## Odluka Ustavnog suda Republike Hrvatske broj U-III-611/1996 od 5

### NN 17/1997 (14.2.1997.), Odluka Ustavnog suda Republike Hrvatske broj U-III-611/1996 od 5

# **USTAVNI SUD REPUBLIKE HRVATSKE**

Ustavni sud Republike Hrvatske u sastavu Jadranko Crnić, predsjednik
Suda te suci Zdravko Bartovčak, dr. Velimir Belajec, dr. Nikola Filipović,
Ante Jelavić Mitrović, mr. Vojislav Kučeković, Jurica Malčić, Ivan Marijan
Severinac, Milan Vuković i Mladen Žuvela, odlučujući povodom ustavne tužbe
Hrvatskog nogometnog kluba "Hajduk" iz Splita, zastupanog po punomoćniku
Dušku Poliću, odvjetniku iz Splita, radi zaštite ustavnih prava, na sjednici
održanoj dana 5. veljače 1997. godine, donio je sljedeću

## **ODLUKU**

1. Ustavna tužba se odbija.

2. Ova odluka objavit će se u "Narodnim novinama".

Obrazloženje

HNK "Hajduk" podnio je ovom Sudu pravodobnu i dopuštenu ustavnu tužbu
povodom presuda Općinskog suda u Splitu, broj: I-P.566/93 od 2. veljače
1994., Županijskog suda u Splitu, broj: Gž-1952/94 od 20. srpnja 1994.
i Vrhovnog suda Republike Hrvatske, broj: Rev 309/95 i Gzz-10/95 od 7.
ožujka 1996., radi zaštite ustavnih prava koja proizlaze iz članaka 3.,
5., 48. stavka 1. i 49. stavka 4. Ustava.

Osporenim odlukama pravomoćno je presuđen podnositelj ustavne tužbe
da svom bivšem igraču Robertu Jarniju isplati iznos od 1.200.000 USA dolara,
s deviznom zateznom kamatom u valuti glavnog duga, po stopi koju banke
priznaju na devizne štedne uloge te valute po viđenju, a koja na iznos
od 200.000 USA dolara teče od 20. travnja 1992., a na iznos od 1.000.000
USA dolara počev od 7. siječnja 1995., kao i da mu nadoknade trošak parničnog
postupka u iznosu od 209.310,00 kuna.

Citiranom presudom Vrhovnog suda Republike Hrvatske odbijena je revizija
podnositelja ustavne tužbe, izjavljena protiv osporene drugostupanjske
presude, kao i zahtjev za zaštitu zakonitosti Državnog odvjetnika Republike
Hrvatske, podnesen protiv presude kao neosnovan.

Povredu navedenih ustavnih prava podnositelj ustavne tužbe temelji na
tvrdnji da su sudovi u postupku pogrešno i nepotpuno utvrdili činjenično
stanje, obvezavši ga na povrat dosuđenog iznosa jer da je između stranaka
stvarni dogovor bio da podnositelj ustavne tužbe, od ostvarenog iznosa
za prelazak Roberta Jarnija u inozemni klub, dobije 40% od postignute cijene,
a ne fiksni iznos od 2.000.000 DEM, kako su sudovi u osporenim odlukama
utvrdili.

Podnositelj ustavne tužbe ujedno je, u skladu s člankom 53. stavkom
2. Poslovnika Ustavnog suda Republike Hrvatske ("Narodne novine", br. 29/94),
predložio da se odgodi ovrha koja se vodi kod Općinskog suda u Splitu pod
brojem: I-1484/94, a na temelju osporenih odluka jer da se odgoda ne protivi
javnom interesu, a niti bi se odgodom ovršitelju nanijela veća šteta, dok
bi za podnositelja ustavne tužbe ovrhom nastala veća šteta, koja bi se
teško mogla nadoknaditi.

Ustavna tužba nije osnovana.

Prema članku 28. Ustavnog zakona o Ustavnom sudu Republike Hrvatske
("Narodne novine", br. 13/91), svatko može podnijeti Ustavnom sudu Republike
Hrvatske ustavnu tužbu ako smatra da mu je odlukom sudbene, upravne vlasti
ili drugih tijela koja imaju javne ovlasti povrijeđeno jedno od Ustavom
utvrđenih sloboda ili prava čovjeka i građanina.

Članak 3. Ustava određuje vladavinu prava kao temeljnu odrednicu pravnog
sistema Republike Hrvatske, a članak 5. Ustava obvezuje svakoga da se pridržava
Ustava i zakona te na poštivanje pravnog poretka Republike Hrvatske.

Niti jedno od ta dva temeljna načela sudovi koji su donosili osporene
odluke nisu povrijedili.

Osporene odluke donesene su od strane nadležnih sudova u postupku propisanom
Zakonom o parničnom postupku ("Narodne novine", br. 53/91 i 91/92) uz primjenu
odredaba Zakona o obveznim odnosima ("Narodne novine", br. 53/91, 73/91,
3/94 i 7/96), a što upravo dokazuje postupanje po tim načelima.

Također, nema povrede ustavnog prava iz članaka 48. stavka 1. Ustava,
koja odredba jamči svim građanima pravo vlasništva, kao niti povrede članka
49. stavka 4. Ustava, koja određuje da se prava stečena ulaganjem kapitala
ne mogu umanjiti zakonom, niti drugim pravnim aktom.

Iz razloga ustavne tužbe vidljivo je da je podnositelj ustavne tužbe
isključivo nezadovoljan utvrđenim činjeničnim stanjem u osporenim odlukama
te ponavlja sve navode iznesene u okončanom postupku, dok za povrede ustavnih
prava nije pružio niti jedan relevantan dokaz.

Međutim, kako predmetom ustavnosudskog postupka mogu biti samo povrede
ustavnih prava, a koja Sud, u pravilu, ocjenjuje na temelju činjeničnog
stanja, utvrđenog u pravomoćno okončanom postupku, kao i materijalnog prava
primijenjenog u tom postupku, Ustavni sud je, u skladu s člancima 59. i
61. Poslovnika Ustavnog suda Republike Hrvatske, ustavnu tužbu odbio kao
neosnovanu.

Obzirom da je ustavna tužba odbijena, Sud nije odlučivao o prijedlogu
za odgodu izvršenja.

Odluka o objavi pod točkom 2. izreke temelji se na odredbi članka 20.
stavka 1. Ustavnog zakona o Ustavnom sudu Republike Hrvatske.

Broj: U-III-611/1996
Zagreb, 5. veljače 1997.

USTAVNI SUD REPUBLIKE HRVATSKE

Predsjednik
**Jadranko Crnić,** v. r.

Odluka, NN 17/1997-260