## Odluka Ustavnog suda Republike Hrvatske broj: U-VIII-1271/2000 od 27. studenoga 2003.

### NN 190/2003 (3.12.2003.), Odluka Ustavnog suda Republike Hrvatske broj: U-VIII-1271/2000 od 27. studenoga 2003.

# USTAVNI SUD REPUBLIKE HRVATSKE

3004

Ustavni
sud Republike Hrvatske, u sastavu Smiljko Sokol, predsjednik Suda, te suci
Marijan Hranjski, Petar Klarić, Mario Kos, Ivan Matija, Jasna Omejec, Željko
Potočnjak, Agata Račan, Emilija Rajić, Nevenka Šernhorst, Vice Vukojević i
Milan Vuković, odlučujući o prijedlogu N. J. iz Z., koju zastupa R. R.,
odvjetnik iz Z., za povrat u prijašnje stanje ili naknadu štete temeljem
odredaba članka 56. stavaka 5. i 6. Ustavnog zakona o Ustavnom sudu Republike
Hrvatske (»Narodne novine«, broj 99/99), na sjednici Suda održanoj dana 27.
studenoga 2003. godine, donio je sljedeću

## ODLUKU

I.
Prijedlog se usvaja.

II. Vlada Republike Hrvatske dužna je osigurati, na
način i pod uvjetima sukladnim zakonu, otklanjanje posljedica rješenja Grad­skog
sekretarijata za graditeljstvo, komunalne i stambene pos­love, promet i veze
Grada Zagreba, Područnog ureda Medveš­čak, klasa: UP/I-371-01/92-01/251,
urbroj: 251-05-13-92-3 od 10. kolovoza 1992. godine.

III. Nalog iz točke II. izreke provest će se u roku
od jedne (1) godine od dana objave ove odluke Ustavnog suda Republike Hrvatske
u »Narodnim novinama«.

IV. Ova
odluka objavit će se u »Narodnim novinama«.

```
Obrazloženje
```

1.Podnositeljica prijedloga za povrat u prijašnje
stanje odnosno naknadu štete, podnesenog dana 21. travnja 1997. godine,
temeljem odredaba članka 23. stavka 5. Ustavnog zakona o Ustavnom sudu
Republike Hrvatske (»Narodne novine«, broj 13/91), odnosno članka 56. stavaka
5. i 6. Ustavnog zakona o Ustavnom sudu Republike Hrvatske (»Narodne novine«,
broj 99/99, u daljnjem tekstu: Ustavni zakon iz 1999.), iseljena je iz stana u
Z., D.a, u vlasništvu Republike Hrvatske, Ministarstva obrane, na osnovi
rješenja Gradskog sekretarijata za graditeljstvo, komunalne i stambene poslove,
promet i veze Grada Zagreba, Područnog ureda Medveščak, klasa:
UP/I-371-01/92-01/251, urbroj: 251-05-13-92-3 od 10. kolovoza 1992. godine.

Rješenje je potvrđeno rješenjem Ministarstva
graditeljstva i zaštite okoliša Republike Hrvatske, klasa:
UP/II-371-01/92-06/1251, urbroj: 531-05/2-92-2 od 27. listopada 1992. godine i
presudom Upravnog suda Republike Hrvatske, broj: Us-6046/92 od 30. prosinca
1993. godine.

Navedeni akti doneseni su primjenom odredaba članka
94. Zakona o stambenim odnosima (»Narodne novine«, broj 51/85, 42/86, 22/92,
70/93).

Protiv navedenih akata podnositeljica je podnijela
Ustavnom sudu Republike Hrvatske ustavnu tužbu, o kojoj je u odvojenom postupku
doneseno rješenje pod brojem: U-III-673/1994 od 3. studenoga 2000. godine.

2.Odlukom Ustavnog suda, broj: U-I-892/1994
od 20. studenoga 1996. godine (»Narodne novine«, broj 99/96), ukinute su
odredbe članka 94. Zakona o stambenim odnosima, te je u svezi s tim
podnositeljica predložila nadležnom upravnom tijelu obnovu postupka.

U obnovljenom postupku, rješenjem Ministarstva
prostornog uređenja, graditeljstva i stanovanja Republike Hrvatske, klasa:
UP/II-371-01/97-06/93, urbroj: 531-05/2-97-2 od 11. veljače 1997. godine,
poništeno je rješenje od 10. kolovoza 1992. godine, temeljem kojeg je
podnositeljica iseljena iz spornog stana, te je odbačen zahtjev Republike
Hrvatske, Ministarstva obrane za njezino iseljenje.

Protiv ovog rješenja vođen je pred Upravnim sudom
Republike Hrvatske upravni spor, isključivo u odnosu na točku 3. izreke
rješenja, koja se odnosi na troškove postupka.

3.Podnositeljica
je prijedlogom Ustavnom sudu zatražila uspostavu prijašnjeg stanja ili naknadu
štete, budući da izmjenom (poništenjem) pojedinačnog akta donesenog na osnovi
ukinute zakonske odredbe nisu otklonjene posljedice nastale primjenom tog
zakona. Naime, kako podnositeljica u prijedlogu navodi, ona i njezina obitelj i
dalje nisu stambeno zbrinuti.

Stoga,
pod uspostavom prijašnjeg stanja podnositeljica podrazumijeva:

–
vraćanje u manji stan, na adresi D., kojeg je, s članovima obiteljskog
domaćinstva, koristila temeljem Ugovora o korištenju stana, broj: 6-662 od 14.
svibnja 1985. godine, sklopljenog između nje, kao nositeljice stanarskog prava,
i bivše Vojne pošte 7250-27 Z., a na kojem je imala stanarsko pravo prije
useljenja u sporni stan u D.a, ili

– vraćanje u stan na adresi D.a, iz kojeg je prinudno
iseljena temeljem neustavne zakonske odredbe.

Pod naknadom štete podnositeljica podrazumijeva
naknadu iznosa najmnine koju plaća za unajmljeni stan u kojem boravi od
iseljenja, u svoti od po 500.- DM mjesečno, od dana iseljenja do dana povratka
u stan.

4.Odredbe članka 56. stavaka 5. i 6. Ustavnog
zakona iz 1999., na temelju kojih je prijedlog podnesen, glasile su:

*»Ako se utvrdi da se izmjenom pojedinačnog
akta ne mogu otkloniti posljedice nastale primjenom propisa koji je neustavan,
odnosno nezakonit, Ustavni sud može odrediti da se posljedice otklone povratom
u prijašnje stanje, naknadom štete ili na drugi način.*

*Ustavni sud će odluku iz prethodnog stavka
donijeti na prijedlog osobe koja za to ima pravni interes. Prijedlog se podnosi
u roku od 30 dana po pravomoćnom okončanju postupka za izmjenu pojedinačnog
akta«.*

5.Dana 15. ožujka 2002. godine stupio je na
snagu Ustavni zakon o izmjenama i dopunama Ustavnog zakona o Ustavnom sudu
Republike Hrvatske (»Narodne novine«, broj 29/02 i 49/02-pročišćeni tekst, u
daljnjem tekstu: Ustavni zakon iz 2002.), koji ne sadrži postupovne odredbe
odgovarajuće prethodno citiranima.

Budući da se podnositeljica obratila Ustavnom sudu
radi ustav­nosudske zaštite prijedlogom utemeljenim na odredbama Ustavnog
zakona koji je bio na snazi u vrijeme podnošenja prijedloga, te budući da je u
konkretnom slučaju podnositeljica prethodno iscrpila dopušteni pravni put radi
izmjene pojedi­načnog akta, a njezin pravni položaj i nakon toga nije usklađen
s Ustavom i zakonom, Ustavni sud smatra da u konkretnom slučaju postoje
opravdani razlozi za pružanje ustavnosudske zaštite, primjenom mjerodavnih
odredaba Ustavnog zakona koji je bio na snazi u vrijeme podnošenja prijedloga.

6.Stajalište Ustavnog suda Republike Hrvatske
o osnovanosti podnesenog prijedloga temelji se na sljedećim utvrđenjima:

Podnositeljica je u konkretnom slučaju pravodobno
zatražila od nadležnog tijela izmjenu pojedinačnog akta donesenog na temelju
neustavnog zakona i u obnovljenom postupku ishodila poništenje rješenja o
iseljenju.

Pored toga, iz analize dokumentacije u spisu predmeta
proizlazi da je u ožujku 1997. godine podnositeljica podnijela nadležnom
upravnom tijelu i pravodoban zahtjev za provođenje protuizvršenja, temeljem
članka 288. Zakona o općem upravnom postupku (»Narodne novine«, broj 53/91 i
113/96), na način da se iz stana u D.a iseli osoba koja se u njemu nalazi na
temelju akta Ministarstva obrane, te da se ona useli u stan.

Taj je zahtjev odbačen zaključkom Grada Zagreba,
Gradskog ureda za prostorno uređenje, graditeljstvo, stambene i komunalne
poslove i promet od 21. listopada 1997. godine, uz obrazloženje da nema uvjeta
za provođenje protuizvršenja, jer se u stanu nalazi osoba koja je stan otkupila
– dakle, stan koristi na temelju valjane pravne osnove.

Zaključak je potvrđen rješenjem Ministarstva
prostornog ure­đenja, graditeljstva i stanovanja o odbijanju žalbe, od 19.
veljače 1998. godine, u kojem se ističe da (cit.) temelj protu­izvrše­nja može
biti samo novo rješenje kojim se prethodno poništava ili mijenja, a ne naknadno
ukidanje akta na temelju kojeg je doneseno, no da i bez obzira na to u
konkretnom slučaju protuiz­vršenje nije pravno moguće, pa preostaje mogućnost
naknade štete.

Presuda Upravnog suda Republike Hrvatske, broj:
Us-4090/98, koja je povodom tužbe podnositeljice donesena 13. svibnja 1999.
godine, priznaje, načelno, pravo podnositeljice na uspostavu prijašnjeg stanja,
međutim ističe kako to u konkretnom slučaju nije moguće, jer je sporni stan
otkupila treća osoba, te stoga Republika Hrvatska, Ministarstvo obrane više
nema pasivnu legitimaciju u ovom postupku.

7.Ustavni sud ističeda u konkretnom
slučaju prijašnje stanje ne može biti uspostavljeno na način kako je to
podnositeljica zatražila svojim prijedlogom za povrat u prijašnje stanje, iz
razloga što su u međuvremenu uspostavljena na zakonu osnovana prava trećih
osoba na stanovima koji bi, prema stajalištu podnositeljice, trebali biti
predmetom povrata u prijašnje stanje.

Dosuda novčanog iznosa na ime naknade štete na način
kako je to navedeno u prijedlogu podnositeljice nije moguća zbog toga što
Ustavni sud Republike Hrvatske nije sud pune jurisdikcije, osim iznimno, u
određenim vrstama ustavnosudskih postupaka za koje je to propisano, a što se na
konkretan slučaj ne odnosi.

Stoga bi određivanjem povrata u prijašnje stanje,
odnosno određivanjem naknade štete na način na koji je to predložila
podnositeljica Ustavni sud prekoračio svoje Ustavom propisane ovlasti.

8.Ustavni sud Republike Hrvatske ovu odluku
temelji na odredbi članka 56. stavka 5. Ustavnog zakona o Ustavnom sudu
Republike Hrvatske koji je bio na snazi u vrijeme podnošenja prijedloga, a koja
ovlašćuje Ustavni sud da odredi otklanjanje neus­tavnih posljedica pojedinačnog
akta povratom u prijašnje stanje, naknadom štete ili na drugi način.

Sud je, prema navedenoj odredbi Ustavnog zakona iz
1999., ovlašten da otklanjanje tih posljedica odredi i na drugi način, na
temelju cjelovite prosudbe o najprimjerenijem obliku uspostave stanja sukladnog
Ustavu i zakonu, u slučaju kada je zahtjev za nekim od oblika reparacije
utemeljen na nepobitnim razlozima, a takva reparacija nije moguća zbog pravnih
ili stvarnih zapreka.

Način otklanjanja posljedica nastalih primjenom
neustavne zakonske odredbe u konkretnom slučaju, kakav je određen izrekom ove
odluke, Ustavni sud, slijedom izloženog, drži primjerenim, pravno i stvarno
mogućim, te u cijelosti sukladnim ustavnom načelu vladavine prava te jamstvu
jednakosti svih pred zakonom iz članka 14. stavka 2. Ustava.

Način provedbe ove odluke Ustavnog suda određen je na
temelju odredaba članka 31. stavaka3., 4. i 5. Ustavnog zakona iz
2002., koje su istovjetne odredbama članka 30. stavaka 3., 4. i 5. Ustavnog
zakona iz 1999.

Sukladno odredbi članka 31. stavka 3. Ustavnog zakona
iz 2002., Vlada Republike Hrvatske osigurava preko tijela državne uprave
provedbu odluka i rješenja Ustavnog suda. Prema odredbi stavka 4. istog članka
Ustavnog zakona, Ustavni sud može sam odrediti tijelo kojem povjerava provedbu
svoje odluke odnosno rješenja. Također, u skladu s odredbom stavka 5. istog
članka Ustavnog zakona, Ustavni sud može odrediti način provedbe svoje odluke
odnosno rješenja.

9. Odluka o objavi (točka IV. izreke) temelji se na
odredbama članka 29. Ustavnog zakona.

Broj: U-VIII-1271/2000
Zagreb, 27. studenoga 2003.

USTAVNI SUD REPUBLIKE HRVATSKE

Predsjednik
**dr. sc.** **Smiljko Sokol,** v. r.

Odluka, NN 190/2003-3004