## Rješenje Ustavnog suda Republike Hrvatske broj U-I-138 od 30. ožujka 1997.

### NN 48/1997 (9.5.1997.), Rješenje Ustavnog suda Republike Hrvatske broj U-I-138 od 30. ožujka 1997.

# USTAVNI SUD REPUBLIKE HRVATSKE

Ustavni sud Republike Hrvatske u sastavu Jadranko Crnić, predsjednik
Suda, te suci Zdravko Bartovčak, dr. Velimir Belajec, dr. Nikola Filipović,
Ante Jelavić Mitrović, mr. Vojislav Kučeković, Jurica Malčić, mr. Hrvoje
Momčinović, Ivan Marijan Severinac i Mladen Žuvela, povodom prijedloga
dr. Mirka Zdravkovića iz Novigrada, Karigador bb, zastupanog po punomoćniku
Nenadu Buviniću, odvjetniku iz Umaga, na sjednici održanoj dana 30. ožujka
1997. godine, donio je slijedeće

## **RJEŠENJE**

I. Ne prihvaća se prijedlog za ocjenu ustavnosti članka 127. stavak
1. točka 2. i članka 138. stavak 1. točka 4. Zakona o zdravstvenoj zaštiti
("Narodne novine", broj 75/93, 11/94, 55/96 i 1/97 - pročišćeni tekst)

II. Ovo rješenje objavit će se u "Narodnim novinama".

Obrazloženje

Dr. Mirko Zdravković podnio je temeljem članka 15. Ustavnog zakona o
Ustavnom sudu Republike Hrvatske ("Narodne novine", broj 13/91) prijedlog
za ocjenu ustavnosti zakonskih odredbi citiranih u izreci ovog rješenja.

Istovremeno je, pozivajući se na članak 18. citiranog Ustavnog zakona
o Ustavnom sudu Republike Hrvatske, stavio prijedlog za privremenu obustavu
izvršenja konačnog rješenja Ministarstva zdravstva Republike Hrvatske,
klasa: UP/I-543-05/90-03/08, urbroj: 534-02-15-97-6 od 4. veljače 1997.
godine, a kojemu je utvrđen prestanak obavljanja privatne prakse s danom
5. veljače 1997., a temeljem osporenih odredaba.

Članak 127. stavak 1. utvrđuje uvjete koje mora ispunjavati zdravstveni
djelatnik s visokom stručnom spremom da bi mogao samostalno obavljati privatnu
praksu, pa između ostalog u točci 2. kao jedan od uvjeta određuje hrvatsko
državljanstvo, a članak 138. određuje razloge za prestanak obavljanja privatne
prakse po sili zakona pa u točci 4. tog članka kao jedan od razloga za
prestanak obavljanja privatne prakse predviđa gubitak hrvatskog državljanstva.

Podnositelj prijedloga smatra da su osporene odredbe u protivnosti s
člankom 14. stavak 2, 16. i 54. Ustava Republike Hrvatske, pa je predložio
ukidanje osporenih odredbi.

Prijedlog nije osnovan.

Članak 14. Ustava zajamčuje jednakost svih pred zakonom, članak 16.
Ustava određuje da se slobode i prava mogu ograničiti samo zakonom da bi
se zaštitila sloboda i prava drugih ljudi te pravni poredak, javni moral
i zdravlje, a članak 54. Ustava određuje pravo na rad i slobodu rada.

Ocjenjujući osporene odredbe u odnosu na citirane odredbe Ustava utvrđeno
je da iste nisu s njima u suprotnosti.

Kada članak 14. stavak 2. Ustava određuje jednakost svih pred zakonom
nužno se stavak 2. mora povezivati sa stavkom 1. tog članka, što znači
da se prava i slobode građana ne smiju ograničavati s obzirom na rasu,
boju kože, spol, jezik, vjeru, političkom ili drugom uvjerenju, nacionalnom
ili socijalnom podrijetlu, imovini, rođenju, naobrazbi, društvenom položaju
ili drugim osobinama, ali to ne znači da stranci i hrvatski državljani
moraju biti izjednačeni u svim pravima.

Propisivanje hrvatskog državljanstva kao zakonske pretpostavke za obavljanje
određenih zanimanja, nije u suprotnosti sa člankom 14. stavak 2. Ustava,
jer je stvar zakonodavne politike Republike Hrvatske u kojoj mjeri i pod
kojim uvjetima će omogućavati stranim državljanima zaposlenje u određenim
zanimanjima (vodeći pritom računa o čitavom nizu okolnosti, počam od principa
reciprociteta, do potreba za određenim kadrom i dr.)

Osporene odredbe nisu u protivnosti niti sa ustavnom odredbom iz članka
16. Ustava Republike Hrvatske.

Time što se člankom 138. stavak 1. točka 4. Zakona o zdravstvenoj zaštiti
utvrđuje da pravo na obavljanje privatne prakse prestaje po sili zakona
u slučaju gubitka hrvatskog državljanstva ne dovodi se u pitanje članak
16. Ustava.

Naime, u pravilu za svako zanimanje, pa tako i za obavljanje privatne
prakse traži se ispunjenje određenih zakonskih pretpostavki (od opće radne
sposobnosti do određenih stručnih kvalifikacija, državljanstva i dr.),
a sve ovisno o vrsti zanimanja. Gubitkom jedne od zakonom propisanih pretpostavki
za određeno zanimanje gubi se i pravo na to zanimanje.

Tako se i osporenom odredbom članka 127. propisuju pretpostavke za obavljanje
privatne prakse, ali što ne znači da jednom dobivena dozvola za obavljanje
privatne prakse ne može prestati i da se steklo trajno pravo na obavljanje
privatne prakse, neovisno o kasnijem ispunjavanju zakonskih pretpostavki
za to zanimanje.

Zbog toga odredba članka 138. stavak 1. točka 4. u svezi s člankom 127.
stavak 1. točka 2. Zakona o zdravstvenoj zaštiti nije protivna članku 16.
Ustava, jer ne ograničava slobode i prava građana već samo predviđa prestanak
na obavljanje privatne lječničke prakse u slučaju gubitka hrvatskog državljanstva.

Također osporene odredbe nisu u suprotnosti niti s člankom 54. Ustava,
jer pravo na rad i sloboda rada stranih državljana ostvaruju u skladu sa
zakonskim propisima.

Slijedom iznesenog Ustavni sud Republike Hrvatske je u skladu s člankom
45. stavak 1. Poslovnika Ustavnog suda Republike Hrvatske ("Narodne novine",
broj 29/94) odlučio da ne prihvati prijedlog za ocjenu ustavnosti osporenih
odredbi.

Kako povodom prijedloga Mirka Zdravkovića za ocjenu ustavnosti osporenih
odredaba nije doneseno rješenje o pokretanju postupka odredbi na temelju
kojih je doneseno rješenje o prestanku obavljanja privatne prakse za predlagatelja,
Ustavni sud Republike Hrvatske nije odlučivao o prijedlogu za privremenu
obustavu izvršenja rješenja, jer nisu ispunjene pretpostavke iz članka
18. Ustavnog zakona o Ustavnom sudu Republike Hrvatske za privremenu obustavu
izvršenja.

Objava odluke temelji se na odredbi članka 20. stavak 1. Ustavnog zakona
o Ustavnom sudu Republike Hrvatske.

Broj: U-I-138/1997.
Zagreb, 30. ožujka 1997.

USTAVNI SUD REPUBLIKE HRVATSKE

Predsjednik
**Jadranko Crnić,** v. r.

Rješenje, NN 48/1997-712