## Odluka Ustavnog suda Republike Hrvatske broj: U-III-2781/2002. od 17. rujna 2003.

### NN 169/2003 (24.10.2003.), Odluka Ustavnog suda Republike Hrvatske broj: U-III-2781/2002. od 17. rujna 2003.

# USTAVNI SUD REPUBLIKE HRVATSKE

2444

Ustavni
sud Republike Hrvatske, u Vijeću šestorice za odlu­čivanje o ustavnim tužbama,
u sastavu sudac Jasna Omejec, pred­sjednik Vijeća, te suci Marijan Hranjski,
Mario Kos, Ivan Mrkonjić, Emilija Rajić i Vice Vukojević, članovi Vijeća, u
postupku pokrenutom ustavnom tužbom Z. S. iz R., kojeg zastupa T. F., odvjetnik
u O., na sjednici održanoj dana 17. rujna 2003. godine, jednoglasno je donio

## ODLUKU

 I. Ustavna tužba se odbija.

 II. Ova odluka objavit će se u »Narodnim
novinama«.

```
Obrazloženje
```

1.
Ustavna tužba podnesena je protiv presude Županijskog suda u Vukovaru, broj: Gž-1348/02-3
od 1. listopada 2002. godine, kojom je preinačena presuda Općinskog suda u
Vinkovcima, broj: P-717/02-4 od 23. svibnja 2002. godine, na način da je
odbijen podnositeljev tužbeni zahtjev za isplatu razlike plaće.

Prvostupanjskom presudom naloženo je tuženici
(Republici Hrvatskoj), da na ime razlike plaće, temeljem odredbe članka 19.
Zakona o područjima od posebne državne skrbi (»Narodne novine«, broj 46/96,
57/96, 124/97, 73/00 i 87/00), podnositelju isplati iznos od 14.890,33 kuna s
pripadajućim zakonskim zateznim kamatama.

2. Podnositelj smatra da su mu osporenom presudom,
zbog pogrešne primjene materijalnog prava, povrijeđena ustavna prava zajamčena
odredbama članaka 14. stavka 2. i 26. Ustava Repub­like Hrvatske. Obrazlažući
povrede ustavnih prava, podnositelj iznosi mišljenje da ima pravo na razliku
plaće bez obzira što nije imao prebivalište na području od posebne državne
skrbi. Mi­šljenja je da prebivalište na području od posebne državne skrbi, nije
pretpostavka za ostvarivanje prava propisanog člankom 19. Zakona o područjima
od posebne državne skrbi, već se odredba o prebivalištu na tom području, prema
mišljenju podnositelja, odnosi na druga prava priznata tim Zakonom.

 *Ustavna tužba nije osnovana.*

3. Odredbom članka 62. stavka 1. Ustavnog zakona o
Ustav­nom sudu Republike Hrvatske (»Narodne novine«, broj 49/02 – pročišćeni
tekst, u daljnjem tekstu: Ustavni zakon), propisano je da svatko može podnijeti
Ustavnom sudu ustavnu tužbu ako smatra da mu je pojedinačnim aktom tijela državne
vlasti, tijela jedinice lokalne i područne (regionalne) samouprave ili pravne
osobe s javnim ovlastima, kojim je odlučeno o njegovim pravima i obvezama ili o
sumnji ili optužbi zbog kažnjivog djela, povrije­đeno ljudsko pravo ili
temeljna sloboda zajamčena Ustavom, odnosno Ustavom zajamčeno pravo na lokalnu
i područnu (regionalnu) samoupravu.

Ustavna
tužba nije pravno sredstvo u sustavu redovnih ili izvanrednih pravnih lijekova,
nego poseban institut za ocjenu pojedinačnih akata tijela državne vlasti i
pravnih osoba s javnim ovlastima radi zaštite ljudskih prava i temeljnih
sloboda zajam­čenih Ustavom. Slijedom navedenog, Ustavni sud tijekom postupka
pružanja ustavnosudske zaštite, u pravilu, unutar zahtjeva istaknutog u
ustavnoj tužbi, utvrđuje je li u postupku odlučivanja o pravima i obvezama
podnositelja došlo do ustavno nedopušte­nog posizanja u ljudska prava i
temeljne slobode.

4. U
parničnom postupku koji je prethodio ustavnosudskom postupku utvrđeno je da je
podnositelj u utuženom razdoblju, kao pripadnik policije, bio raspoređen na
područje od posebne državne skrbi (u Policijske postaje V. i I.). Unatoč činjenici
da podnositelj na tom području nije imao prebivalište, prvostupanjski sud je
usvojio podnositeljev tužbeni zahtjev za isplatu razlike plaće, zauzevši
stajalište da podnositelj ima pravo na uvećanje plaće prema članku 19. Zakona o
područjima od posebne državne skrbi.

U
osporenoj presudi, Županijski sud u Vukovaru ističe da za priznavanje prava iz
Zakona o područjima od posebne državne skrbi moraju biti kumulativno ispunjene
tri pretpostavke: zaposlenje, prebivalište i boravište na području od posebne
državne skrbi. S obzirom na nespornu činjenicu da podnositelj nije imao
prebivalište na području od posebne državne skrbi, drugostupanjski sud ističe
da je prvostupanjski sud pogrešno primijenio materijalno pravo, te je stoga preinačio
prvostupanjsku presudu odbivši podnositeljev tužbeni zahtjev.

5.
Polazeći od činjeničnog stanja utvrđenog u parničnom postupku, a imajući u vidu
odredbu članka 2. stavka 2. Zakona o područjima od posebne državne skrbi, prema
kojoj prava iz tog Zakona ostvaruju fizičke osobe koje imaju prebivalište i
borave na područjima posebne državne skrbi i pravne osobe koje imaju sjedište
na područjima posebne državne skrbi, Ustavni sud je utvrdio da je presuda Županijskog
suda u Vukovaru donesena sukladno mjerodavnim propisima, te da podnositelju
nije povrije­đeno ustavno pravo jednakosti pred zakonom u materijalnom smislu
na čiju povredu ukazuje (članak 14. stavak 2. Ustava).

Glede
ustavnog prava jednakosti pred zakonom u postupovnom smislu, valja istaknuti da
Ustavni sud nije utvrdio postojanje postupovnih povreda koje bi mogle dovesti
do povrede podnositeljevog ustavnog prava.

6. U
odnosu na istaknutu povredu ustavnog prava zajam­čenog odredbom članka 26.
Ustava, za istaknuti je da podnositelj nije naveo niti jedan razlog koji bi upućivao
na postojanje povrede ustavnog prava kojim se jamči jednak pravni položaj državljana
Republike Hrvatske i stranaca pred sudovima i drugim državnim i inim tijelima
koja imaju javne ovlasti, te da Ustavni sud nije našao povredu tog ustavnog
prava.

7.
Slijedom iznijetog, temeljem odredaba članaka 73. i 75. Ustavnog zakona, odlučeno
je kao u točki I. izreke.

8.
Odluka o objavi (točka II. izreke) temelji se na članku 29. Ustavnog zakona.

Broj:
U-III-2781/2002
Zagreb, 17. rujna 2003.

USTAVNI SUD REPUBLIKE HRVATSKE

Predsjednik Vijeća
**dr. sc.** **Jasna Omejec,** v. r.

Odluka, NN 169/2003-2444