## Pravilnik o postupku homologacije motornih priključ­nih vozila s obzirom na kočenje TPV 109 (izdanje 00)

### NN 19/2007 (16.2.2007.), Pravilnik o postupku homologacije motornih priključ­nih vozila s obzirom na kočenje TPV 109 (izdanje 00)

# DRŽAVNI ZAVOD ZA MJERITELJSTVO

781

Temeljem
članka 275. stavak 3. Zakona o sigurnosti prometa na cestama (»Narodne novine«
broj 105/04) ravnatelj Državnog zavoda za mjeriteljstvo donosi

## PRAVILNIK

### O POSTUPKU HOMOLOGACIJE MOTORNIH I PRIKLJUČNIH VOZILA S OBZIROM NA KOČENJE TPV 109 (IZDANJE 00)(\*)

Članak 1.

Ovim
Pravilnikom uređuje se postupak homologacije vozila kategorija M, N i O (1) s
obzirom na kočenje i zamjenskih sklopova kočnih obloga namijenjenih za takva
vozila.

Članak 2.

Tehnički
zahtjevi u postupku homologacije navedeni su u Prilozima I. do XV., a postupak
homologacije u člancima 7.– 9. Pravilnika o homologaciji tipa motornih vozila i
Prilozima I. i XV. ovoga Pravilnika. Prilozi I. do XIX. čine sastavni dio ovog
Pravilnika.

Članak 3.

Tijelo
nadležno za homologaciju motornih i priključnih vozila i zamjenskih sklopova
kočnih obloga, u smislu odredaba ovoga Pravilnika je Državni zavod za
mjeriteljstvo (u daljnjemu tekstu: Zavod).

Članak 4.

Zavod
će dodijeliti certifikat o homologaciji tipu motorna vozila s obzirom na
kočenje, odnosno certifikat o homologaciji sastavnog dijela tipu zamjenskog
sklopa kočne obloge ako zadovoljavaju zahtjeve sadržane u ovome Pravilniku.

Obrazac
certifikata o homologaciji prikazan je za vozilo u Dodatku 1. Priloga IX.,
odnosno za zamjenski sklop kočne obloge kao zasebne tehničke jedinice u Prilogu
XVI.

Članak 5.

Nova
motorna i priključna vozila s obzirom na kočenje i zamjenski sklopovi kočnih
obloga mogu se homologirati te uvoziti i stavljati na tržište ako zadovoljavaju
zahtjeve ovoga Pravilnika.

Iznimno
od odredbi Pravilnika, mogu se uvoziti i stavljati na tržište zamjenski
sklopovi kočnih obloga i kočne obloge namijenjeni ugradbi u vozila u uporabi
koja su bila homologirana prema ranije važećim propisima. U svako slučaju te
zamjenske kočne obloge ne smiju sadržavati azbest.

Članak 6.

Zavod
može ovlastiti pravnu ili fizičku osobu za obavljanje poslova tehničke službe
ako ispunjava sljedeće uvjete:

–
da zadovoljava zahtjeve norme HRN EN ISO/IEC 17025 za osposobljenost ispitnih
laboratorija za područje ispitivanja prema zahtjevima ovoga Pravilnika,

–
da može dokazati poznavanje metoda i postupaka ispitivanja sadržanih u
Prilozima II. do XV. ovoga Pravilnika,

–
da ima najmanje jednog djelatnika školske spreme VII./1 strojarskoga smjera.

Članak 7.

Odredbe
članka 5. ovoga Pravilnika primjenjivat će se od 1. travnja 2007. godine za sva
nova vozila i zamjenske sklopove kočnih obloga koji se uvoze i stavljaju na
tržište u Republici Hrvatskoj.

Odredbe
članka 5. ovoga Pravilnika iznimno će se primjenjivati i za rabljena vozila
koja se prvi put registriraju u Republici Hrvatskoj. Za takva vozila prihvaćaju
se homologacije izdane prema Pravilniku ECE R 13.06.

Za
zamjenske sklopove kočnih obloga prihvaćaju se i homologacije izdane prema
Pravilniku ECE R 90.01.

Članak 8.

Stupanjem
na snagu ovoga Pravilnika prestaje važiti »Naredba o homologaciji motornih
vozila kategorija M, N i O s obzirom na kočenje« (»Narodne novine« br. 95/98),
Naredba o homologaciji zamjenskih sklopova kočnih obloga (»Narodne novine« br.
69/98, 86/98) i Pravilnik o temeljnim zahtjevima za zamjenske sklopove kočnih
obloga (»Narodne novine« br. 14/02).

Članak 9.

Ovaj
Pravilnik stupa na snagu osmog dana od dana objave u »Narodnim novinama«.

Klasa:
011-02/07-03/2

Urbroj:
558-04/2-07-1-AD

Zagreb,
15. siječnja 2007.

Ravnatelj

Državnog zavoda za mjeriteljstvo

**Mirko Vuković, dipl.
ing., v. r.**

**\_\_\_\_\_\_**(\*) Pravilnik preuzima sadržaj Direktive Vijeća
71/320/EZ usklađivanju zakonodavstva država članica koje se odnosi uređaje za
kočenje određenih kategorija vozila i njihovih prikolica, s uključenim izmjenama
i dopunama u Direktivama 74/132/EEZ, 75/254/EEZ, 79/489/EEZ, 85/647/EEZ,
88/194/EEZ, 91/422/EEZ, 98/12/EZ i 2002/78/EZ.
(1) Definicija vozila i kategorizacija dani su u članku 4. Pravilnika
o homologaciji tipa motornih vozila (»Narodne novine« br. 115/04), a
kategorizacija u prilogu II. A istoga pravilnika.

PRILOG I.

Definicije, zahtjevi s obzirom na konstrukciju i ugradnju,
zahtjev za homologaciju, dodjeljvanje homologacije, izmjena tipa i izmjene i
dopune homologacije, sukladnost proizvodnje

1.                     DEFINICIJE

                        U smislu ovoga Pravilnika:

1.1.                  Izraz »tip vozila s obzirom na kočne
uređaje«

                        označava vozila, koja se bitno ne
razlikuju s obzirom na sljedeće osnovne značajke:

1.1.1.               Kod motornih vozila

1.1.1.1.            kategorija vozila, kako je
definirano u članku 1. ovoga Pravilnika

1.1.1.2.            najveća tehnički dopušta masa, kako
je definirano u točki 1.14

1.1.1.3.            raspored masa po osovinama

1.1.1.4.            najveća konstrukcijski određena
brzina

1.1.1.5.            različiti tip kočnih uređaja posebno
s obzirom na prisutnost ili odsutnost uređaja za kočenje priključnog vozila

1.1.1.6.            broj i raspored osovina

1.1.1.7.            tip motora

1.1.1.8.            broj i prijenosni omjeri brzina

1.1.1.9.            prijenosni omjer(i) stražnje
osovine(a)

1.1.1.10.          dimenzije gume

1.1.2.               Kod priključnih vozila

1.1.2.1.            kategorija vozila, kako je
definirano u članku 1. ovoga Pravilnika

1.1.2.2.            najveća tehnički dopušta masa, kako
je definirano u točki 1.14.

1.1.2.3.            raspored masa po osovinama

1.1.2.4.            različiti tip kočnog uređaja

1.1.2.5.            broj i raspored osovina

1.1.2.6.            dimenzije guma.

1.2.                  Izraz »kočni sustav«

znači kombinaciju dijelova čija je
zadaća da postepeno smanjuju brzinu vozila koje se kreće ili da ga drže u
stanju mirovanja ako je zaustavljeno. Ove su funkcije definirane u točki 2.1.2.
Kočni sustav se sastoji od naprave za upravljanje kočnicama, prijenosnog
mehanizma i same kočnice.

1.3.                  Izraz »postupno kočenje«

 označava kočenje pri kojem kod
uobičajenog djelovanja uređaja, bilo pri kočenju ili otpuštanju kočenja,

– vozač može u bilo kojem trenutku
povećati ili smanjiti kočnu silu uporabom naprave za upravljanje,

– kočna sila djeluje u istom smjeru
kao i djelovanje naprave za upravljanje (jedinstvena funkcija),

– da se jednostavno može postići
dovoljno točno podešavanje kočne sile

1.4.                  Izraz »naprava za upravljanje«

označava dio koji neposredno
aktivira vozač (ili suvozač kod nekih priključnih vozila), da prijenosni sustav
opskrbi s energijom potrebnom za kočenje ili upravljanje kočenjem. Ta energija
može biti fizička energija vozača ili energija iz drugog izvora kojim upravlja
vozač ili u određenim slučajevima kinetička energija priključnog vozila ili
kombinacija svih ovih različitih vrsta energije.

1.5.                  Izraz »prijenosni sustav«

označava kombinaciju sastavnih
dijelova koji se nalaze između naprave za upravljanje i kočnice te povezuje
njihovo djelovanje. Prijenosni sustav može biti mehanički, hidraulička,
pneumatski, električni ili kombinirani.    Gdje
se kočna snaga ostvaruje potpuno ili djelomično iz izvora energije koji je
neovisan od vozača, ali kojim on upravlja, rezerva energije u napravi se
također smatra dijelom prijenosnog sustava.

1.6.                  Izraz »kočnica« označava dio u kojem se
razvijaju sile koje se suprotstavljaju gibanju vozila. To može biti tarna
kočnica (gdje sile nastaju uslijed trenja između dva dijela vozila koja se
kreću relativno jedan prema drugom); električna kočnica (gdje sile nastaju
uslijed elektromagnetskog djelovanje između dva dijela vozila koja se kreću
relativno jedan prema drugom, iako nisu u međusobnom dodiru); hidraulička
kočnica (gdje sile nastaju uslijed djelovanje tekućine, koja se nalazi između
dva dijela vozila koji se kreću relativno jedan prema drugom); ili motorna
kočnica (gdje sile nastaju uslijed upravljanog povećanja kočenja motorom, koje
se prenosi na kotače).

1.7.                  Izraz »različiti tipovi kočnog uređaja«

označava uređaje, koji se bitno
razlikuju s obzirom na:

1.7.1.               sastavne dijelove različitih značajki

1.7.2.               sastavni dio izrađen od materijala koji ima
druge značajke ili sastavni dio koji je različit po obliku ili veličini

1.7.3.               drugačije sklopljene sastavne dijelove

1.8.                  Izraz »sastavni dio kočnog sustava«

označava svaki pojedini dio koji,
kad je sastavljeni čini kočni uređaj.

1.9.                  Izraz »povezano kočenje«

označava kočenje skupine vozila
putem kočne instalacije, koja ima sljedeće značajke:

1.9.1.               samo jedna naprava za upravljanje kočenjem,
koju aktivira vozač samo jednim pokretom sa svojeg sjedala

1.9.2.               energija potrebna za kočenje vozila koji čine
skupinu vozila dolazi iz istog izvora (to može biti mišićna energija vozača)

1.9.3.               kočna instalacija osigurava istovremeno ili
odgovarajuće stupnjevano kočenje svakog pojedinog vozila u skupini, bez obzira
na njihov položaj u njoj.

1.10.                Izraz »polupovezano kočenje«

označava kočenje skupine vozila
putem kočne instalacije, koja ima sljedeće značajke:

1.10.1.             samo jedna naprava za upravljanje kočenjem,
koju aktivira vozač samo jednim pokretom sa svojeg sjedala,

1.10.2.             energija potrebna za kočenje vozila koji čine
skupinu vozila dolazi iz dva različita izvora (jedan može biti mišićna energija
vozača)

1.10.3.             kočna instalacija osigurava istovremeno ili
odgovarajuće stupnjevano kočenje svakog pojedinog vozila u skupini, bez obzira
na njihov položaj u njoj.

1.11.                Izraz »automatsko kočenje«

            označava kočenje priključnog vozila
ili priključnih vozila do kojeg dolazi automatski u slučaju odvajanja dijela
skupine priključnih vozila, uključujući i odvajanje zbog loma spojnice na način
da to ne utječe na učinkovitost preostalog dijela skupine.

1.12.                Izraz »inercijsko ili naletno kočenje«

označava kočenje uporabom sila koje
nastaju kad se priključno vozilo približava vučnom vozilu (‘nalijeće na vučno
vozilo)

1.13.                Izraz »opterećeno vozilo«

označava vozilo koje je, ako nije
navedeno drugačije opterećeno do »najveće tehnički dopuštene mase«.

1.14.                Izraz »najveća tehničko dopuštena masa«

označava masu, navedenu od
proizvođača, do koje je tehnički dopušto opteretiti vozilo (ta masa može biti
veća od »najveće dopuštene mase«).

1.14.1.             Izraz »raspodjela mase po osovinama«

označava raspodjelu utjecaja sile
teže na masu vozila i/ili njegova tereta po osovinama.

1.14.2.             Izraz »opterećenje kotača/osovine«

            označava okomitu
statičku silu reakcije površine ceste u točki dodira na kotač/kotače osovina.

1.14.3.             Izraz »najveće statičko opterećenje
kotača/osovine«

označava statičko opterećenje
kotača/osovina, kad je vozilo opterećeno.

1.15.                Izraz »hidraulički kočni sustav sa
spremljenom energijom«

označava kočni sustav u kojem
energiju dobavlja hidraulička tekućina pod tlakom, pohranjena u jednom ili više
spremnika koje napaja jedna ili više crpki, koje su opremljene s napravom za
ograničavanjem tlaka na najveću vrijednost. Tu vrijednost određuje proizvođač.

1.16.                »Tipovi priključnih vozila kategorije O3 i
O4«

1.16.1.             Izraz »poluprikolica«

označava vučeno vozilo kod kojega je
osovina (odnosno osovine) namještena na težište vozila (kad je ravnomjerno opterećeno)
i koje je opremljeno spojnom napravom koja dopušta prijenos vodoravnih i
okomitih sila na vuč­no vozilo.

1.16.2.             Izraz »prikolica«

označava vučeno vozilo koje ima
dvije osovine i koje je opremljeno vučnom napravom koje se može pomicati
okomito (u odnosu na prikolicu) i usmjerava prednju osovinu (osovine) a ne
prenosi značajno statičko opterećenje na vučno vozilo.

1.16.3.             Izraz »prikolica s središnjom osovinom«

označava vučeno vozilo, opremljeno
vučnom napravom koja se ne može pomicati okomito (u odnosu na prikolicu) i na
kojem je osovina (osovine) postavljena blizu težišta vozila (kad je vozilo
jednakomjerno opterećeno) tako da se na vučeno vozilo prenosi samo malo
statičkog okomitog opterećenja koje ne prelazi 10% opterećenja koje odgovara najvećoj
tehnički dopuštoj masi prikolice ili opterećenju od 1 000 daN (što je manje).

1.17.                Izraz »usporivač« (1)

označava dodatni kočni sustav koji
omogućuje stvaranje i održavanje kočnog učinka u dužem vremenskom razdoblju bez
značajnijeg smanjivanja učinkovitosti. Izraz »usporivač« podrazumijeva cjelovit
sustav uključujući i napravu za upravljanje.

1.17.1.             Izraz »samostalni usporivač«

označava usporivač čija je naprava
za upravljanje odvojena od drugih kočnih sustava.

1.17.2.             Izraz »ugrađeni usporivač«
(2)

označava usporivač čija je naprava
za upravljanje ugrađena u napravu za upravljanje radnog kočnog sustava tako da
se usporivač i sustav radne kočnice aktiviraju istovremeno ili odgovarajuće
stupnjevano uporabom kombinirane naprave za upravljanje kočenjem.

1.17.3.             Izraz »kombinirani usporivač«

označava ugrađeni usporivač s
isključnom napravom koji omogućuje kombiniranoj napravi za upravljanje da
aktivira samo sustav radne kočnice.

1.18.                Izraz »međugradski autobus«

označava vozilo, konstruirano i
opremljeno za međugradski prijevoz, koje nema mjesta namijenjena za stojeće
putnike, ali je u mogućnosti na kratke udaljenosti prevoziti putnike koji stoje
u srednjem prolazu.

1.19.                Izraz »turistički autobus«

označava vozilo, konstruirano i
opremljeno za duga putovanja koje uređeno tako da pruža udobnost putnicima koji
sjede i ne prevozi stojeće putnike.

1.20.                Izraz »protublokirajući sustav«

Vidjeti točku 2.1. u Prilogu X.

\_\_\_\_\_
1 Dok se ne usvoje jedinstveni postupci za
izračun učinka usporivača prema zahtjevima dodatka k točki 1.1.4.2. Priloga II.,
ova definicija ne uključuje vozila, koja su opremljena regeneracijskim kočnim
sustavima.

2.                     ZAHTJEVI S OBZIROM NA KONSTRUKCIJU I
UGRADNJU

2.1.                  Općenito

2.1.1.               Kočni uređaj

2.1.1.1.            Kočni uređaj treba biti konstruiran,
proizveden i ugrađen tako da, pri uobičajenoj uporabi vozila, bez obzira na
moguće vibracije omogućuje da vozilo ispunjava zahtjeve ovoga Pravilnika.

2.1.1.2.            Posebno, kočni uređaj treba biti
konstruiran, proizveden i ugrađen tako da je otporan na koroziju i starenju
kojima je izložen.

2.1.1.3.            Kočne obloge ne smiju sadržavati
azbest

2.1.2.               Funkcije kočnog uređaja

Kočni uređaj, definiran u točki 1.2,
mora ispunjavati sljedeće funkcije:

2.1.2.1.            Radni kočni sustav

Radni kočni sustav omogućuje vozaču
da nadzire gibanje vozila i zaustavi ga sigurno, brzo i uspješno bez obzira na
brzinu i opterećenje vozila, bilo na uzbrdici ili nizbrdici. Kočenje se mora
moći izvesti stupnjevano. Vozač treba moći kočiti sa svojeg sjedala bez potrebe
micanja ruku s volana.

2.1.2.2.            Pomoćni kočni sustav

Pomoćni kočni sustav omogućuje
zaustavljanje vozila u prihvatljivoj udaljenosti u slučaju kvara radnog kočnog
sustava. Kočenje se mora moći izvesti stupnjevano. Vozač treba moći kočiti sa
svojega sjedala s tim da bar jedna ruka treba biti na upravljaču. Zbog ovog
zahtjeva pretpostavlja se da se istovremeno može pojaviti samo jedan kvar
radnog kočnog sustava.

2.1.2.3.            Parkirni kočni sustav

Parkirni kočni sustav omogućuje da
vozilo ostane u stanju mirovanja na nizbrdici ili uzbrdici i u slučaju kad
vozača nema vozilu kada radne dijelove u blokiranom položaju drži potpuno
mehanička naprava. Vozač treba moći kočiti sa svojega sjedala s tim da za
priključna vozila vrijede zahtjevi iz točke 2.2.2.10.

            Pneumatskim kočnim sustavom
priključnog vozila i parkirnim kočnim sustavom vučnoga vozila se smije
upravljati istovremeno uz uvjet da vozač može uvijek provjeriti je li učinak
parkirne radne kočnice cijele skupine vozila, koji se ostvaruje potpuno
mehaničkim djelovanjem parkirnog kočnog sustava dovoljan.

2.1.3.               Pneumatski priključci između motornog vozila
i priključnog vozila

2.1.3.1.            Kočni sustav koji djeluje na
stiješnjeni zrak mora imati pneumatsku vezu s priključnim vozilom preko dva ili
više vodova. U svakom slučaju, zahtjevi ovoga Pravilnika moraju ispunjeni već s
uporabom dva voda, spojni ventili koji se ne aktiviraju automatski nisu
dopušteni. Kod vučnog vozila s poluprikolicom savitljiva crijeva trebaju
pripadati vučnom vozilu. U svim ostalim slučajevima savitljiva crijeva trebaju
pripadati priključnom vozilu.

2.2.                  Značajke kočnih sustava

2.2.1.               Vozila kategorije M i N

2.2.1.1.            Skup kočnih sustava s kojima je
opremljeno vozilo, mora zadovoljavati zahtjeve, koji su propisani za radni,
pomoćni i parkirni kočni sustav.

2.2.1.2.            Uređaji koji čine radni, pomoćni i
parkirni sustav mogu imati zajedničke sastavne dijelove, ako oni zadovoljavaju
sljedeće zahtjeve:

2.2.1.2.1.         Trebaju postojati najmanje dvije
naprave za upravljanje međusobno neovisne i koje vozač iz svog uobičajenog
položaja tijekom vožnje lako dosegne. Za sve kategorije vozila osim M2 i M,
svaka naprava za upravljanje kočenjem (osim naprave za upravljanje usporivačem)
mora biti konstruirana tako da se poslije otpuštanja vrati u potpuno isključeni
položaj. Taj se zahtjev ne odnosi na napravu za upravljanje parkirne kočnice
(ili taj dio kombinirane naprave) kad je mehanički blokirana u radnom položaju.

2.2.1.2.2.         Naprava za upravljanje radnim kočnim
sustavom mora biti neovisna od naprave za upravljanje parkirnim kočnim
sustavom.

2.2.1.2.3.         Ako radni i pomoćni kočni sustav
koriste istu napravu za upravljanje, učinkovitost spojne veze između naprave i
raznih sastavnih dijelova prijenosnog sustava se ne smije, nakon određenog
vremena uporabe smanjiti.

2.2.1.2.4.         Ako radni i pomoćni kočni sustav
koriste istu napravu za upravljanje, mora sustav parkirne kočnice biti zasnovan
tako da ga je moguće aktivirati u vožnji.

            Ova se odredba ne primjenjuje u
slučaju da naprava za upravljanje pomoćnog kočnog sustava omogućuje bar
djelomično aktiviranje radnog kočnog sustava kako je navedeno u točki 2.1.3.6
Priloga II.

2.2.1.2.5.         U slučaju kvara bilo kojeg sastavnog
dijela osim kočnice (kako je definirano u točki 1.6), ili sastavnih dijelova
navedenih u točki 2.2.1.2.7, ili u slučaju bilo kakvog drugog kvara radnog
kočnog sustava (greška u radu, djelomično ili potpuno pražnjenje rezerve
energije) se mora uporabom pomoćnoga kočnog sustava ili dijela radnog kočnog
sustava na kojega kvar ne utječe, vozilo zaustaviti pod uvjetima propisanim za
kočenje pomoćnom kočnicom.

2.2.1.2.6.         Posebno, u slučaju kad pomoćni i radni
kočni sustav imaju zajedničku napravu za upravljanje i zajednički prijenosni
sustav:

2.2.1.2.6.1.      Gdje radni kočni sustav aktivira vozač
svojom energijom mišića uz pomoć jedne ili više zaliha energije treba, u
slučaju kvara te rezerve, osigurati djelovanje pomoćne kočnice energijom mišića
vozača uz pomoć preostale zalihe energije (ako ikakve) na koju kvar nije utjecao,
pri čemu sila kojom se djeluje na napravu za upravljanje, ne smije prijeći
propisanu gornju granicu.

2.2.1.2.6.2.      Gdje sile aktiviranja sustava radne
kočnice i prijenosnog sustava ovise isključivo od zaliha energije čijom
uporabom upravlja vozač trebaju postojati najmanje dvije neovisne zalihe
energije, pri čemu svaka od njih treba imati neovisan prijenosni sustav; svaka
od njih smije djelovati na kočnice od najmanje dva ili više kotača koja su
izabrana tako da sama mogu ostvariti propisani stupanj učinka pomoćne kočnice
pri čemu ne smije biti narušena stabilnost vozila kod kočenja; dodatno, svaka
od tih zaliha energije treba biti opremljena s upozornim uređajem kako je
navedeno u točki 2.2.1.13.

2.2.1.2.7.         Određeni dijelovi, kao što su pedala i
njezin ležaj, glavni kočni cilindar i njegov klip (hidraulički sustavi),
upravljački ventil (hidraulički/ili pneumatski sustavi), spojni dijelovi između
pedale i glavnog cilindra ili upravljačkog ventila, kočnih cilindara i njihovih
klipova (hidraulički i/ili pneumatski sustavi) te sklop poluge i podiznog
brijega, ne smatraju se, ako su dovoljno veliki, dijelovima sklonim kvarovima,
pristupni su za održavanje i sigurni su bar toliko koliko je propisano za druge
bitne dijelove (kao upravljačko polužje). Kako bi kvar nekog od ovih dijelova
onemogućio kočenje vozila s učinkom koji propisan za pomoćni kočni sustav, ti
dijelovi moraju biti izrađeni od metala ili materijala sličnih svojstava i ne
smiju biti izloženi znatnijim deformacijama pri uobičajenom djelovanju kočnog
uređaja.

2.2.1.3.            Gdje postoje odvojene naprave za
upravljanje radnim i pomoćnim kočnim sustavom, istovremeno aktiviranje ne smije
izazvati prestanak djelovanja radnog i pomoćnog kočnog sustava u slučaju kad su
oba kočna sustava ispravna niti u slučaju kad je jedan od njih neispravan.

2.2.1.4.            U slučaju kvara u prijenosnom
sustavu radnog kočnog sustava trebaju biti zadovoljeni sljedeći uvjeti:

2.2.1.4.1.         Aktiviranjem radnog kočnog sustava
vozilo treba kočiti dovoljnim brojem kotača bez obzira na opterećenje.

2.2.1.4.2.         Ti kotači trebaju biti izabrani tako da
preostali kočni učinak radnog kočnog sustava zadovoljava zahtjeve navedene u
točki 2.1.4. Priloga II.

2.2.1.4.3.         Gore navedeni zahtjevi ne odnose se na
vučna vozila poluprikolica ako je prijenosni sustav radne kočnice poluprikolice
neovisan od sustava vučnog vozila.

2.2.1.5.            Kada se, osim mišićne energije
vozača koristi druga vrsta energije dovoljan je samo jedan izvor energije
(hidraulička pumpa, zračni kompresor itd.), ali tada, način pogona naprave koja
čini taj izvor energije mora biti što pouzdaniji.

2.2.1.5.1.         U slučaju kvara na bilo kojem dijelu
prijenosa u kočnim sustavima vozila, treba biti osigurana opskrba prema
ispravnom dijelu ako je to potrebno za zaustavljanje vozila s učinkovitošću
koja je propisana za preostalo i/ili pomoćno kočenje. Ovaj uvjet treba biti
ispunjen na način jednostavnog aktiviranja naprave dok vozilo miruje ili na
automatski način.

2.2.1.5.2.         Nadalje, spremnici energije smješteni u
krugu iza te naprave trebaju biti takvi da se vozilo, u slučaju kvara opskrbe
energijom nakon četiri puna aktiviranja upravljačke naprave radnog kočnog
sustava, pod uvjetima koji su propisani u točki 1.2. Priloga IV. (točka A i B)
može, nakon petog aktiviranja zaustaviti s učinkovitošću propisanom za pomoćno
kočenje.

2.2.1.5.3.         Kod hidrauličkih kočnih sustava sa
spremljenom energijom može se smatrati da su te odredbe ispunjene ako su
zadovoljeni zahtjevi iz točke 1.2.2. u dijelu C Priloga IV.

2.2.1.6.            Zahtjevi točaka 2.2.1.2., 2.2.1.4. i
2.2.1.5. moraju biti ispunjeni bez uporabe neke automatske naprave čija bi se
neučinkovitost mogla previdjeti jer se dijelovi koji su obično u položaju
mirovanja aktiviraju tek u slučaju kvara kočnog sustava.

2.2.1.7.            Radni kočni sustav mora djelovati na
sve kotače vozila.

2.2.1.8.            Djelovanje radnog kočnog sustava
treba biti odgovarajuće raspodijeljeno po osovinama. Kod vozila s više od dvije
osovine a da bi se spriječilo blokiranje kotača ili zaglađenje kočnih obloga,
kočna sila se na određenim osovinama smije automatski smanjiti na ništicu ako
je opterećenje vrlo malo uz uvjet da vozilo zadovoljava zahtjeve učinka koji su
propisani u Prilogu II.

2.2.1.9.            Djelovanje radnog kočnog sustava
mora biti raspodijeljeno na kotače iste osovine i to simetrično s obzirom na
uzdužnu središnju ravninu vozila.

2.2.1.10.          Radni i parkirni kočni sustav moraju
djelovati na kočne površine koje su preko dijelova odgovarajuće čvrstoće trajno
povezani s kotačima. Kočne površine ne smije biti moguće odvojiti od kotača, makar
se kod radnog i pomoćnog kočnog sustava takvo trenutačno odvajanje dopušta
(npr. kod mijenjanja brzina) uz uvjet da radni i pomoćni kočni sustav
nastavljaju djelovati s propisanom učinkovitošću. Takvo odvajanje je dopušteno
i kod parkirnog kočnog sustava ako njime upravlja samo vozač sa svojega sjedala
preko sustava koji s ne može aktivirati ako dođe do propuštanja. (1).
\_\_\_\_\_\_
1 Ovu
točku treba tumačiti na sljedeći način: učinak radnog i pomoćnog kočnog sustava
treba ostati u granicama koje propisuje ovaj Pravilnik, čak i kod trenutačnog
prekida veze.

2.2.1.11.          Trošenje kočnica mora se jednostavno
kompenzirati uporabom sustava za ručno ili automatsko namještanje kočnih
obloga. Osim toga, naprava za upravljanje kočenjem, sastavni dijelovi prijenosa
i kočnica trebaju imati rezervu hoda i, ako je potrebno odgovarajuću napravu za
namještanje koja kod pregrijavanja kočnica ili dostizanja određene razine
istrošenja, osigurava učinkovito kočenje bez potrebe trenutačnog namještanja
obloga kočnica.

2.2.1.11.1.       Namještanje kočnih obloga zbog trošenja
mora kod radnih kočnica biti automatsko. Ugradnja naprave za automatsko
namještanje kočnih obloga za terenska vozila kategorija N2 i N3 i za stražnje
kočnice vozila kategorija M1 i N1 je neobavezna. Naprave za automatsko
namještanje radnih kočnica trebaju biti izvedene tako da kočenje ostaje
učinkovito i nakon što se kočnice zagriju i potom ohlade. Posebno, vozilo mora
normalno funkcionirati i nakon provođenja ispitivanja u skladu s točkom 1.3
Priloga II. (Ispitivanje tipa I) i točkom 1.4. Priloga II. (Ispitivanje tipa
II.) ili točkom 1.6. (Ispitivanje tipa III.).

2.2.1.11.2.       Trošenje radnih kočnica mora se
jednostavno provjeravati s vanjske ili donje strane vozila samo uz pomoć alata
ili opreme koja se uobičajeno isporučuje s vozilom; na primjer kroz
odgovarajuće rupe za nadzor ili na drugi način. Također se prihvaćaju zvučni
ili svjetlosni uređaji koji upozoravaju vozača na njegovom sjedalu kada je
potrebno mijenjati obloge. Skidanje prednjih i/ili stražnjih kotača zbog
potrebe ove provjere dopušteno je samo na vozilima kategorije M1 i N1.

2.2.1.12.          Kod hidrauličkih kočnih sustava:

2.2.1.12.1.       otvori za punjenje spremnika tekućine
moraju biti lako dostupni, osim toga, posude za rezervnu tekućinu moraju biti
izvedene tako da je razinu tekućine jednostavno provjeriti bez potrebe
otvaranja posude. Ako ovaj uvjet nije ispunjen, mora upozorna svjetiljka
upozoriti vozača kada razina rezervne tekućine padne toliko nisko da postoji
mogućnost otkazivanja kočnog sustava. Vozač mora biti u mogućnosti provjeriti
djeluje li svjetiljka ispravno.

2.2.1.12.2.       Na kvar dijela hidrauličkog prijenosnog
sustava vozača mora upozoriti uređaj koji se sastoji od upozorne crvene
svjetiljke koja će se upaliti najkasnije kod aktiviranja naprave za upravljanje
kočnicama i svijetlit će sve dok kvar postoji, a uključen je prekidač (start)
paljenja motora. Također, prihvatljiva je i naprava s crvenom upozornom
svjetiljkom koja će zasvijetliti kad se tekućina u spremniku spusti ispod
vrijednosti koju je odredio proizvođač. Upozorna svjetiljka treba biti vidljiva
i pri dnevnom svijetlu čije djelovanje mora moći uočiti vozač sa svojega
sjedišta. Kvar sastavnog dijela uređaja ne smije dovesti do potpune
neučinkovitosti predmetnog kočnog sustava.

2.2.1.12.3.       Tip tekućine koja se upotrebljava za
hidraulički prijenos u kočnim sustavima treba biti sukladan normi ISO
9128:1987. Odgovarajući simbol prema slici 1. ili 2., treba na neizbrisivi
način biti postavljen na vidljivo mjesto, najviše 100 mm od otvora za punjenje
spremnika tekućine, proizvođač može dati i dodatne informacije.

2.2.1.13.          Svako vozilo opremljeno radnim kočnim
sustavom koji se aktivira pomoću spremnika energije mora, u slučaju da se
propisani učinak pomoćne kočnice ne može postići bez uporabe spremljene
energije, biti opremljeno s upozornim uređajem – pored manometra ako je ugrađen
– koji svjetlosnim ili zvučnim signalom upozorava kad se razina spremljene
energije spusti na vrijednost pri kojoj je moguće bez ponovnog punjenja
spremnika i bez obzira na opterećenost vozila nakon četverokratnog aktiviranja
i peti put aktivirati napravu za upravljanje radnim kočnim sustavom i postići
propisani učinak pomoćnog kočenja (bez kvarova u prijenosu radne kočnice i sa
što bliže namještenim kočnicama). Upozorni uređaj mora biti neposredno i stalno
priključen na kočni sustav. Kad motor djeluje u normalnim radnim uvjetima i u
kočnom sustavu nema kvarova upozorni uređaj ne smije davati nikakav signal osim
za vrijeme punjenja spremnika energije nakon startanja motora.

2.2.1.13.1.       Za vozila za koja se smatra da
zadovoljavaju samo zahtjeve točke 2.2.1.5.1, jer zadovoljavaju zahtjeve točke
1.2.2. u dijelu C Priloga IV., upozorni uređaj treba osim svjetlosnog imati i
zvučni signal. Ovi uređaji ne trebaju djelovati istovremeno uz uvjet da oba
zadovoljavaju navedene zahtjeve i da se zvučni signal ne aktivira prije
svjetlosnog.

2.2.1.13.2.       Taj zvučni uređaj smije bit isključen pri
uporabi parkirne kočnice i/ili po izboru proizvođača kod automatskog mjenjača
kad je ručica birača u parkirnom položaju.

2.2.1.14.          Bez utjecaja na zahtjeve iz točke
2.1.2.3, kad je uporaba pomoćnog izvora energije nužna za djelovanje kočnoga
sustava, zaliha energije mora biti takva da osigura zadovoljavajući kočni
učinak za zaustavljanje vozila u propisanom uvjetima ako dođe do zaustavljanja
motora ili gubitka pogona izvora energije. Osim toga, ako vozačevu mišićnu
energiju kod upravljanja parkirnim kočnim sustavom podupire neki pomoćni izvor,
u slučaju kvara tog izvora aktiviranje parkirnog kočnog sustava mora biti
osigurano ako je potrebno i zalihom energije neovisnom od one koja opskrbljuje
taj pomoćni izvor. Ta zaliha energije može biti ona koja je namijenjena za radni
kočni sustav. Izraz aktiviranje podrazumijeva također i otpuštanje kočnice.

2.2.1.15.          Motorno vozilo na koje se može
priključiti prikolica koja je opremljena s kočnicom kojom upravlja vozač vučnog
vozila mora imati radni kočni sustav opremljen napravom koja je konstruirana
tako je moguće zakočiti vučno vozilo s učinkovitošću koja je propisano za
pomoćni kočni sustav u slučaju da dođe do kvara u kočnom sustavu priključnog
vozila ili, ako se vod napajanja (ili neka druga vrsta veze) između vučnog i
priključnog vozila prekine. Posebno, ta naprava treba biti ugrađena na vučno
vozilo (1).

\_\_\_\_\_\_
1 Ovu točku treba tumačiti na sljedeći način: u
svakom slučaju je bitno da je radni kočni sustav opremljen s napravom (na
primjer graničnim ventilom) koja i dalje osigurava kočenje radnim kočnim
sustavom, ali s učinkom propisanim za pomoćni kočni sustav.

2.2.1.16.          Pomoćni uređaji trebaju se napajati
energijom na način da se da se za vrijeme njihovog djelovanja dosegne propisani
učinak a da, u slučaju kvara izvora energije djelovanje ovih uređaja ne smije
izazvati da zaliha energije kojom se napaja kočni sustav padne ispod razine
određene u točki 2.2.1.13.

2.2.1.17.          Priključna vozila kategorija O3 ili
O4, moraju imati radni kočni sustav povezanog ili polupovezanog tipa.

2.2.1.18.          Kočni sustav vozila koja vuku
priključna vozila kategorije O3 ili O4 mora zadovoljavati sljedeće uvjete:

2.2.1.18.1.       kad se aktivira pomoćni kočni sustav
vučnoga vozila na priključnom vozilu treba doći do stupnjevanog kočenja.

2.2.1.18.2.       u slučaju otkaza radnog kočnog sustava
vučnog vozila i ako se taj sustav sastoji od dva neovisna sklopa, sklop (ili
sklopovi) na koje ne utječe kvar mora biti sposoban, djelomično ili potpuno
aktivirati kočnice priključnog vozila. Takvo kočenje treba moći izvesti stupnjevano,
ako se za tu radnju koristi ventil koji u uobičajenom položaju miruje, treba ga
koristiti samo ako vozač može jednostavno provjeriti njegovo pravilno
djelovanje, i to iz kabine ili s vanjske strane vozila bez uporabe alata.

2.2.1.18.3.       U slučaju loma ili puštanja na jednom od
vodova za dovod zraka (ili na drugoj vrsti spoja koji je upotrijebljen) vozač
mora imati mogućnost da potpuno ili djelomično aktivira kočnice priključnog
vozila preko naprave za upravljanje radnog kočnog sustava ili pomoćnog kočnog
sustava ili parkirnog kočnog sustava osim, ako lom ili puštanje automatski ne
dovodi kočenja prikolice učinkovitošću koja je propisana u točki 2.2.3 Priloga
II.

2.2.1.18.4.       Kod sustava s dva voda za dovod zraka
smatra se da su zahtjevi točke 2.2.1.18.3. zadovoljeni ako su ispunjeni
sljedeći zahtjevi:

2.2.1.18.4.1.    Kad je određena naprava za upravljanje
kočnicama navedena u točki 2.2.1.18.3. potpuno aktivirana, tlak u vodu
napajanja treba u roku dvije sekunde pasti na 1,5 bar.

2.2.1.18.4.2.    pri padu tlaka u vodu napajanja brzinom od
najmanje 1 bar/s, aktivira se automatsko kočenje prikolice prije nego tlak u
vodu napajanja padne na 2 bara.

2.2.1.19.          Sljedeći tipovi vozila trebaju
zadovoljiti zahtjeve ispitivanja tipa II.A, opisanog u točki 1.5 Priloga II., a
ne zahtjeve ispitivanja tipa II, opisanog u točki 1.4 istog priloga:

            – međugradski i turistički autobusi
kategorije M3

            – i motorna vozila kategorije N3,
namijenjena vući priključnih vozila kategorije O4.

Kada najveća tehnički dopuštena masa
tog vozila ne prelazi 26000 kilograma, ispitna masa se ograničava na 26000
kilograma, a i kad masa neopterećenog vozila prelazi 26000 kilograma, ta se
masa uzima kod izračuna.

2.2.1.20.          Kod motornog vozila opremljenog za
vuču priključnog vozila s električnim kočnim sustavom trebaju biti ispunjeni
sljedeći zahtjevi:

2.2.1.20.1.       napajanje motornog vozila električnom
energijom (generator, akumulator) treba imati zadovoljavajuću snagu da opskrbi
električni kočni sustav strujom. U praznom hodu motora koje preporuča
proizvođač, a s uključenim svim električnim napravama koji spadaju u serijsku
opremu vozila, napon u električnim vodovima pri najvišoj potrošnji struje u
električnom kočnom sustavu (15 A) ne smije pasti ispod vrijednosti od 9,6 V,
mjereno na priključku. Električni vodovi ne smiju izazvati kratki spoj pa makar
bili i preopterećeni.

2.2.1.20.2.       U slučaju kvara u radnom kočnom sustavu
vučnog vozila, ako se sustav sastoji od najmanje dvije odvojene jedinice,
jedinica (jedinice) koja nije u kvaru treba biti u mogućnosti djelomično ili
potpuno aktivirati kočnice priključnog vozila.

2.2.1.20.3.       Uporaba prekidača kočnog svjetla i voda
za aktiviranje električnoga kočnog sustava je dopušta ako je vod za aktiviranje
spojen paralelno s kočnim svjetlom i kočnim prekidačem, a vod može podnijeti to
dodatno opterećenje.

2.2.1.21.          Kod pneumatsko kočnog sustava koji se
sastoji od dvije ili više odvojenih jedinica, svako se puštanje između tih
sustava ili kod naprave za upravljanje tim jedinicama ili niže od njega treba
ispuštati u atmosferu.

2.2.1.22.
         Motorna vozila kategorija M2, M3,
N2 i N3 koja nemaju više od četiri osovine moraju biti opremljena s
protublokirajućim sustavima kategorije 1 u skladu sa zahtjevima Priloga X.

2.2.1.23.          Ako su motorna vozila, koja nisu
navedena u točki 2.2.1.22, opremljena s protublokirajućim sustavima, moraju
zadovoljavati zahtjeve Priloga X.

2.2.1.24.          Ako motorno vozilo vuče priključno
vozilo kategorije O3 ili O4, radni kočni sustav priključnog vozila smije se
aktivirati samo u sprezi s radnim, pomoćnim ili parkirnim kočnim sustavom
vučnog vozila.

2.2.1.25.          Motorna vozila koja vuku priključno
vozilo opremljeno s protublokirajućim kočnim sustavom, osim vozila kategorije
M1 i N1, moraju biti opremljena s posebnim svjetlosnim upozornim signalom za
protublokirajući sustav priključnog vozila, koji zadovoljava zahtjeve točaka
4.1, 4.2. i 4.3 Priloga X. Također moraju biti opremljena s posebnim
električnim priključkom za protublokirajuće sustave priključnih vozila,
sukladno točki 4.4. Priloga X. ovoga Pravilnika.

2.2.1.26.          Motorna vozila kategorije M1 smiju
biti opremljena s privremenim rezervnim kotačem ako on ispunjava zahtjeve
Priloga XIII.

2.2.2.               Vozila kategorije O

2.2.2.1.            Priključna vozila kategorije O1 ne
moraju biti opremljena radnim kočnim sustavom ali, ako su opremljena istim
trebaju zadovoljavati iste zahtjeve koji su određeni za kategoriju O2.

2.2.2.2.            Svako priključno vozilo kategorije
O2 mora biti opremljeno radnim kočnim sustavom povezanog ili polupovezanoga
tipa odnosno inercijskog tipa. Inercijski tip kočnice dopušten za priključna
vozila koja nisu poluprikolice. Dopušteni su električni kočni sustavi sukladni
zahtjevima Priloge XI.

2.2.2.3.            Svaka prikolica o kategorije O3 ili
O4 mora biti opremljena s radnim kočnim sustavom povezanoga ili polupovezaneg
tipa.

2.2.2.4.            Radni kočni sustav treba djelovati
na sve kotače priključnoga vozila.

2.2.2.5.            Djelovanje radnog kočnog sustava
mora biti odgovarajuće razdijeljeno po osovinama.

2.2.2.6.            Djelovanje svakog kočnog sustava
mora biti razdijeljeno po kotačima iste osovine simetrično s obzirom na uzdužnu
i središnju (okomitu) ravninu vozila.

2.2.2.7.            Kočne površine potrebne za dosezanje
propisane razine učinkovitošću, moraju biti u stalnom dodiru s kotačima,
povezane preko sastavnih dijelova, koji nisu skloni kvarovima.

2.2.2.8.            Trošenje kočnica mora se jednostavno
kompenzirati uporabom sustava za ručno ili automatsko namještanje kočnih
obloga. Osim toga, naprava za upravljanje kočenjem, sastavni dijelovi prijenosa
i kočnica trebaju imati rezervu hoda i, ako je potrebno odgovarajuću napravu za
namještanje koja kod pregrijavanja kočnica ili nakon dostizanja određene razine
istrošenosti, osiguravaju učinkovito kočenje bez potrebe trenutačnog
namještanja obloga kočnica.

2.2.2.8.1.         Namještanje kočnih obloga zbog
istrošenja kod radnih kočnica mora biti automatsko. Ugradnja naprava za
automatsko namještanje nije obavezna za vozila kategorije O1 i O. Naprave za
automatsko namještanje radnih kočnica trebaju biti izvedene tako da kočenje
ostaje učinkovito i nakon što se kočnice zagriju i potom ohlade.

Posebno, vozilo mora normalno
djelovati i nakon provođenja ispitivanja u skladu s točkom 1.3. Priloga II.
(Ispitivanje tipa I.) i točkom 1.4. Priloga II. (Ispitivanje tipa II.) ili točkom
1.6.(Ispitivanje tipa III.).

2.2.2.8.2.         Istrošenje radnih kočnica mora biti
moguće jednostavno provjeravati s vanjske ili donje strane vozila samo uz pomoć
alata ili opreme koja se uobičajeno isporučuje s vozilom; na primjer kroz
odgovarajuće rupe za nadzor ili na drugi način.

2.2.2.9.            Kočni sustavi trebaju biti izvedeni
tako da se priključno vozilo automatski zaustavi ako se spojnica odvoji dok se
priključno vozilo kreće. Ovaj se zahtjev ne odnosi na priključna vozila najveće
tehničke dopuštene mase koja nije veća od 1,5 tone, ako ta priključna vozila,
osim glavne spojnice imaju i pomoćni spoj (lanac, čelično uže, itd.) koji u
slučaju odvajanja glavne spojnice može spriječiti da rudo dodirne tlo i može
omogućiti preostalo upravljanje priključnog vozila.

2.2.2.10.          Na svakom priključnom vozilu koje mora
biti opremljeno s radnim kočnim sustavom treba osigurati kočenje parkirnom
kočnicom i kad je priključno vozilo odvojeno od vučnoga vozila. Parkirni kočni
sustav može aktivirati osoba koja se nalazi na tlu uz parkirno vozilo dok se
kod priključnih vozila koja se upotrebljavaju za prijevoz putnika aktiviranje
tog kočnog sustava treba moći izvesti iz unutrašnjosti priključnog vozila.
Izraz aktiviranje podrazumijeva i radnju otpuštanja kočnice.

2.2.2.11.          Ako je priključno vozilo opremljeno
napravom koja omogućuje isključivanje pneumatskog aktiviranja, osim parkirnog
kočnog sustava ta naprava mora biti konstruirana i izvedena tako da se vrati u
radni položaj najkasnije kod ponovnog dotoka komprimiranog zraka u priključno
vozilo.

2.2.2.12.          Priključna vozila kategorije O3 i O4,
koja su opremljena dvostrukim sustavom za dovod zraka, moraju zadovoljavati
zahtjeve navedene u točki 2.2.1.18.3.

2.2.2.13.          Priključna vozila kategorije O3 i O4
moraju biti opremljena s protublokirajućim sustavima u skladu sa zahtjevima
Priloga X.

2.2.2.14.          Ako su priključna vozila, koja nisu
navedena u točki 2.2.2.13., opremljena s protublokirajućim sustavima, ti
sustavi trebaju zadovoljavati zahtjeve Priloga X.

2.2.2.15.          Pomoćni uređaji trebaju se napajati s
energijom tako da se u napravi, odnosno napravama za spremanje energije radne
kočnice održava tlak u vrijednosti od najmanje 80% najmanjeg dobavnog tlaka
vučnog vozila kako je propisano u točki 3.1.2.2. Dodatka u Prilogu II.

2.2.2.15.1.       U slučaju loma ili puštanja pomoćnih
uređaja ili cijevi koje su s njima povezane mora zbroj sila koje djeluju na
obodu kočenih kotača iznositi najmanje 80% vrijednosti koja je propisana za
predmetno priključno vozilo točki 2.2.1.2.1. Priloga II. Ako taj lom ili
puštanje izazove kontrolni signal posebne naprave koja je navedena u točki 6
dodatka Priloga II., vrijede zahtjevi o djelovanju navedeni u toj točki.

2.3.                  Kočne obloge i sklopovi kočnih obloga

2.3.1.               Sklopovi kočnih obloga koji se upotrebljavaju
za zamjenske kočne obloge istrošenih dijelova moraju zadovoljavati zahtjeve
Priloga XV. za kategorije vozila, navedene u točki 1.1 Priloga XV.

2.3.2.               Međutim, ako su sklopovi kočnih obloga tipa
navedenog u točki 1.2 Dopune Prilogu IX. i ako su namijenjeni za ugradnju na
vozilo/osovinu/kočnicu na koje se odnosi odgovarajući certifikat o
homologaciji, sukladnost s Prilogom XV. nije potrebna ako su ispunjeni zahtjevi
točaka 2.3.2.1. do 2.3.2.2.

2.3.2.1.            Označavanje

Sklopovi kočnih obloga moraju nositi
najmanje sljedeće oznake:

2.3.2.1.1.         naziv i trgovačku oznaku proizvođača
vozila i/ili sastavnog dijela;

2.3.2.1.2.         marku i identifikacijski broj dijela
sklopa kočnih obloga prema podacima navedenima u točki 2.3.4.

2.3.2.2.            Pakiranje

Sklopi kočnih obloga moraju biti
pakirani u kompletima za jednu osovinu prema sljedećim zahtjevima:

2.3.2.2.1.         svaka pakovina mora biti zapečaćena i
izvedena tako da se može opaziti ako je prethodno otvarana;

2.3.2.2.2.         na svakoj pakovima moraju biti navedeni
najmanje sljedeći podaci:

2.3.2.2.2.1.      broj sklopova kočnih obloga u pakovini;

2.3.2.2.2.2.      naziv ili trgovačka oznaka proizvođač
vozila i/ili sastavnoga dijela;

2.3.2.2.2.3.      oznaka i/ili identifikacijski broj
(brojevi) dijela (dijelova) sklopa (sklopova) kočnih obloga prema podacima
navedenima u točki 2.3.4.

2.3.2.2.2.4.      broj (brojevi) dijela kompleta za jednu
osovinu prema podacima navedenima u točki 2.3.4.

2.3.2.2.2.5.      podaci koji su dovoljni kupcu da ustanovi
za koja vozila/osovine/kočnice je sadržaj pakovine homologiran.

2.3.2.2.3.         Svakoj pakovini moraju biti priložena
uputstva za ugrad­nju s posebnim naglaskom na dijelove pribora i napomenom da
se sklopovi kočnih obloga moraju zamijeniti s kompletom za cijelu osovinu.

2.3.2.2.3.1.      Uputstva za ugradnju mogu biti i priložena
pakovini u posebnoj prozirnoj vrećici.

2.3.3.               Zahtjevi iz točaka 2.3.2.1. i 2.3.2.2. ne
odnose se na sklopove kočnih obloga koji se koriste za prvu ugradnju kod
sastavljanja vozila.

2.3.4.               Proizvođač vozila dostavlja tehničkoj službi i/ili
nadležnom homologacijskom tijelu organu potrebne podatke u elektronskom obliku
koji omogućavaju povezivanje brojeva dijela i odgovarajuće homologacijske
dokumentacije.

                        Ti podaci sadrže sljedeće:

                        – marku (marke) i tip (tipove)
vozila

                        – marku (marke) i tip (tipove) kočne
obloge

                        – broj (brojeve) dijela i broj
sklopova kočnih obloga

                        – broj (brojeve) dijela kompleta za
jednu osovinu

                        – homologacijsku oznaku kočnog
sustava predmetnog tipa/tipova vozila.

3.                     ZAHTJEV ZA HOMOLOGACIJU

3.1.                  Zahtjev za dodjelu homologacije u skladu s
člankom 6. Pravilnika o homologaciji tipa motornih vozila za tip vozila s
obzirom na kočne uređaje podnosi proizvođač vozila.

3.2.                  Obrazac opisnog dokumenta dan je u Prilogu
XVIII. za motorna vozila odnosno Prilogu XIX. za priključna vozila s kočnim
sustavom osim kočnih sustava s inercijskom kočnicom.

3.3.                  Primjerak tipa vozila u postupku
homologacije dostavlja se tehničkoj službi koja je ovlaštena za provođenje
homologacijskih ispitivanja.

4.                     DODJELJIVANJE HOMOLOGACIJE

4.1.                  Ako su ispunjeni svi potrebni zahtjevi,
dodijelit će se homologacija prema članku 8. Pravilnika o homologaciji tipa
motornih vozila.

4.2.                  Obrazac certifikata o homologaciji je dan
u Dodatku 1 Priloga IX.

4.3.                  Za svaki homologirani tip vozila dodijelit
će se homologacijski broj prema Prilogu VII. Pravilnika o homologaciji tipa
motornih vozila. Isti homologacijski broj država članica ne smije dodijeliti
drugom tipu vozila.

5.                     PREINAKE TIPA I IZMJENE I DOPUNE
HOMOLOGACIJE

5.1.                  U slučaju preinake tipa vozila
homologiranog prema ovom Pravilniku primjenjuju se odredbe iz članaka članaka
16. i 17. Pravilnika o homologaciji tipa motornih vozila.

6.                     SUKLADNOST PROIZVODNJE

6.1.                  Mjere za utvrđivanje sukladnosti
proizvodnje treba poduzeti u skladu s odredbama članka 29. do 32. Pravilnika o
homologaciji tipa motornih vozila.

PRILOG
II.

Ispitivanja kočenja i učinak kočnih sustava

1.                     ISPITIVANJE KOČENJA

1.1.                  Općenito

1.1.1.               Učinak propisan za kočne sustave temelji se
na zaustavnom putu i/ ili prosječnom punom usporenju. Učinak kočnog sustava
određuje se mjerenjem zaustavnog puta u odnosu na početnu brzinu vozila i/ili
mjerenjem prosječnog punog usporenja kod ispitivanja.

1.1.2.               Zaustavni put je udaljenost koju vozilo
prijeđe od trenutka, kad vozač počne aktivirati napravu za upravljanje kočnog
sustava do trenutka kad se vozilo zaustavi; početna brzina vozila (V1) je
brzina pri kojoj vozač počne aktivirati napravu za upravljanje kočnog sustava;
početna brzina ne smije biti manja od 98% brzine propisane za predmetno
ispitivanje. Prosječno puno usporenje dm se računa kao usporenje čiji se
prosjek vrijednost izračunava ostvareno s obzirom na udaljenost u intervalu od
Vb do Ve prema sljedećoj jednadžbi:

 ![](dodatni/350869.gif)

            gdje je

            V1 = kako je definirano gore

            Vb = brzina vozila pri 0,8 v1 u km/h

            Ve = brzina vozila pri 0,1 v1 u km/h

            Sb = udaljenost u metrima prijeđena
od V1 do Vb

            S1 = udaljenost u metrima prijeđena
od V1 i Ve

            Brzina i udaljenost se određuju
uporabom mjernih instrumenata s točnošću ± 1% propisane ispitne brzine. dm se
može odrediti i na drugi način osim mjerenjem brzine i udaljenosti; u tom
slučaju točnost dm treba biti unutar ± 3%.

1.1.3.               Za homologaciju vozila učinak kočenja treba
odrediti ispitivanjima na cesti koja se provode u sljedećim uvjetima:

1.1.3.1.            stanje vozila s obzirom na masu
treba biti takvo kako je propisano za tu vrstu ispitivanja i treba biti točno
navedeno u ispitnom izvještaju (Dodatak 2. Priloga IX.).

1.1.3.2.            ispitivanje treba provoditi kod
brzina propisanih za svaku vrstu ispitivanja. Ako je vozilo konstruirano tako
da je njegova najveća brzina manja od brzine propisane ispitne brzine,
ispitivanje treba provesti kod najveće brzine vozila.

1.1.3.3.            sila kojom se djeluje na napravu za
upravljanje kočnog sustava da bi se ostvario propisani učinak ne smije priječi
najveću silu određenu za kategoriju vozila koji se ispituje.

1.1.3.4.            bez obzira na zahtjeve iz točke
1.1.4.2., cesta treba imati površinu s dobrom prianjanjem.

1.1.3.5.            ispitivanja treba izvoditi kada nema
vjetra koji bi mogao utjecati na rezultate.

1.1.3.6.            na početku ispitivanja gume trebaju
biti hladne s tlae s tlai je propisan za opterećenje kojem su izloženi kotači
kad vozilo miruje.

1.1.3.7.            propisani kočni učinak treba
ostvariti bez blokiranja kotača, bez pomaka vozila s njegove putanje i bez
neuobičajenih vibracija. Blokiranje kotača je dopušteno samo tamo gdje je to
navedeno.

1.1.4.               Ponašanje vozila kod kočenja

1.1.4.1.            Kod ispitnih kočenja, posebno kod
velikih brzina treba provjeravati općenito ponašanje vozila.

1.1.4.2.            Ponašanje vozila kategorija M, N, O3
i O4 kod kočenja na površini ceste sa smanjenom adhezijom, mora ispunjavati
uvjete navedene u dodatku ovog priloga.

1.2.                  Ispitivanje tipa O (obično ispitivanje
kočnog učinka kod hladnih kočnica)

1.2.1.               Općenito

1.2.1.1.            Kočnice moraju biti hladne. Smatra
se da su kočnice hladne ako je temperatura izmjerena na disku ili na vanjskoj
strani bubnja niža od 100° C.

1.2.1.2.            Ispitivanje treba izvoditi u
sljedećim uvjetima:

1.2.1.2.1.         Vozilo treba biti opterećeno, pri čemu
njegova masa treba biti raspoređena po osovinama kako navodi proizvođač. Ako su
predviđena različita osovinska opterećenja raspodjela najveće tehnički
dopuštene mase po osovinama mora biti takva da je opterećenje svake osovine razmjerno
najvećem dopuštenom opterećenju pojedine osi; kod tegljača poluprikolica
opterećenje se smije pomaknuti približno na sredinu između položaja vučnog
svornjaka u uvjetima gore navedenih opterećenja i središta stražnje osovine
(stražnjih osovina).

1.2.1.2.2.         Svako ispitivanje treba ponoviti na
neopterećenom vozilu. U motornim vozilima, osim vozača na prednjem sjedalu
smije biti i osoba zadužena za bilježenje rezultata ispitivanja. Kod motornih
vozila namijenjenih za vuču poluprikolice ispitivanja neopterećenog vozila
izvode se samo s vučnim vozilom, bez prikolice ali s dodanim teretom koji
predstavlja masu vučnog sedla. To uključuje i opterećenje koje stvara rezervni
kotač ako je on dio serijske opreme vozila. Kod vozila koji je sastoji samo od
kabine i šasije, za simuliranje mase karoserije može se dodati opterećenje koje
ne smije iznositi više od najmanje mase vozila koju je naveo proizvođaču
Prilogu XVIII.

1.2.1.2.3.         Propisane vrijednosti najmanjeg učinka,
kod ispitivanja neopterećenog i opterećenog vozila su navedene u nastavku za
svaku pojedinu kategoriju vozila. Vozilo mora zadovoljiti propisani zaustavni
put i propisanu vrijednost prosječnog punog usporenja za predmetnu kategoriju
vozila s tim da nije nužno stvarno izmjeriti oba parametra.

1.2.1.2.4.         Cesta mora biti ravna.

1.2.2.               Ispitivanje tipa O s odspojenim motorom

1.2.2.1.            Ispitivanje se izvodi pri brzini
propisanoj za predmetnu kategoriju vozila, za vrijednosti propisane u vezi s
tim vrijede određena odstupanja. Potrebno je ostvariti najmanji učinak propisan
za pojedinu kategoriju.

1.2.3.               Ispitivanje tipa 0 s spojenim motorom

1.2.3.1.            Osim ispitivanja propisanog u točki
1.2.2, provode se i dodatna ispitivanja pri različitim brzinama s spojenim
motorom, pri čemu je najmanja brzina iznosi 30% najveće brzine vozila, a
najveća 80% te brzine. Potrebno je izmjeriti vrijednosti stvarnog kočnog učinka
i zabilježiti ponašanje vozila u ispitnom izvještaju. Vučna vozila (tegljači)
poluprikolica koja su opterećena dodanim teretom kojim se simulira utjecaj
opterećene poluprikolice se ne ispituju na brzinama iznad 80 km/h.

1.2.3.2.            Izvode se i daljnja ispitivanja sa
spojenim motorom od brzine koja je propisana za kategoriju kojoj vozilo
pripada.           Potrebno je ostvariti
najmanji učinak propisan za pojedinu kategoriju. Vučna vozila (tegljači)
poluprikolica koja su opterećena dodanim teretom kojim se simulira utjecaj
opterećene poluprikolice se ne ispituju na brzinama iznad 80 km/h.

1.2.4.               Ispitivanje tipa 0 za vozila kategorije O,
opremljena pneumatskim kočnicama

1.2.4.1.            Kočni učinak priključnoga vozila se
može izračunati iz stupnja kočenja vučnog vozila s priključnim vozilom i
izmjerene sile (potiska) na vučnoj spojnici ili u nekim slučajevima iz kočnog
odnosa vučnog vozila s priključnim vozilom gdje koči samo priključno vozilo.
Motor vučnog vozila treba tijekom ispitivanja biti odvojen. Kad koči samo
priključno vozilo, zbog uzimanja u obzir dodatne mase koja se koči kočni učinak
se provjerava samo preko prosječnog punog usporenja.

1.2.4.2.            Osim prOsim prnavedenih u točkama
1.2.4.3 i 1.2.4.4. za određivanje stupnja kočenja priključnog vozila potrebno
je izmjeriti stupanj kočenja vučnog vozila s priključnim vozilom i silu na
vučnoj spojnici. Vučno vozilo treba zadovoljavati zahtjeve navedene u dodatku
točki 1.1.4.2. Priloga II obzirom na odnos kvocijenta

![](dodatni/350870.gif)

            i tlaka pm. Stupanj kočenja
priključnog vozila se izračunava prema sljedećoj formuli:

            ![](dodatni/350871.gif)

            u kojoj je:

            ZR = stupanj kočenja priključnog
vozila

            ZR+M = stupanj kočenja vučnog vozila
s priključnim vozilom

            D = sila na vučnoj spojnici

            (vučna sila D < 0)

            (tlačna sila D < 0)

            PR = ukupna statična (okomita)
reakcija između površine ceste i kotača priključnog vozila

1.2.4.3.            Ako priključno vozilo ima povezani
ili polupovezani kočni sustav gdje se tlak u kočnim cilindrima pri kočenju ne
mijenja usprkos pomaku dinamičkog opterećenja po osovinama i u slučaju
poluprikolica može kočiti i sama poluprikolica. Stupanj kočenja prikolice
izračunava se prema sljedećoj formuli.

            ![](dodatni/350872.gif)

            gdje je:

            R = vrijednost otpora kotrljanja =
0,01

            PM = ukupna statična (okomita)
reakcija između površine ceste i kotača vučnog vozila

1.2.4.4.            Isto tako se stupanj kočenja
prikolice može odrediti samo kočenjem prikolice. U tom slučaju treba
upotrijebiti tlak jednak onom koji je bio izmjeren u kočnim cilindrima tijekom
kočenja vučnog vozila i prikolice.

1.3.                  Ispitivanje tipa I (ispitivanje slabljenja
kočnog učinka)

1.3.1                Kod ponovljenog kočenja

1.3.1.1.            Radni kočni sustav svih motornih
vozila treba ispitati višekratnim uzastopnim aktiviranjem i otpuštanjem kočnica
opterećenog vozila u skladu s uvjetima navedenim u sljedećoj tablici:

|  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| Kategorija vozila | Uvjeti | | | |
| V1  km/h | V2 km/h | pt'> Δt (s) | n |
| M1 | 80% Vmax ≤ 120 | 1/2 V₁ | 45 | 15 |
| M2 | 80% Vmax ≤ 1 | 1/2 V₁ | 55 | 15 |
| M3 | 80% Vmax ≤ 60 | 1/2 V₁ | 60 | 20 |
| N1 | 80% Vmax ≤ 120 | 1/2 V₁ | 55 | 15 |
| N2 | 80% Vmax ≤ 60 | 1/2 V₁ | 60 | 20 |
| N3 | 80% Vmax ≤ 60 | 1/2 V₁ | 60 | 20 |

            gdje je:

            V1 =    vidjeti
točku 1.1.2

            V2 =    brzina
na kraju kočenja

            Vmax = najveća brzina vozila

 nt:1'>            n =tyle='mso-tab-count:1'>       broj
aktiviranja kočnica

            t =        trajanje
jednog ciklusa kočenja (vrijeme koje prođe od početka prvog do početka drugog
aktiviranja kočnica)

1.3.1.2.            Ako značajke vozila ne omogućuju
zadovoljavanje vremenskog razmaka propisanog za
Dt, to se trajanje može
produžiti; u svakom slučaju treba, osim vremena potrebnog za kočenje i
ubrzavanje vozila dopustiti 10 sekundi vremena za stabiliziranje brzine v1.

1.3.1.3.            Kod tih ispitivanja treba silu,
kojom se djeluje na napravu za upravljanje kočnicama prilagoditi tako, da se
prosječno puno usporenje od 3 m/s2 ostvari kod prve uporabe kočnica. Ta sila
treba ostati jednaka kod svih sljedećih uporaba kočnica.

1.3.1.4.            Tijekom kočenja treba biti stalno
uključen najviši stupanj prijenosa (osim štednog hoda itd.).

1.3.1.5.            Za postizanje brzine nakon kočenja
mjenjač treba koristiti na takav način da se dostigne brzina v u što kraćem
vremenu (najveće ubrzanje koje dopušta motor i mjenjač)

1.3.2    Kod trajnog kočenja

1.3.2.1 Radni kočni sustav priključnih vozila
kategorija O2 i O3 ispituje se tako, da se pri opterećenom vozilu ostvari kočna
energija jednaka onoj koja je zabilježena u istom vremenskom periodu kod
opterećenog vozila koje vozi brzinom od 40 km/h na nizbrdici od 7% u dužini od
1,7 km.

1.3.2.2.            Ispitivanje se može izvesti i na
ravnoj cesti kad motorno vozilo vuče prikolicu; tijekom ispitivanja treba sila
koja djeluje na napravu za upravljanje kočenjem biti prilagođena tako da
održava jednolik otpor prikolice (7% najvećeg osovinskog opterećenja
prikolice). Ako snaga potrebna za vuču nije dovoljna, ispitivanje se smije
izvesti i pri manjoj brzini ali na dužem putu kako je navedeno u sljedećoj
tablici:

|  |  |
| --- | --- |
| Brzina (km/h) | Udaljenost (u metrima) |
| 40 | 1700 |
| 30 | 1950 |
| 20 | 2500 |
| 15 | 3100 |

1.3.3.               Ispitivanje kočenja vrućim kočnicama

1.3.3.1.            Na kraju ispitivanja tipa I. (ispitivanje
opisano u točki 1.3.1, ali ispitivanje opisano u točki 1.3.2 ovog priloga)
učinkovitost kočenja vrućim kočnicama se mjeri pod istim uvjetima (i posebno
uporabom nepromijenjene sile za aktiviranje koja nije veća od stvarno
uporabljene prosječne sile) kao kod ispitivanja tipa 0 s odspojenim motorom
(toplinski uvjeti mogu biti različiti). Kod motornih vozila učinkovitost
kočenja vrućim kočnicama ne smije biti manja od 80% propisane učinkovitosti za
pojedinu kategoriju vozila niti manja od 60% vrijednosti, zabilježene kod
ispitivanja tipa 0 s odspojenim motorom. Kod priključnih vozila, kočna sila
(vrućih kočnica) na obodu kotača, izmjerena kod brzine 40 km/h, ne smije biti
manja od 36% najvećeg statičkog opterećenja kotača niti manja od 60%
vrijednosti ostvarene kod ispitivanja tipa 0 pri istoj brzini.

1.3.3.2.            Motorno vozilo koje zadovoljava
zahtjev od 60% pripisanog učinka navedenog u točki 1.3.3.1, a ne zadovoljava
zahtjev od 80% učinka iz iste točke, može se podvrgnuti dodatnom ispitivanju
kočenja s vrućim kočnicama pri kojem se treba koristiti sila za aktiviranje
kočnica koja nije veća od one navedene u točki 2.1.1.1. ovog priloga. Rezultati
oba ispitivanja se unose u izvještaj.

1.4.                  Ispitivanje tipa II. (ispitivanje
ponašanja vozila na nizbrdici)

1.4.1.               Opterećena motorna vozila ispituju se tako da
se ostvari kočna energija jednaka onoj koja je zabilježena u istom vremenskom
periodu kod opterećenog vozila koje vozi prosječnom brzinom od 30 km/h na
nizbrdici od 6% u dužini od 6 km u odgovarajućem stupnju prijenosa i s
usporivačem, ako je njime opremljen. Koristi sa stupanj prijenosa koja
onemogućuje da motor prijeđe najveću brzinu vrtnje propisanu od proizvođača.

1.4.2.               Za vozila, kod koji se energija apsorbira
samo kočenjem motora dopušteno je odstupanje prosječne brzine od ± 5 km/h, i
uporaba stupnja prijenosa koji omogućuje da se brzina stabilizira na
vrijednosti koja je najbliža 30 km/h na 6% nizbrdice. Ako se učinak kočenja
samim motorom određuje mjerenjem usporenja, dovoljno je ako prosječno usporenje
iznosi bar 0,5 m/s2.

1.4.3.               Na kraju ispitivanja se izmjeri učinak
kočenja s vrućim kočnicama radnog kočnog sustava pod istim uvjetima kao kod
ispitivanja tipa 0 s odspojenim motorom (toplinski uvjeti naravno mogu biti
različiti). Kod kočenja kod ovog ispitivanja zaustavni put ne smije prijeći
sljedeće vrijednosti i prosječno puno usporenje ne smije biti manje od
sljedećih vrijednosti, a pri tom sila za aktiviranje ne smije prijeći 700 N:

            kategorija M3:

            ![](dodatni/350873.gif)

            (drugi član ovog izraza odgovara prosječnom
punom usporenju od 3,75 m/s2):

            kategorija N3:

            ![](dodatni/350874.gif)

            (drugi član odgovara prosječnom
punom usporenju od 3,3 m/s2):

1.5.                  Ispitivanje tipa II.A

1.5.1.               Opterećena vozila ispituju se tako da se
ostvari kočna energija jednaka onoj koja je zabilježena u istom vremenskom
periodu kod opterećenog vozila koje vozi prosječnom brzinom od 30 km/h na
nizbrdici od 7% u dužini od 6 km. Kod ispitivanja se ne smije koristiti radni,
pomoćni i parkirni kočni sustav. Koristi se onaj stupanj prijenosa koja onemogućuje
da motor prijeđe najveću brzinu vrtnje propisanu od proizvođača. Može se
koristiti ugrađeni usporivač uz uvjet da je odgovarajuće podešen tako da se ne
treba aktivirati radni kočni sustav što se može provjeriti tako da se utvrdi da
su kočnice ostale hladne kako je navedeno u točki 1.2.1.1 ovog priloga.

1.5.2.               Za vozila, kod koji se energija apsorbira
samo kočenjem motora dopušteno je odstupanje prosječne brzine od ± 5 km/h, i
uporaba stupnja prijenosa koji omogućuje da se brzina stabilizira na vrijednosti
koja je najbliža 30 km/h na 7% nizbrdice. Ako se učinak kočenja samim motorom
određuje mjerenjem usporenja, dovoljno je ako prosječno usporenje iznosi bar
0,6 m/s2.

1.6.                  Ispitivanje tipa III (ispitivanje
slabljenja kočnog učinka za vozila kategorije O4)

1.6.1.               Ispitivanje na ispitnoj stazi

Za cestovna ispitivanja trebaju biti
zadovoljeni sljedeći uvjeti:

|  |  |
| --- | --- |
| broj kočenja: | 20 |
| trajanje ciklusa kočenja: | 60 s |
| početna brzina na početku kočenja: | 60 km/h |
| kočenje: | odgovara usporenju priključnog vozila 3 m/s2 |

            Stupanj kočenja priključnog vozila
računa se prema točki 1.2.4.3 ovog priloga:

            ![](dodatni/350875.gif)

            Brzina na kraju kočenja (točka
3.1.5. Dodatka 1 Priloga VII.):

            ![](dodatni/350876.gif)

            gdje je:

ZR
=    stupanj kočenja priključnog vozila

ZR+M
= stupanj kočenja skupine vozila
(vučno vozilo s priključnim vozilom)

R
=      vrijednost otpora kotrljanja = 0,01

PM
=   ukupna statična (okomita) reakcija
između površine ceste i kotača vučnog vozila (kg)

PR
=    ukupna statična (okomita) reakcija
između površine ceste i kotača priključnog vozila

P1
=    dio mase priključnog vozilnosi
osovina (osovine) koja nije kočena (kg)

P2
=    dio mase priključnog vozila koju nosi
osovina (osovine) koja je kočena (kg)

v1
=     početna brzina (km/h)

v2
=     konačna brzina (km/h)

1.6.2.           Ispitivanje kočenja vrućim kočnicama

Na kraju ispitivanja prema točki
1.6.1. potrebno je izmjeriti učinak radnog kočnoga sustava pod istim uvjetima
kao kod ispitivanja tipa 0 ali pod različitim toplinskim uvjetima i pri
početnoj brzini od 60 km/h. Kočna sila (vrućih kočnica) na obodu kotača ne
smije biti manja od 40% najvećeg statičkog opterećenja kotača, niti manja od
60% vrijednosti zabilježene kod ispitivanja tipa 0 pri istoj brzini.

2.                 UČINAK KOČNIH SUSTAVA

2.1.              Vozila kategorije M i N

2.1.1.           Radni kočni sustavi

2.1.1.1.        Odredbe vezane za ispitivanja

2.1.1.1.1.     Radne kočne sustave vozila kategorija M
i N treba ispitivati pod uvjetima navedenim u sljedećoj tablici:

|  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| Tip ispitivanja | | M1  0-I | M20-I | M3  0-I-II/IIA | N1  0-I | N2  0-I | N3  0-I-II/IIA |
| Ispitivanje tipa 0 s odspojenim motorom | Propisana brzina     s ≤    dm ≥ | 80 km/h 0,1 v + v2/150  5,8 m/s2 | 60 km/h | 60 km/h | 80 km/h | 60 km/h | 60 km/h |
| 0,15 v + v2/130  5 m/s2 | | | | |
| Ispitivanje tipa 0 sa spojenim motorom | v = 80%vmax  ali ≤  s ≤  dm ≥ | 160 km/h 0,1 v + v2/130  5 m/s2 | 100 km/h | 90 km/h | 120 km/h | 100 km/h | 90 km/h |
| 0,15 v + v2/103,5  4 m/s2 | | | | |
| F ≤ | 500 N | 700 N | | | | |

            gdje je:

v
=       ispitna brzina u km/h

s
=       zaustavni put u m

dm
=    prosječno puno usporenje kod
uobičajenog broja okretaja motora

F
=      sila kojom se djeluje na pedalu

vmax
= najveća brzina vozila

2.1.1.1.2.         U slučaju motornog vozila koje vuče
nekočenu prikolicu; potrebno je ostvariti najmanji učinak koji je propisan za
odgovarajuću kategoriju vozila (za ispitivanje tipa 0 s odspojenim motorom) kad
je nekočena prikolica priključena na motorno vozilo i kad je opterećena do
najveće tehnički dopuštene mase određene od proizvođača. Kod vozila M najmanji
kočni učinak ne smije biti manji od od 5,4 m/s2, kako u opterećenom tako i u
neopterećenom stanju.

Učinak skupine vozila se provjerava
izračunom koji se odnosi na najveći kočni učinak koji stvarno može ostvariti
samo motorno vozilo, opterećeno (za kategoriju M1 i neopterećeno) tijekom
ispitivanja pa 0 s odspojenim motorom, putem sljedeće formule (nisu potrebna
stvarna ispitivanja s priključenom nekočenom prikolicom):

            ![](dodatni/350877.gif)

            gdje je:

dM+R
=izračunato prosječno puno
usporenje motornog vozila kad je na njega priključena nekočena prikolica, u
m/s2

dM
=   najveće prosječno puno usporenje samog
motornog vozila ostvareno tijekom ispitivanja tipa 0 s odspojenim motorom u
m/s2

PM
=   masa motornog vozila, opterećena (i
neopterećena u slučaju kategorije M1)

PR=     najveća tehnički dopušta masa nekočene
prikolice koja se smije priključiti, kako navodi proizvođač motornog vozila.

2.1.2.               Pomoćni kočni sustavi

2.1.2.1.            Pomoćni kočni sustav čija se naprava
koja ga aktivira koristi također i za druge kočne funkcije mora omogućiti
zaustavni puavni put koji ne prelazi sljedeće vrijednosti i prosječno puno je
koje nije manje od sljedećih vrijednosti:

            kategorija M1:

            ![](dodatni/350878.gif)

            (drugi član u ovom izrazu odgovara
prosječnom punom usporenju od 2,9 m/s2):

            kategorije M2, M3:

            ![](dodatni/350879.gif)

            (drugi član u ovom izrazu odgovara
prosječnom punom usporenju od 2,5 m/s2):

            kategorija N:

            ![](dodatni/350880.gif)

            (drugi član u ovom izrazu odgovara
prosječnom punom usporenju od 2,2 m/s2):

2.1.2.2.            Ako je naprava za upravljanje
pomoćnim kočnim sustavom ručna, propisani učinak mora se ostvariti djelovanjem
sile koja nije veća od 400 N za kategoriju vozila M1 i 600 N za sva ostala vozila
a sama naprava za upravljanje kočnicama mora biti postavljena tako da je vozač
može jednostavno i lako dohvatiti.

2.1.2.3.            Ako je naprava za upravljanje
pomoćnim kočnim sustavom nožna (pedala), propisani učinak se mora ostvariti
djelovanjem sile koja nije veća od 500 N za kategoriju vozila M1 i 700 N za sva
ostala vozila dok sama naprava za upravljanje kočnicama mora biti postavljena
tako da je vozač može jednostavno i brzo aktivirati.

2.1.2.4.            Učinak pomoćnog kočnog sustava
provjerava se ispitivanjem tipa 0 s odspojenim motorom, od sljedećih početnih
brzina:

            M1 = 80 km/h             M2 = 60 km/h             M3
= 60 km/h |

            N1 = 70 km/h             N2 = 50 km/h              N3 = 40 km/h |

2.1.2.5.            Ispitivanje učinkovitosti pomoćnog
kočnog sustava treba izvesti simuliranjem stvarnih kvarova u kočnog radnog
sustava.

2.1.3.               Parkirni kočni sustavi

2.1.3.1.            Parkirni kočni sustav mora biti,
makar u kombinaciji s nekim od drugih kočnih sustava sposoban držati opterećeno
vozilo u stanju mirovanja na nizbrdici ili uzbrdici od 18%.

2.1.3.2.            Na vozilima na koja se može
priključiti prikolica mora parkirni kočni sustav vučnoga vozila biti sposoban
držati skupinu vozila u stanju mirovanja na nizbrdici ili uzbrdici od 12%.

2.1.3.3.            Ako je naprava za upravljanje
pomoćnim kočnim sustavom ručna, sila kojom se na nju djeluje ne smije biti veća
od 400 N za vozila kategorije M1 i 600 N za sva druga vozila.

2.1.3.4.            Ako je naprava za upravljanje
pomoćnim kočnim sustavom nožna, sila kojom se na nju djeluje ne smije biti veća
od 500 N za vozila kategorije M1 i 600 N za sva druga vozila.

2.1.3.5.            Parkirni kočni sustav kojeg treba
aktivirati višekratno da bi se ostvario propisani učinak je dopušten.

2.1.3.6.            Za provjeru zahtjeva iz točke
2.2.1.2.4. Priloga I. izvodi se ispitivanje tipa 0 s odspojenim motorom, pri
početnoj brzini od 30 km/h. Prosječno usporenje nakon uporabe naprave za
upravljanje i usporenje prije samog zaustavljanja vozila ne smije biti manje od
1,5 m/s2. Ispitivanje se izvodi s opterećenim vozilom. Sila kojom se djeluje na
napravu za upravljanje kočnicama ne smije prijeći, ne smije preći navedene
vrijednosti.

2.1.4.               Preostali kočni učinak radne kočne naprave
nakon kvara prijenosnoga mehanizma

2.1.4.1.            U slučaju kvara dijela dijela prijenosnog
sustava, mora preostali kočni učinak radnog kočnog sustava omopostizanje
zaustavnog puta koji nije veći od sljedećih vrijednosti i prosječnog punog
usporenja koristeći silu aktiviranja koja nije veća od 700 N, tijekom
ispitivanja tipa 0 s odspojenim motorom od sljedećih početnih brzina za
odgovarajuću kategoriju vozila.

            Zaustavni put (m) i prosječno puno
usporenje m/s2

|  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| Tip | km/h | Opterećenje | m/s2 | Neopterećeno | m/s2 |
| M1 | 80 | ![](dodatni/350881.gif) | 1,7 | ![](dodatni/350882.gif) | 1,5 |
| M2 | 60 | ![](dodatni/350883.gif) | 1,5 | ![](dodatni/350884.gif) | 1,3 |
| M3 | 60 | ![](dodatni/350885.gif) | 1,5 | ![](dodatni/350886.gif) | 1,5 |
| N1 | 70 | ![](dodatni/350887.gif) | 1,5 | ![](dodatni/350888.gif) | 1,1 |
| N2 | 50 | ![](dodatni/350889.gif) | 1,5 | ![](dodatni/350890.gif) | 1,1 |
| N3 | 40 | ![](dodatni/350891.gif) | 1,5 | ![](dodatni/350892.gif) | 1,3 |

2.1.4.2.            Ispitivanje preostalog kočnog učinka
radne kočne naprave se provodi simuliranjem kvara u radnom kočnom sustavu.

2.2.                  Vozila kategorije O

2.2.1.               Radni kočni sustav

2.2.1.1.            Zahtjevi s obzirom na ispitivanje
vozila kategorije O1.

2.2.1.1.1.         Kada je postojanje radnog kočnog
sustava obvezno, učinkovitost sustava treba zadovoljiti zahtjeve koji su
određeni za vozila kategorije O2.

2.2.1.2.            Zahtjevi s obzirom na ispitivanje
vozila kategorije O2.

2.2.1.2.1.         Ako je radni kočni sustav povezanog ili
polupovezanog tipa, suma sila koje djeluju na obodu kočenih kotača mora biti
bar X% najvećeg statičnog opterećenja kotača, gdje X ima sljedeće vrijednosti:

                        Prikolica, opterećena i neopterećena
               50

                        Poluprikolica, opterećena i
neopterećena         45

                        Prikolica s središnjom osovinom,                     50

            Ako je prikolica
opremljena pneumatskim kočnim sustavom, tlak u upravljačkom vodu tijekom
ispitivanja ne smije prijeći 6,5 bara (1) i tlak u vodu napajanja ne smije
prijeći 7,0 bara (1). Ispitna brzina mora biti 60 km/h60 km/h.

Radi usporedbe s rezultatima ispitivanja
tipa I opterećenim vozilom izvesti dodatno ispitivanje pri brzini od 40
km/h.

2.2.1.2.2.         Ako je kočni sustav inercijskog tipa
treba ispunjavati uvjete navedene u Prilogu VIII.

2.2.1.2.3.         Dodatno, vozila se trebaju podvrgnuti
ispitivanju tipa I.

2.2.1.2.4.         Kod ispitivanja tipa I za prikolice,
masa koja se koči njenom osovinom (osovinama) treba odgovarati najvećem
opterećenju osovine (koje ne uključuje opterećenje sedla).

2.2.1.3.            Zahtjevi s obzirom na ispitivanja
vozila kategorije O3.

2.2.1.3.1.         Za tu kategoriju vrijede isti zahtjevi
kao i za kategoriju O2.

2.2.1.4.            Zahtjevi s obzirom na ispitivanja
vozila kategorije O4.

2.2.1.4.1.         Ako je radni kočni sustav povezanog ili
polupovezanog tipa, suma sila koje djeluju na obodu kočenih kotača mora biti
bar X% najvećeg statičnog opterećenja kotača, gdje X ima sljedeće vrijednosti:

                        Prikolica, opterećena i neopterećena
               50

                        Poluprikolica, opterećena i
neopterećena         45

                        Prikolica s središnjom osovinom,
opterećena
                        i neopterećena                                                 50

Ako je prikolica opremljena
pneumatskim kočnim sustavom, tlak u upravljačkom vodu tijekom ispitivanja ne
smije prijeći 6,5 bara (1) i tlak u vodu napajanja ne smije prijeći 7,0 bara.
Ispitna brzina je 60 km/h.

2.2.1.4.2.         Dodatno, vozila se trebaju podvrgnuti
ispitivanju tipa III.

2.2.1.4.3.         Kod ispitivanja tipa III za
poluprikolice, masa koja se koči njenom osovinom (osovinama) treba odgovarati
najvećem opterećenju osovine (osovina).

2.2.2.               Parkirni kočni sustavi

2.2.2.1.            Parkirni kočni sustav kojim je
opremljena prikolica ili poluprikolica mora biti sposoban držati opterećeno
vozilo u stanju mirovanja, odspojeno od vučnoga vozila na nizbrdici ili
uzbrdici nagiba 18%. Sila koja djeluje na napravu za upravljanje kočnice, ne
smije prijeći 600 N.

2.2.3.               Automatski kočni sustavi

2.2.3.1.            Učinak automatskog kočnog sustava u
slučaju potpunog pada tlaka u vodu napajanja, kod ispitivanja opterećenog
vozila pri brzini od 40 km/h ne smije biti manji od 13,5% najvećeg statičnog
opterećenja kotača. Blokiranje kotača je dopušteno pri učinku koji je veći od
13,5%.

2.3.                  Vrijeme odziva

Ako je vozilo opremljeno radnim
kočnim sustavom koji je potpuno ili djelomično ovisan od izvora energije a ne
samo od učinka mišića vozača moraju biti zadovoljeni sljedeći uvjeti:

2.3.1.               Kod kočenja u nuždi, vrijeme koje teče od
trenutka aktiviranja naprave za upravljanje kočnica do trenutka kad kočna sila
na najnepovoljnije postavljenoj osovini dostigne razinu koja odgovara
propisanom učinku ne smije biti veće od 0,6 sekundi.

2.3.2.               Za vozila opremljena pneumatskim kočnim
sustavom  smatra se da zadovoljavaju
zahtjeve navedene u točki 2.3.1, ako vozilo odgovara odredbama iz Priloga III.

2.3.3.               Za vozila opremljena hidrauličkim sustavom
smatra se da zadovoljavaju zahtjeve navedene u točki 2.3.1, ako kod kočenja u
nuždi ostvare usporenje ili tlak (u najnepovoljnije postavljenom kočnom
cilindru) koji odgovara propisanom učinku za vrijeme manje od 0,6 sekundi.

\_\_\_\_\_\_
1 Navedeni tlakovi u ovom u ovom prilogu i u sljedećim
prilozima predstavljaju tlakove navedene u barima.

Dodatak
 (vidjeti
točku 1.1.4.2.)

Raspodjela kočne sile po osovinama vozila

1.                     OPĆI ZAHTJEVI

Vozila kategorija M, N, O3 i O4,
koja nisu opremljena protublokirajućim sustavom kako je definiran u Prilogu X.,
moraju zadovoljavati sve zahtjeve ovog dodatka. Ako se upotrijebi posebna
naprava, ona mora djelovati automatski. Vozila, osim onih u kategoriji M koja
su opremljena protublokirajućim sustavom kako je definiran u Prilogu X. moraju
zadovoljavati zahtjeve točaka 7. i 8. ako su dodatno opremljena s posebnom
automatskom napravom koja nadzire raspodjelu kočne sile po osovinama. U slučaju
kvara ove naprave mora biti moguće zaustaviti vozilo kako je određeno u točki 6
ovoga priloga.

2.                     SIMBOLI

i
          = indeks osovine (i = 1, prednja
osovina; i = 2, druga osovina; itd.)

Pi
        = pravokutna (okomita) reakcija
površine ceste na osovinu u stanju mirovanja

Ni
       = pravokutna (okomita) reakcija
površine ceste na osovinu pri kočenju

Ti
        = sila, kojom djeluju kočnice na
osovinu i u normalnim uvjetima kočenja na cesti

fi
         = Ti/Ni, prionjivost koju koristi
osovina (1)

J
         = usporenje vozila

g
         = ubrzanje djelovanjem sile teže
g = 10 m/s2

z
         = stupanj kočenja vozila = J/g
(2)

P
         = masa vozila

h
         = visina težišta od tla koju je
odredio proizvođač i s kojom se složila tehnička služba koja provodi
homologacijsko ispitivanje

E
         = međuosovinski razmak

k
         = teoretski koeficijent
prianjanja između gume i površine ceste

Kc
      = korekcijski faktor – opterećena
poluprikolica

Kv
      = korekcijski faktor – neopterećena
poluprikolica

TM      = suma sila kočenja na obodu kotača vučnog
vozila poluprikolice ili prikolice

PM
     = ukupna okomita statična reakcija
između površine ceste i kotača prikolice ili poluprikolice kako je navedeno u
točkama 3.1.4. odnosno 3.1.5.

Pm       = tlak na spojnoj glavi upravljačkog voda

TR
      = zbroj kočnih sila na obodu svih
kotača poluprikolice ili prikolice

PR
      = ukupna okomita reakcija površine
ceste na kotače poluprikolice ili prikolice u stanju mirovanja

PRmax = vrijednost PR kod najveće tehnički dopuštene
mase poluprikolice ili prikolice

ER
      = razmak između vučnog svornjaka i
središta osovine odnosno osovina poluprikolice

hR        = visina težišta poluprikolice od tla
koju je odredio proizvođač i s kojom se složila tehnička služba koja provodi
homologacijsko ispitivanje

\_\_\_\_\_\_
1
Krivulje prianjana iskorištene od pojedinih osovina su krivulje koje prikazuju
iskorištenu prionjivost svake osovine »i« u odnosu na stupanj kočenja vozila u
pojedinim uvjetima opterećenosti

2 Za
poluprikolice, »z« je kočna sila podijeljena sa statičnom masom na osovini
(osovinama) poluprikolice.

3.                 ZAHTJEVI ZA MOTORNA VOZILA

3.1.              Dvoosovinska vozila<:p>

3.1.1.(3)

                    Za sve kategorije vozila s
vrijednošću k između 0,2 i 0,8:

>             z ³ 0,1 + 0,85 (k-0,2)

                    Za sve stupnjeve opterećenja vozila
mora se krivulja prianjanja prednje osovine nalaziti iznad krivulje prianjanja
stražnje osovine:

            – za sve stupnjeve kočenja između
0,15 i 0,8 za vozila kategorije M1.

            Međutim za vozila te kategorije koja
prelaze raspon vrijednosti »z« između 0,3 i 0,45, dopuštena je inverzija
krivulja iskoristivosti prianjanja ako je krivulja iskoristivosti prianjanja
zadnje osovine ne prelazi crtu određenu formulom k = z (granična crta idealne
iskoristivosti prianjanja – vidjeti dijagram 1A.), za više od 0,05,

            – za sve stupnjeve kočenja između
0,15 i 0,5 za vozila kategorije N1 (1).

            Smatra se da je ovaj uvjet također
ispunjen ako se za stupnjeve kočenja između 0,15 i 0,30 krivulje iskoristivosti
prianjanja svake osovine nalaze između dvije usporedne crte idealnog prianjanja
koje su dane jednadžbama k = z + 0,08 i k = z – 0,08, kako je prikazano na
dijagramu 1C, gdje krivulja iskoristivosti prianjanja stražnje osovine smije
prijeći crtu k = z – 0,08 a za stupnjeve kočenja između 0,3 i 0,5 odgovara
stupnju z  k – 0,08 te između 0,5 i 0,61
stupnju z  0,5 k + 0,21,

            – za sve stupnjeve kočenja između
0,15 i 0,30 za druge kategorije vozila. Smatra se da je ovaj uvjet također
ispunjen ako se za stupnjeve kočenja između 0,15 i 0,30 krivulje iskoristivosti
prianjanja svake osovine nalaze između dvije crte usporedne sa crtom idealnog
prianjanja koje su dane jednadžbama k = z + 0,08 i k = z – 0,08, kako je
prikazano na dijagramu 1B, gdje krivulja iskoristivosti prianjanja stražnje
osovine za stupnjeve kočenja između z
0,3 odgovara stupnju z  0,3 + 0,74
(k – 0,38).

3.1.2.   Motorna vozila koja vuku priključna vozila
kategorija O3 ili O4, opremljena s pneumatskim kočnim sustavima:

3.1.2.1.            kod ispitivanja s isključenim
izvorom energije, blokiranim vodom napajanja vodom i posudom obujma 0,5 litre
povezanom s upravljačkim vodom, s tlakom sustava koji odgovara uključenom i
isključenom tlaku tlačnoga regulatora, mora biti tlak kod punog kočenja između
6,5 i 8,5 bara na spojnim glavama voda napajanja i upravljanja bez obzira na
opterećenje vozila. Prisutnost tih tlakova na vučnom vozilu se mora dokazati
kad je odvojen od prikolice. Područja kompatibilnosti u dijagramima 2, 3 i 4A ovog
Dodatka Prilogu II ne smiju prijeći 7,5 bara.

3.1.2.2.            Treba osigurati da je na spojnoj
glavi voda napajanja tlak najmanje 7 bara kada je sustav na uklopnom tlaku;
ovaj tlak treba biti prisutan i bez uporabe radnog kočnog sustava.

3.1.3.   Provjera zahtjeva navedenih u točki 3.1.1

            Za provjeru zahtjeva iz točke 3.1.1.
proizvođač daje krivulje iskoristivosti prianjanja za prednje i stražnje osi
koje se izračunavaju prema formulama:

![](dodatni/350893.gif)

            Za oba navedena stanja opterećenosti
potrebno je nacrtati krivulje:

            – Neopterećeno vozilo, u stanju
pripremljenom za vožnju s vozačem.

            Kod vozila koji je sastoji samo od
kabine i šasije, za simuliranje mase karoserije može se dodati opterećenje koje
ne smije iznositi više od najmanje mase vozila koju je naveo proizvođaču
Prilogu XVIII.

            – Opterećeno vozilo.

            Ako postoje različite mogućnosti
raspodjele opterećenja, u obzir se uzima ona kod koje prednja osovina najviše
opterećena.

3.1.4. nt:1'>               Vučna vozila osim onih koja vuku
poluprikolice

3.1.4.1.
           Za motorna vozila koja vuku
prikolice kategorija O3 ili O4 opremljena s pneumatskim kočnim sustavom mora se
dopušteni odnos između stupnja kočenja

            ![](dodatni/350870.gif)

 i tlaka pm nalaziti unutar područja
prikazanih na dijagramu 2.

3.1.5.               Tegljači poluprikolica

3.1.5.1.            Tegljači s neopterećenom
poluprikolicom

Neopterećeni skup vučnog vozila i
poluprikolice predstavlja tegljač spreman za vožnju s vozačem i priključenom
neopterećenom poluprikolicom. Dinamičko opterećenje poluprikolice na tegljaču
treba činiti statička masa postavljena na mjestu vučnog čepa sedla koja iznosi
15% najveće tehničko dopuštene mase na sedlu. Kočne sile, između stanja
tegljača s neopterećenom poluprikolicom i stanja samog tegljača (bez
poluprikolice) moraju se regulirati (podešavati); provjeravaju se kočne sile
samo na tegljaču.

3.1.5.2.            Tegljači s opterećenom
poluprikolicom

Opterećeni skup vučnog vozila i
poluprikolice predstavlja tegljač spreman za vožnju s vozačem i priključenom
opterećenom poluprikolicom. Dinamičko opterećenje poluprikolice na tegljaču treba
činiti statička masa Ps, postavljena na mjestu vučnog čepa sedla i koja iznosi:

            Ps = Pso (1 + 0,45 z)

            Gdje Pso predstavlja razliku između
najveće mase opterećenoga tegljača i neopterećenog tegljača

            Za h se uzima sljedeća vrijednost:

            ![](dodatni/350894.gif)

            gdje je:

            ho visina težišta tegljača

            hs je visina sedla na koje je
oslonjena poluprikolica

            Po je masa neopterećenoga tegljača

            P = P0 + Ps = P1 + P2

3.1.5.3.            Za vozila opremljena s pneumatskim
kočnim sustavom se dopušteni odnos između stupnja kočenja

![](dodatni/350870.gif)

            i tlaka pm treba nalaziti unutar
područja prikazanih na dijagramu 3.

3.2.                  Vozila s više od dvije osovine

Za vozila s više od dvije osovine
vrijede zahtjevi navedeni u točki 3.1. Zahtjevi iz točke 3.1.1 s obzirom na
redoslijed blokiranja kotača smatraju se zadovoljeni ako su za stupnjeve
kočenja između 0,3 i 0,5 iskorišteno prianjanje barem jedne od prednjih osovina
veće od iskorištenog prianjanja bar jedne od stražnjih osovina.

\_\_\_\_\_\_
3 Odredbe iz točke 3.1.1. ne utječu na zahtjeve iz Priloga II. s
obzirom na učinkovitost kočenja. Ako se kod provjeravanja odredaba iz točke
3.1.1. ustanovi da je učinkovitost kočenja veća od one propisane u Prilogu II.,
primjenjuju se odredbe koje se odnose na krivulju iskorištenja prionjivosti na
područjima dijagrama IA i IB, određenih ravnim crtama k = 0,8 i z = 0,8.

1 Vozila kategorije N1, kod kojih odnos
opterećenja stražnje osovine u stanju opterećenosti i neopterećenosti ne prelazi
1,5 ili čija najveća tehnički dopuštena masa ne prelazi 2 tone, moraju, od 1.
listopada 1990. zadovoljavati zahtjeve za vozila kategorije M1 ove točke.

4.                     ZAHTJEVI ZA POLUPRIKOLICE

4.1.                  Za poluprikolice opremljene pnem
kočnim sustavima

                        Dopušteni odnos između stupnja
kočenja

![](dodatni/350895.gif)

 i tlaka pm treba se nalaziti unutar
područja prikazanih na dijagramu 4A i 4B, za opterećena i neopterećena vozila.
Ovaj zahtjev treba biti zadovoljen za sva dopuštena opterećenja osovina
poluprikolice.

4.2.                   Ako zahtjevi točke 4.1. ne mogu biti
zadovoljeni zajedno s zahtjevima točke 2.2.1.2.1. Priloga II. za poluprikolice
s faktorom Kc, manjim od 0,8, tada poluprikolica treba doseći najmanji kočni
učinak naveden u točki 2.2.1.2.1. Priloga II. i mora biti opremljena s
protublokirajućim sustavom sukladnom zahtjevima Priloga X., osim zahtjeva
kompatibilnosti iz točke 1. Priloga X.

5.                     ZAHTJEVI ZA PRIKOLICE I POLUPRIKOLICE
SA SREDIŠNJOM OSOVINOM

5.1.                  Za poluprikolice opremljene pneumatskim
kočnim sustavima:

5.1.1.               Za dvoosovinske prikolice vrijede zahtjevi iz
točke 3.1. (osim kada je razmak osovina manji od dva metra).

5.1.2.               Prikolice s više od dvije osovine moraju
zadovoljavati zahtjeve iz točke 3.2.

5.1.3.               Dopušteni odnos između stupnja kočenja

![](dodatni/350895.gif)

i tlaka pm treba se nalaziti unutar
područja prikazanih na dijagramu 2. za opterećeno i neopterećeno stanje.

5.2.                  Za poluprikolice sa središnjom osovinom
opremljene pneumatskim kočnim sustavom:

5.2.1.               Dopušteni odnos između stupnja kočenja

![](dodatni/350895.gif)

i tlaka pm treba se nalaziti unutar
područja prikazanih na dijagramu 2 tako da se vrijednosti okomite osi množe s
0,95 za opterećena i neopterećena vozila.

5.2.2.               Ako zahtjevi iz točke 2.2.1.2.1 Priloga II.
ne mogu biti zadovoljeni zbog nedovoljne prionjivosti, poluprikolica sa
središnjom osovinom mora biti opremljena s protublokirajućim sustavom sukladnom
zahtjevima Priloga X.

6.                     UVJETI KOJI MORAJU BITI ZADOVOLJENI U
SLUČAJU KVARA SUSTAVA RASPODJELE KOČENJA (REGULATORA KOČNE SILE)

Ako su zahtjevi ovog dodataka
ispunjeni uporabom posebne naprave (npr. mehanički upravljane ovjesom vozila),
u slučaju kvara te naprave ili njenog upravljanja mora biti moguće zaustaviti
vozilo pod uvjetima određenim za pomoćno kočenje motornih vozila; na vozilima
koja vuku prikolice opremljena pneumatskim kočnicama na spojnoj glavi
upravljačkog voda mora biti moguće doseći tlak u rasponu određenom u točki
3.1.2. ovog dodatka.

7.                     OZNAKE

7.1.                   Na vozilima, osim onih M1 kategorije koja
zadovoljavaju zahtjeve ovog dodatka uporabom posebne naprave koja je mehanički
upravljana ovjesom vozila, dijelovi te naprave moraju biti označeni tako da
pokazuju uporabni hod naprave između položaja neopterećenog i opterećenog
vozila te ostale podatke koji omogućuju provjeru namještenosti naprave.

7.1.1.               Ako se regulatorom kočne sile za različita
opterećenja vozila a preko ovjesa vozila na neki drugi način, na vozilu
trebaju biti označeni podaci koji omogućuju provjeru namještenosti naprave.

7.2.                  Ako su zahtjevi iz ovog dodatka
zadovoljeni uporabom naprave koja podešava tlak zraka u prijenosnom sustavu
kočne naprave, na vozilu moraju biti oznake koje pokazuju mase koje odgovaraju
opterećenjima osovina na tlo, nominalni izlazni tlak u napravi i ulazni tlak
koji ne smije biti manji od 80% najvećeg konstrukcijskog od proizvođača
određenog tlaka za sljedeće stupnjeve opterećenja:

7.2.1.               najveće tehnički dopušto opterećenje osovine
(osovina) koje upravljaju napravom;

7.2.2.               opterećenje odnosno opterećenja osovina koja
odgovaraju masi vozila u stanju pripremljenom za vožnju kako je definirano u
točki 2.6. Priloga I. Pravilnika o homologaciji tipa motornih vozila;

7.2.3.               opterećenje odnosno opterećenja osovina koja
približno odgovaraju masi vozila u stanju pripremljenom za vožnju (s
predviđenom nadogradnjom), gdje opterećenje odnosno opterećenja osovina
navedena u točki 7.2.2., vrijede za šasiju s kabinom;

7.2.4.               opterećenje odnosno opterećenja osovina
označeno od proizvođača koje omogućuje podešavanje naprave pri vozilu u uporabi
ako je različito od vrijednosti opterećenja navedenih u točkama u točkama
7.2.1., 7.2.2. i 7.2.3.

7.3.                  Točka 1.7.2. dodatka certifikatu o
homologaciji (Dodatak 1. Priloga IX.) mora sadržavati podatke koji omogućuju
provjeru sukladnosti s zahtjevima iz točke 7.1. i 7.2.

7.4.                  Oznake, navedene u točkama 7.1. i 7.2, su
postavljene na vozilu na vidnom mjestu i u neizbrisivom obliku.     U dijagramu 5. je prikazan primjer oznake
za mehanički upravljanu napravu na vozilu, opremljenu pneumatskim kočnicama.

8.                     PRIKLJUČCI ZA PROVJERAVANJE TLAKA

8.1.                  Kočni sustavi koji imaju naprave navedene
u točki 7.2, su opremljeni priključcima za provjeravanje tlaka tlačnog voda na
najbližem dostupnom mjestu ispred i iza naprave. Priključak za napravu nije
potreban ako je tlak na tom mjestu moguće provjeriti na priključku kojeg
zahtjeva točka 4.1. Priloga III.

8.2.                  Priključci za provjeru tlaka trebaju
zadovoljavati uvjete točke 4. norme HRN ISO 3583: 2003.

9.                     PROVJERA VOZILA

Tijekom homologacijskih ispitivanja,
tehnička služba treba potvrditi sukladnost sa zahtjevima koji se nalaze u ovom
dodatku i provesti sve druga potrebna ispitivanja ako smatra potrebnim.
Izvještaj o dodatnom ispitivanjima treba biti priložen certifikatu o
homologaciji.

Dijagram
1 A

Vozila kategorije M1 i određena vozila kategorija N1 od 1.
listopada 1990.

(vidjeti
točku 3.1.1.)

 ![](dodatni/350896.gif)

 Dijagram
1 B

Motorna vozila (osim vozila kategorije M1 i N1 i pravih prikolica)

(vidjeti
točku 3.1.1.)

 ![](dodatni/350897.gif)

Opaska:
Donja granica područja ne primjenjuje se za tenje prianjanja zadnje
osovine.

Dijagram
1 C

Vozila kategorije N1 (s nekim izmjenama od1. listopada 1990.)

(vidjeti
točku 3.1.1)

 ![](dodatni/350898.gif)

 Opaska:
Donja granica područja ne primjenjuje se za iskorištenje prianjanje zadnje
osovine.

Dijagram
2

Vučna vozila i prikolice

(vidjeti
točku 3.1.4. i 5.)

 ![](dodatni/350899.gif)

            Opaska:

1.         Smatra se da je između vrijednosti

![](dodatni/350900.gif)

            nije potrebno postojanje
proporcionalnosti između stupnja kočenja

            ![](dodatni/350901.gif)

            i tlaka upravljačkog voda pm na
spojnoj glavi.

2.         Odnosi, koje zahtjeva dijagram
ostvaruju se progresivno za stanja opterećenja između opterećenog i
neopterećenog stanja i trebaju se postići automatski.

Dijagram
3

Tegljači poluprikolica

(vidjeti
točku 3.1.5)

 ![](dodatni/350902.gif)

             Opaska:

1.         Smatra se da između vrijednosti

 ![](dodatni/350903.gif)

            nije potrebno postojanje
proporcionalnosti između stupnja kočenja

![](dodatni/350870.gif)

            i tlaka upravljačkog voda pm na
spojnoj glavi.

2.         Odnosi, koje zahtjeva dijagram ostvaruju
se progresivno za međuopterećenja,ećenja, između opterećenog i neopterećenog stanja i
trebaju se postići automatski.

Di
4 A

Poluprikolice

(vidjeti
točku 4)

 ![](dodatni/350904.gif)

             Opaska:

1.         Smatra se da između vrijednosti

![](dodatni/350905.gif)

            nije potrebno postojanje
proporcionalnosti između stupnja kočenja

![](dodatni/350870.gif)

            i tlaka upravljačkog voda pm na
spojnoj glavi.

2.         Odnos između stupnja kočenja

![](dodatni/350895.gif)

            i tlaka upravljačkog voda u
opterećenom i neopterećenom stanju određuje se na sljedeći način:

            Faktori Kc (opterećeno), Kv
(neopterećeno) određuju  se pomoću
Dijagrama 4B. Područja opterećenog i neopterećenog određuju se tako da se
pomnože vrijednosti gornje i donje granične vrijednosti područja u Dijagramu 4
A s dobivenim faktorima Kc i Kv.

Dijagram
4 B

(vidjeti
točku 4)

![](dodatni/350906.gif)

Objašnjenje
uporabe Dijagrama 4B

1.         Dijagram 4B crta se prema sljedećoj
formuli:

![](dodatni/350907.gif)

2.         Opis upotrijebljene metode uz pomoć
primjera.

2.1.      Isprekidane crte s dijagrama 4B služe za
određivanje faktora Kc i Kv za sljedeće vozilo, gdje je:

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
|  | opterećeno | neopterećeno |
| P | 24 tone | 4,2 tone |
| PR | 15 tona | 3 tone |
| PRmax | 15 tona | 15 tona |
| hR | 1,8 m | 1,4 m |
| ER | 6,0 m | 6,0 m |

            U sljedećim točkama se vrijednosti u
zagradama odnose samo na vozilo, koje se koristi za prikaz načina uporabe
dijagrama 4B.

2.2.      Izračun omjera:

            (a)
   ![](dodatni/350908.gif)       opterećeno       (= 1,6) |

            (b)
 ![](dodatni/350908.gif)       neopterećeno   (= 1,4)

            (c)

![](dodatni/350909.gif)   neopterećeno   (= 0,2)

2.3.      Određivanje korekcijskog faktora (za
opterećenu poluprikolicu) Kc:

            (a) Početi od odgovarajuće vrijednosti
hR (hR = 1,8 m).

            (b) Pomaknuti se vodoravno na
odgovarajuću crtu gP/PR (gP/PR = 1,6).

            (c) Pomaknuti se okomito na
odgovarajuću crtu ER (ER = 6,0 m)

            (d) Pomaknuti se vodoravno na
mjerilo Kc, Kc je zahtijevani korekcijski faktor za opterećenu poluprikolicu
(Kc = 1,04).

2.4.      Određivanje korekcijskog faktora (za
neopterećenu poluprikolicu) Kv:

2.4.1.   Određivanje faktora K2

            (a) Početi od odgovarajuće
vrijednosti hR (hR = 1,4 m).

            (b) Pomaknuti se vodoravno na
odgovarajuću crtuPR/PRmax u skupini krivulja najbližih okomitoj osi(PR/PRmax =
0,2)

            (c) Pomaknuti se na vodoravnu os i
očitati vrijednost K2 (K2 = 0,13 m).

2.4.2.   Određivanje faktora K1

            (a) Početi od odgovarajuće
vrijednosti hR (hR = 1,4 m).

            (b) Pomaknuti se vodoravno na
odgovarajuću crtu gP/PR (gP/PR = 1,4).

            (c) Pomaknuti se okomito na
odgovarajuću crtu ER (ER = 6,0 m)

            (d) Pomaknuti se vodoravno na
odgovarajuću crtuPR/PRmax u skupini krivulja najdaljih od okomite osi (PR/PRmax
= 0,2).

            (e) Pomaknuti se na vodoravnu os i
očitati vrijednost K1 (K1 = 1,79).

2.4.3.   Određivanje faktora Kv

            Korekcijski faktor (za neopterećenu
poluprikolicu) Kv izračuna se prema sljedećoj formuli:

            Kv = K1 – K2 (Kv = 1,66)

Dijagram
5

Regulator kočne sile za različita opterećenja

(vidjeti
točku 7.4)

|  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| Kontrolni podaci | Opterećenje vozila | Osovina br. 2 Opterećenje (daN)o:p> | Ulazni tlak (bar) | Nazivni izlazni tlak (bar) |
| ![](dodatni/350910.gif) | Opterećeno        Neopterećeno | 10 000        1500 | 6        6 | 6        2,4 |

PRILOG III.

Postupak
izračuna vremena reakcije za vozila s pneumatskim kočnim sustavima

1.         OPĆI ZAHTJEVI

1.1.      Vrijeme reakcije određuje se kod vozila u
stanju mirovanja, a tlak se mjeri na otvoru najnepovoljnije postavljenog kočnog
cilindra. Na vozilima koja su opremljena kombiniranim pneumatskim i
hidrauličkim kočnim sustavom tlak se može mjeriti na otvoru najnepovoljnije
postavljene pneumatske jedinice. Na vozilima koja su opremljena regulatorima
kočne sile za različita opterećenja, regulatori trebaju biti postavljeni u
položaj »opterećeno«.

1.2.      Tijekom ispitivanja, hod kočnih cilindara
pojedinih osovina mora odgovarati kočnicama koje su podešene s najmanjim
zazorom.

1.3.      Vremena koja se određuju kod provjere
zahtjeva iz ovog priloga zaokružuju se na najbližu desetinku sekunde. Ako je
znamenka koja prikazuje stotinke, pet ili više od pet, vrijeme reakcije se
zaokružuje na više na najbližu desetinku.

2.         MOTORNA VOZILA

2.1.      Na početku svakog ispitivanja tlak u
tlačnim spremnicima treba biti jednak najnižem tlaku pri kojem regulator tlaka
ponovo uključuje napajanje sustava zrakom. Kod sustava koji nisu opremljeni
regulatorom tlr. kompresor s ograničenim tlakom), tlak u spremnicima na
početku svakog ispitivanja treba biti 90% vrijednosti tlaka kojeg navodi
proizvođač, a definiran je u točki 1.2.2.1.Priloga IV. za ispitivanja propisana
u ovom prilogu.

2.2.      Vremena reakcije u ovisnosti od vremena
aktiviranja pedale (tt) treba odrediti višekratnim punim aktiviranjem počevši
od najkraćeg mogućeg aktiviranja pa do 0,4 sekunde. Izmjerene vrijednosti treba
prikazati na dijagramu.

2.3.      Za ispitivanja su odlučujuća reakcijska
vremena koja odgovaraju vremenu aktiviranja od 0,2 sekunde. To se vrijeme
aktiviranja jednostavno određuje iz dijagrama interpolacijom.

2.4.      Kod vremena aktiviranja od 0,2 sekundi,
vrijeme koje prođe od početka aktiviranja pedale, do trenutka kada tlak u
kočnom cilindru dosegne 75% svoje asimptotske vrijednosti, ne smije biti duže
od 0,6 sekunde.

2.5.      Kod motornih vozila s priključkom za kočnu
instalaciju prikolice vrijeme reakcije, uz uvažavanje zahtjeva iz točke 1.1 se
mjeri na kraju 2,5 metarske cijevi unutarnjeg promjera 13 mm, koja treba biti
priključena na spojnu glavu upravljačkog voda radnog kočnog sustava. Tijekom
ovog ispitivanja mora, na spojnu glavu voda za napajanje biti priključen obujam
od 385 cm3 ± 5 cm3 (što odgovara obujmu 2,5-metarske cijevi unutarnjeg promjera
13 mm pod tlakom od 6,5 bara).

            Tegljači poluprikolica moraju biti
opremljeni savitljivim cijevima za priključivanje poluprikolica. Spojne glave
se tako nalaze na kraju tih savitljivih cijevi. Dužina i unutarnji promjer
cijevi se unosi pod točkom 2.6.3. ispitnog izvještaja (Dodatak 2. Priloga IX.).

2.6.      Vrijeme koje prođe od početka aktiviranja
pedale do trenutka kada tlak na spojnoj glavi upravljačkog voda dosegne X%
svoje asimptotske vrijednosti, ne smije prijeći vrijednosti navedene u
sljedećoj tablici:

|  |  |
| --- | --- |
| x (%) | t (sekunde) |
| 10 | 0,2 |
| 75 | 0,4 |

2.7.      Kod motornih vozila koja vuku priključna
vozila kategorije O3 ili O4 a opremljena su pneumatskim kočnim sustavima, osim
gore navedenih zahtjeva trebaju se provjeriti i odredbe navedene u točki
2.2.1.18.4.1 Priloga I što se utvrđuje sljedećim ispitivanjem:

(a)        mjerenjem tlaka na kraju 2,5-metarske
cijevi unutarnjeg promjera 13 mm koja se priključi na spojnu glavu voda za
napajanje;

(b)       simulacijom kvara upravljačkog voda na
spojnoj glavi;

(c)        aktiviranjem upravljačke naprave radnog
kočnog sustava za 0,2 sekunde, kako je navedeno u točki 2.3.

3.         PRIKOLICE (uključujući poluprikolice)

3.1.
     Vrijeme reakcije za priključna vozila
se mjere bez vučnih vozila. Za simulaciju vučnog vozila potreban je simulator,
na koji se priključuje spojna glava upravljačkog voda i voda za napajanje
priključnog vozila.

3.2.      Tlak u vodu za napajanje mora biti 6,5
bara.

3.3.      Simulator mora imati sljedeće značajke:

3.3.1.   Mora imati tlačni spremnik obujma 30 litara,
koji se nabije tlakom do 6,5 bara prije svakog ispitivanja i ne nadopunjuje se
tijekom ispitivanja. Na izlazu naprave za upravljanje kočnicama simulator ima
otvor promjera od 4,0 do, uključujući 4,3 mm. Obujam cijevi mjeren od otvora do
spojne glave (uključujući i spojnu glavu) treba iznositi 385 cm3 ± 5 cm3 (što
odgovara obujmu 2,5-metarske cijevi unutarnjeg promjera 13 mm pod tlakom od 6,5
bara).Tlakovi u upravljačkom vodu navedeni u točki 3.3.3, se mjere u donjem
toku, odmah iza otvora.

3.3.2.   Naprava za upravljanje kočnica treba biti
konstruirana tako da ispitna naprava ne utječe na njezino djelovanje.

3.3.3.   Simulator se npr. izborom otvora u skladu s
točkom 3.3.1. podesi tako da, kad je na njega priključen spremnik od 385 cm3 ±
5 cm3, vrijeme potrebno za dizanje tlaka s 0,65 na 4,9 bara (što predstavlja
10% i 75% nominalnog tlaka od 6,5 bara), iznosi 0,2 ± 0,01 sekunde. Ako se gore
navedeni spremnik zamijeni sa spremnikom obujma 1155 cm3, vrijeme potrebno za
dizanje tlaka s 0,65 na 4,9 bara, bez dodatnih podešavanja iznosi 0,38 ± 0,02
sekunde. Između te dvije vrijednosti, tlak se mora dizati približno linearno.
Tlačni spremnici trebaju biti povezani sa spojnom glavom bez uporabe
savitljivih cijevi, a njihov unutarnji promjer mora iznositi najmanje 10 mm.

3.3.4.   Dijagram u dodatku ovog priloga prikazuje
primjer pravilne izvedbe i uporabe simulatora.

3.4.      Vrijeme koje prođe od trenutka kada tlak,
kojeg u upravljački vod nabije simulator dosegne 0,65 bara, do trenutka kada
tlak u kočnom cilindru dosegne 75% svoje asimptotske vrijednosti, ne smije biti
duže od 0,4 sekunde.

4.         PRIKLJUČCI ZA PROVJERU TLAKA

4.1.      Na svakom samostalnom sklopu kočnog
sustava priključak za provjeru tlaka treba postaviti na lako dostupno mjesto
što bliže kočnom cilindru koji je, s obzirom na vrijeme reakcije
najnepovoljnije postavljen.

4.2.      Priključci za provjeru tlaka trebaju
odgovarati točki 4. norme HRN ISO 3583:2003.

Dodatak

PRIMJER
SIMULATORA

(vidjeti
točku 3. Priloga III.)

1.         Namještanje simulatora

 ![](dodatni/350911.gif)

2.         Ispitivanje kočnog sustava prikolice
pomoću simulatora

![](dodatni/350912.gif)

A
        = dovodni priključak sa zapornim
ventilom

C1
      = tlačni prekidač u simulatoru
namješten na 0,65 bara i na 4,9 bara

C2
      = tlačni prekidač, koji se priključi
na kočni cilindar priključnoga vozila da djeluje pri 75% asimptotskog tlaka u
kočnom cilindru CF

CF
      = kočni cilindar

L
         = vod od otvora e O do spojne
glave (uključujući i nju) TC, koji ima obujam od 385 ± 5 cm3 pod tlakom 6,5
bara

M
       = manometar

O         = otvor promjera, najmanje 4 mm a
najviše 4,3 mm

PP       = priključak za provjeru tlaka

R1
      = 30-litarski zračni spremnik s
ispusnim ventilom

R2       = spremnik za umjeravanje koji zajedno sa
spojnom glavom TC, ima obujam od 385 ± 5 cm3

R3
      = spremnik za uik za umjeravanje koji
zajedno sa spojnom glavom TC, ima obujam od 1155 ± 15 cm3

RA       = zaporni ventil

TAstyle='mso-tab-count:1'>       = spojna glava, vod za napajanje

TC       = spojna glava, upravljački vod

V
        = naprava za upravljanje kočnim
sustavom

VRU    = kočni ventil priključnoga vozila

PRILOG
IV.

Spremnici i izvori energije

A.                    Pneumatski kočni sustavi

1.                     VELIČINA OBUJMA SPREMNIKA ENERGIJE

1.1.                  Opći zahtjevi

1.1.1.               Vozila, čiji kočni sustavi za svoje
djelovanje trebaju stiješnjeni zrak, moraju biti opremljeni spremnicima obujma
koji treba odgovarati zahtjevima točaka 1.2. i 1.3.

1.1.2.               Međutim, ako kočni sustav koji u slučaju
pomanjkanja zalihe energije lako postigne kočni učinak, najmanje onaj propisan
za pomoćni kočni sustav, spremnici ne trebaju biti propisanog obujma.

1.1.3.               Kod provjera zahtjeva iz točaka 1.2. i 1.3.
kočnice trebaju biti namještene što bliže (sa što manjim zazorom).

1.2.                  Motorna vozila

1.2.1.                Spremnici u pneumatskom kočnom sustavu
motornih vozila moraju biti konstruirani tako da po osmokratnom punom
aktiviranju naprave za upravljanje radnog kočnog sustava, tlak u spremniku ne
bude niži od tlaka potrebnog za propisani učinak pomoćnog kočenja.

1.2.2.               Tijekom ispitivanja trebaju biti ispunjeni
sljedeći zahtjevi:

1.2.2.1.            Početni tlak u spremnicima treba
odgovarati vrijednostima koje je odredio proizvođač (1).Taj tlak treba biti
toliki da omogući postizanje propisanog učinka radnog kočnog sustava.

1.2.2.2.            Spremnik ili spremnici se ne smiju
napajati; dodatno, potrebno je odspojiti spremnik ili spremnike dodatnih
uređaja.

1.2.2.3.            Kod motornih vozila koja vuku
priključna vozila, vod za napajanje se zatvori a spremnik od 0,5 litara se
priključi na upravljački vod. Prije svakog aktiviranja kočnica taj se spremnik
treba isprazniti. Nakon ispitivanja navedenog u točki 1.2.1., tlak u
upravljačkom vodu ne smije biti niži od polovice vrijednosti tlaka koji je
izmjeren kod prve uporabe kočnica.

1.3.                  Prikolice (uključujući poluprikolice)

1.3.1.               Spremnici na priključnim vozilima trebaju bit
izvedeni tako da po osmokratnom punom aktiviranju naprave za upravljanje radnog
kočnog sustava tegljača tlak koji se dobavlja dijelovima radnog mehanizma, ne
padne ispod polovice vrijednosti koja je bila kod prve uporabe kočnica i da na
dođe do aktiviranja automatskog ili parkirnog sustava priključnog vozila.

1.3.2.               Tijekom ispitivanja trebaju biti ispunjeni
sljedeći zahtjevi:

1.3.2.1.            Na početku ispitivanja tlak u
spremnicima treba biti 8,5 bara.

1.3.2.2.            Vod napajanja treba biti zatvoren,
dodatno, potrebno je odspojiti spremnike energije pomoćnih uređaja.

1.3.2.3.            Tijekom ispitivanja spremnik se ne
smije napajati.

1.3.2.4.            Za svaku uporabu kočnica tlak u
upravljačkom vodu treba biti 7,5 bara.

\_\_\_\_\_
1 Početni tlak mora biti naveden u opisnom
listu

2.                     KAPACITET IZVORA ENERGIJE

2.1.                  Opće odredbe

                        Kompresor mora zadovoljiti zahtjeve
sljedećih točaka:

2.2.                  Definicije

2.2.1.               p tlak, koji odgovara 65% tlaka p2,
definiranog u točki 2.2.2.

2.2.2.               p2 je vrijednost određena od proizvođača a
navedena je u točki 1.2.2.1.

2.2.3.               T1 je vrijeme potrebno da se relativni tlak
digne od 0 do p1; T2 je vrijeme potrebno da se relativni tlak digne od 0 do p.

2.3.                  Uvjeti mjerenja

2.3.1.               U svim slučajevima brzina vrtnje kompresora
treba odgovarati brzini motora koja odgovara njegovoj najvećoj snazi ili brzini
koju dopušta regulator.

2.3.2.               Tijekom ispitivanja za određivanje vremena T1
i T2 spremnici energije pomoćnih uređaja trebaju biti odspojeni.

2.3.3.               Na motornim vozilima konstruiranim za vuču
prikolica, prikolicu predstavlja spremnik čiji je najviši relativni tlak p
(izražen u barima) onaj koji se može dovesti preko sustava napajanja vučnoga
vozila i čiji je obujam V (izražen u litrama) dan u formuli p × V = 20 R (gdje
je R najveće moguće opterećenje izraženo u tonama, na osovinama prikolice ili
poluprikolice).

2.4.                  Tumačenje rezultata

2.4.1.               Vrijeme T1 za spremnik koji se nalazi u
najnepovoljnijem položaju ne smije prijeći:

                        – tri minute za vozila koja nisu
predviđena za vuču prikolica ili poluprikolica

                        – šest minuta za vozila koja su
predviđena za vuču prikolica ili poluprikolica

2.4.2.               Vrijeme T2 za spremnik koji se nalazi u
najnepovoljnijem položaju ne smije prijeći:

                        – šest minuta za vozila koja nisu
predviđena za vuču prikolica ili poluprikolica

                        – devet minuta za vozila koja su
predviđena za vuču prikolica ili poluprikolica

2.5.                  Dodatno ispitivanje

2.5.1.               Kada je vozilo opremljeno spremnikom ili
spremnikom za pomoćne uređaje ukupnog obujma koji je veći od 20% od ukupnog
obujma spremnika zaliha energije kočnog sustava, provodi se dodatno ispitivanje
tijekom kojeg ne smije doći do utjecaja na djelovanje ventila koji upravljaju
napajanjem spremnika odnosno spremnika pomoćnih uređaja. Tijekom ovog
ispitivanja se provjerava je li vrijeme T3, potrebno za dizanje tlaka u
spremnicima kočnog sustava s vrijednosti 0 na p2, manje od:

                        – osam minuta na vozilima, koja nisu
predviđena za priključivanje prikolica i poluprikolica

                        – jedanaest minuta za vozila na koja
se priključuje prikolica ili poluprikolica.

2.5.2.               Ispitivanje se mora provoditi pod uvjetima
propisanim u točkama 2.3.1. i 2.3.3.

2.6.                  Vučna vozila

2.6.1.               Vozila, na koja se priključuju vozila
kategorije O moraju također zadovoljavati gore navedene zahtjeve za vozila na
koja se ne priključuju poluprikolice i prikolice. U tom slučaju se ispitivanja
navedena u točkama 2.4.1, 2.4.2 (i 2.5.1) provode bez spremnika spomenutog u
točki 2.3.3. ovog priloga.

3.                     PRIKLJUČCI ZA PROVJERU TLAKA

3.1.                  Priključak za provjeru tlaka mora biti
ugrađen na najbližem lako dostupnom mjestu najnepovoljnije postavljenog spremnika
u smislu točke 2.4 ovog priloga.

3.2.                  Priključak za provjeru tlaka trebaju
odgovarati točki 4.norme HRN ISO 3583: 2003.

B.                    Podtlačni kočni sustavi

1.                     VELIČINA OBUJMA PODTLAČNIH SPREMNIKA

1.1.                  Općenito

1.1.1.               Vozila, kod kojih kočni sustav za djelovanje
treba podtlak, moraju biti opremljena s spremnicima kapaciteta koji odgovaraju
zahtjevima točaka 1.2. i 1.3.

1.1.2.               Međutim, to nije potrebno za kočne sustave
koji u slučaju nedostatka energije mogu postići bar takvu učinkovitost koja je
propisana za pomoćne kočnice.

1.1.3.               Pri provjeri zahtjeva iz točaka 1.2. i 1.3.
kočnice trebaju biti namještene što bliže (sa što manjim praznim hodom).

1.2.                  Motorna vozila

1.2.1.               Spremnici motornih vozila moraju biti takvi
da se učinkovitost propisana za sustav također može doseći:

1.2.1.1.            po osmokratnom punom aktiviranju
sustava radne kočnice čiji je izvor energije vakuumska crpka; a

1.2.1.2.            po četverokratnom punom aktiviranju
sustava radne kočnice čiji je izvor energije motor.

1.2.2.               Ispitivanja se provode u skladu sa sljedećim
zahtjevima:

1.2.2.1.            Početnu razinu energije u spremniku
odnosno spremnicima treba odrediti proizvođač. Početna razina energije mora
osigurati propisanu učinkovitost radne kočnice i odgovarati podtlaku koji nije
veći od 90% najvećeg podtlaka, kojeg ostvaruje izvor energije (1);

1.2.2.2.            Spremnik, odnosno spremnici se ne
smiju napajati a osim toga je potrebno spremnik, odnosno spremnike energije
pomoćnih uređaja, odspojiti.

1.2.2.3.            Kod motornih vozila koja vuku
priključna vozila, vod za napajanje se zatvori a spremnik od 0,5 litara se
priključi na upravljački vod. Nakon ispitivanja navedenog u točki 1.2.1,
podtlak u upravljačkom vodu ne smije biti niži od polovice vrijednosti podtlaka
koji je izmjeren kod prve uporabe kočnica.

1.3.                  Prikolice (samo kategorije O1 i O2)

1.3.1.               Spremnici na priključnim vozilima trebaju
biti izvedeni tako da, po četverokratnom punom aktiviranju naprave za
upravljanje radnog kočnog sustava tegljača tlak koji se dobavlja dijelovima
radnog mehanizma ne padne ispod polovice vrijednosti koja je bila kod prve
uporabe kočnica.

1.3.2.               Ispitivanja treba provoditi u skladu sa
sljedećim zahtjevima:

1.3.2.1.            Početnu razinu energije u spremniku
odnosno spremnicima određuje proizvođač. Početna razina energije mora osigurati
propisanu učinkovitost radne kočnice (2).

1.3.2.2.            Spremnik, odnosno spremnici se ne
smiju napajati pajati a osim toga potrebno je spremnik, odnosno spremnike energije
pomoćnih uređaja, odspojiti.

\_\_\_\_\_\_
1 Početna razina energije treba biti navedena u
opisnom listu
2 Početna razina e treba biti navedena u opisnom listu

2.                     KAPACITET IZVORA ENERGIJE

2.1.                  Općenito

2.1.1.               Počevši od atmosferskoga tlaka, izvor
energije treba omogućiti da se u podtlačnoj posudi, odnosno posudama u roku od
tri minute uspostavi početna razina, propisana u točki 1.2.2.1. Kod motornog
vozila na koje se priključuje prikolica vrijeme za uspostavu te razine, pod
uvjetima propisanim u točki 2.2., ne smije biti duže od šest minuta.

2.2.                  Uvjeti mjerenja

2.2.1.               Brzina vrtnje izvora podtlaka mora biti:

2.2.1.1.            Ako je izvor podtlaka motor vozila,
broj okretaja motora vozila u mirovanju s mjenjačem u slobodnom toku;

2.2.1.2.            Ako je izvor podtlaka vakuumska
crpka, 65% okretaja motora pri najvećoj snazi motora; i

2.2.1.3.            Ako je izvor podtlaka vakuumska
crpka a motor je opremljen regulatorom, 65% okretaja motora koju dopušta
regulator.

2.2.2.               Ako je motorno vozilo namijenjeno vući
prikolice koja ima podtlačni sustav radne kočnice, za simulaciju priključnog
vozila treba uporabiti napravu za spremanje energije s obujmom V u litrama koja
se određuje prema sljedećoj formuli:

            V = 15 x R

            gdje je R najveća dopušta masa u
tonama na osovinama prikolice.

C.                    Hidraulički kočni sustavi sa spremljenom
energijom

1.                     KAPACITET NAPRAVE ZA SPREMANJE ENERGIJE
(AKUMULATORI ENERGIJE)

1.1.                  Općenito

1.1.1.               Vozila, koja za djelovanje kočnog sustava
trebaju spremljenu energiju, koju čini hidraulička tekućina pod tlakom, moraju
biti opremljena napravama za spremanje energije (akumulatori energije) čiji
kapacitet odgovara zahtjevima točke 1.2.

1.1.2.               Međutim, naprave za spremanje energije
propisanog kapaciteta nisu potrebne za kočne sustave koji u slučaju nedostatka
energije mogu postići bar takvu učinkovitost koja je propisana za pomoćne
kočnice.

1.1.3.               Pri provjeri zahtjeva iz točaka 1.2.1.,
1.2.2. i 2.1. kočnice trebaju biti namještene što bliže; osim toga redoslijed
punih aktiviranja kočnice treba biti usklađen s točkom 1.2.1. tako da između
pojedinih aktiviranja postoji stanka od najmanje jedne minute.

1.2.                  Motorna vozila

1.2.1.               Motorna vozila, opremljena hidrauličkim
kočnim sustavom sa spremljenom energijom moraju zadovoljavati sljedeće
zahtjeve:

1.2.1.1.            nakon osmokratnog punog aktiviranja
sustava radne kočnice, kod devete uporabe je moguće doseći učinkovitost
propisanu za sustav pomoćne kočnice.

1.2.1.2.            Ispitivanja treba provesti u skladu
sa sljedećim zahtjevima:

1.2.1.2.1.         Ispitivanje se počne pri tlaku kojeg je
odredio proizvođač ali koji nije viši od uklopnog tlaka.

1.2.1.2.2.         Akumulator odnosno akumulatori se ne
smiju napajati; osim toga je potrebno akumulator odnosno akumulatore energije
pomoćnih uređaja, odspojiti.

1.2.2.     &nbssp          Za motorna vozila, opremljena hidrauličkim
kočnim sustavom sa spremljenom energijom koja ne zadovoljavaju zahtjeve točke
2.2.1.5.1. Priloga I, se smatra da zadovoljavaju tu točku ako ispunjavaju
sljedeće zahtjeve:

1.2.2.1.            nakon svakog pojedinog kvara u
prijenosnom sustavu mora biti moguće, nakon osmokratnog punog aktiviranja
sustava radne kočnice; kod devetog aktiviranja doseći najmanje onu učinkovitost
koja je propisana za pomoćni kočni sustav ili, gdje pomoćni kočni sustav koji
zahtjeva uporabu spremljene energije putem posebne naprave za upravljanje
kočenjem, mora biti moguće nakon osmokratnog punog aktiviranja; kod devetog
aktiviranja postići preostalu učinkovitost, propisanu u točki 2.2.1.4 Priloga
I.

1.2.2.2.            Ispitivanja treba izvoditi u skladu
sa sljedećim zahtjevima:

1.2.2.2.1.         ako je izvor energije u stanju
mirovanja ili radi s brojem okretaja koji odgovara slobodnom radu motora, može
se izazvati kvar u prijenosnom sustavu kočnog sustava. Prije izazivanja kvara
mora naprava, odnosno naprave za spremanje energije, biti pod tlakom kojeg može
odrediti proizvođač ali ne smije biti veći od uklopnog tlaka.

1.2.2.2.2.         pomoćni uređaji i njihovi akumulatori
energije, ako postoje trebaju biti odspojeni.

2.                     KAPACITET HIDRAULIČKIH IZVORA ENERGIJE

2.1.                  Izvori energije trebaju zadovoljavati
zahtjeve, navedene u sljedećim točkama:

2.1.1.               Definicije

2.1.1.1.            »p1« predstavlja najveći radni tlak
(isklopni tlak) u akumulatoru odnosno akumulatorima energije, kojeg određuje
proizvođač.

2.1.1.2.            »p2« predstavlja tlak nakon
četverokratnog punog aktiviranja sustava radne kočnice, počevši od tlaka p1,
bez napajanja akumulatora.

2.1.1.3.            »t« predstavlja vrijeme koje je
potrebno da tlak naraste od p2 do p u akumulatoru odnosno akumulatorima, bez
uporabe naprave za upravljanje sustavom u tom trenutku

2.1.2.               Uvjeti mjerenja

2.1.2.1.            Tijekom ispitivanja za određivanje
vremena t, brzina napajanja izvora energije treba odgovarati onoj kada motor
radi s okretajima koji odgovaraju njegovoj najvećoj snazi ili okretajima koje
dopušta regulator.

2.1.2.2.            Tijekom ispitivanja za određivanje
vremena t, akumulator odnosno akumulatori energije za pomoćne uređaje ne smiju
se odspojiti, osim ako se to ne čini automatski.

2.1.3.               Tumačenje rezultata

2.1.3.1.            Kod svih vozila, osim onih
kategorije M3, N2 i N3, vrijeme t ne smije prijeći 20 sekundi.

2.1.3.2.            Kod vozila kategorije M3, N2 i N3,
vrijeme t ne smije prijeći 30 sekundi.

3.                     ZNAČAJKE NAPRAVA ZA UPOZORAVANJE

S motorom u mirovanju i početnim
tlakom kojeg može odrediti proizvođač, ali koji nije veći od uklopnog tlaka,
upozorna naprava se mora isključiti nakon dvokratnog punog aktiviranja radnog
kočnog sustava.

PRILOG
V.

Opružne kočnice

1.                     DEFINICIJE

1.1.                  Izraz »opružne kočnice« označava kočne
naprave kojima energiju potrebnu za kočenje daje jedna ili više opruga koje
djeluju kao akumulatori energije.

1.1.1.               Energiju, koja je potrebna za stlačivanje
(kompresiju) opruge čime se otpušta kočnica dobavlja i njome upravlja »naprava
za upravljanje kočnica« koju aktivira vozač (vidjeti definiciju u točki 1.4.
Priloga I.).

1.2.                  Izraz »opružni cilindar« označava komoru,
gdje promjene tlaka uzrokuju stlačivanje opruge.

1.3.                  Ako stlačivanje opruge čini podtlačna
naprava, izraz »tlak« u ovom prilogu označava podtlak.

2.                     OPĆENITO

2.1.                  Opružna kočnica se ne smije koristiti kao
radna. Međutim, u slučaju kvara dijela prijenosnog sustava u sustavu radne
kočnice za ostvarivanje preostalog kočnog učinka propisanog u točki 2.2.1.4
Priloga I, smije se upotrijebiti opružna kočnica ako vozač može kočiti
postepeno. Kod motornih vozila, osim vučnih vozila i poluprikolica, koja
zadovoljavaju zahtjeve navedene u točki 2.2.1.4.3. Priloga I., opružna kočnica
ne smije biti jedini izvor preostalog kočnog učinka. Podtlačne opružne kočnice
se ne smiju koristiti za priključna vozila.

2.2.                  Male promjene tlaka, koje se mogu pojaviti
u vodu napajanja opružnog cilindra ne smiju prouzročiti značajnije odstupanje
kočne sile.

2.3.                  Vod napajanja opružnog cilindra mora imati
svoju vlastitu pričuvu energije ili ga moraju napajati dvije neovisne pričuve
energije. Vod napajanja prikolice se može granati iz toga voda napajanja pod
uvjetom da pad tlaka u vodu priključnog vozila ne smije prouzročiti aktiviranje
opružnih kočnih cilindara. Pomoćni uređaj smiju crpiti potrebnu energiju iz
voda napajanja samo pod uvjetom, da njegovo djelovanje, također u slučaju kvara
izvora energije ne dovede do pada pričuvne energije za opružne cilindre ispod
razine koja bi dovela do otpuštanja i jednog opružnog kočnog cilindra. U svakom
slučaju, tijekom punjenja spremnika stiješnjenog zraka kočnog sustava čiji je
tlak pao na 0, opružne kočnice ne smiju popustiti sve dok tlak u sustavu radne
kočnice ne postane dovoljan za ostvarivanje propisane učinkovitosti pomoćne
kočnice opterećenog vozila pri čemu se koristi naprava za upravljanje sustavom
radne kočnice. Slično, opružne kočnice, iako aktivirane ne smiju otpustiti dok
se u sustavu radne kočnice ne postigne dovoljan tlak za ostvarivanje najmanje
propisanog preostalog kočnog učinka uporabom naprave za upravljanje sustavom
radne kočnice.

            Ova se točka ne odnosi na priključna
vozila.

2.4.                  Kod motornih vozila sustav mora biti
konstruiran tako, da je kočnice moguće aktivirati i otpustiti najmanje tri puta
ako je početni tlak u opružnom cilindru jednak najvećem konstrukcijskom tlaku.
Kod priključnih vozila mora biti moguće otpustiti kočnice tri puta nakon
odvajanja priključnog vozila, pri tome mora tlak u vodu napajanja prije
odvajanja biti 6,5 bara. Ti uvjeti trebaju biti ispunjeni kada su kočnice
namještene s najmanjom zazorom. Osim toga, mora biti moguće aktivirati i
otpustiti parkirnu kočnicu kako je navedeno u točki 2.2.2.10. Priloga I., ako
je prikolica priključena na vučno vozilo.

2.5.                  Kod motornih vozila, tlak u opružnom
cilindru, pri kojem počinju opruge aktivirati kočnice, namještene s najmanjim
zazorom ne smije biti veći od 80% najniže vrijednosti normalno raspoloživog
tlaka. Kod priključnih vozila tlak u opružnom cilindru kod kojeg opruge
aktiviraju kočnice ne smije biti veći od tlaka, koji ostane nakon
četverokratnog aktivirana sustava radne kočnice u skladu s Prilogom IV., točko
1.3. početni tlak mora biti 6,5 bara.

2.6.                  Kada tlak u vodu koji dovodi energiju u
opružni cilindar – osim vodova pomoćne naprave za otpuštanje kočnica koja
koristi tekućinu pod tlakom – padne na vrijednost, pri kojoj se dijelovi
kočnica počinju pomicati, mora se aktivirati svjetlosna ili zvučna upozorna
naprava. Ako je taj zahtjev ispunjen, upozorna naprava može biti ista koja je
navedena u točki 2.2.1.13. Priloga I. Ova se odredba na odnosi na prikolice.

2.7.                  Na motornih vozilima opremljenima kočnim
opružnim kočnicama i koji vuku priključno vozilo s povezanim ili polupovezanim
kočnicama, automatsko aktiviranje opružnih kočnica mora dovesti do aktiviranja
kočnica priključnog vozila.

3.                     SUSTAV ZA OTPUŠTANJE KOČNICA

3.1.                  Opružni kočni sustav treba biti
konstruiran tako da je kočnice moguće otpustiti u i u slučaju kvara. To se može
ostvariti uporabom pomoćne naprave za otpuštanje kočnica (pneumatske, mehaničke
itd.). Pomoćna naprave za otpuštanje kočnica koja za otpuštanje koristi
energiju, tu energiju mora crpsti iz pričuvne energije, neovisno od pričuvne
energije koja se obično koristi za opružni kočni sustav.

Stiješnjeni zrak ili hidraulička
tekućina u takvoj pomoćnoj napravi za otpuštanje kočnica može djelovati na istu
površinu klipa u opružnom cilindru koja se koristi za uobičajeni opružni kočni
sustav, pod uvjetom da pomoćna naprava za otpuštanje kočnica koristi poseban
vod. Spoj ovog voda s uobičajenim vodom koji povezuje napravu za upravljanje
kočnicama s opružnim kočnim cilindrima mora biti izveden kod svake naprave za
aktiviranje opružnih kočnica tik pred otvorom tlačnog cilindra ako ona nije
ugrađena u tijelo opružnog kočnog cilindra. Taj spoj treba uključivati napravu
koja sprječava utjecaj jedne cijevi na drugu. Zahtjevi iz točke 2.2.1.6.
Priloga I. vrijede također i za tu napravu.

3.1.1.               Za potrebe zahtjeva iz točke 3.1., sastavni
dijelovi prijenosnog sustava kočnog sustava se ne smatraju podložnim kvarovima
ako se u uvjetima točke 2.2.1.2.7. Priloga I. ne smatra da su po
kvarovima, uz uvjet da su izvedeni iz metala ili materijala sličnih svojstava i
da pri uobičajenom kočenju nisu izloženi značajnijim deformacijama.

3.2.                  Ako djelovanje pomoćne naprave navedene u
točki 3.1., zahtjeva uporabu alata ili ključa, taj alat ili ključ treba biti u
vozilu.

PRILOG
VI.

Kočenje parkirnom kočnicom mehaničkim blokiranjem kočnih
cilindara (blokirni kočni cilindri)

1.                     DEFINICIJA

Mehaničko blokiranje kočnih
cilindara označava napravu koja osigurava parkirno kočenje na način da
mehanički zaglavi poluga kočnog klipa.

Do mehaničkog blokiranja dolazi kad
se iz komore naprave za blokiranje ispusti stiješnjen zrak; naprava za
mehaničko blokiranje mora biti konstruirana tako da se lako otpusti kad se
komora ponovo nađe pod tlakom.

2.                     POSEBNE ODREDBE

2.1.                  Kad se tlak u komori naprave za blokiranje
približi razini na kojoj dolazi do mehaničkog blokiranja, aktivira se
svjetlosni ili zvučni upozorni sustav.

            Ova odredba ne vrijedi za priključna
vozila. Kod priključnih vozila tlak pri kojem dolazi do mehaničkog blokiranja
ne smije biti veći od 4 bara. Djelovanje parkirne kočnice mora biti moguće
ostvariti i u slučaju bilo kojeg kvara dijelova sustava radne kočnice
prikolice. Osim toga, kod priključnih vozila mora biti moguće otpustiti kočnice
najmanje tri puta nakon odvajanja vučnog vozila s tim da tlak u vodu napajanja
prije odvajanja treba iznositi 6,5 bara. Ti uvjeti moraju biti ispunjeni kad su
kočnice namještene sa što manjim zazorom. Osim toga mora biti moguće aktivirati
i otpustiti sustav parkirne kočnice kako je navedeno u točki 2.2.2.10. Priloga
I., kad je prikolica priključena na vučno vozilo.

2.2.                  Kod kočnih cilindara opremljenih napravom
za mehaničko blokiranje mora biti osigurano aktiviranje kočnih cilindara iz dva
odvojena izvora energije.

2.3.                  Cilindar blokirane kočnice se smije
otpustiti tek kad je osigurano da se kočnicom, nakon otpuštanja može opet
upravljati.

2.4.                  U slučaju kvara izvora energije koja
napaja komoru naprave za blokiranje, je propisana pomoćna naprava za otpuštanje
blokiranja (npr. mehanička ili pneumatska), koja koristi npr. zrak u jednoj od
guma.

2.5.                  Naprava za upravljanje mora biti izvedena
tako, da nakon aktiviranja izvodi sljedeće operacije: aktivira kočnice tako da
se ostvari stupanj učinkovitosti potreban za parkirno kočenje, blokira kočnice
u tom položaju i onemogućuje sile koje bi aktivirale kočnicu.

PRILOG
VII.

Slučajevi u kojima za vozila u postupku homologacije nije
potrebno provoditi ispitivanja tipa I. i/ili II. (ili II.A) ili III.

1.                     Ispitivanja tipa I. i/ili II. (ili
II.A) ili tipa III. ne treba provoditi za vozila u postupku homologacije u
sljedećim primjerima:

1.1.                  Ako je navedeno vozilo motorno vozilo,
prikolica ili poluprikolica koje je s obzirom na gume, energiju za kočenje koju
potroši svaka osovina, način ugradnje guma i kočnica, jednako motornom vozilu,
prikolici ili poluprikolici, koje:

1.1.1.               je prošlo ispitivanje tipa I. i/ili II. (ili
IIA) ili ispitivanje tipa III

1.1.2.               je bilo homologirano, s obzirom na potrošenu
energiju pri kočenju, za masu na osovini koja nije manja od one na predmetnom
vozilu.

1.2.                  Kada je predmetno vozilo motorno vozilo,
prikolica ili poluprikolica čilica čija je osovina odnosno osovine s obzirom na gume,
energiju za kočenje koju potroši svaka osovina, način ugradnje guma i kočnica
jednaka, s obzirom na kočenje, osovini odnosno osovinama koje su svaka posebno
prošle ispitivanje tipa I.i/ili II. (ili II.A) ili ispitivanje tipa III. za
masu na osovini koja nije manja od odgovarajuće mase predmetnog vozila,nergija za kočenje koju potroši svaka osovina nije veća od energije koju je ta
osovina potrošila tijekom referentnog ispitivanja ili ispitivanja provedenog posebno
na toj osovini.

1.3.                  Ako vozilo u postupku homologacije nije
opremljeno samo s motornom kočnicom već i usporivačem koji je jednak onom koji
je već ispitan pod sljedećim i uvjetima:

1.3.1.               U ispitivanju koje se izvodi na nagibu od
najmanje 6% (Ispitivanje tipa II.) ili najmanje 7% (Ispitivanje tipa II.A),
usporivač je sam svojim djelovanjem ustalio brzinu vozila s najvećom tehnički
dopuštenom masom, koja je u trenutku ispitivanja bar jednaka masi vozila koji
je u postupku homologacije.

1.3.2.               Tijekom gornjeg ispitivanja treba provjeriti
da je brzina vrtnje dijelova usporivača takva da je moment usporenja, kad
vozilo vozi brzinom od 30 km/h najmanje jednak momentu usporenja kod
ispitivanja navedenog u točki 1.3.1.

1.4.                  Kada predmetno vozilo, opremljeno s
pneumatskim kočnicama s podiznim brijegom u obliku slova S (1), i kada to
vozilo zadovoljava zahtjeve Dodatka 1. ovog priloga s obzirom na izvještaj
referentnog ispitivanja koji je prikazan u Dodatku 2. ovog priloga.

2.                     Izraz »jednak« iz točaka 1.1, 1.2. i
1.3. označava da je jednak s obzirom na geometrijske i mehaničke značajke
dijelova vozila navedenih u ovim točkama i jednak također u smislu materijala
od kojih su ti dijelovi napravljeni.

3.                     Za uporabu gornjih odredbi u
homologacijski dokument se, u vezi kočenja (Priloga IX., Dodatak 2.) navode se
sljedeći podaci:

3.1.                  Kod primjene točke 1.1, treba navesti
homologacijski broj vozila, na kojem su bili provedena ispitivanja tipa I.
i/ili II.(ili II.A) ili ispitivanja tipa III., koje služi kao referentno
ispitivanje (točka 2.7.1.).

3.2.                  Kod primjene točke 1.2., popunjava se
tablica iz točke 2.7.2.

3.3.                  Kod primjene točke 1.3., popunjava se
tablica točke 2.7.3.

3.4.                  Kod primjene točke 1.4., popunjava se
tablica točke 2.7.4.

4.                     Kada se osoba, koja je predala zahtjev
za izdavanje homologacije poziva na homologaciju izdanu u drugoj u državi
članici, mora pokazati dokumente koji se odnose na tu homologaciju.

\_\_\_\_\_
1
Po prijedlogu jednakovrijednih podatka dopušteni su također i drugi tipovi
kočnica.

Dodatak
1.

Alternativni postupci za ispitivanje tipa I. i tipa III. za
kočnice prikolica

1.                     OPĆENITO

1.1.                  Sukladno točki 1.4. ovog priloga, u
postupku homologacije vozila, ispitivanja slabljenja kočnog učinka tipa I. i
III. mogu se izostaviti ako sastavni dijelovi kočnog sustava zadovoljavaju
zahtjeve ovoga dodatka i ako predviđeni kočni učinak zadovoljava zahtjeve ovoga
Pravilnika za odgovarajuću kategoriju vozila.

1.2.                  Smatra se, da ispitivanja provedena u
skladu s postupcima navedenim u ovom dodatku zadovoljavaju gornje zahtjeve.

2.         SIMBOLI I DEFINICIJE (simboli
referentne kočnice imaju indeks »e«)

P          = okomita reakcija površine ceste na
osovinu u stanju mirovanja

C
        = ulazni moment podizača

Cmax = naan>= najviši tehnički dopušteni ulazni moment
podizača

Co
      = prag ulaznog momenta podizača, tj.
najmanji moment podizača potreban za ostvarivanje mjerljivog kočnog momenta

R
        = (dinamični) polumjer gume

T
         = kočna sila u točki dodira gume
i ceste

M
       = kočni moment = T × R

z
         = stupanj kočenja T/P = M/RP

s
         = hod klipa kočnog cilindra
(radni hod plus prazni hod)

sP
       = iskoristiv hod klipa – hod, pri
kojem je izlazni potisak 90% prosječnog potiska (ThA)

ThA
    = prosječni potisak – prosječni
potisak se određuje tako da se integrira vrijednost između jedne trećine i
dvije trećine ukupnog (punog) hoda (smax).

![](dodatni/350913.gif)

l
= dužina poluge

r
= polumjer kočnog bubnja

p
= tlak aktiviranja u kočnom cilindru

3.                     ISPITNI POSTUPCI

3.1.                  Ispitivanja na stazi

3.1.1.               Ispitivanja učinkovitosti kočnica se po
mogućnosti ispituju samo na jednoj osovini.

3.1.2.               Rezultati ispitivanja na skupini osovina mogu
se upotrijebiti u skladu s točkom 1.1, ako svaka osovina za kočenje potroši
jednaku količinu energije tijekom ispitivanja (otpora) vuče priključnog vozila
i ispitivanja vrućih kočnica.

3.1.2.1.            To je zadovoljeno ako je za sve
osovine jednako sljedeće: geometrija kočnice (Slika 2), obloge, ugradnja
kotača, gume, aktiviranje i raspodjela tlaka kočnim cilindrima.

3.1.2.2.            Rezultat, zabilježen za skupinu
osovina je prosječna vrijednost za te osovine.

3.1.3.               Osovina odnosno osovine bi trebale biti, ako
je to moguće opterećene najvećim statičkim osovinskim opterećenjem, iako to
nije nužno, ako se tijekom ispitivanja uzme u obzir razlika u otporu kotrljanja
zbog različitog opterećenja na ispitivanoj osovini odnosno osovinama.

3.1.4.               Kod skupine vozila koja se koristi za
ispitivanja treba uzeti u obzir povećani otpor kotrljanja.

3.1.5.               Propisana je početna brzina za ispitivanje.
Konačna brzina se izračunava prema sljedećoj formuli:

 ![](dodatni/350914.gif)

            gdje je

v1        = početna brzina (km/h)

v2       = konačna brzina (km/h)

P0
       = masa vučnoga vozila (kg) u
uvjetima ispitivanja

P1
       = masa priključnoga vozila, koju
nosi nekočena osovina odnosno osovine (kg)

P2
       = masa priključnoga vozila, koju
nosi kočena osovina odnosno osovine (kg)

3.2.      Ispitivanja na inercijskom dinamometru

3.2.1.               Ispitn>Ispitna naprava mora imati rotacijsku
inerciju kojom se može simulirani onaj dio pravocrtne inercije mase vozila,
koja pripada jednom kotaču, koja je potrebna za ispitivanja s hladnim i vrućim
kočnicama i kojom se lako upravlja pri jednolikoj brzini za ispitivanja u
točkama 3.5.2. i 3.5.3.

3.2.2.               Ispitivanje se provodi s cijelim kotačem
uključujući gumu ugrađenu na pomični dio kočnice, kao na vozilu. Inercijska
masa može s kočnicom biti povezana neposredno ili preko guma i kotača.

3.2.3.               Hlađenje zrakom čija brzina i smjer odgovara
stvarnim uvjetima se smije upotrijebiti tijekom ciklusa zagrijavanja s tim da
brzina zraka ne smije biti veća od 10 km/h. Temperatura zraka za hlađenje treba
odgovarati temperaturi okoline.

3.2.4.               Kada se otpor kotrljanja ne izjednačava
automatski tijekom ispitivanja, od vrijednosti momenta dovedenog na kočnice se
odbije moment koji je jednako vrijedan koeficijentu kotrljanja od 0,01.

3.3.                  Ispitivanja na dinamometru s valjcima

3.3.1.               Osovinu treba ako je to moguće opteretiti najvećim
statičkim osovinskim opterećenjem, iako to nije nužno ako se tijekom
ispitivanja uzme u obzir razlika u otporu kotrljanja zbog različite mase na
ispitivanoj osovini.

3.3.2.               Hlađenje zrakom čija brzina i smjer odgovara
stvarnim uvjetima se smije upotrijebiti tijekom ciklusa zagrijavanja s tim da
brzina zraka ne smije biti veća od 10 km/h. Temperatura zraka za hlađenje treba
odgovarati temperaturi okoline.

3.3.3.               Vrijeme kočenja traje 1 sekundu nakon
dopuštog vremena od najviše 0,6 tijekom kojeg traje porast kočne sile.

3.4.                  Uvjeti ispitivanja

3.4.1.               Kočnica odnosno kočnice tijekom ispitivanja
moraju biti opremljene mjernim uređajima za sljedeća mjerenja:

3.4.1.1.            Stalno bilježenje kojim se može
odrediti kočni moment ili sila kočenja na obodu gume.

3.4.1.2.            Stalno bilježenje zračnoga tlaka u
kočnom cilindru.

3.4.1.3.            Brzina tijekom ispitivanja.

3.4.1.4.            Početna temperatura na vanjskoj
strani kočnog bubnja.

3.4.1.5.            Hod u kočnom cilindru tijekom
ispitivanja tipa 0 i ispitivanja tipa I. ili tipa III., ako je primjenjivo.

3.5.                  Ispitni postupci

3.5.1.               Dodatno ispitivanje kočenjem s hladnim
kočnicama

3.5.1.1.            Ovo se ispitivanje provodi pri
početnoj brzini od 40 km/hza ispitivanje tipa I. i 60 km/h za ispitivanje tipa
III. da se ocjeni učinak kočenja sa zagrijanim kočnicama na kraju ispitivanja
tipa I.i tipa III.

3.5.1.2.            Kočnica se aktivira tri puta pri
istom tlaku (p) i početnoj vrijednosti i 40 km/h (za ispitivanje tipa I.) ili
60 km/h (za ispitivanje tipa III.), s približno jednakom početnom temperaturom
koje nije veća od 100 °C i izmjerena je na vanjskoj površini bubnja. Sva tri
aktiviranja se provode pri tlaku kočnog cilindra koji je potreban za
ostvarivanje kočnog momenta ili sile koji odgovara stupnju kočenja (z) od
najmanje 0,50. Tlak u kočnom cilindru ne smije prelaziti 6,5 bara a ulazni
moment podizača (C) ne smije prelaziti najveći tehnički dopušti ulazni moment
podizača (Cmax). Prosječna vrijednost sva tri rezultata se uzima kao učinak
hladnih kočnica.

3.5.2.               Ispitivanje tipa I.

3.5.2.1.            Ovo se ispitivanje provodi pri
brzini od 40 km/h s početnom temperaturom kočnica koja nije veća od 100 °C,
izmjereno na vanjskoj površini bubnja.

3.5.2.2.            Stupanj kočenja se održava pri 0,07,
uključujući otpor kotrljanja (vidjeti točku 3.2.4).

3.5.2.3.            Trajanje ispitivanja treba iznositi
2 minute i 33 sekunde ili 1.7. km pri 40 km/h. Ako se ispitna brzina ne može
doseći, trajanje ispitivanja se može produžiti u skladu s točkom 1.3.2.2.
Priloga II.

3.5.2.4.            Najviše 60 sekundi po završetku
ispitivanja slabljenja kočnog učinka tipa I se sukladno točki 1.3.3. Priloga
II. pri početnoj brzini od 40 km/h provodi se ispitivanje kočenja vrućih
kočnicama. kočnom cilindru treba biti jednak tlaku koji se koristi kod
ispitivanja hladnim kočnicama.

3.5.3.               Ispitivanje tipa III. (ispitivanje slabljenja
kočnog učinka – fade test)

3.5.3.1.            Ispitne metode za ponavljajuće
kočenje.

3.5.3.1.1.         Ispitivanje na stazi (vidjeti Prilog
II., točka 1.6).

3.5.3.1.2.         Ispitivanje na inercijskom dinamometru

            Za ispitivanje na ispitnom stolu,
prema točki 3.2. Dodatka 1. Priloga VII., uvjeti mogu biti kao za ispitivanja
na cesti, u skladu s Prilogom II. točkom 1.6.1., gdje je:

            V2 = V1/2

3.5.3.1.3.         Ispitivanje na dinamometru s valjcima

            Za ispitivanje na ispitnoj napravi,
kako je navedeno u točki 3.3. Dodatka I.Priloga I., vrijede sljedeći uvjeti:

            broj kočenja                                                    20

            trajanje kočenja                                   60 sekundi

            (trajanje kočenja 25 sekundi i
vrijeme
             za ponovno postizanje brzine 35 sekundi)

            ispitna brzina                                            35 km/h

            stupanj kočenja                                             0,06

            otpor kotrljanja                                             0,01

3.5.3.2.            Ne kasnije od 60 sekundi po
završetku ispitivanja tipa III. provodi se ispitivanje kočenjem vrućim
kočnicama, u skladu s točkom 1.6.2. Priloga II. ovoga Pravilnika. Tlak u kočnom
cilindru treba biti jednak tlaku koji se koristi kod ispitivanja tipa 0.

3.6.                  Ispitni izvještaj

3.6.1.               Rezultati ispitivanja provedenih prema točki
3.5. se upisuju u obrazac, čiji je uzorak dan u Dodatku 2. ovog priloga.

3.6.2.               Kočnicu i osovinu je potrebno identificirati.
Podaci o kočnicama, osovini, tehnički dopuštoj masi i odgovarajućeg ispitnog
izvještaja moraju biti označena na osovini.

4.                     PROVJERA

4.1.                  Provjera sastavnih dijelova kočnice

                        Provjerava se, da li specifikacija
kočnica vozila koji je u postupku homologacije zadovoljava svaki od sljedećih
kriterija:

|  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- |
|  | Predmet | | Kriterij |
| 4.1.1. | (a) | promjer i širina kočnog bubnja | izmjene nisu dopuštene |
|  | (b) | materijal kočnog bubnja | izmjene nisu dopuštene |
|  | (c) | masa kočnog bubnja | dopušta izmjena između – 0 i + 20% referentne mase bubnja |
| 4.1.2. | (a)    (b) | blizina kotača vanjskoj površini bubnja (dimenzija E)    dio kočnog bubnja, kojeg ne pokriva kotač (dimenzija F) | toleranciju određuje tehnička služba koja provodi homologacijska ispitivanja |
| 4.1.3. | (a)  (b)  (c)  (d)  (e) | materijal kočnih obloga  širina kočnih obloga  debljina kočnih obloga  stvarna površina kočnih obloga  način pričvršćenja kočnih obloga | izmjene nisu dopušte |
| 4.1.4 | geometrija kočnica (slika 2) | | izmjene nisu dopušte |
| 4.1.5 | promjer kotrljanja gume (R) | | smije se promijeniti u skladu sa zahtjevima točke 4.3.1.4 ovog Dodatka |
| 4.1.6 | (a)  (b)  (c)  (d) | prosječna sila potiska klipa (THA)  hod klipa kočnog cilindra  dužina poluge  tlak u kočnom cilindru | smije se promijeniti ako predviđeno djelovanje zadovoljava zahtjeve iz točke 4.3 ovoga Dodatka |
| 4.1.7 | statičko opterećenje osovine (P) | | P ne smije biti veće od Pe (vidjeti točku 2.) |

4.2.                  Provjera ostvarenih kočnih sila

4.2.1.               Kočne sile (T) za svaku predmetnu kočnicu
(pri jednakom tlaku pm upravljačkog voda), koje su potrebne za razvijanje
kočnog učinka određenog u uvjetima ispitivanja tipa I. i tipa III., ne smiju
prijeći vrijednosti Te, navedene u točki 2. Dodatka 2, Izvještaja o rezultatima
ispitivanja, koje su određene kao osnova za ispitivanje referentne kočnice.

4.3.                  Provjeravanje učinka kočenja s vrućim
kočnicama

4.3.1.               Kočna sila (T) za svaku predmetnu kočnicu pri
određenom tlaku (p) u kočnom cilindru i pri tlaku upravljačkog voda (pm), koja
se koristi kod ispitivanja tipa 0 za predmetno priključno vozilo određuje se
metodama opisanim u točkama od 4.3.1.1 do 4.3.1.4.

4.3.1.1.            Predviđeni hod klipa kočnog cilindra
(s) predmetne kočnice određuje se na sljedeći način:

            s = l × se/le

            s ne smije biti veći od iskoristivog
hoda klipa (sp).

4.3.1.2.            Prosječna sila potiska klipa (ThA)
kočnog cilindra, ugrađenog na predmetnu kočnicu određuje se pri tlaku navedenom
u točki 4.3.1.

4.3.1.3.            Ulazni moment podizača se izračunava
prema:

            C = ThA × l

            C ne smije biti veći od Cmax.

4.3.1.4.            Predviđeni kočni učinak ispitivane
kočnice izračunava se prema:

![](dodatni/350915.gif)

            R ne smije biti manji od 0,8 Re.

4.3.2.               Predviđeni kočni učinak ispitivanog
priključnog vozila izračunava se prema:

             ![](dodatni/350916.gif)

4.3.3.               Učinak kočenja s vrućim kočnicama nakon
ispitivanja tipa I. i tipa III. određuje se u skladu s točkama 4.3.1.1., 4.3.1.2.,
4.3.1.3. i 4.3.1.4. Predviđeni kočni učinak iz toč­ke 4.3.2 mora zadovoljavati
zahtjeve ovoga Pravilnika za predmetno priključno vozilo Vrijednost, koja se
koristi za »vrijednost zabilježena pri ispitivanju tipa 0«, kako je propisano u
točki 1.3.3 ili 1.6.2 Priloga II., je vrijednost zabilježena kod ispitivanja
tipa 0 predmetnog priključnog vozila.

Dodatak 2.

UZORAK OBRASCA
IZVJEŠTAJA O ISPITIVANJU ZA OSOVINU KAKO JE PROPISANO U TOČKI 3.6. DODATKA 1.

Ispitni
izvještaj br.

1.         IDENTIFIKACIJA

1.1.      Osovina

            Proizvođač (Naziv i adresa)

            Marka

            Tip

            Model (Izvedba)

            Tehnički dopušto osovinsko
opterećenje Pe u daN

ss=MsoPlainText>1.2.     *Kočnica*

            Proizvođač (Naziv i adresa)

            Marka

            Tip

            Model (Izvedba)

            Najveća tehnički dopušti ulazni
okretni moment Cmax na podizaču:

            Kočni bubanj:                   Unutrašnji promjer

                                                    Masa

                                                    Materijal (priložiti
crtež s
                                                    mjerama prema slici 1)

            Kočna obloga:                 Proizvođač

                                                   Tip

                                                   Identifikacijska oznaka
(mora
                                                   ostati vidljiva i kad je obloga
                                                   učvršćena na kočnoj papuči)

                                                   Širina

                                                   Debljina

                                                   Veličina kočne površine

                                                   Način učvršćenja obloge

            Dimenzije kočnice (priložiti crtež s
mjerama prema Slici 2)

1.3.      *Kotač (Kotači)*

            Jednostruki kotač/Dvostruki kotač
(1)

            Promjer naplatka D

            (priložiti crtež s mjerama prema
Slici 1)

1.4.      *Gume*

            Dinamički promjer kotrljanja (Re)
pri referentnom opterećenju (Pe)

1.5.      *Kočni*
cilindar

            Proizvođač

            Tip (cilindar/membrana) (1)

            Model (Izvedba)

            Duljina poluge (1)

2.         IZVJEŠTAJ O REZULTATIMA ISPITIVANJA (2)

            (ispravljeno uzimajući u obzir otpor
kotrljanja, 0,01 × Pe)

2.1.      Za vozila kategorija O2 i O3

|  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- |
| Tip ispitivanja:  Prilog VII, Dodatak 1, točka: | 0  3.1.5.2. | I | |
| 3.5.2.2/3 | 3.5.2.4 |
| Ispitna brzina (km/h) | 40 | 40 | 40 |
| Tlak u kočnom cilindru Pe (u barima) | - | 2,55 | - |
| Vrijeme kočenja (min) |  |  |  |
| Dosegnuta kočna sila Te(daN) |  |  |  |
| Učinkovitost kočnica  Te/Pe |  |  |  |
| Hod klipa kočnog cilindra (mm) |  |  |  |
| Ulazni moment podizača Ce (Nm) |  |  |  |
| Co,e (Nm) |  |  |  |

 2.2.
Za vozila kategorije O4

|  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- |
| Tip ispitivanja:  Prilog VII, Dodatak 1, točka: | 0  3.1.5.2. | III | |
| 3.5.3.1. | 3.5.3.2 |
| Početna ispitna brzina (km/h) | 60 |  | 60 |
| Konačan ispitna brzina (km/h) |  |  |  |
| Tlak u kočnom cilindru Pe (u barima) | - |  | - |
| Broj aktiviranja kočnice |  | 20 |  |
| Trajanje ciklusa kočenja (s) |  | 60 |  |
| Dosegnuta kočna sila Te (daN) |  |  |  |
| Učinkovitost kočnica Te/Pe |  |  |  |
| Hod klipa kočnog cilindra Se (mm) |  |  |  |
| Ulazni moment podizača Ce (Nm) |  |  |  |
| Co,e (Nm) |  |  |  |

3.         IME TEHNIČKE SLUŽBE KOJA JE PROVELA
ISPITIVANJE

4.         DATUM ISPITIVANJA

5.         Ovo je ispitivanje provedeno i rezultat
zabilježen prema Direktivi 71/320/EEZ, kako je zadnje izmijenjena i dopunjena
Direktivom 98/12/EZ u Prilogu VII. Dodatku 1.

            Tehnička služba/nadležno tijelo koje
je provelo ispitivanje:

                        Potpis                                          Datum

            ………………………           ..........…………………...

6.
        Homologacijsko tijelo, ako nije
isto kao tehnička služba:

                        Potpis                                          Datum

            ………………………           ..........…………………...

Slika
1

Presjek sklopa osovine

 ![](dodatni/350917.gif)

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| Širina bubnja Xe | Opterećenje osovina (kg) | Guma | Naplatak | Be (mm) | Re (mm) | De (mm) | Ee (mm) | Fe (mm) |
|  |  |  |  |  |  |  |  |  |

Slika
2

Dimenzije kočnice

 ![](dodatni/350918.gif)

Sve
dimenzije osim za a0,
a1 i F su izražene u mm.

F
= kočna površina po kočnici (cm2)

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| ac | he | ce | de | ee | α  0e | α  1e | be | re | Fe | S1 | S2 | S3 |
|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |

**PRILOG
VIII.**

Uvjeti za ispitivanja vozila opremljena inercijskim (naletnim)
kočnicama

1.         OPĆE ODREDBE

1.1.      »Inercijska (naletna) kočnica«
nica«
poluprikolice je sastavljena iz naletne naprave, prijenosne naprave i kočnice
kako je definirano u točki 1.4.

1.2.      »Naletna naprava« je sklop sastavnih
dijelova za upravljanje kočnicom koji uključuje i spojnu glavu.

1.3.      »Prijenosni sustav« je sklop sastavnih
dijelova koji se nalazi između spojne glave i priključka na kočnici.

1.4.      »Kočnica« je dio u kojem se razvijaju
sile, koje djeluju u smjeru suprotnom od gibanja vozila. Priključak na kočnici
je, ili poluga, koja aktivira kočni brijeg (podizač) ili sličan dio (inercijska
kočnica s mehaničkim prijenosnim mehanizmom) ili kočni cilindar (inercijska
kočnica s hidrauličkim prijenosom).

1.5.      Kočni sustavi kod kojih vučno vozilo
prenosi spremljenu energiju (npr. električnu, pneumatsku ili hidrauličku) na
prikolicu, kojom se upravlja samo silom na spojnici, ne smatraju se inercijskim
kočnim sustavima u smislu ovoga Pravilnika.

1.6.      Ispitivanja

1.6.1.   Utvrđivanje bitnih značajki kočnice.

1.6.2.   Utvrđivanje bitnih značajki naletne naprave i
ispitivanje zadovoljava li ta odredbe ovoga Pravilnika.

1.6.3.   Ispitivanje na vozilu:

            – kompatibilnosti naletne naprave i
kočnice

            – prijenosnog sustava.

2.         SIMBOLI I DEFINICIJE

2.1.      Mjerne jedinice

2.1.1.   Mase: kg

2.1.2.   Sile: N

2.1.3.   Momenti: Nm

2.1.4.   Površine: cm2

2.1.5.   Tlakovi: bar

2.1.6.   Dužine: mjerne jedinice se određuju za svaki
slučaj posebno.

2.1.7.   Zemljino ubrzanje: g = 10 m/s2.

2.2.      Simboli koji vrijede za sve tipove kočnih
sustava (vidjeti sliku 1. u Dodatku 1.)

2.2.1.   GA:      »najveća
tehnički dopuštena masa« poluprikolice do koje se, prema proizvođačevoj izjavi
smije opteretiti prikolica

2.2.2.   G'A:
»najveća tehnički dopuštena masa« poluprikolice koju, prema proizvođačevoj
izjavi smije kočiti naletna naprava

2.2.3.   GB:      »najveća
tehnički dopušta masa« poluprikolice koju, prema proizvođačevoj izjavi smiju
kočiti sve kočnice poluprikolice zajedno

            G = n × GBo

2.2.4.   GBo:    dio
dopušte »najveće tehnički dopušte mase« poluprikolice koju, prema
proizvođačevoj izjavi smije kočiti jedna kočnica

2.2.5.   B\*:       potrebna
kočna sila

2.2.6.   B:         potrebna
kočna sila uzimajući u obzir otpor trenja kotrljanja

2.2.7.   D\*:      dopuštena
sila potiska na spojnici

2.2.8.   D:        opterećenje
na spojnici

2.2.9.   P':        izlazna
sila naletne naprave

2.2.10. K:        dodatna
sila u naletnoj napravi, prema dogovoru definirana je kao sila D, koja odgovara
sjecištu osi X i ekstrapolirane funkcije P' u ovisnosti od D, izmjerena na
polovici hoda naletne naprave (vidjeti sliku 2 iiku 2 i 3 u Dodatku 1)

2.2.11. KA:     prag
sile na naletnoj napravi – to je najveća sila na spojnoj glavi koja se može
nakratko uporabiti a da to ne utječe na povećanje sile naletne naprave. Prgovoru, KA je definirana kao sila koja se izmjeri u trenutku kad sila počne
potiskivati spojnu glavu brzinom od 10 do 15 mm/s, kod odspojeno prijenosnog
sustava.

2.2.12. D1:      to
je najveća potisna sila, koja djeluje na spojnu glavu kada se povlači prema
nazad brzinom od s mm/s ± 10%, kod odspojeno prijenosnog sustava

2.2.13. D2:      to
je najveća potisna sila, koja djeluje na spojnu glavu kada se povlači prema
naprijed brzinom od s mm/s ± 10%, kod odspojeno prijenosnog sustava

2.2.14.
hH0:     učinkovitost
naletne naprave

2.2.15.
hH1:      učinkovitost
prijenosnog sustava

2.2.16.
hH:        ukupna
učinkovitost naletne naprave i prijenosnog sustava

h =
hH0 ×
hH1

2.2.17. s:          hod
naletne naprave (izražen u milimetrima)

2.2.18. s':         učinkoviti
hod naletne naprave (izražen u milimetrima) izračunat u skladu s zahtjevima
točke 9.4.1.

2.2.19. s'':        slobodan
hod naprave za aktiviranje glavnog kočnog cilindra, izmjeren u milimetrima na
spojnoj glavi

2.2.20. s0:        gubitak
hoda; označava hod za koji se, u smjeru svoje osi pomakne spojna glava (mjereno
u milimetrima) kad je se aktivira na način da se pomakne od točke 300 mm iznad
vodoravne ravnine do točke 300 mm ispod vodoravne ravnine, pri čemu prijenosni
sustav miruje.

2.2.21. 2sB:     hod
kočnih papuča izmjeren na promjeru koji je paralelan s radnim mehanizmom a bez
namještanja kočnica tijekom ispitivanja (izražen u milimetrima)

2.2.22. 2sB\*:   najmanji
hod središta kočnih papuča (najmanji radni hod kočne papuče) u milimetrima, za
bubanj kočnice:

![](dodatni/350919.gif)

            2r je promjer kočnoga bubnja u milimetrima
(vidjeti sliku 4 u Prilogu 1) za disk kočnice s hidrauličkim prijenosnim
mehanizmom:

![](dodatni/350920.gif)

            gdje je:

V60     = apsorpcija obujma tekućine kočnice jednog
kotača pri tlaku, koji odgovara kočnoj sili od 1,2 1,2 B\* = 0,6 × GBo i
najvećem polumjeru gume

2rA      = vanjski promjer kočnog diska

            (V60 u cm3, FRZ u cm2 i rA u mm)

2.2.23. M:
kočni moment

2.2.24. R:         dinamički
polumjer gume u metrima, zaokružen na najbliži centimetar

2.2.25. n:         broj
kočnica

2.2.26. DA:      sila
aktiviranja na ulaznoj strani naletne naprave kod koje se uključuje sigurnosni
mehanizam protiv preopterećenja

2.2.27. MA:     kočni
moment kod kojeg se uključuje sigurnosni mehanizam protiv preopterećenja

2.3.                  Simboli za mehaničke
prijenosne sustave (vidjeti sliku 5 Dodatka 1.)

2.3.1.   iH0:      prijenosni
omjer između hoda spojne glave i hoda poluge na izlaznoj strani naletne naprave

2.3.2.   iHi:       prijenosni
omjer između hoda poluge na izlaznoj strani naletne naprave i hoda kočne poluge
(prijenosni omjer prijenosnog mehanizma)

2.3.3.   iH:        prijenosni
omjer između hoda spojne glave i hoda kočne poluge

            iH = iH0 x iH1

2.3.4.   ig:         prijenosni
omjer između hoda kočne poluge i hoda središta kočne papuče (vidjeti sliku 4 u
Dodatku 1)

2.3.5.   P:         sila
na kočnoj poluzi

2.3.6.   P0:       povratna
sila kočnice; na krivulji M = f (P), to je vrijednost sile P na sjecištu
ekstrapolacije te funkcije s apscisom (vidjeti sliku 6 u Dodatku 1.)

2.3.7.   r:           značajka
kočnice je definirana s:

            M = r (P – P0)

2.4.      Simboli za hidrauličke prijenosne
mehanizme kočnih sustava (vidjeti sliku 8 u Dodatku 1.)

2.4.1.   ih:         prijenosni
omjer između hoda spojne glave i hoda klipa glavnog cilindra

2.4.2.   ig:         prijenosni
omjer između hoda prihvatne točke cilindra i hoda središta kočne papuče

2.4.3.   FRz:     površina
klipa jednog cilindra na kotaču za bubanj kočnice; za disk kočnice je to ukupna
površina klipa (klipova) u čeljustima na jednoj strani klipa

2.4.4.   FHz:     površina
klipa u glavnom cilindru

2.4.5.   p:         hidraulički
tlak u kočnom cilindru

2.4.6.   p0:       povratni
tlak u kočnom cilindru, na krivulji M = f (P) to je, vrijednost tlaka p na
sjecištu ekstrapolacije te funkcije s apscisom (vidjeti sliku 7 u Dodatku 1.)

2.4.7.   r':         znaajka
konice je definirana sa:

            M =r' (p – p0)

3.         OPĆI ZAHTJEVI

3.1.      Prijenos kočne snage sa spojne glave na
kočnice prikolice treba se izvesti preko polužja ili pomoću jedne ili više
tekućina. Međutim za dio prijenosa može se upotrijebiti zaštićeno čelično uže
(Bowden). Taj dio mora biti što kraći.

3.2.      Svi svornjaci na zglobovima trebaju biti
odgovarajuće zaštićeni. Pored toga ti zglobovi moraju biti samopod­mazujući ili
postavljeni tako da ih je lako podmazivati.

3.3.      Inercijski kočni sustavi trebaju biti
namješteni tako da se, kad spojna glava dođe u svoj krajnji položaj, nijedan
dio prijenosnog mehanizma ne zaglavi, trajno ne savije ili otkaže. To se
provjerprovjerava odvajanjem prvog elementa prijenosnog sustava od kočne poluge.

3.4.      Inercijski kočni sustav treba omogućiti da
se prikolica pomiče unazad vučnim vozilom bez pojave sile otpora koja bi bila
veća od 0,08 × g × GA. Naprava koja se kza ovu namjenu treba se
automatski aktivirati i otpustiti kad prikolica krene prema naprijed.

3.5.      Posebna naprava, ugrađena zbog zahtjeva iz
točke 3.4., mora biti takva, da ne utječe negativno na učinkovitost parkirne
kočnice koja drži vozilo na nagibu.

3.6.      Samo inercijski kočni sustavi s disk
kočnicama smiju imati zaštitu od preopterećenja. Ona se ne smije aktivirati kod
sile koja je manja od 1,2 P, ili pri tlaku koji je manji od 1,2 p, što odgovara
kočnoj sili B\* = 0,5 × g × GBO (kad je ugrađena na kočnicu kotača), ili kod
sile na vučnoj spojnici, koja je manja od 1,2 × D\* (kad je ugrađena na naletnoj
napravi).

4.         ZAHTJEVI ZA NALETNE NAPRAVE

4.1.      Klizni elementi naletne naprave moraju
biti dovoljno dugi da omogućuju puno kočenje, i onda kad je prikolica
priključena na vučno vozilo.

4.2.      Klizni elementi moraju biti pokriveni
zaštitom u obliku harmonike ili sličnom odgovarajućom napravom. Elementi moraju
biti podmazivani ili moraju biti napravljeni od samopodmazujućih materijala.
Klizne površine moraju biti izvedene od materijala koji trebaju biti tako
elektrokemijski i mehanički prilagođeni da ne može doći do uklinjenja kliznih
dijelova.

4.3.      Sila na naletnoj napravi (KA) ne smije
biti manja od 0,02 × g × G'A niti veća od 0,04 × g × G'A.

4.4.      Najveća tlačna sila D1 ne smije prijeći
0,10 × g × G'A kod prikolica s krutom rudom a 0,067 × g × G'A kod
višeosovinskih prikolica sa zakretnom rudom.

4.5.      Najveća vučna sila D2 mora biti između 0,1
× g × G'A i 0,5 × g × G'A.

5.         ISPITIVANJA I MJERENJA KOJA SE PROVODE
NA NALETNOJ NAPRAVI

5.1.      Ispunjavanje zahtjeva iz točke 3. i 4.
provjerava se na naletnoj napravi koja se daje tehničkoj službi koja provodi
ispitivanja.

5.2.      Na svim sustavima kočnih sustava mjeri se
sljedeće:

5.2.1.   Hod s i učinkovit hod s'.

5.2.2.   Dodatna sila K.

5.2.3.   Prag sile KA.

5.2.4.   Tlačna sila D1.

5.2.5.   Vlačna sila D2.

5.3.      Kod inercijskih kočnica s mehaničkim
prijenosnim sustavom treba odrediti sljedeće:

5.3.1.   Prijenosni omjer iH0, mjeri se na sredini
hoda spojne glave.

5.3.2.   Sila P' na izlaznoj strani naletne naprave
kao funkcija sile D na vučno rudo. Iz grafičkog prikaza izmjerenih rezultata
određuje se dodatna sila K i učinkovitost:

![](dodatni/350921.gif)

             (vidjeti sliku 2. u Dodatku 1.).

5.4.      Kod inercijskih kočnica s hidrauličkim
prijenosnim sustavom treba odrediti sljedeće:

5.4.1.   Prijenosni omjer ih, mjeri se na sredini hoda
spojne glave.

5.4.2.   tlak p na izlaznoj strani glavnog cilindra
kao funkciju sile D na rudu i površine klipa u glavnom cilindru FHZ prema
podacima proizvođača. Dodatna sila K i učinkovitost određuju se iz krivulje na
grafičkom prikazu dobivenom iz tog mjerenja

![](dodatni/350922.gif)

            (vidjeti sliku 3. u Dodatku 1).

5.4.3.   Slobodan hod naprave za aktiviranje glavnog
cilindra s", naveden u točki 2.2.19.

5.5.      Kod inercijskih kočnica na višeosovinskim
prikolicama sa zakretnom rudom potrebno je izmjeriti gubitak hoda so naveden u
točki 9.4.1.

6.         ZAHTJEVI ZA KOČNICE

6.1.      Pored kočnica koje će biti ispitivane
proizvođač mora tehničkoj službi odgovornoj za ispitivanja dostaviti i crteže
kočnica koji prikazuju tip, mjere i materijale glavnih dijelova i marku i tip
kočnih obloga. Kod hidrauličkih kočnica ti crteži moraju prikazivati i površinu
kočnih cilindara FRZ. Proizvođač također treba navesti najveći dopušteni kočni
moment Mmax, kao i težinu GBo navedenu u točki 2.2.4.

6.2.      Kočni moment Mmax koji navodi proizvođač
ne smije biti manji od kočnog momenta koji odgovara 1,2 puta sila P ili 1,2
puta tlak p, koji je potreban za postizanje kočne sile od B\* = 0,5 × g × GBO.

6.2.1.   Ako inercijska kočnica nije opremljena
sigurnosnim mehanizmom protiv preopterećenja i ako tim mehanizmom niti neće
biti opremljena, treba kočnicu na kotaču ispitati pri 1,8-puta sili P ili
1,8-puta tlaku p koji je potreban, da se postigne kočna sila B\* = 0,5 × g ×
GBO.

6.2.2.   Ako je inercijska (naletna) kočnica
opremljena sigurnosnim mehanizmom protiv opterećenja ili se namjerava njime
opremiti, potrebno je kočnicu na kotaču ispitati pri 1,1-puta sili Pmax ili
P'max ili 1,1-puta tlaku pmax ali p'max sigurnosnog mehanizma protiv
preopterećenja, uključujući odstupanja (prema specifikaciji proizvođača).

7.         ISPITIVANJA I MJERENJA KOJA SE IZVODE
NA KOČNICAMA

7.1.      Kočnice i dijelovi opreme dostavljeni
tehničkoj službi odgovornoj za ispitivanja moraju se ispitati kako bi se
provjerilo zadovoljavaju li zahtjeve iz točke 6.

7.2.      Određuje se sljedeće:

7.2.1.   najmanji hod središta kočne papuče 2sB\*,

7.2.2.   hod središta kočnih čeljusti 2sB (koji mora
biti veći od 2sB\*),

7.2.3.   kočni moment M kao funkcija sile P koja
djeluje na polugu upravljačkog uređaja kod uređaja s mehaničkim prijenosom, i
kao funkcija tlaka p u kočnom cilindru kod uređaja s hidrauličkim prijenosom.

            Brzina vrtnje kočnih površina mora
odgovarati početnoj brzini vozila od 60 km/h. S krivulje dobivene iz tih
mjerenja određuje se sljedeće:

7.2.3.1.            povratna sila P0 i značajka  kod kočnica s mehaničkim aktiviranjem
(vidjeti sliku 6. u Dodatku 1., str. 40),

7.2.3.2.            povratni tlak p0 i značajka  kod kočnica s hidrauličkim aktiviranjem
(vidjeti sliku 7. Dodatku 1., str. 40).

8.         IZVJEŠTAJI O ISPITIVANJU

            Ako je zahtjev podnesen za
homologaciju prikolica opremljenih inercijskim kočnicama, uz njega je potrebno
priložiti ispitne izvještaje upravljačkih sustava i kočnica, kao i izvještaj o
ispitivanju usklađenosti između naletne naprave, prijenosa i kočnica prikolice;
u tim izvještajima moraju biti uključene najmanje pojedinosti prikazane u
Dodacima 2., 3.i 4. ovoga Priloga.

9.         KOMPATIBILNOST NALETNE NAPRAVE I
KOČNICA VOZILA

9.1.      Provjera se mora izvršiti na vozilu,
uzimajući u obzir značajke naletne naprave (Dodatak 2.) i kočnica (Dodatak 3.)
kao i značajke prikolice, navedene u točki 4. Dodatka 4., da bi se utvrdilo
zadovoljava li je inercijski kočni sustava prikolice propisane zahtjeve.

9.2.      Opća ispitivanja za sve tipove kočnica

9.2.1.   Oni dijelovi prijenosa koji nisu bili
ispitani istovremeno s naletnom napravom ili s kočnicama, moraju biti ispitani
na vozilu. Rezultate ispitivanja potrebno je unijeti u Dodatak 4. (npr. iH1 i
hH1).

9.2.2.   Masa

9.2.2.1.            najveća tehnički dopušta masa
prikolice GA ne smije prijeći najveću tehnički dopuštenu masu G'A za koju je
upravljački uređaj odobren.

9.2.2.2.            najveća tehnički dopušta masa
prikolice GA ne smije prijeći najveću tehnički dopuštenu masu GB koja može biti
kočena združenim djelovanjem svih kočnica prikolice.

9.2.3.      Sile

9.2.3.1.            Prag sile KA ne smije biti manji od
0,02 GA, niti veći od 0,04 GA.

9.2.3.2.            Najveća tlačna sila D1 ne smije
prijeći 0,10 × g × G'A kod prikolica s krutim rudama i 0,067 × g × G'A kod višeosovinskih prikolica sa zakretnim rudama.

9.2.3.3.            Najveća vučna sila D2 mora biti
između 0,1 x g x GA i 0,5 x g x GA.

9.3.      Ispitivanje učinkovitosti kočenja

9.3.1.   Zbroj kočnih sila koje djeluju na obodu kotača
prikolice mora iznositi najmanje B\* = 0,5 x g x GA, uključujući otpor
kotrljanja od 0,01 x g x GA. To predstavlja kočnu silu od B = 0,49 x g x GA.U
tom slučaju je najveća dopušta sila na vučnoj spojnici:

            D\* = 0.067 × g × GA kod višeosovinskih prikolica sa zakretnom rudom,

            D\* = 0.10.× g × GA kod jednoosovinskih prikolica sa krutom rudom.

            U svrhu provjere jesu li ovi uvjeti
ispunjeni moraju se primijeniti sljedeće nejednakosti:

9.3.1.1.            Za inercijske kočne sustave s
mehaničkim prijenosom:

         ![](dodatni/350923.gif)

9.3.1.2.
           Za inercijske kočne sustave s
hidrauličkim prijenosom:

![](dodatni/350924.gif)

9.4.      Ispitivanje hoda naletne naprave

9.4.1.   Za naletne naprave višeosovinskih prikolice
sa zakretnom rudom čiji je sustav kočnog polužja ovisan o položaju vučne
naprave hod spojne glave mora biti veći od iskoristivog hoda spojne glave s';
razlika u duljinama hoda mora biti najmanje jednaka gubitku hoda so. Hod so ne
smije prijeći 10% učinkovitog hoda s'.

9.4.2.   Učinkoviti hod spojne glave s' potrebno je
odrediti na sljedeći način:

9.4.2.1.            Ako na sustav kočnog polužja utječe
relativni položaj vučne naprave:

            s' = s – so

9.4.2.2.            Ako nema gubitaka hoda:

            s' = s,

9.4.2.3.            Kod hidrauličkih kočnih sustava:

            s' = s – s''

9.4.3.   Sljedeće nejednakosti primjenjuju se za
provjeru je li hod spojne glave odgovarajući:

9.4.3.1.            za inercijske kočnice s mehaničkim
prijenosom:

![](dodatni/350925.gif)

9.4.3.2.            za inercijske kočnice s hidrauličkim
prijenosom:

![](dodatni/350926.gif)

9.5.      Dodatna ispitivanja

9.5.1.   Kod inercijskih kočnica s mehaničkim
prijenosom treba provjeriti je li sustav polužja kojim se prenose sile sa
naletne naprave pravilno ugrađen.

9.5.2.   Kod inercijskih kočnica s hidrauličkim
prijenosom treba provjeriti da li hod naprave za aktiviranje glavnog cilindra
postiže najmanju razinu od s/ih.

            Niža razina nije dopuštena.

9.5.3.   Ispitivanje na cesti mora biti izvedeno kako
bi se odredilo opće ponašanje vozila pri kočenju.

9.5.3.   Opće ponašanje vozila kod kočenja se
provjerava ispitivanjem na cesti koje se provodi pri različitim brzinama s
različitim silama potrebnim za kočenje i različitim silama i redoslijedom
aktiviranja; ne smije se dozvoliti samouzbuda neprigušenih oscilacija.

10.       OPĆE NAPOMENE

            Prethodno navedene odredbe
primjenjuju se za najnovije modele sustava inercijskih kočnica s mehaničkim ili
hidrauličkim prijenosom; kod tih modela svi kotači prikolice opremljeni su
istim tipom kočnica i istim tipom guma.

            Kada se ispituju posebni modeli
navedene zahtjeve treba odgovarajuće prilagoditi.

Dodatak 1

Slikovna objašnjenja

Slika
1

Simboli vrijede za sve tipove kočnih sustava

(vidjeti
točku 2.2)

![](dodatni/350927.gif)

Slika
2

Mehanički prijenosni mehanizam

(vidjeti
točku 2.2.10 i 5.3.2)

 ![](dodatni/350928.gif)

Slika
3

Hidraulički prijenosni mehanizam

(vidjeti
točku 2.2.10 i 5.4.2)

![](dodatni/350929.gif)

Slika
4

Kontrola kočnica

(vidjeti
točku 2.2.22 i 2.3.4)

Priključna
poluga i podizni brijeg

 ![](dodatni/350930.gif)

Hod
središta kočnih papuča: SB\* = 1,2 m/m + 0,2% x 2r

Razmični
mehanizam

 ![](dodatni/350931.gif)

Slika
5.

Kočnice s mehaničkim prijenosnim mehanizmom

(vidjeti
točku 2.3)

 ![](dodatni/350932.gif)

Slika
6.

Mehanička kočnica

(vidjeti
točke 2.3.6 i 7.2.3.1)

 ![](dodatni/350933.gif)

Slika
7.

Hidraulička kočnica

(vidjeti
točke 2.4.6 i 7.2.3.2)

 ![](dodatni/350934.gif)

Slika
8

Kočni sustav s hidrauličkim prijenosnim mehanizmom

(vidjeti
točku 2.4)

1.2. Naletna naprava                                1.4. Kočnice

 ![](dodatni/350935.gif)

Dodatak 2.

Izvještaj o ispitivanju naletne naprave

1.         Proizvođač:

2.         Marka:

3.         Tip:

4.         Značajke prikolica za koje je
proizvođač namijenio naletnu napravu:

4.1       masa G'A= …………kg

4.2.      dopuštena statička okomita sila na glavi
vučne naprave:....N

4.3.
     prikolica s krutom rudom (1) ili
višeosovinska prikolica sa zakretnom rudom (1).

5.         Kratak opis

            (Popis priloženih nacrta i
dimenzijskih crteža)

6.         Glavna skica upravljačkog uređaja

7.         Hod s = ……… mm

8.         Prijenosni omjer naletne naprave:

8.1.      za naprave s mehaničkim prijenosom (1)

            iHo = od ……do …………(2)

8.2.
     za naprave s hidrauličkim prijenosom
(1)

            ih = od ………do………..(2)

                   FHZ = …………. cm2

            hod naprave za aktiviranje glavnog
cilindra:……. mm.

9.         Rezultati ispitivanja:

9.1.      Učinkovitost

            za naprave s mehaničkim prijenosom H
= …………..

            za naprave s hidrauličkim prijenosom
H = ………….

9.2.      Dodatna sila K = ……………. N

9.3.      Najveća tlačna sila D1 = kg

9.4.      Najveća vučna sila D2 = ……….kg

9.5.      Prag sile KA = …………kg

9.6.      Gubitak hoda i prazni hod:

            ako položaj vučne naprave ima
utjecaja soa = ………

            kod uređaja s hidrauličkim
prijenosom s''a = ………

9.7.      Korisni hod naletne naprave s' = ……………..
mm

9.8.      Zaštita od preopterećenja u smislu točke
3.3 ovog priloga je ugrađen/nije ugrađena (1)

9.8.1.   Ako je zaštita ugrađena prije priključka
prijenosnog mehanizam naletne naprave:

9.8.1.1.Prag sile zaštite od preopterećenja

            DA=……………N koju može ostvariti
naletna naprava

9.8.1.2. gdje je zaštita od preopterećenja
mehanička (1)

            najveća sila P'max= koju može
postići naletna naprava

            P'max/iH0 = ………………..N

9.8.1.3. gdje je zaštita od preopterećenja
hidraulička (1)

            najveći hidraulički tlak koji može
stvoriti naletna naprava,

            p'max/IH= …………….N/cm2.

9.8.2.   Ako je zaštita ugrađena poslije priključka
prijenosnog mehanizam naletne naprave:

9.8.2.1.Prag sile zaštite od preopterećenja

            gdje je zaštita od preopterećenja mehanička
(1)DA iH0 = ………….N,

            gdje je zaštita od preopterećenja
hidraulička (1)DA iH = …………..N

9.8.2.2.Gdje je zaštita od preopterećenja
mehanička (1)

            najveća sila P'max= koju može
postići naletna naprava

            P'max =……………..N

9.8.2.3.Gdje je zaštita od preopterećenja
hidraulička (1)

            najveći hidraulički tlak koji može
stvoriti naletna naprava,

            p'max/IH= ………… N/cm2.

10.       Tehnička služba koja je provela
ispitivanja

11.       Prethodno opisana naletna naprava u
skladu je/nije u skladu (1) sa zahtjevima točaka 3., 4. i 5. ispitnih uvjeta za
vozila opremljena s inercijskim kočnim sustavima.

            Potpis

            ……………………………

\_\_\_\_\_\_
1 Prekrižiti što se ne primjenjuje
2 Navesti duljine čiji je omjer korišten za određivanje iHo
ili ih

Dodatak 3

Izvještaj o ispitivanju kočnica

1.
        Proizvođač:

2.
        Marka:

3.
        Tip:

4.
        Najveća tehnički dopuštena masa po
kotaču GBo = …. kg

5.
        Najveći kočni moment Mmax =
………………Nm

            (kako je naveo proizvođač prema
točki 6.2 ovog priloga)

5.1.
     Ispitani kočni moment…………… Nm

            (prema točkama 6.2.1. i 6.2.2. ovog
pravilnika)

6.         Dinamički polumjer kotrljanja gume:

            Rmin =………….m; Rmax =………………m

7.         Kratak opis

            (Popis priloženih nacrta i
dimenzijskih crteža)

8.
        Shema djelovanja kočnice

9.
        Rezultati ispitivanja:

            Mehanička kočnica (1)                         Hidraulička kočnica (1)

9.1
      Prijenosni omjer

ig
= ………….(2)                                            9.1.a Prijenosni omjer

i'g
= …………(2)

9.2.      Polovica hoda središta kočne papuče

sB
= …………..mm                                        9.2a Polovica hoda središta kočne papuče

sB
=……………mm

9.3.
     Polovica hoda središta kočne papuče

sB\*=……….mm
                                            9.3a  Polovica hoda središta kočne papuče

sB\*=……….mm

9.4.
     Povratna sila

Po
= …………N                                            9.4a Povratni tlak

po
= …………bar

9.5
      Koeficijent

r
= ………….. m                                            9.5a Koeficijent

P’
= …………. m

9.6.
     Zaštita od preopterećenja u
            smislu
točke 3.3 ovog priloga
            ispitnih je/nije ugrađena
(1)               9.6a  Zaštita od
preopterećenja u
                                    &                                   smislu točke 3.3 ovog priloga ispitnih

                                             &nbp                        je/nije ugrađena
(1)

9.6.1.   Kočni moment koji aktivira
             zaštitu od
preopterećenja

MA
= …………. Nm                                 9.6.1a  Kočni moment koji aktivira zaštitu
                                                                    od preopterećenja

                                                                    MA
= ………….. Nm

9.7.
     Najveća dopušta sila za Mmax

            Pmax=
…… N                                9.7a     Najveći dopušti tlak za Mmax

                                                                    pmax=
….. N/cm2

                                                                    9.8a     Površina cilindra na kotaču

                                                                    FRZ
= …………….cm2

                                                                    9.9a     (za disk kočnice)

                                                                    Apsorpcija
obujma tekućine

                                                                    V60=…………cm3

10.       Tehnička služba koja je provela
ispitivanja

11.       Prethodno opisana kočnica u skladu
je/nije u skladu (1) sa zahtjevima točke 3. i 6. ispitnih uvjeta za vozila
opremljena s inercijskim kočnicama opisanim u ovom prilogu.

            Kočnica se smije se/ne smije (1)
upotrijebiti za inercijski kočni sustav bez zaštite od preopterećenja.

                                                                                    Potpis

                                            &nbbsp                    ……………………………….

\_\_\_\_\_\_\_\_
1 Prekrižiti što se ne
primjenjuje
2 Navesti duljine čiji je omjer korišten za određivanje igo ili ig

Dodatak 4.

Izvještaj o ispitivanju kompatibilnosti naletne naprave,
prijenosnog sustava i kočnica prikolice

1.
        Naletna naprava

            opisana u priloženom izvještaju o
ispitivanju (vidi Dodatak 2.)

            odabrani prijenosni omjer:

            iHo (1) = ………..(2) ili ih (1)…………..
=(2)

            (mora biti unutar granica određenih
u Dodatku 2., točka 8.1. ili 8.2.)

2.
        Kočnice

            opisane u priloženom izvještaju o
ispitivanju (vidi Dodatak 3.)

3.
        Prijenosne naprave na prikolici

3.1.
     Kratak opis s glavnim crtežom

3.2.
     Prijenosni omjer i učinkovitost
mehaničkih prijenosnih naprava na prikolici

            iH1 (2) =………………………

            hH1 = ………………………….

4.
        Prikolica

4.1.
     Proizvođač:

4.2.
     Marka:

4.3.      Tip:

4.4.      Tip spoja s rudom:

            jednoosovinska prikolica s krutom
rudom/višeosovinska prikolica sa zakretnom rudom (1)

4.5.      Broj kočnica n =………………

4.6.      Tehnički dopuštena ukupna masa GA =
…………….kg

4.7.      Dinamički polumjer kotrljanja gume R
=….……… m

4.8.      Dopušta sila na spojnici            D\* = 0,10 x g GA= ............N

                                                            ili

                                                            D\* = 0, 67 x g x
GA=……..N

            Potrebna kočna sila                  B\* = 0,5 GA =…………… N

            Kočna sila                                B = 0,49 GA = ……………N

5.         Rezultati ispitivanja kompatibilnosti

5.1.      Prag sile 100 KA/(g x GA)

            (mora biti između 2 i 4)

5.2.      Najveća tlačna sila 100 D1/(g x GA)

            (ne smije prijeći 10 za prikolice s
krutom rudom ili 6,7 za višeosovinske prikolice sa zakretnom rudom)

5.3.      Najveća vučna sila 100 D2/(g x GA)

            (mora biti između 10 i 50)

5.4.      Tehnički dopuštena ukupna težina za
naletnu napravu

            G'A = ………. kg

            (ne smije biti manja od GA)

5.5.      Najveća tehnički dopuštena masa za sve
kočnice prikolica

            GB = n x GBo =……………….kg

            (ne smije biti manja od GA)

5.6.      Najveći kočni moment kočnica

            n x Mmax/(BxR) =……………..

            (treba biti jednaka ili veća od 1,2)

5.6.1.
  Zaštita od preopterećenja u smislu točke
3.6 ispitnih uvjeta je/nije (1) ugrađena na naletnoj napravi/kočnicama
(1)

5.6.1.1.            Ako je zaštita od preopterećenja na
naletnom uređaju mehanička (1):

            n x Pmax/(iHI ×
hHI P'max) =
……………………...

            (treba biti jednaka ili veća od 1,0)

5.6.1.2.            Ako je zaštita od preopterećenja na
naletnom uređaju hidraulička (1)

            pmax/p'max = ………………………………

            (treba biti jednaka ili veća od 1,0)

5.6.1.3.            ako je zaštita od preopterećenja na
naletnom uređaju:

            prag sile DA/D\* = ………………………..

            (treba biti jednaka ili veća od 1,2)

5.6.1.4.            ako je zaštita od preopterećenja na
kočnici:

            prag kočnog momenta MA/(B × R) =
…………………

            (treba biti jednak ili veći od 1,2)

5.7.      Inercijski kočni sustav s mehaničkim
prijenosom (1)

5.7.1.   iH = iHo
iH1 =………………………………..……….

5.7.2.   hH =
hH
hH1 =………………………………………

5.7.3.
![](dodatni/350936.gif) =   ...........................................................................

            (ne smije biti veći od iH)

5.7.4.
![](dodatni/350937.gif) =  ...........................................................................

5.8.      Inercijski kočni sustav s hidrauličkim
prijenosom (1)

5.8.1    ihh/FHZ =………………………………………………

5.8.2.
![](dodatni/350938.gif)  =  ...................................................................

            (ne smije biti veći od iH/FHZ)

5.8.3.  ![](dodatni/350939.gif) = ……………………......................……………

            (ne smije biti manji od iH/FHZ).

5.8.4.
  s/iH = ………………………………………………

            (ne smije biti veće od hoda naprave
za aktiviranje glavnog cilindra kako je navedeno u točki 8.2 Dodatka 2.)

6.         Tehnička služba koja je provela
ispitivanja

7.         Prethodno opisan inercijski kočni
sustav je u skladu/nije u skladu (1) sa zahtjevima iz točaka 3. do 9. ispitnih
uvjeta za vozila opremljena s inercijskim kočnim sustavima.

Potpis

                                                                                ………………………

\_\_\_\_\_\_
1
Prekrižiti što se ne primjenjuje
2 Navesti duljine čiji je omjer korišten za određivanje iho, ih ili
iHL

PRILOG
IX.

Dokumentacija o homologaciji

Dodatak 1

Obrazac

(najveći
format: A4 (210 × 297 mm)

CERTIFIKAT
O HOMOLOGACIJI

                                                        Pečat
nadležnog tijela

Izjava\*
o:

–
homologaciji (1)

–
izmjeni i dopuni homologacije (1)

–
odbijanju homologacije
(1)

–
povlačenju homologacije
(1)

za
tip vozila/sastavnoga dijela /zasebne tehničke jedinice
(1) s

obzirom na
Direktivu 71/320/EZ kako je zadnje izmijenjena i
dopunjena Direktivom
98/12/EZ).

Broj
homologacije:  ...............................................................

Razlog
za izmjenu/dopunu:

DIO
I.

0.1.      Marka (trgovačka oznaka proizvođača: ..........................

0.2.      Tip i opći trgovački opis:

0.3.      Identifikacijska oznaka tipa ako je
označena na vozilu/
            sastavnome dijelu/zasebnoj tehničkoj jedinici
(1)(2):

0.3.1.   Mjesto te oznake:

0.4.      Kategorija vozila (1)(3):

0.5.      Naziv i adresa proizvođača:

0.7.      U slučaju sastavnih dijelova i zasebnih
tehničkih
            jedinica, mjesto i način postavljanja homologacijske oznake:

0.8.      Adresa (adrese) pogona za sklapanje:

DIO
II.

1.         Dodatni podaci (po potrebi): vidi
dopunu

2.         Tehnička služba odgovorna za provedbu
homologacijskih ispitivanja:

3.         Datum izvještaja o ispitivanju:

4.         Broj izvještaja o ispitivanju:

5.         Napomene: vidi dopunu:

6.         Mjesto:

7.         Datum:

8.         Potpis:

9.         Priložen je popis dokumenata koji čine
opisnu dokumentaciju koja je pohranjena u tijelu za homologaciju, i koji se
mogu dobiti na zahtjev.

\_\_\_\_\_\_
\* Na zahtjev podnositelja zahtjeva za homologaciju
prema Prilogu XV. Direktive 71/320/EEZ tijelo nadležno za homologaciju dostavlja
podatke navedene u Prilogu IX, Dodatak 3, Direktive 71/320/EEZ. Ti se podaci
dostavljaju samo za potrebe homologacije prema Prilogu XV. Direktive 71/320/EEZ.
1 Precrtati što se ne primjenjuje
2 Ako podaci za oznaku tipa sadrže znakove koji nisu bitni za opis tipa vozila,
sastavnoga dijela ili zasebne tehničke jedinice na koju se odnosi certifikat o
homologaciji, takvi znakovi moraju u dokumentaciji biti zamijenjeni znakom ‘?’ (npr.
ABC??123???).
3 Prema definiciji u Prilogu II. A Direktive 70/156/EEZ.

Dopuna
certifikatu
o homologaciji br. ….koji se odnosi na homologaciju vozila s obzirom na
Direktivu 71/320/EEZ kako je zadnje izmijenjena i dopunjena Direktivom 98/12/EZ

1.         Dodatni podaci

1.1.      Masa vozila

1.1.1.   Najveća tehnički dopuštena masa vozila:

1.1.2.   Najmanja masa vozila:

1.1.3.   Rasporedjela masa po osovinama (najveća
vrijednost):

1.2.      Kočne obloge

1.2.1.   Kočne obloge ispitane prema svim bitnim
odredbama Priloga II.

1.2.1.1.Marka (marke) i tip (tipovi) kočnih
obloga:

1.2.2.   Alternativne kočne obloge, ispitane prema
Prilogu XII.

1.2.2.1.Marka (marke) i tip kočne obloge.

1.3.      Kod motornih vozila

1.3.1.   Tip motora:      <

1.3.2.   Ako se primjenjuje (1), najveća tehnički
dopuštena masa prikolice koja se može priključiti:

1.3.2.1. prikolica:

1.3.2.2. poluprikolica:

1.3.2.3.prikolica sa središnjom osovinom:
navesti najveći omjer između prepusta spojnice (2) i međuosovinskog razmaka:

1.3.2.4. Najveća tehnički dopušta masa
skupine vozila:

1.3.2.5. Prikolica 0 kategorije:
kočena/nekočena (1):

1.3.2.6. vozilo je/nije (1) opremljeno za
vuču prikolica s električnim kočnim sustavom.

1.3.2.7. vozilo je/nije (1) opremljeno za
vuču prikolica s protublokirajućim sustavom.

1.4.      Dimenzije guma

1.4.1.   Rezervni kotač/guma (za privremenu uporabu):

1.4.2.   Vozilo zadovoljava zahtjeve Priloga XIII:
da/ne (1)

1.5.      Broj i raspored osovina:

1.6.      Kratak opis kočne opreme:

1.7.      Raspodjela kočenja po osovinama vozila:

1.7.1.   Zadovoljava li vozilo zahtjeve navedene u
točki 7.3.     dodatka Prilogu II.:
da/ne(1)

1.7.2.   Podaci propisani u točki 7.3 dodatka Prilogu
II.:

1.8.      Vozila opremljena protublokirajućim
sustavima

1.8.1.   Motorna vozila

1.8.1.1.Zadovoljava li vozilo zahtjeve
navedene u Prilogu X.: da/ne (1)

1.8.1.2.Kategorija protublokirajućog
sustava: Kategorija 1/2/3 (1)

1.8.2.   Prikolice

1.8.2.1.Zadovoljava li vozilo zahtjeve
navedene u Prilogu X: da/ne (1)

1.8.2.2.Kategorija protublokirajućog
sustava: Kategorija A/B/ (1)

1.8.2.3.Ako se koristi ispitni izvještaj iz
Priloga XIV., treba navesti broj ispitnog izvještaja:

1.9.      Prikolice s električnim kočnim sustavom:

1.9.1.   Zadovoljava li vozilo zahtjeve navedene u
Prilogu X.I: da/ne (1)

5.         Opaske:

\_\_\_\_\_\_
1 Prekrižiti što se ne primjenjuje.
2 »Prepust spojnice« je razlika vodoravne udaljenosti spojnice na
prikolici sa središnje postavljenom osovinom i središta stražnje osovine
(osovina)

Dodatak 2

Ispitni izvještaj

1.         Masa vozila tijekom ispitivanja

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
|  | neopterećeno  (kg) | opterećeno   (kg) |
| Opterećenje na sedlu (1) |  |  |
| Osovina br. ..................... |  |  |
| Osovina br. ..................... |  |  |
| Osovina br. ..................... |  |  |
| Osovina br. .................... |  |  |
| Ukupno: | . |  |

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 2.         Rezultat ispitivanja                  Ispitivanje  2.1.   Ispitivanje tipa O, s odspojenim motorom, radno kočenje pomoćno kočenje  2.2.      Ispitivanje tipa O, sa spo­jenim motorom, radno kočenje prema točki 2.1.1.1.1. Priloga II (2)  2.3.      Ispitivanje tipa I. s višekratnim kočenjem (3), s trajnim kočenjem (4)  2.4.      Ispitivanje tipa II. ili II.A, ovisno što se primjenjuje  2.4.1.   Ispitivanje tipa III (4) | |  |  |  | | --- | --- | --- | | Ispitna brzina km/h | Izmjereni učinak kočenja | Izmjerena sila na napravi za upravljanje (kg) | |  |  |  | |  |  |  | |  |  |  | |  |  |  | |

2.5.      Kočni sustav odnosno sustavi koji su
korišteni tijekom ispitivanja tipa I./ II. A ili ispitivanje tipa III.(1)

2.6.      Vrijeme reakcije i dimenzije savitljivih
cijevi

2.6.1.   Vrijeme reakcije na kočnom cilindru………….sek

2.6.2.   Vrijeme reakcije na upravljačkom vodu spojne
glave: ….. sek

2.6.3.   Savitljive cijevi tegljača poluprikolica:

            – dužina:………….. m

            – unutrašnji promjer:………………..mm

2.7.      Slučajevi u kojima nije potrebno provoditi
ispitivanja tipa I i/ili II (ili II.A) ili tipa III.:

2.7.1.   Homologacijska oznaka referentnog vozila:

2.7.2.

|  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
|  | Osovine vozila | | | Referentne osovine | | |
| Masa na  osovini\* | Potrebna kočna sila na kotačima | Brzina | Masa na  osovini\* | Stvarna kočna sila razvijena na kotačima | Brzina |
| kg | kg | km/h | kg | kg | km/h |
| Osovina 1 |  |  |  |  |  |  |
| Osovina 2 |  |  |  |  |  |  |
| Osovina 3 |  |  |  |  |  |  |
| Osovina 4 |  |  |  |  |  |  |
| \* To je najveća tehnički dopuštena masa po osovini | | | | | | |

2.7.3.

|  |  |
| --- | --- |
| Najveća tehnički dopuštena masa dostavljenog za homologaciju | …. kg |
| Potrebna kočna sila na kotačima | … N |
| Potreban kočni moment usporavanja na glavnom vratilu usporivača | … Nm |
| Moment usporavanja dobiven na glavnom vratilu usporivača (prema slici) | …. Nm |

2.7.4.

|  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| Referentna osovina | Broj izvještaja | | Datum  (priložena kopija) | |
|  | Tip I. | | Tip III. | |
| Kočna sila na osovini (N) (vidjeti točku 4.2 Dodatka I. Priloga VII.)  Osovina 1  Osovina 2  Osovina 3 | T1 = ………% Pe  T2 = ………% Pe  T3= ……….% Pe | | T1 = ………..% Pe T2 = ………..% Pe T3 = ………..% Pe | |
| Predviđen hod klipa kočnog cilindra (mm)  (vidjeti točku 4.3.1.1., Dodatka I Priloga VII.)  Osovina 1  Osovina 2  Osovina 3 | S1 = …………..  S2 = ………….. S3= ………….. | | S1 = …………....  S2 = …………...  S3 = ………….... | |
| Prosječna izlazna sila klipa kočnog cilindrara (mm)  (vidjeti točku 4.3.1.2. Dodatka I. Priloga VII.)  Osovina 1  Osovina 2  Osovina 3 | ThA1 = …………  ThA2= ………….. ThA3= ………….. | | ThA1 = ………….ThA2= …………..ThA3= ………….. | |
| Kočni učinak (N)  (vidjeti točku 4.3.1.4. Dodatka I. Priloga VII.)  Osovina 1  Osovina 2  Osovina 3 | T1 = ………….. T2= ………….. T3= ………….. | | T1 = …………..  T2= …………..  T3= ………….. | |
|  | Rezultati ispitivanja tipa 0 za ispitivanu prikolicu tyle='mso-font-width:100%'> | Tip I. s vrućim kočnicama (predviđeno) | | Tip III. s vrućim kočnicama (predviđeno) |
| Kočni učinak vozila  (vidjeti točku 4.3.2., Dodatka I Priloga VII.) | ≥ 0,36  i  ≥ 0,6 E | ≥ 0,40  i ≥  0,6 E | |  |
| Zahtjevi za kočenje s vrućim kočnicama  (vidjeti točku 1.3.3. i 1.6.2. Priloga II.) |  |  | |  |
if !supportMisalignedColumns|  |  |  |  |  |
endif

3.         Spremnici i izvori energije koji
koriste stlačeni zrak: ................

3.1.
     Ukupni obujam spremnika stlačenog
zraka za kočnice: ...........

3.2.
     Vrijednost p2 prema izjavi
proizvođača: ..................................

3.3.
     Tlak u spremniku nakon ispitivanja
osmerokratnim kočenjem: ..

3.4.
     Značajke kompresora:
............................................................

3.5.
     Vrijeme punjenja T1
...............................................................

3.6.
     Vrijeme punjenja T2  ..............................................................

3.7.       Ukupni obujam spremnika za pomoćne
sustave: ......................

3.8.
     Vrijeme punjenja T3: ...............................................................

4.         Automatsko kočenja na prikolicama s
električnim kočnim susta-
            vom: ......................................................................................

4.1.
     Postignuti stupanj kočenja: .....................................................

5.         Prikolice s električnim kočnim
sustavom: ................................

5.1.
     Postignut stupanj kočenja: .....................................................

\_\_\_\_\_\_\_
1 Kod poluprikolica ili prikolica sa središnjom
osovinom navesti masu koja odgovara opterećenju na spojnoj napravi.
2 Precrtati što se ne primjenjuje.
3 Odnosi se na motorna vozila.
4 Odnosi se na prikolice

Dodatak 3.

Podaci vozila potrebni za homologacije u skladu s Prilogom XV.

1.         Opis tipa vozila

1.1.      Trgovačko ime ili marka vozila, ako je
primjenjivo:

1.2.      Kategorija vozila:

1.3.      Tip vozila prema Prilogu IX., Dodatak 1:

1.4.      Modeli ili trgovačke oznake vozila, koje
pripadaju tipu vozila, ako postoje:

1.5.      Ime i adresa proizvođača:

2.         Marka i tip kočnih obloga:

2.1.      Kočne obloge ispitane prema svim bitnim
zahtjevima Priloga II:

2.2.      Kočne obloge, ispitane prema Prilogu XII.:

3.         Najmanja masa vozila:

3.1.      Raspored mase po osovinama (najmanja
vrijednost):

4.         Najveća tehnički dopuštena masa vozila:

4.1.      Raspored mase po osovinama (najviša
vrijednost):

5.         Najveća brzina vozila:

6.         Mjere guma i naplataka:

7.         Izvedba kočne instalacije (npr.
naprijed/nazad ili dijagonalno):

8.         Navođenje sustava koji predstavlja
sustav pomoćne kočnice:

9.         Specifikacija kočnih ventila (ako
postoje)

9.1.      Specifikacija namještanja regulatora kočne
sile:

9.2.      Namještanje tlačnog ventila:

10.       Konstrukcijski predviđena raspodjela
kočne sile:

11.       Opis kočnice

11.1.    Tip disk kočn>

            (npr. broj klipova s njihovim
promjerom (promjerima), ventilirajući ili puni disk

11.2.    Bubanj kočnica

            (npr. simpleks/dupleks, s mjerama
klipa i bubnja)

1.3.      Kod pneumatskih kočnih sustava, npr. tip i
veličina komora, poluge, itd.:

12.       Tip i veličina glavnog kočnog cilindra:

13.       Tip i veličina servo pojačivača:

PRILOG
X.

Zahtjevi za ispitivanje vozila opremljenih protublokirajućim kočnim sustavima

1.         OPĆENITO

1.1.      Ovaj prilog određuje potreban kočni učinak
za cestovna vozila opremljena s protublokirajućim kočnim sustavima. Dodatno,
motorna vozila koja vuku prikolicu i prikolice opremljene kočnim sustavima sa
stlačenim zrakom, moraju, kada su vozila opterećena ispunjavati zahtjeve
kompatibilnosti određene u Dodatku točke 1.1.4.2. Priloga II.

1.2.      Sadašnji kočni sustavi se sadrže od jedan
ili više osjetila, jedan ili više regulatora i jedan ili više modulatora. Kočni
sustavi drugačije konstrukcije, koji se mogu pojaviti u budućnosti, smatrat će
se protublokirajućim kočni sustavima u smislu ovoga priloga i Dodatka točki
1.1.4.2. Priloga II. ukoliko će osiguravati učinke jednake onima koji su
propisani u ovome prilogu.

2.         DEFINICIJE

2.1.      »Protublokirajući kočni sustav» je dio
radnog kočnog sustava koji automatski kontrolira stupanj proklizavanja u smjeru
vrtnje kotača, na jednom ili više kotača vozila tijekom kočenja.

2.2.      »Osjetilo» označava sastavni dio
konstruiran za prepoznavanje uvjeta vrtnje kotača ili dinamičkog položaja
vozila i njihov prijenos do regulatora.

2.3.      »Regulator» označava sastavni dio
konstruiran za ocjenu podataka dobivenih od osjetila i za prijenos podataka
modulatoru.

2.4.      »Modulator» označava sastavni dio
konstruiran za promjenu kočne sile ili sila u skladu sa signalom dobivenim od
regulatora.

2.5.      »Izravno nadzirani kotač» označava kotač
čija se kočna sila mijenja u skladu s podacima koje daje bar njegovo vlastito
osjetilo. (1).

2.6.      »Posredno nadzirani kotač» označava kotač
čija se kočna sila mijenja u skladu s podacima koje daje (daju) osjetilo
(osjetila) drugog (drugih) kotača (1).

3.         TIPOVI PROTUBLOKIRAJUĆIH SUSTAVA

3.1.      Za motorno vozilo se smatra da je
opremljeno protublokirajućim kočni sustavom u smislu točke 1. Dodatka do točke
1.1.4.2. Priloga II. ako je ugrađen jedan od sljedećih kočnih sustava:

3.1.1.   Protublokirajući kočni sustav kategorije 1:

            Vozilo opremljeno protublokirajućim
kočnim sustavom kategorije 1 treba zadovoljiti sve bitne zahtjeve ovoga
Priloga,

3.1.2.   Protublokirajući kočni sustav kategorije 2:

            Vozilo opremljeno protublokirajućim
kočnim sustavom kategorije 2 treba zadovoljiti sve bitne zahtjeve iz ovoga
Priloga, osim zahtjeva iz točke 5.3.5,

3.1.3.   Protublokirajući kočni sustav kategorije 3:

            Vozilo opremljeno protublokirajućim
kočni sustavom kategorije 3 treba zadovoljiti sve bitne zahtjeve iz ovoga
Priloga, osim zahtjeva iz točki 5.3.4. i 5.3.5. Na takvim vozilima svaka
pojedinačna (ili višestruka) osovina koja nema nanema najmanje jedan izravno nadzirani
kotač mora umjesto zahtjeva propisanih za iskorištenje prianjanja u točki 5.2.
ovoga Priloga ispunjavati uvjete iskorištenja prianjanja i redoslijed
blokiranja kotača iz Dodatka točki 1.1.4.2. Priloga II.

            Međutim, ako relativni položaj
krivulje iskorištenja prianjanja ne ispunjava zahtjeve iz točke 3.1.1. Dodatka
točki 1.1.4.2. Prilogtreba provjeriti da na najmanje jednoj od stražnjih
osovina kotači ne blokiraju prije od onih na prednjoj osovini (ili osovinama)
pod uvjetima propisanima u točkama 3.1.1. i 3.1.4. Dodatka točki 1.1.4.2.
Priloga II. s obzirom na stupanj kočenja odnosno, opterećenje. Ti zahtjevi se
mogu provjeriti na cesti s visokom ili niskom površinom prianjanja (najviše oko
0,8 i 0,3) uz prilagođavanje sile na napravi za upravljanje radne kočnice.

3.2.      Za vučeno vozilo se smatra da je
opremljeno protublokirajućim kočni sustavom u skladu s točkom 1. Dodatka točki
1.1.4.2. Priloga II..ako su neposredno regulirana bar dva kotača na suprotnim
stranama vozila i ako su svi ostali kotači neposredno ili posredno regulirani
od protublokirajućog kočnog sustava. Kod prikolica se trebaju neposredno
regulirati bar dva kotača na prednjoj osovini i dva kotača na zadnjoj osovini,
pri čemu svaka od tih osovina mora imati najmanje jedan neovisni regulator a
svi drugi kotači trebaju biti regulirani neposredno ili posredno. Osim toga,
mora priključno vozilo koje je opremljeno s protublokirajućim kočnim sustavom
ispunjavati jedan od sljedećih zahtjeva:

3.2.1.   Protublokirajući kočni sustav kategorije A:

            Vozilo opremljeno protublokirajućim
kočnim sustavom kategorije A, mora ispunjavati sve bitne zahtjeve ovog priloga.

3.2.2.   Protublokirajući kočni sustav kategorije B:

            Vozilo opremljeno protublokirajućim
kočnim sustavom kategorije B, mora ispunjavati sve bitne zahtjeve ovog priloga,
osim zahtjeva točke 6.3.2.

\_\_\_\_\_\_\_
1 Za protublokirajuće kočne sustave sa »select-high«
napravom za upravljanje se smatra da uključuju izravno i neizravno nadzirane
kotače; za sustave sa »select-low« napravom za upravljanje svi kotači s
osjetilima se smatraju izravno nadziranim kotačima.

4.         OPĆI ZAHTJEVI

4.1.      Poseban svjetlosni upozorni signal treba
obavijestiti vozača o svakom električnom kvaru ili nepravilnosti rada osjetila
koji utječe na kočni sustav s obzirom na zahtjeve o njegovom djelovanju i
učinkovitosti navedene u ovom prilogu, uključujući kvarove opskrbom energijom i
kvarove u ožičenju prema regulatoru (1) i u samom regulatoru i modulatoru.

4.1.1.   Upozorni signal mora zasvijetliti kad se
protublokirajućim kočnom sustavu uključi napajanje i dok je vozilo još u stanju
mirovanja, a prije isključivanja upozornog signala treba provjeriti da nije
došlo do nekog od gore navedenih kvarova.

4.1.2.   Statična provjera osjetila može utvrditi da
senzor nije djelovao kad je vozilo zadnji put vozilo brzinom većom od 10 km/h
(2). Također, tijekom te provjere mora (moraju) električno regulirani
pneumatski ventil proći jedno puno aktiviranje.

4.2.      Motorna vozila opremljena
protublokirajućim kočni sustavima i/ili konstruirana za vuču prikolica
opremljenih takvim kočni sustavima, s izuzećem vozila kategorija M1 i N1,
trebaju biti opremljena s odvojenom upozornim signalom za protublokirajući
kočni sustav (kočni sustave) vučenog vozila, koja ispunjava zahtjeve iz točke
4.1. ovog priloga.

4.2.1.   Ovaj upozorni signal ne smije zasvijetliti
ako spojena prikolica nije opremljena protublokirajućim kočnim sustavom ili ako
prikolica nije uopće priključena. Ova funkcija treba biti automatska.

4.3.      Navedeni upozorni signal treba biti
vidljiv i pri dnevnom svjetlu, a vozač mora moći jednostavno provjeriti njegovu
ispravnost.

4.4.      Osim za vozila kategorija M1 i N1, O1 i O2
električna spojevi protublokirajućih kočnih sustava vučnih vozila i prikolica
trebaju biti izvedeni posebnim konektorima (spojnicima) u skladu s normom ISO
7638/1985 ili ISO/DIS 7638-1996 (3).

4.5.      U slučaju kvara protublokirajućog kočnog
sustava preostali kočni učinak mora biti kao onaj koji je propisan za predmetno
vozilo u slučaju kvara na dijelu prijenosa radne kočnice (vidjeti točku
2.2.1.4. Priloga I.).Taj zahtjev se ne smije tumačiti kao odstupanje od
zahtjeva koji se odnose na pomoćno kočenje. Kod prikolica, u slučaju kvara
protublokirajućog kočnog sustava mora preostali kočni učinak prema točki 4.1.
ovoga priloga iznositi bar 80% propisanoga kočnog učinka opterećenog vozila za
radni kočni sustav predmetne prikolice.

4.6.      Magnetna i električna polja ne smiju
negativno utjecati na djelovanje sistema (1)

4.7.      U sustavu ne smije biti ručne naprave za
isključivanje ili promjenu načina djelovanja (2). protublokirajućog kočnog
sustava osim na terenskim vozilima kategorija N2 ili N3. Kada su terenska
vozila kategorije N2 ili N3 opremljena takvom napravo, trebaju biti ispunjeni
sljedeći uvjeti:

4.7.1.   motorno vozilo, kod kojeg je protublokirajući
kočni sustav isključen ili je njegov način djelovanja promijenila naprava
navedena u točki 4.7., mora zadovoljavati sve bitne zahtjeve iz dodatka k točki
1.1.4.2. Priloga II.;

4.7.2.   svjetlosni upozorni signal treba upozoritča da je protublokirajući kočni sustav isključen ili da je promijenjen
način njegovog djelovanja; u tu se svrhu smije upotrijebiti upozorni signal za
kvar protublokirajućog kočnog sustava;

4.7.3.   protublokirajući sustav se mora automatski
uključiti/vratiti u položaj za vožnju po cesti kad se uređaj za startanje
motora ponovo postavi u položaj ‘start’;

4.7.4.   u priručniku vozila, kojeg dostavlja
proizvođač mora biti upozorenje o posljedicama ručnog isključivanja ili
promjeni načina djelovanja protublokirajućog kočnog sustava;

4.7.5.   naprava navedena u točki 4.7. smije, zajedno
s vučnim vozilom isključiti /promijeniti način djelovanja protublokirajućog
kočnog sustava priključnog vozila, posebna naprava samo za priključno vozilo
nije dopušta.

\_\_\_\_\_\_
1 Dok se ne prihvati dogovor o jedinstvenim
postupcima ispitivanja, proizvođači trebaju tehničkoj službi dati analizu
mogućih kvarova regulatora i utjecaja tih kvarova na djelovanje. Ove će
informacije razmatrati i dogovarati tehnička služba i proizvođač vozila.
2 Upozorni signal može ponovo zasvijetliti kad vozilo miruje, s tim
da se ugasi kad vozilo dostigne brzinu od 10 km/h, ako sustav je sustav
ispravan.
3 Opis ožičenja iz točke 6.2 norme ISO 7638-1985 ili točke 5.4 norme
ISO/DIS 7638-1996 za prikolice može biti jednostavniji ako je prikolica
opremljena vlastitom neovisnim osiguračem. Nazivna snaga osigurača ne smije
prijeći nazivnu snagu struje vodiča. Osim vozila kategorije N3 i O4 i dok se ne
prihvati jedinstvena međunarodna norma, električna veza između vučnog i
priključnog vozila opremljenima 12 V električnom instalacijom mora odgovarati
četvrtom dijelu norme DIN 72570.

1 Ovo se dokazuje sukladnošću s tehničkim zahtjevima danim u
Pravilniku TPV 110.00.
2 Podrazumijeva se da točka 4.7 ne vrijedi za naprave, koje mijenjaju
način upravljanja protublokirajućog kočnog sustava, ako promijenjeni način
upravljanja ispunjava sve zahtjeve za kategoriju protublokirajućog kočnog
sustava kojim je vozilo opremljeno. U tom slučaju moraju biti ispunjeni zahtjevi
iz točaka 4.7.2, 4.7.3 i 4.7.4.

5.         POSEBNE ODREDBE KOJE SE ODNOSE NA
MOTORNA VOZILA

5.1.      Potrošnja energije

            Kočni sustavi opremljeni
protublokirajućim uređajima moraju zadržati svoju učinkovitost kod dugotrajnog
punog aktiviranja radne kočnice. Usklađenost s tim zahtjevom provjerava se
sljedećim ispitivanjima:

5.1.1.   Ispitni postupak

5.1.1.1.            Početnu razinu energije u napravi
(napravama) za spremanje energije određuje proizvođač. Ta razina treba biti
najmanje tolika da se osigura učinak propisan za radno kočenje kada je vozilo
opterećeno. Naprava (naprave) za spremanje energije za pneumatske pomoćne
uređaje mora biti odspojena.

5.1.1.2.            S početnom brzinom ne manjom od 50
km/h, na površini s koeficijentom prianjanja od 0,3 (1) ili manjim, treba s
opterećenim vozilom do kraja aktivirati kočnice u vremenu t, pri čemu treba
uzeti u obzir energiju potrošenu od strane posredno reguliranih kotača dok svi
neposredno regulirani kotači ostaju pod kontrolom protublokirajućog sustava.

5.1.1.3.            Tada treba zaustaviti motor vozila
ili prekinuti dobavu energije u napravu (naprave) za spremanje energije.

5.1.1.4.            Potom se pri mirujućem vozilu četiri
puta uzastopce potpuno aktivira napravu za upravljanje radnom kočnicom.

            Pri petom aktiviranju kočnice mora
biti moguće vozilo zakočiti najmanje s učinkom propisanim za pomoćnu kočnicu
opterećenog vozila.

5.1.1.6.            Tijekom ispitivanja, u slučaju
motornih vozila koja smiju vući prikolicu opremljenu kočnim sustavom sa
stlačenim zrakom, dobavni vod mora biti blokiran a na upravljački vod je
potrebno spojiti napravu za spremanje energije obujma 0,5 litara (u skladu s
točkom 1.2.2.3. Priloga IV., odsjek A). Kada se kočnica aktivira po peti put,
kako je navedeno u točki 5.1.1.5.), razina energije u upravljačkom vodu ne
smije biti ispod polovine razine postignute pri punom aktiviranju s početnom
razinom energije.

5.1.2.   Dodatni zahtjevi

5.1.2.1.            Koeficijent prianjanja površine
ceste se za predmetno vozilo mjeri po postupku opisanom u točki 1.1. Dodatka 2.
ovoga Priloga.

5.1.2.2.            Ispitivanje kočenja izvodi se s
odspojenim motorom u praznom hodu i s opterećenim vozilom.

5.1.2.3.      >            Vrijeme kočenja t određuje se prema
formuli:

![](dodatni/350940.gif)
 (ali ne manje od 15 sekundi)

            gdje je t izraženo u sekundama a
Vmax predstavlja najveću konstrukcijsku brzinu vozila izraženu u km/h, s
gornjom granicom od 160 km/h.

5.1.2.4.            Ako se vrijeme t ne može postići u
jednoj fazi kočenja, dopuštene su najviše četiri dodatne faze.

5.1.2.5.            Ako se ispitivanje izvodi u više
faza, između faza ispitivanja nije dopušt dovod nove energije. Od druge faze se
smije uzeti u obzir potrošnja energije koja odgovara početnom aktiviranju
kočnice, i to tako da se jedan puni pritisak na kočnicu odbije od četiri puna
pritiska propisanih u točki 5.1.1.4.(i 5.1.1.5., 5.1.1.6. i 5.1.2.6.) ovoga
priloga za svaku drugo, treću ili četvrtu fazu upotrijebljenu u ispitivanju
propisanom u točki 5.1.1. ovog priloga, gdje se ta toka primjenjuje.

5.1.2.6.            Učinak propisan u točki 5.1.1.5.
smatra se postignutim ako je, na kraju četvrtog aktiviranja, pri mirujućem
vozilu, razina energije u napravi (napravama) za pohranu jednaka ili veća od
razine zahtijevane za kočenje opterećenog vozila s pomoćnom kočnicom

5.2.      Iskorištenje prianjanja

5.2.1.   Iskorištenje prianjanja protublokirajućog
kočnog sustava uređaja uzima u obzir stvarno povećanje zaustavnog puta iznad
teoretskog minimuma. Smatra se da protublokirajući kočni sustav zadovoljava ako
je ispunjen uvjet   0,75, gdje  predstavlja iskorišteno prianjanje kako je
određeno u točki 1.2. Dodatka 2. ovoga Priloga.

5.2.2.   Iskorištenje prianjanja  treba mjeriti na površinama ceste s
koeficijentom prianjanja 0,3 (1) ili manjem i približno 0,8 (suha cesta), s
početnom brzinom od 50 km/h. Da bi se
izbjegle razlike u temperaturi kočnica preporučljivo je vrijednost ZAL odrediti
prije određivanja vrijednosti k.

5.2.3.   Ispitni postupak za određivanje koeficijenta
prianjanja (k) i formule za proračun iskorištenja prianjanja () su oni,
određeni u Dodatku 2. ovoga Priloga.

5.2.4.   Iskorištenje prianjanja protublokirajućog
kočnog sustava provjerava na kompletnom vozilu opremljenom protublokirajućim
kočnim sustavom kategorije 1 ili 2. U slučaju vozila opremljenih protublokirajućim
kočnim sustavom kategorije 3. zahtjeve mora zadovoljavati samo osovina
(osovine) koja ima najmanje jedan izravno nadzirani kotač.

5.2.5.   Uvjet
0,75 treba provjeriti s opterećenim i neopterećenim vozilom. Ispitivanje
opterećenog vozila na cesti s visokim prianjanjem se smije preskočiti ako sila
koja djeluje na napravu za upravljanje ne izazove puno djelovanje
protublokirajućog kočnog sustava. Kod ispitivanja neopterećenog vozila se sila
koja djeluje na napravu za upravljanje kočnicama smije povećati u na 100 daN,
ako pri uporabi pune sile ne dolazi do punog djelovanja (2).Ako 100 daN nije
dovoljno za puno djelovanje protublokirajućog sustava, ovo ispitivanje se smije
preskočiti. Pri tome, kod pneumatskih kočnih sustava zračni tlak se ne smije povećati
iznad vrijednosti isklopnog tlaka

5.3.      Dodatni pregledi

            S opterećenim i neopterećenim
vozilom potrebno je izvesti sljedeće dodatne provjere.

5.3.1.   Kotači izravno nadzirani protublokirajućim
kočnim sustavom ne smiju blokirati kada se naprava za upravljanje iznenada
aktivira punom silom (3), na površinama ceste navedenim u točki 5.2.2., ovog
priloga pri početnoj brzini V = 40 km/h i pri velikoj početnoj brzini kako je
navedeno u tablici niže. (4).

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| Uvjet | Kategorija vozila | Najveća ispitna brzina |
| Površina s visokom prionjivošću | – sve kategorije osim opterećenih vozila N2, N3 |yle='width:157px;border-top:medium none;border-left:medium none;
border-bottom:1.0pt solid black;border-right:1.0pt solid black;mso-border-top-alt:
solid black .25pt;mso-border-left-alt:solid black .25pt;mso-border-alt:solid black .25pt;
padding:2.85pt;height:3.0pt'>

0,8 vmax ≤ 120 km/h

| – opterećena vozila N2, N3 | 0,8 vmax ≤ 80 km/h |
| Površina  sa niskom prionjivošću | – M1, N1 | 0,8 vmax ≤ 120 km/h |
| – M2, M3  – N2 osim tegljača poluprikolice | 0,8 vmax ≤ 80 km/h |
| – N3 i N2 tegljači poluprikolice | 0,8 vmax ≤ 70 km/h |

\_\_\_\_\_\_
1
Dok ove ispitne površine ne postanu opće dostupne, prema prosudbi tehnička
službe smiju se upotrijebiti do kraja istrošene gume i cestovne površine s
prionjivošću do 0,4. Treba zabilježiti stvarno ostvarenu vrijednost, tip gume i
površine.
2 »Puna sila« predstavlja najveću silu danu u Prilogu II za određenu
kategoriju vozila: za aktiviranje protublokirajućog sustava se po potrebi lako
uporabi veća sila
3 Svrha ovih ispitivanja je provjera da kotači ne blokiraju i da
vozilo ostane stabilno; zato na površinama s malim stupnjem prianjanja nije
potrebno vozilo potpuno zaustaviti.
4 kH je koeficijent površine s visokim koeficijentom
prianjanja.
kL je koeficijent površine s niskom koeficijentom prianjanja.
kH i kL se mjere, kako je navedeno u Dodatku 2 ovog
priloga.

5.3.2.   Kada osovina prijeđe s površine s visokim
prianjanjem (KH) na površinu s niskim prianjanjem (kL), gdje je kH ³  0,5 i kH/kL ³
2 (3) s punom silom (1) aktivirana naprava za upravljanje, izravno
nadzirani kotači ne smiju blokirati. Brzina vožnje i trenutak aktiviranja
kočnice određuju se tako da se, kad je protublokirajući kočni sustav u punom
djelovanju na površini s visokim prianjanjem, prijelaz s jedne površine na
drugu dogodi pri velikoj i maloj brzini, pod uvjetima određenim u prethodnoj
točki 5.3.1. (2)

5.3.3.   Kada vozilo prijeđe s površine s niskim
prianjanjem (kL) na površinu s visokim prianjanjem (kH), gdje je kH ³ 0,5 i kH/ ³
2, s punom silom (1) aktivirana naprava za upravljanje, usporenje vozila
mora doseći odgovarajuće visoku vrijednost u prihvatljivom vremenu a vozilo ne
smije skrenuti sa svog početnog smjera. Brzina vožnje i trenutak aktiviranja
kočnice određuju se tako da se, kad je protublokirajući kočni sustav u punom djelovanju
na površini s niskim prianjanjem, prijelaz s jedne površine na drugu dogodi na
približno 50 km/h.

5.3.4.   Kod vozila opremljenih protublokirajućim
kočnim sustavima kategorija 1 i 2. kada se lijevi i desni kotači nalaze na
površinama s različitim koeficijentima prianjanja (kH i kL), gdje je kH ³ 0,5 i kH/kL³
2, izravno nadzirani kotači ne smiju blokirati kada se iznenada primjeni
puna sila (1) na napravi za upravljanje pri brzini od 50 km/h.

5.3.5.   Pored toga, opterećena vozila opremljena
protublokirajućim kočnim sustavom kategorije 1, moraju pod uvjetima iz
prethodne točke 5.3.4. zadovoljiti propisani stupanj kočenja iz Dodatka 3.
ovoga priloga.

5.3.6.   Međutim, u ispitivanjima navedenim u
prethodnim točkama 5.3.1., 5.3.2., 5.3.3., 5.3.4. i 5.3.5. dopuštena su kratka
razdoblja blokiranja kotača. Pored toga, blokiranje kotača je dopušteno kada je
brzina vozila manja od 15 km/h; također, blokiranje neizravno nadziranih kotača
dopušteno je pri bilo kojoj brzini, ali to ne smije utjecati na stabilnost i upravljivost.

5.3.7.   Tijekom ispitivanja određenih u prethodnim
točkama 5.3.4. i 5.3.5. dopuštene su ispravke u upravljanju ako je kutno
zakretanje upravljača tijekom prve dvije sekunde unutar 120° i ukupno, ne veće
od 240°. Pored toga, na početku tih ispitivanja središnja uzdužna ravnina
vozila mora prelaziti preko granice između površina s visokim i niskim
prianjanjem, a tijekom tih ispitivanja niti jedan dio (vanjskih) guma ne smije
prijeći preko te granice.

\_\_\_\_\_\_
1 »Puna sila« predstavlja najveću silu danu u
Prilogu II za određenu kategoriju vozila: za aktiviranje protublokirajućog
sustava se po potrebi lako uporabi veća sila
2 Svrha ovih ispitivanja je provjera da kotači ne blokiraju i da
vozilo ostane stabilno; zato na površinama s malim stupnjem prianjanja nije
potrebno vozilo potpuno zaustaviti.
3 kH je koeficijent površine s visokim koeficijentom
prianjanja.
kL je koeficijent površine s niskom koeficijentom prianjanja.
kH i kL se mjere, kako je navedeno u Dodatku 2 ovog
priloga.

6.         POSEBNE ODREDBE KOJE SE ODNOSE NA
PRIKLJUČNA VOZILA

6.1.      Potrošnja energije

            Priključna vozila opremljena
protublokirajućim kočnim sustavima trebaju biti konstruirani tako da, čak i
nakon što je naprava za upravljanje kočenjem bila neko vrijeme potpuno
aktivirana, vozilo zadrži dovoljno energije da se zaustavi unutar prihvatljive
razdaljine.

6.1.1.   Usklađenost s prethodnim zahtjevom potrebno
je provjeriti prema niže navedenom postupku, s neopterećenim vozilom na ravnoj
cesti s površinom koja ima dobro prianjanje (2), s kočnicama namještenim sa što
manjim zazorom i s regulatorom kočne sile postavljenim (ako je ugrađen),
tijekom ispitivanja u položaju »opterećeno«.

6.1.2.   Kod pneumatskih kočnih sustava mora početna
razina energije u napravi (napravama) za spremanje energije biti jednaka tlaku
od 8 bara na spojnoj glavi voda napajanja prikolice.

6.1.3.   Kod početne brzine vozila koja iznosi
najmanje 30 km/h, do kraja se aktivira kočnica za vrijeme t = 15 s, pri čemu
treba uzeti u obzir energiju potrošenu od strane posredno reguliranih kotača
dok svi neposredno regulirani kotači ostaju pod kontrolom protublokirajućog
sustava. Tijekom ovog ispitivanja napajanje naprava (naprave) za spremanje
energije mora biti isključeno.

            Ako se vrijeme t = 15 ne može doseći
u jednoj pojedinačnoj fazi dopušte su dodatne faze. Između tih faza se ne smije
u napravu (naprave) za spremanje energije dovoditi nova energija a od druge
faze dalje treba uzeti u obzir dodatnu potrošnju energije za punjenje kočnih
cilindara, npr. sa sljedećim ispitnim postupkom.

            Tlak u spremniku odnosno spremnicima
na početku prve faze treba odgovarati tlaku iz točke 6.1.2. Na početku sljedeće
faze odnosno faza tlak u spremniku odnosno spremnicima nakon aktiviranja
kočnica ne smije biti manji od tlaka u spremniku odnosno spremnicima na kraju prethodne
faze. Pri svakoj sljedećoj fazi odnosno fazama u obzir se uzima samo vrijeme od
trenutka, kad je tlak u spremniku (spremnicima) jednak tlakak tlaku na kraju prethodne
faze.

6.1.4.   Na kraju kočenja se pri zaustavljenom vozilu
četiri puta aktivira naprava za upravljanje radne kočnice. Kod petog pritiska
na napravu za upravljanje kočnice tlak u radnom vodu mora biti dovoljno visok
da omogući ostvarivanje ukupne kočne sile na obodu kotača od najmanje 22,5%
najvećeg opterećenja kotača kad vozilo miruje, bez automatskog aktiviranjg kočnog sustava kojim ne upravlja protublokirajući kočni sustav.

6.2.      Iskorištenje prianjanja

6.2.1.   Prikolice opremljene protublokirajućim kočnim
sustavom smatraju se prihvatljivi kad je ispunjen uvjet   0,75, gdje
predstavlja iskorišteno prianjanje kako je definirano u točki 2. Dodatka
2 ovog priloga. Taj se uvjet provjerava na neopterećenom vozilu na vodoravnoj i
ravnoj cesti, koja ima površino s dobrim koeficijentom prianjanja (1) (2).

6.2.2.   Da bi se izbjegle razlike u temperaturama
kočnica preporuča se određivanje vrijednosti ZRAL prije vrijednosti kR.

6.3.      Dodatne provjere

6.3.1.   Pri brzinama većim od 15 km/h, kotači kojima
neposredno upravlja protublokirajući kočni sustav ne smiju blokirati kad se na
napravu za upravljanje kočnicama vučnog vozila iznenada djeluje punom silom
(3). To se provjerava pod uvjetima propisanima u točki 6.2 ovog priloga, pri
početnim brzinama od 40 km/h i 80 km/h.

6.3.2.   Odredbe iz te točke vrijede samo za prikolice
opremljene protublokirajućim sustavima kategorije A.

            Kad se desni i lijevi kotači nalaze
na površinama koje daju različite stupnjeve kočenja (zRALH i zRALL), gdje je:

            zRALH/eH
³0,5 i zRALH/zRALL ³ 2

            neposredno regulirani kotači ne
smiju blokirati, kad se na napravu za upravljanje kočnicama vučnog vozila pri
brzini od 50 km/h iznenada djeluje punom silom (1).Omjer zRALH/zRALL se
određuje postupkom iz točke 2. Dodatka 2 ovom prilogu ili izračunom omjera
zRALH/zRALL. Pod tim uvjetom neopterećeno vozilo treba doseći propisani stupanj
kočenja iz Dodatka 3. ovog priloga (2).

6.3.3.   Pri brzini vozila ³  15 km/h neposredno regulirani kotači smiju
kratkotrajno blokirati, pri brzinama < 15 km/h blokiranje je dopušto.
Posredno regulirani kotači smiju blokirati pri svakoj brzini. U svakom slučaju
stabilnost vozila ne smije biti narušena.

DODATAK
1.

Simboli i definicije

|  |  |
| --- | --- |
| Simbol | Napomena |
| E | Razmak između osovina |
| ER | Razmak između vučnog svornjaka r i središta osovine i poluprikolice (ili udaljenost između spojne glave rude i središta osovine poluprikolice s središnjom osovinom) |
| ε | Iskorišteno prianjanje, kvocijent najvećeg stupnja kočenja s uključenim protublokirajućim sustavom (ZAL) i koeficijentom prianjanja (k) |
| εi | vrijednost ε izmjerena na osi i (na primjeru motornoga vozila s protublokirajućim sustavom kategorije 3) |
| εH | vrijednost ε na površini s visokim koeficijentom prianjanja |
| εL | vrijednost ε na površini s niskim koeficijentom prianjanja | |
| F | sila (N) |
| FbR | kočna sila priključnog vozila s isključenim protublokirajućim sustavom |
| FbRmax | najveća vrijednost FbR |
| FbRmax,i | vrijednost FbRmax pri kočenju samo osi i priključnoga vozila |
| FbRAL | kočna sila priključnog vozila s uključenim protublokirajućim sustavom |
| FCnd | ukupna okomita reakcija ceste na nekočene i pogonske osovine skupa vozila u statičkim uvjetima| |
| FCd | ukupna okomita reakcija ceste na nekočene i ne pogonske osovine skupa vozila u statičkim uvjetima |
| Fdyn | okomita reakcija ceste kod dinamičkim uvjetima s djelujućim protublokirajućim sustavom |
| Fidyn | | Fdyn na osovini i u slučaju motornih vozila ili prikolica |
| Fi | okomita reakcija ceste na os u statičkim uvjetima |
| FM | ukupna okomita statička reakcija ceste na sve kotače motornog (vučnog) vozila |
| FMnd  (1) | ukupna okomita statička reakcija ceste na nekočene i ne pogonske osovine motornoga vozila |
| t'> FMd  (1) | ukupna okomita statička reakcija ceste na nekočene i pogonske osovine motornoga vozila |
| FR | ukupna okomita statička reakcija ceste na kotače priključnoga vozila |
| FRdyn | ukupna okomita dinamička reakcija ceste na osovine (i) poluprikolice i poluprikolice sa središnjom osovinom |
| FwM  (1) | 0,01 FMnd + 0,015 FMd |
| g | zemljino ubrzanje (9,81 m/s2) |
| FMnd i FMD: u slučaju dvoosnih motornih vozila: simboli se mogu pojednostaviti u odgovarajuće simbole Fi | |
| h | visina težišta koje definira proizvođač i potvrđuje tehnička služba koja provodi homologacijsko ispitivanje |
| hρ | visina rude (zakretnog zgloba na prikolici) |
| hk | visina spoja sedlaste spojnice (vučnog čepa) |
| hR | visina težišta priključnog vozila |
| k | koeficijent prianjanja između gume i ceste |
| kf | faktor k jedne prednje osi |
| kH | vrijednost k, ostvarena na površini s visokim koeficijentom prianjanja | |
| ki | vrijednost k ostvarena na osi i za vozilo s protublokirajućim sustavom kategorije 3 |
| kL | vrijednost k ostvarena na površini s niskim koeficijentom prianjanja |
| klock | vrijednost prianjanja pri 100% klizanju |
| kM | vrijednost k motornog vozila |
| kpeak | najveća vrijednost krivulje iskorištenja prianjanja u ovisnosti od klizanja |
| kr | faktor k jedne stražnje osovine |
| kR | faktor k priključnog vozila |
| P | masa vozila (kg) |
| R | omjer između kpeak i klock |
| t | vrijeme (s) |
| tm | prosječna vrijednost t |
| tmin | najmanja vrijednost t |
| z | stupanj kočenja |
| zAL | stupanj kočenja za vozila s uključenim protublokirajućim sustavom |
| zC | stupanj kočenja skupa vozila kad je kočena prikolica bez uključenog protublokirajućog sustava |
| zCAL | stupanj kočenja skupa vozila kad je kočena prikolica s uključenim protublokirajućim sustavom |
| zCmax | najveća vrijednost zC |
| zCmax,i | Najveća vrijednost zC, sa samo jednom kočenom osovinom i priključnog vozila |
| zm | prosječni stupanj kočenja |
| zmax | najveća vrijednost z |
| zMALS | zAL motornog vozila na »podijeljenoj površini |
| zR | stupanj kočenja prikolice s isključenim protublokirajućim sustavom |
| zRAL | zAL priključnog vozila kod kočenja svim osovinama pri čemu je vučno vozilo nekočeno i motor odvojen |
| zRALH | zRAL na površini s visokim koeficijentom prianjanja |
| zRALL | zRAL na površini s niskim koeficijentom prianjanja |
| zRALS | zRAL na podijeljenoj površini |
| zRH | zR na površini s visokim koeficijentom prianjanja |
| zRL | zR na površini s niskim koeficijentom prianjanja |
| zRHmax | najveća vrijednost zRH |
| zRLmax | najveća vrijednost zRL |
| zRmax | najveća vrijednost zR |

 \_\_\_\_\_
1
Ako je koeficijent prianjanja na ispitnoj stazi previsok što onemogućuje
djelovanje protublokirajućog kočnog sustava, ispitivanje se može provesti na
površini s nižim koeficijentom prianjanja.
2 Kod prikolica opremljenih s regulatorom kočne sile tlak se smije
povećati da se osigura puno djelovanje protublokirajućog sustava.
3 »Puna sila« predstavlja najveću silu danu u Prilogu II za određenu
kategoriju vozila: za aktiviranje protublokirajućog sustava se po potrebi lako
uporabi veća sila

DODATAK
2

Iskorištenje prianjanja

1.         POSTUPAK MJERENJA ZA MOTORNA VOZILA

1.1.      Određivanje koeficijenta prianjanja (k)

1.1.1.   Koeficijent prianjanja (k) se određuje kao
kvocijent najvećih kočnih sila ostvarenih bez blokiranja kotača i odgovarajućeg
dinamičkog opterećenja na kočenoj osovini.

1.1.2.   Kočnice je potrebno aktivirati na samo jednoj
osovini ispitivanog vozila pri početnoj brzini od 50 km/h. Kočne sile treba
jednakomjerno rasporediti između kotača na osovini.      Protublokirajući kočni sustav treba, između brzina 40 km/h i 20
km/h odspojiti ili isključiti.

1.1.3.   Za određivanje najvećeg kočnog omjera vozila
(zmax) potrebno je izvesti više ispitivanja uz porast tlaka u vodu.

            Tijekom svakog ispitivanja potrebno
je održavati konstantnu ulaznu silu, a stupanj kočenja se određuje u odnosu na
vrijeme (t) potrebno za smanjenje brzine sa 40 km/h na 20 km/h pomoću formule:

 ![](dodatni/350941.gif)

             zmax je najveća vrijednost za z;

            t je izraženo u sekundama

1.1.3.1.            Blokiranje kotača se smije dogoditi
na brzinama nižim od 20 km/h.

1.1.3.2.            Počne se s najnižom vrijednošću t,
označenom kao tmin, zatim se odaberu tri vrijednosti t između tmin i 1,05 tmin
te se izračuna njihova aritmetička srednja vrijednost tm,

            te se izračuna:

 ![](dodatni/350942.gif)

            Ako se pokaže da se iz praktičnih
razloga gore određene vrijednosti ne mogu postići, može se upotrijebiti i
najkraće vrijeme tmin. Međutim, zahtjevi iz točke 1.3 i dalje vrijede.

1.1.4.   Kočne sile se izračunavaju iz izmjerenog
stupnja kočenja i otpora kotrljanja nekočene osovine (osovina) koji iznosi
0,015 i 0,010 statičkog osovinskog opterećenja za pogonjenu odnosno ne
pogonjenu osovinu.

1.1.5.   Dinamičko opterećenje na osovini je ono koje
je dano odnosom u Dodatku točki 1.1.4.2. Priloga II.

1.1.6.   Vrijednost k se zaokružuje na tri decimalna
mjesta.

1.1.7.   Zatim se ispitivanje ponavlja za drugu
osovinu odnosno osovinu kako je definirano u točkama od 1.1.1. do 1.1.6. (za
izuzeća vidjeti točke 1.4. i 1.5.).

1.1.8.   Primjer: u slučaju dvoosovinskog vozila s
pogonom na stražnje kotače i kočenom prednjom osovinom(1), koeficijent
prianjanja (k) se računa kao:

 ![](dodatni/350943.gif)

\_\_\_\_\_\_
1 Za protublokirajuće kočne sustave sa »select-high«
napravom za upravljanje se smatra da uključuju izravno i neizravno nadzirane
kotače; za sustave sa »select-low« napravom za upravljanje svi kotači s
osjetilima se smatraju izravno nadziranim kotačima.

1.1.9.   Jedan koeficijent se određuje za prednju kf a
jedan za zadnju osovinu kr.

1.2.      Određivanje iskorištenja prianjanja (e)

1.2.1.   Iskorištenje prianjanja (e) je definirano kao
kvocijent najvećeg stupnja kočenja s uključenim protublokirajućim kočnim
sustavom (zAL) i koeficijenta prianjanja (kM), tj.

 ![](dodatni/350944.gif)

1.2.2.   Od početne brzine vozila 55 km/h najviša
vrijednost stupnja kočenja (zAL) se izmjeri s uključenim protublokirajućim
sustavom. Vrijednost za zAL temelji na prosječnoj vrijednosti tri ispitivanja,
kako je bilo opisano u točki 1.1.3 ovog dodatka, pri čemu se koristi vrijeme
koje je potrebno da se brzina vozila smanji sa 45 km/h na 15 km/h, i to prema
sljedećoj formuli:

 ![](dodatni/350945.gif)

1.2.3.   Koeficijent prianjanja kM se određuje
mjerenjem dinamički opterećenja osovine:

 ![](dodatni/350946.gif)

            gdje je:

 ![](dodatni/350947.gif)

1.2.4.   Vrijednost
e se zaokružuje na dva decimalna
mjesta.

1.2.5.   Kod vozila koje je opremljeno
protublokirajućim kočnim sustavom kategorije 1 i 2, vrijednost zAL se temelji
na cijelom vozilu, kad je protublokirajući kočni sustav uključen, iskorištenje
prianjanja (e) se određuje po formuli koja je već navedena u točki 1.2.1.

1.2.6.   Kod vozila koje je opremljeno
protublokirajući kočnim sustavom 3. kategorije, vrijednost zAL se mjeri na
svakoj osovini koja ima bar jedan neposredno kontroliran kotač.

            Primjer: kod dvoosovinskih vozila s
protublokirajućim kočnim sustavom koji djeluje na samo jednu stražnju osovinu
(2), koeficijent prianjanja (k) se računa kao:

 ![](dodatni/350948.gif)

            Ovaj je proračun potrebno učiniti za
svaku osovinu koja ima najmanje jedan izravno nadzirani kotač.

1.3.      Ako je
e< 1,00, mjerenja koeficijenta
prianjanja treba ponoviti. Dopušta tolerancija je 10%.

1.4.      Kod motornih vozila koja su opremljena
trima osovinama, za određivanje vrijednosti za vozilo(1) koristi se samo
osovina koja nije povezana s tandem osovinom.

1.5.      Kod vozila kategorije N i N s razmakom
između osovina koja je manji od 3,80 m i ima h/E < 0,25, nije potrebno
određivati koeficijent prianjanja za stražnju osovinu.

1.5.1.   U tom se slučaju iskorištenje prianjanja (e)
određuje kao kvocijent najvećeg stupnja kočenja (zAL) s uključeniljučenim
protublokirajućim kočnim sustavom i koeficijenta prianjanja (kf), tj.

 ![](dodatni/350949.gif)

\_\_\_\_\_\_

1 Dok se ne dojedinstven način ispitivanja, ispitivanja vozila
sa više od tri osovine i posebnih vozila ostaju predmet dogovora sa tehničkom
službom.

2.         POSTUPAK MJERENJA ZA PRIKOLICE

2.1.      Općenito

2.1.1.   Koeficijent prianjanja (k) se određuje kao
kvocijent najvećih kočnih sila ostvarenih bez blokiranja kotača i odgovarajućeg
dinamičkog opterećenja na kočenoj osovini.

2.1.2.   Kočnice je potrebno aktivirati na samo jednoj
osovini ispitivanog priključnog vozila pri početnoj brzini od 50 km/h. Kočne
sile treba jednakomjerno rasporediti da se postigne najveći kočni učinak.
Protublokirajući kočni sustav treba, između brzina 40 km/h i 20 km/h odspojiti
ili isključiti.

2.1.3.   Za određivanje najvećeg kočnog omjera skupa
vozila (zCmax) potrebno je izvesti više ispitivanja kočenjem samo priključnog
vozila uz povećanja tlaka u vodu.   Tijekom
svakog ispitivanja potrebno je održavati konstantnu ulaznu silu, a stupanj
kočenja se određuje u odnosu na vrijeme (t) potrebno za smanjenje brzine sa 40
km/h na 20 km/h pomoću formule:

 ![](dodatni/350950.gif)

2.1.3.1.
           Blokiranje kotača se smije dogoditi
na brzinama nižim od 20 km/h.

2.1.3.2.
           Počne se sa najnižom
vrijednošću t, označenom kao tmin, zatim se odaberu tri vrijednosti t između
tmin i 1,05 tmin te se izračuna njihova aritmetička srednja vrijednost tm,

            te se izračuna:

 ![](dodatni/350951.gif)

            Ako se pokaže da se iz praktičnih
razloga gore određene tri vrijednosti ne mogu postići, može se upotrijebiti i
najkraće vrijeme tmin.

2.1.4.   Iskorištenje prianjanja (e) se izračunava
prema sljedećoj formuli:

![](dodatni/350952.gif)

            Vrijednost k se određuje u skladu s
točkom 2.2.3 za prikolice ili u skladu s točkom 2.3.1. za poluprikolice.

2.1.5.   Ako je ĺ < 1,00, mjerenja koeficijenta
prianjanja treba ponoviti. Dopušta tolerancija je 10%.

2.1.6.   Najviši stupanj kočenja (zRAL) se mjeri s
uključenim protublokirajućim kočnim sustavom i nekočenim motornim vozilom i
temelji se na vrijednosti iz triju ispitivanja kako je navedenoj i u točki
2.1.3. ovog dodataka.

2.2.      Prikolice

2.2.1.   Mjerenja vrijednosti k (protublokirajući
kočni sustav treba, između brzina 40 km/h i 20 km/h biti odspojen. ili
isključen) treba provesti za prednju i stražnju osovinu.

            Za jednu prednju osovinu i:

![](dodatni/350953.gif)

            Za jednu stražnju osovinu i:

 ![](dodatni/350954.gif)

2.2.2.   Vrijednost kf i kr se zaokružuje na tri
decimalna mjesta.

2.2.3.   Koeficijent prianjanja kR se određuje
razmjerno dinamičkim opterećenjima osovina:

![](dodatni/350955.gif)

2.2.4.   Mjerenje vrijednosti zRAL (kad
protublokirajući sustav nije uključen)

![](dodatni/350956.gif)

            zRAL se određuje na površini s
visokim koeficijentom prianjanja i za vozila s protublokirajućim kočnim sustavom
kategorije A također na površini sa niskim ko­eficijentom prianjanja.

2.3.      Poluprikolice i prikolice sa središnje
postavljenom osovinom

2.3.1.   Mjerenja vrijednosti k (protublokirajući
kočni sustav treba, između brzina 40 km/h i 20 km/h biti odspojen ili
isključen) se provode kad su kotači postavljeni samo na jednu osovinu, dok su
sa druge skinuti.

![](dodatni/350957.gif)

 2.3.2.   Mjerenja vrijednosti zRAL (kad je
protublokirajući sustav isključen) se provode, kad su na osovini postavljeni
svi kotači.

FbRAL
= ZCAL (FM + FR)– FwM

 ![](dodatni/350958.gif)

            zRAL se određuje na površini s
visokim koeficijentom prianjanja i za vozila s protublokirajućim kočnim
sustavom kategorije A također na površini sa niskim koeficijentom prianjanja.

DODATAK
3

Kočni učinak na različitim površinama prianjanja

1.         MOTORNA VOZILA

1.         Propisani stupanj kočenja naveden u
točki 5.3.5. ovoga Priloga može se izračunati s obzirom na izmjereni
koeficijent prianjanja obje površine na kojima je izvedeno ispitivanje.

            Te dvije površine moraju
zadovoljavati uvjete propisane u točki 5.3.4. ovoga Priloga.

1.2.      Koeficijent prianjanja (kH i kL) na
površinama s visokim i niskim prianjanjem određuje se u skladu s odredbama iz
točke 1.1. Dodatka 2. ovoga priloga.

1.3.      Propisani stupanj kočenja (zMALS) za
opterećeno motorno vozilo je:

![](dodatni/350959.gif)

2.         PRIKLJUČNA VOZILA

2.1.      Propisani stupanj kočenja naveden u točki
6.3.2. ovoga Priloga može se izračunati s obzirom na izračunate stupnjeve
kočenja zRALH i zRALL na dvjema površinama na kojima je izvedeno ispitivanje s
isključenim protublokirajućim kočnim sustavom. Izmjereni koeficijent pijent prianjanja
obje površine na kojima je izvedeno ispitivanje. Te dvije površine moraju
zadovoljavati uvjete propisane u točki 6.3.2. ovoga priloga.

2.2.      Stupanj kočenja ZRALS će biti:

 ![](dodatni/350960.gif)

 Ako je eH > 0,95, koristi se
eH = 0,95.

DODATAK
4

Postupak izbora površine cestes niskim prianjanjem

1.         Detalji koeficijenta prianjanja
površine ceste, koja je izabrana u skladu s točkom 5.1.1.2 ovog priloga, se
daju tehničkoj službi.

1.1.      Ti podaci sadrže također krivulju
koeficijenta prianjanja u odnosu na klizanje (od 0 do 100% klizanja) za
približnu brzinu od 40 km/h(1).

1.1.1.   Najvišu vrijednost krivulje predstavlja kpeak
a vrijed­nost pri 100% klizanja predstavlja klock.

1.1.2.   Omjer R se određuje kao kvocijent kpeak i
klock.

![](dodatni/350961.gif)

1.1.3.   Vrijednost R se zaokružuje jedno decimalno
mjesto.

1.1.4.   Površina ceste, koja se koristi za
ispitivanje treba imati omjer R između 1,0 i 2,0(2).

2.         Prije ispitivanja treba tehnička služba
utvrditi da izabrana površina ceste odgovara posebnim zahtjevima i treba je
obavijestiti o sljedećem:

            – ispitnom postupku za određivanje
vrijednosti R,

            – tipu vozila (motorno vozilo,
priključno vozilo itd.),

            – opterećenja osovina i guma (treba
ispitati različita opterećenja i različite gume i rezultate treba dostaviti
tehničkoj službi, koja će odlučiti ako su odgovarajuće za vozilo u postupku
homologacije).

\_\_\_\_\_\_\_
1 Dok se ne dogovori jedinstven način
određivanja krivulje prianjanja za vozila najveće tehnički dopuštene mase veće
od 3.5 tone, smije se upotrijebiti krivulja prianjanja određena za putnička
vozila. U tom slučaju za vozila čija tehnički dopuštena masa veće od 3.5 tone
omjer k peak prema k lock treba odrediti koristeći k peak kako je definiran u
dodatku 2 ovog priloga. Tehnička služba može koeficijent prianjanja, opisan u
ovom članku odrediti nekom drugom metodom uz uvjet da se prikaže istovrijednost
k peak i k lock.
2 U pripremi. Dok značajke te posebne veze nisu određene, tip koji će
se upotrijebiti određuje homologacijski organ.

PRILOG
XI.

Ispitni uvjeti za prikolice s električnim kočnim sustavima

1.         OPĆENITO

1.1.      Električne kočnice su, u smislu sljedećih odredbi
radni kočni sustavi koji se sastoje od naprave za upravljanje, elektromehaničke
naprave za prijenos i tarnih kočnica. Električna naprava za upravljanje koja
regulira napon za prikolicu treba se nalaziti na prikolici.

1.2.      Električnu energiju potrebnu za električni
kočni sustav prikolice dobavlja motorno vozilo.

1.3.      Električni kočni sustav počinje djelovati
aktiviranjem radnog kočnog sustava motornog vozila.

1.4.      Nazivni napon mora biti 12 V.

1.5.      Najveća potrošnja struje ne smije prijeći
15 A.

1.6.      Električne veze električnog kočnog sustava
s motornim vozilom trebaju biti izvedene pomoću posebnog utikača i
utičnice…(3), pri čemu utikač ne smije biti spojiv s utičnicama svjetlosne
opreme vozila. Utikač s kablom treba se nalaziti na prikolici.

\_\_\_\_\_
3
Dok takve ispitne površine ne postanu opće dostupne, uz dogovor sa tehničkom
službom omjer R do 2,5 je priv.

2.         UVJETI KOJI SE ODNOSE NA PRIKOLICU

2.1.      Ako je na prikolici baterija koju napaja
jedinica za opskrbu energijom motornog vozila, tijekom radnog kočenja prikolice
treba biti odvojena od voda za napajanje.

2.2.      Kod prikolica čija je masa u neopterećenom
stanju manja od 75% najveće tehnički dopušte mase, kočna sila se treba
podešavati automatski kao funkcija opterećenosti prikolice.

2.3.      Električni kočni uređaji moraju biti takvi
da se, čak i u slučaju pada napona u spojnom vodu na 7 V, osigura kočni učinak
koji iznosi 20% sile odgovarajućeg najvećeg statičkog (ukupnog) opterećenja
osovine.

2.4.      Naprave za upravljanje kočnom silom koje
reagiraju na nagib u smjeru vožnje (njihalo, sustav mase i opruge, inercijski
prekidač s tekućinom) moraju biti pričvršćene na šasiju ako prikolica ima više
od jedne osovine i vučnu napravu podesivu po visini. Kod jednoosovinskih
prikolica i prikolica s dvostrukom osovinom kod kojih je razmak osovina manji
od 1 metar, te naprave za upravljanje trebaju biti opremljene s mehanizmom koji
pokazuje njen vodoravni položaj (npr. libelom) i trebaju omogućiti ručno
namještanje mehanizma u vodoravan položaj u smjeru vožnje vozila.

2.5.      Relej za uključivanje kočne struje u
skladu s točkom 2.2.1.20.2. Priloga I., koji je spojen s vodom za aktiviranje
kočnice, treba biti postavljen na prikolicu.

2.6.      Za utikač mora postojati slijepa utičnica.

2.7.      Na napravi za upravljanje treba biti
pokazna svjetiljka koja zasvijetli pri svakom aktiviranju kočnice i tako
pokazuje ispravno djelovanje električnog kočnog sustava prikolice.

3.         KOČNI UČINAK

3.1.      Električni kočni sustavi trebaju
odgovarati usporenju skupa tegljač/prikolica koje nije veće od 0,4 m/s2.

3.2.      Kočenje se može aktivirati početnom silom
kočenja koja ne smije prijeći 10% (u zbroju) najvećeg statičkog osovinskog
opterećenja niti više od 13% (zbroja) statičkog osovinskog opterećenja
neopterećene prikolice.

3.3.      Kočne sile se također smiju postepeno
povećavati. Pri kočnim silama koje su veće od sila navedenih u točki 3.2.,
koraci povećanja ne smiju biti veći od 6% od zbroja najvećih statičkih
osovinskih opterećenja, niti veći od 8% statičkog osovinskog opterećenja
neopterećene prikolice. Međutim, kod jednoosovinskih prikolica čija najveća
masa ne prelazi 1,5 tona, porast u prvom koraku ne smije prijeći 7% zbroja
najvećih statičkih osovinskih opterećenja. Za sljedeće korake je dopušteno
1-postotno povećanje te vrijednosti (primjer: prvi korak 7%, drugi korak 8%,
treći korak 9% itd.; bilo koji od sljedećih koraka ne smije prelaziti 10%). U
smislu tih odredbi se dvoosovinska prikolica s razmakom osovina manjim od 1
metra smatra jednoosovinskim prikolicom.

3.4.      Potrebno je dosegnuti propisanu kočnu silu
prikolice od najmanje 50% najvećeg statičkog osovinskog opterećenja – s
najvećom masom – kod prosječnog punog usporenja skupa tegljač/prikolica ne
većeg od 5,9 m/s2 kod višeosovinskih prikolica. Prikolice s dvostrukom osovinom
s razmakom između osovina manjim od 1 metra također se smatraju jednoosovinskim
prikolicama u smislu ovih odredbi. Pored toga se moraju poštivati granice
određene u Dodatku ovoga Priloga. Ako se kočna sila podešava u koracima, ti
koraci trebaju biti u rasponu prikazanom u dodatku ovoga priloga.

3.5.      Ispitivanje treba izvesti s početnom
brzinom od 60 km/h.

3.6.      Automatsko kočenje priključnoga vozila
mora zadovoljavati zahtjeve iz točke 2.2.2.9 Priloga I. Ako automatsko kočenje
za svoje djelovanje treba električnu energiju, za ispunjenje gore navedenih
uvjeta, treba osigurati kočnu silu priključnog vozila koja iznosi najmanje 25%
najvećeg statičkog osovinskog opterećenja i traje najmanje 15 minuta.

Dodatak

KOMPATIBILNOST
STUPNJA KOČENJA PRIKOLICE I PROSJEČNOG PUNOG USPORENJA SKUPA TEGLJAČ/PRIKOLICA

(prikolica
opterećena i neopterećena)

 ![](dodatni/350962.gif)

Napomene:

1.         Granice prikazane na dijagramu odnose
se na opterećene i neopterećene prikolice. Kada masa neopterećene prikolice
prelazi 75% njene najveće mase, granice se primjenjuju samo za »opterećeno»
stanje.

2.         Granice prikazane na dijagramu ne
utječu na odredbe ovoga priloga koje se odnose na najmanje zahtijevan
učinke. Međutim, ako su kočni učinci postignuti tijekom ispitivanja – u skladu
s odredbama navedenim u prethodnoj točki 3.4. – veći od zahtijevanih, ne
prelaziti granice prikazane na dijagramu naviše.

TR
      = zbroj kočnih sila na obodu svih
kotača prikolice.

PR
      = ukupna okomita statička reakcija
površine ceste na kotače prikolice.

J
         = prosječno puno usporenje skupa
tegljač/prikolica.

PRILOG
XII.

POSTUPAK
ISPITIVANJA KOČNIH OBLOGA NA INERCIJSKOM DINAMOMETRU

1.         OPĆENITO

1.1.      Postupak opisan u ovom prilogu smije se
primijeniti u slučaju promjena tipa vozila koje proizlaze iz ugradbe kočnih
obloga drugog tipa na vozilo koje je već homologirano u skladu s ovim
Pravilnikom.

1.2.      Alternativni tipovi kočnih obloga
provjeravaju se usporedbom njihovih učinaka s onima postignutim s kočnim
oblogama s kojima je vozilo bilo opremljeno u vrijeme homologacije i koje su
sukladne sa sastavnim dijelovima navedenim u odgovarajućem opisnom dokumentu za
kojega je obrazac dan u Prilogu XVII. ili Prilogu IX.

1.3.      Tehnička služba nadležna za izvođenje
homologacijskih ispitivanja može, po svom izboru zahtijevati da se usporedba
učinka kočnih obloga izvede u skladu s odgovarajućim odredbama sadržanim u
Prilogu II.

1.4.      Zahtjev za homologaciju usporedbom podnosi
proizvođač vozila ili njegov ovlašteni predstavnik.

1.5.      U smislu ovoga priloga »vozilo« označava
tip vozila homologiran u skladu s ovim Pravilnikom i za koje se zahtijeva da se
usporedba smatra zadovoljavajućom.

2.         ISPITNA OPREMA

2.1.      Potrebno je koristiti dinamometar sa
sljedećim značajkama:

2.1.1.   mora biti sposoban stvarati inerciju
zahtijevanu u točki 3.1. ovoga priloga i biti sposoban ispuniti zahtjeve
propisane u točkama 1.3. i 1.4. i 1.6 Priloga II. s obzirom na tip I, tip II i
tip III ispitivanje slabljenja kočnog učinka

2.1.2.   ugrađene kočnice trebaju biti identične
kočnicama predmetnog izvornog tipa vozila,

2.1.3.   hlađenje zrakom, ako je ugrađeno, treba biti
u skladu s točkom 3.4. ovoga Priloga,

2.1.4.   naprave koje se koriste za ispitivanje moraju
bilježiti najmanje sljedeće podatke:

2.1.4.1.            neprekidno bilježenje brzine vrtnje
diska ili bubnja,

2.1.4.2.            broj okretaja izvršenih tijekom
kočenja, s razlučivošću od najmanje 1/8 okretaja,

2.1.4.3.            vrijeme kočenja,

2.1.4.4.            neprekidno bilježenje temperature
izmjerene u sredini traga kojeg ostavljaju kočne obloge ili u sredini debljine
stjenke diska, bubnja ili obloge,

2.1.4.5.            neprekidno bilježenje aktiviranja
kočnice preko tlaka u upravljačkom vodu ili sile

2.1.4.6.            neprekidno bilježenje izlaznog
kočnog momenta.

3.         ISPITNI UVJETI

3.1.      Dinamometar treba namjestiti, s
tolerancijom od 5% prema rotacijskoj inerciji onog dijela ukupne inercije
vozila koja je kočena predmetnim kotačem (kotačima) prema sljedećoj formuli:

            I
= MR2

            u kojoj je:

            I = rotacijska inercija (kgm2)

            R = polumjer kotrljanja gume (m)

            M = dio najveće mase vozila, kočene
predmetnim kotačem (kotačima).

s=MsoPlainText align="justify">            Kod dinamometra s jednom osovinom ta
se masa računa iz konstrukcijske podjele kod motornih vozila kada je usporenje
u skladu s odgovarajućim vrijednostima, navedenima u točki 2.1.1.1.1. Priloga
II.; kod prikolica vrijednost M treba biti u skladu s opterećenjem kojim
odgovarajući kotač djeluje na tlo pri mirujućem vozilu koje je opterećeno do
svoje najveće mase.

3.2.      Početna brzina vrtnje inercijskog
dinamometra treba odgovarati linearnoj brzini vozila kako je propisana u
Prilogu II. i treba se zasnivati na polumjeru kotrljanja gume.

3.3.      Kočne obloge trebaju nasjedati na najmanje
80% svoje površine i ne smiju prijeći temperaturu od 180 °C tijekom postupka
uhodavanja ili ih se na zahtjev proizvođača uhodava po njegovim preporukama.

3.4.      Smije se koristiti rashladni zrak koji
struji preko kočnice u smjeru okomitom na njenu os vrtnje. Brzina strujanja
rashladnog zraka preko kočnice ne smije biti veća od 10 km/h. Temperatura
rashladnog zraka treba biti jednaka temperaturi okoline.

4.         ISPITNI POSTUPAK

4.1.      Za ispitivanje usporedbom koristi se pet
kompleta kočnih obloga; njih je potrebno usporediti s pet kompleta kočnih
obloga koje odgovaraju izvornim sastavnim dijelovima navedenim u opisnom
dokumentu koji se odnosi na prvu homologaciju predmetnog tipa vozila.

4.2.      Istovrijednost kočne obloge potrebno je
temeljiti na usporedbi rezultata postignutih korištenjem ispitnog postupka
propisanog u ovome prilogu i u skladu sa sljedećim zahtjevima.

4.3.      Ispitivanje tipa O s hladnim kočnicama

4.3.1.   Kočnice se aktivira tri puta dok je početna
temperatura ispod 100 °C.Temperatura se mjeri u skladu s odredbama iz točke
2.1.4.4.

4.3.2.   Kod kočnih obloga namijenjenih za uporabu na
vozilima kategorija M i N, aktiviranje kočnica je potrebno izvršiti pri
početnoj brzini vrtnje koja odgovara brzini vrtnje navedenoj u točki 2.1.1.1.1.
Priloga II. tako da se postigne prosječni moment koji odgovara usporenju
propisanom u toj točki. Dodatno, ispitivanja je potrebno izvesti pri više
brzina vrtnje, s najmanjom koja je jednaka 30% najveće brzine vozila i najvećom
koja je jednaka 80% od te brzine.

4.3.3.   Kod kočnih obloga namijenjenih za uporabu na
vozilima kategorije O, aktiviranje kočnica je potrebno izvršiti pri početnoj
brzini vrtnje koja odgovara brzini od 60 km/h tako da se postigne prosječni
moment koji odgovara momentu propisanom u točki 2.2.1. Priloga II. Dodatno,
treba provesti ispitivanje učinka s hladnim kočnicama pri početnoj brzini
vrtnje koja odgovara brzini od 40 km/h za usporedbu s ispitnim rezultatima
ispitivanja tipa I i II kako je opisano u točki 2.2.1.2.1. Priloga II.

4.3.4.   Prosječni kočni moment zabilježen tijekom
prethodno navedenog ispitivanja učinka s hladnim kočnicama na oblogama
ispitivanim u svrhu usporedbe, za ista ulazna mjerenja, treba biti unutar
ispitnih granica ± 15% od prosječnog kočnog momenta zabilježenog s kočnim
oblogama sukladnim sastavnim dijelovima navedenim u odgovarajućem zahtjevu za
homologaciju vozila.

4.4.      Ispitivanje tipa I.

4.4.1.   S višekratnim kočenjem

4.4.1.1.            Kočne obloge za vozila kategorija M
i N ispituju se u skladu s postupkom navedenim u točki 1.3.1. Priloga II.

4.4.2.   S neprekidnim kočenjem

4.4.2.1.            Kočne obloge za prikolice kategorije
O ispituju se u skladu s točkom 1.3.2. Priloga II.

4.4.3.   Kočni učinak s vrućim kočnicama

4.4.3.1.            Po završetku ispitivanja
zahtijevanih u prethodnim točkama 4.4.1. i 4.4.2. potrebno je izvesti
ispitivanje kočnog učinka s vrućim kočnicama kako je navedeno u točki 1.3.3.
Priloga II.

4.4.3.2.            Prosječni kočni moment zabilježen
tijekom prethodno navedenog ispitivanja kočnog učinka s vrućim kočnicama s
oblogama ispitivanim u svrhu usporedbe, za ista ulazna mjerenja, treba biti
unutar ispitnih granica ± 15% od prosječnog kočnog momenta zabilježenog s
kočnim oblogama sukladnim sastavnim dijelovima navedenim u odgovarajućem
zahtjevu za homologaciju vozila.

4.5.      I/span>Ispitivanje tipa II.

4.5.1.   Ovo se ispitivanje zahtijeva samo ako su na
predmetnom tipu vozila za ispitivanje tipa II. korištene tarne kočnice.

4.5.2.   Kočne obloge za motorna vozila kategorije M i
N (osim onih za koja se u točki 2.2.1.19. Priloga I. zahtijeva ispitivanje tipa
II. A) potrebno je ispitati u skladu s postupkom određenim u točki 1.4.1.
Priloga II. Prikolice kat O treba ispitati prema postupku određenom u
točki 1.6. priloga II.

4.5.3.   Kočni učinak s vrućim kočnicama

4.5.3.1.            Po završetku ispitivanja
zahtijevanog u prethodnoj točki 4.5.2. potrebno je izvesti ispitivanje kočnog
učinka vrućim kočnicama navedenog u točki 1.4.3. Priloga II.

4.5.3.2.            Prosječni kočni moment zabilježen
tijekom prethodno navedenog ispitivanja kočnog učinka vrućim kočnicama na
oblogama ispitivanim u svrhu usporedbe, za ista ulazna mjerenja, treba biti
unutar ispitnih granica ± 15% od prosječnog kočnog momenta zabilježenog s
kočnim oblogama sukladnim sastavnim dijelovima navedenim u odgovarajućem zahtjevu
za homologaciju.

4.6.      Ispitivanje slabljenja kočnog učinka
(ispitivanje tipa III.)

4.6.1.   Ispitivanje višekratnim kočenjem

4.6.1.1.            Kočne obloge za priključna vozila
kategorije O se ispituju prema postupku navedenomu u točki 1.6 Priloga II. ovom
Pravilniku.

4.6.3.   Kočni učinak s vrućim kočnicama

4.6.3.1.            Po završetku ispitivanja
zahtijevanog u prethodnoj točki 4.6.1. i 4.6.2. potrebno je izvesti ispitivanje
kočnog učinka vrućim kočnicama navedeno u točki

1.6.2.   Priloga II.

4.6.3.2.            Prosječni kočni moment zabilježen
tijekom prethodno navedenog ispitivanja kočnog učinka vrućim kočnicama na
oblogama ispitivanim u svrhu usporedbe treba, za ista ulazna mjerenja biti
unutar ispitnih granica ± 15% od prosječnog kočnog momenta zabilježenog s
kočnim oblogama sukladnim sastavnim dijelovima navedenim u odgovarajućem
zahtjevu za homologaciju.

5.         PREGLED KOČNIH OBLOGA

5.1.      Po završetku prethodno navedenih
ispitivanja kočne je obloge potrebno vizualno pregledati u svrhu provjere da su
u zadovoljavajućem stanju za daljnju uobičajenu uporabu.’

PRILOG
XIII.

ISPITIVANJE
KOČENJA I ODSTUPANJA OD SMJERA KRETANJA VOZILA ZA VOZILA S REZERVNIM KOTAČEM ZA
PRIVREMENU UPORABU.

1.         OPĆI UVJETI

1.1.      Ispitna staza mora biti što ravnija i
imati dobru prionjivost.

1.2.      Ispitivanje treba provesti kada nema
vjetra koji bi mogao utjecati na rezultate.

1.3.      Vozilo treba opteretiti do njegove najveće
tehnički dopuštene mase kako je određeno u točki 1.14. Priloga I.

1.4.      Opterećenja osovina koja su posljedica
uvjeta opterećenja u skladu s točkom 1.3 ovog priloga, moraju biti razmjerne
najvećim opterećenjima osovina kako je navedeno u točki 1.2.1.2.1 Priloga II.

1.5.      Gume trebaju biti napunjene tlakom, koji
za predmetni tip vozila preporučuje proizvođač.

2.         ISPITIVANJE KOČENJA I ODSTUPANJA OD
SMJERA

2.1.      Ispitivanje se izvodi s privremenim
rezervnim kotačem koji se postavlja naizmjenično na mjesto jednog prednjeg i
jednog stražnjeg kotača. Ako je uporaba privremenog rezervnog kotača ograničena
samo za jednu osovinu, ispitivanje se provodi samo tako da se rezervni kotač
postavi samo na tu osovinu.

2.2.      Ispitivanje se provodi uporabom sustava
radne kočnice početnom brzinom od 80 km/h i odspojenim motorom.

2.3.      Zaustavni put ne smije prijeći vrijednosti
koje se izračunavaju prema sljedećoj formuli(1):

            s £  0,1 v + v2 /150

            gdje je:

            s = zaustavni put u m

            v = početna brzina 80 km/h<:p>

            Sila kojom se djeluje na upravljačku
napravu kočnice ne smije biti veća od 500 N.

            Prosječno puno usporenje tijekom
ispitivanja ne smije biti manje od 5,8 m/s2.

2.4.      Ispitivanje se provodi za sve uvjete
ugradnje privremenog rezervnog kotača kako je navedeno u točki 2.1 ovog
priloga.

2.5.      Tijekom ispitivanja propisani kočni učinak
treba postići bez blokiranja kotača, bez odstupanja vozila iz smjera, bez
neuobičajenih vibracija i trošenja guma i bez prevelikih popravljanja
upravljanja vozilom.

\_\_\_\_\_\_\_
1 Ova formula odgovara onoj propisanoj za kočni
učinak sustava radne kočnice vozila kategorije M1 u točki 2.1.1.1.1.Priloga II.

PRILOG
XIV.

Alternativan postupak za
ispitivanje protublokirajućih kočnih sustava (ABS) priključnih vozila

1.         OPĆENITO

1.1.      Ispitivanje priključnoga vozila sukladno
Prilogu X. ovoga Pravilnika se smije izostaviti tijekom homologacije
priključnoga vozila ako protublokirajući sustav priključnoga vozila (ABS)
odgovara zahtjevima ovog priloga.

2.         OPISNI DOKUMENT

2.1.      Proizvođač sustava ABS predlaže tehničkoj
službi opisni list o sustavu odnosno sustavima za koji se podnosi zahtjev za
homologaciju. Taj opisni list treba sadržavati sljedeće podatke:

2.1.1.   Općenito

2.1.1.1.            Ime proizvođača

2.1.1.2.            Oznaka sustava

2.1.1.3.            varijante sustava ABS

2.1.1.4.            Sastav sustava ABS (npr.2S/1M, 2S/2M
itd.)

2.1.1.5.            Objašnjenje osnovne funkcije i/ili
načina djelovanja sustava ABS

2.1.2.   Način uporabe

2.1.2.1.            Popis tipova priključnih vozila i
sastav ABS, za koje je podnesen zahtjev za homologaciju.

2.1.2.2.            Shematske skice izvedbe sustava
ugrađenih na prikolice kako je navedeno u točki 2.1.2.1., uz uvažavanje
sljedećih podataka:

            Položaj osjetila

            Položaj modulatora

            Podizne osovine

            Upravljive osovine

            Cijevi: tip: unutarnji promjer
(promjeri) i dužine

2.1.2.3.            Odnosi opsega gume i rezolucije
davača impulsa, uključujući dopuštena odstupanja.

2.1.2.4.            Dopuštena tolerancija opsega guma
između jedne i druge osovine, opremljene jednakim davačima impulsa.

2.1.2.5.            Područje primjene s obzirom na tip
ovjesa, npr. uravnoteženi mehanički itd. S obzirom na proizvođača i model/tip.

2.1.2.6.            Preporuke za ulazni moment
diferencijalne kočnice (ako postoji) u odnosu na izvedbu sustava ABS i tandem
osovinu prikolice.

>

2.1.2.7.            Trebaju se dostaviti podaci o
ispitivanju da se odredi najnepovoljnije opterećenje osovine za potrebu
ispitivanja potrošnje energije. To se određuje tako da se izvedu ispitivanja s
različitim opterećenjima osovina. U rasponu opterećenja osovine od ± 10000 N od
najveće potrošnje energije potrebno je ostvariti najmanje pet rezultata. Za
prikaz trendova izvan raspona najveće potrošnje energije se prilažu dodatni
rezultati.

            Na osnovi gornjih podataka,
ispitivana prikolica se opterećuje tako da daje najnepovoljniji slučaj
opterećenja.

2.1.2.8.            Dodatni podaci (ako su potrebni) za
primjenu protublokirajućeg kočnog sustava.

2.1.3.   Opis sastavnih dijelova

2.1.3.1.            osjetilo(a)

            – Način djelovanja

            – Podaci za identifikaciju (npr.
broj odnosno brojevi dijela)

2.1.3.2.            Regulator(i)

            – Opći opis i funkcija

            – Podaci za identifikaciju (npr.
broj odnosno brojevi dijela)

            – Vrste kvarova, kako su definirani
u točki 4.1 Priloga X

            – Dodatne značajke (npr. naprava za
upravljanje usporivačem, automatsko postavljanje, promjenjivi parametri,
dijagnostika).

2.1.3.3.            Modulator(i)

            – Opći opis i funkcija

            – Podaci za identifikaciju (npr.
broj odnosno brojevi dijela)

            – Ograničenja (npr. najveći dobavni
obujam kojim treba upravljati)

2.1.3.4.            Električna oprema

            – Dijagram odnosno dijagrami
strujnog kruga

            – Metode opskrbe energijom

            – Redoslijed upozornih svjetiljki

2.1.3.5.            Pneumatski sustavi

            – Kočne sheme za izvedbe sustava ABS
kakve se upotrebljavaju na tipovima priključnih vozila kako je definirano u
točki 2.1.2.1.

            – Ograničenja promjera cijevi i
njihovih dužina koji utječu na učinkovitost sustava (npr. između modulatora i
kočnog cilindra)

2.1.4.   Elektromagnetska kompatibilnost (EMC)

2.1.4.1.            Sukladnost s točkom 4.6 Priloga X
vezano za elektromagnetsku kompatibilnost s obzirom na osjetljivost i emisiju
smetnji dokazuje se prilaganjem tehničkih podataka ili certifikata prema
priznatoj normi (1). Ti podaci ili certifikat treba sadržavati podatke o
ispitnoj metodi, ispitanoj izvedbi i rezultatima ispitivanja.

\_\_\_\_\_\_
1 To se potvrđuje sukladnošću sa tehničkim
zahtjevima navedenim u Pravilniku TPV 110.00

3.         DEFINICIJA ISPITNOG VOZILA

3.1.      Na osnovi podataka iz opisnog lista,
posebno s obzirom na uporabu priključnog vozila koja je definirana u točki
2.1.2.1, tehnička služba izvodi ispitivanje na uzorcima prikolica, koje imaju
do tri osovine i opremljene su predmetnim protublokirajućim kočnim
sustavom/izvedbom ABS, koji je predmet homologacijskog postupka, kako je
definirano u točki 2.1.2.1. ovog priloga. Osim toga, kod odabira prikolice za
ispitivanje treba uzeti u obzir i sljedeće stavke.

3.1.1.   Tip ovjesa

            Utvrđivanje kočnog učinka
protublokirajućog kočnog sustava s obzirom na tip ovjesa provodi se na sljedeći
način.

            Poluprikolice: Za svaku skupinu
ovjesa, npr. uravnoteženi mehanički ovjes ocjenjuje se predstavnik
poluprikolice.

            Prikolice: Ocjenjuje se predstavnik
prikolice opremljen bilo kojim tipom ovjesa.

3.1.2.   Međuosovinski razmak

            Kod poluprikolica međuosovinski
razmak nije ograničavajući faktor dok se kod običnih prikolica ocjenjuje ona s
najkraćim razmakom.

3.1.3.   Tip kočnica

            Homologacija je ograničena na
kočnice kod kojih se kočne čeljusti razmiču podiznim brijegom, ako se pojave
druge vrste kočnica može se provesti slično ispitivanje.

3.1.4.   Regulator kočne sile s obzirom na opterećenje
osovina

            Iskorištenje prianjanja se određuje
kad je regulator kočne sile s obzirom na opterećeno i neopterećeno stanje. Da
se osigura puno djelovanje sustava ABS, regulator kočne sile s obzirom na
opterećenje namjesti tako da je statični tlak u kočnom cilindru za 1 bar viši
od najvišeg tlaka u sustavu ABS.

3.1.5.   Aktiviranje kočnica

            Kod ispitivanja za određivanje
iskorištenja prianjanja treba zabilježiti razlike u stupnju aktiviranja.
Dobiveni rezultati kod ispitivanja jedne prikolice se smiju upotrijebiti i za
druge prikolice istog tipa.

3.1.6.   Potrošnja energije

            Priključna vozila, izabrana za
ocjenjivanje sustava ABS, moraju biti takva da je njihove osovine moguće
opteretiti do najnepovoljnijeg opterećenja kako je navedeno u točki 2.1.2.7.

3.2.      Za svaki tip priključnog vozila, u
postupku ispitivanja je potrebno priložiti dokumentaciju koja dokazuje kompatibilnost
koja je definirana u Dodatku X Priloga II (dijagram 2 i 4).

3.3.      Za potrebe homologacije se smatra da su
poluprikolice i prikolice sa središnjom osovinom vozila istoga tipa.

4.         TIJEK ISPITIVANJA

4.1.      Tehnička služba će na vozilu (odnosno vozilima)
prema točki 3. ovog priloga, za svaku izvedbu sustava ABS – vidjeti točku
2.1.4.– provesti sljedeća ispitivanja uzimajući u obzir popis priključnih
vozila iz točke 2.1.2.1. Međusobnom usporedbom najnepovoljnijih opterećenja
neka ispitivanja ne treba provesti. Ako se stvarno provede ispitivanje s
najnepovoljnijim opterećenjem, to treba navesti u izvještaju.

4.1.1.   Iskorištenje prianjanja

            Sukladno postupku navedenom u točki
6.2. Priloga X., ispitivanja se izvode za svaku izvedbu sustava ABS i za svaki
tip priključnog vozila kako je definirano u opisnom listu (točka 2.1.2.1).

4.1.2.   Potrošnja energije

4.1.2.1.            Opterećenje osovina – Opterećenje
osovina priključnih vozila u postupku ispitivanja moraju biti takve da
predstavljaju stanje najnepovoljnijeg opterećenja s obzirom na potrošnju
energije (točka 2.1.2.7.).

4.1.2.2.            Ispitivanje potrošnje energije – U
skladu s postupkom određenim u točki 6. Priloga X., ispitivanje se provodi za
svaku izvedbu sustava ABS.

4.1.2.3.            Da se kod prikolica koje su u
postupku homologacije omogući provjera sukladnosti sa zahtjevima za potrošnju
energije protublokirajućog kočnog (vidjeti točku 6.1., Priloga X.), provode se
sljedeći pregledi:

4.1.2.3.1.         Prije početka ispitivanja potrošnje
energije (točka 4.1.2.2) određuje se, pri tlaku 6,5 bara kočnom cilindru, odnos
(R1) između hoda klipnjače kočnog cilindra (sT) i dužine izlazne poluge kočnice
(lT)

            Primjer: lT = 130 mm, sT = 22 mm,

 ![](dodatni/350963.gif)

4.1.2.3.2.         Kad je regulator kočne sile, s obzirom
opterećenje osovina namješten na opterećeno stanje i kad je početna razina
energije namješten u skladu s točkom 6.1.2 Priloga X, odspoji se dovod zraka u
napravu odnosno naprave za spremanje energije.

            Kočnice se aktiviraju pri tlaku 6,5
ku 6,5
bara na spojnoj glavi i zatim se otpuste. Kočnice se aktiviraju ponovo dok tlak
u kočnim cilindrima ne postane jednak tlaku koji se ostvari nakon postupka
ispitivanja opisanog u točkama 4.1.2.1. i 4.1.2.2. Treba zabilježiti broj
jednakovrijednih aktiviranja (ne) kočnice.

4.1.3.   Ispitivanja na površinama cesta koje imaju
različitu prionjivost. Kada protublokirajući kočni sustav spada u kategoriju A,
za takve sustave ABS vrijede zahtjevi o kočnom učinku, koji je određen u točki
6.3.2 Priloga X.

4.1.4.   Kočni učinak pri malim i velikim brzinama

4.1.4.1.            Kočni učinak pri malim i velikim
brzinama provjerava se u skladu s točkom 6.3.1 Priloga X., pri čemu prikolica
treba biti namještena kao za mjerenje iskorištenja prianjanja.

4.1.4.2.            U slučaju odstupanja broja davača
impulsa i promjera guma, potrebno je u skladu s točkom 6.3 Priloga X.
provjeriti djelovanje pri najvećem i najmanjem odstupanju. To se može ostvariti
uporabom guma različitih veličina ili posebnim davačima impulsa kojima se
simuliraju krajnja odstupanja frekvencija.

4.1.5.   Dodatna ispitivanja

            S nekočenim vučnim vozilom i
neopterećenim priključnim vozilom izvode se sljedeća dodatna ispitivanja:

4.1.5.1.            Kad tandem osovina prođe s površine
ceste s visokom prionjivošću (kH) na površinu ceste s niskom prionjivošću (kL),
gdje je kH 0,5 i kH/kL 2 i gdje je tlak na spojnoj glavi 6,5 bara, neposredno
regulirani kotači ne smiju blokirati. Brzinu vožnje i trenutak uporabe kočnica
treba izabrati tako da, kad protublokirajući kočni sustav na cesti s visokom
prionjivošću potpuno djeluje, dođe do prijelaza s jedne površine na drugu pri
brzinama koje iznose približno 80 km/h i 40 km/h.

4.1.5.2.            Kad priključno vozilo pređe s
površine s niskom prionjivošću (kL) na površinu s visokom prionjivošću (kH),
gdje je kH 0,5 i kH/kL 2 i tlakom na spojnoj glavi od 6,5 bara, mora se tlak u
kočnim cilindrima u razumnom vremenu dići do odgovarajuće vrijednosti i
prikolica ne smije skrenuti iz prvobitnog smjera. Brzinu vožnje i trenutak
uporabe kočnica treba izabrati tako da, u trenutku kad protublokirajući kočni
sustav na cesti s visokom prionjivošću potpuno djeluje, dođe do prijelaza s
jedne površine na drugu pri brzini od približno 50 km/h.

4.1.6.   Simulacija kvara

            Na ispitivanom vozilu ili simulatoru
treba provjeriti zadovoljava li vanjsko električno ožičenje zahtjeve točke 4.1
Priloga X.

5.         IZVJEŠTAJ O HOMOLOGACIJI

5.1.      Treba sačiniti izvještaj o homologaciji
čiji je sadržaj definiran u Dodatku 1 ovog Priloga.

6.         PROVJERA

6.1.      Provjera sastavnih dijelova i instalacije

            Provjerava se specifikacija sustava
ABS, ugrađenog u vozilo koji je u postupku homologacije, treba zadovoljiti
sljedeće kriterije:

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
|  | predmet | kriterij |
| 6.1.1. | (a) osjetilo(a)  (b) regulator(i)  (c) modulator(i)<> | Promjene nisu dopušte  Promjene nisu dopušte  Promjene nisu dopušte |
| 6.1.2. | mjere i duljine cijevi  (a) napajanje modulatora iz spremnika  Najmanji unutarnji promjer  Najveća ukupna duljina  (b) napajanje iz modulatora u kočne cilindre  Unutarnji promjer  Najveća ukupna dužina | Smije se povećati  Smije se smanjiti  Promjene nisu dopušte  Smije se smanjiti |
| 6.1.3. | Redoslijed upozornog signala | Promjene nisu dopušte |
| 6.1.4. | Razlike u ulaznom kočnom momentu u okviru tandem osovina | Dopušte su (možebit­ne) razlike |
| 6.1.5. | Za druga ograničenja vidjeti točku 4. ispitnog izvještaja kako je opisano u Dodatku 1 ovog priloga. | Ugradnja mora biti u skladu s određenim og­raničenjima  – Promjene nisu dopuštene |

6.2.      Provjeravanje obujma spremnika

6.2.1.   Ako su kočni sustavi i pomoćna oprema na
nekom priključnom vozilu različiti nije moguće izraditi tablice s preporučenim
obujmima spremnika. Za provjeru je li obujam ugrađenih spremnika dovoljno
velik, provodi se ispe u skladu s točkom 6. Priloga X. ili se
primjenjuje dolje opisani postupak:

6.2.1.1.            Namještanje kočnica treba odgovarati
uvjetima ispitivanog priključnog vozila na kojem je protublokirajući sustav
homologiran. Na priključnom vozilu koji je u postupku homologacije hod se
klipnjače kočnog cilindra pri tlaku 6,5 bara izračunava i namješta prema
sljedećoj formuli:

            Napomena:

            Da bi osigurali razinu sigurnosti
vezano za obujam naprava za spremanje energije, treba uzeti u obzir sigurnosni
faktor + 20%.

            Sv=
lv × 1,2 × Rl

            Primjer:

            lv = 150 mm, R = 0,169

            Sv = 150 × 1,2 × 0,169 = 30,4 mm

6.2.1.2.            S kočnicama namještenim u skladu s
točkom 6.2.1.1., ako je prikolica opremljena s napravom za automatsko
namještanje kočnih obloga, mora mehanizam za automatsko namještanje kod
ispitivanja biti isključen ili treba biti ugrađena jednakovrijedna naprava za
ručno namještanje, regulator sile kočenja treba biti namješten na opterećeno
stanje, početna razina energije je namještena u skladu s točkom 6.1.2 Priloga
X., napajanje energije u napravu odnosno naprave za spremanje energije treba
isključiti. Kočnice treba aktivirati pri tlaku 6,5 bara na spojnoj glavi a
zatim ih potpuno otpustiti. Kočnice se mogu aktivirati/otpustiti do broja ne,
koji je određen u ispitivanju izvedenom u skladu s točkom 4.1.2.3.2. Tijekom te
uporabe kočnica tlak u radnom vodu treba biti dovoljno visok da se na obodu
kotača ostvari ukupna kočna sila koja iznosi najmanje 22,5% najvećeg statičkog
opterećenja i to bez aktiviranja nekog kočnog sustava kojim ne upravlja
protublokirajući kočni sustav.

6.3.      Provjera djelovanja

6.3.1.   To se ograničava na dinamično provjeravanje
funkcija protublokirajućog kočnog sustava. Da se ostvari njegovo potpuno
djelovanje može biti potrebno namjestiti regulator kočne sile ili upotrijebiti
površinu ceste s niskom prionjivošću.

Dodatak 1.

IZVJEŠTAJ
O HOMOLOGACIJI PROTUBLOKIRAJUĆOG KOČNOG SUSTAVA PRIKOLICE

Izvještaj
o homologaciji br.…

**1.** **Podaci za identifikaciju**

1.1.      Proizvođač protublokirajućeg kočnog
sustava (naziv i adresa):

1.2.      Naziv sustava/modela:

2.         Homologirani sustav (i) i instalacija
(e)

2.1.      Homologirana izvedba sustava ABS (npr. 2S/1M,
2S/2M itd.):

2.2.      Područje uporabe (tip prikolice i broj
osovina):

2.3.      Način opskrbe električnom energijom:

            HRN ISO 7638, HRN ISO 1185, itd.

2.4.      Podaci za identifikaciju homologiranog
osjetila, regulatora i modulatora:

2.5.      Potrošnja energije – jednakovrijedni broj
statičnih uporaba kočnica i omjer hoda klipa kočnog cilindra i duljine izlazne
poluge:

2.6.      Dodaci, npr. upravljačka naprava
usporivača, izvedba podizne osovine, itd:

3.         Ispitni podaci i rezultati

3.1.      Podaci o ispitivanom vozilu:

3.2.     '>      Podaci o ispitnoj površini ceste:

3.3.      Rezultati ispitivanja:

3.3.1.   Iskorištenje prianjanja:

3.3.2.   Potrošnja energije:

3.3.3.   Ispitivanje na površinama koje imaju
različitu prionjivost:

3.3.4.   Kočni učinak pri malim brzinama:

3.3.5.   Kočni učinak pri velikim brzinama:

3.3.6.   Dodatni pregledi:

3.3.6.1.            Prijelaz s površine s visokom
prionjivošću na površine s niskom prionjivošću:

3.3.6.2.            Prijelaz s površine s niskom
prionjivošću na površine s visokom prionjivošću:

3.3.7.   Simulacija kvara sustava:

3.3.8.   Funkcionalna provjera djelovanja dodatnih
električnih priključaka:

3.3.9.   Elektromagnetska kompatibilnost (EMC):

4.         Ograničenja pri ugradnji

4.1.      Omjer opsega gume i broja zubi davača
impulsa:

4.2.      Dopuštena tolerancija opsega guma između
jedne i druge osovine, opremljene jednakim davačima impulsa.

4.3.      Tip ovjesa:

4.4.      Razlika odnosno razlike ulaznog kočnog
momenta kod tandem osovina prikolice:

4.5.      Međuosovinski razmak poluprikolice:

4.6.      Tip kočnica:

4.7.      Veličina cijevi i njihova dužina:

4.8.      Primjena regulatora kočne sile:

4.9.      Redoslijed paljenja upozornih svjetiljki:

4.10.    Druge preporuke /ograničenja (npr. položaj
osjetila, modulator odnosno modulatori, podizna osovina (osovine), upravljačka
osovina (osovine):

5.         Datum ispitivanja

            Gore opisani protublokirajući kočni
sustav je u skladu sa zahtjevima Priloga XIV. Pravilnika TPV 109.00 (Direktive
71/320/EEZ, kako što je zadnje izmijenjena i dopunjena Direktivom 98/12/EZ.)

            Tehnička služba/homologacijsko
tijelo(1), koje je provelo ispitivanje:

            ...................................................................             ................................

                                        Potpis                                                          Datum

            ...........................        ...........................

            Homologacijsko tijelo, ako to nije
tehnička služba:

                                        Potpis                                                          Datum

            ...........................                                                    ...........................

            Prilog:

            (Opisni list proizvođača).

Dodatak
2.

SIMBOLI
I DEFINICIJE

|  |  |
| --- | --- |
| Simbol | Napomena |
| sT | Hod klipnjače kočnog cilindra referentnog ispitivanog priključnog vozila u mm |
| IT | Dužina izlazne kočne poluge referentnog ispitivanog priključnog vozila u mm |
| R1 | Omjer sT/LT |
| nc | Broj jednakovrijednih statičnih kočenja |
| Iv | | Dužina izlazne kočne poluge ispitivanog priključnog vozila u postupku homologacije u mm |
| sv | Hod klipnjačeipnjače kočnog cilindra ispitivanog priključnog vozila u postupku homologacije u mm |

PRILOG
XV.

HOMOLOGACIJA
ZAMJENSKIH SKLOPOVA KOČNIH OBLOGA KAO ZASEBNIH TEHNIČKIH A

1.         PODRUČJE UPORABE

1.1.      Ovaj se prilog odnosi na homologaciju
zasebnih tehničkih jedinica u smislu članka 4. Pravilnika o homologaciji tipa
motornih vozila za sklopove kočnih obloga kao zamjenske dijelove koji se
ugrađuju u motorna vozila i prikolice kategorija M1 3,5 tone, M2 3,5 tone, N1,
O1 i O2.

1.2.      Homologacije su obvezne samo za one
zamjenske sklopove kočnih obloga koji su namijenjeni za ugradnju na ona motorna
vozila i prikolice koja su bila homologirana u skladu s ovim Pravilnikom.

2.         DEFINICIJE

            U ovom prilogu:

2.1.      »kočna naprava» ima značenje koje je
navedeno u točki 1.2 Priloga I. ovoga Pravilnika;

2.2.      »tarna kočnica« označava onaj dio kočne
naprave u kojem se zbog trenja između kočne obloge i diska odnosno bubnja koji
se međusobno relativno pomiču razvijaju sile koje sprječavaju kretanje vozila;

2.3.      izraz »sklop kočne obloge» označava
sastavni dio tarne kočnice koji se pritišće uz bubanj odnosno disk da bi se
razvila sila trenja

2.3.1.   izraz »sklop kočne papuče« označava sklop
kočne obloge bubanj kočnice;

2.3.1.1.            izraz »kočna papuča« označava
sastavni dio sklopa kočne papuče koja nosi oblogu;

2.3.2.   izraz »kočna pločica« označava sklop kočne
pločice disk kočnice;

2.3.2.1.            izraz »noseća pločica« označava
sastavni dio sklopa kočne pločice koji nosi kočnu oblogu;

2.3.3.   izraz »kočna obloga« označava tarni dio
sklopa kočne obloge

2.3.4.   izraz »tarni materijal« označava dio
proizveden od posebne mješavine materijala i postupaka koji zajedno određuju
značajke kočne obloge;

2.4.      izraz »tip kočne obloge« označava
kategoriju kočnih obloga koji se međusobno ne razlikuju po značajkama tarnog
materijala;

2.5.      izraz »tip sklopa kočne obloge« označava
sklopove kočnih obloga za jedan kotač koji se međusobno ne razlikuju po tipu
kočnih obloga, dimenzijama i funkcionalnim značajkama;

2.6.      izraz »izvorna kočna« označava tip kočne
obloge koji je naveden u certifikatu o homologaciji u točki 1.2 i točkama
dopune Dodatku 1. Priloga IX.;

2.7.      izraz »sklop izvorne kočne obloge«
označava sklop kočne obloge, koji odgovara podacima navedenim u opisnom listu
vozila;

2.8.      izraz »sklop zamjenske kočne obloge«
označava sklop kočne obloge tipa, koji je homologiran prema ovom Pravilniku kao
odgovarajuća zamjena za sklop izvorne kočne obloge;

2.9.      izraz »proizvođač« označava organizaciju,
koja može preuzeti tehničku odgovornost za sklopove kočnih obloga i može dokazati
da zadovoljava sukladnost proizvodnje.

3.         ZAHTJEV ZA DODJELU HOMOLOGACIJE

3.1.      Zahtjev za dodjelu homologacije prema
članku 6. Pravilnika o homologaciji tipa motornih vozila za tip sklopa
zamjenske kočne obloge podnosi proizvođač.

3.2.      Vlasnik homologacije odnosno homologacija
vozila smije, vezano za ovaj Pravilnik i podnijeti zahtjev za homologaciju
zamjenskih sklopova kočnih obloga koje odgovaraju tipu navedenom u certifikatu
o homologaciji vozila, kako je navedeno u točki 1.2 i točkama dopune Dodatku 1.
Priloga IX.

3.3.      Uzorak opisnog lista određen je u Prilogu
XVII.

3.4.      Tehničkoj službi koja je odgovorna za
homologacijsko ispitivanje, dostavlja se sljedeće:

3.4.1.   Dovoljna količina sklopova kočnih obloga
tipa, za koje je podnesen zahtjev za homologaciju za homologacijskih
ispitivanja. Na uzorcima mora biti jasno vidljiva i neizbrisiva trgovačka
oznaka i oznaka tipa.

3.4.2.
  Odgovarajući uzorak vozila i/ili
kočnica.

4.         DODJELA HOMOLOGACIJE

4.1.      Ako su ispunjeni svi potrebni zahtjevi, dodijelit
će se homologacija prema članku 6. Pravilnika o homologaciji tipa motornih
vozila.

4.2.      Obrazac certifikata o homologaciji je dan
u Prilogu XVI:

4.3.      Za svaki homologirani tip sklopa zamjenske
kočne obloge dodijelit će se homologacijski broj prema Prilogu VII. Pravilnika
o homologaciji tipa motornih vozila. Isti homologacijski broj država članica ne
smije dodijeliti kojemu drugom tipu zamjenske kočne obloge. Isti homologacijski
broj smije pokrivati zamjenske sklopove kočnih obloga na raznim različitim
tipovima vozila.

4.4.      OZNAČIVANJE

4.4.1.   Svaka zamjenska kočna obloga koja je sukladna
s tipom koji je homologiran na temelju ovoga Pravilnika treba nositi oznaku
homologacije sastavnog dijela

4.4.2.   Oznaka homologacije tipa sastavnoga dijela
sastoji se od pravokutnika oko maloga slova »e« iza kojeg se nalazi broj 25
(razlikovni broj za Republiku Hrvatsku).

            U blizini pravokutnika mora biti
naveden također »osnovni homologacijski broj sadržan u četvrtome dijelu
homologacijskog broja tipa određenog u Prilogu VII. Pravilnika o homologaciji
tipa motornih vozila ispred kojega je dvoznamenkasti redoslijedni broj koji
označuje posljednje važnije dopune i izmjene Direktive 71/320/EEZ na dan
dodjeljivanja homologacije tipa. U ovom pravilniku taj je redoslijedni broj 01.
Dodatne tri znamenke navedene u blizini pravokutnika se koriste za označavanje
papuče ili noseće pločice.

4.4.3.   Homologacijska oznaka, navedena u točki
4.4.2., mora biti jasno čitljiva i neizbrisiva.

4.4.4.   U Dodatku 1. ovoga priloga naveden je primjer
postavljanja homologacijske oznake i podataka o homologaciji, navedenih gore i
u točki 6.5 dolje.

5.         ZAHTJEVI I ISPITIVANJA

5.1.      OPĆENITO

            Sklop zamjenskih kočnih obloga treba
biti konstruiran i napravljen tako da kad zamjenjuje izvorno ugrađen sklop,
kočni učinak tog vozila treba biti jednak učinku homologiranom tipu vozila u
skladu s odredbama iz Priloga II. ovoga Pravilnika.

            Posebno:

            (a) vozilo, opremljeno zamjenskim
sklopovima kočnih obloga treba zadovoljavati odgovarajuće zahtjeve za kočenje
ovoga Pravilnika;

            (b) sklop zamjenskih kočnih obloga
treba pokazati učinkovitost sličnu onoj izvornoga sklopa zamjenskih kočnih
obloga koje zamjenjuje;

            (c) sklop zamjenskih kočnih obloga
također mora imati odgovarajuće mehanička svojstva;

5.2.      Smatra se da sklopovi zamjenskih kočnih
obloga koji odgovaraju tipu navedenom u dokumentaciji o homologaciji vozila u
skladu s ovim Pravilnikom, ispunjavaju zahtjeve točke 5. ovog priloga.

5.3.      Zahtjevi učinkovitosti

5.3.1.   Sklopovi zamjenskih kočnih oblog za vozila
kategorija M1, M2 i N1

            Zamjenski sklopovi kočnih obloga se
ispituju prema odredbama Dodatka 2 i moraju zadovoljavati zahtjeve iz ovog
dodatka. Za provjeru osjetljivosti na brzinu i provjeru jednakovrijedne
učinkovitosti kod hladnih kočnica koristi se jedan od dva navedena postupka iz
Dodatka 2.

5.3.2.   Sklopi zamjenskih kočnih obloga za vozila
kategorije O1 i O2

            Sklopovi zamjenskih kočnih obloga se
ispituju prema odredbama Priloga 3 i moraju zadovoljavati zahtjeve iz Dodatka 3
i Dodatka 4 ovog priloga.

5.4.      Mehaničke značajke

5.4.1.   Za zamjenske sklopove kočnih obloga za koje
je podnesen zahtjev za homologaciju treba proves provesti ispitivanje smične čvrstoće
prema normi HRN ISO 6312:2003.

            Najmanja dopuštena čvrstoća na smik
je 250 N/cm2 za sklop kočne pločice i 100 N/cm2 za sklop kočne papuče.

5.4.2.   Za zamjenske sklopove kočnih obloga za koje
je podnesen zahtjev za homologaciju treba provesti ispitivanje na stišljivost
prema normi HRN ISO 6310:2001.

            Vrijednost stišljivosti ne smije prelaziti
2% pri temperaturi okoliša, 5% pri 400 °C za sklop kočne pločice i 2% pri
temperaturi okoliša i 4% pri 200 °C za sklop kočne papuče.

6.         PAKIRANJE I OZNAČAVANJE

6.1.      Zamjenski sklopovi kočnih obloga koji
odgovaraju tipu homologiranom u skladu s ovom Direktivom moraju biti pakirani u
kompletima za jednu osovinu.

6.2.      Svaki komplet za osovinu treba biti u
posebnom pakiranju koje je izvedeno tako da je svako prethodno otvaranje lako
vidljivo.

6.3.      Na svakoj pakovini trebaju biti vidljivi
sljedeći podaci:

6.3.1.   količina sklopova zamjenskih kočnih obloga u
pakiranju;

6.3.2.   naziv ili trgovačka oznaka proizvođača;

6.3.3.   marka i tip zamjenskih kočnih obloga;

6.3.4.   koji su dovoljni kupcu da ustanovi za koja
vozila/osovine/kočnice je sadržaj pakovine homologiran.

6.3.5.   homologacijska oznaka.

6.4.      Svaka pakovina treba sadržavati uputu o
ugradnji:

6.4.1.   s posebnom uputom za pomoćne dijelove;

6.4.2.   koji navode da se sklop zamjenske kočne
obloge treba mijenjati za cijelu osovinu.

6.5.      Na svakom sklopu zamjenskih kočnih
dijelova moraju trajno biti vidljivi sljedeći podaci o homologaciji:

6.5.1.   homologacijska oznaka;

6.5.2.   datum proizvodnje, najmanje mjesec i godina;

6.5.3.   marka i tip kočnih obloga.

7.         PREINAKE TIPA I DOPUNE/IZMJENE
HOMOLOGACIJI

7.1.      U slučaju promjene tipa homologiranog u
skladu s ovim Pravilnikom, vrijede odredbe iz članka 16. i 17. Pravilnika o
homologaciji tipa motornih vozila.

8.         SUKLADNOST PROIZVODNJE

8.1.      Kao općenito pravilo za osiguranje
sukladnosti proizvodnje treba koristiti mjere u skladu sa člancima 29. do 32.
Pravilnika o homologaciji tipa motornih vozila.

8.2.      Smatra se da izvorni sklopovi kočnih
obloga koji su predmet zahtjeva prema točki 3.2, zadovoljavaju zahtjeve iz
točke 8.

8.3.      Ispitivanje iz točke 2.3.5. Priloga X.
Pravilnika o homologaciji tipa motornih vozila su propisani u točki 5.4 i u
Dodatku 4. ovoga priloga.

8.4.      Uobičajena učestalost provjera, koje
odobrava nadležno tijelo je jedanput godišnje.

DODATAK
1.

POLOŽAJ
HOMOLOGACIJSKE OZNAKE I PODATAKA O HOMOLOGACIJI

(vidjeti
točku 4.4. i 6.5. ovog priloga)

 ![](dodatni/350964.gif)

Iz
gore navedene homologacijske oznake je vidljivo da je predmetpredmetni dio homologiran
u Nizozemskoj (e4) u skladu s ovim Pravilnikom. U tom se prve dvije znamenke
(01) odnose na broj koji označava najnovije tehničke izmjene Direktive Vijeća
71/320/EEZ; slijede četiri znamenke (0047) koje je homologacijsko tijelo kao
osnovni homologacijski broj dodijelilo tipu kočnih obloga i sljedeće tri
znamenke (901), koji su postavljene uz pravokutnik koje je homologacijsko
tijelo dodijelilo za nosač papuče ili nosač pločice. Svih devet znamenaka
zajedno čine homologacijsku oznaku za taj tip sklopa zamjenskih kočnih obloga.

Primjer
i oznaka sklopa kočne pločice<:p>

 ![](dodatni/350965.gif)

Primjer
i oznaka sklopa kočne papuče

 ![](dodatni/350966.gif)

Napomena:

Položaj
bilo koje od tih oznaka prikazanih u gornjim primjerima, nije obvezan.

DODATAK
2

ZAHTJEVI
ZA SKLOPOVE ZAMJENSKIH KOČNIH OBLOGA ZA VOZILA KATEGORIJE M1, M2 I N1

1.         SUKLADNOST S OVIM PRAVILNIKOM

            Sukladnost sa zahtjevima ovoga
Pravilnika provjerava se ispitivanjem vozila.

1.1.      Ispitivano vozilo

            Vozilo, predstavnik tipa odnosno
tipova za koje je podnesen zahtjev za homologaciju zamjenskih sklopova kočnih
obloga mora biti opremljeno s tipom sklopa zamjenskih kočnih za koji je
podnesen zahtjev za homologaciju, i mora biti, u skladu sa zahtjevima ovoga
Pravilnika biti opremljen s mjernim uređajima za ispitivanje kočenja.

            Sklop kočnih obloga, koji u postupku
ispitivanja treba biti postavljen na odgovarajuće kočnice i dok se ne odredi
postupak uhodavanja, uhodavanje treba obaviti prema uputama proizvođača u
dogovoru s tehničkom službom.

1.2.      Kočni sustav vozila provjerava se u skladu
sa zahtjevima za odgovarajuću kategoriju vozila (M1, M2 ili N1) u točkama 1.i
2. Priloga II. Primjenjuju se sljedeći zahtjevi odnosno ispitivanja:

1.2.1.   Sustav radne kočnice

1.2.1.1.            Ispitivanje tipa 0 s odspojenim
motorom i opterećenim vozilom

1.2.1.2.            Ispitivanje tipa 0 s odspojenim
motorom s neopterećenim i opterećenim vozilom u skladu s točkama 1.2.3.1
(ispitivanje stabilnosti) i 1.2.3.2 (samo ispitivanje pri početnoj brzini od v
= 0,8 vmax)

1.2.1.3.            Ispitivanje tipa I

1.2.2.   Sustav pomoćne kočnice

1.2.2.1.            Ispitivanje tipa 0 s odspojenim
motorom s opterećenim vozilom (to ispitivanje se može ispustiti ako je očito da
su zahtjevi ispunjeni, npr. kod dijagonalno povezanog kočnog sustava)

1.2.3.   Sustav parkirne kočnice

            (Vrijedi samo u primjeru kad se
kočnica za koju se traži homologacija kočnih obloga, koristi za parkiranje).

1.2.3.1.            Ispitivanje na nizbrdici od 18% s
opterećenim vozilom.

1.3.      Vozilo mora ispunjavati sve odgovarajuće
zahtjeve iz točke 2. Priloga II, kako je određeno za tu kategoriju vozila.

2.         DODATNI ZAHTJEVI

            Sukladnost s dodatnim zahtjevima
provjerava se s jed­nim od sljedećih zahtjeva:

2.1.      Ispitivanjem na vozilu (kočenjem svake
osovine poseb­no)

            Za ovo ia ovo ispitivanje vozilo treba biti
potpuno opterećeno a kočnice se aktiviraju uvijek pri odspojenim motoru i na
ravnoj cesti.

            Sustav za upravljanje radnom
kočnicom vozila mora biti opremljen napravom za odvajanje kočnica prednje
osovine od kočnica stražnje osovine, tako da se obje mogu koristiti neovisno
jedna od druge.

            U slučaju da se traži homologacija
sklopova kočnih obloga za kočndnje osovine, djelovanje kočnice stražnje
osovine treba isključiti.

2.1.1.   Ispitivanje jednakovrijedne učinkovitosti
kočenjem hladnim kočnicama

            Učinkovitost sklopa zamjenskih
kočnih obloga kod kočenja sa hladnim kočnicama se uspoređuje s učinkovitošću
izvornih sklopova kočnih obloga tako da se rezultati ispitivanja uspoređuju na
sljedeći način:

2.1.1.1.            Kočnice se aktiviraju šesterokratno
s postupnim povećavanjem pritiska na pedalu ili povećanjem tlaka u vodu, dok
kotači ne blokiraju odnosno do ostvarivanja prosječnog punog usporenja od 6
m/s2 ali do najvećeg dopuštenog tlaka na pedalu za predmetnu kategoriju vozila,
i to od početnih brzina navedenih u tablici:

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| Kategorija vozila | Ispitna brzina u km/h | |
| Prednja osovina | Stražnja osovina |
| M₁ | 70 | 45 |
| M₂ | 50 | 40 |
| M₃ | 65 | 50 |

            Početna temperatura korije
svake uporabe treba biti  100 °C.

2.1.1.2.            Pritisak na pedalu odnosno tlak u
radnom vodu i prosječno puno usporenje se bilježe i prikazuju u obliku krivulje
za svako aktiviranje kočnice te se određuje pritisak (sila) na pedalu koja je
potrebna da se postigne (ako je moguće) prosječno puno usporenje od 5 m/s2 za
kočnice prednje osovine i 3 m/s2 za kočnice stražnje osovine. Ako se te
vrijednosti ne mogu postići sa najvećim dopuštim pritiskom (silom) na pedalu,
određuje se pritisak na pedalu ili tlak u radnome vodu koji je potreban da se
postigne najveće usporenje.

2.1.1.3.            smatra se da je sklop zamjenskih
kočnih obloga po učinkovitosti usporediv sa sklopom zamjenskih kočnih obloga
ako je postignuto prosječno puno usporenje pri jednakom pritisku na pedalu ili
tlaku u vodu, u području gornje dvije trećine dobivene krivulje u granicama
±15% usporenja dobivenih s izvornim sklopom kočnih obloga.

2.1.2.   Ispitivanje osjetljivosti na brzinu

2.1.2.1.            Koristeći silu na pedali kočnice
prema točki 2.1.1.2. ovoga dodatka pri početnoj temperaturi kočnice od 100
°C,tri puta se aktivira kočnica pri svakoj od sljedećih brzina:

            Prednja osovina 65 km/h, 100 km/h i
135 km/h, kad je vmax veći od 150 km/h.

            Stražnja osovina 45 km/h, 65 km/h i
90 km/h, kad je vmax veći od 150 km/h.

2.1.2.2.            Izračuna se prosječni rezultat sile
za svaku skupinu ova tri aktiviranja a brzina se s obzirom na odgovarajuće
prosječno puno usporenje prikaže grafički.

2.1.2.3.            Prosječno puno usporenje zabilježeno
za više brzine mora se nalaziti u području ±15% onog koje je zabilježeno za
najniže brzine.

2.2.      Ispitivanje na inercijskom dinamometru

2.2.1.   Ispitna oprema

            Za potrebe ispitivanje mora
inercijski dinamometar biti opremljen s predmetnom kočnicom vozila. Dinamometar
mora biti opremljen s mjeračem za trajno bilježenje broja okretaja, kočnog
momenta, tlaka u vodu, broja okretaja nakon aktiviranja kočnice, vremena
kočenja i temperature kočnog diska.

2.2.2.   Ispitni uvjeti

2.2.2.1.            Rotacijska masa dinamometra mora
odgovarati polovici najvećeg osovinskog opterećenja tehnički dopušte mase
vozila kako je prikazano u donjoj tablici i polumjeru kotrljanja najveće gume
koja je dopušta za taj tip vozila.

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| Kategorija vozila | Dio najveće mase vozila na osovini | |
| Prednja osovina | Stražnja osovina |
| M1 | 0,77 | 0,32 |
| M2 | 0,69 | 0,44 |
| M₃ | 0,66 | 0,39 |

2.2.2.2.            Početna brzina inercijskog
dinamometra mora odgovarati pravocrtnoj brzini vozila kako je navedeno u
točkama 2.2.3. i 2.2.4. ovoga dodatka, i ovisna je od dinamičnog polumjera
gume.

2.2.2.3.            Kočne obloge koje se ispituju
trebaju biti postavljene na odgovarajuće kočnice i, dok se ne odredi postupak
uhodavanja, uhodavanje treba obaviti prema uputama proizvođača u dogovoru s
tehničkom službom..

2.2.2.4.            Ako se koristi hlađenje zrakom,
brzina dotoka zraka ne smije biti veća od 10 km/h.

2.2.3.    Ispitivanje jednakovrijedne učinkovitosti
kočenjem hladnim kočnicama

            Učinkovitost sklopa zamjenskih
kočnih obloga kod kočenja s hladnim kočnicama se uspoređuje s učinkovitošću
izvornih sklopova kočnih obloga tako da se rezultati ispitivanja uspoređuju na
sljedeći način:

2.2.3.1.            Pri početnim brzinama 80 km/h za M1
i N1 te 60 km/h za M2 i pri temperaturi kočnice od 100 °C na početku se svake
uporabe, kočnica se pritisne šest puta s postupnim povećanjem tlaka u vodu do
prosječnog punog usporenja od 6 m/s2.

2.2.3.2.            Tlak u vodu i prosječno puno
usporenje se bilježe i prikažu grafički za svaku uporabo kočnice a odredi se
tlak u vodu koji je potreban da s dostigne usporenje od 5 m/s2.

2.2.3.3.            smatra se da je sklop zamjenskih
kočnih obloga po učinkovitosti usporediv sa sklopom zamjenskih kočnih obloga
ako je postignuto prosječno puno usporenje pri jednakom pritisku na pedalu ili
tlaku u vodu, u području gornje dvije trećine dobivene krivulje u granicama
±15% usporenja dobivenih s izvornim sklopom kočnih obloga

2.2.4.   Ispitivanje osjetljivosti na brzinu

2.2.4.1.            Koristeći silu na pedali kočnice
prema točki 2.2.3.2. ovoga dodatka pri početnoj temperaturi kočnice od 100
°C,tri puta se aktivira kočnica pri brzini okretanja dinamometra koja odgovara
sljedećim pravocrtnim brzinama kretanja vozila:

            75 km/h, 120 km/h i 160 km/h, kad je
vmax veća od 150 km/h.

2.2.4.2.            Izračuna se prosječprosječni rezultat sile
za svaku skupinu ova tri aktiviranja a brzina se s obzirom na odgovarajuće
prosječno puno usporenje prikaže grafički.

2.2.4.3.            Prosječno puno usporenje zabilježeno
za više brzine mora se nalaziti u području ±15% onog koje je zabilježeno za
najniže brzine.

DODATAK
3.

ZAHTJEVI
ZA SKLOPOVE ZAMJENSKIH KOČNIH OBLOGA ZA VOZILA KATEGORIJA O1 I O2

1.         OPĆENITO

            Ispitni postupak opisan u ovom
dodatku temelji se na ispitivanju inercijskim dinamometrom. Ispitivanja se mogu
obaviti i na ispitnom vozilu ili na ispitnim valjcima ako ostvare isti ispitni
uvjete i ako se mjere parametri kao kod ispitivanja inercijskim dinamometrom.

2.         ISPITNA OPREMA

            Za potrebe ispitivanja mora
inercijski dinamometar biti opremljen s predmetnom kočnicom vozila. Dinamometar
mora biti opremljen s mjeračem za trajno bilježenje broja okretaja, kočnog
momenta, tlaka u vodu, broja okretaja nakon aktiviranja kočnice, vremena
kočenja i temperature kočnog diska.

2.1.      Ispitni uvjeti

2.1.1.   Rotacijska masa dinamometra mora odgovarati
polovici najvećeg osovinskog opterećenja tehnički dopuštene mase vozila kako je
prikazano u donjoj tablici i polumjeru kotrljanja najmanje gume koja je dopušta
za taj tip vozila.

2.1.2.   Početna brzina inercijskog dinamometra mora
odgovarati pravocrtnoj brzini vozila kako je navedeno u točkama 3.1. ovoga
dodatka, i ovisna je od dinamičnog polumjera gume koja je odobrena za to
vozilo.

2.1.3.   Kočne obloge koje se ispituju trebaju biti
postavljene na odgovarajuće kočnice i, dok se ne odredi postupak uhodavanja,
uhodavanje treba obaviti prema uputama proizvođača u dogovoru s tehničkom
službom.

2.1.4.   Ako se koristi hlađenje zrakom, brzina dotoka
zraka ne smije biti veća od 10 km/h.

2.1.5.   Na kočnicama namještena naprava za
aktiviranje kočnica mora odgovarati instalaciji na vozilu.

3.         ISPITIVANJE I ZAHTJEVI

3.1.      Ispitivanje tipa 0

            Od početne brzine od 60 km/h pri
temperaturi kočnice £  100 °C na početku
svake uporabe, kočnica se pritisne šest puta uzastopno s postupnim povećanjem
tlaka u vodu ili sile aktiviranja do najvišeg tlaka u vodu ili do usporenja od
6 m/s2.

3.2.      Ispitivanje tipa I.

3.2.1.   Postupak zagrijavanja

            Kočnica se zagrijava trajnim
kočenjem prema zahtjevima iz točke 1.3.2., Priloga II., pri čemu je početna
temperatura kočnog diska £ 100 °C.

3.2.2.   Kočni učinak kod kočenja sa zagrijanim
kočnicama

            Poslije zagrijavanja se izmjeri
kočni učinak sa zagrijanim kočnicama od početne brzine od 40 km/h pod uvjetima
iz točke 3.1, pri čemu se koristi jednak tlak u vodu ili jednaka sila
aktiviranja (temperatura može biti drugačija). Prosječno puno usporenje koje se
doseže zagrijanim kočnicama ne smije biti manje od 60% vrijednosti, koja se
ostvaruje hladnim kočnicama ili manje od 3,5 m/s2.

3.3.      Ispitivanje jednakovrijedne učinkovitosti
kod kočenja hladnim kočnicama

            Učinkovitost sklopa zamjenskih
kočnih obloga kod kočenja s hladnih kočnicama se uspoređuje s učinkovitošću
sklopa izvornih kočnih dijelova tako da se usporede rezultati ispitivanja tipa
0, kako je opisano u točki 3.1.

3.3.1.   Ispitivanje tipa 0, propisano u točki 3.1.,
provodi se s jednim kompletom sklopa izvornih kočnih obloga.

3.3.2.   smatra se da je sklop zamjenskih kočnih
obloga po učinpo učinkovitosti usporediv sa sklopom zamjenskih kočnih obloga ako je
postignuto prosječno puno usporenje pri jednakom pritisku na pedalu ili tlaku u
vodu, u području gornje dvije trećine dobivene krivulje u granicama ±15%
usporenja dobivenih s izvornim sklopom kočnih obloga

DODATAK
4.

ODREĐIVANJE
TARNIH SVOJSTAVA KOD ISPITIVANJA NA ISPITNIM NAPRAVAMA

1.         UVOD

1.1.      Uzorci tipa sklopova zamjenskih kočnih
obloga se ispituju na napravama koje mogu ostvariti ispitne uvjete a
primjenjujući ispitne postupke opisane u ovom dodatku.

1.2.      Rezultati ispitivanja se ocjenjuju da se
utvrde tarna svojstva uzorka.

1.3.      Uspoređuju se tarna svojstva uzoraka da se
utvrdi suklad­nost s normom propisanom za tip sklopa zamjenske kočne obloge.

2.         OPREMA

2.1.      Naprava mora biti izvedena tako da se na
nju može postaviti kočnica u prirodnoj veličini slična onoj ugrađenoj na
osovinu koja je upotrijebljena u homologacijskom ispitivanju kako je navedeno u
točki 5. ovoga priloga.

2.2.      Brzina vrtnje diska ili bubnja mora biti
660 ± 10 min-1 bez opterećenja a ne smije biti niža od 600 min-1 pri punom
opterećenju.

2.3.      Ispitni ciklusi i aktiviranja kočnica
tijekom ispitivanja moraju biti podesivi i automatski.

2.4.      Potrebno je bilježiti izlazni moment ili
kočni tlak (postupkom nepromijenjenog momenta) i temperaturu radne površine.

2.5.      Treba osigurati neposredan dovod hladnog
zraka na kočnicu 600 ± 60 m/h.

3.         ISPITNI POSTUPAK

3.1.      Priprema ispitnih uzoraka

            Proizvođačev postupak uhodavanja
kočnih obloga mora osigurati najmanje 80-postotnu dodirnu površinu za sklopove
kočnih pločica a da temperatura površine ne prijeđe 300 °C, i 70-postotnu
dodirnu površinu za vodeći sklop kočne papuče a da temperatura ne prijeđe 200
°C.

3.2.      Postupak ispitivanja

            Postupak ispitivanja se sastoji od
određenog broja uzastopnih kočnih ciklusa koji se sastoji od intervala kočenja
od 5 sekundi, nakon kojeg slijedi 10 sekundi otpuštene kočnice.

            Može se uporabiti jedan od dva
sljedeća postupka:

3.2.1.   Postupak ispitivanja pri nepromijenjenom
tlaku

3.2.1.1.            Sklopovi kočnih pločica

            Hidraulički tlak p ispod klipa
kočnog cilindra mora biti nepromijenjen prema sljedećoj formuli:

 ![](dodatni/350967.gif)

            Md = 150 Nm pri Ak £  18,1 cm2

            Md = 300 Nm pri Ak< 18,1 cm2

            Ak = površina klipa kočne čeljusti

            rw = radni polumjer diska

|  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| Broj ispitnog ciklusa | Broj  kočenja χ | Početna temperatura diska (°C) | Najviša temperatura diska (°C) | Prisilno hlađenje |
| 1  2 – 6  7 | 1 x 10  5 x 10  1 x 10 | ≤ 60  100  100 | proizvoljno  proizvoljno  (350)  proizvoljno | ne  ne  da |

3.2.1.2.            Sklop kočne papuče

            Prosječni dodirni tlak na radnoj
površini kočne obloge mora biti 22 ± 6 N/cm2, izračunato za kočnicu bez
svojstva samokočenja.

|  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| Broj ispitnog ciklusa | Broj  kočenja χ | Početna temperatura bubnja (°C) | Najviša temperatura bubnja (°C) | Prisilno hlađenje |
| 1  2  3  4 | 1 x 10  1 x 10  1 x 10  1 x 10 | ≤ 60  100  100  100 | 200  proizvoljno  200  proizvoljno | ne  ne  da  ne |

3.2.2.   Postupak ispitivanja s konstantnim momentom

            Taj se postupak primjenjuje samo za
sklopove kočnih pločica. Kočni moment mora biti konstantan s tolerancijom od ±
5% i namješten da osigura najviše temperature kočnog diska koje su navedene u
donjoj tablici.

|  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| Broj ispitnog ciklusa | Broj  kočenja χ | Početna temperatura diska (°C) | Najviša temperatura diska (°C) | Prisilno hlađenje |
| 1  2 – 4  5  6 – 9  10  11 – 13  14 | 1 x 5  3 x 5  1 x 10  4 x 5  1 x 10  3 x 5  1 x 5 | ≤ 60  100  100  100  100  100  ≤ 60 | 300 – 350  300 – 350  500 – 600  300 – 350  500 – 600  300 – 350  300 – 350 | ne  ne  ne  ne  ne  ne  ne |

3.3.      Ocjena rezultata ispitivanja

            Tarna svojstva se utvrđuju iz kočnog
momenta koji se bilježi na izabranim točkama u postupku ispitivanja. Gdje je
faktor kočenja nepromijenjen, npr. disk kočnica, kočni moment se može
preračunati u koeficijent trenja.

3.3.1.   Sklopovi kočnih pločica

3.3.1.1.            Radni koeficijent trenja (mop) je
prosjek vrijednosti koje su zabilježene između drugog i sedmog ciklusa
(postupak s nepromijenjenim tlakom) i između ciklusa 2 – 4, 6 – 9 i 11 – 13
(postupak sa nepromijenjenim tlakom), pri čemu se mjerenje provodi jednu
sekundu nakon prvog aktiviranja kočnice u svakom ciklusu.

3.3.1.2.            Najviši koeficijent trenja (mmax) je
najviša vrijednost zabilježena tijekom svih ciklusa.

3.3.1.3.            Najniži koeficijent trenja (mmin) je
najniža vrijednost zabilježena tijekom svih ciklusa.

3.3.2.   Sklopovi kočnih papuča

3.3.2.1.            Prosječni moment (Mmean) je prosjek
najviših i najnižih vrijednostga momenta zabilježenih tijekom petog
aktiviranja kočnice u prvom i trećem ciklusu.

3.3.2.2.            Moment kod vrućih kočnica (Mhot) je
najniži kočni moment koji se postigne između drugog i četvrtog ciklusa. Ako
temperature između tih ciklusa prelazi 300 °C, kao vrijednost Mhot se uzima
vrijednost pri 300 °C.

3.4.      Kriteriji prihvatljivosti

3.4.1.   U svakom zahtjevu za izdavanje homologacije
sklopova kočnih obloga također treba navesti:

3.4.1.1.            za sklopove kočnih pločica
vrijednosti za (mop), (mmin) i (mmax)

3.4.1.2.            za sklopove kočnih papuča
vrijednosti za Mmean i Mhot.

3.4.2.   Tijekom proizvodnje homologiranog tipa sklopa
kočnih obloga moraju ispitni uzorci dokazati sukladnost s vrijednostima
navedenim iz točke 3.4.1. ovoga dodatka uz sljedeće tolerancije:

3.4.2.1.            za kočne pločice disk pločica:

           mop ± 15% zabilježenih vrijednosti

            mmin
zabilježenih vrijednosti

            mmax
zabilježenih vrijednosti

3.4.2.2.            za kočne papuče simpleks bubanj
kočnica

            Mmean ± 20% zabilježenih vrijednosti

            Mhot
zabilježenih vrijednosti.

PRILOG
XVI.

OBRAZAC
(najveći
format: A4 (210 x 297 mm)

CERTIFIKAT
O HOMOLOGACIJI

                                                            Pečat
nadležnog tijela

Izjava
o:

–
homologaciji (1)

–
izmjeni i dopuni homologacije (1)

–
odbijanju homologacije (1)

–
povlačenju homologacije (1)

za
tip vozila/sastavnoga dijela /zasebne tehničke jedinice (1) s obzirom na
Direktivu 71/320/EEZ prema zadnjim izmjenama i dopunama Direktive 98/12/EEZ).

Broj
homologacije:
..................................................................................

Razlog
za izmjenu/dopunu: ...................................................................

DIO
I.

0.1.      Marka (trgovačka oznaka) proizvođača:

0.2.      Tip i oTip i opći trgovački opis:
...................................................

0.3.      Identifikacijska oznaka tipa ako je
označena na vozilu/sastavnome dijelu/zasebnoj tehničkoj jedinici (1) (2):
..........

0.3.1.   Položaj oznake:
...................................................................

0.4.      Kategorija vozila (1) (3):
.....................................................

0.5.      Naziv i adresa proizvođača: ..............................................

0.6.      Mjesto i način postavljanja homologacijske
oznake kod sastavnih dijelova i zasebnih tehničkih jedinica: ............

0.7.      Adresa (adrese) pogona za sklapanje:
..............................

DIO
II.

1.         Dodatni podaci (po potrebi): vidjeti
dopunu

2.         Tehnička služba odgovorna za provedbu
homologacijskih ispitivanja:

3.         Datum izvještaja o ispitivanju:

4.         Broj izvještaja o ispitivanju:

5.         Napomene (ako postoje): vidjeti dopunu

6.         Mjesto:

7.         Datum:

8.         Potpis:

9.         Priložen je popis dokumenata koji čine
opisnu dokumentaciju koja je pohranjena u tijelu za homologaciju, i koji se
mogu dobiti na zahtjev.

\_\_\_\_\_\_
1 Prekrižiti što se ne primjenjuje
2 Ako podaci za oznaku tipa sadrže znakove koji nisu bitni za opis
tipa vozila, sastavnoga dijela ili zasebne tehničke jedinice na koju se odnosi
certifikat o homologaciji, takvi znakovi moraju u dokumentaciji biti zamijenjeni
znakom »?« (npr. ABC??123???)
3 Prema definiciji u Prilogu II. A Direktive 70/156/EEZ?

Dopuna
certifikatu
o homologaciji br. koja se odnosi na homologaciju sklopa zamjenskih kočnih
obloga kao zasebne tehničke jedinice s obzirom na Direktivu71/320/EEZ kako je
izmijenjena i dopunjena Direktivom 98/12/EZ

1.         Dodatni podaci

1.1.      Marka i tip sklopa kočne obloge:

1.2.      Marka i tip kočne obloge:

1.3.      Vozila/osovine/kočnice, za koje je sklop
kočne obloge izvorni sklop:

            ...............................................................................................

1.4.      Vozila/osovine/kočnice, za koje je sklop
kočne obloge zamjenski sklop:

            ...............................................................................................

5.         Napomene:

PRILOG
XVII.

OPISNI
DOKUMENT br. ...
s obzirom na homologaciju sklopova kočnih obloga
(Pravilnik TPV
109.00)

Sljedeće
podatke, ako je potrebno, treba dostaviti u tri primjerka zajedno s popisom
priloženih dokumenta. Ako su priloženi nacrti, moraju biti dovoljno detaljni u
odgovarajućem mjerilu i na formatu A4. Također fotografije, ako su priložene
moraju prikazivati predmetne detalje.

Ako
su sustavi, sastavni dijelovi ili zasebne tehničke jedinice elektronski
uprai
upravljani, moraju biti priložene dodatni podaci o njihovom djelovanju.

0.         OPĆENITO

0.1.      Marka (trgovačka oznaka) proizvođača:

0.2.      Tip:

0.5.      Naziv i adresa proizvođača:

0.7.      Mjesto i način postavljanja homologacijske
oznake kod sastavnih dijelova i zasebnih tehničkih jedinica:

0.8.      Adresa (adrese) pogona za sklapanje
vozila:

1.         OPIS NAPRAVE

1.1.      Marka i tip sklopa kočne obloge:

1.2.      Marka i tip kočne obloge:

1.3.      Vozilo odnosno vozila/osovina odnosno
osovine/kočnica odnosno kočnice za koje je sklop kočne obloge izvorni sklop:

1.4.      Vozilo odnosno vozila/osovina odnosno
osovine/kočnica odnosno kočnice, za koje je sklop kočne obloge zamjenski sklop:

1.5.      Nacrt odnosno nacrti sklopa kočnih obloga
iz kojega su vidljive njihove funkcionalne mjere:

1.6.      Oznaka položaja na vozilu odnosno
vozilima, osovini odnosno osovinama, kočnici odnosno kočnicama, na kojima se
traži homologacijska oznaka:

1.7.      Vrijednosti tarnih svojstava (vidjeti
točku 3.4.1. Dodatka 4. Prilogu XV.):

PRILOG
XVIII.

OPISNI
DOKUMENT br. ....
u skladu s Prilogom I. Pravilnika o homologaciji tipa motornih
vozila\* u vezi s homologacijom vozila s obzirom na kočnu opremu motornih vozila

(Pravilnik TPV 109.00)

Sljedeće
podatke, ako je potrebno, treba dostaviti u tri primjerka zajedno s popisom
priloženih dokumenta. Ako su priloženi nacrti, moraju biti dovoljno detaljni u
odgovarajućem mjerilu i na formatu A4. Također fotografije, ako su priložene
moraju prikazivati predmetne detalje.

Ako
su sustavi, sastavni dijelovi ili zasebne tehničke jedinice elektronski
upravljani, moraju biti priložene dodatni podaci o njihovom djelovanju.

0.         OPĆENITO

0.1.      Marka (trgovačka oznaka) proizvođača:

0.2.      Tip:

0.3.     Podaci za identifikaciju vozila, ako je
oznaka na vozilu (b):

0.3.1.   Položaj oznake:

0.4,      Kategorija vozila (c):

0.5.      Naziv i adresa proizvođača:

0.8.      Adresa (adrese) pogona za sklapanje
vozila:

1.         OPĆI KONSTRUKCIJSKI PODACI O VOZILU

1.1.      Fotografije i/ili crteži vozila uzorka:

1.3.
     Broj osovina i kotača:

1.3.1.   Broj i položaj osovina s dvostrukim kotačima:

1.3.3.   Pogonske osovine (broj, položaj, međusobna
povezanost):

1.8.      Položaj upravljača: lijevo/desno (1)

2.         MASE I MJERE (e) (u kg i mm) (Ako je
moguće, navesti pripadajući crtež)

2.1.      Razmak (razmaci) između osovina (potpuno
opterećeno) (f):

2.3.1.   Razmaci kotača svake upravljane osovine (i):

2.6.      Masa vozila s nadogradnjom i vučnom
spojnicom za vučna vozila svih kategorija osim M1, u voznom stanju, ili masa
šasije s kabinom, ako proizvođač ne ugrađuje nadogradnju i/ili vučnu spojnicu
(uključujući rashladnu tekućinu, mazivo, gorivo, 100% količinu ostalih tekućina
osim otpadne vode, alata, rezervnog kotača i vozača, i za autobuse masu posade
(75 kg), ako postoji posebno sjedalo za posadu): (najveća i najmanja):

2.6.1.   Raspodjela masa po osovinama a u slučaju
poluprikolica ili prikolica sa središnjom osovinom, opterećenje na vučnoj
spojnici: (najveće i najmanje):

2.7.      Najmanja masa gotovog vozila po podacima
proizvođača, u slučaju nedovršenog vozila:

2.7.1.   Raspodjela ove masa po osovinama, u slučaju
poluprikolice ili prikolice sa središnjom osovinom, opterećenjem na vučnoj
spojnici (najveće i najmanje):

2.8.      Najveća tehnički dopušta masa opterećenog
vozila prema podacima proizvođača (najveća i najmanja) (y):

2.8.1.   Raspodjela ove masa po osovinama, u slučaju
poluprikolice ili prikolice sa središnjom osovinom, opterećenje na vučnoj
spojnici (najveće i najmanje):

2.9.      Najveće tehnički dopušto opterećenje/mase
na svakoj osovini:

2.10.    Najveće tehnički dopušta masa na svaku
skupinu osovina:

2.11.    Najveća tehnički dopušta vučna masa motornog
vozila u slučaju:

2.11.1. Prikolice:

2.11.2. Poluprikolice:

2.11.3. Prikolica sa središnjom osovinom:

2.11.3.1.          Najveći dopušti omjer između prevjesa
vučne spojnice (p) i međuosovinskog razmaka:

2.11.4. Najveća tehnički dopušta masa skupine vozila:

2.11.6. Najveća tehnički dopušta masa nekočene
prikolice:

2.12.    Najveće tehnički dopušto statičko okomito
opterećenje/masa na vučnu spojnicu vozila:

2.12.1. motornog vozila:

3.         POGONSKI MOTOR (q)

3.1.      Proizvođač:

3.1.1.   Proizvođačeva oznaka motora (kako je označena
na motoru, ili drugi način identifikacije):

3.2.      Motor s unutarnjim izgaranjem

3.2.1.1.            Način djelovanja: vanjskim
paljenjem/kompresijskim paljenjem, četverotaktni/dvotaktni (1):

3.2.1.9.            Najveći dopušti broj okretaja, prema
podacima proizvođača:   min-1

3.2.5.   Električni sustav

3.2.5.1.            Nazivni napon:… V, priključak na
masu pozitivan/negativan (1)

3.2.5.2.            Alternator:

3.2.5.2.1.         Tip:

3.2.5.2.2.         Nazivna snaga:  VA

3.3.      Elektromotor

3.3.1.   Tip (namotaji, uzbuda):

3.3.1.1.            Najveća satna snaga:     kW

3.3.1.2.            Radni napon:     V

3.3.2.   Akumulator

3.3.2.2.            Masa:… kg

3.4.      Ostali pogonski motori ili agregati ili
njihova kombinacija ali kombinacija (posebni podaci o sastavnim dijelovima tih
motora ili agregata):

4.         PRIJENOS SNAGE

4.1.      Crtež transmisije (\*\*):

4.2.      Tip (mehanički, hidraulički, električni
itd.):

4.6.      Prijenosni omjeri

|  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- |
| Stupanj prijenosa | Omjer stupnja prijenosa  (prijenosni omjer između okretaja motora i izlazne osovine mjenjača) | Omjer završnog prijenosa  (prijenosni omjer između okretaja izlazne osovine mjenjača i pogonskih kotača) | Ukupni prijenosni omjer |
| Najviša vrijednost za bezstupnjeviti mjenjač  1  2  3  ….  Najniža vrijednost za bezstupnjeviti mjenjač |  |  |  |
| (1) Kontinuirano promjenjiv prijenos | | | |

4.7.      Najveća brzina vozila (u km/h) (w):

5.         OSOVINA

5.4.      Položaj podizne osovine (osovina):

6.         OVJES

6.1.      Crtež izvedbe ovjesa\*:

6.2.      Tip i konstrukcija svake osovine ili grupe
osovina ili kotača:

6.6.      Gume i naplatci

6.6.1.   Kombinacija odnosno kombinacije guma/naplatka
(za gume navesti mjere, najmanji potreban indeks nosivosti, najniži potreban
simbol brzinske kategorije, za naplatke navesti veličinu (veličine) i mjera
nalijeganja

6.6.1.1.            OSOVINE

6.6.1.1.1.         Osovina 1:

6.6.1.1.2.         Osovina 2:

6.6.1.1.3.         Osovina 3:

6.6.1.1.4.         Osovina 4:

            itd.

6.6.2.   Gornja i donja granica polumjera kotrljanja
kotača:

6.6.2.1.            Osovina 1:

6.6.2.2.            Osovina 2:

6.6.2.3.            Osovina 3:

6.6.2.4.            Osovina 4:

            itd.

6.6.3.   Tlak odnosno tlakovi u gumama, koje
preporučuje proizvođač vozila:   kPa

6.6.5.   Kratki opis privremenog rezervnog kotača, ako
postoji:

\_\_\_\_\_\_\_
\* Točke stavaka i napomene koje se
upotrebljavaju u tom opisnom listu, odgovaraju onima navedenima u Prilogu I.
Pravilnika o homologaciji tipa motornih vozila. Točke koje nisu bitne za potrebe
ovoga Pravilnika, su izuzete.

1 Prekrižiti što se ne primjenjuje
\*\* Ako je potrebno za objašnjenje točke 8.

8.         KOČNI SUSTAV

            Moraju biti opisane sljedeće
pojedinosti i, gdje je to moguće podaci za njihovu identifikaciju:

8.1.      Tip i značajke kočnog sustava (kako je
određeno u točki 1.6 Priloga I. Pravilnika TPV 109) prikazati crtežom (npr.
bubnjevi ili diskovi, kočeni kotači, veza do kočenih kotača, marka i tip sklopa
kočnih papuča/pločica i/ili obloga, radne kočne površine, polumjeri bubnjeva,
njeva,
papuča ili diskova, mase bubnjeva, naprave za podešavanje, drugih bitnih
dijelova osovina i ovjesa itd.):

8.2.      Shema djelovanja, opis i/ili crtež
sljedećih kočnih sustava (kako je određeno u točki 1.2 Priloga I. Pravilnika
TPV 109) npr. s prijenosnim i upravljanim napravama (konstrukcija, podešavanje,
prijenosni odnosi, dostupnost naprava za upravljanje i njihov položaj, ručica s
uskočnikom kod mehaničkog prijenosa, značajke glavnih dijelova prijenosa
(polužja), hidraulički cilindri i klipovi naprave za upravljanje, kočnidri ili odgovarajući dijelovi kod električnih kočnih sustava):

8.2.1.   Sustav radne kočnice:

8.2.2.   Sustav radne kočnice:

8.2.3.   Sustav parkirne kočnice:

8.2.4.   Neki drugi dodatni kočni sustav:

8.3.      Sustav upravljanja i prijenose kočnog
sustava prikolice za vozila konstruirana za vuču prikolice:

8.4.      Vozilo je opremljeno za vuču prikolice s
električnim/pneumatskim/hidrauličkim (1) radnim kočnicama:Da/Ne (1)

8.5.      Protublokirajući sustav: Da/Ne/Po izboru
(1)

8.5.1.   Kod vozila s protublokirajućim kočnim
sustavima, opis djelovanja sustava (uključujući elektronske dijelove),
električna blok shema, nacrt hidrauličkih ili pneumatskih vodova:

8.6.      Izračun i krivulje u skladu s dodatkom
točki 1.1.4.2 Priloga II. Pravilnika TPV 109 (ili u skladu s dodatkom Prilogu
XI., ako je primjenjivo):

8.7.      Opis i/ili crtež napajanja s energijom
(također navesti za servo kočnice):

8.7.1.   Kod pneumatskih kočnih sustava radni tlak p2
u tlačnom spremniku odnosno spremnicima:

8.7.2.   Kod podtlačnih kočnih sustava, početna razina
energije u spremniku odnosno spremnicima:

8.8.      Izračun kočnog sustava; određivanje omjera
između svih kočnih sila na obodu kotača i sile kojom se djeluje na napravu za
upravljanje kočnica:

8.9.      Kratak opis kočnih sustava (prema točki
1.6 Dodatka I. Priloga IX. Pravilnika TPV 109):

8.10.    Kod zahtjeva za izuzeće od ispitivanja tipa
I. i/ili tipa II. ili ispitivanja tipa III. navesti broj izvještaja u skladu s
Dodatkom 2 Priloga VII. Pravilnika TPV 109:

            Datum: .......................     Dokument: .........................

\_\_\_\_\_
1 Prekrižiti što se ne primjenjuje

PRILOG
XIX.

OPISNI
DOKUMENT br….
u skladu s Prilogom I. Pravilnika o homologaciji tipa motornih
vozila\* u vezi s homologacijom vozila s obzirom na kočnu opremu priključnih
vozila, osim onih opremljenih inercijskim kočnicama.

Sljedeće
podatke, ako je potrebno, treba dostaviti u tri primjerka zajedno s popisom
priloženih dokumenta. Ako su priloženi nacrti, moraju biti dovoljno detaljni u
odgovarajućem mjerilu i na formatu A4. Također fotografije, ako su priložene
moraju prikazivati predmetne detalje.

Ako
su sustavi, sastavni dijelovi ili zasebne tehničke jedinice elektronski
upravljani, moraju biti priložene dodatni podaci o njihovom djelovanju.

\_\_\_\_\_\_
\*Točke stavaka i napomene koje se
upotrebljavaju u tom opisnom listu, odgovaraju onima navedenima u Prilogu I.
Pravilnika o homologaciji tipa motornih vozila. Točke koje nisu bitne za potrebe
ovoga Pravilnika, su izuzete.

0.         OPĆENITO

0.1.      Marka (trgovačka oznaka) proizvođača:          ..

0.2.      Tip:

0.3.      Podaci za identifikaciju vozila, ako je
oznaka na vozilu (b):

0.3.1.   Položaj oznake:

0.4.      Kategorija (c):

0.5.      Naziv i adresa proizvođača:

0.8.      Adresa (adrese) pogona za sklapanje
vozila:

1.         OPĆI KONSTRUKCIJSKI PODACI O VOZILU

1.1.      Fotografije i/ili crteži vozila uzorka:

1.3       Broj osovina i kotača:

1.3.1.   Broj i položaj osovina s dvostrukim kotačima:

2.         MASE I MJERE (e) (u kg i mm) (Ako je
moguće, navesti pripadajući crtež)

2.1.      Razmak (razmaci) između osovina (potpuno
opterećeno) (f):

2.3.1.   Razmaci kotača svake upravljane osovine (i):

2.6.      Masa vozila s nadogradnjom i vučnom
spojnicom za vučna vozila svih kategorija osim M1, u voznom stanju, ili masa
šasije s kabinom, ako proizvođač ne ugrađuje nadogradnju i/ili vučnu spojnicu
(uključujući rashladnu tekućinu, mazivo, gorivo, 100% količinu ostalih tekućina
osim otpadne vode, alata, rezervnog kotača i vozača, i za autobuse masu posade
(75 kg), ako postoji posebno sjedalo za posadu): (najveća i najmanja):

2.6.1.   Raspodjela masa po osovinama a u slučaju
poluprikolica ili prikolica sa središnjom osovinom, opterećenje na vučnoj
spojnici: (najveće i najmanje):

2.7.      Najmanja masa gotovog vozila po podacima
proizvođača, u slučaju nepotpunog vozila:

2.7.1.   Raspodjela ove masa po osovinama, u slučaju
poluprikolice ili prikolice sa središnjom osovinom, opterećenjem na vučnoj
spojnici (najveće i najmanje):

2.8.      Najveća tehnički dopušta masa opterećenog
vozila prema podacima proizvođača (najveća i najmanja) (y):

2.8.1.   Raspodjela ove masa po osovinama, u slučaju
poluprikolice ili prikolice sa središnjom osovinom, opterećenje na vučnoj
spojnici (najveće i najmanje):

2.9.      Najveće tehnički dopušto opterećenje/mase
na svakoj osovini:

2.10.    Najveće tehnički dopušta masa na svaku
skupinu osovina:

2.12.    Najveća tehnički dopušta statičko opterećenje/masa
na spojnoj točki vozila:

2.12.2. poluprikolice ili prikolice sa središnjom
osovinom:

5.         OSOVINE

5.4.      Položaj podizne osovine (osovina):

6.         OVJES

6.1.      Crtež izvedbe ovjesa \*

6.2.      Tip i konstrukcija svake osovine ili grupe
osovina ili kotača:

6.6.      Gume i naplatci

6.6.1.   Kombinacija odnosno kombinacije guma/naplatka
(za gume navesti mjere, najmanji potreban indeks nosivosti, najniži potreban
simbol brzinske kategorije, orije, za naplatke navesti veličinu (veličine) i dubinu
nalijeganja naplatka:

6.6.1.1.            OSOVINE

6.6.1.1.1.         Osovina 1:

6.6.1.1.2.         Osovina 2

6.6.1.1.3.         Osovina 3:

6.6.1.1.4.         Osovina 4:

            itd.

6.6.2.   Gornja i donja granica polumjera kotrljanja
kotača:

6.6.2.1.            Osovina 1:

6.6.2.2.            Osovina 2:

6.6.2.3.            Osovina 3:

6.6.2.4.            Osovina 4:

8.         KOČNI SUSTAV

            Moraju biti opisane sljedeće
pojedinosti i, gdje je to moguće podaci za njihovu identifikaciju:

8.1.      Tip i značajke kočnog sustava (kako je
određeno u točki 1.6 Priloga I. Pravilnika TPV 109) prikazati crtežom (npr.
bubnjevi ili diskovi, kočeni kotači, veza do kočenih kotača, marka i tip sklopa
kočnih papuča/pločica i/ili obloga, radne kočne površine, polumjeri bubnjeva,
papuča ili diskova, mase bubnjeva, naprave za podešavanje, drugih bitnih
dijelova osovina i ovjesa itd.):

8.2.      Shema djelovanja, opis i/ili crtež
sljedećih kočnih sustava (kako je određeno u točki 1.2 Priloga I. Pravilnika
TPV 109) npr. s prijenosnim i upravljanim napravama (konstrukcija, podešavanje,
prijenosni odnosi, dostupnost naprava za upravljanje i njihov položaj, ručica s
uskočnikom kod mehaničkog prijenosa, značajke glavnih dijelova prijenosa
(polužja), hidraulički cilindri i klipovi naprave za upravljanje, kočni
cilindri ili odgovarajući dijelovi kod električnih kočnih sustava).

8.2.3.   Sustav parkirne kočnice:

8.2.4.   Neki drugi dodatni kočni sustav:

8.2.5.   Sustav kočenja priključnog vozila u slučaju
prekida veze s vučnim vozilom:

8.5.      Protublokirajući sustav: Da/Ne/Po izboru
(1)I

8.5.1.   Kod vozila s protublokirajućim kočnim
sustavima, opis djelovanja sustava (uključujući elektronske dijelove),
električna blok shema, nacrt hidrauličkih ili pneumatskih vodova:

8.6.      Izračun i krivulje u skladu s dodatkom
točki 1.1.4.2. Priloga II. Pravilnika TPV 109 (ili u skladu s dodatkom Prilogu
XI, ako je primjenjivo):

8.7.      Opis i/ili crtež napajanja s energijom
(također navesti za servo kočnice):

8.7.1.   Kod pneumatskih kočnih sustava radni tlak p u
tlačnom spremniku odnosno spremnicima:

8.7.2.   Kod podtlačnih kočnih sustava, početna razina
energije u spremniku odnosno spremnicima:

8.8.      Izračun kočnog sustava; određivanje omjera
između svih kočnih sila na obodu kotača i sile kojom se djeluje na napravu za
upravljanje kočnica:

8.9.      Kratak opis kočnih sustava (prema točki
1.6 Dodatka I. Priloga IX. Pravilnika TPV 109):

8.10.    Kod zahtjeva za izuzeće od ispitivanja tipa
I. i/ili tipa II. ili ispitivanja tipa III. navesti broj izvještaja u skladu s
Dodatkom 2. Priloga VII. Pravilnika TPV 109:

                   Datum: .......................     Dokument: .........................

\_\_\_\_\_\_
\* Ako je potrebno za objašnjenje točke 8.

Pravilnik, NN 19/2007-781
Opći uvjeti korištenjaZaštita privatnosti[Pristup podatcima](/data_access_hr.aspx)[ELI](/about_eli_hr.aspx)

©2026. g. Narodne novine d.d.

, izrada [Novena d.o.o.](http://novena.hr/)