobodno skladište. Kamate za vrijeme od unosa opreme
u slobodnu zonu ili slobodno skladište do iznosa na preostalo carinsko područje
se ne obračunavaju.

Kao oprema iz stavka 1. ovog
članka se podrazumijeva samo oprema, potrebna za obavljanje dozvoljene
proizvodnje ili usluž­nih djelatnosti u slobodnoj zoni ili slobodnom skladištu,
ako ju korisnik u skladu sa računovodstvenim propisima evidentira u svojim
knjigama kao opremu.

Ni u kom slučaju se kao
oprema iz stavka 5. ovog članka ne podrazumijeva:

a) uredski namještaj i oprema za urede i druge uredske prostore,

b) osobna motorna vozila i druga motorna vozila, koja nisu namijenjena
isključivo uporabi u slobodnoj zoni ili slobodnom skla­dištu.

Za rezervne dijelove za opremu iz stavka 1. ovog članka, alat i pomoćna
sredstva za tu opremu, primjenjuju se odredbe stavka 1. i 2. ovog članka.

**Pododjeljak 4**. Iznošenje robe iz slobodne zone ili slobodnog
skladišta

Članak 506.

Podatke o iznosu robe iz slobodne zone ili slobodnog skladišta, odnosno
iz prostora gdje korisnik obavlja djelatnost vezanu za tu robu, treba bez
odlaganja upisati u evidenciju propisanu člankom 488. ove Uredbe.

**Pododjeljak 5.** Posebne odredbe za robu iz članka 172. stavak 1.
točka b)  Carinskog zakona

Članak 507.

Roba iz članka 172. stavak 1. točka b). Carinskog zakona mora biti
prilikom unosa u slobodnu zonu ili slobodno skladište podnesena carinarnici i
za nju podnesena carinska deklaracija.

Deklaracija iz stavka 1. ovog članka mora biti popunjena u skladu sa
člankom 214. ove Uredbe.

Članak 508.

Evidencije iz članka 488. ove Uredbe moraju pored podataka iz članka
501. ove Uredbe, sadržavati i datum kada je roba iz članka 172. stavak 1. točka
b) Carinskog zakona bila unesena u slobodnu zonu ili slobodno skladište i
podatke o carinskoj deklaraciji iz članka 507. ove Uredbe.

 Članak 509.

Roba iz članka 172. stavak 1. točka b) Carinskog zakona mora biti
deklarirana za izvoz i izvezena u roku od 3 mjeseca od dana unosa robe u
slobodnu zonu ili slobodno skladište.

Izvozna carinska deklaracija iz stavka 1. ovog članka mora biti
popunjena u skladu sa člankom 216. ove Uredbe.

**Pododjeljak 6.** Postupci koje treba poštivati ako se postupak
unutarnje  proizvodnje (sustav odgode)
odnosno preradbe pod carinskim nadzorom, obavlja u slobodnoj zoni ili slobodnom
skladištu

Članak 510.

Proizvodne operacije u okviru postupka unutarnje proizvod­nje (sustav
odgode plaćanja carine) odnosno preradbe pod carinskim nadzorom, ne smiju se
početi obavljati u slobodnoj zoni ili slobodnom skladištu dok korisnik ne
dobije odobrenje iz članka 227. i članka 311. ove Uredbe.

U odobrenju iz stavka 1. ovog članka treba navesti slobodnu zonu ili
slobodno skladište u kojoj će se obavljati te proizvodne operacije.

Članak 511.

Carinarnica će odbiti izdavanje odobrenja za uporabu pojednostavnjenog
postupka iz ovog pododjeljka, ako korisnik ne pruži potrebna jamstva za
pravilno obavljanje postupaka.

Carinarnica može odbiti izdavanje odobrenja i osobama, koje obavljaju
proizvodne operacije u okviru postupka unutarnje proizvodnje ili preradbe pod
carinskim nadzorom samo povremeno.

Članak 512.

Korisnik odobrenja mora
voditi posebnu evidenciju o postupku unutarnje proizvodnje odnosno postupku
preradbe pod carinskim nadzorom sukladno članku 228. stavak 1. ove Uredbe,
odnosno članku 312. stavak 2. ove Uredbe. Evidencija mora uključivati također i
podatke o odobrenju.

Za ispunjavanje obrasca za završetak postupka iz članka 264. odnosno
članka 324. ove Uredbe, podaci o upisu u evidenciju iz stavka 1. ovog članka
zamjenjuju podatke o deklaracijama odnos­no drugim ispravama iz članka 264.
stavka 3. odnosno članka 324. stavka 3. ove Uredbe.

Članak 513.

Ako se postupak unutarnje proizvodnje odnosno postupak preradbe pod
carinskim nadzorom u slobodnoj zoni ili slobodnom skladištu započne u vrijeme
unosa u slobodnu zonu ili slobodno skladište, roba se deklarira na temelju
knjigovodstvenih zapisa u skladu sa člankom 157. ove Uredbe.

Bez obzira na stavak 1. ovog članka, korisnik može zah­tijevati redoviti
postupak za početak postupka unutarnje proizvodnje odnosno preradbe pod
carinskim nadzorom.

 Ako se roba deklarira na temelju
knjigovodstvenih zapisa u skladu sa stavkom 1. ovog članka, upis u evidencije
iz članka 488. ove Uredbe zamjenjuje upis u evidenciju o unosu robe u slobodnu
zonu ili slobodno skladište.

Upis u evidenciju postupka unutarnje proizvodnje odnosno preradbe pod
carinskim nadzorom, mora također sadržavati i podatke o prijevoznoj ispravi.

Članak 514.

 Ako se roba koja se već nalazi u
slobodnoj zoni ili slobodnom skladištu stavlja u postupak unutarnje proizvodnje
odnosno preradbe pod carinskim nadzorom, deklarira se na temelju
knjigovodstvenih zapisa kako je to propisano člankom 166. ove Uredbe.

Članak 515.

 U evidenciju o robi u slobodnoj
zoni ili slobodnom skla­dištu iz članka 488. ove Uredbe, potrebno je upisati
zabilješ­ku da je roba bila radi početka postupka unutarnje proizvodnje odnosno
početka preradbe pod carinskim nadzorom, upisana u odgova­rajuću evidenciju
postupka.

Članak 516.

Postupak unutarnje proizvodnje odnosno postupak preradbe pod carinskim
nadzorom za dobivene ili prerađene proizvode odnosno robu u nepromijenjenom
stanju koja se nalazi u slobodnoj zoni ili slobodnom skladištu, završava se
upisom te robe u evidenciju robe u slobodnoj zoni ili slobodnom skladištu iz
članka 488. ove Uredbe. U evidenciju postupka unutarnje proiz­vodnje odnosno
postupka preradbe pod carinskim nadzorom, upisuje se zabilješka o upisu robe u
evidenciju robe u slobodnoj zoni ili slobodnom skladištu propisanu člankom 488.
ove Uredbe.

U evidenciju o robi u slobodnoj zoni ili slobodnom skladištu potrebno je
upisati i navode iz članka 273. ove Uredbe.

Članak 517.

Ako se postupak unutarnje proizvodnje robe odnosno postupak preradbe pod
carinskim nadzorom glede dobivenih odnosno prerađenih proizvoda odnosno robe u
nepromijenjenom stanju, završi iznošenjem tih proizvoda odnosno robe iz
slobodne zone ili slobodnog skladišta radi ponovnog izvoza, deklariraju se na
temelju knjigovodstvenih zapisa propisanih člankom 164. ove Uredbe.

Ako se postupak unutarnje
proizvodnje robe odnosno postupak preradbe pod carinskim nadzorom glede
dobivenih odnosno prerađenih proizvoda odnosno robe u nepromijenjenom stanju,
završi iznosom tih proizvoda odnosno robe iz slobodne zone ili slobodnog
skladišta radi njihova puštanja u slobodan promet, primjenjuje se deklariranje
na temelju knjigovodstvenih zapisa propisanih člankom 142. do 146. ove Uredbe.

 Ako se postupak unutarnje
proizvodnje robe odnosno postupak preradbe pod carinskim nadzorom glede
dobivenih odnosno prerađenih proizvoda odnosno robe u nepromijenjenom stanju,
završava iznosom tih proizvoda odnosno robe iz slobodne zone ili slobodnog
skladišta radi početka nekog drugog carinskog postupka, primjenjuju se bilo
redovni, bilo pojednostavnjeni postupci predviđeni za te carinske postupke.

Odgovarajuće se primjenjuje članak 513. stavak 2. ove Ured­be.

Članak 518.

Članak 517. stavak 2. ove Uredbe ne utječu na primjenu članaka 121.,
122., 134. i 135. Carinskog zakona, glede obračuna carinskog duga za robu ili
proizvode za koje je bio počet postupak unutarnje proizvodnje odnosno preradbe
pod carinskim nadzorom.

Članak 519.

 Status domaće robe za dobivene
odnosno prerađene proizvode ili robu u nepromijenjenom stanju koji su bili
pušteni u slobodan promet u slobodnoj zoni ili slobodnom skladištu, ili kod
iznošenja iz slobodne zone ili slobodnog skladišta, dokazuje se potvrdom iz
Priloga 13. ove Uredbe. Potvrdu podnosi korisnik, a ovjerava ju carinarnica.

Stavak 1. ovog članka primjenjuje se također i u slučaju kada je roba
puštena u slobodan promet u skladu sa člankom 251. stavak 3. ove Uredbe.

Članak 520.

Upisi u evidenciju postupka unutarnje proizvodnje odnosno evidenciju
preradbe pod carinskim nadzorom moraju omogućiti carinarnici da u bilo koje
vrijeme provjeri točno stanje glede robe ili proizvoda, za koje je u slobodnoj
zoni ili slobodnom skladištu započet neki od ta dva postupka.

**Poglavlje 2.** Ponovni izvoz, uništavanje i ustupanje robe u
korist države

Članak 521.

Ako je potrebno radi ponovnog izvoza robe podnijeti carinsku
deklaraciju, odgovarajuće se primjenjuju odredbe članaka 401. do 408. ove
Uredbe, te posebni propisi koji se primjenjuju kada se sa ponovnim izvozom
završava prethodni carinski postupak sa ekonomskim učinkom.

Članak 522.

Sukladno članku 185. stavak 4. Carinskog zakona, osoba koja zahtijeva
uništenje robe mora prijavu za uništenje podnijeti u pisanom obliku. Prijava za
uništenje mora se podnijeti toliko unaprijed koliko je potrebno carinarnici da
ustroji i provede nadzor nad uništenjem.

Ako je za robu namijenjenu za
uništenje već bila podnesena carinska deklaracija, carinarnica koja je
deklaraciju prihvatila zabilježit će na njoj da je roba uništena. Takva
deklaracija u skla­du sa člankom 78. Carinskog zakona smatra se ukinutom.

Carinarnica koja je prisutna
pri uništenju robe mora u prijavi odnosno deklaraciji navesti vrstu i količinu
mogućih otpadaka i ostataka koji preostanu po uništavanju, u svrhu određivanja
elemenata za mogući obračun uvoznih davanja za otpatke i ostatke kada za njih
bude određeno novo carinski dopušteno postupanje ili uporaba.

Članak 523.

Članak 522. stavak 2. ove Uredbe odgovarajuće se primjenjuje i za robu
ustupljenu carinarnici u korist države.

**DIO IV.** PONOVNI UVOZ
ROBE - POVRAT ROBE

Članak 524.

U skladu sa člankom 188. stavak 4. pod b) Carinskog zakona, može se
odobriti oslobođenje od plaćanja carine pri povratu robe:

a) ako je radi izvoza robe odobren povrat, ili plaćen drugi iznos koji
je predviđen u okviru poljoprivredne politike, ili

b) ako je za robu na temelju njenog izvoza, u skladu sa poljoprivrednom
politikom, odobrena druga financijska pogodnost, pod uvjetom da deklarant  dokaže da je plaćeni iznos dobiven radi
izvoza robe koja se ponovno uvozi
vraćen ili da je nad­ležno tijelo poduzelo odgovarajuće mjere da se
isplata  tog iznosa zadrži, odnosno dokaže
da su bile druge financijske pogodnosti
ukinute.

Deklarant, koji zahtijeva oslobođenje od plaćanja carine pri ponovnom
uvozu robe u skladu sa stavkom 1. ovog članka, mora carinarnici podnijeti
dokaze da:

a) robu radi važećih propisa
odredišne države nije bilo moguće prepustiti u
konkretni postupak u toj državi,

b) je robu primatelj vratio,
jer roba ima mane ili nije odgovarala ugovornim  uvjetima,

c) se roba ponovno uvozi u
carinsko područje, jer robu nije bilo moguće
uporabiti za namjeravane svrhe radi drugih razloga od onih navedenih u
točki a) odnosno točki b) ovog stavka, a izvoznik nije mogao utjecati na
te  razloge.

Sukladno točki c) stavka 2.
ovog članka razumijevaju se sljedeći slučajevi:

a) roba se ponovno uvozi jer
je prije nego je bila dostavljena primatelju, bilo  roba bilo njezino prijevozno sredstvo, pretrpjelo oštećenja,

b) roba koja je bila izvezena
za potrošnju ili prodaju na sajmu ili sličnoj priredbi, a nije bila potrošena
ili prodana,

c) roba nije mogla biti
podnesena primatelju radi njegove stvarne ili pravne nemogućnosti da preuzme
robu u skladu sa uvjetima ugovora, na temelju
kojih je roba bila izvezena, te

d) roba koja zbog prirodnih
nepogoda, političkih ili socijalnih nemira nije mogla biti dostavljena
primatelju ili mu je bila dostavljena protekom roka  određenog ugovorom.

Deklarant dokazuje da je
povrat ili drugi plaćeni iznos dobiven radi izvoza robe koja se ponovno uvozi
vratio, ili da je nadležno tijelo poduzelo odgovarajuće mjere da se isplata tog
iznosa zadrži, odnosno dokaže da su druge odobrene financijske pogodnosti bile
ukinute, što se dokazuje sa odgovarajućom potvrdom tijela koje je odobrilo
isplatu povrata ili drugog plaćenog iznosa. Potvrda mora sadržavati sve
potrebne podatke za utvrđivanje istovjetnosti robe, za koju je povrat ili drugi
iznos vraćen sa robom koja se ponovno uvozi.

Roba iz stavka 1. ovog članka ne može biti oslobođena od plaćanja
uvoznih davanja, ako nije uvezena radi puštanja u slobodan promet u carinskom
području u roku od 12 mjeseci. Rok počinje teći od dana kada su obavljene
carinske formalnosti za izvoz robe.

Članak 525.

Vraćena roba roba može se osloboditi plaćanja carine i ako se vraća samo
dio prethodno izvezene robe.

Oslobođenje od plaćanja carine u skladu sa člankom 189. Carinskog zakona
može se odobriti također i za dijelove i dodatnu opremu, ako je pripadala
prethodno izvezenim strojevima, instrumentima, aparatima ili drugoj robi.

Članak 526.

Smatra se da je roba u istom stanju u skladu sa člankom 189. Carinskog
zakona, također i u sljedećim slučajevima:

a) roba je bila po izvozu iz carinskog područja predmet samo onih
postupaka i  postupanja, koji su bili nužni
za održavanje robe, ili rukovanja koji su promijenili samo izgled robe,

b) roba, koja je bila po izvozu iz carinskog područja i inače predmet
drugih  postupaka i postupanja, koji su
spomenuti u točki 1. ovog stavka, ali je deklarant dokazao da je roba oštećena
ili neprimjerena za namjeravanu svrhu, tada mora biti ispunjen jedan od
sljedećih uvjeta:

 1. postupak ili postupanje sa
robom je bilo izvršeno isključivo u svrhu da se  roba popravi ili osposobi,

 2. njezina neprikladnost za
uporabu postala je očita tek nakon što je takav postupak ili rukovanje
započelo.

Ako je roba bila predmet postupaka i postupanja iz stavka 1. ovog članka
i ako bi radi toga nastao carinski dug, tada se on obračunava i u slučaju da se
roba tretira kao ponovno uvezena roba u skladu s propisima koji važe za obračun
carinskog duga pri postupku vanjske proizvodnje.

Bez obzira na stavak 2. ovog
članka oslobođenje od plaćanja carine može se odobriti, ako se dokaže da je
izvezena roba bila predmet neophodnog popravka ili osposobljavanja radi nepred­viđenih
okolnosti, koje su nastale izvan carinskog područja, te ako vrijednost ponovno
uvezene robe radi takvog postupka ili postupanja ne prelazi vrijednost robe u
vrijeme prihvaćanja carinske deklaracije za izvoz.

Za potrebe stavka 3. ovog
članka podrazumijeva se da:

a) *“potrebni popravak ili
osposobljavanje robe”* podrazumijeva bilo koji   postupak za otklanjanje oštećenja odnosno nedostataka u
djelovanju ili   otklanjanje greške koju
je roba pretrpjela izvan carinskog područja, ako roba  bez takvih popravaka ili osposobljavanja ne bi mogla više biti
uporabljena  za uobičajene svrhe u koje
je bila namijenjena,

b) vrijednost ponovno uvezene
robe ne prelazi vrijednost robe u vrijeme
prihvaćanja carinske deklaracije za izvoz, ako postupci i postupanja
kojih je  roba bila predmet ne prelaze
one koji su nužno potrebni za daljnu uporabu
robe u jednakoj mjeri kao i u vrijeme izvoza.

Kada je za popravak ili
osposobljavanje robe potrebno uporabiti rezervne dijelove, oni moraju biti
ograničeni samo na one koji su nužno potrebni za uporabu robe u jednakoj mjeri
kao i u vrijeme izvoza iz carinskog područja.

Članak 527.

Carinarnica na zahtjev
deklaranta koji podnosi carinsku deklaraciju za izvoz domaće robe, ovjerit će
potvrdu koja sadrži podatke potrebne za utvrđivanje istovjetnosti robe, u
slučaju da se ta roba ponovno uveze u carinsko područje (potvrda o
istovjetnosti).

 Potvrda o istovjetnosti robe iz stavka 1. ovoga članka se izdaje
na obrascu koji propiše ministar financija. Tom prilikom ministar financija
propisat će i potrebna pojednostavnjenja glede utvrđivanja istovjetnosti robe u
putničkome prometu.

Članak 528.

 Ponovno uvezena roba u skladu sa ovom Uredbom smatra se takvom
samo ako:

 a) deklarant carinarnici pored
deklaracije za puštanje robe u slobodan promet,  podnese još i sljedeće isprave:

 1. deklaraciju kojom je roba
bila izvezena ili drugu ispravu, na temelju koje  je roba koja se ponovno uvozi bila izvezena iz carinskog
područja, ili

 2. potvrdu o istovjetnosti robe
ili druge isprave koje dokazuju da su
ispunjeni uvjeti za oslobođenje od plaćanja carine pri ponovnom
uvozu  robe, prije svega dokazi o
istovjetnosti izvezene i ponovno uvezene robe.

b) deklarant umjesto isprava iz stavka 1. točke 1. ovog članka može
podnijeti  u Republici Hrvatskoj izdani
ATA obrazac.

U skladu sa stavkom 1. točkom b) ovog članka, kod ponovnog uvoza robe
roba će se osloboditi od plaćanja carine i ako je važnost ATA obrasca protekla,
pod uvjetom da su ispunjeni uvjeti propisani člankom 188. Carinskog zakona i
kriteriji propisani ovom Uredbom. U svakom slučaju treba ispuniti formalnosti
propisane člankom 169. stavak 2. ove Uredbe.

Stavak 1. točka a) ovog članka se ne primjenjuje za:

a) međunarodni promet ambalaže i transportnih sredstava, te promet
određene  robe, koja se može pustiti u
slobodan promet na podlozi posebnih carinskih
pravila, za koje nacionalni ili među­na­rodni propisi propisuju da se
ne   podnose carinske isprave, i

b) slučajeve kada se roba može deklarirati za puštanje u slobodan promet
usmeno ili nekom drugom radnjom.

Carinarnica može zahtijevati od deklaranta da priloži dodatne dokaze
koji dokazuju istovjetnost ponovno uvezene robe.

Članak 529.

Za poljoprivredne proizvode i živežne namirnice za koje je pošiljatelj
na osnovi izvoza ostvario pravo na novčanu naknadu u skladu sa predviđenim
mjerama poljoprivredne politike, potrebno je pored isprava iz članka 528. ove
Uredbe priložiti i potvrdu tijela koje je nadležno za odobravanje prava na
novčanu nadoknadu. Ta potvrda mora sadržavati sve podatke koji su potrebni da
bi carinarnica kod koje se roba deklarira za puštanje u slobodan promet mogla
provjeriti da se potvrda odnosi na deklariranu robu. Potvrda mora sadržavati
također jedan od sljedećih navoda:

a) “novčana naknada vraćena za ......... (navodi se količina i vrsta
robe)”; ili

b)“pravo na novčanu naknadu poništeno za ........ (navodi se količina i
vrsta robe),

s obzirom na to da li je bila novčana naknada već
isplaćena ili još nije.

 Potvrda iz stavka 1. ovog članka
može se izdati na potvrdi o istovjetnosti iz članka 527. ove Uredbe.

Potvrdu nadležnog tijela iz stavka 1. ovog članka nije potrebno
podnositi, ako carinarnica kojoj je roba podnesena radi puštanja u slobodan
promet može sa uporabom drugih dokaza utvrditi da za konkretnu robu nije bila
isplaćena nikakva novčana naknada niti da nema mogućnosti da bi naknada bila
isplaćena.

Članak 530.

Rok za ponovni uvoz izvezene robe počinje teći od dana od kada su
obavljene carinske formalnosti za izvoz robe.

Članak 531.

Deklarant koji zahtijeva oslobođenje od plaćanja carine u skladu sa
člankom 188. Carinskog zakona, može biti bilo koja osoba sa sjedištem odnosno
stalnim prebivalištem u Republici Hrvatskoj, koja podnese ili može podnijeti
ponovno uvezenu robu carinarnici zajedno sa svim ispravama koje su potrebne za
izvo­đenje carinskog postupka i odlučivanje o oslobođenju od plaćanja c­arine.

Članak 532.

Carinska deklaracija za ponovni uvoz robe podnosi se kod carinarnice kod
koje je bila podnesena i carinska deklaracija temeljem koje je bila roba
izvezena iz carinskog područja.

Stavak 1. ovog članka se ne primjenjuje ako je bio odobren usmeni oblik
carinske deklaracije, ili ako se roba ponovno uvozi na osnovi obrasca ATA izdanog
u Republici Hrvatskoj.

**DIO V.** CARINSKI DUG

**GLAVA I.** OSIGURANJE - JAMSTVO CARINSKOG DUGA

**Poglavlje 1.** Općenito

Članak 533.

Instrumentom osiguranja u
skladu sa ovom Uredbom jamči se namirenje nastalog carinskog duga ili carinskog
duga koji bi mogao nastati, te poreza na dodanu vrijednost, posebnih poreza i
drugih opterećenja koje je Carinska uprava po posebnim propisima ovlaštena
naplaćivati prilikom uvoza, izvoza, ili provoza robe, kao i kamata koje su
nastale ili bi mogle nastati u svezi sa davanjima za koje je instrument
osiguranja podnesen i prihvaćen.

Članak 534.

Carinski dug moguće je
osigurati:

a) polaganjem gotovine u
kunama,

b) polaganjem bankovne
garancije.

Članak 535.

U skladu sa člankom 201.
Carinskog zakona, smatra se da instrument osiguranja ne nudi dostatno jamstvo
da će carinski dug biti plaćen u propisanom roku ako carinski dužnik nije
podmirio već dospjele carinske dugove.

Bez obzira na stavak 1. ovog
članka carinarnica pri polaganju odgovarajućeg instrumenta osiguranja može
dopustiti provedbu zahtjevanog postupka za žive životinje, lako pokvarljivu
robu i rezervne dijelove za nužno tekuće održavanje opreme koja je u uporabi.

**Poglavlje 2.** Polaganje instrumenata osiguranja

Članak 536.

Carinski dužnik može podnijeti instrument osiguranja za plaćanje
pojedinačnog carinskog duga (u daljnjem tekstu: instrument za pojedinačno
osiguranje) ili za plaćanje svih carinskih dugova, koji su nastali ili bi mogli
nastati u određenom razdoblju, odnosno u određenom carinskom postupku (u
daljnjem tekstu: instrument za zajedničko osiguranje).

Članak 537.

Kao instrument za pojedinačno
osiguranje može se uporabiti jedan od instrumenata iz članka 534. ove Uredbe, a
kao instrument za zajedničko osiguranje samo garancija banke.

Članak 538.

Instrument osiguranja za
pojedinačni carinski dug carinski dužnik polaže kod carinarnice.

Instrument osiguranja za zajedničko osiguranje carinski dužnik polaže u
Carinskoj upravi - Središnjem uredu.

Članak 539.

Zajedničko osiguranje može se
koristiti do iznosa do kojeg se podnesenim instrumentom osiguranja jamči
cjelovito plaćanje carinskog duga i drugih svota iz članka 533. ove Uredbe
(jamstvena svota).

Iznimno, Carinska uprava -
Središnji ured može na zahtjev osobe odobriti, da se jamstvena svota iz stavka
1. ovog članka smanji za najviše 50%, ako osoba ispunjava kriterije koje
propisuje ravnatelj Carinske uprave.

Vrijednost instrumenta za
zajedničko osiguranje ne može biti niža od 50.000 kn.

Članak 540.

Polaganjem osiguranja za
namirenje carinskog duga neće se zahtijevati u slučajevima i pod okolnostima
koje propiše ministar financija, sukladno članku 195. stavak 5. Carinskog
zakona.

Članak 541.

Carinski dužnik može položiti
gotovinski polog kao instrument za osiguranje plaćanja carinskog duga, tako da
uplati sredstva na račun kojeg odredi Carinska uprava - Središnji ured,
sukladno propisu koji donese ministar financija temeljem ovlaštenja iz članka
197. stavak 2. Carinskog zakona.

Članak 542.

Carinska uprava Republike
Hrvatske može prihvatiti ban­kov­nu garanciju koju je izdala banka sa sjedištem
u Republici Hrvatskoj.

Izdavanjem bankovne garancije
banka se kao garant obve­zuje da će podmiriti carinski dug kojeg carinski dužnik
do njegovog dospijeća nije platio.

Bankovna garancija podnosi se
u tri primjerka na ovjeru ustrojstvenoj jedinici Zavoda za platni promet kod
koje se vodi žiro račun banke naznačene u garanciji.

Ovjerom podnijete bankovne
garancije Carinska uprava rješava o prihvaćanju te garancije.

Izvornik ovjerene garancije
pohranjuje se u Carinskoj upravi (Središnjem uredu), odnosno mjerodavnoj
carinarnici. Dva primjerka ovjerene garancije vraćaju se carinskom dužniku, od
kojih carinski dužnik jedan primjerak dostavlja izdavatelju garancije.

Članak 543.

Carinska uprava - Središnji
ured odmah obavještava carinarnice o prihvaćanju bankovne garancije.

Carinski dužnik može se u
carinskom postupku pozvati na garanciju banke sljedeći radni dan od dana kada
je Središnji ured Carinske uprave prihvatio garanciju.

Članak 544.

 Carinska uprava - Središnji ured prihvat garancije potvrđuje na
obrascu položene garancije. Evidencijski broj primljene ban­kovne garancije je
potrebno upisati u carinske isprave.

 Carinska uprava - Središnji ured odmah obavještava cari­nar­nicu o
primljenoj bankovnoj garanciji za opće osiguranje.

 Carinski dužnik se može u carinskom postupku pozvati na bankovnu
garanciju sljedeći radni dan od dana kada je Carinska uprava - Središnji ured
primila bankovnu garanciju kao odgo­va­rajuću.

Članak 545.

Rok valjanosti bankovne garancije kojom se osigurava plaćanje mogućeg
carinskog duga, ne može biti kraći od roka u kojem taj dug može nastati, produžen
za 150 dana.

Članak 546.

Bankovnu garanciju moguće je prije isteka roka valjanosti produžiti.

Ako carinski dužnik podnosi novu garanciju, carinski dugovi koji su bili
osigurani prethodnom garancijom, a nisu u cijelosti podmireni odnosno mogući
carinski dugovi koji mogu još nastati, moraju novom bankovnom garancijom koju
položi carinski dužnik biti osigurani. Nova bankovna garancija mora sadržavati
klauzulu da se iz nje mogu naplatiti i dugovi koji su bili osigurani prethodnom
garancijom.

Izdavatelj garancije može
opozvati bankovnu garanciju. Opo­ziv bankovne garancije dostavlja se u pisanom
obliku Carinskoj upravi Središnjem uredu poštom preporučeno s povratnicom.
Opoziv stupa na snagu osmoga dana od dana njegova prijema od strane Carinske
uprave - Središnjega ureda.

U slučaju opoziva odnosna
bankovna garancija vrijedi za sva davanja koja su do dana stupanja na snagu
bila osigurana opozvanom garancijom, a izdavatelja garancije može se pozvati na
plaćanje do roka važenja garancije produženoga za 150 dana.

Članak 547.

Bankovna garancija za
osiguranje carinskog duga mora sadržavati sljedeće podatke:

a) broj garancije,

b) razdoblje važenja
garancije,

c) iznos jamstvene svote garancije,

d) odredbu o njezinoj
primjeni “na prvi poziv” i “bez prigovora”,

e) podatke o izdavatelju
garancije (tvrtka banke, njezin matični broj, sjedište,  broj žiro računa, te naziv ustrojstvene
jedinica Zavoda za platni promet pri
kojoj se vodi odnosni žiro račun banke),

f) podatke o carinskom dužniku (tvrtka, sjedište i matični broj),

g) odredbu o preuzimanju garancijskih obveza iz prethodnog razdoblja,

h) navedene vrste carinskih postupaka za koje vrijedi osiguranje, i
navod da li  je moguće garanciju koristiti
također za osiguranje carinskih dugova drugih carinskih dužnika (npr. u slučaju
posrednog ili neposrednog zastupanja),

i) datum i mjesto izdavanja garancije,

j) ovjeru Carinske uprave Republike Hrvatske o prihvatu garancija
(broj,  datum, potpis ovlaštenog službenika,
te pečat), te

k) ovjeru mjerodavne ustrojstvene jedinice Zavoda za platni promet.

Banka izdaje garanciju iz stavka 1. ovog članka na obrascu koji
propisuje ministar financija.

**Odjeljak 3.** Vraćanje instrumenta osiguranja

Članak 548.

 Na pisani zahtjev carinskog dužnika,
carinarnica odnosno Carinska uprava - Središnji ured vratit će položeni
instrument osiguranja ako prije toga utvrdi da je carinski dužnik izmirio sve
carinske dugove koje je osiguravao sa odnosnim (dotičnim) instrumentom
osiguranja, odnosno ako prije toga utvrdi da mogući carinski dug ne može više
nastati.

Članak 549.

 Carinski dužnik ne može više koristiti gotovinski polog kao
instrument osiguranja za plaćanje carinskog duga od dana na koji je podnio
zahtjev za vraćanje pologa. Ako je carinski dužnik podnio zahtjev za djelomično
vraćanje položenih sredstava, može od dana ulaganja zahtjeva dalje koristiti
gotovinski polog kao instrument osiguranja samo u preostalom iznosu.

Članak 550.

Carinski dužnik koji je položio
gotovinski polog za osiguranje plaćanja carinskog duga u carinskom postupku
privremenog uvoza robe odnosno pri uvozu robe za unutarnju proizvodnju ili
drugom postupku s odgodom, može zahtijevati vraćanje pologa po završetku
navedenih carinskih postupaka, ako su ti postupci bili zaključeni u skladu sa
zakonom ili je dug podmiren.

**Poglavlje 3.** Posebne odredbe koje se odnose na postupak provoza

Članak 551.

Ministar financija glavnog obveznika na njegov zahtjev može osloboditi
polaganja instrumenta osiguranja u postupku provoza u slučaju:

a) prijevoza robe morem, rijekom ili zrakom,

b) prijevoza robe cjevovodima,

c) prijevoza robe hrvatskim željeznicama.

**GLAVA II.** NASTANAK
CARINSKOG DUGA

**Poglavlje 1.** Pogreške i
propusti bez značajnog utjecaja na provedbu privremenog smještaja ili carinskog
postupka

Članak 552.

Kao pogreške, koje u skladu sa člankom 207. stavak 1. Carinskog zakona
nisu imale značajni utjecaj na propisano izvo­đenje privremenog smještaja ili
dotičnog carinskog postupka, razumijevaju se slučajevi iz stavka 2. ovog
članka, ako:

a) ne predstavljaju pokušaj
nezakonitog iznošenja robe ispod carinskog nadzora,

b) ne uključuju očite
nemarnosti od strane dotične osobe, i

c)  naknadno su
ispunjene sve formalnosti potrebne za odre­đivanje statusa robe.

Slučajevi navedeni u stavku
1. ovog članka su:

a) prekoračenje roka prije
isteka kojeg mora biti za privremeno smještenu robu  ili robu u carinskom postupku, određena jedan od predviđenih
carinski   dopuštenih uporaba ili postupanja
s robom, ukoliko bi taj rok bio produžen
da je zahtjev za produženje roka bio uložen pravovremeno,

b) ako se radi o robi koja je
u postupku provoza, a rok je za podnošenje robe odredišnoj carinarnici
prekoračen, ali je podno­še­nje učinjeno naknadno,

c) rukovanje sa privremeno smještenom robom ili robom u postupku
carinskog skladištenja, ako takvo rukovanje nije doz­vo­ljeno od strane
carinarnice pod  uvjetom da bi takvo
rukovanje bilo odobreno da je bilo zatraženo,

d) uporaba robe koja je u
postupku privremenog uvoza suprotna sa uvjetima koji su dozvoljeni u odobrenju
carinarnice, pod uvjetom da bi takva uporaba
bila odobrena da je to podnositelj zahtijevao u zahtjevu,

e) premještanje privremeno
smještene robe ili roba u carinskom postupku bez  odobrenja carinarnice, pod uvjetom da se ta roba može podnijeti
carinarnici  na njezin zahtjev,

f) iznos privremeno smještene
robe ili roba u carinskom postupku iz carinskog  područja, ili unos takve robe u slobodnu zonu ili slobodno
skladište, bez  obavljenih formalnosti,

g) ako za privremeno smještenu
robu ili robu u postupku carinskog skladištenja prije puštanja robe u slobodan
promet nastupi jedan od razloga  iz
članka 207. stavak 1. Carinskog zakona, a radi se o robi koja bi bila puštanjem
u slobodan promet u skladu sa člankom 153. Carinskog zakona u cijelosti ili
djelomično oslobođena od plaćanja uvoznih davanja.

h) ako u postupku unutarnje
proizvodnje u odobrenom roku nije bio podnesen
zahtjev za produženje roka, a bili su ispunjeni svi uvjeti za produženje
roka,  pod uvjetom da je zahtjev za produženje
roka podnesen u roku iz članka  265. ove
Uredbe.

Članak 553.

Carinarnica će smatrati da je
carinski dug nastao u skladu sa člankom 207. stavak 1. Carinskog zakona, osim
ako osoba koja je postala carinski dužnik dokaže da su ispunjeni uvjeti iz članka
552. ove Uredbe.

Članak 554.

Činjenica da zbog grešaka iz
članka 552. ove Uredbe nije nastao carinski dug, ne utječe na uporabu kaznenih
odredbi ili odredbi o ukidanju ili opozivu odobrenja za određeni carinski
postupak.

**Poglavlje 2.** Prirodni gubici

Članak 555.

U skladu sa člankom 209. Carinskog zakona, carinarnica na zahtjev
zainteresirane osobe uzima u obzir gubitak robe, ako je moguće dokazati da je
gubitak nastao isključivo kao posljedica same naravi robe, a ne radi bilo kakve
nemarnosti ili postupaka podnositelja zahtjeva.

Kao nemarnosti ili postupci u skladu sa stavkom 1. ovog članka,
podrazumijeva se prije svega svako nepoštivanje pravila i obveza glede
prijevoza, skladištenja, postupanja, obrade ili pr­e­rad­be robe, koje određuju
u skladu sa Carinskim zakonom i ovom Uredbom carinarnice i koje treba poštivati
kao uobičajenu praksu.

Članak 556.

Carinarnica može dotičnu osobu osloboditi podnošenja dokaza da je roba
radi same naravi robe (prirodnih svojstava) nepovratno izgubljena, ukoliko se
uvjeri da ne postoji nikakvo drugo objašnjenje za gubitak robe.

Članak 557.

Ako količina gubitka prelazi količine gubitaka koji su uobičajeni u
praksi za određenu vrstu roba i dotična osoba ne dokaže da su radi posebnih
okolnosti stvarno nastali veći gubici od uobičajenih, carinarnica pri
određivanju carinskog duga uzima u obzir uobičajene gubitke.

**Poglavlje 3.** Carinski dug za robu koja se nalazi u posebnim
situacijama

Članak 558.

Ako se carinskom deklaracijom ili kakvom drugom radnjom sa istim pravnim
učinkom roba nepravilno deklarira kao domaća roba, takva radnja smatrat će se
nezakonitim izuzimanjem robe ispod carinskog nadzora u smislu članka 206.
stavak 1. Carinskog zakona.

Članak 559.

Ako je nastao carinski dug u skladu sa člancima 205., 206., 207. i 208.
Carinskog zakona, i ako su uvozna davanja plaćena, konkretna roba smatra se
domaćom robom i za istu nije potrebno podnositi carinsku deklaraciju za
puštanje robe u slobodan promet. Odredbe ovog članka nemaju utjecaja na
primjenu propisa u svezi sa zabranama i ograničenjima koji su propisani za
određenu robu.

Članak 560.

Oduzimanje robe u skladu sa
člankom 230. stavak 1. točka c) podtočka druga i stavak 1. točka d) Carinskog
zakona, ne utječe na carinski status te robe.

Članak 561.

Strana roba koja je ustupljena
u korist države ili je zadržana ili oduzeta, smatra se da je za nju započet
postupak carinskog skladištenja.

 Robu navedenu u stavku 1. ovog članka carinarnica može prodati u
skladu sa odredbama članaka 254. i 255. Carinskog zakona, pod uvjetom da kupac
bez odlaganja obavi formalnosti za stavljanje robe u dopušteno postupanje ili
uporabu.

Ako su u prodajnu cijenu robe
uključena i uvozna davanja, smatrat će se da je prodajom robe roba puštena u
slobodan promet, a carinanica u tom slučaju treba sama izračunati uvozna
davanja i uknjižiti ih.

**GLAVA III.** PLAĆANJE CARINSKOG DUGA

**Poglavlje 1.** Općenito o obračunavanju i plaćanju carinskog duga

Članak 562.

Carinarnica će na primjeren način i kako je to brže moguće, priopćiti
carinskom dužniku visinu carinskog duga kojeg mora platiti (obračun duga).

Carinarnica će dostaviti obavijest o svoti duga carinskom dužniku samo u
slučaju ako se svota duga izračunata u carinskoj deklaraciji ne podudara sa
svotom duga koju je izračunala carinarnica.

Obračunati carinski dug mora carinski dužnik platiti na račun Carinske
uprave - Središnjeg ureda u roku od 15 dana od kada je dug priopćen dužniku,
odnosno od preuzimanja od carinarnice potvrđene carinske deklaracije na kojoj
je deklarant sam izračunao carinski dug.

Bez obzira na odredbe ovog članka carinarnica koja je izdala odobrenje
za pojednostavnjeni postupak deklariranja ili deklariranja na osnovi
knjigovodstvenih zapisa, može odlučiti da carinski dužnik sam obračuna carinske
dugove, nastale u određenom razdoblju. Tako obračunati dugovi smatraju se
izjavljenim dužni­ku.

Sukladno članku 228. Carinskog zakona, carinski službenik će naplatiti
carinski dug u gotovini za robu za koju je obračun izvršio na obrascu otisnutom
u Prilogu 9 ove Uredbe, u slučaje­vima kada putnik nije mogao uplatu izvršiti
putem banke ili pošte.

Članak 563.

 Za dan plaćanja carinskog duga smatra se dan kada je Zavod za
platni promet potvrdio nalog kao plaćen.

Članak 564.

Ako carinski dužnik ne plati
obračunati carinski dug u propisanom roku, carinarnica šalje carinskom dužniku
pregled dospjelih neplaćenih obveza, zajedno sa opomenom da će u slučaju ako
carinski dužnik svoj dug ne podmiri u dva radna dana, unovčiti podneseni
instrument jamstva.

Troškove u svezi sa opomenom plaća carinski dužnik.

**Poglavlje 2.** Plaćanje carinskog duga s unovčenjem instrumenta
osiguranja

Članak 565.

 Instrumenti osiguranja iz članka
196. Carinskog zakona unovčuju se u skladu sa propisima koji važe za
unovčavanje odnosnog instrumenta osiguranja.

Članak 566.

Carinski dug se iz gotovinskog pologa naplaćuje tako, da se obračunati
iznos carinskog duga odgovarajuće proknjiži.

**Poglavlje 3.** Naknadni obračun carinskog duga

Članak 567.

Carinarnica neće provoditi postupak za naknadni obračun carinskog duga u
skladu sa člankom 221. stavak 5. Carinskog zakona, ako iznos carinskog duga ne
prelazi 40,00 kn.

**Poglavlje 4.** Prisilna naplata

Članak 568.

 Carinarnica neće prisilno
naplaćivati nenaplaćeni carinski dug u skladu sa člankom 229. stavak 3.
Carinskog zakona ako obračunati iznos carinskog duga s pripadajućim zateznim
kamatama ne prelazi 40,00 kn.

Ako je potrebno prisilnu naplatu vršiti samo za plaćanje zateznih
kamata, prisilna naplata neće se vršiti ako iznos zateznih kamata na dan
donošenja rješenja o prisilnoj naplati ne prelazi 40,00 kn.

**GLAVA IV.** POVRAT ILI
OTPUST CARINSKOG DUGA

**Poglavlje 1.** Opće odredbe

Članak 569.

Zahtjev za povrat ili otpust carinskog duga podnosi se carinarnici kod
koje je bila podnesena carinska deklaracija u vezi koje se zahtijeva povrat ili
otpust carinskog duga.

Ako se zahtjev za povrat ili otpust carinskog duga odnosi na dug koji je
bio obračunat na osnovi pojednostavnjenih postupaka iz stavka 1. pod a) i b)
članka 88. Carinskog zakona, zahtjev se podnosi carinarnici određenoj u
odobrenju za pojednostavnjene postupke. Ta carinarnica odlučuje o zahtjevu.

**Poglavlje 2.** Provođenje postupka i odredbi koje se odnose na
članak 231. do  238. Carinskog zakona

**Odjeljak 1**. Zahtjev za povrat ili otpust carinskog duga

Članak 570.

Zahtjev za povrat ili otpust carinskog duga (u daljnjem tekstu: zahtjev
za povrat ili otpust) podnosi osoba koja je platila ili je odgovorna za
plaćanje carinskog duga, ili osoba koja je preuzela njena prava i obveze.

Zahtjev za povrat ili otpust
može podnijeti također opuno­moćenik osobe iz stavka 1. ovog članka.

Osim u slučajevima iz članka
574. ove Uredbe, zahtjev za povrat ili otpust mora biti podnesen u dva
primjerka (izvornik i kopija) i mora biti ispunjen na obrascu čiji sadržaj i
oblik propisuje ministar financija.

Članak 571.

Zahtjev za povrat ili otpust
u kojem moraju biti navedene sve potrebne činjenice i priloženi svi potrebni
dokazi iz članka 7. stavak 1. Carinskog zakona, podnosi se nadležnoj
carinarnici navedenoj u članku 569. ove Uredbe.

Carinarnica koja primi
zahtjev za povrat ili otpust, upisuje na oba primjerka zahtjeva za povrat ili
otpust datum prihvata, izvornik zadržava radi rješavanja, a kopiju vraća
podnositelju.

Članak 572.

Carinarnica može primiti
zahtjev za povrat ili otpust carinskog duga u kojemu nisu navedene sve
mjerodavne činjenice, odnosno priložene isprave potrebite za donošenje rješenja
o zahtjevu.

U slučaju iz stavka 1. ovog
članka, carinarnica određuje rok u kojem podnositelj mora dopuniti zahtjev za
povrat ili otpust sa svim nedostajućim podacima odnosno dokazima.

Ako podnositelj zahtjeva u
roku iz stavka 2. ovog članka ne dopuni zahtjev za povrat ili otpust u skladu
sa uputama carinarnice, carinarnica će zaključkom odbaciti zahtjev za povrat
ili otpust.

Članak 573.

Način povrata ili otpusta
izvoznog carinskog duga rješava se u skladu sa propisima koji uređuju plaćanje
izvoznog duga.

Ako propisima iz stavka 1.
ovog članka nije propisan način povrata ili otpusta izvoznog duga, povrat će se
izvršiti temeljem zahtjeva za povrat ili otpust izvoznog duga u skladu sa
stavkom 3. do 5. ovog članka. Odgovarajuće se primjenjuju odredbe ovoga
poglavlja koji se odnose na povrat ili otpust uvoznog duga.

Uz zahtjev za povrat ili
otpust izvoznog duga, pri ponovnom uvozu robe potrebno je priložiti:

a) dokaz o plaćanju izvoznog
duga, ako je obračunati izvozni dug već bio plaćen,

b) od strane nadležne carinarnice potvrđen izvornik ili kopiju carinske
deklaracije za puštanje u slobodan promet ponovno uvezene robe. Na toj
carinskoj deklaraciji mora biti naveden tekst “Roba puštena kao ponovno uvezena
roba u skladu sa člankom 188. Carinskog zakona”,

c) od strane nadležne carinarnice potvrđen izvornik ili kopiju izvozne
carinske  deklaracije s kojom raspolaže
izvoznik robe koja se ponovno uvozi.

Deklaracije iz stavka 3. točke a), b) ili c) ovog članka nije potrebno
priložiti zahtjevu za povrat ili otpust, ako carinarnica raspolaže sa podacima
koji su u njima.

Zahtjev za povrat ili otpust izvoznog duga moguće je podnijeti u roku od
12 mjeseci od dana prihvaćanja izvozne carinske deklaracije.

**Odjeljak 2**. Postupak za odobrenje povrata ili otpusta
carinskog duga

Članak 574.

Carinarnica može odobriti da se određene carinske formalnosti koje su
potrebne radi odobrenja mogućeg povrata ili otpusta carinskog duga, ispune
prije rješavanja o zahtjevu za povrat ili otpust.

Članak 575.

Osim u slučajevima iz članka 574. ove Uredbe, robu na koju se odnosi
zahtjev za povrat ili otpust nije dozvoljeno premještati sa mjesta koje je
navedeno u zahtjevu za povrat ili otpust, dok carinarnica ne riješi o zahtjevu.

Bez obzira na stavak 1. ovog članka podnositelj zahtjeva može
premjestiti robu, ako o tome unaprijed obavijesti carinarnicu koja rješava o
zahtjevu za povrat ili otpust i ako je carinarnica suglasna sa premještajem.

Članak 576.

Carinarnica rješava o
zahtjevu za povrat ili otpust rješenjem u pisanom obliku.

Rješenje kojim carinarnica
usvoji zahtjev za povrat ili otpust mora sadržavati sve podatke koji su
potrebni za izvršenje rješenja.

Rješenje mora s obzirom na
okolnosti slučaja, sadržavati sve ili barem neke od sljedećih podataka:

a) podatke potrebne za
prepoznavanje robe na koju se rješenje odnosi,

b) osnov za povrat ili otpust
carinskog duga i poziv na odgovarajuće odredbe
Carinskog zakona, te ako je to potrebno i odgovarajuće odredbe ove
Uredbe

c) iznos povrata odnosno
otpusta duga,

d) svrhu u koju roba može
biti namijenjena ili odredišno mjesto gdje se roba  može poslati, s obzirom na mogućnosti koje su propisane
Carinskim  zakonom za pojedine
slučajeve, te ako je to potrebno temeljem posebnog odobrenja carinarnice koja
donosi rješenje,

e) rok za ispunjenje
formalnosti koje su potrebne da bi se izvršio povrat ili  otpust carinskog duga,

f) izjavu da uvozni niti
izvozni dug neće biti vraćen, odnosno njihovo
plaćanje otpušteno sve dok provedbena carinarnica ne izvijesti
carinarnicu  koja donosi odluku o
povratu ili otpustu da su ispunjene formalnosti nužne  za otpust ili povrat.

g) podatke o svim zahtjevima u svezi sa robom koje mora podnositelj
poštivati, sve dok rješenje ne postane ovršno,

h) obavijest podnositelju zahtjeva za povrat ili otpust, da mora pri
podnošenju robe priložiti također i izvornik rješenja ili ovjerenu kopiju.

Ako se obveze iz stavka 3. točke d), e) i g) ovog članka ne mogu
ispuniti kod carinarnice koja je izdala rješenje o povratu ili otpustu
carinskog duga, mora se u rješenju odrediti carinarnica ili carinarnice kod
kojih se te obveze moraju ispuniti.

Članak 577.

Ako carinarnica u skladu sa člankom 232. stavak 5. Carinskog zakona
rješava o povratu odnosno otpustu carinskog duga po službenoj dužnosti, o tome
odlučuje rješenjem.

Na donošenje rješenja odgovarajuće se primjenuju odredbe članka 576. ove
Uredbe.

Članak 578.

Carinarnica nadležna po odredbama članka 576. stavak 4. ove Uredbe
poduzima potrebne mjere s kojima osigurava da:

a) su obzirom na pojedinačne slučajeve, obveze iz članka 576. ove
Uredbe  stavka 3. točke g), ispunjene,
te

b) je u svim slučajevima roba stvarno uporabljena u skladu sa uvjetima
iz  rješenja odnosno smještena sukladno
rješenju.

Ako se rješenjem odluči da se roba može unijeti u slobodnu zonu ili
slobodno skladište i osoba na koju glasi rješenje iskoristi tu mogućnost, mora
obaviti potrebne formalnosti kod carinarnice koja je izdala rješenje odnosno
kod carinarnice nadležne po od­red­bama članka 576. stavka 4. ove Uredbe.

Kada se carinarnica uvjeri da su ispunjene obveze iz stavka 1. ovog
članka, potvrđuje to na izvorniku rješenja ili na ovjerenoj kopiji.

Članak 579.

Carinarnica koja je izdala rješenje o povratu ili otpustu duga, otpustit
će carinski dug ili izvršiti povrat bez odlaganja na račun koji je naveo
podnositelj zahtjeva po prihvatu originalnog rje­še­nja sa klauzulom ovršnosti.

Povrat plaćenog duga nije moguće isplatiti ako ima imatelj rješenja bilo
kakve nepodmirene dospjele obveze iz naslova uvoznog ili izvoznog duga. Povrat
i dospjeli carinski dug će se u tom slučaju prebiti po službenoj dužnosti.

Članak 580.

Ukoliko se zahtjev za povrat ili otpust temelji na tome, da je u
trenutku prihvaćanja carinske deklaracije postojalo pravo za primjenu
povlaštene carine (snižena ili carinska stopa “slobodno”) za robu u okviru
carinskih kvota i plafona ili po sklopljenom trgovinskom sporazumu, povrat ili
otpust odobrava se samo pod uvjetom da su u vrijeme podnošenja zahtjeva za
povrat ili otpust uz isti bili priloženi dokazi, da:

a) u slučaju carinske kvote ista nije iscrpljena,

b) u ostalim slučajevima, nije bila ponovno uvedena uobičajena carinska
stopa.

Bez obzira na stavak 1. ovog članka, moguće je odobriti povrat ili
otpust čak i ako nisu ispunjeni propisani uvjeti, ako za robu nije bila
uporabljena snižena ili carinska stopa “slobodno” radi greške carinarnice, a
deklaracija za puštanje robe u slobodan promet sadržavala je sve podatke i bile
su joj priložene sve isprave potrebne za takvo postupanje.

Članak 581.

Ako podnositelj zahtjevu za povrat ili otpust priloži izvornik potvrde o
povlaštenom podrijetlu robe kao dokaz da je uvezena roba u trenutku prihvata
carinske deklaracije za puštanje robe u slobodan promet ispunjavala propisane
uvjete za primjenu povlaštene carine, carinarnica će usvojiti zahtjev za povrat
ili otpust samo ako se utvrdi:

a) da se priložena potvrda o
povlaštenom podrijetlu robe konkretno odnosi na  dotičnu uvezenu robu i da su ispunjeni uvjeti za prijam priložene
potvrde, te

b) da su ispunjeni svi ostali
uvjeti za povlaštenu carinu.

Plaćeni dug će se vratiti,
odnosno dug će se otpustiti po podnošenju robe carinarnici. Kada robu više nije
moguće podnijeti carinarnici, ona može usvojiti zahtjev za povrat ili otpust
samo u slučaju ako je na temelju raspoloživih podataka nedvojbeno ustanovila da
se naknadno priložena potvrda o povlaštenom podrijetlu odnosi na konkretnu
robu.

Članak 582.

Uvozni dug neće biti vraćen
ili otpušten u skladu sa člankom 234. stavak 1. i 2. Carinskog zakona, ako:

a) je bila manjkavost robe
utvrđena već pri određivanju ugovornih uvjeta, prije svega glede ugovorne
cijene robe, na temelju koje je bila roba stavljena  u carinski postupak radi kojeg je nastala obveza plaćanja
carinskog duga, ili

b) je uvoznik robu prodao,
nakon što je ustanovio da je ista manjkava ili da  nije u skladu sa uvjetima iz ugovora.

Članak 583.

Bez obzira na članak 591.
stavak 1. točku c) ove Uredbe, carinarnica će odrediti rok za izvršenje
formalnosti koje su potrebne da bi se izvršio povrat ili otpust duga koji ne može
biti dulji od 2 mjeseca od dana uručenja odluke podnositelju zahtjeva za povrat
ili otpust.

Ako obveze nisu izvršene u
roku koji je određen u skladu sa stavkom 1. ovog članka, gubi se pravo na
povrat ili otpust carinskog duga, osim ako se dokaže da obveze nije bilo moguće
izvršiti u propisanom roku radi više sile odnosno nepredvidivih okolnosti na
koje nije bilo moguće utjecati.

Članak 584.

Ako po uništenju robe koje
zahtijeva carinarnica kao uvjet da bi se moglo udovoljiti zahtjevu za povrat
ili otpust carinskog duga, ostanu otpaci ili ostaci, oni se od trenutka izdavanja
odobrenja kojim se usvaja zahtjev za povrat ili otpust, smatraju stranom robom.

Članak 585.

Ako carinarnica dopusti
primjenu članka 234. stavak 3. Carinskog zakona, poduzet će mjere koje
omogućuju da se roba koja je unesena u slobodnu zonu, slobodno skladište ili u
postupak skladištenja, može naknadno prepoznati kao strana roba.

Članak 586.

Ako je za robu, koja je predmet mjera poljoprivredne politike, započet
carinski postupak, koji uključuje i obvezu plaćanja uvoznih davanja na temelju
uvoznog odobrenja, primjenjuje se odredba članka 233. i 234. Carinskog zakona,
samo ako se nadležnoj carinarnici iz članka 571. ove Uredbe dokaže da su
izvršene potrebne mjere u svrhu otklanjanja učinka u odnosu na odobrenje koje
je bilo izdano za konkretni uvoz.

Članak 587.

Ako se ne izvozi, ponovno izvozi ili uništava cijeli proizvod odnosno ne
odobrava se drugi carinski dozvoljen postupak ili postupanje za cijeli proizvod
već samo za jedan ili više dijelova odnosno komponenti tog proizvoda, iznos
koji se vraća ili otpušta određuje se kao razlika između iznosa uvoznih davanja
za cijeli proizvod i iznosa uvoznih davanja koje bi trebalo platiti za ostatak
proizvoda, ako je za njega u nepromijenjenom stanju počeo carinski dozvoljen
postupak ili postupanje iz kojih proizlazi obveza plaćanja davanja na taj dan
kada je bio taj postupak ili postupanje odobren za cijeli proizvod.

Članak 588.

U skladu sa člankom 236. Carinskog zakona, carinarnica neće provoditi
postupak za vraćanje više plaćenog carinskog duga odnosno za otpust plaćanja,
ako iznos koji bi trebalo vratiti ili otpustiti ne prelazi 40,00 kn.

Poglavlje 3. Posebne odredbe koje se odnose na primjenu članka 235.
Carinskog  zakona

Članak 589.

Carinarnica koja rješava o zahtjevu za povrat ili otpust carinskog duga,
koji je bio uložen u skladu sa člankom 235. stavak 2. Carinskog zakona:

a) vratit će ili otpustiti plaćanje carinskog duga, ako se zahtjev
temelji na okolnostima iz članaka 590. do 593. ove Uredbe, i te okolnosti nisu
posljedica prijevare ili grube nemarnosti dotične osobe.

b) neće izvršiti povrat i neće dopustiti otpust plaćanja carinskog duga,
ako se zahtjev temelji na okolnostima propisanih člankom 594. ove Uredbe.

Osobom iz stavka 1. točke a) ovog članka smatra se osoba ili osobe iz
članka 570. stavak 1. ove Uredbe, ovlaštenike tih osoba ili bilo koju drugu
osobu koja je bila uključena u obavljanje carinskih formalnosti koje se odnose
na konkretnu osobu, ili je dala upute za obavljanje tih formalnosti.

Članak 590.

Povrat ili otpust carinskog duga može se odobriti:

a) ako je strana roba za koju
je započet carinski postupak sa djelomičnim ili  potpunim otpustom plaćanja carinskog duga, ili ako je roba koja
je bila po  puštanju u slobodan promet
predmet naplate povoljnije carine zbog namjene
ili uporabe u određene svrhe, ukradena. Povrat ili otpust carinskog duga
u  skladu sa ovom točkom se može
odobriti samo pod uvjetom da je ukradena
roba odmah ponovno pronađena i za nju ponovno uspostavljen isti
carinski  status, koji je roba imala u
trenutku kada je bila ukradena,

b) ako se strana roba zabunom
izuzme ispod carinskog nadzora u carinskom postupku sa djelomičnim ili potpunim
oslobođenjem plaćanja carine, ali pod
uvjetom da se odmah kada se ustanovi greška roba stavi u odgovarajući  carinski postupak.

c) ako radi tehničkih problema nije moguće otvoriti prijevozno sredstvo
na  kojem se nalazi roba koja je
prethodno puštena u slobodan promet, i robu također u odredišnom mjestu nije mo­guće
istovariti, pod uvjetom da se ta  roba
odmah ponovno izvozi,

d) ako je roba, koja je bila puštena u slobodan promet naknadno vraćena
dobavljaču izvan carinskog područja u postupku privre­menog izvoza na
oplemenjivanje radi besplatnog popravka odnosno otklanjanja grešaka koje  su postojale prije puštanja robe u slobodan
promet, čak ako su te greške   utvrđene
po puštanju robe u slobodan promet, ili besplatnog usklađivanja sa  uvjetima ugovora o zakupu, pri čemu je
dobavljač odlučio trajno zadržati  robu,
jer greške odnosno manjkavosti nije bilo moguće otkloniti odnosno  njihovo otklanjanje bi bilo neekonomično,

e) ako se u trenutku kada carinarnica odlučuje o naknadnom obračunu  carinskog duga u svezi sa robom koja je bila
puštena u slobodan promet sa  potpunim
oslobođenjem carinskih davanja utvrdi da je bila ta roba ponovno  izvezena iz carinskog područja bez odobrenja
carinarnice, ili ako se utvrdi  da bi
uvjeti koje propisuje carinski zakon za povrat ili otpust takvog uvoznog  carinskog duga bili stvarno ispunjeni u
trenutku ponovnog izvoza te robe i
uvozni dug bi mogao biti vraćen, da je bio obračunat pri puštanju robe u
slobodan promet,

f) ako je sud zabranio trgovinu sa robom za koju je već bio započet
carinski postupak na temelju kojeg je nastala obveza plaćanja uvoznog duga, ili
ako  je bila ta roba ponovno izvezena iz
carinskog područja ili uništena pod
carinskim nadzorom i ako je dokazano da se roba na carinskom
području  nije koristila.

g) ako je za robu bio započet carinski postupak na temelju kojeg je
nastala  obveza plaćanja carinskog duga,
carinski dug u skladu sa svojim ovlastima samostalno podmiri carinski
deklarant, a da tu robu bez ikakve
krivnje deklaranta, nije bilo moguće otpremiti primatelju,

h) ako je roba naslovljena na dotičnog primatelja greškom,

i) ako se utvrdi da roba radi očite greške u narudžbi ne može biti
uporabljena  za namjenu za koju ju je
naručitelj namjeravao koristiti,

j) ako se za robu po puštanju u carinski postupak na temelju kojeg
nastane carinski dug, dokaže, da u trenutku puštanja nije bila u skladu sa važećim  propisima na području uporabe ili prometa sa
njom i radi toga se ta roba ne  može
koristiti za namjene koje je predvidio primatelj,

k) ukoliko je uporaba robe od strane primatelja u namjeravanu svrhu  spriječena ili bitno ograničena, kao
rezultat mjera općih razmjera, a koje ovlaštena tijela donesu nakon puštanja
robe u carinski postupak, na temelju kojeg nastaje obveza plaćanja carinskog
duga,

l) ako carinarnica ne može odobriti djelomično ili potpuno oslobođenje
od  plaćanja carinskog duga kojeg
zahtijeva dotična osoba u skladu sa postojećim odredbama, carinarnica će obra­ču­nati
dug koji treba platiti,

m) ako je roba dostavljena primatelju nakon obvezujućeg datuma
isporuke  navedenog u ugovoru, na
temelju kojeg je bio za robu započet carinski
postupak, na temelju kojeg je nastala obveza za plaćanje carinskog duga,

n) ako robu na carinskom području nije bilo moguće prodati i bila je
besplatno  puštena dobrotvornim i
humanitarnim organizacijama:

 1. koje svoju djelatnost
obavljaju izvan carinskog područja, a na carinskom  području imaju svoja predstavništva, ili

 2. koje svoju djelatnost
obavljaju na carinskom području, i za takvu robu  kod puštanja u slobodan promet bi bile oslobođene od plaćanja
carine.

o) ako je obveza za plaćanje carinskog duga nastala iz drugih razloga
osim onih propisanih u članku 204. Carinskog zakona i dotič­na osoba priloži  potvrdu o podrijetlu robe, provoznu ispravu
za prijevoz domaće robe preko  stranog
carinskog područja ili drugu odgovarajuću ispravu, kojom dokazuje  da bi za robu, ako bi bila puštena u slobodan
promet, mogla ostvariti povoljnije uvjete ili bi se ta roba mogla smatrati
domaćom robom, ili ako su  ispunjene
ostale pogodnosti iz članka 581. ove Uredbe.

Bez obzira na stavak 6. ovog članka, povrat plaćenih ili otpust plaćanja
carine u slučajevima iz točke c) i f) do n) stavka 1. ovog članka, moguće je
odobriti ako je roba pod carinskim nadzorom ponovno izvezena iz carinskog
područja. Ova olakšica neće se primijeniti ako je roba uništena po odluci nadležnog
tijela ili besplatno puštena u uporabu dobrotvornim i humanitarnim
organizacijama, koji svoju djelatnost obavljaju na carinskom području.

Na zahtjev odnosne osobe može carinarnica odobriti da se roba, umjesto
da bi se ponovno izvezla, uništi pod carinskim nadzorom ili da se radi
namjeravanog ponovnog izvoza za nju počne postupak provoza, postupak carinskog
skladištenja odnosno unese u slobodnu zonu ili slobodno skladište.

Bez obzira na stavak 2. i 3. ovog članka carinarnica može u slučaju iz
točke g), i) i l) iz stavka 1. ovog članka, na zahtjev dotične osobe dopustiti
da se obveza ponovnog izvoza robe zamijeni sa početkom postupka carinskog
skladištenja ili unosom robe u slobodnu zonu.

Roba iz stavka 3. i 4.ovog članka smatra se stranom robom. Carinarnica
će osigurati potrebne mjere, koje omogućuju da se roba unesena u slobodnu zonu
ili slobodno skladište, može naknadno prepoznati kao strana roba.

Povrat ili otpust duga će se u slučaju iz točke h) stavka 1. ovog članka
odobriti, pod uvjetom da je roba ponovno izvezena istom stranom principalu ili
na naslov kojeg on odredi.

Pored drugih mjera iz ovog članka, potrebno je također dokazati, da roba
nije bila rabljena, korištena ili prodana prije ponovnog izvoza.

Članak 591.

Povrat ili otpust duga može se odobriti:

a) ako je roba, za koju je greškom bio započet carinski postupak na
temelju kojeg je nastala obveza plaćanja carinskog duga, ponovno izvezena iz
carinskog područja, pri čemu za tu robu nije bio započet izvozni carinski  postupak koji je trebao biti, pod uvjetom da
su ispunjeni i drugi uvjeti iz  članka
233. Carinskog zakona.

b) ako je roba bez carinskog nadzora ponovno izvezena ili uništena u
skladu sa  člankom 234. stavak 2. točka
b) Carinskog zakona, pod uvjetom da su ispunjeni drugi propisani uvjeti
utvrđeni spomenutim člankom.

c) ako je roba bez carinskog nadzora ponovno izvezena ili uništena u
skladu sa  točkama c) i f) do n) članka
590. ove Uredbe, pod uvjetom da su ispunjeni
ostali uvjeti propisani člankom 590. stavak 2. do 5. i 7. ove Uredbe.

Za povrat ili otpust duga u skladu sa stavkom 1. ovog članka moraju biti
ispunjeni sljedeći uvjeti:

a) carinarnici, koja odlučuje o zahtjevu za povrat ili otpust moraju
biti podnesene sve potrebne isprave o tome da je roba u svezi s kojom se  zahtijeva povrat ili otpust carinskog duga:

 1. stvarno ponovno izvezena
iz carinskog područja, ili

  2. uništena pod nadzorom nadležnih tijela ili osoba,
ovlaš­te­nih za takav nadzor.

b) carinarnici, koja odlučuje o zahtjevu za povrat ili otpust moraju
biti vraćene  sve isprave, koje su
potvrđivale carinski status domaće robe i s kojima je  konkretna roba bila iznesena iz carinskog područja, odnosno priloženi
svi  dokazi koje carinarnica smatra
potrebnim, da te isprave neće biti moguće
koristiti pri mogućem kasnijem uvozu robe.

Članak 592.

Za potrebe članka 591. stavak
2. ove Uredbe:

a) kao dokaz da je roba za
koju se zahtijeva povrat ili otpust duga bila ponovno izvezena, smatra se:

 1. izvornik ili ovjereni primjerak izvozne deklaracije, i

 2. potvrda carinarnice preko koje je roba stvarno napustila
carinsko područje.

Ako takvu potvrdu nije moguće
priložiti kao dokaz da je roba napustila carinsko područje, može se prihvatiti:

 - potvrda carinarnice države u koju je robu izvezena, ili

 - izvornik odnosno ovjereni primjerak carinske deklaracije
odredišne države.

Uz te isprave potrebno je
priložiti komercijalne i upravne isprave, kojima se dokazuje istovjetnost
izvezene robe i robe za koju se zahtijeva povrat ili otpust plaćanja carine, i
to:

 - izvornik ili ovjereni primjerak deklaracije za navedeni
postupak, i

 - na zahtjev carinarnice također komercijalne i druge upravne
isprave  (npr. račune, otpremnice,
provozne isprave, zdravstvene ili druge
potvrde) koji sadrže potpuni opis robe (trgovački opis, količinu, i
ostale  podatke za identifikaciju i
druge oznake), koji su navedeni u deklaraciji
za navedeni postupak, izvoznoj carinskoj deklaraciji ili carinskoj
deklaraciji odredišne države.

b) dokaz da je roba za koju
se zahtijeva povrat ili otpust duga stvarno uništena pod nadzorom nadležnog
tijela ili drugih osoba, koje su ovlaštene za takav nadzor:

 1. izvornik ili ovjereni primjerak zapisnika ili izjave o
uništenju robe koju  je sastavilo tijelo
pod čijim nadzorom je bila roba uništena, ili

 2. potvrdu koju je sastavila osoba koja je ovlaštena za nadzor
uništenja robe, skupa s odgovarajućim dokazom o ovlaštenju za nadzor.

Isprave iz stavka 1. ove
točke moraju sadržavati dovoljno potreban opis robe (trgovački opis robe,
količina, identifikacijske i druge oznake), da bi carinarnica mogla utvrditi da
je uništena roba istovjetna robi koja je bila podnesena u carinski postupak,
zbog kojeg je nastala obveza za plaćanje carinskog duga.

Članak 593.

Ako propisi koji uređuju plaćanje izvoznog duga ne propisuju drugačije,
moguće je povrat plaćenog izvoznog duga odobriti kada je ponovno uvezena roba
za koju je bio pri izvozu plaćen izvozni dug, puštena u slobodan promet i ako
su ispunjeni uvjeti iz ovog članka.

Stavak 1. ovog članka će se primijeniti samo u slučajevima iz članka
524. ove Uredbe.

 Carinarnici koja prihvati
deklaraciju za puštanje ponovno uvezene robe u slobodan promet, treba priložiti
dokaze da se radi o robi za koju je trebalo pri izvozu platiti izvozni dug.

 Stavak 1. ovog članka
primjenjuje se u slučaju ponovnog uvoza samo dijela robe za koju je bio pri
izvozu plaćen izvozni dug.

Članak 594.

Carinarnica ne može odobriti
povrat ili otpust plaćanja uvoznog duga, ako se zahtjev temelji na jednoj od
sljedećih činjenica:

a) da se roba za koju je bio
na carinskom području počet carinski postupak zbog kojeg je nastala obveza
plaćanja duga, ponovno izvozi iz carinskog
područja radi drugih razloga od onih koji su navedeni člancima 232. i
233. Carinskog zakona, prije svega radi neuspjele prodaje robe;

b) da se radi o uništenju
robe koju je carinarnica već prepustila u izabrani carinski postupak na temelju
koje je nastala obveza plaćanja carinskog duga,  osim ako takvo uništenje izrično predviđaju drugi važeći propisi;

c) da su podnešene isprave na
temelju kojih je bila pri puštanju robe u
slobodan promet priznata povoljnija carina, a za koje se naknadno utvrdi
da su lažne, krivotvorene ili da nisu valjane za tu svrhu, čak i ako su bile
podnesene u dobroj vjeri.

Članak 595.

Carinarnica pri odlučivanju o
zahtjevu za povrat uvoznog duga provjerava također da li treba, u skladu sa
člankom 237. Carinskog zakona, obračunati kamate.

Ako su ispunjeni uvjeti za
obračun kamata, carinarnica ih obračunava u skladu s propisima o naplati
kamate.

Kamate se u skladu sa ovim
člankom obračunavaju za razdoblje od dana plaćanja uvoznog duga do dana
izdavanja rješenja o povratu.

Plaćanje kamata vrši se na isti način kao i sam povrat uvoznog duga.

**DIO VI.** PRODAJA STRANE ROBE ODUZETE ILI USTUPLJENE DRŽAVI I PODJELA SREDSTAVA
PRIKUPLJENIH TOM PRODAJOM

1. Uvodne odredbe

Članak 596.

Odredbama ovog dijela Uredbe uređuju se uvjeti i postupak prikupljanja,
čuvanja i prodaje, te drugi načini raspolaganja stranom robom oduzetom u
carinskome upravnome postupku ili carinskome prekršajnom postupku, te strane
robe koja je sukladno carinskim propisima ustupljena u korist države (u
daljnjem tekstu: oduzeta strana roba), sukladno odredbama Carinskog zakona.

Odredbe ovoga dijela Uredbe odgovarajuće se primjenjuju i prilikom
prodaje druge strane robe, temeljem drugih propisa oduzete ili ustupljene ili
ustupljene u korist države, ako je Carinska uprava posebnim propisima ovlaštena
za prodaju takve robe.

Članak 597.

Roba iz članka 596. prodaje se, ako drugim odredbama ove Uredbe nije
drugačije određeno.

Članak 598.

Oduzetu stranu robu iz članka 596. ove Uredbe prodaje carinarnica, koju
za to ovlasti ravnatelj Carinske uprave Republike Hrvatske.

Sukladno postupku utvrđenom propisima o nabavi roba i usluga i ustupanju
radova, ravnatelj Carinske uprave može za obavljanje poslova javne prodaje
zaključiti ugovor s trgovačkim društvom ili udrugom (u daljenjem tekstu:
ovlašteno društvo).

Pri prodaji oduzete strane robe od strane ovlaštenog društva
odgovarajuće se primjenjuju odredbe ove Uredbe koje važe i za carinarnicu.

Ugovorom zaključenim s ovlaštenim društvom iz stavka 2. ovoga članka
uređuju se međusobne obveze i odgovornosti Carinske uprave i ovlaštenog društva
u svezi s prikupljanjem, čuva­njem i prodajom oduzete strane robe, uključujući
i visinu naknade za izvršene usluge, te uvjete i način njezinoga obračuna i
namirenja.

2. Priprema robe za javnu prodaju

Članak 599.

Temeljem podataka iz evidencije i dokumentacije o oduzetoj stranoj robi,
carinarnica utvrđuje i sastavlja popis robe, za koju su ispunjeni uvjeti za
provedbu postupka javne prodaje, raspore­đujući ju po vrstama i po pravnoj
osnovi temeljem kojih je roba oduzeta ili preuzeta.

Članak 600.

Za pregled i procjenu vrijednosti robe prema popisu iz članka 599. ove
Uredbe, te provjeru da li su ispunjeni uvjeti za prodaju odnosne robe,
pročelnik carinarnice imenuje komisiju od tri člana (predsjednik i dva člana).

Ako se obavlja pregled i procjena vozila i njihovih dijelova iz članka
612. ove Uredbe, u sastavu komisije iz stavka 1. ovog članka obvezatno se
imenuje jedan član koji raspolaže znanjem i iskustvom potrebnim za primjenu
propisa Republike Hrvatske o tehničkoj osposobljenosti i homologaciji motornih
vozila.

Članak 601.

Komisija utvrđuje da li roba
iz popisa navedenog u članku 599. ove Uredbe odgovara podacima iz evidencije i
dokumentacije o oduzetoj stranoj robi.

Komisija sastavlja zapisnik o
svojem radu u najmanje četiri primjerka na obrascu čiji sadržaj i oblik
propisuje ministar financija.

Ako komisija utvrdi da se
stanje glede kakvoće i količine robe ne slaže s podacima iz popisa navedenog u
stavku 1. ovog članka, isto mora unijeti u zapisnik.

Komisija u zapisniku posebno
utvrđuje da su ispunjeni propisani uvjeti za prodaju robe obuhvaćene popisom iz
stavka 1. ovoga članka.

Članak 602.

Pri utvrđivanju vrijednosti robe, u skladu sa člankom 600. ove Uredbe,
komisija utvrđuje cijenu odnosne robe sukladno cijeni takve robe na domaćem tržištu,
uz odbitak poreza na dodanu vrijednost i drugih uobičajenih poslovnih troškova
u trgovini. Procijenjena vrijednost robe je isklična cijena robe za prvu javnu
prodaju.

Po pregledu i procjeni vrijednosti robe komisija upisuje njenu utvrđenu
vrijednosti u odgovarajuće rubrike popisa iz članka 599. ove Uredbe.

Članak 603.

Carinarnica može do dana objave javne prodaje vlasniku robe ili osobi na
koju glase prijevozne isprave dopustiti da podnese carinsku deklaraciju za
carinski dopušteno postupanje ili uporabe robe, osim za robu oduzetu u
prekršajnom postupku.

Ukoliko roba nije prodana na prvoj javnoj prodaji, carinarnica može
dopustiti da se podnese carinska deklaracija u skladu sa stavkom 1. ovog članka
do dana objave druge javne prodaje.

Robu iz stavka 1. odnosno 2. ovoga članka carinarnica prepušta
deklarantu nakon što je podmirio eventualno nastali carinski dug, te poreze, i
druge pristojbe koji se obračunavaju i naplaćuju prilikom uvoza robe, kao i sve
troškove koje je imala carinarnica u svezi sa prikupljanjem, čuvanjem,
prijevozom i procjenom odnosne robe, te provedbom postupka njezine javne
prodaje.

3. Provedba postupka javne prodaje

Članak 604.

Roba iz članka 596. ove Uredbe u pravilu se prodaje provedbom postupka
javne prodaje.

Javna prodaja se objavljuje u dnevnom tisku, u pravilu najmanje deset
dana prije dana određenog za provedbu toga postupka.

U oglasu o javnoj prodaji moraju biti navedeni uvjeti prodaje, podaci o
vrsti i stanju robe, njezina isklična cijena, dan, sat i mjesto održavanja
javne prodaje, visini i načinu polaganja jamstva za sudjelovanje u javnoj
prodaji, kao i o danu, satu i mjestu gdje je moguće pogledati robu koja se izlaže
prodaji.

Članak 605.

Javnoj prodaji oduzete strane robe mogu pristupiti pravne osobe i
samostalni poduzetnici, sa sjedištem na području Republike Hrvatske, koji
uplate jamčevinu i registrirani su za promet robom koja se prodaje u odnosnome
postupku javne prodaje.

Prije početka javne prodaje
ponuditelji moraju na posebno otvoren račun pri carinarnici upatiti jamčevinu,
ili položiti odgo­va­rajući instrument za namirenje jamčevine, u svoti ne
manjoj od 20% isklične cijene robe, koju namjeravaju kupiti na javnoj prodaji,
ali ne manje od 500 kn.

Na javnoj prodaji može
sudjelovati samo onaj ponuditelj koji prije početka postupka podnese potvrdu o
uplaćenoj jamčevini.

Članak 606.

Postupak javne prodaje
oduzete carinske robe provodi komisija od tri člana (predsjednik i dva člana),
koju imenuje pročelnik carinarnice.

Prva javna prodaja se može
provesti ukoliko se prijavilo najmanje tri ponuditelja.

Smatra se da je uvjet iz
stavka 2. ovog člana ispunjen, ako najmanje tri ponuditelja s propisanom
uplaćenom jamčevinom ponude više od isklične cijene.

Roba na javnoj prodaji se
prodaje kupcu koji ponudi najvišu cijenu.

Ako prva javna prodaja ne
uspije, pristupa se drugoj, ako su joj pristupila najmanje dva ponuditelja.
Druga javna prodaja objavljuje se na isti način kao i prva, no u oglasu mora
biti izričito naznačeno da je to druga prodaja. Glede udjela sudionika u javnoj
prodaji odgovarajuće se primjenjuje stavak 3. ovog članka.

Isklična cijena robe iz prve
javne prodaje se pri objavi druge javne prodaje smanjuje za određeni postotak,
no najviše do trećine procijenjene vrijednosti.

Ako se roba ni na drugoj
javnoj prodaji ne proda, moguće ju je prodati prikupljanjem ponuda za
neposrednu pogodbu. Sa prikupljanjem ponuda se može otpočeti po okončanju druge
javne prodaje, između prisutnih ponuditelja.

Članak 607.

O provedbi postupka javne
prodaje sastavlja se zapisnik na propisanom obrascu, u koji se upisuju podaci o
robi, iskličnoj cijeni za istu, sudionicima postupka, datim ponudama, te
postignutoj cijeni i kupcu robe.

Zapisnik iz stavka 1. ovog
članka sastavlja se na obrascu čiji sadržaj i oblik propisuje ministar
financija.

Zapisnik o provedbi postupka
javne prodaje potpisuju predsjednik i članovi komisije iz članka 606. ove
Uredbe, te kupac i nazočni ponuditelji.

Zapisnik o javnoj prodaji
objavljuje se na oglasnoj ploči carinarnice u roku od dva dana po okončanoj
prodaji, na kojoj treba ostati najmanje tri naredna dana. Ponuditelji koji su
sudjelovali u postupku javne prodaje mogu podnijeti prigovor na odluku o
prodaji robe i postupcima komisije koje je moglo biti od utjecaja na pravilnost
provedbe postupka javne prodaje, u roku tri dana od dana objave zapisnika na
oglasnoj ploči, ako su takav prigovor pisano najavili najkasnije jedan sat po
okončanju postupka javne prodaje.

O prigovoru odlučuje carinarnica u roku tri dana po ulaganju istog. Robu
glede koje je uložen prigovor, ne smije se prepustiti kupcu do okončavanja
postupka po prigovoru.

Članak 608.

Kupac mora uplatiti
cjelokupni iznos ostvarene prodajne cijene na poseban račun carinarnice, u roku
15 dana od dana provedbe postupka javne prodaje, odnosno od dana kad je okončan
postupak u povodu podnijetoga prigovora.

Prodaja uz plaćanje na obroke
nije dopuštena.

Uplaćena jamčevina se
uračunava pri uplati ostvarene prodajne cijene iz stavka 1. ovoga članka.

Kupac ne može preuzeti robu
dok ne uplati svotu iz stavka 1. ovog članka, odnosno dok ne plati ili
odgovarajuće zajamči namirenje carinskog duga.

Kupac mora pri preuzimanju
robe platiti porez na dodanu vrijednost, odnosno posebni porez kako ga obračuna
carinarnica.

Članak 609.

Kupac koji ne uplati
ostvarenu prodajnu cijenu u roku iz članka 608. stavka 1. ove Uredbe gubi pravo
na povrat jamče­vi­ne, a roba se ponovno izlaže javnoj prodaji.

Sudionicima javne prodaje
koji nisu uspjeli, uplaćena jam­če­vi­na, odnosno položeni odgovarajući
instrument plaćanja vraća se, u roku 15 dana od dana zaključenja odnosnoga
postupka javne prodaje.

Sudionicima javne prodaje
koji su istu napustili prije njena zaključenja, jamčevina odnosno položeni
odgovarajući instrument plaćanja ne vraćaju se.

4. Slučajevi prodaje oduzete strane robe
na drugi način

Članak 610.

Iznimno od članka 604. stavak 1. ove Uredbe, carinarnici je dopušteno
namirnice i drugu brzo pokvarljivu robu, te otpatke i ostatke koji ostaju po
okončanju postupka domaće proizvodnje pro­­dati prikupljanjem ponuda ili
neposrednom pogodbom s trgo­va­čkim društvom registriranim za zbrinjavanje
otpada, sukladno propisima kojima se uređuje zbrinjavanje otpada.

Roba koja ima komercijalnu vrijednost samo kao sirovina ili otpad može
se prodati prikupljanjem ponuda, odnosno neposrednom pogodbom s trgovačkim
društvom registriranim za prikupljanje i zbrinjavanje otpada.

5. Posebne odredbe o
preuzimanju, čuvanju i prodaji cestovnih motornih vozila

Članak 611.

Cestovnim motornim vozilima u skladu s ovim dijelom Ure­d­be, smatraju
se:

a) osobni automobili i druga motorna vozila, konstruirana prvenstveno za
prijevoz ljudi, uključujući i motorna vozila za kombinirani prijevoz ljudi i
robe (tipa “karavan”, “kombi” itd.) i trkaći automobili,

b) motorna vozila za javni prijevoz putnika,

c) motorna vozila za prijevoz robe (samoutovarna - samo-
istovarna, damperi, cisterne itd.),

d) motorna vozila za posebne namjene (samoistovarna vozila, vozila s
dizalicom, vozila s ugrađenom betonskom mješa­licom, vatrogasna vozila, vozila
za čišćenje cesta, vozila za prskanje ili posipavanje, pokretne radionice,
pokretne radiološke jedinice),

e) traktori, cestovni tegljači s poluprikolicom i druga vozila za vuču,

f) sve vrste motornih kotača, uključujući mopede i bicikle s pomoćnim
motorom.

Priključnim vozilima u smislu ovoga dijela Uredbe smatraju se sve vrste
priključnih, polupriključnih i drugih nesamokretnih vozila.

Dijelovi motornih vozila u smislu ovoga dijela Uredbe, smatraju se svi
dijelovi i pribor za motorna i priključna vozila iz stav­ka 1. i 2. stavka ovog
članka, sastavljeni ili rastavljeni.

Članak 612.

Carinarnica, odnosno u slučaju iz članka 598. stavak 2. ove Uredbe,
ovlašteno društvo prikuplja, preuzima, čuva, te prodaje odnosno odstranjuje s
carinskog područja Republike Hrvatske:

a) motorna i priljučna vozila
koja su pronašli ili oduzeli drugi državni organi (sudovi, inspekcijski organi,
policija i dr.), i predali radi provedbe odgovarajućega postupka mjesno nadležnoj
carinarnici ili ovlaštenom društvu,

b) motorna i priljučna vozila
sa stranom registracijom, koja su prepuštena na čuvanje ovlaštenom društvu s
dopuštenjem carinarnice,

c) oštećena motorna i priključna vozila sa stranom registracijom, koja
je vlasnik, odnosno vozač predao carinarnici na čuvanje, dok ne ostvari pravo
na odštetu,

d) privremeno uvezena ili napuštena motorna i priključna vozila, koja
nisu bila pravodobno vraćena u inozemstvo,

e) motorna i priključna vozila i njihovi dijelovi, koji su bili oduzeti
u upravnom postupku,

f) motorna i priključna vozila kao i njihovi dijelovi, kojima je
protekao rok ležanja,

g) motorna i priključna
vozila te njihovi dijelovi, koji su ustupljeni u korist države,

h) oštećena privremeno
uvezena motorna vozila i priključna vozila, kao i njihovi dijelovi, koji su
bili predati carinarnici,

i) rezervne dijelove prije
uvezenih motornih i priključnih vozila sa stranom registracijom, koji nisu bili
vraćeni u inozemstvo,

j) dijelove motornih i
priključnih vozila, koji su stigli u poštanskim pošiljkama, a nisu bili uručeni
primatelju, a strani pošiljatelj ih ne želi preuzeti,

k) motorna i priključna
vozila, te njihove dijelove, koji su bili oduzeti u prekršajnom postupku, te

l) motorna i priključna
vozila, te njihovi dijelovi, koji su po bilo kojoj osnovi pri carinarnici, osim
u postupku redovnog carinjenja, koje carinarnica preda na čuvanje ovlaštenom
društvu.

Članak 613.

Ako je cestovno motorno
vozilo sa stranom registracijom iz članka 612. ove Uredbe, čiji je vlasnik
poznat, tako oštećeno da ga nije moguće popraviti ili prodati ili ne udovoljava
propisima o homologaciji motornih vozila, vlasnik, prijevoznik ili ovlašteno
društvo na trošak vlasnika vozila ili njegovog osiguravatelja, moraju ga u roku
koji odredi carinarnica:

a) izvesti iz carinskog
područja Republike Hrvatske, odnosno

b) uništiti pod carinskim
nadzorom, ako to dopuštaju propisi o zaštiti okoliša.

Članak 614.

Ovlašteno društvo koje od
carinarnice, policije ili druge prav­ne ili fizičke osobe dobije obavijest o
potrebi preuzimanja napuštenoga vozila, odnosno na neki drugi način dođe u
posjed motornog vozila, priključnog motornog vozila ili njihovih dijelova,
navedenih u članku 612. ove Uredbe, mora zbrinuti vozilo na licu mjesta ili ga
odvesti.

Članak 615.

Preuzme li ovlašteno društvo
vozilo od carinarnice, carinarnica ga pisano obavještava o pravnom statusu
vozila, o dotada provedenom postupku, te da li su ispunjeni uvjeti da se vozilo
proda i da li su u dotadanjem postupku nastali kakvi drugi troškovi te druge
bitne podatke. Tom prilikom predaju se isprave koje se odnose na vozilo i obračun
do tada nastalih troškova.

 Zapisnik o preuzimanju i predaji vozila potpisuju članovi komisije
iz članka 600. ove Uredbe, te ovlašteni carinski službenik. Jedan primjerak
zapisnika se dostavlja ovlaštenoj carinarnici.

Članak 616.

Preuzme li ovlašteno društvo
vozilo od strane policijskih organa ili pravne ili fizičke osobe, sastavlja se
i potpisuje zapisnik u tri primjerka, od kojih dva primjerka zadržava ovlašteno
društvo, a treći predaje onom koji je predao vozilo.

Ovlašteno društvo, koje je
preuzelo vozilo iz stavka 1. ovog članka, mora o tome u roku 24 sata
izvijestiti mjesno nadležnu carinarnicu i poslati joj jedan primjerak
zapisnika.

Sukladno stavku 1. ovog
članka postupa se i kada je nađeno vozilo, a prema okolnostima može se
zaključiti da je napušteno.

Članak 617.

Po preuzimanju vozila,
ovlašteno društvo mora istog dana vozilo evidentirati na obrascu čiji sadržaj i
oblik propisuje ministar financija.

Članak 618.

Ovlašteno društvo koje je
zbrinulo vozilo ili ga je preuzelo u skladu s člancima 615. i 616. ove Uredbe,
vozilo ne smije predati vlasniku ili dugoj ovlaštenoj osobi ili ga prodati bez
dopuštenja nadležne carinarnice ili drugog državnog organa iz članka 612.
stavak 1. točka 1. ove Uredbe.

Članak 619.

Ovlašteno društvo mora vozila
čuvati u odgovarajućim prostorima, gdje su zaštićena od oštećenja, uništenja,
elementarnih nepogoda, otuđenja i slično.

Nadležna carinarnica utvrđuje
da li su prostori iz stavka 1. ovog članka odgovarajući za spremanje i čuvanje
vozila, sukladno postupku za pregled prostorija koje su namijenjene za carinska
skladišta.

Članak 620.

Za vozilo koje je preuzela,
te za plaćanje carinskog duga odgovara ovlašteno društvo prema stanju u kojem
je vozilo preuzeto.

Ovlašteno društvo odgovara
također i za plaćanje drugih davanja koja su u vezi s preuzimanjem vozila
propisani posebnim propisima.

Članak 621.

Ovlašteno društvo mora čuvati
preuzeto vozilo sve dok se u carinskom ili drugom odgovarajućem upravnom
postupku, sud­skom postupku ili prekršajnom postupku konačno ne odluči o tom da
li će vozilo biti predato vlasniku, vraćeno u inozemstvo ili dano na prodaju.

Članak 622.

Ako je u carinskom ili drugom
upravnom postupku odnosno prekršajnom postupku konačno odlučeno, da se vozilo
koje čuva ovlašteno društvo preda vlasniku ili da ga se vrati u inozemstvo,
ovlašteno društvo isto može predati samo temeljem odgova­raju­ćeg akta
carinarnice ili drugog organa.

Preuzimatelj vozila iz stavka
1. ovog članka, potpisuje potvrdu o preuzimanju vozila na obrascu čiji sadržaj
i oblik propisuje ministar financija.

Članak 623.

Preuzimatelj vozila iz članka
622. ove Uredbe, plaća ovla­štenom društvu sve troškove koje je imalo u svezi s
njegovim zbrinjavanjem, preuzimanjem i čuvanjem.

Iznimno, ako je vozilo dano
na čuvanje ovlaštenom društvu bez vlasnikove krivnje (ukradeno vozilo, vozilo
vlasnika koji je smrtno stradao), nastali troškovi podmiruju se iz sredstava
dobivenih prodajom drugih vozila. Ova odredba ne može se primijeniti na vozila
kojim je počinjen carinski prekršaj, bez obzira da li je u takvom slučaju
propisano oduzimanje vozila ili ne.

Ako je u svezi s čuvanjem
vozila nastao carinski dug, vozilo se može predati osobi iz članka 622. ove
uredbe, ako je nastali carinski dug podmiren ili je položeno odgovarajuće
jamstvo.

Članak 624.

Ako je nadležna carinarnica dopustila da se vozilo pod carinskim
nadzorom vrati u inozemstvo, ovlašteno društvo ga predaje ovlašteniku u skladu
s rješenjem carinarnice o namirenju troš­kova iz članka 623. stavak 1. ove
Uredbe.

Članak 625.

Ovlašteno društvo može prodati vozilo po prijamu pisane obavijesti
carinarnice ili drugog nadležnog tijela da su ispunjeni uvjeti za prodaju
pojedinog vozila.

Ovlašteno društvo može dati na prodaju samo ona vozila odnosno dijelove
vozila, glede kojih je utvrđeno da ispunjavaju uvjete određene homologacijskim
i drugim odgovarajućim propisima Republike Hrvatske. Vozila kod kojih rečenim
uvjetima nije udovoljeno, izvoze se s carinskog područja, odnosno uništavaju.

Članak 626.

Pojedini dijelovi vozila (šasija, motor, blok motora, mjenjač brzina,
diferencijal, kućište motora, mjenjača i diferencijala, karoserija, kabina te
prednje i stražnje podvozje i drugo) u pravilu se prodaju na javnoj prodaji.

Drugi dijelovi vozila se u
pravilu prodaju prikupljanjem ponuda.

Dijelovi vozila se prodaju na
mjestima koja za to odredi ovlašteno društvo.

Ako pojedini dijelovi vozila
iz stavka 3. ovog članka imaju odgovarajuću uporabnu vrijednost, vodeći računa
o troškovima demontaže, komisija iz članka 600. ove Uredbe ili ovlašteno
društvo mogu odlučiti da se odnosni dijelovi demontiraju i prodaju, a preostali
dijelovi vozila unište.

Troškovi demontaže i uništenja vozila namiruju se iz sredstava dobijenih
prodajom drugih vozila.

6. Raspoređivanje sredstava dobivenih prodajom oduzete strane robe

Članak 627.

Sredstva ostvarena prodajom oduzete strane robe raspore­đuju se tako da
se najprije naplati carina, te porezi i druge pristojbe koje se obračunavaju
prilikom uvoza robe, zatim troškovi odnosnoga carinskoga ili drugoga postupka,
te novčane kazne izrečene sukladno carinskim propisima.

Iz sredstava ostvarenih prodajom oduzete strane robe namiruju se
troškovi njezina prikupljanja, čuvanja i prodaje, a ostatak sredstava
izvanredni je prihod državnog proračuna.

Osnovica za obračun carinskog duga za motorna vozila iz ovog članka je
ostvarena prodajna cijena umanjena za troškove iz članka 623. stavak 2. ove
Uredbe.

Članak 628.

Glede sredstava dobivenih prodajom robe iz članka 596. ove Uredbe:

a) carinarnica i ovlašteno društvo sastavljaju obračun do 10. u mjesecu
za prethodni mjesec, s tim da ga ovlašteno društvo dostavlja na ovjeru
ovlaštenoj carinarnici,

b) sukladno obračunu carinarnice odnosno ovjerenom obra­čunu ovlaštenoga
društva iz točke a) ovoga stavka, do 20. u mjesecu obračunati prihodi za
prethodni mjesec uplaćuju se u korist državnog proračuna Republike Hrvatske.

Troškovi prikupljanja, čuvanja i prodaje robe, kao i drugi troškovi
izvršenih usluga carinarnica namiruje na teret odgo­va­rajuće stavke državnog
proračuna.

Iznimno, sredstva dobivena prodajom vozila i njihovih dijelova iz članka
612. stavak 1. točka b), d), f), h), i l) ove Ured­be, po obračunu i uplati
carinskog duga uplaćuju se na posebni depozitni račun Carinske uprave. Ako
vlasnik vozila u roku šest mjeseci po uplati ne podnese zahtjev za isplatu deponiranog
iznosa, sredstva se uplaćuju u korist državnog proračuna.

7. Besplatno
ustupanje oduzete strane robe i drugi načini postupanja s oduzetom stranom
robom

Članak 629.

Oduzeta strana roba, koja predstavlja predmete za potrebe povijesne,
arheološke, etnografske, kulturne, umjetničke ili znanstvene vrijednosti, Vlada
Republike Hrvatske može robu besplatno ustupiti tijelima ili ustanovama koje
obavljaju odgovarajuću djelatnost.

Oduzeta strana roba, koja po posebnim propisima nije u slobodnom prometu
(oružje, streljivo, radijske postaje itd.), Vlada Republike Hrvatske može
besplatno ustupiti državnim organima i organizacijama, kojima je ta roba
potrebna za obavljanje djelatnosti.

Vlada Republike Hrvatske može za donošenje odluka iz stavaka 1. do 3.
ovoga članka ovlastiti komisiju, koju čine predstavnici Ministarstva financija,
Ministarstva rada i socijalne skrbi i Ministarstva kulture.

Članak 630.

Ako se roba ne proda ili besplatno ne ustupi u skladu s člankom 628. ove
Uredbe, sukladno posebnim propisima uništava se pod carinskim nadzorom.

**DIO VII.** UVJETI I POSTUPAK OSTVARIVANJA OSLOBOĐENJA OD PLAĆANJA CARINE

Članak 631.

Ovim dijelom Uredbe se, sukladno odredbama Carinskoga zakona i
međunarodnih ugovora o oslobađanju od plaćanja carine, uređuju uvjeti i postupak
za ostvarivanje oslobođenja od plaćanja carine.

1. Oslobođenje po
osnovi međunarodnih ugovora

Članak 632.

Oslobođenje od plaćanja carine sukladno međunarodnom ugovoru koji
obvezuje Republiku Hrvatsku (članak 187. stavak 1. točka 1. Carinskog zakona)
ostvaruje se prema uvjetima i po postupku utvrđenim odnosnim međunarodnim
ugovorom.

Uz carinsku deklaraciju kojom se roba pušta u slobodni promet,
ovlaštenoj carinarnici podnosi se:

a) akt upravnog tijela nadležnog za odgovarajuće upravno područje, kojim
se utvrđuje postojanje uvjeta ili okolnosti, koje su prema odredbama odnosnoga
međunarodnoga sporazuma mjerodavne za ostvarivanje oslobođenja odnosne robe od
plaćanja carine,

b) potvrda Hrvatske gospodarske komore da se odnosna roba ne proizvodi u
Republici Hrvatskoj, ako je ta okolnost prema odredbama odnosnoga međunarodnoga
sporazuma mjerodavna za ostvarivanje odnosne carinske povlastice.

2. Oslobođenje
robe u osobnom prtljagu putnika

Članak 633.

Oslobođenje od plaćanja
carine na robu u osobnom prtljagu putnika (članak 187. stavak 1. točka 2.
Carinskog zakona) odnosi se na uvoz robe nekomercijalne naravi, koju putnici iz
inozemstva unose u svojemu osobnome prtljagu.

Robom nekomercijalne naravi,
u smislu stavka 1. ovog članka smatra se:

- roba koju putnik nosi sa
sobom,

- roba sadržana u putnikovoj
ručnoj prtljazi,

- roba sadržana u osobnom
prtljagu koji putnik prijevozi u osobnom prijevoznom sredstvu, te

- roba sadržana u osobnom
prtljagu koji je putnik predao prijevozniku, bilo da se carinarnici podnese neposredno
pri ulasku u carinsko područje Republike Hrvatske, odnosno kasnije, ako može
dokazati da je prilikom odlaska iz treće zemlje odnosne stvari predao
prijevozniku kao svoj osobni prtljag, radi njegovoga prijevoza u Republiku
Hrvatsku.

Članak 634.

Oslobođenje od plaćanja
carine prema članku 633. ove Ured­be količinski se ograničava, kako slijedi:

a) duhanski proizvodi: do 200
cigareta ili 100 cigarilosa (cigare težine do 3 g po komadu) ili 50 cigara ili
250 g duhana za pušenje, odnosno srazmjernu kombinaciju navedenih količina
duhanskih proizvoda,

b) alkohola i alkoholnih
pića:

- destilirana ili žestoka
alkoholna pića s udjelom alkohola većim od 22 % ili etilni alkohol s udjelom
alkohola od 80 % ili više: 1 litra;

- destilirana ili žestoka
alkoholna pića, aperitivi iz vina ili alkohola i slična pića s udjelom alkohola
22 % ili manje, te pjenušava ili desertna vina: do 2 litre,

- ostalo vino: 2 litre,
odnosno

- odgovarajuću srazmjernu
kombinaciju količine navedenih pića;

c) parfema do 50 g, te
toaletne vode do 0,25 litre.

Putnici do 17 godina nisu
oslobođeni plaćanja carine glede robe iz stavka 1. točka a) i b) ovoga članka.

Članak 635.

Oslobođenje od plaćanja
carine glede ostale robe nekomercijalne naravi iz članka 633. ove Uredbe
ograničava se na predmete u vrijednosti do 300 kn.

Pri izračunu vrijednosti robe
u smislu stavka 1. ovoga članka ne uračunava se roba opisana u članku 634. ove
Uredbe.

Premašuje li vrijednost
pojedinoga predmeta koji se uvozi u stavku 1. ovoga članka utvrđenu vrijednost,
u svrhu ostvarivanja povlastice podjela vrijednosti takvoga predmeta nije
dopuštena, niti se njegova vrijednost može dijeliti na dvije ili više osoba.

3. Oslobođenje
robe u besplatnim pošiljkama

Članak 636.

Oslobođena je od plaćanja carine roba sadržana u pošiljkama koje
besplatno šalju fizičke osobe iz inozemstva fizičkim osobama u Republici
Hrvatskoj (članak 187. stavak 1. točka 3. Carinskog zakona), pod uvjetom da te
pošiljke nisu komercijalne naravi.

Robom koja nema komercijalnu narav u smislu stavka 1. ovoga članka
smatraju se povremene pošiljke, koje se sastoje isključivo iz robe namijenjene
osobnoj uporabi ili uporabi članova kućanstva korisnika povlastice, koje po
svojoj vrsti i količini ukazuju da se ne radi o komercijalnom uvozu, a uvoz se
obavlja bez plaćanja primatelja prema pošiljatelju robe.

Oslobođenje od plaćanja carine iz stavka 1. ovoga članka količinski se
ograničava glede sljedećih roba:

a) duhanski proizvodi: do 50 cigareta ili 25 cigarilosa (cigare težine
do 3 g po komadu) ili 10 cigara ili 50 g duhana za pušenje, odnosno
odgovarajuću kombinaciju količine navedenih duhanskih proizvoda,

b) alkohola i alkoholnih pića:

- destilirana ili žestoka alkoholna pića s udjelom alkohola većim od 22
% ili etilni alkohol s udjelom alkohola od 80 % ili više: 1 litra;

- destilirana ili žestoka alkoholna pića, aperitivi iz vina ili alkohola
i slična pića s udjelom alkohola 22% ili manje, te pje­nu­šava ili likerska
vina: do 1 litre, odnosno odgovarajuću kom­bin­a­ciju količine navedenih pića;

- ostalo vino: 1 litra.

c) parfema do 50 g, te toaletne vode do 0,25 litre.

Pošiljka iz stavka 1. ovoga članka ne smije premašivati ukupnu
vrijednost od 300 kn.

4. Oslobođenje
odlikovanja i priznanja

Članak 637.

Oslobođena su od plaćanja carine odlikovanja i priznanja dobivena u
okviru međunarodnih događaja (članak 187. stavak 1. točka 4. Carinskog zakona).

Odlikovanjima i priznanjima u
smislu stavka 1. ovoga članka smatraju se:

a) odlikovanja, koja vlade
trećih zemalja dodjele osobama s boravištem u Hrvatskoj,

b) pokali, medalje i slični
predmeti simbolične vrijednosti, dobiveni u inozemstvu kao priznanje za
djelatnost u područjima umjetnosti, znanosti, sportu ili u javnoj djelatnosti
ma koje vrste, odnosno priznanja za zasluge koja se daju u posebnim prilikama,

c) pokali, medalje i slični
predmeti simbolične vriijednosti, koji se u Republici Hrvatskoj trebaju
dodijeliti kao priznanje za djelatnost u područjima umjetnosti, znanosti, u
sportu ili u javnoj djelatnosti ma koje vrste, odnosno kao priznanja za zasluge
koja se daju u posebnim prilikama,

d) nagrade, pobjednički
pokali i uspomene simbolične naravi i male vrijednosti, namijenjene besplatnoj
podjeli na poslovnim kongresima i sličnim međunarodnim priredbama, koje po
svojoj vrsti, pojedinačnoj vrijednosti i drugim obilježjima ne daju povod za
pretpostavku, da se radi o uvozu iz komercijalnih razloga.

U zahtjevu za ostvarivanje
povlastice iz stavka 1. ovoga članka valja obrazložiti:

a) okolnosti i uvjete
dobivanja odnosnoga odlikovanja od­nos­no priznanja u inozemstvu, s kratkim
opisom predmeta koji se uvozi, odnosno

b) okolnosti i uvjete za dodjelu odlikovanja odnosno priznanja u
Republici Hrvatskoj, s kratkim opisom vrste, količine i ukupne vrijednosti
predmeta koji se uvoze.

Zahtjevu se prilaže i preslik isprave o dodjeli odlikovanja ili
priznanja, odnosno isprava o sazivanju odgovarajućega skupa u Republici
Hrvatskoj.

5. Oslobođenja u
okviru međunarodnih odnosa

Članak 638.

Oslobođeni su od plaćanja
carine predmeti, koje kao dar u okviru međunarodnih odnosa (članak 187. točka
4. Carinskog zakona):

a) uvoze osobe pri povratku
iz službenog posjeta inozemnim državnim tijelima ili tijelima lokalne
samouprave, primljeni od službenih tijela zemlje domaćina,

b) uvoze osobe pri dolasku u
službeni posjet državnim tijelima i tijelima lokalne samouprave u Republici
Hrvatskoj, radi njihove predaje domaćim službenim tijelima,

c) od inozemnih ustanova i
organizacija koje obavljaju javna ovlaštenja, te neprofitnih organizacija i
udruga koje obavljaju opće korisnu djelatnost, u znak prijateljstva i dobre
volje prime odgovarajuće ustanove, organizacije i udruge u Republici Hrva­t­skoj.

Oslobođenje od plaćanja
carine može se ostvariti glede pred­meta koji predstavljaju povremeni ili
prigodni dar simbolične vrijednosti, odnosno koji po svojoj vrsti, količini ili
vrijednosti nisu podobni za uporabu u komercijalne svrhe.

Uz obrazloženi zahtjev za
ostvarivanje povlastice iz stavka 1. ovoga članka prilaže se i preslik isprava
kojima se dokazuje da je odnosna roba primljena kao dar u okviru međunarodnih
odnosa.

6. Oslobođenje
predmeta uvezenih u humanitarne svrhe

Članak 639.

Oslobođena je od plaćanja carine roba koju uvoze registrirane
humanitarne organizacije radi besplatne podjele ugroženim osobama i žrtvama
prirodnih i drugih katastrofa (članak 187. stavak 1. točka 5. Carinskog zakona)**.**

Robom iz stavka 1. ovoga članka smatraju se predmeti koji služe za
zadovoljavanje osnovnih ljudskih potreba, kao što su hrana, lijekovi, odjeća,
obuća, posteljina, higijenske potrepštine i slično.

Humanitarnom organizacijom u smislu stavka 1. ovoga članka smatra se:

a) humanitarna organizacija registrirana u Republici Hrvat­skoj po
propisima o humanitarnim organizacijama,

b) karitativne djelatnosti vjerskih zajednica, te

c) strane humanitarne organizacije, koje obavljaju humanitarnu ili
karitativnu djelatnost u Republici Hrvatskoj, sukladno zaključenim međunarodnim
sporazumima ili po osnovi odobrenja Ministarstva rada i socijalne skrbi.

Uz pisani zahtjev za ostvarivanje oslobođenja od plaćanja carine podnosi
se isprava nadležnog upravnog tijela o registraciji odnosno odobrenju rada
organizacije za obavljanje humanitarne djelatnosti, odnosno akt vjerske
zajednice u čijem je sklopu organizirano obavljanje odnosne karitativne
djelatnosti, koja sadrži podatke:

- da korisnik povlastice ima pravni status humanitarne organizacije
odnosno karitativne djelatnosti vjerske zajednice u smislu stavka 3. ovoga
članka,

- da ima ustrojenu knjigovodstvenu evidenciju koja omogu­ćuje u carinsko
pravnom smislu provjeru ispravnosti poslovanja odnosnom robom, te

- da je roba koja se uvozi, sukladno pravilima humanitarne organizacije
odnosno vjerske zajednice, namijenjena besplatnoj podjeli ili uporabi od strane
krajnjih korisnika (ugrožene osobe i žrtve katastrofa).

Članak 640.

Oslobođena je od plaćanja
carine specifična oprema, uređaji i instrumenti, te rezervni dijelovi i
potrošni materijal, koji uvoze humanitarne organizacije i udruženja slijepih i
gluhih, odnosno nagluhih osoba, te osoba oboljelih od mišićnih i neuromišićnih
oboljenja, koji se ne proizvode u zemlji (članak 187. stavak 1. točka 6.
Carinskog zakona).

Uz pisani zahtjev za
ostvarivanje povlastice iz stavka 1. ovoga članka, ovlaštenoj carinarnici
podnosi se:

a) akt o registraciji
humanitarne organizacije odnosno udruge slijepih i gluhih, odnosno nagluhih
osoba, te osoba oboljelih od mišićnih ili neuromišićnih oboljenja,

b) pisana izjava da je
uvezena roba namijenjena uporabi od strane slijepih i gluhih, odnosno nagluhih
osoba, odnosno osoba oboljelih od mišićnih ili neuromišićnih oboljenja, te

c) potvrda Hrvatske gospodarske komore da se odnosna roba ne proizvodi u
Republici Hrvatskoj.

7. Oslobođenje predmeta potrebitih u postupku zaštite
industrijskog  ili intelektualnog
vlasništva

Članak 641.

Oslobođena je od plaćanja carine roba koja predstavlja robne marke (žig),
patente, modele (industrijsko obličje) i prateće isprave, te obrasci neophodni
za priznavanje autorskog ili indus­trijskog vlasništva, koji se šalju Državnom
zavodu za intelektualno vlasništvo neposredno ili putem punomoćnika, u
postupcima za zaštitu autorskog ili industrijskog vlasništva (članak 187.
stavak 1. točka 7. Carinskog zakona).

Uz pisani zahtjev za ostvarivanje povlastice iz stavka 1. ovoga članka,
ovlaštenoj carinarnici podnosi se:

a) pisana izjava da primjerci uvezene robe predstavljaju uzorak koji se
uvozi u svezi s provedbom postupka za ostvarivanje prava po osnovi autorskog
ili industrijskog vlasništva,

b) isprava koja omogućuje utvrđenje istovjetnosti robe u carinsko
pravnom smislu (crteži, skice, slike i sl.), te

c) preslik zahtjeva za priznavanje prava autorskog ili indus­trij­skog
vlasništva glede odnosne robe, odnosno preslik puno­mo­ći za pokretanje toga
postupka.

8. Oslobođenje
isprava, obrazaca i nositelja podataka

Članak 642.

Oslobođeni su plaćanja carine:

a) obrasci i isprave koje državna tijela primaju za obavljanje svojih
javnih ovlasti,

b) predmeti koji
predstavljaju dokaze u sudskim ili drugim postupcima pred državnim ili javnim
tijelima Republike Hrvat­ske,

c) primjerci potpisa i
tiskane okružnice koje se šalju kao dio uobičajene izmjene obavijesti među
javnim službama ili bankarskim ustanovama,

d) službene tiskanice koje
prima Hrvatska narodna banka,

e) nacrti, tehničke slike,
modeli, opisi i drugi slični dokumenti koji se uvoze kako bi se ispunili uvjeti
za sudjelovanje na međunarodnome natječaju raspisanom u Hrvatskoj,

f) obrasci koji se sukladno
međunarodnim ugovorima primjenjuju u međunarodnome prometu motornih vozila ili
roba,

g) nositelji podataka
(računalni diskovi, diskete, tonski zapisi, mikrofilmovi i slično) za
međunarodni prijenos informacija, koji se primatelju stavljaju na raspolaganje
besplatno, te ukoliko oslobođenje ne vodi zlouporabi ili težem obliku
narušavanja tržišne utakmice,

h) izvješća, arhivski
materijal, obrasci i druga dokumentacija pripremljena za međunarodne skupove,
konferencije i kongrese, kao i zapisnici i slične bilješke s takvih skupova,

i) službene tiskane stvari
inozemnih ili međunarodnih organizacija, kao i internacionalni ogledni
primjerci odgovarajućih tiskovina, poslani od inozemnih ustanova ili udruga
korespondentnim ustanovama ili udrugama u Republici Hrvatskoj,

j) već korišteni obrasci,
putne isprave, tovarni listovi i druge prateće isprave i poslovna
dokumentacija,

k) podloge za ispitivanja,
koja u Hrvatskoj provode inozemne ustanove ili tijela,

l) novinske fotografije,
dijapozitivi i klišeji za novinske fotografije, uključujući i tekst uz sliku,
upućene izvještajnim agencijama, izdavačima novina ili časopisa,

m) obrasci, informativni
materijali, vozne isprave i slični prilozi, koje inozemne prometne ili
ugostiteljske tvrtke šalju turističkim uredima u Hrvatskoj,

n) porezne markice i slična
obilježja o namiri poreznih davanja u drugim zemljama, te

o) pismovne pošiljke.

Uz pisani zahtjev za
ostvarivanje carinske povlastice iz stavka 1. ovoga članka prilažu se i dokazi
o činjenicama ili okolnostima koje predstavljaju osnovu za oslobođenje od
plaćanja carine.

9. Oslobođenje
vatrogasne opreme

Članak 643.

Oslobođena je od plaćanja carine oprema za preventivu i gašenje požara
koja se ne proizvodi u Republici Hrvatskoj i nije predmet kooperacije hrvatskih
proizvođača opreme i strojeva za preventivu i gašenje požara (članak 187.
stavak 1. točka 10. Carinskog zakona).

Opremom u smislu stavka 1. ovoga članka smatraju se vatrogasna vozila,
vatrogasna oprema i sredstva koje koriste javne vatrogasne postrojbe bilo
dobrovoljne ili profesionalne, postrojbe dobrovoljnog vatrogasnog društva,
profesionalne vatrogasne postrojbe u gospodarstvu, vatrogasne zajednice i
udruge, te postrojbe za brzo djelovanje (intervencijske postrojbe).

Uz pisani zahtjev za ostvarivanje povlastice iz stavka 1. ovoga članka,
ovlaštenoj carinarnici podnosi se:

a) akt Ministarstva unutarnjih poslova kojime se utvrđuje status
korisnika povlastice u smislu stavka 1. ovog članka, te podobnost opreme za
uporabu u vatrogasne svrhe, te

b) potvrda Hrvatske gospodarske komore da se odgovarajuća roba ne
proizvodi u Republici Hrvatskoj, te da nije predmet ko­ope­racije hrvatskih
proizvođača opreme i strojeva za preventivu i gašenje požara.

10. Oslobođenje
predmeta koji se iz inozemstva preseljavaju u Republiku Hrvatsku

Članak 644.

Oslobođeni su od plaćanja carine predmeti koje radi preseljenja fizičke
osobe uvoze u Republiku Hrvatsku, i to predmeti kućanstva (članak 187. stavak
1. točka 11. Carinskog zakona), odnosno predmeti gospodarskog inventara (članak
187. stavak 1. točka 12. Carinskog zakona), uz sljedeće uvjete:

a) da je korisnik povlastice najmanje pet godina prije preseljenja
boravio u inozemstvu,

b) da prije preseljenja nije koristio ovu carinsku povlasticu, odnosno
drugu odgovarajuću carinsku povlasticu prema carinskim propisima koji su
prestali važiti, te

c) da je prije preseljenja:

- predmete kućanstva
posjedovao i koristio u svojem kućanstvu u inozemstvu najmanje 12 mjeseci,
odnosno

- odgovarajuće predmete
gospodarskog inventara po vrsti i količini rabio pri obavljanju gospodarske ili
druge profesionalne djelatnost u inozemstvu, čije obavljanje prenosi u
Republiku Hrvatsku.

Odredba stavka 1. točka c)
ovoga članka glede razdoblja prethodnoga posjedovanja i korištenja predmeta
kućanstva, odnosno uporabe predmeta gospodarskog inventara pri obavljanju
gospodarske djelatnosti u inozemstvu, u odnosu na korisnike koji se
preseljavaju iz prekooceanskih i drugih zemalja utvrđenih propisom iz članka
187. stavak 6. Carinskog zakona, ne primjenjuje se pri uvozu sljedećih
predmeta:

- električnih i drugih
aparata i uređaja za čiju uporabu je potrebno priključenje na električnu mrežu,

- motornih i priključnih
vozila, te

- drugih predmeta glede kojih
opstoje različitosti u tehničkim uvjetima njihove uporabe, na način koji
onemogućuje njihovu tehnički racionalnu uporabu u Republici Hrvatskoj.

Predmeti iz stavka 2. ovog članka mogu se kupiti u trećoj zemlji ili u
sustavu tuzemne bescarinske kupnje i oslobođeni su od carine, bez obzira da li
su novi ili rabljeni.

Predmetima kućanstva ne smatraju se alkoholna pića, duhanske
prerađevine, te motorna vozila, strojevi, alati i instrumenti za obavljanje
određene profesionalne djelatnosti, osim takvih proizvoda podobnih za kućnu
uporabu ili uporabu u slobodno vrijeme. Motornim vozilima podobnima za kućnu
uporabu smatraju se samo osobni automobili, te vozila za kombinirani prijevoz
osoba, koja osim sjedišta za vozača imaju još najviše osam sjedišta.

Članak 645.

Zahtjev za ostvarivanje carinske povlastice iz članka 644. stavak 1. ove
Uredbe podnosi se carinarnici nadležnoj prema mjestu prebivališta ili boravišta
korisnika u Republici Hrvatskoj.

Uz zahtjev za ostvarivanje
povlastice glede predmeta kućanstva podnosi se:

a) potvrda diplomatskoga ili
konzularnoga predstavništva Republike Hrvatske ili druga odgovarajuća isprava,
kojom se dokazuje prethodni neprekidni petogodišnji boravak u inozemstvu,

b) isprava o prebivalištu ili
boravištu u Republici Hrvatskoj,

c) pisana izjava korisnika
povlastice:

- o danu njegova preseljenja
u Republiku Hrvatsku, te

- da nije koristio carinsku
povlasticu iz članka 187. stavak 1. točka 11. Carinskoga zakona, odnosno drugu
odgovarajuću povlasticu prema carinskim propisima koji su prestali važiti,

d) popis predmeta kućanstva
koje namjerava preseliti, s navodom dokaza o njihovom posjedovanju ili uporabi
u inozemstvu najmanje 12 mjeseci prije njihova preseljenja odnosno uvoza u
Republiku Hrvatsku, te posebnom naznakom predmeta koji se uvoze s pozivom na
članak 644. stavak 2. ove Uredbe.

Uz zahtjev za ostvarivanje
povlastice pri uvozu predmeta gospodarskog inventara, pored isprava iz stavka
2. ovoga članka prilažu se sljedeće isprave:

a) izvadak iz sudskog
registra ili druga odgovarajuća isprava, koja sadrži odobrenje za obavljanje
odnosne gospodarske ili druge djelatnosti, odnosno predstavlja dokaz o
ispunjavanju uvjeta za obavljanje iste,

b) specifikacija predmeta
gospodarskog inventara koje je korisnik rabio u inozemstvu, te

c) specifikacija rabljenih
predmeta gospodarskog inventara koji se uvoze iz inozemstva, te predmeta koji
se uvoze s pozivom na članak 644. stavak 2. ove Uredbe, s naznakom njihovoga
trgovačkoga naziva, tarifne oznake i količine za svaku stavku pojedinačno, te
ukupne vrijednosti robe koja se uvozi.

Članak 646.

Predmeti kućanstva odnosno
gospodarskog inventara uz carinsku povlasticu iz članka 644. ove Uredbe mogu se
uvoziti u roku 12 mjeseci od dana preseljenja.

Na zahtjev korisnika
povlastice, koji ispunjava ili će do dana preseljenja ispuniti uvjete za
ostvarivanje povlastice, carinarnica može odobriti uvoz predmeta iz stavka 1.
ovoga članka i prije dana naznačenoga za preseljenje u Republiku Hrvatsku, ako
iskaže namjeru da preseli u roku šest mjeseci od dana podnošenja toga zahtjeva,
te položi jamstvo za namirenje carinskog duga koji bi mogao nastati, ako do
preseljenja u odobrenome roku ne dođe.

Iznimno, uvjet prethodnog
posjedovanja i korištenja predmeta iz članka 644. stavak 1. točka c) ove Uredbe,
mora biti ispunjen do dana podnošenja zahtjeva iz stavka 2. ovoga članka.

Uvoz predmeta iz stavka 1.
ovoga članka može se obaviti i u više navrata, s tim da se rok za ostvarivanje
povlastice računa od dana preseljenja, odnosno od dana početka korištenja
povlastice sukladno stavku 2. ovoga članka.

 11. Oslobođenje u inozemstvu naslijeđenih
predmeta

Članak 647.

Oslobođeni su od plaćanja carine predmeti koje su hrvatski državljani i
strani državljani nastanjeni u Republici Hrvatskoj naslijedili u inozemstvu
(članak 187. stavak 1. točka 13. Carinskog zakona).

Povlastica iz stavka 1. ovoga
članka ne primjenjuje se pri uvozu predmeta kupljenih naslijeđenim novcem, na
predmete kupljene novcem dobivenim prodajom naslijeđenih predmeta, kao i na
predmete dobivene zamjenom za naslijeđene predmete.

Uz pisani zahtjev za
ostvarivanje povlastice iz stavka 1. ovoga članka, ovlaštenoj carinarnici
podnosi se akt nadležnog hrvat­skog ili inozemnog pravosudnog ili drugog tijela
o nasljeđivanju predmeta koji se unose.

Iznimno, glede naslijeđenih
predmeta koje je ostavitelj osobno rabio, kao dokaz u smislu stavka 3. ovoga
članka može se podnijeti i izvod iz matične knjige umrlih.

12. Oslobođenje
robe koja se uvozi u kulturne svrhe

Članak 648.

Oslobođena je plaćanja carine roba koja se uvozi radi njezine uporabe za
obnovu, održavanje i restauriranje zaštićenih spomenika kulture (članak 187.
stavak 1. točka 14. Carinskog zakona).

U smislu stavka 1. ovoga
članka spomenicima kulture smatraju se nepokretni i pokretni predmeti ili grupe
predmeta, koji zbog svoje arheološke, povijesne, sociološke, etnografske, umjet­ničke,
arhitektonske, urbanističke, tehničke ili druge znanstvene ili kulturne
vrijednosti predstavljaju vrijednosti od nacionalnog značaja.

Uz pisani zahtjev za ostvarivanje
povlastice iz stavka 1. ovoga članka, ovlaštenoj carinarnici podnosi se:

a) akt Ministarstva kulture
kojim se dokazuje da određena stvar ima status zaštićenog spomenika kulture, te
da je roba koja se uvozi podobna za uporabu pri obnovi, održavanju ili
restauriranju odnosnoga spomenika, te

b) potvrda Hrvatske
gospodarske komore da se odgovarajuća roba ne proizvodi u Republici Hrvatskoj.

Članak 649.

Oslobođena je od plaćanja
carine roba koja izravno služi za obavljanje muzejske, arhivske,
restauratorske, knjižničke, likovne, glazbeno-scenske i filmske djelatnosti
(članak 187. stavak 1. točka 15. Carinskog zakona), koja se ne proizvodi u
Republici Hrvatskoj.

Radi korištenja povlastice iz
stavka 1. ovoga članka, ovlašte­noj carinarnici podnosi se zahtjev korisnika
povlastice s izjavom da će uvezenu robu koristiti za obavljanje određene
djelatnosti, uz koji se prilaže:

a) mišljenje Ministarstva
kulture o podobnosti robe za obavljanje određene djelatnosti, te glede pravnoga
statusa korisnika povlastice,

b) potvrda Hrvatske
gospodarske komore da se odnosna roba ne proizvodi u Republici Hrvatskoj.

Članak 650.

Oslobođena je od plaćanja
carine roba koja je u obliku donacije dana ustanovama u kulturi i drugim
neprofitnim pravnim osobama u kulturi, samostalnim umjetnicima ili umjetnicima
za obavljanje njihove djelatnosti (članak 187. stavak 1. točka 16. Carinskog
zakona).

Uz zahtjev za korištenje
povlastice iz stavka 1. ovoga članka, ovlaštenoj carinarnici podnosi se:

a) akt Ministarstva kulture o
pravnome statusu korisnika povlastice kao ustanove u kulturi ili druge
neprofitne osobe u kulturi, odnosno statuse samostalnog umjetnika, te
podobnosti robe za obavljanje odnosne umjetničke djelatnosti,

b) isprava kojom se dokazuje
uvoz robe po osnovi donacije iz inozemstva,

c) izjava korisnika da će
uvezenu robu rabiti za obavljanje odnosne umjetničke djelatnosti.

Članak 651.

Oslobođena je od plaćanja
carine roba koju kao vlastita djela iz inozemstva unesu znanstvenici, književnici
ili umjetnici (članak 187. stavak 1. točka 17. Carinskog zakona).

Vlastitim djelom iz stavka 1.
ovoga članka smatra se i po autoru ovjereni ograničeni broj kopija tih djela,
kada je za određenu vrstu tih djela uobičajena takva vrsta njihove prezentacije
umjetničkoj ili drugoj javnosti.

Uz pisani zahtjev za
ostvarivanje povlastice iz stavka 1. ovoga članka, ovlaštenoj carinarnici
podnosi se i ovjerena izjava odnosnoga znanstvenika, književnika ili umjetnika,
kojom se iskazuje status robe koja se unosi kao vlastitoga znanstvenoga, književnoga
ili umjetničkoga djela, opisano na način koji prema carinskim propisima
omogućuje utvrđivanje istovjetnosti robe.

13. Oslobođenje
kovčega, urni i drugih pogrebnih potrepština

Članak 652.

Od plaćanja carine oslobođeni
su:

a) kovčezi s umrlim osobama i
urne s pepelom umrlih osoba, kao i cvijeće, vijenci i drugi uobičajeni ukrasni
pogrebni predmeti, te

b) predmeti koji se rabe pri
ukopu ili ukrašavanju grobova, koje sa sobom unose osobe nastanjene u
inozemstvu, u vrsti i količini koje ne daju povod za zaključivanje da se radi o
uvozu u komercijalne svrhe.

14. Rješavanje o
ostvarivanju povlastice

Članak 653.

Rješenje o oslobođenju od
plaćanja carine sukladno odredbama ove Uredbe donosi ovlaštena carinarnica.

Ako podnijeta carinska
deklaracija za puštanje robe u slobodan promet i uz nju priložene isprave sadrže
sve potrebite podat­ke, a zahtjev korisnika povlastice se u cijelosti usvaja,
rješenje se može donijeti i u obliku bilješke na zahtjevu za ostvarivanje
povlastice odnosno podnijetoj carinskoj deklaraciji.

Iznimno, rješenja o
ostvarivanju carinske povlastice iz član­ka 633. i 636. ove Uredbe donose se
usmeno.

**DIO VIII.** PRIJELAZNE I ZAVRŠNE ODREDBE

Članak 654.

Korisnicima carinske
povlastice iz članka 27. stavak 3. i 4. Carinskog zakona (»Narodne novine«, br.
53A/91, 33/92, 106/93, 92/94, 62/99 i 98/99), koji su do dana stupanja ove
Uredbe na snagu otpočeli s korištenjem carinske povlastice sukladno odredbama
toga Zakona i na njemu utemeljenih propisa, a ispunjavaju uvjete za
ostvarivanje carinske povlastice iz članka 187. stavak 1. točke 11. i 12.
Carinskog zakona (»Narodne novine«, br. 78/99 i 94/99) može ovlaštena
carinarnica, na njihov zahtjev nastavno odobriti korištenje carinske
povlastice, sukladno odredbama novoga Carinskog zakona i ove Uredbe.

Članak 655.

Danom stupanja na snagu ove
Uredbe, slobodne carinske prodavaonice osnovane temeljem članka 222. Carinskog
zakona (»Narodne novine«, br. 53A/91, 33/92, 106/93, 92/94, 62/99 i 98/99)
nastavljaju poslovanje, sukladno odredbama ove Uredbe, kao prodajno mjesto
carinskoga skladišta tipa D, uz uvjet da u roku šest mjeseci ishode odobrenje
za poslovanje odnosnoga tipa carinskog skladišta, sukladno članku 112.
Carinskog zakona (»Narodne novine«, br. 78/99 i 94/99).

Članak 656.

Dok ravnatelj Carinske uprave
Republike Hrvatske ne odredi društva ili udruge ovlaštene za prodaju oduzete
strane robe, u skladu s člankom 598. stavak 2. ove Uredbe, prodaju oduzete
strane robe obavljaju carinarnice odnosno Hrvatski autoklub, sukladno odredbama
ove Uredbe.

Postupak prodaje strane robe započet
prije stupanja na snagu ove Uredbe, nastavit će se i okončati po propisima koji
su bili na snazi na dan kad je započela prodaja.

Članak 657.

S danom stupanja na snagu ove
Uredbe prestaju važiti:

a) Uredba o posebnim mjerama
za ostvarivanje carinskog nadzora u svezi s prikupljanjem, preuzimanjem i
čuvanjem motornih vozila te plovnih objekata i njihovih dijelova, pod carinskim
nadzorom, te načinu njihove prodaje i rasporedu sredstava dobivenih njihovom
prodajom (»Narodne novine«, broj 62/92), te

b) Uredba o podrijetlu robe i
načinu izdavanja potvrda o podrijetlu robe (»Narodne novine«, broj 66/99).

Članak 658.

Ova Uredba stupa na snagu 1.
siječnja 2000. godine.

Klasa: 413-01/98-02/04
Urbroj: 5030114-99-22
Zagreb, 16. prosinca 1999.

Potpredsjednik

**mr. Borislav Škegro,** v. r.

|  |
| --- |
| Prilozi obrazaca (podijeljeni su na 8 dijelova radi lakšeg učitavanja) |
| [**I. dio**](dodatni/371700.htm) |
| [**II. dio**](dodatni/371701.htm) |
| [**III. dio**](dodatni/371702.htm) |
| [**IV. dio**](dodatni/371703.htm) |
| [**V. dio**](dodatni/371704.htm) |
| [**VI. dio**](dodatni/371705.htm) |
| [**VII. dio**](dodatni/371706.htm) |
| [**VIII. dio**](dodatni/371707.htm) |

Uredba, NN 144/1999-2168