## Rješenje Ustavnog suda Republike Hrvatske broj: U-III-1747/2009 od 10. studenoga 2009.

### NN 139/2009 (20.11.2009.), Rješenje Ustavnog suda Republike Hrvatske broj: U-III-1747/2009 od 10. studenoga 2009.

USTAVNI SUD REPUBLIKE HRVATSKE

3393

Ustavni sud Republike Hrvatske, u sastavu Aldo Radolović, zamjenik predsjednice Suda, te suci Mato Arlović, Marko Babić, Snježana Bagić, Slavica Banić, Mario Jelušić, Davor Krapac, Ivan Matija, Antun Palarić, Aldo Radolović, Duška Šarin, Miroslav Šeparović i Nevenka Šernhorst, u postupku koji je ustavnom tužbom pokrenula J. Ž. iz O., koju zastupaju I. I. i J. M., odvjetnici u O., na sjednici održanoj 10. studenoga 2009. godine, jednoglasno je donio

RJEŠENJE

I. Ustavna tužba se odbacuje.

II. Ovo rješenje objavit će se u »Narodnim novinama«.

Obrazloženje

1. Ustavna tužba podnesena je protiv presude Prekršajnog suda u Osijeku broj: XIV-PpP-3603/08-15 od 30. prosinca 2008. godine.

2. U ustavnoj tužbi navodi se da su osporenim pojedinačnim aktom podnositeljici povrijeđena ustavna prava zajamčena člankom 14. stavkom 2. i člankom 29. stavkom 1. Ustava Republike Hrvatske.

Ne postoje pretpostavke za odlučivanje o biti stvari.

3. Člankom 71. stavcima 1. i 2. Ustavnog zakona o Ustavnom sudu Republike Hrvatske (»Narodne novine« broj 99/99., 29/02. i 49/02. – pročišćeni tekst; u daljnjem tekstu: Ustavni zakon) propisano je:

(1) Vijeće, odnosno sjednica Ustavnog suda ispituje samo one povrede ustavnih prava koje su istaknute u ustavnoj tužbi.

(2) Ustavna tužba neće se uzeti u razmatranje u slučaju kad se ne radi o povredi ustavnog prava.

Člankom 32. Ustavnog zakona propisano je:

Ustavni sud će rješenjem odbaciti (...) ustavnu tužbu … u drugim slučajevima kad ne postoje pretpostavke za odlučivanje o biti stvari.

Pod »odlučivanjem o biti stvari« u smislu članka 32. Ustavnog zakona razumijeva se odlučivanje o ustavnopravnoj biti stvari.

4. Sukladno Ustavu i Ustavnom zakonu, Ustavni sud nije tijelo sudbene vlasti, ne provodi sudski postupak i ne odlučuje meritorno o sudskim stvarima. Ustavni sud posebno je tijelo utemeljeno Ustavom radi zaštite pojedinačnih ljudskih prava i temeljnih sloboda (ustavnih prava) u postupku pokrenutom ustavnom tužbom.

5. Ustavna tužba nije redovni ili izvanredni pravni lijek u sustavu domaćih pravnih lijekova. Ona je posebno ustavnopravno sredstvo zaštite ustavnih prava u pojedinačnim slučajevima. Stoga nije dostatno pozvati se u ustavnoj tužbi na povrede koje su rezultat navodnih nezakonitosti što ih je počinilo nadležno tijelo ili sud u sudskom postupku. Protiv takvih nezakonitosti pravnu zaštitu pružaju redovni i specijalizirani sudovi u postupcima ustrojenim u više stupnjeva sudske zaštite. One iznimno mogu biti i predmet ispitivanja pred Ustavnim sudom, ali samo ako i u mjeri u kojoj mogu povrijediti ljudska prava i temeljne slobode zaštićene Ustavom.

U ustavnoj tužbi također nije dostatno ponoviti razloge koji su već istaknuti u žalbenim ili revizijskim postupcima pred sudom niti je dostatno samo navesti ustavna prava koja se smatraju povrijeđenima. Ustavna tužba mora sadržavati konkretne i obrazložene razloge eventualne povrede određenog ustavnog prava.

Konačno, kad je riječ o ustavnom jamstvu jednakosti pred zakonom, vlastiti slučaj valja dovesti, kad god je to moguće, u vezu s ostalim sličnim slučajevima i obrazložiti u čemu je on ustavnopravno specifičan da bi morao biti ispitan pred Ustavnim sudom.

6. U konkretnom slučaju Prekršajni sud u Osijeku proglasio je podnositeljicu krivom za prekršaj iz članka 82. stavka 1. točke 12. Zakona o sigurnosti prometa na cestama (»Narodne novine« broj 105/04.) i na temelju članka 82. stavka 5. toga zakona izrekao joj kaznu od 300,00 kn zato što je 19. svibnja 2008. godine u 16.35 sati u Osijeku parkirala vozilo ispred kolnog ulaza u dvorište zgrade u ulici J. J. Strossmayera 184 a. U ustavnoj tužbi ponavljaju se osporavanja obaveznog prekršajnog naloga koji je zakonito izdalo nadležno tijelo, PU osječko-baranjska, Odjel za sigurnost cestovnog prometa Osijek, broj: 511-07-05-SP-4880/08 od 29. srpnja 2008. godine, i o kojem je valjano raspravljeno u postupku pred prekršajnim sudom nakon održanog i završenog žurnog ročišta, u nazočnosti podnositeljice i njezina branitelja.

Podnositeljica u ustavnoj tužbi nije pokazala da prekršajni sud u postupanju ili pri izricanju presude nije poštovao odredbe Ustava o ljudskim pravima i temeljnim slobodama, odnosno da je proizvoljno protumačio mjerodavne odredbe zakona ili drugih propisa. Ustavni sud stoga ocjenjuje da konkretan slučaj ne otvara pitanje ostvarenja ustavnih prava podnositeljice. Stoga ne postoji ustavnopravna bit stvari o kojoj bi Ustavni sud odlučivao.

7. Sukladno navedenom, na temelju članka 32. Ustavnog zakona riješeno je kao u izreci (točka I.).

Odluka o objavi (točka II. izreke) temelji se na odredbama članka 29. Ustavnog zakona.

Broj: U-III-1747/2009

Zagreb, 10. studenoga 2009.

USTAVNI SUD REPUBLIKE HRVATSKE

Zamjenik predsjednice
dr. sc. Aldo Radolović, v. r.

Rješenje, NN 139/2009-3393