## Odluka o objavljivanju pravila o državnoj potpori u poštanskim uslugama

### NN 46/2008 (23.4.2008.), Odluka o objavljivanju pravila o državnoj potpori u poštanskim uslugama

# VLADA REPUBLIKE HRVATSKE

**1552**

Na temelju članka 3. Uredbe o državnim potporama (»Narodne novine«, broj
50/2006), Vlada Republike Hrvatske je na sjednici održanoj 18. travnja 2008.
godine, donijela

## ODLUKU

### O OBJAVLJIVANJU PRAVILA O DRŽAVNOJ POTPORI U POŠTANSKIM USLUGAMA

I.

Pravila o državnim potporama u poštanskim uslugama sadržana su u Obavijesti
Komisije o primjeni pravila tržišnog natjecanja na poštanski sektor i o procjeni
određenih državnih mjera u vezi s poštanskim uslugama (31998Y0206(01), SL C 39,
06.02.1998., str. 2. – 18.)

II.

Tekst akta u kojem su sadržana pravila iz točke I. ove Odluke, u prijevodu na
hrvatski jezik, glasi:
Obavijest Komisije o primjeni pravila tržišnog natjecanja na poštanski sektor i
o procjeni određenih državnih mjera u vezi s poštanskim uslugama
(SL C 39, 06. 02. 1998.)

PREDGOVOR

Nakon što je Komisija podnijela Zelenu knjigu o razvoju jedinstvenog tržišta
poštanskih usluga1 i priopćenje Europskom parlamentu i Vijeću, u kojem navodi
rezultate savjetovanja o Zelenoj knjizi i mjerama za koje se Komisija2 zalaže,
održana je opsežna rasprava o budućoj regulativi poštanskog sektora u Zajednici.
Vijeće je, Rezolucijom od 7. veljače 1994. godine o razvoju poštanskih usluga
Zajednice3, pozvalo Komisiju da predloži mjere za definiranje usklađene
univerzalne usluge i poštanskih usluga koje bi se mogle rezervirati. U srpnju
1995. godine Komisija je predložila paket mjera za poštanske usluge koji se
sastojao od prijedloga za Direktivu Europskog parlamenta i Vijeća o zajedničkim
pravilima za razvoj poštanskih usluga Zajednice i za poboljšanje kakvoće usluge4,
te nacrt obavijesti o primjeni pravila tržišnog natjecanja5.
Ova obavijest, koja dopunjuje mjere usklađivanja koje je predložila Komisija,
temelji se na rezultatima navedenih rasprava u skladu s načelima utvrđenim u
Rezoluciji od 7. veljače 1994. godine. Ona uzima u obzir komentare primljene
tijekom javnog savjetovanja o nacrtu ove obavijesti objavljene u prosincu 1995.
godine, Rezoluciju6 Europskog parlamenta o navedenom nacrtu koja je usvojena 12.
prosinca 1996. godine, kao i rasprave o predloženoj Direktivi u Europskom
parlamentu i Vijeću.
Komisija smatra da su poštanske usluge od vitalne važnosti za sve gospodarske i
društvene djelatnosti jer čine bitno sredstvo komunikacije i trgovine.
Pojavljuju se nove poštanske usluge te je stoga potrebna tržišna sigurnost za
poticanje ulaganja i otvaranje novih radnih mjesta u tom sektoru. Kako je to
potvrdio i Sud EZ-a, pravo se Zajednice, a posebno pravila tržišnog natjecanja
iz Ugovora o EZ-u, primjenjuju na poštanski sektor7. Sud je izjavio da »u slučaju
javnih poduzetnika kojima države članice odobravaju posebna ili isključiva
prava, one ne smiju donijeti nove niti zadržati važeće mjere u suprotnosti s
pravilima iz Ugovora, a koja se odnose na tržišno natjecanje« te da se ta
pravila »moraju tumačiti u svezi s člankom 90. stavkom 2. koji predviđa da
poduzetnici kojima je povjereno upravljanje uslugama od općeg gospodarskog
interesa podliježu pravilima tržišnog natjecanja u mjeri u kojoj primjena takvih
pravila ne sprječava, pravno ili činjenično, obavljanje određenih zadataka koji
su im dodijeljeni.« Stoga se Komisiji često upućuju pitanja o stavu koji
namjerava zauzeti u svrhu provedbe pravila tržišnog natjecanja iz Ugovora, u
pogledu ponašanja poštanskih operatora te s obzirom na državne mjere za javne
poduzetnike i poduzetnike kojima države članice odobravaju posebna ili
isključiva prava u poštanskom sektoru.
U ovoj obavijesti utvrđuje se Komisijino tumačenje relevantnih odredbi Ugovora i
vodeća načela u skladu s kojima Komisija namjerava primjenjivati pravila
tržišnog natjecanja iz Ugovora na pojedinačne slučajeve u poštanskom sektoru,
istovremeno zadržavajući potrebne elemente zaštite pružanja univerzalne usluge,
a poduzetnicima i državama članicama daju se jasne smjernice s ciljem da se
izbjegne kršenje Ugovora. Ova obavijest ne dovodi u pitanje tumačenja koja
donosi Sud Europskih zajednica.
Nadalje, ova obavijest utvrđuje pristup koji Komisija namjerava zauzimati kod
primjene pravila tržišnog natjecanja na ponašanje poštanskih operatora te kod
ocjenjivanja usklađenosti državnih mjera kojima se ograničava sloboda davanja
usluge i/ili tržišnog natjecanja na poštanskim tržištima s pravilima tržišnog
natjecanja i ostalim pravilima Ugovora. Ona se osvrće i na pitanje ravnopravnog
pristupa poštanskoj mreži i zaštite potrebne za osiguranje ravnopravnog tržišnog
natjecanja u sektoru.
S obzirom na razvoj novih poštanskih usluga koje pružaju privatni i javni
operatori, neke države članice preispituju svoje poštansko zakonodavstvo, s
ciljem ograničavanja monopola njihovih poštanskih organizacija u mjeri u kojoj
se to smatra potrebnim za ostvarivanje ciljeva od javnog interesa. Istovremeno,
Komisija se suočava sa sve većim brojem pritužbi i slučajeva koji se odnose na
pravo tržišnog natjecanja o kojima treba zauzeti stajalište. Stoga je, u ovom
trenutku, obavijest primjereni instrument koji osigurava upute državama
članicama i poštanskim operatorima, uključujući one koji uživaju posebna ili
isključiva prava, za osiguravanje ispravne provedbe pravila tržišnog natjecanja.
Cilj je ove obavijesti, iako ona ne može biti potpuna, osigurati potrebne upute
za pravilno tumačenje, posebno članaka 59, 85, 86, 90 i 92 Ugovora u
pojedinačnim slučajevima. Objavljivanjem ove obavijesti, Komisija poduzima mjere
kojima se poboljšava transparentnost te poštanskim operatorima olakšava
donošenje ulagačkih odluka u interesu korisnika poštanskih usluga Europske
unije.
Sukladno objašnjenju Komisije u Priopćenju od 11. rujna 1996. godine o »Uslugama
od općeg interesa u Europi«8, solidarnost i jednakost postupanja u okviru
tržišnog gospodarstva temeljni su ciljevi Zajednice. Usluge od općeg interesa
doprinose ostvarivanju tih ciljeva. Europljani očekuju usluge visoke kakvoće po
dostupnim cijenama, a mnogi od njih usluge od općeg interesa čak poistovjećuju
sa socijalnim pravima.
Što se tiče, posebno, poštanskog sektora potrošači su sve odlučniji u traženju
svojih prava i ostvarivanju želja. Zbog tržišnog natjecanja na svjetskoj razini
poduzetnici koji rabe takve usluge prisiljeni su tražiti povoljnije cijene od
onih koje uživaju njihovi konkurenti. Nove tehnologije, kao što su faks ili
elektronička pošta, vrše ogroman pritisak na tradicionalne poštanske usluge.
Takvi razvoji uzrokuju sve veću zabrinutost za budućnost tih usluga kao i
zabrinutost za radna mjesta te gospodarsku i socijalnu koheziju. Gospodarska
važnost ovih usluga od izuzetne je važnosti. Upravo je stoga potrebna
modernizacija i razvoj usluga od općeg interesa budući da one doprinose
europskoj konkurentnosti, socijalnoj solidarnosti i kakvoći života.
Cilj je Zajednice podržati konkurentnost europskog gospodarstva u sve
konkurentnijem svijetu te potrošačima pružiti veći izbor, bolju kakvoću i niže
cijene, istovremeno svojim politikama pomažući učvršćivanju gospodarske i
društvene kohezije među državama članicama te smanjenju određenih nejednakosti.
Poštanske usluge ovdje imaju ključnu ulogu. Zajednica se obvezuje promicati
funkcije od općeg gospodarskog interesa kako je svečano potvrđeno u novom članku
7.d Ugovora iz Amsterdama, poboljšavajući njihovu učinkovitost. Zakon tržišta
omogućuje bolju raspodjelu izvora i bolju učinkovitost u ponudi usluga čiji je
osnovni korisnik potrošač koji dobiva bolju kakvoću po nižoj cijeni. Međutim, ti
mehanizmi ponekad imaju ograničenja; jedna od posljedica jest da moguće koristi
ne obuhvate cijelo pučanstvo, a cilj promicanja društvene i teritorijalne
kohezije Unije možda ne bude ostvaren. Tada javna vlast mora osigurati da se
uzme u obzir opći interes.
Tradicionalne strukture nekih usluga od općeg gospodarskog interesa,
organizirane na osnovi nacionalnih monopola, predstavljaju izazov za europsku
gospodarsku integraciju. To se odnosi i na poštanske monopole, čak i kada su
opravdani, koji bi mogli predstavljati prepreku nesmetanom funkcioniranju
tržišta, posebno izolacijom određenog tržišnog sektora.
Istinski izazov predstavlja osiguranje nesmetane interakcije između zahtjeva
jedinstvenog tržišta kao što su sloboda kretanja, gospodarska učinkovitost i
dinamika, slobodno tržišno natjecanje te ciljeva od općeg interesa. Ova
interakcija mora koristiti kako pojedincima tako i društvu u cjelini. Teško je
postići takvu ravnotežu budući da se situacija neprestano mijenja: jedinstveno
tržište se i dalje širi, a javne usluge ne samo da nisu stalne, već se moraju
prilagođavati novim zahtjevima.
Osnovnim konceptom univerzalne usluge, koji je uvela Komisija9, osigurava se
pružanje usluge visoke kakvoće po cijenama koje su svima dostupne. Univerzalna
usluga definira se pomoću načela: jednakosti, univerzalnosti, kontinuiteta i
prilagodljivosti; te pomoću dobrih običaja: otvorenosti u upravljanju,
određivanja cijena i financiranja te nadzora koji vrše tijela neovisna od onih
koja obavljaju usluge. Svi ovi kriteriji nisu uvijek zadovoljeni na nacionalnoj
razini, ali ako su uvedeni uporabom koncepta europske univerzalne usluge, onda
imaju pozitivne učinke na razvoj usluga od općeg interesa. Univerzalna usluga u
Europi izraz je zahtjeva i posebnih značajki europskog modela društva u okviru
politike kojom se kombiniraju dinamično tržište, kohezija i solidarnost.
Univerzalne poštanske usluge visoke kakvoće imaju veliku važnost i za privatne i
za poslovne korisnike. S obzirom na razvoj elektroničke trgovine, njihova
važnost rast će i dalje u vrlo bliskoj budućnosti. Poštanske usluge imat će
važnu ulogu u tome.
Što se tiče poštanskog sektora, Europski parlament i Vijeće usvojili su
Direktivu 97/67/EZ (u daljnjem tekstu »Poštanska direktiva»). Njezin je cilj
uvođenje zajedničkih pravila za razvoj poštanskog sektora i poboljšanje kakvoće
usluge, kao i postupno otvaranje tržišta na kontroliran način.
Cilj je Poštanske direktive osigurati pružanje poštanske usluge kao univerzalne
usluge na duži rok. Ona za države članice uvodi minimalnu usklađenu normu
univerzalnih usluga, uključujući visoku kakvoću usluge u cijeloj zemlji uz
redovite zajamčene isporuke po cijenama koje su svima dostupne. To uključuje
skupljanje, prijevoz, razvrstavanje i uručivanje pisama kao i kataloga i paketa
uz određena ograničenja cijene i težine. Također, obuhvaća i preporučene te
pošiljke s označenom vrijednosti (valeur déclarée), a primjenjuje se na domaće
kao i međunarodne isporuke. Potrebna pozornost posvećuje se zahtjevima za
kontinuitetom, tajnošću, neutralnošću i jednakosti postupanja, kao i
prilagodljivosti.
Kako bi se osiguralo financiranje univerzalne usluge, sektor se može rezervirati
za operatore koji obavljaju ovu univerzalnu uslugu. Područje primjene
rezerviranog sektora usklađeno je u Poštanskoj direktivi. Sukladno Poštanskoj
direktivi, države članice mogu odobriti isključiva prava za pružanje poštanskih
usluga samo u mjeri u kojoj je to potrebno za obavljanje univerzalne usluge.
Nadalje, Poštanskom direktivom utvrđuje se maksimalno područje primjene koje
države članice mogu rezervirati za postizanje ovog cilja. Ako je potrebno
dodatno financiranje za univerzalnu uslugu, tržišnim operatorima mogu se uvesti
određene obveze u zamjenu za ovlaštenje; na primjer, od njih se mogu zahtijevati
financijski doprinosi u kompenzacijski fond kojim u ovu svrhu upravlja tijelo
neovisno od korisnika kako je predviđeno u članku 9. Poštanske direktive.
Poštanska direktiva utvrđuje minimalnu zajedničku normu univerzalnih usluga i
utvrđuje zajednička pravila za rezervirano područje. Ona, stoga, povećava pravnu
sigurnost s obzirom na zakonitost nekih isključivih i posebnih prava u
poštanskom sektoru. Međutim, neke države primjenjuju mjere koje nisu uređene tom
Direktivom, a postoji mogućnost da su u suprotnosti s pravilima iz Ugovora koja
su namijenjena državama članicama. Autonomno ponašanje poštanskih operatora i
dalje podliježe pravilima tržišnog natjecanja iz Ugovora.
Članak 90. stavak 2. Ugovora predviđa da davatelji usluga od općeg interesa mogu
biti izuzeti od pravila iz Ugovora, u mjeri u kojoj bi primjena tih pravila
narušavala izvršavanje zadataka od općeg interesa za koje su oni odgovorni. To
izuzeće od pravila Ugovora, međutim, podliježe načelu proporcionalnosti. Cilj je
ovog načela osigurati takav odnos između obveze pružanja usluga od općeg
interesa i načina na koji se te usluge zapravo pružaju, tako da su korištena
sredstva proporcionalna postavljenim ciljevima. Načelo je formulirano na način
da dozvoljava ravnotežu koja je fleksibilna i osjetljiva na kontekst te uzima u
obzir tehnička i proračunska ograničenja koja se mogu razlikovati od jednog do
drugog sektora. Njime se postiže i najbolja moguća interakcija učinkovitosti
tržišta i zahtjeva od općeg interesa, osiguravajući da sredstva rabljena za
udovoljavanje uvjetima ne narušavaju nesmetano funkcioniranje jedinstvenog
europskog tržišta i da ne utječu na trgovinu u mjeri u kojoj bi to bilo u
suprotnosti s interesima Zajednice10.
Primjena pravila iz Ugovora, uključujući moguću primjenu izuzeća od članka 90.
stavka 2., s obzirom na ponašanje poduzetnika, kao i državne mjere, može se
provesti samo u pojedinačnim slučajevima. Međutim, vrlo je poželjno, s ciljem
povećanja pravne sigurnosti glede mjera koje nisu obuhvaćene Poštanskom
direktivom, objasniti Komisijina tumačenja Ugovora i pristup koji ona namjerava
zauzeti za buduću primjenu tih pravila. Posebno, Komisija smatra, da bi sukladno
odredbama članka 90. stavka 2. u odnosu na odredbe o univerzalnoj usluzi,
primjena pravila iz Ugovora potaknula konkurentnost poduzetnika koji djeluju u
poštanskom sektoru, koristila korisnicima i doprinijela na pozitivan način
ciljevima od općeg interesa.
Poštanski sektor Europske unije je karakterističan po područjima koja su države
članice rezervirale s ciljem zajamčenog pružanja univerzalne usluge i koja se
sada usklađuju pomoću Poštanske direktive kako bi se ograničili učinci
narušavanja među državama članicama. Komisija mora, sukladno Ugovoru, osigurati
da poštanski monopoli udovoljavaju pravilima iz Ugovora, a posebno pravilima
tržišnog natjecanja, s ciljem osiguranja maksimalne koristi i ograničavanja svih
učinaka narušavanja za potrošače. Ostvarujući ovaj cilj primjenom pravila
tržišnog natjecanja na sektor u pojedinačnim slučajevima, Komisija će osigurati
da se monopolska moć ne rabi za proširenje zaštićenoga dominantnoga položaja u
liberalizirane djelatnosti ili za neopravdanu diskriminaciju u korist velikih
korisnika na štetu malih korisnika. Komisija će osigurati i da se ovlašteni
poštanski monopoli u području prekograničnih usluga ne koriste za stvaranje ili
održavanje nezakonitih kartela koji određuju cijene, a čime štete interesu
poduzetnika i potrošača u Europskoj uniji.
Ova obavijest strankama na tržištu objašnjava praktične posljedice primjene
pravila tržišnog natjecanja na poštanski sektor kao i moguća odstupanja od
načela. Ona utvrđuje stajalište koje će Komisija zauzeti, u kontekstu koji je
definiran neprekinutim postojanjem posebnih i isključivih prava kako je to
usklađeno Poštanskom direktivom, kod ocjenjivanja pojedinačnih slučajeva ili
pred Sudom u slučajevima koje mu upute nacionalni sudovi temeljem članka 177.
Ugovora.
\_\_\_\_\_
1 COM(91) 476 završni tekst.
2 Smjernice o razvoju poštanskih usluga Zajednice (COM(93) 247 od 2.
lipnja 1993.).
3 SL C 48. 16. 2. 1994., str. 3.
4 SL C 322, 2. 12. 1995., str. 22.
5 SL C 322, 2. 12. 1995., str. 3.
6 SL C 20, 20. 1. 1997., str. 159.
7 Posebno u Skupnim predmetima C-48/90 i C-66/90, Nizozemska i
Koninklijke PTT Nizozemska i PTT Post BV protiv Komisije [1992] ECR I-565 i
Predmet C-320/91 Procureur du Roi protiv Paul Corbeau [1993] ECR I-2533.
8 COM(96) 443 završni tekst
9 Vidi bilješku 8.
10 Vidi presudu od 23. 10. 1997. u Predmetima C-157/94 do C-160/94
«Obveze država članica – električna energija» Komisija protiv Nizozemske
(157/94), Italije (158/94), Francuske (154/94), Španjolske (160/94).

1. DEFINICIJE

U smislu ove obavijesti, primjenjuju se sljedeće definicije11:
*»poštanske usluge«*: usluge koje uključuju prijam, razvrstavanje, prijevoz i
uručivanje poštanskih pošiljaka;
*»javna poštanska mreža«*: sustav organizacije i sredstava svih vrsta koje koriste
davatelji univerzalne usluge posebno u svrhe:
– prijama poštanskih pošiljaka koje je obuhvaćeno obvezom univerzalne usluge od
sabirnih mjesta na cijelom području,
– usmjeravanja i rukovanja tim pošiljkama od sabirnih mjesta poštanske mreže do
distribucijskog centra,
– distribucije do adresa navedenih na pošiljkama;
*»sabirna mjesta«*: fizička oprema, uključujući poštanske sandučiće namijenjene
javnosti ili uz javne ceste ili u okviru prostorija davatelja univerzalne
usluge, gdje korisnici poštanske pošiljke mogu položiti u javnu poštansku mrežu;
*»prijam«*: radnja prijama poštanskih pošiljaka predanih na sabirnim mjestima;
*»distribucija«*: proces od razvrstavanja u distribucijskom centru pa do
uručivanja poštanskih pošiljaka na njihove adrese;
*»poštanska pošiljka«*: pošiljka adresirana u završnom obliku u kojem je davatelj
univerzalne usluge odnosi. Uz pismovne pošiljke, takve pošiljke odnose se na
primjer i na knjige, kataloge, novine, časopise i poštanske pakete koji sadrže
robu s ili bez trgovačke vrijednosti;
*»pismovna pošiljka«*: komunikacija u pisanom obliku ili na bilo kojoj vrsti
fizičkog medija koja se treba prenijeti i isporučiti na adresu koju je
pošiljatelj naveo na pošiljci ili na njenom omotu. Knjige, katalozi, novine i
časopisi ne smatraju se pismovnim pošiljkama;
*»tiskanica«*: komunikacija koja se sastoji samo od oglasnih, marketinških ili
reklamnih materijala koji imaju istovjetnu poruku, osim imena primatelja,
adrese, identifikacijskog broja kao i drugih promjena koje ne mijenjaju prirodu
poruke, a šalje se na veliki broj adresa, te se mora prenijeti i isporučiti na
adresu koju je na pošiljci ili njenom omotu naveo pošiljatelj. Nacionalno
regulatorno tijelo trebalo bi protumačiti pojam »veliki broj adresa« za svaku
državu članicu i objaviti primjerenu definiciju. Računi, fakture, financijska
izvješća i druge neistovjetne poruke ne smatraju se tiskanicom. Komunikacija
koja kombinira tiskanicu s drugim pošiljkama unutar istog omota ne bi se trebala
smatrati tiskanicom. Tiskanice uključuju međunarodne kao i domaće tiskanice;
*»razmjena dokumenata«:* osiguravanje sredstava, uključujući osiguravanje ad hoc
objekata kao i prijevoz koji obavljaju treće stranke, koji omogućuje samodostavu
unakrsnom razmjenom poštanskih pošiljaka među korisnicima pretplaćenim na ovu
uslugu;
*»pošiljka ubrzane pošte«*: usluga čija su obilježja uz veću brzinu i pouzdanost
prijama, distribucije i uručivanja pošiljaka, sve ili neke od dodatnih
pogodnosti: zajamčeno uručivanje do određenog datuma; prijam na mjestu
porijekla; osobno uručivanje primatelju; mogućnost promjene odredišta i
primatelja u prijenosu; potvrda pošiljatelju o primitku otpremljene pošiljke;
nadzor i praćenje poslanih pošiljaka; osobna usluga korisnicima i osiguranje à
la carte usluge, po potrebi. Korisnici su u načelu spremni platiti višu cijenu
za ovu uslugu;
*»davatelj univerzalne usluge«*: javno ili privatno tijelo koje pruža opću
poštansku uslugu ili njene dijelove u državi članici, o čijem je identitetu
obaviještena Komisija;
*»isključiva prava«*: prava koja je odobrila država članica, a kojima se rezervira
pružanje poštanskih usluga jednom poduzetniku putem svakog zakonodavnog,
regulatornog ili upravnog instrumenta te mu se rezervira pravo pružanja
poštanske usluge ili obavljanje djelatnosti unutar određenog zemljopisnog
područja;
*»posebna prava«*: prava koja država članica odobrava ograničenom broju
poduzetnika zakonodavnim, regulatornim ili upravnim instrumentom koji, unutar
određenog zemljopisnog područja:
– ograničava, po diskrecijskoj osnovi, broj takvih poduzetnika ovlaštenih za
pružanje usluga ili obavljanje djelatnosti, koje nisu sukladne kriterijima
objektivnosti, proporcionalnosti i jednakosti, na dva ili više, ili
– određuje, na način koji nije sukladan takvim kriterijima, nekoliko
konkurentnih poduzetnika koja su ovlaštena za pružanje usluga ili obavljanje
djelatnosti, ili
– daje poduzetniku ili poduzetnicima, na način koji nije sukladan takvim
kriterijima, pravne ili regulatorne prednosti koje znatno utječu na sposobnost
bilo kojeg drugog poduzetnika za pružanje iste takve usluge ili obavljanje iste
djelatnosti u istom geografskom području pod skoro jednakim uvjetima;
*»krajnji troškovi«*: naknada davateljima univerzalne usluge za distribuciju
dolazne međunarodne pošte koja se sastoji od poštanskih pošiljaka iz druge
države članice ili treće države;
*»posrednik«*: svaki gospodarski operator koji djeluje između pošiljatelja i
davatelja univerzalne usluge, prijmom, usmjeravanjem i/ili pred-razvrstavanjem
poštanskih pošiljaka, prije njihova upućivanja u javnu poštansku mrežu iste ili
druge države;
*»nacionalno regulatorno tijelo«*: tijelo ili tijela u svakoj državi članici
kojima država članica povjeri, inter alia, regulatorne funkcije iz područja
primjene Poštanske direktive;
*»osnovni zahtjevi«*: opći negospodarski razlozi zbog kojih država članica može
uvesti uvjete za obavljanje poštanskih usluga12. Ti razlozi su: tajnost
dopisivanja, sigurnost mreže s obzirom na prijevoz opasne robe i, ako je
opravdano, zaštita podataka, zaštita okoliša i regionalno planiranje.
Zaštita podataka može obuhvaćati zaštitu osobnih podataka, tajnost podataka koji
se prenose ili pohranjuju i zaštitu privatnosti.
\_\_\_\_\_\_
11 Definicije će se tumačiti u
smislu Poštanske direktive i svih promjena proizašlih iz pregleda te Direktive.
12 Značenje ove važne rečenice u kontekstu prava Zajednice o tržišnom
natjecanju objašnjava se u stavku 5. podstavku 3.

2. DEFINICIJA TRŽIŠTA I POLOŽAJ NA
POŠTANSKOM TRŽIŠTU

*a) Definicija zemljopisnog tržišta te tržišta proizvoda*

2.1. Članci 85. i 86. Ugovora zabranjuju, na osnovi neusklađenosti sa
zajedničkim tržištem, svako ponašanje jednog ili više poduzetnika koje bi moglo
negativno utjecati na trgovinu među državama članicama u što se ubraja
sprječavanje, ograničavanje ili narušavanje tržišnog natjecanja i/ili zlouporaba
dominantnoga položaja na zajedničkom tržištu ili njegovu znatnom dijelu.
Teritoriji država članica čine odvojena zemljopisna tržišta s obzirom na
uručivanje domaće pošte kao i s obzirom na domaće uručivanje dolazne
prekogranične pošte, prvenstveno zbog isključivih prava operatora navedenih u
točki 4.2 i ograničenja uvedenih za obavljanje poštanskih usluga. Svako od
zemljopisnih tržišta čini znatan dio zajedničkog tržišta. Za određivanje
»mjerodavnog tržišta« zemlja porijekla dolazne prekogranične pošte nije bitna.
2.2. Što se tiče tržišta proizvoda, razlike u praksi među državama članicama
pokazuju da je u nekim slučajevima potrebno prepoznati nekoliko različitih
tržišta. Razdvajanje različitih tržišta proizvoda potrebno je, između ostalog,
zbog odobrenih posebnih ili isključivih prava. U svojoj ocjeni pojedinačnih
slučajeva na osnovi različitih tržišta i regulatornih situacija u državama
članicama te na osnovi usklađenog okvira utvrđenog Poštanskom direktivom,
Komisija će, u načelu, priznati da postoji više tržišta različitih proizvoda
poput prijama, razvrstavanja, prijevoza i uručivanja pošte, kao i, na primjer,
tiskanica te prekogranične pošte. Komisija će uzeti u obzir činjenicu da su ta
tržišta u cijelosti ili djelomično liberalizirana u mnogim državama članicama.
Komisija će razlikovati sljedeća tržišta kod ocjenjivanja pojedinačnih
slučajeva.
2.3. Opća poštanska usluga obuhvaća uručivanje pismovnih pošiljaka na adrese
navedene na pošiljkama.
Ona ne obuhvaća samo-pružanje usluga, to jest pružanje poštanskih usluga koje
obavlja fizička ili pravna osoba (uključujući sestrinskog poduzetnika ili
podružnicu) koja je izvor pošte.
Isključene su, sukladno praksi u mnogim državama članicama, poštanske pošiljke
koje se ne smatraju pismovnim pošiljkama, budući da se radi o istovjetnim
preslikama iste pisane komunikacije koje nisu promijenjene dodanim, ispuštenim
ili naznačenim stavkama osim imena primatelja i njegove adrese. Takve pošiljke
su časopisi, novine, tiskani periodični katalozi, kao i roba ili popratni
dokumenti povezani s takvim pošiljkama.
Tiskanice su obuhvaćene definicijom pismovnih pošiljki. Međutim, tiskanice ne
sadrže osobne poruke. Tiskanice su namijenjene potrebama posebnih operatora za
usluge tržišnih komunikacija, kao dopuna oglašavanju u medijima. Nadalje,
pošiljatelji tiskanica ne zahtijevaju uvijek kratko vrijeme isporuke, po
cijenama poštanskih tarifa prve klase, poput korisnika koji te usluge
zahtijevaju na tržištu, kako je već prije navedeno. Činjenica da se te dvije
usluge ne mogu uvijek izravno zamijeniti naznačuje mogućnost različitih tržišta.
2.4. Ostala različita tržišta uključuju, na primjer, tržište pošiljaka ubrzane
pošte, tržište razmjene dokumenata kao i tržište za nove usluge (usluge koje su
dosta različite od konvencionalnih usluga). Djelatnosti koje kombiniraju nove
telekomunikacijske tehnologije i neke elemente poštanskih usluga, mogle bi, ali
ne nužno, postati nove usluge u smislu Poštanske direktive. Zapravo, one mogu
odražavati sposobnost prilagodljivosti tradicionalnih usluga.
Razmjena dokumenata razlikuje se od tržišta navedenog u točki 2.3 budući da ne
uključuje prijam i uručivanje prevezenih poštanskih pošiljaka primatelju. Ono
obuhvaća samo sredstva, uključujući ad hoc objekte, kao i prijevoz koji izvršava
treća stranka, omogućavajući samo-dostavu unakrsnom razmjenom poštanskih
pošiljaka između korisnika pretplaćenih na ovu uslugu. Korisnici razmjene
dokumenata su članovi zatvorene grupe korisnika.
Usluga ubrzanih poštanskih pošiljaka razlikuje se također od tržišta navedenog u
točki 2.3. zbog dodane vrijednosti u usporedbi s osnovnom poštanskom uslugom13. Uz
brži i pouzdaniji prijam, prijevoz i uručivanje poštanskih pošiljaka, značajke
pošiljaka ubrzane pošte su neke ili sve od sljedećih dodatnih usluga: zajamčeno
uručivanje do određenog datuma, prijam na adresi pošiljatelja, osobno uručivanje
primatelju, mogućnost promjene odredišta ili primatelja u prijenosu, potvrda
pošiljatelju o uručivanju, praćenje, osobni pristup korisnicima i ponuda širokog
opsega usluga prema zahtjevima. Korisnici su u načelu spremni platiti višu
cijenu za ovu uslugu. Rezervirane usluge, prema definiciji iz Poštanske
direktive mogu obuhvaćati ubrzano uručivanje pošiljaka domaćeg dopisivanja u
okviru propisane cijene i ograničenja težine.
2.5. Ne dovodeći u pitanje definiciju rezerviranih usluga utvrđenu u Poštanskoj
direktivi, mogu se razlikovati različite djelatnosti, u okviru opće poštanske
usluge, koje udovoljavaju različitim potrebama i, stoga bi se, u načelu, trebale
smatrati različitim tržištima; tržište prijama i razvrstavanja pošte, tržište
prijevoza pošte i, na kraju, uručivanja pošte (domaće ili dolazne
prekogranične). Sukladno toj podjeli mogu se razlikovati različite kategorije
korisnika. Privatni korisnici traže različite proizvode ili usluge u obliku
jedne cjelovite usluge. Međutim, poslovni korisnici, koji operatorima navedenim
u točki 4.2. donose najviše prihoda, aktivno koriste mogućnosti zamjene
različitih komponenti krajnje usluge s alternativnim rješenjima (s obzirom na
kakvoću razina usluge i/ili nastale troškove) koje u nekim slučajevima
obavljaju, ili je s njima sklopljen podugovor, različiti operatori. Poslovni
korisnici nastoje uravnotežiti prednosti i nedostatke samo-pružanja usluga u
odnosu na usluge koje pružaju poštanski operatori. Postojeći monopoli
ograničavaju vanjsku ponudu tih pojedinačnih usluga, koje bi se u drugačijim
uvjetima pružale na individualan način sukladno tržišnim uvjetima. Takva tržišna
stvarnost podržava mišljenje da prijam, razvrstavanje, prijevoz i uručivanje
poštanskih pošiljaka čine različita tržišta14. Sa stajališta prava tržišnog
natjecanja, razlika između ova četiri tržišta mogla bi biti važna.
To se događa s preko-graničnom poštom gdje prijam i prijevoz izvršavaju
poštanski operatori koji nisu zaduženi za distribuciju. To se odnosi i na domaću
poštu, budući da većina poštanskih operatora omogućava glavnim korisnicima
preuzimanje razvrstavanja većih pošiljaka, za što dobivaju popust, na osnovi
njihovih javnih tarifa. U takvim okolnostima mijenjaju se i predaja i prijam
pošte te načini plaćanja. Danas veći poduzetnici upravljanje pripremom i
pred-razvrstavanjem pošte u vlastitim prostorijama često povjeravaju
posrednicima prije predaje poštanskim operatorima zaduženim za krajnju
distribuciju. Štoviše, svi poštanski operatori dozvoljavaju neku vrstu silaznog
pristupa distribuciji. Nadalje, svi poštanski operatori dozvoljavaju neku vrstu
silaznog pristupa njihovoj poštanskoj mreži, na primjer dozvoljavaju ili čak
zahtijevaju predaju (razvrstane) pošte u ekspeditivni centar ili centar za
razvrstavanje. To u većini slučajeva dozvoljava veću pouzdanost (kvalitetu
usluge) izbjegavanjem mogućih pogrešaka u prethodnim fazama uzlazne poštanske
mreže.
\_\_\_\_\_
13 Direktiva Komisije 90/16/EEZ
(SL L 10, 12. 1. 1990., str. 47) i 90/456/EEZ (SL L 233, 28. 8. 1990., str.
19.).
14 Vidi Obavijest Komisije o definicijama mjerodavnog tržišta u svrhe
primjene prava Zajednice o tržišnom natjecanju (SL C 372, 9. 12. 1997., str.
5.).

*b) Vladajući položaj*

2.6. Budući da je u većini država članica operator iz točke 4.2., temeljem
odobrenih isključivih prava, jedini operator koji nadzire javnu poštansku mrežu
kojom je obuhvaćeno cijelo područje države članice, takav operator ima
dominantni položaj u smislu članka 86. Ugovora na svom nacionalnom tržištu
distribucije pismovnih pošiljaka. Distribucija je usluga korisniku koja
omogućava važnim ekonomijama obujma, a u većini slučajeva i operatoru koji pruža
tu uslugu dominantni položaj na tržištima za prijam, razvrstavanje i prijevoz
pošte. Nadalje, poduzetnik koji obavlja distribuciju, posebno ako i upravlja
objektima poštanskog ureda, ima važnu prednost jer ga korisnici smatraju glavnim
poštanskim poduzetnikom., budući da je najpoznatiji, te stoga, prirodno,
predstavlja prvi izbor. Nadalje, ovaj dominantni položaj, u većini država
članica, uključuje i usluge kao što su preporučena pošta ili posebne usluge
uručivanja, i/ili neke dijelove tržišta paketa.

*c) Obveze poštanskih operatora u vladajućem položaju*

2.7. Sukladno točki (b) drugog stavka članka 86. Ugovora, zlouporaba može biti
ograničavanje izvršavanja relevantne usluge na štetu njezinih korisnika. Kada
država članica odobri isključiva prava jednom operatoru navedenom u točki 4.2.
za usluge koje on ne nudi, ili ih nudi pod uvjetima koji ne zadovoljavaju
potrebe korisnika na način na koji bi te iste usluge mogli ponuditi konkurentni
gospodarski operatori, država članica omogućuje tim operatorima da jednostavnim
ostvarivanjem odobrenog isključivog prava ograniče ponudu odgovarajuće usluge
budući da, u ovom slučaju, privatnim tvrtkama nije omogućeno učinkovito
obavljanje te usluge. To se posebno odnosi na slučajeve kada mjere usvojene za
zaštitu poštanske usluge ograničavaju pružanje drugih različitih usluga na
različitim ili srodnim tržištima kao što je, na primjer, tržište pošte ubrzanih
pošiljaka. Komisija je nekolicini država članica uputila zahtjev za ukidanjem
ograničenja koja proizlaze iz isključivih prava pružanja usluga pošiljaka
ubrzane pošte odobrenih međunarodnim poduzetnicima za žurnu dostavu15.
Druga vrsta moguće zlouporabe odnosi se na ozbiljno neučinkovitu uslugu i
neuspjelo iskorištavanje prednosti tehničkih razvoja. To šteti korisnicima koji
ne mogu birati među alternativnim davateljima usluga. Na primjer, izvješće
pripremljeno za Komisiju16 1994. pokazalo je da, kada nisu podlijegali tržišnom
natjecanju, javni poštanski operatori država članica nisu postigli nikakav
značajniji napredak od 1990. u normizaciji dimenzija i težina. Izvješće je
također pokazalo da su neki poštanski operatori primjenjivali prikrivene
unakrsne subvencije između rezerviranih i nerezerviranih usluga (vidi točke 3.1.
i 3.4) što objašnjava, prema tom istraživanju, većinu razlika u cijenama među
državama članicama 1994. godine, posebno na štetu pojedinačnih korisnika koji
nemaju pravo na programe popusta budući da rabe rezervirane usluge čije su
cijene više nego što je to potrebno.
Navedeni primjeri ilustriraju mogućnost da, kada im se odobre posebna ili
isključiva prava, poštanski operatori mogu dopustiti opadanje kakvoće usluge17 te
ne poduzimaju potrebne mjere za poboljšanje kakvoće usluge. U takvim
slučajevima, Komisija se odlučuje na djelovanje uzimajući u obzir uvjete
objašnjene u točki 8.3.
Što se tiče prekograničnih poštanskih usluga, prije spomenuto istraživanje
pokazalo je da se kvaliteta tih usluga mora znatno popraviti kako bi se
zadovoljile potrebe korisnika, a posebno pojedinačnih korisnika kojima usluge
poduzetnika za dostavu žurnih pošiljki ili prijenosa faksiranjem nisu dostupne.
Neovisna mjerenja provedena 1995. i 1996. pokazuju poboljšanje kakvoće usluge od
1994. Međutim, ta mjerenja odnose se samo na poštu prve klase, dok najnovija
mjerenja pokazuju malo pogoršanje kakvoće.
Većina javnih poštanskih operatora Zajednice dala je Komisiji da sporazum o
krajnjim troškovima ocijeni s obzirom na pravila tržišnog natjecanja iz Ugovora.
Stranke ovog sporazuma objasnile su da je njihov cilj utvrđivanje pravedne
naknade za isporuku prekogranične pošte koja će jasnije odražavati stvarno
nastale troškove te poboljšati kvalitetu prekograničnih poštanskih usluga.
2.8. Neopravdano odbijanje pružanja usluge također je zlouporaba zabranjena
člankom 86. Ugovora. Takvo ponašanje dovelo bi do ograničenja usluga u smislu
članka 86. stavka 2. podstavka (b) i, ako se primjenjuje samo na neke korisnike,
do diskriminacije, suprotno članku 86. stavku 2. podstavku (c), koji zabranjuje
primjenu nejednakih uvjeta na jednake transakcije. U većini država članica,
operatori iz točke 4.2 osiguravaju pristup posrednicima na različitim pristupnim
točkama njihovih poštanskih mreža. Međutim, uvjeti pristupa, a posebno, tarife
koje se primjenjuju, često su tajne i mogu olakšati primjenu diskriminacijskih
uvjeta, te bi države članice, stoga, trebale osigurati da njihova zakonodavstva
o pošti ne potiču poštanske operatore na neopravdanu primjenu različitih uvjeta
s ciljem isključivanja određenih tvrtki.
Iako poduzetnik u vladajućem položaju ima pravo braniti svoj položaj natječući
se sa svojim konkurentima, on ima i posebnu odgovornost da spriječi dodatno
snižavanje stupnja preostalog tržišnog natjecanja. Prakse isključivosti mogu
biti usmjerene protiv već postojećih konkurenata na tržištu ili je njihova
namjera novim konkurentima spriječiti pristup tržištu. Primjeri takvog ilegalnog
ponašanja su: kada poduzetnik, koji je jedini ili dominantni dobavljač
proizvoda, ili nadzire pristup osnovnoj tehnologiji, ili infrastrukturi odbija
poslovanje s ciljem eliminacije konkurenta; izuzetno visoke cijene i selektivno
snižavanje cijena (vidi dio 3); isključivi poslovni sporazumi; diskriminacija
kao dio šireg uzorka monopolističkog ponašanja čija je namjera isključivanje
konkurenata; i programi rabata s jednakim ciljem.
\_\_\_\_\_
15 Vidi bilješku 13.
16 UFC – Que Choisir, Poštanske usluge u Europskoj uniji, travanj
1994.
17 U mnogim državama članicama korisnici su se mogli, prije nekoliko
desetljeća, osloniti na tu uslugu te poslije podne primiti standardna pisma
predana ujutro. Od tada, primijećeno je neprestano opadanje kvalitete usluge, a
posebno broja dnevnih obilazaka poštara, koji su smanjeni s pet na jedan (ili
dva u nekim gradovima Europske unije). Isključiva prava poštanskih organizacija
uzrokovala su opadanje kvalitete, budući da su drugim poduzetnicima spriječile
ulazak na tržište. Posljedično tome, poštanske organizacije nisu uspjele
kompenzirati rast plaća i smanjenje radnih sati uvođenjem moderne tehnologije,
kao što su to učinili poduzetnici u djelatnostima s otvorenim tržištem.

3. UNAKRSNO SUBVENCIONIRANJE

*a) Temeljna načela*

3.1. Unakrsno subvencioniranje znači da poduzetnik snosi ili određuje dio ili
ukupni iznos troškova od svoje djelatnosti na određenome zemljopisnome tržištu
ili tržištu određenoga proizvoda za svoju djelatnost na drugome zemljopisnome
tržištu ili na drugome tržištu određenoga proizvoda. U određenim okolnostima,
unakrsno subvencioniranje u poštanskome sektoru, ako svi operatori daju
rezervirane i nerezervirane usluge, može narušiti tržišno natjecanje te dovesti
do situacije u kojoj pobjeđuju ponude koje nisu omogućene učinkovitošću
(uključujući ekonomiju obujma) i radnim rezultatima nego unakrsnim
subvencioniranjem. Izbjegavanje unakrsnoga subvencioniranja koje bi izazvalo
nelojalnu konkurenciju izuzetno je važno za razvoj poštanskoga sektora.
3.2. Unakrsno subvencioniranje ne narušava tržišno natjecanje ako su troškovi
rezerviranih djelatnosti subvencionirani prihodima nastalim davanjem drugih
rezerviranih usluga, budući da kod tih usluga nije moguće tržišno natjecanje.
Ovaj oblik subvencioniranja ponekad može biti nužan, kako bi se operatorima iz
točke 4.2. omogućilo ispunjavanje obveze davanja univerzalnih usluga pod istim
uvjetima za svakoga.18 Npr. neprofitabilno uručivanje pošte u seoskim područjima
subvencionirano je prihodom od profitabilnog uručivanja pošte u gradskim
područjima. Isto bi se moglo reći i za subvencioniranje davanja rezerviranih
usluga pomoću prihoda nastaloga djelatnostima koje su otvorene za tržišno
natjecanje. Nadalje, unakrsno subvencioniranje između nerezerviranih djelatnosti
samo po sebi nije narušavanje tržišnoga natjecanja.
3.3. Naprotiv, subvencioniranje djelatnosti otvorenih za tržišno natjecanje
prebacivanjem njihovih troškova na rezervirane usluge vjerojatno će narušiti
tržišno natjecanje i prekršiti odredbe članka 86. To bi moglo dovesti do
zlouporabe dominantnoga položaja nekoga poduzeća u Zajednici. Osim toga,
korisnici djelatnosti pod monopolom morali bi snositi troškove koji nemaju veze
s davanjem tih usluga. Unatoč tome, i društva s dominantnim položajem mogu se
natjecati snižavanjem cijena ili poboljšavanjem svoje likvidnosti te samo
djelomično pokrivati svoje fiksne (neizravne) troškove, osim ako su cijene
pretjerano niske ili ako nisu u skladu s nacionalnim propisima ili propisima
Zajednice.
\_\_\_\_\_\_
18 Vidi Poštansku direktivu,
točke 16. i 28. Preambule te Poglavlje br. 5.

*b) Posljedice*

3.4. Unakrsno subvencioniranje spomenuto je u točki 2.7 koja se odnosi na obveze
dominantnih poštanskih operatora. Operatori iz točke 4.2. ne bi smjeli koristiti
prihod od rezerviranih usluga za unakrsno subvencioniranje djelatnosti u
područjima koja su otvorena za tržišno natjecanje. Takva bi praksa mogla
spriječiti, ograničiti ili narušiti tržišno natjecanje u području nerezerviranih
usluga. Unatoč tome, u nekim, posebno opravdanim slučajevima, uz poštovanje
odredaba članka 90. stavka 2., unakrsno subvencioniranje može se smatrati
zakonitim, npr. u slučaju pošte u području kulture19, pod uvjetom da se
primjenjuje na nediskriminirajući način, ili za određene usluge osobama koje su
socijalno, medicinski ili gospodarski uskraćene. Ako je potrebno, Komisija će
navesti koje bi sve izuzetke odredbe Ugovora još dopuštale. U svim ostalim
slučajevima, uzimajući u obzir navedeno u točki 3.3., cijena konkurentnih usluga
koje nudi operator iz točke 4.2., trebala bi, zbog poteškoća pri određivanju
zajedničkih troškova, u načelu biti barem jednaka prosječnim ukupnim troškovima
davanja usluga. To znači da treba pokrivati izravne troškove i određeni udio
zajedničkih i neizravnih troškova operatora. Objektivni kriteriji, poput obujma,
vremena (radne snage) korištenja ili intenziteta korištenja trebali bi se
koristiti pri određivanju odgovarajućega razmjera. Pri korištenju prihoda od
takvih usluga kao kriterij u slučaju unakrsnoga subvencioniranja, treba uzeti u
obzir da je u takvome slučaju prihod od relevantne djelatnosti umjetno zadržan
vrlo nisko. Čimbenici na koje utječe potražnja, poput prihoda ili dobiti, i sami
su pod utjecajem predatorskih postupanja (tj. tehnika čiji je cilj uklanjanje
konkurencije). Ako se usluge pružaju sustavno i selektivno po cijeni koja je
ispod ukupne prosječne cijene, Komisija će u svakome pojedinačnome slučaju
istražiti predmet u skladu s odredbama članka 86., ili u skladu s odredbama
članka 86. i članka 90. stavka 1., ili u skladu s odredbama članka 92.
\_\_\_\_\_
19 U okviru UPU-a, u skladu s
konceptom „djela mišljenja“, koji obuhvaća knjige, novine, periodiku i časopise.

4. JAVNI PODUZETNICI I POSEBNA ILI ISKLJUČIVA PRAVA

4.1. Ugovor obvezuje države članice da, s obzirom na javne poduzetnike i
poduzetnike kojima one daju posebna ili isključiva prava, ne donose i ne ostave
na snazi bilo kakve mjere koje bi bile suprotne pravilima iz Ugovora (članak 90.
stavak 1.). Izraz »poduzetnik« obuhvaća svaku pravnu ili fizičku osobu koja
obavlja gospodarsku djelatnost, bez obzira na pravni status osobe i na način na
koji se ona financira. Prijam, razvrstavanje, prijevoz i distribucija poštanskih
pošiljaka gospodarske su djelatnosti, a te se usluge obično obavljaju uz novčanu
naknadu.
Izraz »javni poduzetnik« obuhvaća svakog poduzetnika na koje tijela javne vlasti
mogu izravno ili neizravno utjecati putem vlasništva nad njima, financijskim
sudjelovanjem u njegovu radu ili putem propisa koji uređuju njegov rad20. Smatra
se da tijela javne vlasti imaju prevladavajući utjecaj ako ona izravno ili
neizravno drže većinu upisanoga kapitala poduzetnika, nadziru većinu glasačkih
prava povezanih s dionicama koje poduzetnik izdaje ili u kojoj ona mogu
imenovati više od polovine članova upravnog, rukovodećeg ili nadzornog tijela.
Tijela koja čine dio uprave države članice i koja organizirano daju poštanske
usluge trećim stranama uz novčanu naknadu moraju se smatrati takvim
poduzetnicima. Poduzetnici kojima su dana posebna ili isključiva prava mogu, u
skladu s odredbama članka 90. stavka 1., biti javni i privatni.
4.2. Nacionalni propisi koji uređuju djelovanje poštanskih operatora kojima su
države članice dale posebna ili isključiva prava za davanje određenih poštanskih
usluga jesu »mjere« u smislu članka 90. stavka 1. Ugovora i moraju biti
promatrani u skladu s odredbama Ugovora na koje se taj članak odnosi.
Osim obveza država članica u skladu s odredbama članka 90. stavka 1., javni
poduzetnici i poduzetnici kojima su dana posebna ili isključiva prava podliježu
primjeni odredaba članaka 85. i 86.
4.3. U većini država članica, posebna i isključiva prava primjenjuju se na
usluge poput prijema, prijevoza i distribucije određenih poštanskih pošiljaka te
na način na koji se te usluge pružaju, poput isključivog prava na postavljanje
poštanskih sandučića uz javnu prometnicu ili na izdavanje maraka s imenom države
o kojoj je riječ.
\_\_\_\_\_
20 Direktiva Komisije 80/723/EEZ
o transparentnosti financijskih odnosa između država članica i javnih
poduzetnika, SL L 195, 29. 7. 1980., str. 35.

5. SLOBODA PRUŽANJA USLUGA

*a) Temeljna načela*

5.1. Davanje posebnih ili isključivih prava jednom ili većem broju operatora iz
točke 4.2. za obavljanje prijema, uključujući i za javni prijam, prijevoz i
distribuciju određenih kategorija poštanskih pošiljaka nužno ograničava pružanje
takvih usluga, kako poduzetnicima koji su osnovani u drugim državama članicama,
tako i poduzetnicima osnovanima u državi članici o kojoj je riječ. Ovo je
ograničenje prekograničnoga karaktera ako se adresama ili pošiljateljima
poštanskih pošiljaka bave poduzetnici koji su osnovani u drugim državama
članicama. U praksi, ograničenja pružanja poštanskih usluga, u smislu članka 59.
Ugovora21, obuhvaćaju zabranu slanja određenih kategorija poštanskih pošiljaka u
druge države članice, uključujući i putem posrednika, te zabranu prekogranične
distribucije pošte. Poštanska direktiva propisuje opravdana ograničenja na
pružanje poštanskih usluga.
5.2. Članak 66., povezan s odredbama članaka 55. i 56. Ugovora, propisuje
izuzetke od primjene članka 59. Budući da je riječ o izuzecima od primjene
temeljnoga načela, oni se moraju restriktivno tumačiti. Kad je riječ o
poštanskim uslugama, izuzetak iz članka 55. primjenjuje se samo na slanje i
distribuciju posebne vrste pošte, a to je pošta nastala tijekom sudskih ili
upravnih postupaka povezanih, čak i ako je to samo povremeno, s obavljanjem
službene dužnosti, osobito kad je riječ o obavijestima koje se šalju u bilo
kojem sudskom ili upravnom postupku. Slanje i distribucija takvih pošiljaka na
teritoriju države članice može stoga podlijegati potrebi dobivanja posebnoga
dopuštenja (vidi točku 5.5.) u cilju zaštite javnog interesa. Uvjeti za ostala
odstupanja od primjene Ugovora, popisani u tim odredbama, obično se ne
primjenjuju na poštanske usluge. Takve usluge ne mogu, same po sebi, ugroziti
javnu politiku i ne mogu ugroziti zdravlje ljudi.
5.3. Sudska praksa Suda EZ-a dopušta, u načelu, dodatna odstupanja na temelju
obveznih uvjeta, ukoliko oni ispunjavaju najvažnije ne-gospodarske preduvjete od
općega interesa, da se primjenjuju bez diskriminacije, te da su prikladni i
proporcionalni cilju koji se nastoji postići. Kad je riječ o poštanskim
uslugama, najvažniji preduvjeti koje bi Komisija smatrala opravdanim
ograničenjima za slobodu pružanja poštanskih usluga jesu zaštita podataka koja
podliježe mjerama usklađivanja u tome području, povjerljivost poštanskih
pošiljaka, sigurnost mreže s obzirom na prijevoz opasne robe te, ako je
opravdana i u skladu s odredbama Ugovora, zaštita okoliša i teritorijalnoga
planiranja. Naprotiv, Komisija ne bi smatrala opravdanim nametanje ograničenja
za slobodu pružanja poštanskih usluga zbog zaštite potrošača jer se ovaj uvjet
poštovanja općega interesa može postići općim zakonodavnim mjerama o lojalnom
trgovačkom poslovanju i zaštiti potrošača. Slobodno pružanje poštanskih usluga
pogoduje potrošačima, pod uvjetom da su opće obveze pružanja usluga dobro
utvrđene na temelju Poštanske direktive te da one mogu biti ispunjene.
5.4. Stoga Komisija smatra da zadržavanje bilo kakvih posebnih ili isključivih
prava koja bi ograničavala prekogranično pružanje poštanskih usluga mora biti
opravdano u svjetlu odredaba članaka 90 i 59. Ugovora. Trenutno su posebna ili
isključiva prava čiji opseg ne prelazi rezervirane usluge na način utvrđen
Poštanskom direktivom opravdane prima facie odredbama članka 90. stavka 2.
Izlazna prekogranična pošta jest de iure ili de facto liberalizirana u nekim
državama članicama poput Danske, Nizozemske, Finske, Švedske i Ujedinjenog
Kraljevstva.
\_\_\_\_\_
21 Za opće objašnjenje načela
koja proistječu iz članka 59., vidi Obavijest s tumačenjem Komisije o slobodnom
prekograničnom pružanju usluga (SL C 334, 9. 12. 1993., str. 3.)

*b) Posljedice*

5.5. Usvajanje mjera sadržanih u Poštanskoj direktivi zahtijeva od država
članica da urede područje poštanskih usluga. Ako države članice ograničavaju
poštanske usluge kako bi osigurale univerzalne usluge i najnužnije preduvjete,
sadržaj takvoga propisa mora odgovarati cilju koji se nastoji postići. Obveze bi
trebale, kao opće pravilo, biti primijenjene u okviru licencija prema kategoriji
i procedurama deklaracije prema kojima operatori poštanskih usluga dostavljaju
svoj naziv, pravni oblik, adresu te kratki opis usluga koje nude javnosti.
Individualno licenciranje trebalo bi se primjenjivati samo na specifične
poštanske usluge, ako je dokazano da manje restriktivni postupci ne mogu
osigurati te ciljeve. Od država članica može se zatražiti, u pojedinačnim
slučajevima, da prijave Komisiji mjere koje usvajaju kako bi joj omogućile
procjenu poštovanja načela proporcionalnosti kod tih mjera.

6. MJERE KOJE USVAJAJU DRŽAVE ČLANICE

*a) Temeljna načela*

6.1. Države članice slobodno utvrđuju koje su usluge od općeg interesa, daju
posebna ili isključiva prava potrebna za davanje tih usluga, uređuju upravljanje
tim uslugama i, ako je potrebno, financiraju davanje tih usluga. Unatoč tome, u
skladu s odredbama članka 90. stavka 1. Ugovora, države članice ne smiju, ako je
riječ o javnim poduzetnicima i poduzetnicima kojima su dale posebna ili
isključiva prava, donositi ili zadržavati na snazi mjere suprotne pravilima iz
Ugovora, a osobito pravilima o zaštiti tržišnoga natjecanja.

*b) Posljedice*

6.2. Korištenje univerzalne mreže za primanje i distribuciju omogućuje značajne
prednosti za operatora iz točke 4.2., ne samo pri davanju rezerviranih ili
liberaliziranih usluga koje su obuhvaćene definicijom univerzalne usluge, nego i
za ostale (ne-univerzalne poštanske) usluge. Zabrana na temelju odredaba članka
90. stavka 1., povezanog s odredbama članka 86. stavka (b), primjenjuje se na
korištenje, bez objektivnoga opravdanja, dominantnoga položaja na jednome
tržištu kako bi se postigla prevlast na povezanim ili susjednim tržištima koja
se razlikuju od prvoga tržišta, uz opasnost od uklanjanja konkurencije na tim
tržištima. U državama u kojima je lokalna isporuka poštanskih pošiljaka
liberalizirana, kao što je to u Španjolskoj, a monopol je ograničen na
međugradski prijevoz i isporuku, korištenje dominantnoga položaja za
proširivanje monopola s jednoga tržišta na drugo stoga ne bi bilo u skladu s
odredbama Ugovora, ako ne postoji posebno opravdanje, ukoliko djelovanje usluga
od općega gospodarskoga interesa nije prethodno ugroženo. Komisija smatra da bi
bilo dobro da je države članice obavijeste o svakom proširivanju posebnih ili
isključivih prava i o opravdanju za takvo proširivanje.
6.3. Postoji potencijalni učinak ograničavanja davanja poštanskih usluga na
trgovinu između država članica, budući da poštanske usluge koje pružaju
operatori koji nisu oni iz točke 4.2. mogu pokrivati pošiljke upućene u države
članice ili iz njih, a ograničenja mogu spriječiti prekogranične djelatnosti
operatora u drugim državama članicama.
6.4. Kao što je objašnjeno u točki 8. stavku (b) podstavku (vii), države članice
moraju kontrolirati pristupne uvjete te služenje posebnim i isključivim pravima.
One ne moraju nužno uspostaviti nova tijela u tu svrhu, ali ne bi smjele dati
operatoru22 iz točke 4.2., ili tijelu koje je povezano (pravno, upravno i
strukturno) s tim operatorom, ovlast nadzora nad isključivim pravima koja se
daju te općenito nad djelatnošću poštanskih operatora. Poduzetniku koji ima
vladajući položaj ne smije biti dopušteno da ima takve ovlasti nad svojim
konkurentima. Neovisnost nadzornog tijela, od svih poduzetnika koje nadzire,
izuzetno je važna, kako u teoriji tako i u praksi. Sustav nenarušenoga tržišnoga
natjecanja, kakav zahtijeva Ugovor, može biti osiguran samo ako su zajamčene
jednake mogućnosti za razne gospodarske operatore, uključujući povjerljivost
osjetljivih poslovnih informacija. Omogućavanje operatoru da provjeri izjave
svojih konkurenata ili davanje ovlasti nekome poduzetniku da nadzire djelatnosti
njegovih konkurenata ili da bude povezan s davanjem licencija znači da je
takvome poduzetniku dana komercijalna informacija o njegovim konkurentima pa ono
ima mogućnost utjecaja na djelatnost tih konkurenata.
\_\_\_\_\_
22 Vidi osobito Predmet C-18/88
RTT protiv GB-Inn-BM [1991] ECR I-5981, stavci 25. do 28.

7. POŠTANSKI OPERATORI I DRŽAVNE POTPORE

*a) Načela*

Dok je nekolicina operatora iz točke 4.2. visoko profitabilna, čini se da većina
njih u poštanskim operacijama posluje uz financijski deficit ili blizu najnižega
praga rentabilnosti, iako su informacije o financijskim rezultatima ograničene
jer samo nekolicina operatora redovito objavljuje relevantne informacije u
skladu s kriterijima koji omogućuju računovodstvenu provjeru. Unatoč tome,
izravno financijsko podupiranje u obliku subvencija ili neizravno podupiranje u
obliku poreznih olakšica poduzima se za financiranje nekih poštanskih usluga,
iako se često ne zna o kojim je iznosima riječ.
Komisija je, u skladu s odredbama Ugovora, odgovorna za provođenje članka 92., u
kojemu stoji da su državne potpore koje utječu na trgovinu između država članica
Zajednice nespojive sa zajedničkim tržištem, osim u određenim okolnostima u
kojima se omogućava izuzimanje od pravila. Ne dovodeći u pitanje odredbe članka
90. stavka 2., članci 92. i 93. primjenjuju se na poštanske usluge23.
U skladu s odredbama članka 93. stavka 3., od država članica zahtijeva se da
Komisiji prijave, u cilju odobrenja, sve planove za davanje potpora ili za
izmjenu postojećih programa potpora. Nadalje, Komisija je zadužena za nadzor nad
pružanjem potpora koje je prethodno odobrila ili koje postoje iz vremena prije
stupanja na snagu Ugovora ili prije pristupa države članice o kojoj je riječ.
Svi davatelji univerzalnih usluga trenutno su obuhvaćeni područjem primjene
Direktive Komisije 80/723/EEZ od 25. lipnja 1980. godine o transparentnosti
financijskih odnosa između država članica i javnih poduzetnika24, izmijenjenom i
dopunjenom Direktivom 93/84/EEZ25. Osim općeg zahtjeva transparentnosti
računovodstva operatora iz točke 4.2., opisanoga u točki 8. stavku (b) podstavku
(vi), države članice moraju osigurati transparentnost odnosa između njih i
operatora u skladu s odredbama Direktive kako bi se jasno moglo utvrditi
sljedeće:
a) javna sredstava koja su izravno stavljena na raspolaganje, uključujući
izuzeća od oporezivanja ili porezne olakšice;
b) javna sredstva stavljena na raspolaganje putem drugih javnih poduzetnika ili
financijskih ustanova;
c) stvarno korištenje tih javnih sredstava.
Stavljanjem na raspolaganje javnih sredstava Komisija smatra sljedeće:
a) podmirivanje gubitaka nastalih poslovanjem;
b) povećanje kapitala;
c) subvencije ili zajmove pod povlaštenim uvjetima;
d) davanje financijskih pogodnosti u obliku odustajanja od uzimanja dobiti ili
od povrata dugova;
e) odustajanje od uobičajenoga plaćanja za korištenje javnih sredstava;
f) kompenzacije za financijske obveze prema javnim tijelima.
g) primjena članaka 90. i 92.
Od Komisije je zatraženo da razmotri određeni broj poreznih olakšica danih
poštanskome operatoru u skladu s odredbama članka 92., u vezi s člankom 90.
Ugovora. Komisija je nastojala provjeriti da li takav povlašteni položaj s
obzirom na oporezivanje može biti korišten za unakrsno subvencioniranje
poslovanja toga operatora u sektorima otvorenima za tržišno natjecanje. U to
doba, poštanski operator nije posjedovao analitički sustav računovodstvene
provjere troškova koji bi Komisiji omogućio razlikovanje rezerviranih
djelatnosti od onih koje su otvorene konkurenciji. Zbog toga je Komisija, na
temelju rezultata studija koje su obavljene u tome području, procijenila dodatne
troškove zbog obveza pružanja univerzalnih usluga toga operatora i usporedila te
troškove s poreznim olakšicama. Komisija je zaključila da su troškovi veći od
poreznih olakšica i stoga zaključila da porezni sustav koji je razmatran ne može
dovesti do unakrsnoga subvencioniranja poslovanja toga operatora u područjima
otvorenima tržišnome natjecanju26.
Treba spomenuti da je Komisija u svojoj odluci pozvala države članice o kojima
je riječ da osiguraju da poštanski operator uvede analitički računovodstveni
sustav i zatražila podnošenje godišnjega izvješća koje će omogućiti nadzor
usklađenosti s pravom Zajednice na području tržišnoga natjecanja.
Prvostupanjski sud je podržao odluku Komisije i izjavio da su porezne olakšice
tome poštanskome operatoru državna potpora za koju postoji mogućnost izuzeća od
zabrane iz članka 92. stavka 1. na temelju odredaba članka 90. stavka 227.
\_\_\_\_\_
23 Predmet C-387/92 Banco de
Credito Industrial protiv Ayuntamiento Valencia [1994] ECR I-877.
24SL L 195, 29. 7. 1980., str. 35.
25 SL L 254, 12. 10. 1993., str. 16.
26 Predmet NN 135/92, SL C 262, 7. 10. 1995., str. 11.
27Predmet T-1¸06/95 FFSA protiv Komisije [1997] ECR II-229.

8. USLUGA OD OPĆEG GOSPODARSKOG INTERESA
 *a) Temeljna načela*

8.1. Članak 90. stavak 2. Ugovora omogućuje izuzeće od primjene pravila iz
Ugovora ako primjena tih pravila sprječava, pravno ili činjenično, obavljanje
određene zadaće povjerene operatorima iz točke 4.2. za davanje usluga od općeg
gospodarskoga interesa. Ne dovodeći u pitanje prava država članica da utvrde
posebne uvjete za usluge od općega interesa, ova se zadaća uglavnom sastoji od
osiguravanja i održavanja opće javne poštanske usluge, jamčenja pristupa
javnosti poštanskoj mreži u cijeloj državi uz pristupačne, financijski održive i
transparentne cijene, na razumnoj udaljenosti i tijekom odgovarajućih radnih
sati, uključujući prijam poštanskih pošiljaka iz pristupačnih poštanskih
sandučića ili mjesta za prikupljanje na cijelome teritoriju te njihovu isporuku
na naznačenu adresu u određenom vremenskom roku, kao i povezane usluge povjerene
tim operatorima putem mjera regulativne prirode u cilju osiguravanja univerzalne
isporuke određene kvalitete. Univerzalna usluga mora se razvijati u skladu s
društvenim, gospodarskim i tehničkim okružjem kako bi zadovoljila potrebe
korisnika.
Opći interes zahtijeva održavanje raspoloživosti, u Zajednici, istinski povezane
javne poštanske mreže, koja će omogućiti učinkoviti protok informacija i time
jačati, s jedne strane, konkurentnost europske industrije i trgovinu te bolju
povezanost regija u državama članicama, a s druge strane i poboljšanje
društvenih kontakata građana Unije. Utvrđivanje rezerviranih područja mora
uzimati u obzir financijska sredstva potrebna za davanje usluga od općega
gospodarskoga interesa.
8.2. Financijska sredstva za održavanje i poboljšavanje ove javne mreže i dalje
se uglavnom osiguravaju djelatnostima iz točke 2.3. Trenutno je, zbog
nepostojanja usklađenosti na razini Zajednice, većina država članica utvrdila
granice za monopole na temelju težine poštanske pošiljke. Neke države članice
kombiniraju težinu i cijenu, a jedna država članica primjenjuje samo kriterij
cijene. Na temelju informacija koje je prikupila Komisija o prihodima od
poštanskoga prometa u državama članicama, čini se da bi zadržavanje posebnih ili
isključivih prava na tome tržištu, zbog nepostojanja posebnih okolnosti, bilo
dovoljno za jamčenje poboljšavanja i održavanja javne poštanske mreže.
Usluge za koje države članice mogu zadržati isključiva ili posebna prava, u onoj
mjeri u kojoj je to nužno za održavanje univerzalne usluge, usklađene su
Poštanskom direktivom. U onoj mjeri u kojoj države članice daju posebna ili
isključiva prava za takvu uslugu, usluga se mora smatrati odvojenim tržištem kod
procjene individualnih slučajeva, osobito ako je riječ o izravnoj pošti,
distribuciji prekogranične pošte koja ulazi u državu, prekogranične pošte koja
izlazi iz države te ako je riječ o prijemu, razvrstavanju i prijevozu pošte.
Komisija će uzeti u obzir činjenicu da su ta tržišta u potpunosti ili djelomice
liberalizirana u brojnim državama članicama.
8.3. Kod primjene pravila o zaštiti tržišnoga natjecanja i drugih pravila iz
Ugovora relevantnih za poštanski sektor, Komisija, djelujući na osnovi pritužbe
ili na vlastitu inicijativu, uzima u obzir usklađenu definiciju iz Poštanske
direktive pri procjenjivanju da li opseg rezerviranoga područja može biti
opravdan u skladu s odredbama članka 90. stavka 2. Polazište će biti
pretpostavka da će, u onoj mjeri u kojoj se ona nalaze u granicama definicije o
rezerviranim područjima utvrđenoj u Poštanskoj direktivi, posebna ili isključiva
prava biti prima facie opravdana u skladu s odredbama članka 90. stavka 2. No,
ta pretpostavka može biti odbačena ako činjenice pokazuju da u određenome
slučaju ograničenje ne ispunjava uvjete iz članka 90. stavka 2.28.
8.4. Brzina kojom se razvija poštansko tržište i dalje je vrlo različita u
državama članicama, a to Komisiji trenutno otežava općenito utvrđivanje obveza
država članica u vezi s tom uslugom. Dva glavna problema povezana s izravnim
upućivanjem pošte jesu moguća zlouporaba tarifa od strane korisnika te njihova
liberaliziranja (rezervirane pošiljke šalju alternativni operatori kao da je
riječ o nerezerviranim izravnim poštanskim pošiljkama) u cilju stvaranja
rezerviranih usluga iz točke 8.2. Informacije iz država članica koje ne
ograničavaju izravne poštanske usluge, poput Španjolske, Italije, Nizozemske,
Austrije, Švedske i Finske i dalje su nedovoljne za zaključak i ne omogućavaju
donošenje konačne opće ocjene. Zbog takve nesigurnosti, smatra se da je bolje
privremeno nastaviti s pristupom koji se ograničava na pojedinačne slučajeve.
Ako to bude potrebno zbog određenih okolnosti, ničime ne utječući na točku 8.3.,
države članice mogu zadržati određena postojeća ograničenja za izravne poštanske
usluge ili uvesti licenciranje kako bi se izbjegla umjetno stvorena narušavanja
prometa i ozbiljno narušavanje prihoda.
8.5. Kad je riječ o distribuciji prekogranične ulazne pošte, sustav konačnih
troškova koje prima poštanski operator države članice isporuke prekogranične
pošte od operatora države članice podrijetla trenutno je u reviziji čiji je cilj
prilagodba konačnih troškova, koji su često premali, stvarnim troškovima
distribucije.
Ne dovodeći u pitanje točku 8.3, države članice mogu zadržati određena postojeća
ograničenja na distribuciju ulazne prekogranične pošte29 kako bi se izbjeglo
umjetno preusmjeravanje prometa koje bi na umjetni način povećalo udio
prekogranične pošte u prometu Zajednice. Ova ograničenja mogu se odnositi samo
na pošiljke u području usluga koje mogu biti rezervirane. Pri ocjenjivanju
situacije u okviru pojedinačnih slučajeva, Komisija će uzeti u obzir relevantne,
posebne okolnosti u državama članicama.
8.6. Prijam, razvrstavanje i prijevoz poštanskih pošiljaka poštanski operatori
su otvorili ili ih sada otvaraju trećim stranama u brojnim državama članicama.
Budući da utjecaj takvoga otvaranja na prihode može varirati, ovisno o situaciji
u različitim državama članicama, neke države članice mogu, ako je to potrebno
zbog posebnih okolnosti, a ne dovodeći u pitanje odredbe točke 8.3, zadržati
neka postojeća ograničenja za prijam, razvrstavanje i prijevoz poštanskih
pošiljaka koja obavljaju posrednici30 kako bi se omogućilo potrebno
restrukturiranje operatora iz točke 4.2. Unatoč tome, takva bi se ograničenja, u
načelu, trebala primjenjivati samo na poštanske pošiljke koje pokrivaju
postojeći monopoli, ne bi trebala ograničavati ono što već postoji u državi
članici o kojoj je riječ i trebala bi biti u skladu s načelom pristupa bez
diskriminacije poštanskoj mreži, opisanoga u točki 8 (b) (vii).
\_\_\_\_\_
28 U vezi s ograničenjima na
primjenu izuzeća iz članka 90. stavka 2., vidi stajalište Suda EZ-a u sljedećim
predmetima: Predmet C-179/90 Merci convenzionali porto di Genova protiv
Siderurgica Gabrielli [1991] ECR I-1979; Predmet C-41/90 Klaus Höfner i Fritz
Elser protiv Macroton [1991] ECR I-5889.
29 Ovo se može posebno odnositi na poštu iz jedne države koju prevoze
trgovačka društva prema drugoj državi u cilju unošenja u javnu poštansku mrežu
posredstvom poštanskoga operatora te druge države.
30 Čak i u situaciji u kojoj postoji monopol, pošiljatelji će moći
slobodno koristiti posebne usluge koje daje posrednik, poput (pre)razvrstavanja
prije predaje poštanskome operatoru

*b) Uvjeti za primjenu članka 90. stavka 2.
na poštanski sektor*

Sljedeći uvjeti trebali bi se primjenjivati s obzirom na izuzeće u skladu s
odredbama članka 90. stavka 2.:

I.) Liberalizacija drugih poštanskih usluga

Osim u slučaju usluga koje moraju biti rezervirane, za koje Poštanska direktiva
dopušta rezerviranje, države članice trebale bi povući sva posebna ili
isključiva prava za davanje poštanskih usluga u onoj mjeri u kojoj obavljanje
određene zadaće, povjerene operatorima iz točke 4.2. za davanje usluge od općega
gospodarskoga interesa, nije spriječeno pravno ili činjenično, uz izuzetak pošte
koja je povezana s obavljanjem službene dužnosti, i trebale bi donijeti sve
potrebne mjere kako bi se zajamčilo pravo svih gospodarskih operatora na davanje
poštanskih usluga.
Ovime države članice nisu spriječene da, ako je potrebno, podvrgnu davanje
takvih usluga postupcima deklariranja ili licenciranja prema kategorijama i, ako
je potrebno, postupcima individualnoga licenciranja čiji je cilj poštovanje
najvažnijih uvjeta te očuvanje univerzalne usluge. Stoga bi države članice
morale nastojati osigurati da uvjeti utvrđeni u tim postupcima budu
transparentni, objektivni i da nemaju diskriminativni učinak te da postoji
učinkoviti pravni lijek pred sudovima protiv negativnih odluka.

II.) Nepostojanje manje restriktivnih sredstava za osiguravanje usluga od općega
gospodarskoga interesa

Isključiva prava mogu biti dana ili zadržana samo ako su nužna za osiguravanje
obavljanja zadaća od općega gospodarskog interesa. U mnogim područjima ulazak
novih društava na tržište mogao bi, zbog njihovih posebnih vještina i
stručnosti, pridonijeti ostvarivanju usluga od općega gospodarskog interesa.
Ako operator iz točke 4.2. ne osigurava, na zadovoljavajući način, sve elemente
univerzalne usluge u skladu sa zahtjevima Poštanske direktive (poput mogućnosti
za svakoga građanina u državi članici o kojoj je riječ, a osobito za one koji
žive u udaljenim krajevima, da ima pristup novinama, časopisima i knjigama),
unatoč prednostima univerzalne poštanske mreže te posebnih ili isključivih
prava, država članica o kojoj je riječ mora donijeti odgovarajuće mjere31. Umjesto
proširivanja prava koja su već dana, države članice trebale bi stvoriti
mogućnost da usluge daju konkurenti te u tu svrhu mogu konkurentima nametnuti
dodatne obveze, uz najvažnije zahtjeve. Sve te obveze trebale bi biti
objektivne, nediskriminirajuće i transparentne.
\_\_\_\_\_
31 U skladu s člankom 3.
Poštanske direktive, države članice moraju osigurati da korisnici uživaju pravo
na univerzalnu uslugu.

III.) Proporcionalnost

Nadalje, države članice trebale bi osigurati da opseg svih danih posebnih i
isključivih prava bude proporcionalan s općim gospodarskim interesom koji se
nastoji zadovoljiti davanjem tih prava. Npr. zabrana dostave samome sebi, tj.
davanja poštanskih usluga pravne ili fizičke osobe (uključujući i sestrinskog
poduzetnika ili podružnicu) koja je pošiljatelj, ili prijam i prijevoz takvih
pošiljaka koje obavlja treća strana koja posluje isključivo za svoj račun, ne bi
bilo proporcionalno cilju jamčenja odgovarajućih sredstava za javnu poštansku
mrežu. Države članice moraju prilagoditi i opseg tih posebnih ili isključivih
prava, u skladu s promjenama potreba i uvjetima prema kojima se pružaju
poštanske usluge te uzimajući u obzir sve državne potpore dane operatoru iz
točke 4.2.

IV.) Nadzor koji obavlja neovisno regulatorno tijelo

Nadzor obavljanja zadataka javne službe povjerenih operateru iz točke 4.2. i
otvoreni pristup javnosti poštanskoj mreži te, ako je primjenjivo, dodjela
licenci ili nadzor deklaracije i poštovanja od strane gospodarskih operatora,
posebnih ili isključivih prava operatora iz točke 4.2. trebalo bi osigurati
tijelo ili tijela koja o njima ne ovise32.
To tijelo trebalo bi osobito osigurati sljedeće: da ugovori o davanju
rezerviranih usluga budu u potpunosti transparentni, da se za te usluge vodi
posebno fakturiranje i da se razlikuju od nerezerviranih usluga poput tiskanja,
etiketiranja i stavljanja u omotnice; da ugovorni uvjeti za usluge koje su
djelomice rezervirane, a djelomice liberalizirane, budu odvojeni; da rezervirani
dio bude otvoren svim poštanskim korisnicima te da nerezervirana komponenta bude
posebno kupovana.
\_\_\_\_\_
32 Vidi osobito članke 9. i 22.
Poštanske direktive.

V.) Učinkoviti nadzor nad rezerviranim uslugama

Zadaće isključene iz tržišnoga natjecanja država članica morala bi učinkovito
nadzirati u skladu s objavljenim ciljevima usluge i radnim rezultatima, a
njihovo ostvarivanje trebalo bi biti predmet redovitih javnih izvješća.

VI.) Transparentnost računovodstva

Svaki operator iz točke 4.2. koristi jedinstvenu poštansku mrežu za konkuriranje
na različitim tržištima. Operatori koji koriste jednu, univerzalnu mrežu lako
mogu provoditi diskriminaciju s obzirom na cijene i usluge između raznih
kategorija korisnika, zbog velikih neizravnih troškova koji se ne mogu pripisati
samo jednoj usluzi. Zbog toga je izuzetno teško utvrditi postojanje unakrsnoga
subvencioniranja među njima, kako između različitih faza postupanja s poštanskim
pošiljkama u javnoj poštanskoj mreži, tako i između rezerviranih usluga i usluga
koje se daju u skladu s uvjetima tržišnoga natjecanja. Nadalje, brojni operatori
nude preferencijalne tarife za pošiljke povezane s područjem kulture, a posve je
jasno da te tarife ne pokrivaju ukupne prosječne troškove. Članci 5. i 90.
obvezuju države članice da osiguraju potpuno poštovanje prava Zajednice.
Komisija smatra da bi najprikladniji način ispunjavanja tih obveza bilo da
države članice od operatora iz točke 4.2. zatraže da vode odvojeno
računovodstvo, kako bi se odvojeno vodili, između ostaloga, troškovi i prihodi
povezani s davanjem usluga na temelju isključivih prava i onih koje se daju u
uvjetima tržišnoga natjecanja i kako bi se omogućilo potpuno procjenjivanje
uvjeta koji se primjenjuju na razna sabirna mjesta javne poštanske mreže. Kod
usluga koje se sastoje od elemenata koji pripadaju rezerviranim i konkurentnim
uslugama trebali bi se također razlikovati troškovi svakoga dijela. Interni
računovodstveni sustavi trebali bi se temeljiti na sustavnoj i objektivno
opravdanoj primjeni načela analitičkoga računovodstva. Morali bi se sastavljati
financijski računi, koje pregledava neovisni revizor, a njega može imenovati
nacionalno regulatorno tijelo, te objavljivati u skladu s relevantnim
zakonodavstvom Zajednice i nacionalnim zakonodavstvom koje se primjenjuje na
trgovačke organizacije.

VII.) Zabrana diskriminacije s obzirom na pristup
poštanskoj mreži

Operatori bi trebali korisnicima i posrednicima pružiti univerzalnu poštansku
uslugu na prikladnim javnim mjestima pristupa, prema potrebama navedenih
korisnika, na način koji ne bi bio diskriminacijski. Uvjeti pristupa,
uključujući ugovore (kada postoje), trebali bi biti transparentni, objavljeni na
primjeren način i postavljeni na ne-diskriminacijskoj osnovi.
Čini se da preferencijalne tarife koje neki operatori nude određenim skupinama
korisnika nisu transparentne. Države članice morale bi nadzirati uvjete za
pristup mreži kako bi se osiguralo da ne bude diskriminacije kod uvjeta
korištenja ili kod plaćanja troškova. Posebno bi se trebalo osigurati da
posrednici, uključujući i operatore iz drugih država članica, mogu birati između
raspoloživih sabirnih mjesta javne poštanske mreže i dobiti pristup u razumnome
roku uz tarifu koja se temelji na troškovima, a uzima u obzir usluge koje su
zaista zatražene.
Obveza osiguravanja pristupa javnoj poštanskoj mreži bez diskriminacije ne znači
da se od država članica zahtijeva da osiguraju pristup za pošiljke koje izlaze s
njezina teritorija, a prevoze ih trgovačka društva druge države, kršeći time
poštanski monopol, koje ulaze u javnu poštansku mrežu posredstvom poštanskoga
operatora te druge države, u cilju iskorištavanja nižih poštanskih tarifa. Drugi
gospodarski razlozi poput proizvodnih troškova i troškova opreme, dodane
vrijednosti ili razine usluge koju nude druge države članice ne smatraju se
zlouporabom. U slučaju prijevara, kazne može izreći neovisno regulatorno tijelo.
Trenutno se prekogranični pristup poštanskim mrežama povremeno odbija ili se
dopušta samo pod određenim uvjetima za poštanske pošiljke čiji proizvodni proces
uključuje prekogranični prijenos podataka prije nego što te poštanske pošiljke
dobiju fizički oblik. Takvi se slučajevi najčešće nazivaju »nematerijalna
pošta“. U trenutnim okolnostima, za poštanskoga operatora koji dostavlja poštu
zaista može postojati gospodarski problem, zbog krajnjih troškova koje međusobno
primjenjuju poštanski operatori. Operatori taj problem nastoje riješiti
uvođenjem odgovarajućega sustava krajnjih troškova.
Komisija od država članica može zatražiti, u skladu s odredbama prvoga stavka
članka 5. Ugovora, da obavijesti Komisiju o uvjetima za pristup koji se koriste
te o njihovim razlozima. Komisija ne smije objaviti zatražene informacije u onoj
mjeri u kojoj one podliježu obvezi čuvanja poslovne tajne.

9. ZAVRŠNI OSVRT

Ova se obavijest usvaja na razini Zajednice kako bi olakšala procjenu određenoga
ponašanja poduzetnika i nekih državnih mjera koje se odnose na poštanske usluge.
Bilo bi potrebno da nakon određenoga razvoja, ako je moguće, do 2000. godine,
Komisija obavi procjenu poštanskoga sektora s obzirom na pravila iz Ugovora kako
bi se utvrdilo da li je potrebna promjena stajališta iznesenih u ovoj obavijesti
zbog društvenih, gospodarskih ili tehnoloških razloga te na temelju iskustva u
poštanskome sektoru. U dogledno vrijeme Komisija će obaviti opću procjenu
situacije u poštanskome sektoru, u svjetlu ciljeva iznesenih u ovoj obavijesti.

III.

Dopuštenost dodjele državne potpore u poštanskim uslugama ocjenjuje se,
sukladno člancima 3. i 4. Zakona o državnim potporama i članku 9. Uredbe o
državnim potporama temeljem materijalnih pravila iz točke I. ove Odluke
sadržanih u tekstu akta iz točke II. ove Odluke.

IV.

Državnim potporama u poštanskim uslugama upravlja ministarstvo nadležno za
promet i veze.

V.

Ova Odluka stupa na snagu danom objave u »Narodnim novinama«.

Klasa: 421-01/08-01/05
Urbroj: 5030120-08-1
Zagreb, 18. travnja 2008.

Predsjednik
**dr. sc. Ivo Sanader**, v. r.

Odluka, NN 46/2008-1552
Opći uvjeti korištenjaZaštita privatnosti[Pristup podatcima](/data_access_hr.aspx)[ELI](/about_eli_hr.aspx)

©2026. g. Narodne novine d.d.

, izrada [Novena d.o.o.](http://novena.hr/)