### NN 120/2015 (2.11.2015.), Presuda Visokog upravnog suda Republike Hrvatske broj: UsII-105/13-6 od 27. kolovoza 2015.

120 02.11.2015 Presuda Visokog upravnog suda Republike Hrvatske broj: UsII-105/13-6 od 27. kolovoza 2015.

VISOKI UPRAVNI SUD REPUBLIKE HRVATSKE

2290

PRESUDA

Visoki upravni sud Republike Hrvatske u vijeću sastavljenom od sudaca toga suda Sanje Štefan, predsjednice vijeća, Borisa Markovića i Blanše Turić, članova vijeća, te više sudske savjetnice Jadranke Jelić, zapisničarke, u upravnom sporu tužitelja Hrvatski Telekom d.d. Zagreb, Savska cesta 32, kojeg zastupa Maja Mandić, po generalnoj punomoći Su-992/2009, protiv tuženika Hrvatske agencije za poštu i elektroničke komunikacije (sada Hrvatske regulatorne agencije za mrežne djelatnosti), Zagreb, Roberta Frangeša Mihanovića 9, kojeg zastupa dr. sc. Dražen Lučić, predsjednik Vijeća, uz sudjelovanje H1 Telekoma d.d. iz Splita, Put Trščenice 10, u svojstvu zainteresirane osobe, kojeg zastupa Helena Čerina, voditelj regulatornih poslova, radi rješavanja spora između operatora, u nejavnoj sjednici vijeća održanoj 27. kolovoza 2015.

presudio je

I. Odbija se kao neosnovan tužbeni zahtjev za poništenje rješenja Hrvatske regulatorne agencije za mrežne djelatnosti iz Zagreba, klasa: UP/I-344-08/13-03/12, urbroj: 376-04/DM-13-14(DM) od 11. listopada 2013.

II. Ova će se presuda objaviti u »Narodnim novinama«.

Obrazloženje

Osporenim rješenjem u točki I. izreke utvrđuje se da H1 Telekom d.d. ima pravo na naknadu:

a) za naknadna odbijanja prethodno prihvaćenih zahtjeva za uslugom izdvojenog pristupa lokalnoj petlji za sve korisnike navedene u specifikaciji H1 Telekoma d.d. od 28. kolovoza 2013., a u iznosu iz članka 15.5. Standardne ponude Hrvatskog Telekoma d.d. za uslugu izdvojenog pristupa lokalnoj petlji.

b) za zakašnjenje u otklanjanju kvarova/smetnji za uslugu izdvojenog pristupa lokalnoj petlji, za sve korisnike navedene u specifikaciji H1 Telekoma d.d. od 28. kolovoza 2013., a u iznosu iz članka 15.3. Standardne ponude Hrvatskog Telekoma za uslugu izdvojenog pristupa lokalnoj petlji.

c) za zakašnjenje u ispunjavanju obveza u rokovima propisanim odlukom HAKOM-a klasa: UP/I-344-01/12-03/02, urbroj: 376-11/12-07 za sve korisnike navedene u specifikaciji H1 Telekoma d.d. od 28. kolovoza 2013., a u iznosu iz članka 13.1.5. Standardne ponude Hrvatskog Telekoma d.d. za uslugu izdvojenog pristupa lokalnoj petlji.

d) za zakašnjenje u realizaciji usluge veleprodajnog širokopojasnog pristupa, za korisnike navedene u specifikaciji H1 Telekoma d.d. od 28. kolovoza 2013., a u visini cjelokupnog iznosa veleprodajne naknade prema članku 8.2.1. Standardne ponude Hrvatskog Telekoma d.d. za uslugu veleprodajnog širokopojasnog pristupa internetu.

e) za zakašnjenje u otklanjanju kvarova/smetnji za uslugu veleprodajnog širokopojasnog pristupa za sve korisnike navedene u specifikaciji H1 Telekoma d.d. od 28. kolovoza 2013., a u visini cjelokupnog iznosa veleprodajne naknade prema članku 8.2.2. Standardne ponude Hrvatskog Telekoma d.d. za uslugu veleprodajnog širokopojasnog pristupa internetu.

f) za zakašnjenje u ispunjavanju obveza u rokovima propisanim odlukama HAKOM-a klasa: UP/I-344-01/12-03/02, urbroj: 376-11/12-07 za sve korisnike navedene u specifikaciji H1 Telekoma d.d.od 13. rujna 2013., a u iznosu mjesečne naknade iz članka 5. Standardne ponude Hrvatskog Telekoma d.d. za uslugu veleprodajnog širokopojasnog pristupa internetu.

g) za zakašnjenje Hrvatskog Telekoma d.d. u realizaciji usluge najma korisničke linije za sve korisnike navedene u specifikaciji H1 Telekoma d.d. od 28. kolovoza 2013., a u iznosu iz članka 5. Standardne ponude Hrvatskog Telekoma d.d. za uslugu najma korisničke linije.

h) za zakašnjenje Hrvatskog Telekoma d.d. u ispunjavanju obveza u rokovima propisanim odlukom HAKOM-a klasa: UP/I-344-01/12-03/02, urbroj: 376-11/12-07 za sve korisnike navedene u specifikaciji Hrvatskog Telekoma d.d. od 13. rujna 2013., a u iznosu mjesečne naknade iz dodatka 3. Standardne ponude Hrvatskog Telekoma d.d. za uslugu najma korisničke linije.

Prema točki II. izreke osporenog rješenja naknada iz točke I.b) do h) obračunava se do kraja obračunskog razdoblja, odnosno do 3. ožujka 2013., za korisnike za koje je kašnjenje započelo u travnju i nastavilo se kroz naredna obračunska razdoblja. Za korisnike za koje je kašnjenje započelo u prethodnom obračunskom razdoblju, a prestalo je u travnju, kašnjenje je potrebno obračunati počevši od 1. travnja, pa do trenutka prestanka kašnjenja. Točkom III. izreke tog rješenja nalože se Hrvatskom Telekomu d.d. u roku od 8 dana od dana primitka tog rješenja izvršiti obračun naknada iz točaka I. do VIII. rješenja i obračunati iznos isplatiti zainteresiranom H1 Telekomu d.d., a točkom IV. tog rješenja se u preostalom dijelu zahtjev H1 Telekoma odbija.

Tužitelj u tužbi podnesenoj protiv osporene odluke prije svega osporava nadležnost tuženika za odlučivanje o predmetnoj stvari upućujući na pobliže navedene odredbe Zakona o elektroničkim komunikacijama (»Narodne novine« 73/08., 90/11., 133/12., 80/13. i 71/14.- nadalje u tekstu: ZEK) te smatrajući da je riječ o stvari iz sudske nadležnosti smatra da je rješenje tuženika ništavo. Ovo osobito stoga jer je riječ o sporu između društva H1 Telekom d.d. i tužitelja, koji je pokrenuo H1 Telekom d.d. radi isplate naknade za kašnjenje u realizaciji veleprodajnih usluga, pa kako je predmet tog spora isplata naknade za zakašnjenja u ispunjenju određenih ugovornih obveza, smatra da se isti niti ne može riješiti primjenom odredaba ZEK-a, jer sporne obveze nisu neposredno i bitno vezane uz primjenu i izvršavanje odredaba tog Zakona.

Tvrdi da je riječ o obvezama iz ugovora i stoga da u konkretnom slučaju treba primijeniti odredbe Zakona o obveznim odnosima, dok okolnost da je ugovorna kazna određena tužiteljevim Standardnim ponudama ne znači da je ovaj spor u vezi s obvezama iz ZEK-a, te dodaje da tuženik nije niti obrazložio koja se regulatorna načela i ciljevi iz članka 5. ZEK-a ostvaruju osporenim rješenjem. Sve da je tuženik i nadležan odlučivati u predmetnoj stvari, smatra da u sporu iz članka 20. ZEK-a tuženik nije ovlašten odlučivati rješenjem zbog toga što po članku 20. stavku 5. ZEK-a tuženik odlučuje u stvarima iz sudske nadležnosti pa zaključno s tim u vezi skreće pozornost i na sudsku praksu Visokog upravnog suda već zauzetu u ranije donesenim odlukama.

Također upire i na pojedine odluke koje je donio Visoki trgovački sud Republike Hrvatske, te dodaje da je u ovoj stvari pogrešno primijenjeno materijalno pravo, obzirom da tuženik nije primijenio odredbu članka 353. Zakona o obveznim odnosima, a riječ je o ugovornoj kazni, pa se na takvu situaciji treba primijeniti ta zakonska odredba.

Nastavno u tužbi pobliže obrazlaže način na koji je smatra trebalo postupiti u konkretnoj situaciji, te dodaje da nije jasno zbog čega je tuženik zauzeo stajalište da tužitelj nije aktivno surađivao kada je jasno da H1 Telekom nije, a morao je dokazati da kvar/smetnja nije uzrokovana na njegovoj strani. Uz to tužitelj dodaje da su pogrešno primijenjene i pojedinačno navedene odredbe Zakona o općem upravnom postupku (»Narodne novine« 147/09. – nadalje u tekstu: ZUP), te izričito upire na primjenu odredbe članka 98. stavka 3., koji se primjenjuje u postupcima donošenja rješenja tuženog tijela, navodeći da ta zakonska odredba određuje da izreka mora biti kratka i određena, što je smatra ovdje izostalo. To stoga jer smatra osporenim rješenjem nisu određeni, niti pobliže obrazloženi razlozi na kojima je utemeljena odluka, niti su navedeni parametri za izračunavanje iznosa koji bi tužitelj trebao platiti po osporenom rješenju zbog čega smatra da je izreka rješenja neodređena, te neizvršiva obzirom da se na taj način ne rješava već generira novi spor.

Zaključno, tužitelj predlaže da Sud održi raspravu ukoliko zauzme stajalište da primjena materijalnog prava te formalni i procesno-pravni nedostaci osporenog rješenja nisu sami za sebe dovoljan razlog da sud oglasi osporeno rješenje ništavim ili da ga poništi bez održavanja rasprave.

Slijedom izloženog tužitelj predlaže da Sud donese presudu kojom će osporeno rješenje oglasi ništavim, a podredno, ako nađe da se radi o upravnoj stvari, osporeno rješenje poništi.

Tuženik, pozvan na odgovor u smislu članka 32. Zakona o upravnim sporovima (»Narodne novine« 20/10., 143/12. i 152/14. – nadalje u tekstu: ZUS), protivi se tužbi osporavajući prije svega osnovanost prigovora nenadležnosti, navodeći da je veza ZEK-a i određenih naknada stvarna, neposredna i bitna s obzirom da se spor odnosi na regulatorne obveze tužitelja kao operatora sa značajnom tržišnom snagom, koje su mu određene upravno sukladno odredbi članka 56. ZEK-a. Okvirni sadržaj tih obveza propisan je člankom 58. ZEK-a koji propisuje regulatornu obvezu transparentnosti, člankom 59. ZEK-a koji propisuje regulatornu obvezu nediskriminacije i člankom 61. ZEK-a koji propisuje regulatornu obvezu pristupa i korištenja posebnih dijelova mreže, a konkretiziran je u odlukama o analizama mjerodavnih tržišta. Analiza mjerodavnih tržišta je ključni dokument u kojima se određuju regulatorne obveze i definira njihov konkretni sadržaj pa se navedene usluge temelje na gore naprijed navedenim regulatornim obvezama.

Nadalje se tuženik upućuje i na određene, pobliže navedene presude Upravnog suda Republike Hrvatske u kojima je sud zauzeo stav da povrat neovlašteno naplaćenog iznosa nije samo stvar dužničko-vjerovničkog odnosa između tužitelja i njegovih korisnika, već ulazi u domenu regulatornih obveza propisanih ZEK-om. Ujedno smatra da je HAKOM prema izričitoj odredbi članka 20. ZEK-a obavezan riješiti spor između dva ili više operatera iako ta nadležnost nije isključiva u odnosu na sudsku, već je komplementarna što da proizlazi iz stavka 5. tog članka Zakona.

Tuženik se posebno osvrće na dio tužbe koji se odnosi i na naknade za kašnjenje za usluge koje nisu u području odgovornosti tužitelja pa se s tim u vezi dodaje da je sam postupak utvrđivanja i otklanjanja smetnji utvrđen člankom 25.1. RUO-a kojim je propisana obveza HT-a i krajnjeg korisnika međusobno se obavještavati o smetnjama u tehničkim parametrima i posljedicama koje navedene smetnje mogu imati te obveza aktivnog surađivanja na otklonu smetnji. S tim u vezi se navodi da ukoliko tužitelj ne otkloni kvar/smetnju unutar roka iz članka 15.3. RUO-a obveza je operatoru korisniku isplatiti naknadu za svaki dan kašnjenja, a HT nije pravovremeno obavijestio H1 Telekom da se radi o smetnjama koje nisu u odgovornosti tužitelja iz čega je vidljivo da nije aktivno surađivao po pitanju otklona/kvara zbog čega i taj prigovori smatra neosnovanim.

Tuženik se protivi i drugim navodima tužbe vezanim uz navodnu neodređenost izreke navodeći kako su parametri suprotno tvrdnjama iz tužbe jasno određeni, te ne samo u izreci već i u obrazloženju rješenja koje se tumači zajedno s izrekom, pa slijedom izloženog predlaže Sudu da se tužbu odbije kao neosnovanu pozivom na odredbu članka 57. Zakona o upravnim sporovima.

Odgovor na tužbu je podnio i H1 Telekom d.d. iz Splita, u svojstvu zainteresirane osobe očitujući se prije svega u odnosu na prigovore nenadležnosti navodeći s tim u vezi da je osnovni zadatak tuženika upravo reguliranje obveza i spornih pitanja među operatorima, pa time svakako i pitanje naknada za kašnjenje. Smatra da tužitelj svojim korištenjem izraza »ugovorna kazna« nastoji dovesti Sud u zabludu i dovesti u pitanje nadležnost tuženika za odlučivanje. S tim u vezi dodaje da je veza između predmeta spora i obveza iz ZEK-a neposredna, određena i konkretna, pa je time tuženik donio rješenje u granicama svojih ovlasti.

Također dodaje da je visina naknada koju je tužitelj dužan plaćati operatorima za kašnjenje u pružanju usluga određena od strane tuženik kao regulatornog tijela u okviru regulatorne obveze pristupa i korištenja posebnih dijelova mreže što je kao obvezujuće tužitelj ugradio u svoju Standardnu ponudu, što također govori u prilog nadležnosti tuženik za odlučivanje u sporovima u vezi navedenih naknada.

U odnosu na naknade za kašnjenje u otklanjanju kvarova/smetnje za usluge izdvojenog pristupa lokalnoj petlji obrazlaže da je tuženik kroz odredbe Standardne ponude propisao zaštitu od neosnovanih prijava kvarova/smetnji od strane operatora korisnika te nadalje ističe da je tuženik da bi se izbjegla ovakva i slična ponašanja tužitelja propisao rokove pružanja veleprodajnih usluga kao i kazne za slučaj kašnjenja s obzirom da u konačnici najvišu štetu trpe krajnji korisnici operatora. U odnosu na izreku osporavanog rješenja ističe da je tuženik odredio parametre koji su pouzdana osnova te temelj za izračun i plaćanje naknade za kašnjenje.

Predlaže Sudu da tužbu tužitelja odbije kao neosnovana.

Tužbeni zahtjev nije osnovan.

Sud je spor riješio bez održavanja rasprave temeljem odredbe članka 36.stavka 1.točke 4. Zakona o upravnim sporovima (»Narodne novine« broj: 20/10., 143/12., 152/14.) obzirom da tužitelj osporava samo primjenu prava, činjenice su nesporne, a navodi da ne traži raspravu pod uvjetom da sud usvoji tužbeni zahtjev te oglasi rješenje ništavim, odnosno poništi osporeno rješenje. Prema shvaćanju ovoga Suda ne može se održavanje rasprave uvjetovati donošenjem odluke u korist jedne stranke, već se rasprava mora održati samo u slučaju kada je stranka izričito i bezuvjetno traži.

Ocjenjujući osnovanost tužbe na osnovi sadržaja spisa predmeta i u upravnom postupku utvrđenog činjeničnog stanja, te priloženih isprava, a sve u okviru navoda i razloga iz tužbe, Sud ne nalazi da bi u provedenom postupku došlo do povrede pravila postupka, odnosno do pogrešne primijene materijalnog prava.

U odnosu na prigovor istaknut u tužbi glede nenadležnosti tuženika za odlučivanje o predmetnoj stvari s obzirom na primjenu odredbe članka 20. ZEK-a, Sud isti ocjenjuje neosnovanim jer je upravo tom zakonskom odredbom tuženik određen nadležnim za rješavanje sporova između operatora. Naime, prema stavku 1. te zakonske odredbe, u slučaju spora između dva ili više operatora elektroničkih komunikacijskih mreža i/ili usluga u vezi s obvezama iz ovog Zakona, ili spora između tih operatora i drugih pravnih osoba koje se koriste uslugama pristupa i/ili međupovezivanja na temelju ovog Zakona, Agencija mora na zahtjev bilo koje od stranaka u sporu, donijeti odluku o rješenju spora u najkraćem mogućem roku, a najkasnije u roku od četiri mjeseca od dana pokretanja postupka s tim što se rok može produljiti samo u iznimnim okolnostima. Prema stavku 3. članka 20. ZEK-a, u postupku rješavanja spora Agencija donosi odluke kojima se ostvaruju regulatorna načela i ciljevi iz članka 5. tog Zakona, te se svaka obveza koju Agencija određuje operatoru mora temeljiti na odredbama ovog Zakona. Prema stavku 5. istog članka Zakona, postupak rješavanja spora ne isključuje pravo bilo koje stranke u sporu na pokretanje sudskog postupka pred nadležnim sudom.

Odredbom članka 5. ZEK-a na koji upućuje članak 20. stavak 3. ZEK-a propisana su načela i regulatorni ciljevi za koje je osnovana Agencija, tako se među ostalim, obavljanje regulatornih poslova osigurava kroz poduzimanje mjera, primjenjujući načelo objektivnosti, transparentnosti, nediskriminacije i razmjernosti i to osobito promicanjem regulatorne predvidljivosti, osiguranjem dosljednog regulatornog pristupa kroz odgovarajuća razdoblja provjere, sprječavanjem diskriminacije u postupanju prema operatorima elektroničkih komunikacijskih mreža i usluga u sličnim okolnostima i zaštitom tržišnog natjecanja na dobrobit krajnjih korisnika usluga.

U predmetnom sporu H1 Telekom d.d. operator korisnik – zainteresirana osoba, potraživala je naknade za kašnjenje u isporuci reguliranih veleprodajnih usluga i otklanjaju kvarova/smetnji za te usluge za mjesec travanj 2013. Navedene obveze proizlaze iz regulatornih obveza pristupa i korištenja posebnih dijelova mreže prema članku 61. ZEK-a koja obveza je određena tužitelju na tržištima veleprodajnog širokopojasnog pristupa, tržištu veleprodajnog fizičkog pristupa mrežnoj infrastrukturi, na fiksnoj lokaciji i tržištu pristupa javnoj komunikacijskoj mreži na fiksnoj lokaciji za privatne i poslovne korisnike. Regulatorna obveza pristupa je utvrđena nakon provedene analize mjerodavnih tržišta kao dokumenta u kojem su određene regulatorne i obveze i definiran njihov sadržaj. Navedenom obvezom propisani su rokovi i uvjeti realizacije veleprodajnih usluga te zabranjeno svako postupanje koje bi moglo uskraćivati, odugovlačiti, otežavati ili neopravdano uvjetovati drugim operatorima realizaciju svojih veleprodajnih usluga. Zakašnjenje povlači za sobom obvezu plaćanja naknada u iznosima i pod uvjetima koje je HAKOM propisao.

Stoga je spor o naknadama koje su sadržane u standardnim ponudama HT-a neposredno vezan uz ZEK-a jer naknade proizlaze iz odredaba tog Zakona što nadalje otklanja prigovor tužiteljev o nenadležnosti tuženika.

Slijedom toga niti sudske odluke na koje se tužitelj poziva nisu odlučne, niti mjerodavne za rješenje predmetne stvari u kojem pravcu osnovano navodi i tuženik u obrazloženju osporenog rješenja.

U svezi prigovora tužitelja da izreka osporenog rješenja nije određena u smislu članka 98. stavka 3. ZUP-a, valja dodati da se radi o posebnom upravnom području koje s obzirom na svoju složenost traži povezivanje s odgovarajućim člancima konkretne standardne ponude tužitelja. Sud s tim u vezi ocjenjuje da je izreka odrediva, jer su u njoj navedeni odgovarajući parametri koji čine dostatnu osnovu temeljem koje se obveza može bez teškoća utvrditi.

U odnosu na prigovore kojim tužitelj osporava opravdanost naknada za kašnjenje u otklanjanju kvarova/smetnji za uslugu izdvojenog pristupa lokalnoj petlji, Sud upućuje na obrazloženje osporenog rješenja koje je iscrpno i valjano obrazloženo glede izostanka aktivne suradnje tužitelja sa zainteresiranom osobom po tom pitanju, što je ovdje upravo i osnova za određivanje naknade.

Slijedom naprijed izloženog proizlazi da je osporeno rješenje valjano obrazloženo te utemeljeno na mjerodavnim odredbama materijalnog prava, pa obzirom da navodima istaknutim u tužbi tužitelj nije doveo u pitanje zakonitost tog rješenja Sud je tužbu odbio temeljem članka 57. stavka 1. ZUS-a.

Objava presude temelji se na odredbi članka 14. stavka 8. ZEK-a.

Poslovni broj: UsII-105/13-6
Zagreb, 27. kolovoza 2015.

Predsjednica vijeća
Sanja Štefan, v. r.