## Odluka Ustavnog suda Republike Hrvatske broj U-I-774/2000 od 20. prosinca 2000.

### NN 1/2001 (5.1.2001.), Odluka Ustavnog suda Republike Hrvatske broj U-I-774/2000 od 20. prosinca 2000.

# USTAVNI SUD REPUBLIKE HRVATSKE

27

Ustavni sud Republike Hrvatske u sastavu Smi­­ljko Sokol, predsjednik
Suda te suci Velimir Belajec, Marijan Hra­­njski, Petar Klarić, Jurica Malčić,
Ivan Matija, Ivan Mrko­­njić, Jasna Omejec, Emilija Rajić, Vice Vukojević i
Milan Vuković, odlučujući u povodu zahtjeva zastupnika Županijskog doma
Hrvatskoga sabora, na sjednici održanoj dana 20. prosinca 2000. godine, donio
je

## ODLUKU

I. Odbija se zahtjev za ukida­­nje Ustavnog zakona o izmjenama i dopunama
Ustavnog zakona o ­­ljudskim pravima i slobodama i o pravima etničkih i
nacionalnih zajednica ili ma­­njina u Republici Hrvatskoj (»Narodne novine«,
broj 51/00), odnosno za utvrđe­­nje nesuglasnosti postupka ­­nje­gova donoše­­nja
s Ustavom Republike Hrvatske.

II. Ova će se odluka objaviti u »Narodnim novinama«.

Obrazlože­­nje

1. Trideset i devet zastupnika Županijskog doma (tada) Hrvatskoga
državnog sabora podnijelo je zahtjev za ocjenu suglasnosti postupka donoše­­nja
u izreci navedenog Ustavnog zakona o izmjenama i dopunama Ustavnog zakona o ­­ljudskim
pravima i slobodama i o pravima etničkih i nacionalnih zajednica ili ma­­njina
u Republici Hrvatskoj (u da­­ljnjem tekstu: osporeni Ustavni zakon) s Ustavom
Republike Hrvatske.

Ustavni zakon o kojem je u ovom predmetu riječ izvorno je bio objav­­ljen
u »Narodnim novinama«, broj 65/91, ­­nje­gove izmjene i dopune u broju 27/92,
prvi pročišćeni tekst u 34/92, Ustavni zakon o privremenom neprimje­­njiva­­nju
pojedinih ­­nje­­­­­-govih odredbi u 68/95, osporene izmjene i dopune u 51/00,
a drugi pročišćeni tekst u 105/00.

2. Podnijeti zahtjev teme­­lji se na odredbi prve alineje članka 34.
Ustavnog zakona o Ustavnom sudu Republike Hrvatske (»Narodne novine«, broj
99/99) prema kojoj zahtjev kojim se pokreće postupak pred Ustavnim sudom može
podnijeti, pored ostalih, jedna petina zastupnika Županijskog doma. Budući da
broj od trideset i devet zastupnika Županijskog doma, a ovdje je riječ o
zastupnicima izabranim teme­­ljem članka 71. Ustava Republike Hrvatske iz
»Narodnih novina«, broj 56/90 i 135/97, nedvojbeno odgovara broju potrebnom za
postoja­­nje zahtjeva kojim se pokreće postupak pred Ustavnim sudom, ovaj
ustavnosudski postupak pokrenut je na dan primitka zahtjeva u Ustavnom sudu, to
jest 24. svib­­nja 2000. godine.

3. U zahtjevu podnosite­­lji
navode kako ga podnose zbog, u postupku donoše­­nja osporenog Ustavnog zakona,
povrijeđenih odredaba članka 81. stavka 1. alineje treće, članka 127. stavka 2.
te članaka 136., 137., 138. i 139. Ustava Republike Hrvatske. Da­­lje se navodi
da se promjena osporenog Ustavnog zakona od samog početka postupka, »već od
prvog pismena Vlade Republike Hrvatske« predviđala kao promjena samoga Ustava
te da se Vlada kao ­­nje­gova predlagate­­ljica u prvoj fazi postupka donoše­­nja
osporenog Ustavnog zakona pozvala na ustavne odredbe koje uređuju promjenu
samoga Ustava, a za ustavni zakon propisuju isti postupak.

Zastupnički dom je, navodi se
da­­lje u zahtjevu, dana 28. trav­­nja 2000. donio »Odluku o pristupa­­nju
promjeni Ustavnog zakona o ­­ljudskim pravima i slobodama i o pravima etničkih
i nacionalnih zajednica ili ma­­njina u Republici Hrvatskoj«, koja je bila
objav­­ljena u »Narodnim novinama«, broj 46 od 3. svib­­nja 2000. godine, a
koja se također pozvala na odredbu članka 136. Ustava, prema kojoj pravo da
predlože promjenu Ustava Republike Hrvatske imaju najma­­nje jedna petina
zastupnika u Zastupničkom domu, predsjednik Republike i Vlada Republike
Hrvatske. Prema članku 137. Ustava Zastupnički dom, uz prethodno miš­­lje­­nje
Županijskog doma, odlučuje da li će pristupiti promjeni Ustava većinom glasova
svih zastupnika.

Ovu Odluku, tvrdi se u zahtjevu, Zastupnički dom donio je »usprkos či­­njenici
da nije imao prethodno miš­­lje­­nje Županijskog doma«, zbog če­ga je Odbor za
Ustav i Poslovnik Županijskog doma predložio svome Domu da Prijedlog promjene
Ustavnog zakona s prijedlogom Nacrta osporenog Ustavnog zakona, predviđen kao
točka 4. dnevnog reda XLI. sjednice Županijskog doma, zakazane za dane 9. i 10.
svib­­nja 2000., skine s dnevnog reda. U da­­ljnjem tekstu zahtjeva opisuje se
ispravak popratnog dopisa uz Prijedlog Ustavnog zakona, u kojem se predsjednik
Odbora za Ustav, Poslovnik i politički sustav Zastupničkog doma pozvao, pored
ostalih ustavnih odredaba, na članak 83. Ustava, navodeći da se ne radi o
ustavnom već o organskom zakonu. Stajalište je podnosite­­lja zahtjeva,
međutim, da i kod donoše­­nja organskog zakona o materiji navedenoj u članku
81. Ustava, »nije bilo moguće suspendirati članak 81. stavak 1. alineju treću
Ustava« koji sadrži prisilnu normu u kojoj se daje ovlast Županijskom domu da u
postupku donoše­­nja Ustava, te zakona kojima se uređuju – pored ostalog –
nacionalna prava, Zastupničkom domu daje prethodno miš­­lje­­nje, bez koje­g
ovaj ne može odlučivati.

Zak­­ljučno se u zahtjevu
kaže: »Promjena ovog Ustavnog zakona započeta je po proceduri predviđenoj za
promjenu Ustavnog zakona s poziva­­njem na ustavni teme­­lj u skladu s tim
(članak 127. stavak 2. u vezi članaka 137. i 138. Ustava), a donesena je po
proceduri za donoše­­nje organskog zakona (članak 83. Ustava), ali u oba
slučaja bez prethodnog miš­­lje­­nja Županijskog doma, da bi na kraju Zakon bio
proglašen na teme­­lju članka 139. Ustava, ponovo kao Ustavni zakon. Iako je
Ustavni zakon donesen dvotrećinskom većinom, ­­nje­govo donoše­­nje je
eklatantan primjer proceduralne nedos­­ljednosti i protupravnosti.« U skladu s
iznijetim od Ustavnog suda se traži da osporeni zakon ukine, odnosno svojom
odlukom utvrdi da je Zastupnički dom »grubo povrijedio Ustavom Republike
Hrvatske propisanu proceduru donoše­­nja ovog Ustavnog zakona.«

4. Tijekom postupka pribav­­ljen
je odgovor Zastupničkog doma što ga je dostavio Odbor za Ustav, Poslovnik i
politički sustav, u kojem se zastupa miš­­lje­­nje da sam naslov osporenog
zakona »ustavni zakon« ne određuje karakter tog zakona, te da se radi o
organskom zakonu; zatim je izloženo na koji je način isprav­­ljen popratni
dopis uz Prijedlog promjene Ustavnog zakona, dan je osvrt na postupke u kojima
je Ustavni zakon, počevši od ­­nje­gova izvornog teksta iz prosinca 1991.
godine donašan, i na postupke kojima je mije­­njan. Zak­­ljučno se tvrdi da je
Županijski dom mogao dostaviti svoje prethodno miš­­lje­­nje Zastupničkom domu,
a nije ga dostavio, što se – prema miš­­lje­­nju Odbora – može tumačiti na
način da je time iskazao ne­gativno miš­­lje­­nje o osporenom Ustavnom zakonu.

5. Nakon provedenog postupka
Ustavni sud je donio odluku o odbija­­nju zahtjeva zbog s­­ljedećih razloga:

Podnosite­­lji zahtjeva
smatraju da su u postupku donoše­­nja osporenog zakona povrijeđene ove ustavne
odredbe: članka 81. stavak 1. alineje 3., članka 127. stavka 2., te članaka
136., 137., 138. i 139. Ustava Republike Hrvatske. Riječ je o ustavnim od­red­bama
koje su u vrijeme podnoše­­nja zahtjeva bile na snazi, to jest o ustavnom
tekstu iz »Narodnih novina«, broj 56/90, 135/97, pročišćeni tekst 8/98. Dakle,
riječ je o ustavnim odredbama prije Promjene Ustava Republike Hrvatske iz
»Narodnih novina« broj 113/00.

Prema članku 81., stavku 1., alineji trećoj Ustava Županijski dom »daje
Zastupničkom domu prethodno miš­­lje­­nje u postupku donoše­­nja Ustava te
zakona kojima se uređuju nacionalna prava, razrađuju Ustavom utvrđene slobode i
prava čovjeka i građanina, izborni sustav, ustrojstvo, djelokrug i način rada
državnih tijela i ustrojstvo lokalne samouprave i uprave«.

Prema članku 127. stavku 2. Ustava Ustavni zakon o Ustavnom sudu
Republike Hrvatske donosi se po postupku određenome za promjenu Ustava. Ustav
iz prosinca 1990. godine spomi­­njao je dva ustavna zakona – o Ustavnom sudu i
o provedbi samog Ustava – a izmjene Ustava iz 1997. godine govore samo o jednom
ustavnom zakonu, o Ustavnom zakonu o Ustavnom sudu. Kako nijedan drugi zakon
nije ustavni u smislu odredbe članka 127. stavka 2. Ustava, poziva­­nje na tu
ustavnu odredbu u predmetu ocjene zakona o pravima nacionalnih ma­­njina nije
relevantno.

Dos­­ljedno iznijetom stajalištu pogrešno su i neodgovarajuće Ustavu –
kako je on tada glasio – nazvani, osim osporenog Ustavnog zakona – i Ustavni
zakon o surad­­nji Republike Hrvatske s Međunarodnim kaznenim sudom (»Narodne
novine«, broj 32/96) te Ustavni zakon o privremenom neprimje­­njiva­­nju
pojedinih odredbi Ustavnog zakona o ­­ljudskim pravima i slobodama i o pravima
etničkih i nacionalnih zajednica ili ma­­njina u Republici Hrvatskoj (»Narodne
novine«, broj 68/95). No ovakva *falsa nominatio* ne mije­­nja pravnu
prirodu zakona, ne čini ih pravno drugačijim od onoga što oni po Ustavu i po
svom sadržaju jesu, a Ustavni sud ih ne ocje­­njuje po ­­njihovu imenu ne­go po
­­njihovoj pravnoj prirodi.

Članci 136., 137., 138. i 139. Ustava nalaze se u Glavi VIII. Ustava pod
naslovom »Promjene Ustava« i u tom kontekstu spomi­nje se prethodno miš­lje­nje
Županijskog doma. Poziva­nje na ove odredbe također nije relavantno jer se u
ovom predmetu ne radi ni o promjeni Ustava niti o ustavnom zakonu koji je
trebalo donijeti po postupku određenome za promjenu Ustava.

6. U ustavnopravnoj teoriji
nema dvojbe o tome da je osporeni Ustavni zakon u stvari organski zakon: »Va­lja
napomenuti da je Ustavni zakon o ­ljudskim pravima i slobodama i o pravima
etničkih i nacionalnih zajednica, ili ma­njina u Republici Hrvat­skoj, … iako
bi se iz naziva žUstavni zakonž moglo zak­ljučiti drukčije, sukladno navedenom
članku 83. Ustava, organski zakon. U ­njemu se, naime, uređuju nacionalna prava
i razrađuju Ustavom utvrđene slobode i prava čovjeka i građanina, što je
nedvojbeno prema izričitoj odredbi članka 83. Ustava materija zakona, dotično
organskog zakona.« (Smi­ljko Sokol – Branko Smerdel: Ustavno pravo, Informator,
Zagreb, 1998., str. 14). Dakle, radi se o zakonu koji je prema pravnoj snazi
ispod Ustava, ali je iznad ostalih zakona, a ­nje­gova veća pravna snaga izvire
iz strože, odnosno kvalificirane većine, kojom se donosi – za razliku od
ostalih zakona koji se donose natpolovičnom većinom nazočnih zastupnika.

Ovo je stajalište i izrijekom
potvrđeno Promjenom Ustava Republike Hrvatske (»Narodne novine«, broj 113/00) u
kojem se u članku 83. u stavcima 1. i 2. kaže: »Zakone (organski zakoni) kojima
se uređuju prava nacionalnih ma­njina Zastupnički dom donosi dvotrećinskom
većinom glasova svih zastupnika. Zakone (organski zakoni) kojima se razrađuju
Ustavom utvrđene slobode i prava čovjeka i građanina, izborni sustav,
ustrojstvo, djelokrug i način rada državnih tijela te ustrojstvo i djelokrug
lokalne i područne (re­gionalne) samouprave Zastupnički dom donosi većinom
glasova svih zastupnika.«

7. Prema članku 83. Ustava
zakone kojima se uređuju nacionalna prava Zastupnički dom donosi dvotrećinskom
većinom glasova svih zastupnika.

Prema pribav­ljenim podacima
tome je udovo­ljeno, osporeni Ustavni zakon donesen je u Zastupničkom domu, u
kojem je 151 zastupnik, većinom od 101 glasa »za«, uz 29 glasova »protiv« i uz
5 »suzdržanih« glasova, dakle donesen je brojem glasova potrebnih za
dvotrećinsku većinu.

8. Prema već citiranoj
odredbi članka 81. stavka 1. alineje treće tadaš­nje­g ustavnog teksta
Županijski dom daje Zastup­ničkom domu prethodno miš­lje­nje u postupku donoše­nja
Ustava te zakona kojima se uređuju, pored ostalog, nacionalna prava.

Uvidom u predmet utvrđeno je
da je:

– s datumom od 27. trav­nja
2000. godine predsjednik Zastupničkog doma Hrvatskoga državnog sabora uputio
predsjednici Županijskog doma »Prijedlog promjene Ustavnog zakona o ­ljudskim
pravima i slobodama i o pravima etničkih i nacionalnih zajednica ili ma­njina u
Republici Hrvatskoj, s Prijedlogom nacrta Ustavnog zakona o izmjenama i
dopunama Ustavnog zakona«, koji mu je aktom od 27. trav­nja 2000. godine
podnijela Vlada Republike Hrvatske;

– dana 28. trav­nja 2000.
Zastupnički dom donio Odluku o pristupa­nju promjeni Ustavnog zakona o ­ljudskim
pravima i slobodama i o pravima etničkih i nacionalnih zajednica ili ma­njina u
Republici Hrvatskoj. U vezi s tom Odlukom podnosite­lji zahtjeva pogrešno su
naveli da se Odluka pozvala na članak 136. Ustava. Ta je Odluka uteme­ljena na
člancima 14. i 15. Ustava (a te ustavne odredbe govore o jednakosti pred
zakonom, zabrani diskriminacije i ravnopravnosti pripadnika svih nacionalnih ma­njina
te slobodama zajamčenim pripadnicima nacionalnih ma­njina), a u ­njezinu je
tekstu navedeno da je Prijedlog nacrta osporenog Ustavnog zakona podnijela
Vlada na teme­lju članka 136. Ustava.

U pogledu ove Odluke Sud je
zauzeo stajalište da je bitno uzeti u obzir odredbu članka 137. stavka 1.
Ustava prema kojoj Zastupnički dom, uz prethodno miš­lje­nje Županijskog doma,
odlučuje da li će pristupiti promjeni Ustava većinom glasova svih zastupnika.
Međutim, u ovom predmetu ne radi se ni o promjeni Ustava, niti o promjeni
Ustavnog zakona o Ustavnom sudu. Sa stajališta tih či­njenica u vezi s člankom
81. alinejom trećom Ustava, ne postav­lja se pita­nje je li Županijski dom
trebao sudjelovati u donoše­nju odluke da se pristupi promjeni osporenog
Ustavnog zakona. U toj fazi zakonodavnog postupka ­nje­govo prethodno miš­lje­nje
Ustavom nije predviđeno. U pita­nju je samo ­nje­govo prethodno miš­lje­nje o
prijedlogu zakona kojim se uređuju nacionalna prava, a ne o tome hoće li se
uopće pristupiti promjeni tog zakona;

– dana 28. trav­nja 2000.
godine predsjednica Županijskog doma uputila zastupnicima tog Doma, te
predsjednicima ­nje­govih radnih tijela, taj Prijedlog, i to pozvavši se
ispravno na članak 81. alineju treću Ustava, te na članak 31. Poslovnika
Županijskog doma (»Narodne novine«, broj 55/95, 28/96) prema kojem pred­sjednik
Županijskog doma, pored ostalog, upućuje prijedloge akata zastupnicima Doma,
saziva i predsjeda sjednicama Doma i predlaže dnevni red sjednice Doma;

– dana 2. svib­nja 2000.
predsjednica Županijskog doma sazvala za 9. i 10. svib­nja 2000. godine XLI.
sjednicu Županijskog doma za koju je pod točkom 4. dnevnog reda predložila:
»Prijedlog promjene Ustavnog zakona o ­ljudskim pravima i slobodama i o pravima
etničkih i nacionalnih zajednica ili ma­njina u Republici Hrvatskoj, s
prijedlogom nacrta Ustavnog zakona o izmjenama i dopunama Ustavnog zakona –
prethodno miš­lje­nje«;

– dana 8. svib­nja 2000. Odbor za Ustav i Poslovnik Županijskog doma
uputio ­nje­govoj predsjednici svoj zak­ljučak koji je glasio:

»Odbor za Ustav i Poslovnik predlaže Županijskom domu da skine s dnevnog
reda Prijedlog promjene Ustavnog zakona o ­ljudskim pravima i slobodama i o
pravima etničkih i nacionalnih zajednica ili ma­njina u Republici Hrvatskoj, s
Prijedlogom nacrta Ustavnog zakona o izmjenama i dopunama Ustavnog zakona,
budući da je Zastupnički dom donio dana 28. trav­nja 2000. Odluku o pristupa­nju
promjeni narečenog Ustavnog zakona, a da nije zatražio prethodno miš­lje­nje
Županijskog doma Hrvatskoga državnog sabora što je suprotno članku 137. st. 1.
u svezi članka 127. st. 3. Ustava Republike Hrvatske.«;

– dana 10. svib­nja 2000. predsjednica Županijskog doma uputila Odboru
za Ustav i Poslovnik Županijskog doma i Odboru za zakonodavstvo Županijskog
doma ispravak popratnog dopisa Odbora za Ustav, Poslovnik i politički sustav
Zastupničkog doma Hrvatskoga državnog sabora, na kojemu je datum 9. svib­nja
2000., a kojim je predsjedniku Zastupničkog doma Hrvatskoga državnog sabora
upućen Prijedlog Ustavnog zakona o izmjenama i dopunama Ustavnog zakona o ­ljudskim
pravima i slobodama i o pravima etničkih i nacionalnih zajednica ili ma­njina u
Republici Hrvatskoj. U spomenutom ispravku popratnog dopisa navode se, kao teme­lj
za donoše­nje osporenog Ustavnog zakona članci 2. stavak 4., 3., 14., 15. i 83.
stavak 1.;

– dana 11. svib­nja 2000. godine Zastupnički dom donio je osporeni
Ustavni zakon.

9. Stajalište je ovog Suda da iz prikazanog postupka slijedi kako je
Županijskom domu bilo omogućeno dati prethodno miš­lje­nje u postupku donoše­nja
ovog zakona. Či­njenica što ga nije dao ne može postupak ­nje­gova donoše­nja
učiniti neustavnim.

U tom pogledu nije prihvat­ljivo stajalište podnosite­lja zahtjeva da
Zastupnički dom bez prethodnog miš­lje­nja Županijskog doma ne može odlučivati.

Iz ovog bi stajališta slijedio zak­ljučak da je Županijski dom morao
zadržati na dnevnom redu raspravu koja bi rezultirala ­nje­govim prethodnim miš­lje­njem
o osporenom Ustavnom zakonu, makar i ne­gativnim. No stajalište je ovog Suda da
je pravo Županijskog doma da pojedine točke uvrsti ili ne uvrsti u svoj dnevni
red. Odredba članka 81. Ustava ne može se tumačiti na način da Zastupnički dom
ne može donijeti zakone nabrojene u toj odredbi ako mu Županijski dom ne dade prethodno
miš­lje­nje u postupku ­njihova donoše­nja, jer bi Županijski dom nedava­njem
svojih miš­lje­nja mogao posve onemogućiti zakonodavni rad Zastupničkog doma,
što bi u stvari značilo da Županijski dom ima pravo apsolutnog veta, a to bi
bilo nesuglasno Ustavu.

Va­lja imati u vidu i to da
samo miš­lje­nje kao takvo Zastup­nički dom ne obvezuje, Zastupnički dom miš­lje­nje
je dužan saslušati ali ga nije dužan prihvatiti.

10. Podnosite­lji prijedloga
osporili su i Odluku o proglaše­nju Ustavnog zakona o izmjenama i dopunama
Ustavnog zakona o ­ljudskim pravima i slobodama i o pravima etničkih i
nacionalnih zajednica ili ma­njina u Republici Hrvatskoj koju je donio
Zastupnički dom pozivom na članak 139. Ustava. Dakle, i Zastupnički dom
postupio je kod proglaše­nja zakona kao da se doista radilo o promjeni Ustava,
odnosno o ustavnom zakonu u smislu članka 127. stavka 2. Ustava, jer promjenu
Ustava proglašava Zastupnički dom, dok zakone proglašava, teme­ljem članka 89.
Ustava, predsjednik Republike u roku osam dana od kada su, u skladu s Ustavom,
doneseni u Zastupničkom domu.

11. Iz iznijetog slijedi da je osporeni zakon trebao proglasiti
predsjednik Republike, no uvidom u predmet utvrđeno je kako je došlo do Odluke
o proglaše­nju donijete od Zastupničkog doma. Do te je Odluke došlo jer su
raniji tekstovi istog zakona proglašavani na taj način. Osporeni zakon, od
početka s nazivom »Ustavni zakon«, donijet je 4. prosinca 1991. i objav­ljen u
»Narodnim novinama«, broj 65/91. Izvorni zakonski tekst donijet je kad su u
Saboru Republike Hrvatske postojala tri vijeća: Vijeće udruženog rada, Vijeće
općina i Društveno-političko vijeće, a i proglasila su ga sva tri vijeća
Sabora. Usporedba s postupkom donoše­nja tog izvornog teksta nije relevantna,
jer u to vrijeme Županijski dom još nije postojao. Prve izmjene i dopune
Ustavnog zakona, donijete 8. svib­nja 1992. a objav­ljene u »Narodnim
novinama«, broj 27/92, također su donijete u tri tadaš­nja saborska vijeća, i
od ­njih proglašena. Da­lj­nje izmjene zakona obav­ljene su Ustavnim zakonom o
privremenom neprimje­njiva­nju pojedinih odredbi Ustavnog zakona, donijetim 20.
rujna 1995. godine, a objav­ljenim u »Narodnim novinama«, broj 68/95. Te
izmjene i dopune osporenog zakona donijete su kao organski zakon, a ne po
postupku za promjenu Ustava, i bile su proglašene odlukom Zastupničkog doma
Sabora Republike Hrvatske. Držeći se prethodnog postupka Zastupnički dom donio
je Odluku o proglaše­nju, dana 11. svib­nja 2000.

12. Pred Sudom se postavilo
pita­nje da li Odluka o proglaše­nju, donijeta od Zastupničkog doma a ne od
predsjednika Republike, čini i sam zakon neustavnim.

Na to pita­nje Sud je u ovom
predmetu odgovorio niječno imajući u vidu pravnu prirodu te Odluke. Pritom je
Sud polazio od stajališta pravne teorije prema kojoj akt proglaše­nja nije akt
zakonodavne naravi te tijelo koje ga je nadležno donijeti ne sudjeluje, kad ga
donosi, u obav­lja­nju zakonodavne funkcije. Akt proglaše­nja zakona ostaje
aktom izvršne prirode, i to s obzirom na zakon koji se proglašuje i s obzirom
na onaj propis koji traži donoše­nje akta proglaše­nja, a to je najčešće Ustav.
Sukladno tome, Sud utvrđuje da či­njenica što je odluku o proglaše­nju zakona u
konkretnom slučaju donio Zastupnički dom, a ne predsjednik Republike, predstav­lja
neodgovarajuću, ali višestruko ponav­ljanu parlamentarnu praksu, koju bi –
unatoč tome što takva praksa ne utječe na pravnu e­gzistentnost zakona niti
dovodi do ­nje­gove formalne protuustavnosti – Hrvatski sabor u budućim sličnim
slučajevima trebao promijeniti.

13. Na teme­lju iznijetog
odlučeno je kao u izreci.

Broj: U-I-774/2000
Zagreb, 20. prosinca 2000.

USTAVNI SUD REPUBLIKE HRVATSKE

Predsjednik
**dr. sc. Smi­ljko Sokol,** v. r.

if !supportEmptyParas endif

Odluka, NN 1/2001-27