## Odluka Ustavnog suda Republike Hrvatske broj U-III-1027/1994 od 14. srpnja 1998.

### NN 99/1998 (22.7.1998.), Odluka Ustavnog suda Republike Hrvatske broj U-III-1027/1994 od 14. srpnja 1998.

# **USTAVNI SUD REPUBLIKE HRVATSKE**

Ustavni sud Republike Hrvatske u sastavu Jadranko Crnić, predsjednik
Suda te suci Zdravko Bartovčak, dr. Velimir Belajec, dr. Nikola Filipović,
Ante Jelavić Mitrović, mr. Vojislav Kučeković, Jurica Malčić, mr. Hrvoje
Momčinović, Ivan Marijan Severinac i Mladen Žuvela, odlučujući o ustavnoj
tužbi A.K. iz R., zastupanog od odvjetnice u R.Ž.M., na sjednici održanoj
dana 14. srpnja 1998. godine, donio je sljedeću

## **ODLUKU**

1. Ustavna tužba se odbija.

2. Ova će se odluka objaviti u »Narodnim novinama«.

Obrazloženje

Ustavna tužba podnijeta je u povodu presude Upravnog suda Republike
Hrvatske, broj: Us-918/1994-4 od 11. kolovoza 1994. godine, kojom je odbijena
podnositeljeva tužba u upravnom sporu protiv rješenja tuženog Ministarstva
graditeljstva i zaštite okoliša Republike Hrvatske, klasa: UP/II-371-01/93-06/52,
ur. broj: 531-06/3-93-2 od 17. prosinca 1993. godine. Navedenim rješenjem,
donijetim u postupku utvrđivanja stambene cjeline, odbijena je podnositeljeva
žalba izjavljena protiv rješenja Sekretarijata za komunalno-stambene poslove
klasa: UP/I-371-02/92-04/30 VD/MS, ur. broj: 2170-02-31-92-9 od 3. prosinca
1992. godine. Tim je rješenjem bilo utvrđeno da skup prostorija na trećem
katu stambene zgrade u R., na kojima je nositelj stanarskog prava F.M.,
i dvije prostorije na istom katu, na kojima je nositelj stanarskog prava
A.K., stanar s drugog kata iste zgrade, predstavljaju jedinstvenu stambenu
cjelinu.

Podnositelj smatra povrijeđenim ustavna prava iz članka 3., članka 16.,
članka 35., članka 48., te članka 115. Ustava Republike Hrvatske.

U svezi sa člankom 3. Ustava ustavna tužba poziva se na načela socijalne
pravde i vladavine prava. U svezi sa člankom 16. Ustava podnositelj navodi
da se slobode i prava mogu ograničiti samo zakonom, da bi se zaštitila
sloboda i prava drugih ljudi te pravni poredak, javni moral i zdravlje,
a da su u konkretnom slučaju neosnovano ograničena njegova prava, i to
ne u svrhu, odnosno na način kako je to garantirano ustavnim odredbama.
U svezi s odredbom članka 35. poziva se na Ustavom zajamčeno štovanje i
pravnu zaštitu čovjekova i građaninova osobnog i obiteljskog života; iz
sadržaja ustavne tužbe proizlazi da podnositelj vidi svezu te ustavne odredbe
s ovim predmetom u tome što sporne prostorije koriste on i članovi njegova
obiteljskog domaćinstva i tvrdi da postoji stvarna potreba njegova domaćinstva
za tim prostorom. U svezi s odredbom članka 48. poziva se na jamstvo prava
vlasništva, a u svezi s odredbom članka 115. poziva se na odredbu njegova
stavka 3. prema kojoj sudovi sude na temelju Ustava i zakona.

Ustavna tužba nije osnovana.

Rješenja i presuda Upravnog suda što su osporeni ovom ustavnom tužbom
temelje se na odredbama članka 6. tada važećeg Zakona o stambenim odnosima
(»Narodne novine«, broj 51/85, 42/86, 37/88, 47/89, 57/89, 22/90, 22/92,
58/93 i 70/93) prema kojima se stanom smatra skup prostorija namijenjenih
za trajno stanovanje s prijeko potrebnim sporednim prostorijama koje u
pravilu čine jednu građevinsku cjelinu i imaju poseban glavni ulaz, s tim
da je stambeni organ bio nadležan utvrditi da li se određeni skup prostorija
smatra stanom.

Primjenom te zakonske odredbe, a na temelju vještačkog nalaza i mišljenja
utvrđeno je, u postupku pred upravnim tijelima i pred Upravnim sudom Republike
Hrvatske, da skup prostorija na trećem katu zgrade o kojoj je riječ, predstavlja
jedinstvenu stambenu cjelinu. Dakle, to je utvrdilo tada nadležno tijelo,
u skladu sa svojim zakonskim ovlastima, primjenjujući tada važeći zakon,
i takvim utvrđenjem nisu povrijeđena ustavna prava navedena u ustavnoj
tužbi. Što se tiče podnositeljeva navoda o povredi vlasničkih prava stajalište
je ovog Suda da je utvrđenje o tome što se smatra stanom bilo relevantno
samo u primjeni Zakona o stambenim odnosima, temeljem kojeg se o vlasničkim
odnosima nije odlučivalo, niti je utvrđenje temeljem njegova članka 6.
diralo u postojeća vlasnička prava na spornim stambenim prostorima. U eventualnim
sporovima o vlasničkim odnosima na tim prostorima odlučivat će sudovi temeljem
Zakona o vlasništvu i drugim stvarnim pravima (»Narodne novine«, broj 91/96)
ako se takav postupak pokrene.

U skladu s iznijetim ovaj Sud je odlučio da podnositelju nisu povrijeđena
ustavna prava navedena u ustavnoj tužbi.

Ova se odluka temelji na odredbama članka 19. Ustavnog zakona o Ustavnom
sudu Republike Hrvatske (»Narodne novine«, broj 13/91) te na odredbama
članka 59. i 61. Poslovnika Ustavnog suda Republike Hrvatske (»Narodne
novine«, broj 29/94), a njezina objava na odredbi članka 20. stavak 1.
Ustavnog zakona.

Broj: U-III-1027/1994
Zagreb, 14. srpnja 1998.

USTAVNI SUD REPUBLIKE HRVATSKE

Predsjednik
**Jadranko Crnić,** v. r.

Odluka, NN 99/1998-1376