## Odluka Ustavnog suda Republike Hrvatske broj U-III-831/1999 od 12. srpnja 2001.

### NN 67/2001 (24.7.2001.), Odluka Ustavnog suda Republike Hrvatske broj U-III-831/1999 od 12. srpnja 2001.

# USTAVNI SUD REPUBLIKE HRVATSKE

1115

Ustavni sud Republike Hrvatske, u sastavu Jasna Omejec, dopredsjednik
Suda te suci Marijan Hra­njski, Petar Klarić, Mario Kos, Jurica Malčić, Ivan
Matija, Ivan Mrko­njić, Že­ljko Potoč­njak, Agata Račan, Emilija Rajić, Vice
Vukojević i Milan Vuković, u povodu ustavne tužbe Ž. Lj. iz R., zastupanog po
N. Đ., odvjetniku iz I., na sjednici Suda održanoj dana 12. srp­nja 2001.
godine, donio je s­ljedeću

## ODLUKU

I. Ustavna tužba se usvaja, te se ukidaju:

– rješe­nje Visokog prekršajnog suda Republike Hrvatske, broj G-1329/99
od 11. srp­nja 1999.

– rješe­nje Prekršajnog suda u I., broj G-137, 311, 366, 368/97 od 23.
ve­ljače 1999.

II. Predmet se vraća Prekršajnom sudu u I. na ponovno odlučiva­nje.

Obrazlože­nje

1. Pravodobna i dopuštena ustavna tužba je podnesena protiv rješe­nja
Visokoga prekršajnog suda Republike Hrvatske, broj: G-1329/99 od 11. svib­nja
1999., kojim je odbijena žalba podnositelja izjav­ljena protiv rješe­nja
Prekršajnog suda u I., broj: G-137, 311, 366 i 368/97 od 23. ve­ljače 1999.

Navedenim prvostupa­njskim
rješe­njem podnosite­lj je ogla­šen krivim i novčano kaž­njen za više
istovjetnih prekršaja iz čla­n­ka 116., kaž­njivih po članku 137. Odluke o
komunalnom redu (»Službeni glasnik Grada I.« broj 2/95), što je drugostupa­njskim
rješe­njem pravno označeno kao prekršaji iz članka 137. stavka 1. točke 32. te
Odluke.

Prema tom rješe­nju, poči­njeni
prekršaji se sastoje u tome što je okriv­ljenik-podnosite­lj ustavne tužbe – u
više navrata, u Ul. k. Z. u I., a ispred svoje­g ugostite­ljskog objekta
postavio na javnu površinu stolove i stolice u svrhu pruža­nja ugostite­ljskih
usluga, a da nije sklopio ugovor o zakupu s nadležnim tijelom.

Prekršajni sudovi suglasno
smatraju da se u konkretnom slu­čaju radi o javnoj prometnoj površini – ulici,
te se u svezi s tim u drugostupa­njskom rješe­nju citira članak 2. spomenute Od­luke
o komunalnom redu, prema kojem se javnim površinama smatraju javno prometne
površine: ulice, ceste, trgovi, javni prolazi, mostovi, pothodnici, nadhodnici,
tuneli, parkirališta, ploč­nici, staja­li­š­ta javnog gradskog prometa,
pristaništa, uređene obale, ku­pališta i sl.

2. Podnosite­lj ustavne tužbe u tijeku cijelog postupka, kao i u
ustavnoj tužbi, iznosi argumentaciju kojom pobija stajalište sudova, a koja se
sastoji u tvrd­nji da sporna površina nije javna površina, već zem­ljišna
čestica u ­nje­govom vlasništvu i da se ne radi o ulici, već o dijelu ­nje­gove
okućnice uz ulicu. Ističe povrede odredaba članka 3. (najviše vrednote ustavnog
poretka Republike Hrvatske), članka 5. (suglasnost zakona s Ustavom i ostalih
propisa s Ustavom i zakonom, opća dužnost pridržava­nja Ustava i zakona i
poštiva­nja pravnog poretka Republike Hrvatske), članka 18. (jamstvo prava na žalbu
protiv pojedinačnih prvostupa­njskih pravnih akata donesenih u postupku pred
sudom ili drugim ovlaštenim tijelom, iznimno isk­ljuče­nje prava na žalbu
zakonom, uz osigura­nje druge pravne zaštite – pri čemu podnosite­lj posebno
naglašava pita­nje prava na učinkovitu žalbu), članka 31. (Nitko ne može biti
kaž­njen za djelo koje, prije ne­go je poči­njeno, nije bilo utvrđeno zakonom
ili međunarodnim pravom kao kazneno djelo, niti mu se može izreći kazna koja
nije bila određena zakonom...) i članka 48. Ustava Republike Hrvatske (jamstvo
prava vlaništva...).

Naime, podnosite­lj tvrdi i dokazuje da je sporna čestica (čest. zem.
3038/2, upisana u z.k.ul.br. 898 k.o. I.-G., površine 150 m˛) u vrijeme pokreta­nja
prekršajnog postupka bila upisana u zem­ljišnim k­njigama kao zem­ljišnok­njižno
tijelo na kojem je postojalo društveno vlasništvo s pravom korište­nja u korist
vlasnika pripadajuće kuće (koji su prije nacionalizacije bili vlasnici i
spornog zem­ljišta), da su ti vlasnici navedene nekretnine prodali ­njemu
(kupoprodajnim ugovorima iz siječ­nja 1989.), da je u međuvremenu stupio na
snagu Zakon o vlasništvu i drugim stvarnim pravima (»Narodne novine«, broj
91/96), što ima za pos­ljedicu brisa­nje upisa društvenog vlasništva *ex le­ge*,
te da je također u međuvremenu, povodom ­nje­gove tužbe, proveden parnični
postupak pred nadležnim sudom, radi utvrđe­nja i uk­njižbe, iz koje­g potječe
pravomoćna presuda (P-991/98 od 14. siječ­nja 1999., Općinskog suda u I.) kojom
je on utvrđen (su)vlasnikom, pored ostalog, i sporne zem­ljišne čestice, a koja
predstav­lja pravova­ljanu tabularnu ispravu za upis ­nje­govog prava vlasništva
u zem­ljišnim k­njigama.

Predlaže ukida­nje osporavanih rješe­nja.

*Ustavna tužba je osnovana.*

3. Na teme­lju analize spisa predmeta, osporavanih odluka, te navoda i
razloga ustavne tužbe, Ustavni sud Republike Hrvatske je stajalište o
osnovanosti ustavne tužbe zauzeo zbog s­ljedećih razloga:

Ustavni sud može obav­ljati nadzor nad osporenim pojedi­načnim aktom
samo s ustavnog gledišta i u tom okviru utvrđuje je li u postupku donoše­nja
tog akta povrijeđeno ustavno pravo pojedinca. Eventualno postoja­nje povrede
ustavnih prava ovaj Sud, u pravilu, cijeni na podlozi či­njenica koje su utvrđene
u pos­tupku donoše­nja osporavanog akta i ne može se upuštati u ocjenu je li
prvostupa­njsko tijelo pravilno utvrdilo či­njenično sta­nje, niti u ocjenu
izvedenih dokaza.

Prema tome, či­njenično sta­nje koje Ustavni sud može utvr­đivati u
pravilu nije ono koje je bilo teme­lj za donošenje osporavanog akta, već samo
ono koje je važno za ocjenu je li povrije­đeno konkretno ustavno pravo. U tom
smislu posebno su relevantne či­njenice koje se tiču procesnih ustavnih prava,
načela jednakosti i sl.

Ustavno jamstvo jednakosti, koje svoju razradu i primjenu na područje
sudske i druge pravne zaštite nalazi u odredbi članka 26. Ustava, u svojem
procesnopravnom aspektu znači da svakome treba biti zajamčena jednaka zaštita
prava u postupku pred sudovima i drugim državnim tijelima. Do povrede ovog
načela dolazi kada stranci nije omogućeno da, u okviru zakona, sudjeluje u
postupku odnosno kada joj općenito nije omogućeno pravično suđe­nje. Navedena
povreda očituje se, pored ostalog, i na način da se nadležno tijelo ne izjasni
o navodima stranke važnim za odlučiva­nje i/ili na način da ne obrazloži
doneseni pojedinačni akt.

Povreda jednakosti u materijalnopravnom aspektu očituje se, pored
ostalog, u pogrešnom tumače­nju odnosno primjeni mjerodavnog propisa, koji
pojedinačni akt čine pravno neprihvat­ljivim i upućuju na zak­ljučak da se radi
o aktu donesenom samovo­ljno odnosno arbitrarno.

Analizom provedenog postupka i odluka donesenih u konkretnom slučaju
utvrđeno je postoja­nje povrede podnosite­ljevog prava na jednakost, koja može
upućivati i na povredu prava vlasništva iz članka 48. Ustava.

Naime, u predmetnom prekršajnom postupku nisu utvrđene odlučne či­njenice
(niti su se nadležna tijela o ­njima izjasnila obrazlože­njem osporavanih rješe­nja)
koje predstav­ljaju osnovu za razrješe­nje teme­ljnog pita­nja pravnog režima
zem­ljišta na kojem je, prema stajalištu inicijatora postupka i prekršajnih
sudova, prekršaj poči­njen, kao i za primjenu materijalnog prava.

4. Glede istaknute povrede odredbe članka 31. stavka 1. Ustava, Ustavni
je sud utvrdio da nema teme­lja za ocjenu o postoja­nju ove povrede, s obzirom
na to da je podnosite­lju nedvojbeno stav­ljen na teret prekršaj i izrečena
kazna, koji su kao takvi bili predviđeni odgovarajućim propisom.

5. Odredbe članaka 3. i 5. Ustava Republike Hrvatske sadrže najviše
vrednote odnosno teme­ljna načela na kojima se teme­lji ustavni poredak
Republike Hrvatske. One su u svom sadržaju vrlo uopćene i ne pružaju ustavna
jamstva pojedincu. Zbog toga se iz tih odredaba ne može izvesti subjektivno
ustavno pravo, niti na ­njima zasnovati ustavna tužba.

6. Slijedom izloženog, a na teme­lju odredaba članka 69. i 72. Ustavnog
zakona o Ustavnom sudu Republike Hrvatske (»Narod­ne novine«, broj 99/99),
donesena je odluka kao u izreci.

Broj: U-III-831/1999
Zagreb, 12. srp­nja 2001.

USTAVNI SUD REPUBLIKE HRVATSKE

Dopredsjednik Suda **dr. sc. Jasna Omejec,** v. r.

if !supportEmptyParas endif

Odluka, NN 67/2001-1115