## Uredba o postupku i načinu utvrđivanja antidampinške i kompenzacijske pristojbe

### NN 139/2004 (6.10.2004.), Uredba o postupku i načinu utvrđivanja antidampinške i kompenzacijske pristojbe

# VLADA REPUBLIKE HRVATSKE

2432

Na
temelju članka 60. stavka 1., članka 61. stavka 7., članka 62. stavka 1. i
članka 63. stavka 7. Zakona o trgovini (»Narodne novine«, br. 49/2003 –
pročišćeni tekst, 96/2003, 103/2003, 170/2003 i 55/2004), Vlada Republike
Hrvatske je na sjednici održanoj 30. rujna 2004. godine donijela

## UREDBU

### o postupku i naČinu utvrĐivanja antidampinŠke i kompenzacijske pristojbe

I.
OPĆE ODREDBE

Članak
1.

Ovom se
Uredbom uređuju postupci i načini utvrđivanja antidampinške i kompenzacijske
pristojbe, te postupci i načini propisivanja antidampinške, odnosno
kompenzacijske pristojbe.

Članak
2.

Pojedini
izrazi koji se koriste u ovoj Uredbi znače:

1. *»Dampinški
uvoz«* je uvoz na carinsko područje Republike Hrvatske robe po cijeni nižoj
od njezine stvarne vrijednosti.

2. *»Subvencionirani
uvoz«* je uvoz na carinsko područje Republike Hrvatske robe koja je u
proizvodnji ili pri izvozu, posred­no ili neposredno primila subvenciju u
zemlji podrijetla ili zemlji izvoza.

3. *»Ista
roba«* je roba koja je po svojim svojstvima identična, ili ukoliko takve
robe nema, druga roba koja nije identična po svojstvima, ali ima svojstva koja
su većim dijelom slična.

4. *»Izvozna
cijena«* je cijena koja je stvarno plaćena ili cijena koju treba platiti za
robu koja se izvozi iz zemlje izvoznice radi njezine prodaje u Republici
Hrvatskoj.

5. *»Zainteresirane
stranke«* su vlade zemalja izvoznica, izvoznici, uvoznici i domaći i strani
proizvođači iste robe ili robe koja je izravno konkurentna, te ostale domaće i
strane fizičke i pravne osobe ili trgovinske i poslovne organizacije, koje
tijekom postupka dokažu svoj izravan pravni ili gospodarski interes u vezi s
robom koja se ispituje.

6. *»Zemlja
izvoznica«* je zemlja podrijetla robe, a u slučaju robe koja se ne izvozi na
carinsko područje Republike Hrvatske izravno iz zemlje podrijetla, to je zemlja
iz koje se roba uvozi.

7. *»Domaća
proizvodnja«* je proizvodnja na carinskom području Republike Hrvatske iste
robe ili robe koja je izravno konkurentna a koju čine svi proizvođači te robe
ili proizvođači čija proizvodnja te robe čini pretežan dio njene ukupne
proizvod­nje.

8. *»Komercijalna povezanost«* je povezanost
proizvođača s izvoznicima ili s uvoznicima u slučaju da jedan od njih izravno
ili neizravno kontrolira drugoga ili jednog i drugog izravno ili neizravno
kontrolira treća osoba ili oni zajedno izravno ili neizrav­no kontroliraju
treću osobu.

9. *»Dampinška marža«* je razlika između izvozne
cijene i stvarne vrijednosti.

10. *»Davatelj subvencije«* je vlada i središnja
tijela državne uprave zemlje izvoznice te bilo koja druga pravna osoba koja
dodjeljuje ili upravlja subvencijama u zemlji izvoznici.

11. *»Korisnik
subvencije«* je pravna i fizička osoba koja sudjeluje u trgovini, a koristi
neki oblik subvencija.

12. *»Upitnik«*
je pisani zahtjev za prikupljanje podataka od zainteresiranih stranaka.

13. *»Privremene
i konačne antidampinške, odnosno kompenzacijske pristojbe«* su povećane
carine**.**

Članak 3.

Antidampinška pristojba može se propisati zbog
otklanjanja učinka dampinga za robu čije puštanje u slobodan promet na carinsko
područje Republike Hrvatske uzrokuje štetu ili prijetnju štetom u smislu članka
46. Zakona o trgovini.

Antidampinška pristojba propisuje se temeljem
provedenog ispitnog postupka kojim se utvrđuje postojanje dampinškog uvoza,
šteta nastala takvim uvozom, te uzročna veza između takvog uvoza i štete za
domaću proizvodnju.

Kompenzacijska pristojba može se propisati zbog
otklanjanja učinka subvencije koja je odobrena izravno ili neizravno za
proizvodnju, izvoz ili prijevoz robe čije puštanje u slobodan promet na
carinsko područje Republike Hrvatske uzrokuje štetu ili prijetnju štetom u
smislu članka 46. Zakona o trgovini.

Kompenzacijska pristojba propisuje se temeljem
provedenog ispitnog postupka, kojim se utvrđuje postojanje subvencije protiv
koje je moguće poduzeti mjere, koristi koju je izvoznik ili proizvođač ostvario
tom subvencijom, štete nastale uvozom takve robe, te uzročna veza između takvog
uvoza i štete za domaću proizvodnju.

II. UTVRĐIVANJE DAMPINŠKOG, ODNOSNO SUBVENCIONIRANOG
UVOZA

1.
DAMPINŠKI UVOZ

Stvarna vrijednost

Članak 4.

Ministarstvo nadležno za gospodarstvo (u daljnjem
tekstu: Ministarstvo) u ispitnom postupku utvrđuje stvarnu vrijednost robe koja
se ispituje na temelju cijene koja je plaćena za istu robu uz uobičajene
trgovačke uvjete u zemlji izvoznici.

Ako izvoznik u zemlji izvoznici nije ujedno i
proizvođač ili ne prodaje istu robu, stvarna vrijednost može se utvrditi
temeljem cijena ostalih proizvođača ili trgovaca.

Cijena robe
utvrđena dogovorom ili udruživanjem izvoznika i uvoznika koji su komercijalno
povezani u smislu članka 2. točke 7. ove Uredbe, ne smatra se prodajom uz
uobičajene trgovačke uvjete, osim ako se utvrdi da komercijalna povezanost nije
utjecala na cijenu.

Članak 5.

Stvarna vrijednost utvrđuje se na temelju prodaje
iste robe za potrošnju na tržištu zemlje izvoznice ako je obujam prodaje te
robe 5% ili veći od obujma uvoza robe koja se ispituje na carinsko područje
Republike Hrvatske.

Stvarna vrijednost se određuje temeljem troškova
proizvod­nje u zemlji izvoznici uvećanih za razuman iznos troškova prodaje,
općih i administrativnih troškova i dobiti ili temeljem cijena izvoza u treću
zemlju uz uobičajene trgovačke uvjete, ako se ista roba ne prodaje u dostatnim
količinama uz uobičajene trgovačke uvjete ili ako zbog posebnih okolnosti na tržištu
prodaja ne dopušta dobru usporedbu, pod uvjetom da tako dobivene cijene odražavaju
stvarno stanje.

Prodaja
iste robe po cijeni koja ne omogućuje pokriće troškova

Članak
6.

Cijena
iste robe za potrošnju na tržištu zemlje izvoznice ili izvoz iste robe u treću
zemlju po cijeni koja ne omogućuje pokriće troškova proizvodnje uvećanih za
uobičajen iznos administrativnih troškova, troškova prodaje i općih troškova,
ne smatra se prodajom uz uobičajene trgovačke uvjete, ako je takav oblik
prodaje trajao dulje razdoblje i u većem obujmu.

Duljim
razdobljem iz stavka 1. ovog članka smatra se rok od 6 mjeseci do godinu dana.

Prodajom
u većem obujmu iz stavka 1. ovog članka smatra se obujam prodaje veći od 20% od
obujma prodaje koja služi za utvrđivanje stvarne vrijednosti.

Utvrđivanje
troškova

Članak
7.

Troškovi
proizvodnje izračunavaju se na temelju knjigovodstvenih podataka izvoznika ili
proizvođača. Ako knjigovodstveni podaci ne odražavaju stvarno stanje troškova
proizvodnje, oni se utvrđuju na temelju troškova ostalih izvoznika ili
proizvođača u zemlji izvoznici ili temeljem drugih dostupnih podataka.

Članak 8.

Administrativni troškovi, troškovi prodaje, opći
troškovi i dobit izračunavaju se na temelju podataka izvoznika ili proiz­vođača
ostvarenih uz uobičajene trgovačke uvjete za istu robu.

Ako troškove nije moguće utvrditi na temelju podataka
izvoznika ili proizvođača, oni se utvrđuju na temelju:

– vaganog prosjeka stvarnih troškova ostalih
izvoznika ili proizvođača koje se ispituje;

– stvarnih troškova proizvodnje i prodaje uz
uobičajene trgovačke uvjete za istu vrstu robe izvoznika ili proizvođača koji
se ispituje na tržištu zemlje izvoznice;

– ostalih dostupnih podataka pod uvjetom da iznos
dobiti koja je na taj način utvrđena ne premašuje dobit koju ostvaruju ostali
izvoznici ili proizvođači iste vrste robe na tržištu zemlje izvoznice.

Članak 9.

Ministarstvo je dužno razmotriti sve dostupne podatke
o raspodjeli troškova, uključujući i podatke koje izvoznik ili proizvođač stavi
na raspolaganje tijekom ispitnog postupka.

Utvrđivanje
izvozne cijene

Članak
10.

Ako ne
postoji izvozna cijena ili ona nije pouzdana radi udruživanja ili
kompenzacijskog dogovora između izvoznika i uvoznika ili treće strane, izvozna
cijena može se utvrditi na temelju cijene po kojoj je uvezena roba prvi put
prodana kupcu koji nije komercijalno povezan u smislu članka 2. točke 8. ove
Uredbe ili temeljem drugih dostupnih podataka.

Usporedba
izvozne cijene i stvarne vrijednosti

Članak
11.

Usporedba
izvozne cijene i stvarne vrijednosti provodi se na istoj razini trgovine u
istovjetnom ili što bližem vremenskom razdoblju, pri čemu se u obzir uzimaju
razlike koje utječu na usporedivost cijena.

Ako
izvozna cijena i stvarna vrijednost nisu usporedive potrebno ih je prilagoditi
za svaki pojedini slučaj na temelju kriterija iz članka 2. Sporazuma o primjeni
članka VI. Općeg sporazuma o carinama i trgovini iz 1994. godine.

Dampinška
marža

Članak
12.

Dampinška
marža utvrđuje se na temelju usporedbe vaganog prosjeka stvarne cijene s
vaganim prosjekom cijena svih uvoznih transakcija robe koja se ispituje ili
usporedbom pojedinačno utvrđenih stvarnih vrijednosti s izvoznim cijenama
pojedine transakcije.

Ako se
dampinške marže razlikuju određuje se vagani prosjek dampinške marže.

2.
SUBVENCIONIRANI UVOZ

Subvencije

Članak
13.

Subvencije
postoje ako:

1. a)
postoji financijska pomoć davatelja subvencije u zemlji podrijetla ili zemlji
izvoza, posebice:

I.
pomoć uključuje izravan prijenos sredstava (bespovratna novčana sredstva,
zajmovi ili dokapitalizacija), potencijalne iz­rav­ne prijenose sredstava ili
druge obveze (državna jamstva),

II.
davatelj subvencije se odriče prihoda koji bi inače bili plaćeni (fiskalne
mjere),

III. davatelj
subvencije nabavlja robu ili pruža usluge, osim opće infrastrukture ili kupuje
robu, po cijenama koje odstupaju od tržišnih cijena,

IV.
davatelj subvencije izvršava plaćanja u fondove ili zadužuje privatnu osobu da
obavi jednu ili više vrsta djelatnosti navedenih pod i. do iii., a koje bi
uobičajeno bile u nadležnosti davatelja subvencije, te da se takva djelatnost
koju obavlja privatna osoba ne razlikuje bitno od uobičajene prakse davatelja
sub­vencije, ili

b)
postoji bilo koji vid dohodovne ili cjenovne potpore u smislu članka XVI.
GATT-a 1994.,

2. je
radnjama iz točke 1. ostvarena korist.

Subvencije
protiv kojih se mogu poduzeti mjere

Članak
14.

Mjere
se mogu poduzeti isključivo protiv subvencija koje su specifične u skladu s
odredbama članaka 15. do 17. ove Uredbe.

Iznimno od odredbe stavka 1. ovog članka, za
poljoprivredno-prehrambene proizvode koji su obuhvaćeni Sporazumom o
poljoprivredi Svjetske trgovinske organizacije (WTO-u), mjere se mogu
poduzimati u skladu s člankom 13. Sporazuma o poljoprivredi.

Članak 15.

Procjena da li su subvencije specifične u smislu ove
Uredbe temelji se na načelima:

– subvencije se smatraju specifičnim ako davatelj
subvencije ili propisi po kojima se subvencije dodjeljuju ograniče pristup
subvencijama samo na određene subjekte;

–
subvencije se ne smatraju specifičnim ako davatelj subvencije ili propisi po
kojima se takve subvencije dodjeljuju utvrde objektivne kriterije ili uvjete za
dodjelu subvencija, visinu sub­vencija, te ako su uvjeti propisani posebnim
propisom i ako je pristup subvencijama dostupan svim subjektima.

Iznimno od načela iz stavka 1. ovog članka, ako
činjenice ukazuju na specifičnost, pri procjeni se uzimaju u obzir ostali
dostupni kriteriji koji uključuju: korištenje subvencija od strane malog broja
subjekata, pretežito korištenje subvencija od strane određenih subjekata,
dodjeljivanje neproporcionalno velikih iznosa subvencija određenim subjektima,
te diskrecijsko pravo pri dodjeli subvencija.

Članak 16.

Subvencije su specifične i ako su ograničene na
određene subjekte unutar određenog zemljopisnog područja.

Članak 17.

Bez obzira na odredbe članaka 15. i 16. specifične
su:

a) subvencije ovisne, propisom ili stvarno,
isključivo ili kao jedan od uvjeta, o izvršenju izvoza;

b) subvencije ovisne isključivo ili kao jedan od
uvjeta, o uporabi domaće robe nad uvoznom robom.

Članak 18.

Ispitnim postupkom utvrđuje se postojanje i visina
subvencija protiv kojih se mogu poduzeti mjere na temelju koristi koju je
ostvario korisnik subvencije tijekom ispitnog razdoblja.

Ispitno razdoblje je posljednja računovodstvena
godina ko­ris­nika subvencije.

Iznimno, ispitno razdoblje može biti bilo koje drugo
razdob­lje od najmanje 6 mjeseci prije pokretanja ispitnog postupka, ako
postoje pouzdani financijski podaci.

Utvrđivanje
ostvarivanja koristi za korisnike subvencija

Članak
19.

Utvrđivanje ostvarivanja koristi za korisnike
subvencija temelji se na sljedećim kriterijima:

– temeljni kapital koji je dao davatelj subvencije ne
smatra se ostvarivanjem koristi u smislu ove Uredbe, osim ako odluka o ulaganju
nije u skladu s uobičajenom investicijskom praksom privat­nih investitora;

– zajam koji daje davatelj subvencije ne smatra se
ostvarivanjem koristi, osim ako postoji razlika između iznosa kojeg korisnik
zajma plaća davatelju subvencije i uobičajenih komercijalnih uvjeta;

– jamstvo koje daje davatelj subvencije ne smatra se
ostvarivanjem koristi, osim ako postoji razlika između iznosa kojeg korisnik
jamstva plaća za zajam s državnim jamstvom i uobičajenih komercijalnih uvjeta;

– isporuka roba ili usluga ili kupnja robe od strane
države ne smatra se ostvarivanjem koristi, osim ako se takva isporuka vrši uz
naknadu manju od odgovarajuće, ili ako se kupnja vrši uz naknadu veću od
odgovarajuće. Primjerenost naknade utvrđuje se u odnosu na važeće tržišne
uvjete za istu robu ili uslugu u zemlji isporuke ili kupnje (uključujući
cijenu, kakvoću, mogućnost plasmana, prijevoz i ostale uobičajene kupoprodajne
uvjete).

Ostale subvencije koje imaju izravan učinak na
pokriće operativnih troškova, odnosno na smanjivanje troškova roba, smatraju se
ostvarivanjem koristi u smislu ove Uredbe.

Izračun
visine subvencije

Članak
20.

Visina
subvencije protiv koje se mogu poduzeti mjere izračunava se po jedinici robe
uvezene na carinsko područje Republike Hrvatske.

Članak
21.

Kod
određivanja visine subvencije od ukupnog iznosa sub­vencije oduzimaju se:

– sve
pristojbe i drugi troškovi u vezi s dobivanjem subvencije;

–
izvozna davanja, carine ili druga davanja koja terete izvoz robe na carinsko
područje Republike Hrvatske, ako je njihova izravna namjera otkloniti učinak
subvencije.

Stranka
koja zahtijeva da se od ukupnog iznosa subvencije oduzmu davanja iz stavka 1.
ovog članka, mora dokazati da su pristojbe, troškovi, izvozna davanja, carine i
druga davanja plaćena.

Članak 22.

Ako
subvencija nije dodijeljena po jedinici proizvedene, izvezene ili prevezene
robe, njena se visina određuje tako da se vrijednost subvencije primjereno
raspodijeli s obzirom na obujam proizvodnje ili izvoza robe koja se ispituje tijekom
ispitnog razdoblja.

Članak 23.

Ako je
subvencija dodijeljena za nabavu osnovnih sredstava, njena se visina izračunava
tako da se ukupna svota subvencije raspodijeli na vremensko razdoblje koje odražava
uobičajeno razdoblje amortizacije takvih osnovnih sredstava u istoj proizvod­noj
grani.

Ako se
osnovna sredstva ne amortiziraju, subvencija se smatrabeskamatnom
posudbom.

III.
ŠTETA I PRIJETNJA ŠTETOM

Utvrđivanje štete i uzročne veze između dampinškog
odnosno subvencioniranog uvoza i štete za domaću proizvodnju

Članak
24.

Utvrđivanje
štete temelji se na dokazima.

Dokazivanje se provodi:

– ispitivanjem obujma dampinškog odnosno
subvenionciranog uvoza i učinka takvog uvoza na cijene iste robe na domaćem tržištu;

– utvrđivanjem uzročne veze između dampinškog odnosno
subvencioniranog uvoza i štete za domaću proizvodnju.

Članak 25.

Kod utvrđivanja obujma dampinškog, odnosno
subvencioniranog uvoza promatra se porast obujma takvog uvoza na carinsko
područje Republike Hrvatske i to u apsolutnom iznosu ili relativno u odnosu na
proizvodnju i potrošnju.

Kod utvrđivanja učinka dampinškog, odnosno
subvencioniranog uvoza na cijene, uzimaju se u obzir sljedeći kriteriji:

– značajno snižavanje cijena kao posljedica
dampinškog, odnos­no subvencioniranog uvoza u odnosu na cijene iste robe koju
proizvodi domaća proizvodnja;

–
ograničavanje rasta cijena kao posljedica dampinškog, odnosno subvencioniranog
uvoza.

Niti jedan od kriterija iz stavaka 1. i 2. ovog
članka nema pojedinačno odlučujući utjecaj prilikom utvrđivanja obujma
dampinškog, odnosno subvencioniranog uvoza i učinka takvog uvoza na cijene iste
robe na domaćem tržištu.

Ako se ispituje uvoz iz više zemalja istovremeno,
učinci takvog uvoza procjenjuju se kumulativno, osim ako se utvrdi da je
dampinška marža, odnosno visina subvencije minimalna ili da je uvoz iz zemalja
koje se ispituju zanemariv u smislu članka 29. ove Uredbe, te da je kumulativna
procjena učinaka takvog uvoza primjerena u svjetlu uvjeta tržišnog natjecanja
između uvozne robe i uvjeta tržišnog natjecanja između uvozne robe i iste
domaće robe.

Članak 26.

Kod utvrđivanja uzročne veze između dampinškog
odnosno subvencioniranog uvoza i štete za domaću proizvodnju, Ministarstvo
uzima u obzir sve bitne gospodarske pokazatelje, uklju­čujući:

– raspon utvrđenih dampinških marži, odnosno visinu
sub­vencija;

– stvarni i mogući pad prodaje, dobiti, plasmana, tržišnog
udjela, produktivnosti, rentabilnosti ili iskorištenja kapaciteta;

– čimbenike koji utječu na cijene na domaćem tržištu:

– stvarne i moguće negativne učinke na novčani tijek,
zalihe, zaposlenost, plaće, sposobnost prikupljanja kapitala, gospodarski rast
te investicije.

Kod utvrđivanja uzročne veze između subvencioniranog
uvoza i štete za domaću proizvodnju za poljoprivredno-prehrambene proizvode,
uzimaju se u obzir i povećani zahtjevi za dodjelom potpora u Republici
Hrvatskoj.

Niti jedan od pokazatelja iz stavaka 1. i 2. ovog
članka nema pojedinačno odlučujući utjecaj prilikom utvrđivanja uzročne veze
između dampinškog odnosno subvencioniranog uvoza i štete za domaću proizvodnju.

Prijetnja
štetom

Članak 27.

Utvrđivanje prijetnje štetom temelji se na dokazima.

Dokazi o postojanju prijetnje štetom uključuju:

– značajan porast dampinškog, odnosno
subvencioniranog uvoza na carinsko područje Republike Hrvatske, koji ukazuje na
vjerojatnost daljnjeg povećanja uvoza;

– dovoljno raspoloživ ili očekivan značajan porast
kapaciteta izvoznika koji ukazuje na vjerojatnost povećanja dampinškog, odnosno
subvencioniranog izvoza na carinsko područje Repub­like Hrvatske, uzimajući u
obzir raspoloživost drugih izvoznih tržišta i njihovu mogućnost prihvata takvog
izvoza;

– uvoz po cijenama koje će imati značajan snižavajući
ili ograničavajući učinak na cijene iste robe na domaćem tržištu;

– zalihe robe koja se ispituje.

Iznimno od stavka 1. ovog članka utvrđivanje
prijetnje šte­tom od subvencioniranog uvoza uključuje i vrstu subvencija koje
se ispituju i ispitivanje mogućih trgovinskih učinaka koji bi mogli proizaći iz
korištenja takvih subvencija.

IV.
PROVOĐENJE ISPITNOG POSTUPKA

Pokretanje
ispitnog postupka po zahtjevu domaće proizvodnje

Članak
28.

Zahtjev
za propisivanjem antidampinške, odnosno kompenzacijske pristojbe (u daljnjem
tekstu: zahtjev) podnosi bilo koja fizička ili pravna osoba, odnosno trgovinsko
ili gospodarsko udru­ženje koje djeluje u ime domaće proizvodnje.

Ako su
domaći proizvođači komercijalno ili na neki drugi način povezani s izvoznicima
ili uvoznicima ili su sami uvoznici robe koja se ispituje, izraz domaća
proizvodnja odnosi se na ostale domaće proizvođače.

Zahtjev
iz stavka 1. ovog članka podnosi se u pisanom obliku Ministarstvu i mora sadržavati
dokaze o postojanju dampinškog, odnosno subvencioniranog uvoza za robu koja se
ispituje, šteti koju dampinški, odnosno subvencionirani uvoz nanosi domaćoj proizvodnji,
te uzročnoj vezi između dampinškog, odnosno subvencioniranog uvoza i štete za
domaću proizvodnju.

U
zahtjevu iz stavka 1. ovog članka mora se navesti:

– tvrtka i sjedište podnositelja zahtjeva. Kada se
zahtjev podnosi u ime domaće proizvodnje mora se navesti proizvodnja u ime koje
se zahtjev podnosi s popisom svih poznatih domaćih proizvođača iste robe (ili
udruge domaćih proizvođača iste robe) te što precizniji opis obujma i
vrijednosti domaće proizvodnje iste robe koju proizvode ti proizvođači;

– opis robe iz zahtjeva s pripadajućom tarifnom
oznakom (8 ili 10 znamenki) i opisom prema propisima o carinskoj tarifi;

– cijenu robe, naziv zemlje ili zemalja podrijetla
ili izvoza, naziv svakog poznatog izvoznika ili stranog proizvođača i popis
osoba koje uvoze robu iz zahtjeva;

– podatke o cijenama iste robe koja je namijenjena
potrošnji na domaćem tržištu zemlje ili zemalja izvoza, te podatke o izvoznim
cijenama;

– podatke o obujmu uvoza, utjecaju tog uvoza na
cijene iste robe na domaćem tržištu kao i mogući kasniji utjecaj uvoza na
domaću proizvodnju.

O zaprimljenom zahtjevu Ministarstvo prije pokretanja
ispitnog postupka izvještava Vladu zemlje izvoznice iz zaprimljenog zahtjeva.
Vlada zemlje izvoznice pozvat će se na konzultacije u cilju postizanja uzajamno
prihvatljivog rješenja.

Članak 29.

Ministarstvo neće pokrenuti ispitni postupak, ako
utvrdi da nema dovoljno dokaza o dampinškom odnosno subvencioniranom uvozu,
šteti nastaloj takvim uvozom, te uzročnoj vezi između takvog uvoza i štete za
domaću proizvodnju.

Ministarstvo neće pokrenuti ispitni postupak i ako
utvrdi da je dampinška marža, odnosno visina subvencija minimalna ili da je
obujam dampinškog, odnosno suvencioniranog uvoza zanemariv.

Ministarstvo neće pokrenuti ispitni postupak i ako
utvrdi da subvencije nisu specifične prema odredbama članaka 15., 16. i 17. ove
Uredbe.

Smatra se da je dampinška marža minimalna ako je
manja od 2% od izvozne cijene, a da je visina subvencija minimalna ako je manja
od 1% od cijene robe koja se ispituje.

Ako je obujam
dampinškog, odnosno subvencioniranog uvoza robe koja se ispituje iz pojedine
zemlje manji od 3% ukupnog uvoza iste robe na carinsko područje Republike
Hrvatske smatra se da je obujam uvoza zanemariv, osim ako zemlje iz kojih se
pojedinačno uvozi 3% iste robe zajednički pokrivaju više od 7% ukupnog uvoza
iste robe na carinsko područje Republike Hrvat­ske.

Odluka
o pokretanju ispitnog postupka

Članak
30.

Ako
Ministarstvo, na temelju dokaza, utvrdi da ima osnove za pokretanje ispitnog
postupka, te da zahtjev ima potporu domaćih proizvođača iste robe ili robe koja
je izravno konkurentna, donosi odluku o pokretanju ispitnog postupka (u
daljnjem tekstu: odluka).

Smatra
se da zahtjev ima potporu domaćih proizvođača, ako njihova zajednička
proizvodnja čini više od 50% ukupne proiz­vod­nje iste robe koju proizvodi onaj
dio domaće proizvodnje koji ili podržava ili se protivi zahtjevu.

Ispitni
se postupak ne pokreće ako postotak domaćih proizvođača koji se protive
zahtjevu predstavlja najmanje 25% ukupne domaće proizvodnje iste robe.

Odluka
o pokretanju ispitnog postupka objavljuje se u »Narod­nim novinama« i sadrži:

– datum
pokretanja ispitnog postupka;

–
podatke o robi koja se ispituje;

– naziv
zemlje izvoznice ili popis zemalja izvoznica, odnosno podrijetla na koje se
ispitni postupak odnosi;

– sažeti
prikaz zahtjeva za pokretanje ispitnog postupka;

–
adresa na koju zainteresirane stranke trebaju poslati predstavke;

 – osnovu na temelju čega se u prijavi tvrdi
da je došlo do dampinga ili opis postupka subvencioniranja koje treba istražiti;

– sažeti
prikaz čimbenika na kojima se navodna šteta temelji;

 – rok u kojem
zainteresirane stranke ili osoba koju su oni ovlastili za podnošenje zahtjeva
mogu iznijeti svoja stajališta, mišljenja i pisane dokaze, te u kojem mogu
zahtijevati usmeno saslušanje.

Zainteresirane stranke mogu iznijeti svoja stajališta
i predočiti dokaze u roku koji ne može biti kraći od 15 dana od dana objave
odluke u »Narodnim novinama«.

O pokretanju ispitnog postupka Ministarstvo
obavještava vladu zemlje izvoznice robe koja se ispituje i druge izravno
zainteresirane stranke.

Članak
31.

Svim
zainteresiranim strankama za koje smatra da raspolažu s obavijestima i podacima
važnim za provedbu ispitnog postupka, uključujući poznate domaće proizvođače,
uvoznike, izvoznike i strane proizvođače, Ministarstvo dostavlja upitnik.

Izvoznici
i strani proizvođači dužni su dostaviti odgovore u roku od 30 dana od dana
primitka upitnika. Na zahtjev izvoznika ili stranih proizvođača, Ministarstvo
može rok za dostavu odgovora produžiti kada za to postoje opravdani razlozi.

Danom
prijema upitnika smatra se 7. dan od datuma slanja primatelju ili
prosljeđivanja diplomatskom predstavništvu zemlje izvoznice.

Za
vrijeme ispitnog postupka svim zainteresiranim strankama se omogućuje iznošenje
stajališta u pisanom obliku i upoznavanje drugih zainteresiranih stranaka s
njima, te imaju i pravo iznijeti informacije usmenim putem.

Za
vrijeme ispitnog postupka sve zainteresirane stranke imaju mogućnost obrane
svojih interesa uz predočenje suprotnih stavova i protuargumenata.

Usmene
informacije se uzimaju u razmatranje ako se na­k­nad­no u roku od 15 dana
predoče u pisanom obliku i ako se daju na uvid drugim zainteresiranim
strankama.

Ministarstvo
u ispitnom postupku može provjeriti dobivene podatke ili zatražiti dodatne
podatke od subjekata koja se ispituju u onoj mjeri u kojoj je to potrebno, pod
uvjetom da dobiju pristanak subjekta kojeg se ispituje i vlade zemlje koja se
ispituje, osim ako se ta zemlja protivi ispitnom postupku.

Ako
zainteresirane stranke odbiju dati informacije ili ih ne dostave u propisanom
roku, Ministarstvo donosi odluku na temelju raspoloživih činjenica.

Ispitni
postupak traje godinu dana od dana objave odluke o pokretanju ispitnog
postupka, a može trajati najduže 15 mjeseci kod utvrđivanja postojanja
dampinškog uvoza i 13 mjeseci kod utvrđivanja subvencioniranog uvoza.

V.
ANTIDAMPINŠKE I KOMPENZACIJSKE PRISTOJBE

Privremene
antidampinške i kompenzacijske pristojbe

Članak 32.

Ako se nakon pokretanja ispitnog postupka, te nakon
što je zainteresiranim strankama dana mogućnost iznošenja primjedbi utvrdi
postojanje dampinškog, odnosno subvencioniranog uvoza, te da su potrebne
privremene pristojbe za sprječavanje štete koja bi takvim uvozom mogla nastati
tijekom ispitnog postupka, Ministarstvo predlaže Vladi Republike Hrvatske
donošenje odluke o propisivanju privremenih antidampinških, odnosno kompenzacijskih
pristojbi.

Privremene antidampinške, odnosno kompenzacijske
pristojbe ne mogu biti više od privremeno određene dampinške marže, odnosno
visine subvencije, a moraju biti manje ako bi u tom slučaju bile dostatne za
otklanjanje štete za domaću proizvodnju.

Ako Vlada Republike Hrvatske propiše privremene
antidam­pin­ške, odnosno kompenzacijske pristojbe, plaćanje tih pristojbi je
uvjet za puštanje robe koja se ispituje u slobodan promet na carinsko područje
Republike Hrvatske.

Iznimno, roba se može pustiti u slobodan promet i
prije pla­ćanja antidampinških, odnosno kompenzacijskih pristojbi, ako se položi
instrument osiguranja plaćanja u skladu s carinskim propisima.

Privremene antidampinške, odnosno kompenzacijske
pristojbe počinju se primjenjivati nakon isteka roka od 60 dana od datuma
početka ispitnog postupka, a primjenjuju se najdulje 4 mjeseca.

Ako Ministarstvo tijekom ispitnog postupka ispituje
da li bi primjena privremenih antidampinških pristojbi u iznosu manjem od
dampinške marže bila nužna za otklanjanje štete, može pred­ložiti Vladi
Republike Hrvatske primjenu privremenih pristojbi na rok od najdulje 6 mjeseci.

Temeljem
zahtjeva izvoznika koji predstavljaju značajan postotak trgovine o kojoj je
riječ, primjena privremenih pristojbi može se produžiti na najdulje 6 mjeseci,
odnosno 9 mjeseci, ako u ispitnom postupku Ministarstvo ispituje da li bi
primjena antidampinških pristojbi u iznosu manjem od dampinške marže bila nužna
za otklanjanje štete.

Odluke
o produženju rokova donosi Vlada Republike Hrvat­ske na prijedlog Ministarstva.

Svaki
prijedlog za okončanje ili produženje privremenih pristojbi treba dostaviti
Vladi Republike Hrvatske najkasnije mjesec dana prije isteka važenja
privremenih pristojbi.

Konačne
antidampinške i kompenzacijske pristojbe

Članak
33.

Ako
Ministarstvo utvrdi da je u razdoblju na koje se odnosi ispitni postupak
postojao dampinški, odnosno subvencionirani uvoz, da je takvim uvozom nastala
šteta, te da postoji uzročna veza između takvog uvoza i štete za domaću
proizvodnju, predlaže Vladi Republike Hrvatske donošenje odluke o propisivanju
konačnih antidampinških, odnosno kompenzacijskihpristojbi.

Konačne
antidampinške, odnosno kompenzacijske pristojbe propisuju se za robu koja je
bila puštena u slobodni promet nakon utvrđivanja činjenica iz stavka 1. ovog
članka.

Ako je
iznos propisanih privremenih antidampinških, odnosno kompenzacijskihpristojbi
niži od konačnih antidampinških, odnosno kompenzacijskih pristojbi, razlika se
ne naplaćuje.

Ako je
iznos propisanih privremenih antidampinških, odnosno kompenzacijskihpristojbi
viši od konačnih antidampinških, odnosno kompenzacijskih pristojbi, razlika se
vraća u skladu s propisima koji uređuju povrat carinskih i drugih uvoznih
davanja.

Ako
Ministarstvo ustanovi da je u razdoblju na koje se odnosi ispitni postupak
postojao dampinški, odnosno subvencionirani uvoz, a šteta još nije bila
prouzročena, ali postoji opasnost nastajanja štete ili znatnog ometanja razvoja
domaće proizvodnje, a nisu bile propisane privremene antidampinške, odnosno
kompenzacijske pristojbe, mogu se propisati konačne antidampinške, odnosno
kompenzacijske pristojbe.

Članak
34.

Privremene
i konačne antidampinške, odnosno kompenzacijske pristojbenaplaćuje
Ministarstvo financija – Carinska uprava u obliku, visini i prema kriterijima
koji se određuju prilikom njihova uvođenja, neovisno od carinskih davanja i
drugih plaćanja, koja uobičajeno terete uvoz i na način kojim je carinskim
propisima uređeno plaćanje uvoznih davanja.

Posebni
slučajevi antidampinških i kompenzacijskih pristojbi

Članak
35.

Privremene
i konačne antidampinške, odnosno kompenzacijske pristojbe primjenjuju se samo
na onu robu koja je puštena u slobodan promet nakon stupanja na snagu odluke
donesene temeljem članka 32. stavka 1. i članka 33. stavka 1. ove Uredbe.

Iznimno,
ako su primijenjene privremene pristojbe, a konač­no utvrđene činjenice ukazuju
na postojanje dampinga, odnosno subvencija protiv kojih se mogu poduzeti mjere,
Ministarstvo predlaže Vladi Republike Hrvatske donošenje odluke o tome koje se
privremene pristojbe trebaju konačno naplatiti. U tom slučaju, konačne
pristojbe je moguće propisati samo od dana kada je konačno utvrđeno postojanje
prijetnje štetom, odnosno materijalno zaostajanje domaće proizvodnje.

Konačne
antidampinške, odnosno kompenzacijske pristojbe mogu se propisati i naknadno.

Konačne
antidampinške, odnosno kompenzacijske pristojbe mogu se propisati naknadno samo
za robu koja je puštena u slobodan promet 90 dana prije dana početka primjene
privremenih antidampinških, odnosno kompenzacijskih pristojbi, ali ne prije
datuma pokretanja ispitnog postupka.

Konačne
antidampinške pristojbe iz stavka 4. ovog članka mogu se propisati ako je:

–
prethodno utvrđen dampinški uvoz iste robe na carinsko područje Republike
Hrvatske;

–
uvoznik je bio upoznat s činjenicom da postoji damping, te da će to uzrokovati
štetu;

– šteta
je uzrokovana velikim količinama dampinškog uvoza u relativno kratkom vremenu,
što će s obzirom na trajanje i obujam dampinškog uvoza i ostale okolnosti
vjerojatno umanjiti povoljan učinak antidampinške pristojbe.

Konačne
kompenzacijske pristojbe iz stavka 4. ovog članka mogu se propisati ako je:

–
nastala šteta koju je teško popraviti, a uzrokovana je velikim uvozom robe koja
ostvaruje korist od subvencija protiv kojih se mogu poduzeti mjere u relativno
kratkom vremenskom razdoblju, i

– kako
bi se spriječilo ponavljanje takve štete potrebno je naknadno propisati konačnu
kompenzacijsku pristojbu.

Konačne
antidampinške, odnosno kompenzacijske pristojbe iz stavka 4. ovog članka mogu
se propisati naknadno uz uvjet da je uvoznicima u ispitnom postupku pružena
mogućnost iznošenja primjedbi.

Odluka
o propisivanju antidampinških odnosno kompenzacijskih pristojbi

Članak
36.

Privremene
i konačne antidampinške, odnosno kompenzacij­ske pristojbe propisuju se odlukom
Vlade Republike Hrvatske koja se objavljuje u »Narodnim novinama«.

Odluka
Vlade Republike Hrvatske iz stavka 1. ovog članka sadrži:

–
podatke o robi za koju se uvode antidampinške, odnosno kompenzacijske pristojbe
koji obuhvaćaju pripadajuću tarifnu oznaku (8 ili 10 znamenki) i opis prema
propisima o carinskoj tarifi;

–
dampinške marže koje su utvrđene i objašnjenje metodologije za određivanje i
usporedbu izvozne cijene i stvarne vrijednosti ili utvrđenu visinu subvencija i
osnovu na kojoj je utvrđeno postojanje subvencija;

–
podatke o utvrđenoj šteti koji se temelje na dokazima;

–
visinu antidampinške, odnosno kompenzacijske pristojbe;

–
trajanje antidampinške, odnosno kompenzacijske pristojbe;

– datum
od kojeg se primjenjuju antidampinške, odnosno kompenzacijske pristojbe;

–
činjenice na kojima se odluka temelji;

– ime
izvoznika na kojeg se odluka odnosi;

– ako
se odluka odnosi na više izvoznika iz iste zemlje, a nije ih moguće pojedinačno
navesti, navodi se zemlja izvoznica.

Članak
37.

Ako je
roba koja se ispituje uvezena na carinsko područje Republike Hrvatske iz više
zemalja, antidampinška, odnosno kompenzacijskapristojba određuje se u
primjerenoj visini, na nediskriminatornoj osnovi, za svu uvezenu robu za koju
je utvrđeno postojanje dampinga, odnosno subvencioniranja, štete i uzročne veze
između takvog uvoza i štete nastale takvim uvozom, osim za robu iz onih izvora
koji su dogovorom prihvatili obvezu promjene cijena.

Članak
38.

Ministarstvo
određuje pojedinačnu dampinšku maržu, odnosno visinu subvencija za svakog
poznatog izvoznika ili proizvođača robe koja se ispituje. Ako je broj
izvoznika, proizvođača, uvoznika ili vrsta robe velik, te takvo odlučivanje
nije moguće, Ministarstvo može ograničiti svoje ispitivanje na:

–
razuman broj izvoznika roba ili transakcija kako bi se dobio statistički
reprezentativan uzorak, ili

– na
najveći reprezentativan obujam proizvodnje, prodaje ili izvoza koji se može
ispitati unutar vremena raspoloživog za postupak.

Kada
Ministarstvo ograniči ispitni postupak u skladu sa stav­kom 1. ovog članka, antidampinške,
odnosno kompenzacijske pristojbe koje se primjenjuju na izvoznike ili
proizvođače koji nisu obuhvaćeni ispitnim postupkom, ne premašuju:

–
procijenjenu prosječnu dampinšku maržu ili prosječni iznos subvencije protiv
koje se mogu poduzeti mjere, a koja je utvrđena za izvoznike ili proizvođače
koji su obuhvaćeni ispitnim postupkom, ili

– ako
je obveza plaćanja antidampinške pristojbe izračunata na temelju buduće stvarne
vrijednosti, razliku između vagane prosječne stvarne vrijednosti odabranih izvoznika
ili proizvođača i izvoznih cijena izvoznika ili proizvođača koji nisu
pojedinačno ispitani, pod uvjetom da će Ministarstvo u vezi s ovim stavkom
zanemariti bilo koje nulte ili minimalne marže.

Trajanje
i postupak provjere antidampinških, odnosno kompenzacijskih pristojbi

Članak
39.

Antidampinške,
odnosno kompenzacijske pristojbe ostaju na snazi onoliko vremena koliko je
potrebno da se poništi učinak dampinškog, odnosno subvencioniranog uvoza koji
je uzrokovao štetu.

Antidampinške,
odnosno kompenzacijske pristojbe prestaju važiti najkasnije 5 godina od dana
uvođenja ili od dana kada je proveden zadnji postupak provjere, ako takav
postupak provjere obuhvaća i utvrđivanje dampinga, odnosno subvencioniranja i
štetu.

Ministarstvo
u roku od 6 mjeseci prije isteka roka primjene iz stavka 1. ovog članka o tome
objavljuje obavijest u »Narodnim novinama«.

Članak
40.

Postupak
provjere s ciljem produženja važenja pristojbi pokreće Ministarstvo na vlastitu
inicijativu ili na zahtjev domaće proizvodnje.

Postupak
se pokreće ako zahtjev sadrži dokaze o tome da bi prestanak važenja pristojbi
vjerojatno doveo do nastavka ili po­nov­nog javljanja dampinga, odnosno
subvencioniranja i štete.

Zahtjev
za pokretanjem postupka provjere iz stavka 1. ovog članka podnosi se najkasnije
3 mjeseca prije isteka važenja pristojbi.

Uvedene
pristojbe ostaju na snazi do završetka postupka provjere.

Članak 41.

Postupak
provjere tijekom važenja pristojbi može pokrenuti Ministarstvo na vlastitu
inicijativu ili na zahtjev bilo kojeg izvoznika ili uvoznika ili domaće
proizvodnje koji sadrži dokaze koji ukazuju na potrebu provjere.

Postupak
iz stavka 1. ovog članka pokreće se ako zahtjev sadrži dokaze da daljnja
primjena antidampinških ili kompenzacijskih pristojbi nije više neophodna kako
bi se poništio učinak dampinškog ili subvencioniranog uvoza, odnosno da nije
vjerojatno da će doći do nastavka ili ponavljanja štete ukoliko se pristojbe
ukinu.

Postupak
se pokreće i ako zahtjev sadrži dokaze da uvedene pristojbe nisu dostatne da
otklone učinke dampinškog, odnosno subvencioniranog uvoza koji uzrokuje štetu.

Članak 42.

Postupci provjere iz članaka 40. i 41. ove Uredbe
okončat će se u roku od 12 mjeseci, a najkasnije u roku od 15 mjeseci od
početka postupka provjere.

Članak 43.

Skraćeni postupak provjere antidampinških pristojbi
provodi se zbog određivanja pojedinačnih dampinških marži za sve nove izvoznike
iz zemlje izvoznice koja se ispituje, a koji tijekom ispitnog razdoblja na
temelju kojeg su utvrđene dampinške marže nisu izvozili robu koja se ispituje
na carinsko područje Republike Hrvatske. Skraćeni postupak provjere
antidampinških pristojbi pokreće se ako izvoznik ili proizvođač u zemlji
izvoznici dokaže da nije komercijalno povezan u smislu članka 2. točke 8. ove
Ured­be s izvoznicima ili proizvođačima u zemlji izvoznici na koje se
primjenjuju antidampinške pristojbe. Za vrijeme skraće­nog postupka provjere
neće se uvoditi antidampinške pristojbe na uvoz iz izvora koji se ispituju.

Skraćeni postupak provjere kompenzacijskih pristojbi
pokre­će se na zahtjev bilo kojeg izvoznika čiji izvoz podliježe plaćanju
kompenzacijskih pristojbi, a koji nije bio pojedinačno ispitivan tijekom
ispitnog postupka. Skraćeni postupak provjere kompenzacijskih pristojbi pokreće
se zbog utvrđivanja pojedinačne pris­tojbe za tog izvoznika.

Skraćeni postupak provjere iz stavaka 1. i 2. ovog
članka provodi se po hitnom postupku, a u roku ne dužem od 9 mjeseci od
pokretanja skraćenog postupka provjere.

VI.
OKONČANJE ISPITNOG POSTUPKA

Dogovor
o cijenama

Članak
44.

Ispitni
postupak se može okončati bez propisivanja privremenih ili konačnih pristojbi,
ako je postignut dogovor o cijenama.

Dogovor
o cijenama mogu predložiti izvoznici i to tako što će se obvezati na promjenu
svojih cijena ili tako što će prekinuti izvoz po dampinškim, odnosno
subvencioniranim cijenama ili ako zemlja izvoznica pristane na ukidanje ili
ograničavanje sub­vencija ili primjeni drugih mjera s istim učinkom.

Dogovor
o cijenama može predložiti i Ministarstvo, a izvoznik ili zemlja izvoznica nije
obvezna prihvatiti takav prijedlog.

Obveza
promjene cijena ne može se tražiti od izvoznika niti se može prihvatiti
prijedlog izvoznika o promjeni cijena prije nego što se prethodno utvrdi
postojanje dampinškog, odnosno subvencioniranog uvoza i štete uzrokovane tim
uvozom.

Povećanje
cijena ne može biti veće nego što je potrebno da bi se otklonio utjecaj
dampinške marže, odnosno visine subvencije.

Ako
Ministarstvo odbije ponuđenu promjenu cijena jer je broj stvarnih ili mogućih
izvoznika prevelik ili zbog drugih razloga, mora o tome obavijestiti izvoznika
koji može iznijeti svoje primjedbe.

Na
zahtjev izvoznika ili ako tako odluči Ministarstvo, ispitni postupak se
okončava i u slučaju prihvaćanja obveze promjene cijena.

Ministarstvo
objavljuje obavijest o postignutom dogovoru o cijenama s bitnim elementima
dogovora u »Narodnim novinama«.

Posljedice
neispunjavanja dogovora o cijenama

Članak
45.

Ministarstvo
može od strane s kojom je postignut dogovor o cijenama zahtijevati da dostavlja
podatke koji su značajni za procjenu ispunjavanja preuzete obveze o cijenama.

Neispunjavanje
tog zahtjeva smatra se povredom dogovora o cijenama.

U
slučaju nepoštivanja obveze iz dogovora o cijenama, Ministarstvo predlaže Vladi
Republike Hrvatske propisivanje privremenih ili konačnih pristojbi, uz uvjet da
je u ispitnom postupku utvrđeno postojanje dampinškog, odnosno subvencioniranog
uvoza, štete i uzročne veze, te da je dana mogućnost stranki za obrazloženje
neispunjenja dogovora o cijenama.

Okončavanje
ispitnog postupka bez propisivanja pristojbi

Članak
46.

Ispitni
postupak se okončava bez propisivanja pristojbi i ako je zahtjev za pokretanjem
ispitnog postupka povučen, a okončavanje postupka nije u suprotnosti s
interesima Republike Hrvatske.

Ispitni
postupak se okončava i ako Ministarstvo na temelju činjenica ustanovi da
propisivanje pristojbi nije potrebno.

Članak
47.

Ministarstvo
o okončavanju postupka obavještava zemlju izvoznicu robe koja se ispituje te
zainteresirane stranke.

Ministarstvo
objavljuje obavijest o okončavanju ispitnog postupka u »Narodnim novinama«.

Vraćanje
preplaćenih iznosa

 Članak 48.

Uvozniku
se odobrava povrat preplaćenih iznosa ako Ministarstvo financija – Carinska
uprava utvrdi da je dampinška marža, odnosno visina subvencije, na osnovu koje
su plaćene pristojbe, ukinuta ili snižena na razinu koja je niža od razine
trenutno važeće pristojbe.

Uvoznik
podnosi Ministarstvu financija – Carinskoj upravi pisani zahtjev za povrat
antidampinških, odnosno kompenzacijskih pristojbi zajedno s podacima o iznosu
povrata antidam­pinških, odnosno kompenzacijskih pristojbi za to razdoblje i
sve carinske dokumente u vezi s obračunom i plaćanjem tih iznosa.

Povrat
pristojbi izvršava se u roku od 3 mjeseca od dana podnošenja zahtjeva za povrat
pristojbi.

Ministarstvo
financija – Carinska uprava u roku od 30 dana od odluke o povratu izvršava
odobreni povrat uvećan za iznos zatezne kamate koja se plaća na više plaćene
iznose javnih prihoda.

VII.
ZAVRŠNA ODREDBA

Članak
49.

Ova
Uredba stupa na snagu osmog dana od dana objave u »Narodnim novinama«.

Klasa:
412-01/04-01/02
Urbroj: 5030116-04-1
Zagreb, 30. rujna 2004.

Predsjednik
**dr. sc.** **Ivo Sanader**, v. r.

Uredba, NN 139/2004-2432