## Presuda Visokog upravnog suda Republike Hrvatske broj: Us-10674/2009-4 od 24. listopada 2012.

### NN 126/2012 (16.11.2012.), Presuda Visokog upravnog suda Republike Hrvatske broj: Us-10674/2009-4 od 24. listopada 2012.

126 16.11.2012 Presuda Visokog upravnog suda Republike Hrvatske broj: Us-10674/2009-4 od 24. listopada 2012.

VISOKI UPRAVNI SUD REPUBLIKE HRVATSKE

2714

PRESUDA

Visoki upravni sud Republike Hrvatske u vijeću sastavljenom od sudaca toga suda mr. sc. Marije Kriletić, predsjednice vijeća, Blanše Turić i Borisa Markovića, članova vijeća, te sudske savjetnice Tatjane Ilić, zapisničarke, u upravnom sporu tužitelja Europa zajednički obrt autoškola vl. Nedo Đekanović, Rijeka, Titov trg 6/I, Fortuna Autoškola vl. Antun Petrinić, Rijeka, F. Čandeka 46, Car d.o.o. Rijeka, Vukovarska ulica 56, zastupan po direktoru Petru Draganiću, Autoškola RI vl. Mirko Šerver, Rijeka, Verdijeva 11, i Autoškola Zamet vl. Živojin Janković, Rijeka, O. Sušanj 2, svi zastupani po Jolandi Velnić, odvjetnici u Rijeci, Sokol kula 4/I, MA.D.Car d.o.o. iz Rijeke, Jadranski trg 1/I, zastupan po direktoru Draganu Markon, a sve odvjetnica Đurđica Ilić, Umag, Pozioi 2 te tužitelja Hiesera d.o.o., Rijeka, Šetalište 13. divizije 30, zastupan po predsjedniku Uprave Senadu Hajdareviću, A. Š. 051 d.o.o. Rijeka, Prvog maja b.b., zastupana po članu Uprave Larisi Bukarica, Darka Adamovića, vl. uslužnog obrta Formula iz Rijeke, F. Kurelca 4, Marina Miškovića i Ive Malnera, suvlasnika uslužnog obrta »Autoškola Autoklub«, Rijeka, Frana Supila 14/I, A. M. Matulji d.o.o. Matulji, Kastavska cesta 4, zastupan po članu Uprave Siniši Sinčić, Borislava Puranovića, vlasnika obrta Autoškola Rijeka, Rijeka, Trg Republike Hrvatske 1, i Vlamal d.o.o. Rijeka, Fiumara 13/I, zastupan po predsjedniku Uprave Vladimiru Cuculiću, a svi zastupani po Robertu Kopajtiću, odvjetniku u Rijeci, Trpimirova 3, protiv rješenja tužene Agencije za zaštitu tržišnog natjecanja, Savska cesta 41, Zagreb, klasa: UP/I 030-02/2008-01/68, urbroj: 580-05-09-75-93 od 30. srpnja 2009., radi tržišnog natjecanja, u nejavnoj sjednici vijeća održanoj 24. listopada 2012.

presudio je

I. Tužbe se odbijaju.

II. Ova će se presuda objaviti u »Narodnim novinama«.

Obrazloženje

Osporenim rješenjem tuženog tijela utvrđuje se zabranjenim Sporazum o utvrđivanju minimalne cijene nastavnog sata teorije i vožnje u autoškolama na području Rijeke i Matulja od 25. listopada 2007., koji za cilj ima sprječavanje tržišnog natjecanja na mjerodavnom tržištu osposobljavanja kandidata za vozača A, A1, B i M kategorije vozila na području grada Rijeke i općine Matulji, sklopljen između sljedećih poduzetnika: Vlamal d.o.o. sa sjedištem u Rijeci za razdoblje od 1. studenog 2007. do dana donošenja ovog rješenja, Hiesera d.o.o. za razdoblje od 1. studenog 2007. do dana donošenja rješenja, A.Š. 051 d.o.o. sa sjedištem u Rijeci za razdoblje od 1. studenog 2007. do dana donošenja rješenja, Car d.o.o. sa sjedištem u Rijeci, za razdoblje od 1. studenog 2007. do dana donošenja rješenja, Autoškola Sprint d.o.o. sa sjedištem u Rijeci za razdoblje od 1. studenog 2007. do dana donošenja rješenja, Darko Adamović vlasnik obrta Formula iz Rijeke za razdoblje od 1. studenog 2007. do dana donošenja ovog rješenja, Mirko Šever, vlasnik obrta Autoškola Ri iz Rijeke za razdoblje od 1. studenog 2007. do dana donošenja rješenja, Živojin Janković, vlasnik obrta Autoškola Zamet iz Rijeke, Obitelji Sušanj 2 za razdoblje od 1. studenog 2007. do dana donošenja rješenja, Marin Mišković i Ivo Malner, suvlasnici obrta Autoškola Autoklub iz Rijeke za razdoblje od 1. studenog 2007. do dana donošenja rješenja, Borislav Puranović, vlasnik obrta Autoškola Rijeka iz Rijeke od 1. studenog 2007. do dana donošenja ovog rješenja, Nedo Đekanović, Željko Miškulin i Davor Šubat, suvlasnici obrta Autoškola Europa iz Rijeke, Titov trg 6/I, Antun Petrinić, vlasnik obrta Autoškola Fortuna iz Rijeke, MA.D.Car d.o.o. iz Rijeke, A. M. Matulji d.o.o. iz Matulja za razdoblje od 1. studenog 2007. do dana donošenja rješenja te Božo Šunić i Gianni Blasic, suvlasnici obrta Stop iz Rijeke, za razdoblje od 1. studenog 2007. do 13. veljače 2008. godine. Točkom 2. osporenog rješenja utvrđuje se da poduzetnik Prometna škola sa sjedištem u Rijeci, Jože Vlahovića 10 nije sklopio zabranjeni Sporazum opisan u točki 1. izreke ovog rješenja. Točkom 3. Sporazum iz točke 1. ovog rješenja ništav je, ex lege te će ovo rješenje biti objavljeno u »Narodnim novinama«.

Protiv naznačenog upravnog akta tužitelji su podnijeli zasebne tužbe koje su navedene u upisniku ovog Suda pod poslovnim brojem Us-10711/09, Us-10172/09, Us-10173/09, Us-10174/09, Us-10175/09, Us-10176/09, Us-10178/09, Us-10177/09 pa kako se radi o istom osporenom upravnom aktu, Sud je spojio sve predmete te nakon ocjene zakonitosti osporenog akta, donio jednu presudu i rješenje pod poslovnim brojem Us-10674/2009.

Tužitelji Europa, Fortuna, Car d.o.o, Autoškola Ri i Autoškola Zamet zastupani po Jolandi Velnić, odvjetnici u Rijeci podnose tužbu zbog pogrešne primjene materijalnog prava, pogrešno i nepotpuno utvrđenog činjeničnog stanja i povreda pravila upravnog postupka. Pogrešnim tumačenjem, primjene i važenja predmetnog Sporazuma u odnosu na relevantne postojeće propise posebice Pravilnik o osposobljavanju kandidata za vozače, Pravilnik o jedinstvenim minimalnim izračunskim elementima vrijednosti nastavnog sata u autoškoli, ističu da je riječ o djelomično reguliranim cijenama propisana najniža cijena pojedinih elemenata osposobljavanja za vozače što znači da niti jedna autoškola ne smije odrediti cijenu nižu od propisane. To istovremeno znači da cijena može biti viša od najniže dopuštene Pravilnikom. Činjenica je da Pravilnik ne upućuje na to da bi autoškolama bilo dopušteno dogovarati jedinstvenu cijenu usluge, ali isto tako to i ne zabranjuje. Ovome se ističe da su tužitelji, a i ostale autoškole činile udrugu Status sa sjedištem u Rijeci pa su shodno istom zanemarene odredbe Zakona o udrugama po kojim odredbama ista čini svaki oblik slobodnog i dobrovoljno udruživanja više fizičkih odnosno pravnih osoba, koje se, radi zaštite svojih uvjerenja i ciljeva, podvrgavaju pravilima koja uređuje ustroj i djelovanje tog oblika udruživanja. Unatoč istom valja istaknuti da predmetni sporazum nikada i nije u potpunosti saživio pa kako ugovorne strane nisu ograničile njegovu primjenu formalnim raskidom, s obzirom da je isti bio raskinut i prije potpisivanja sporazumnog raskida, tako je tužena propustila utvrditi primjenu istog da li je isti mogao ukinuti tržišno natjecanje između autoškola navedenog područja za što bi se neosnovano trebalo teretiti visokim novčanim kaznama. Propust utvrđenja djelovanja spomenutog Sporazuma u bitnome utječe na odredbe na koje se poziva Agencija i to na odredbu članka 10. u vezi s člankom 11. Zakona. Primjenu kriterije iz prava Europskih zajednica smatraju neutemeljenom s obzirom da je primjena svih propisa pa tako i istog odgođena do primitka Republike Hrvatske u Europsku zajednicu. Ne uvažavanjem okolnosti koje su dovele do zaključenja predmetnog sporazuma, ekonomske poteškoće u koje su zapele autoškole koje obavljaju osposobljavanje kandidata za vozače kao rezultat neodgovarajućih zakonskih rješenja početkom 2005.godine indirektno su bile nametnute financijske obveze koje prelaze kapacitete autoškola – prosječne veličine, kakve se u pravilu i nalaze na području grada Rijeke te prestanka obavljanja djelatnosti velikog broja autoškola bio je pokušaj opstanka kroz predmetni Sporazum koji u biti nikada nije u potpunosti saživio. Iz navedenog razloga predlaže Sudu da tužbu uvaži i poništi osporeno rješenje.

Tužitelj MA. D. Car d.o.o. Rijeka iz Rijeka, Jadranski trg 1/III kojeg zastupa Đurđica Ilić, odvjetnica u Umagu, u odgovoru na tužbu u bitnome navodi da je u postupku nepravilno primijenjen zakon, i da je iz utvrđenih činjenica izveden nepravilan zaključak u pogledu činjeničnog stanja. Tuženik bez zadrške tvrdi da je vlasnik tužitelja znao i morao znati za sporni Sporazum bez obzira na izmjenu tvrtke i promjenu člana društva jer da je stupio u prava i obveze ranijeg vlasnika društva. Iako z.z. tužitelja saslušan u upravnom postupku kod tužitelja iznosi činjenice i podastire dokaz u vidu javnobilježničke ovjerene izjave ranijeg jedinog vlasnika i osnivača prednika tužitelja da je raniji vlasnik prije prodaje društva Lio d.o.o. povlačenjem zadužnice istupio iz zaključenog sporazuma, a tužitelju kao novom vlasniku društva predao društvo bez ikakvih tereta i obveza te ga o spornom sporazumu nije ni izvijestio, tuženik bez obrazloženja šturo navodi da tužitelja smatra potpisnikom sporazuma za razdoblje od 1. prosinca 2007. godine do dana donošenja rješenja jer da je sačuvao pravni kontinuitet i nastavio pružati usluge po cijeni dogovorenoj sporazumom, ne obrazlažući zašto ne prihvaća niti jedan navod tužitelja o nemanju saznanja o spornom sporazumu. Tuženik nije raspravio, niti usvojio navode tužitelja da po traženju tuženika nije dostavio podatke za razdoblje od 2006. do 2008. godine o broju polaznika škole i drugim traženim elementima, jer istima nije niti raspolagao, s obzirom da je započeo s radom tek u 2008. godini jer takve podatke nije zatekao u autoškoli, a tuženik ne uvažavajući niti taj iskaz tužiteljeva zakonska zastupnika protiv tužitelja je pokrenuo prekršajni postupak. Neosnovana je tvrdnja da je i tužitelj zaključio zabranjeni sporazum glede cijene usluga osposobljavanja kandidata za vozače A,A1,B i M kategorije mada je to područje cjenovno djelomično regulirano na tržištu od strane MUP-a RH utvrđenjem najniže cijene izračuna elemenata osposobljavanja za vozača. S obzirom da je vlasnik tužitelja ujedno vlasnik i drugih autoškola u Istri te da samostalno u zadanim okvirima Pravilnika MUP-a RH formira cijenu osposobljavanja vozača koja u okvirima tržišta i platežnih mogućnosti kandidata znatno ne odudara od primjene u autoškoli tužitelja koja je navedena u spornom rješenju, a koje podatke je podastro tuženiku ne smatra se sudionikom sporazuma. Predlaže Sudu da tužbu uvaži i poništi osporeno rješenje.

Tužitelj Vlamal d.o.o. Rijeka, Hiesera d.o.o. Rijeka, A.Š. 051 d.o.o. Rijeka, Darko Adamović, vlasnik obrta Formula iz Rijeke, Marin Mišković i Ivo Malner suvlasnici uslužnog obrta »Autoškola Autoklub« Rijeka, A.M. Matulji d.o.o. Matulji i Borislav Puranović, vlasnik obrta Autoškola Rijeka iz Rijeke svi zastupani po odvjetniku Robertu Kopajtiću iz Rijeke, Trpimirova 3 podnose tužbu i svih razloga propisanih odredbom članka 10. Zakona o upravnim sporovima. Prvenstveno ističu spornost primjene Zakona o zaštiti tržišnog natjecanja, sukladno članku 4. stavku 2. istog Zakona. S obzirom da je riječ o djelatnosti čije je obavljanje uvjetovano prethodnim posebnim rješenjem Ministarstva unutarnjih poslova te s obzirom na restriktivno djelovanje istog Zakona na obavljanje predmetne djelatnosti smatraju upitnim pravilnost uopće primjene odredaba Zakona o zaštiti tržišnog natjecanja u konkretnom slučaju. Smatra da je pogrešno i nepotpuno utvrđeno mjerodavno tržište od strane tuženog tijela. Naime, pri utvrđivanju mjerodavnog tržišta, kako u proizvodnom smislu tako i u zemljopisnom smislu, tuženo tijelo je izvršilo prijepis odredbi Sporazuma od dana 25. listopada 2007. pritom ne uzevši u obzir odgovarajuće metode na temelju kojih se isto uopće utvrđuje. Tako je tuženo tijelo utvrdilo da mjerodavno tržište u proizvodnom smislu predstavlja pružanje usluge osposobljavanja kandidata za vozače A, A1, B i M kategorije vozila. S obzirom na to da stranke u predmetnom postupku prihod ostvaruju obavljajući djelatnost osposobljavanja kandidata za sve navedene kategorije, iako (proturječno) se dalje u rješenju navodi kako je tuženo tijelo utvrdilo da samo neke stranke u postupku pružaju usluge osposobljavanja kandidata za sve navedene kategorije vozila dok primjerice dvije stranke pružaju usluge osposobljavanja kandidata za vozače samo za B kategorije. Stoga je evidentno pogrešno utvrđeno mjerodavno tržište u proizvodnom smislu, odnosno tuženo je tijelo pogrešno primijenilo članak 5. Uredbe o načinu utvrđivanja mjerodavnog tržišta. Mjerodavno tržište u zemljopisnom smislu određeno je isključivo uvidom u tekst Sporazuma, bez uopće izrade analize svih dimenzija tržišta na kojima su zastupljeni poduzetnici, kao niti pokazatelja o tržišnim udjelima među takmacima na tržištu. Tržišno natjecanje potpisivanjem predmetnog Sporazuma nije bilo spriječeno, odnosno po raskidu istog 4. studenog 2008. doista nije bilo potrebe za intervencijom tuženog tijela. Posebice se pitaju zašto je predmetni postupak uopće proveden kada su stranke tuženom tijelu pravodobno dostavile raskid predmetnog sporazuma te uopće nije bilo osnova za poduzimanje ikakvih daljnjih radnji od strane tuženog tijela. Tužitelji smatraju da u konkretnom slučaju nije bilo mjesta primjeni kriterija iz provedbenog prava Europskih zajednica sukladno članku 35. stavka 3. Zakona o zaštiti tržišnog natjecanja, a s obzirom da doista ne mogu dokučiti na koji bi to način dotični sporazum utjecao na trgovinu između Republike Hrvatske i Europskih zajednica. Nadalje, sukladno članku 57. stavka 1. Zakona o zaštiti tržišnog natjecanja, Agencija donosi rješenja kojima se ocjenjuje sukladnost sporazumu s odredbama navedenog Zakona, a nema ovlasti i za utvrđivanje ništavosti istih. Stoga je tuženo tijelo prekoračilo svoja zakonska ovlaštenja donošenjem točke 3. osporenog rješenja. Tuženo tijelo u izreci rješenja ne navode kojim bi to radnjama tužitelj i ostali poduzetnici spriječili tržišno natjecanje na mjerodavnom tržištu odnosno zlouporabili svoju tržišnu snagu već se paušalno navodi kako je isti imao za cilj sprječavanje tržišnog natjecanja. Nadalje je nejasno kako je tuženo tijelo moglo izvesti zaključak da se predmetni sporazum primjenjuje nakon raskida istog. Naime, nakon raskida sporazuma, potpisnici istog samostalnog su svaki ponaosob i u skladu sa svojim poslovanjem odredili cijene nastavnog stana teorije vožnje, a sve u skladu sa pravilnicima koji reguliraju predmetnu materiju. Nadalje navode da je sporni sporazum potpisan isključivo iz ekonomskih razloga kao posljedica neusklađenosti podzakonske regulative sa stvarnim uvjetima na tržištu i cilju, a niti posljedica istog nije bila sprječavanje tržišnog natjecanja na mjerodavnom tržištu. Sporazum o utvrđivanju minimalne cijene nastavnog sata teorije vožnje nije nikada ni u kojem segmentu imao za čin spriječiti tržišno natjecanje te su razlozi isključivo ekonomski. S obzirom na sve prisutno opadanje poslovanja, zastarjeli izračun minimalne cijene nastavnog sata teorije i vožnje te gubitka u poslovanju koji su pogodili potpisnike predmetnog sporazuma, radi nastavka poslovanja trebalo je povisiti cijene usluga. Stanje tržišta upućivalo je na nužno povećanje cijene usluga te bi do istog došlo neovisno o sklapanju sporazuma. Tu nužnost uvidjelo je i Ministarstvo unutarnjih poslova te je stoga naknadno donijelo i novi Pravilnik koji regulira spornu materiju i kojem su cijene gotovo identične minimalnim cijenama navedenim u Sporazumu. Dakle, u ovom slučaju nije bila riječ o ishitrenoj odluci poduzetnika u cilju zabrane tržišne snage već o opravdanom i realnom postupanju u vidu sprječavanja očuvanja poslovanja i očuvanja kvalitete usluga potrošačima. Kako su se poduzetnici već izjasnili tijekom postupka odredbe sporazuma nisu nikada zaživjele u praksi, a isti je nakon kratkog vremena i raskinut, no tuženo tijelo unatoč tome ustraje pri tome da je predmetni sporazum ne samo bio na snazi već da je do danas na snazi unatoč tome što je poslovanje poduzetnika potpuno usklađeno s Pravilnikom o jedinstvenim minimalnim izračunskim elementima vrijednosti nastavnog stana u autoškoli. Dakle, tuženo tijelo uopće za mjerodavno ne uzima činjenicu da je riječ o djelomično cjenovno reguliranom tržištu već u nedostatku daljnjih dokaza u potpunosti se oslanja na nevažeći tekst sporazuma te isti tumači protivno iskazanoj pravoj volji ugovornih strana i ponudama za sklapanje istog. U postupku je utvrđeno da potpisnici sporazuma imaju različite dobavljače kod kojih se opskrbljuju po različitim cijenama radi nabave imputa nužnih za pružanje usluge osposobljavanja kandidata za vozače te je utvrđeno da se vozila nabavljaju od različitih vozača pod različitim uvjetima financiranja, gorivo se nabavlja od različitih vozača, rezervnih dijelova itd. Sukladno navedenom, potpisivanjem sporazuma o utvrđivanju minimalne cijene nastavnog stana teorije vožnje, a s obzirom na različitu strukturu troškova pojedinih autoškola te različite kategorije osposobljavanja vozača, ne sprječava se niti ograničava tržišno natjecanje na mjerodavnom tržištu već se isključivo stimuliraju potpisnici sporazuma za unapređivanje poslovanja te uvođenje noviteta kako bi krajnjem korisniku – potrošaču osigurali maksimalni kvalitetu usluge. Pojedini poduzetnici, kao i pojedini potrošači na mjerodavnom tržištu samostalno odlučuju s kim će zaključiti ugovor zbog čega naprijed opisanim radnjama potpisnici sporazuma nisu spriječili bilo kojeg poduzetnika u slobodnom natjecanju na mjerodavnom tržištu koji i dalje ima mogućnost utvrđivati drukčije uvjete za osposobljavanje kandidata za vozače. Stoga se upravo utvrđivanje minimalne cijene nastavnog sata jamči poduzetnicima da se usluge neće pružati ispod utvrđene cijene, a koju cijenu će svaki od poduzetnika samostalno utvrditi s obzirom na strukturu troškova te stvarno stanje ponude i potražnje na mjerodavnom tržištu. Iz navedenih razloga predlaže Sudu da tužbu uvaži i poništi osporeno rješenje.

Tuženo tijelo u odgovoru na tužbu ostaje u cijelosti kod razloga iz osporenog rješenja i smatrajući da je u predmetnom postupku pravilno i potpuno utvrđeno činjenično stanje pravilno primijenjeno materijalno pravo pa iz navedenih razloga predlaže Sudu da tužbu odbije kao neosnovanu.

Tužbe nisu osnovane.

Iz podataka spisa predmeta proizlazi da je tuženo tijelo na temelju ocjene svakog dokaza posebno i svih dokaza zajedno te na temelju rezultata cjelokupnog postupka odlučilo da je 15 poduzetnika koji pružaju usluge osposobljavanja kandidata za vozače sa sjedištem u gradu Rijeci i općini Matulji, sklopilo zabranjeni sporazum iz članka 9. stavka 1. točke 1. Zakona o zaštiti tržišnog natjecanja. Radi se o Sporazumu o utvrđivanju minimalne cijene nastavnog sata i teorije vožnje u autoškolama na području Rijeke i Matulja od 25. studenog 2007. Nadalje je utvrđeno da navedeni sporazum ima sve elemente kartelnog sporazuma jer je cilj sporazuma sprječavanje, ograničavanje, odnosno narušavanje tržišnog natjecanja na mjerodavnom tržištu osposobljavanja kandidata za vozače na području grada Rijeke i općine Matulji. Iako je u konkretnom slučaju riječ o cjenovno djelomično reguliranom tržištu, tuženo je tijelo utvrdilo da dogovor o cijenama nema temelja niti opravdanja u propisima koji uređuju predmetnu materiju. Naime, Ministarstvo unutarnjih poslova posebnim pravilnikom utvrđuje minimalne cijene pojedinih elemenata osposobljavanja kandidata za vozače, međutim utvrđena najniža cijena izračunskih elemenata nema značaj krajnje cijene koju bi svi poduzetnici, autoškole trebale primjenjivati kao jedinstvenu cijenu. To iz razloga što svaki poduzetnik ima različite troškove poslovanja pa slijedom toga svaki poduzetnik treba cijenu usluga odrediti individualno prema svojim stvarnim troškovima, jer cijena niti jednog poduzetnika ne smije biti niža od propisane. Vijeće je nadalje zaključilo da su tužitelji navedenim Sporazumom onemogućili izbor između autoškola na području grada Rijeke i općine Matulji te time prestaje motiv ili potreba sudionika da se natječu u kvaliteti usluge i uvođenju inovacija.

Slijedom navedenog ne može se uvažiti navod tužitelja Europa i dr. da tuženo tijelo nije uzelo u obzir odredbe Pravilnika o osposobljavanju kandidata za vozače (»Narodne novine«, broj 6/05., 13/09.) i Pravilnika o jedinstvenim minimalnim izračunskim elementima vrijednosti nastavnog sata u auto-školi (»Narodne novine«, broj 187/04.) te kako nije uzelo u obzir Zakon o udrugama koji dopušta slobodno i dobrovoljno udruživanje pravnih i fizičkih osoba. Naime, u pravu je tuženo tijelo kada navodi da je Ministarstvo unutarnjih poslova Pravilnikom utvrdilo minimalne cijene pojedinih elemenata osposobljavanja kandidata za vozače ,međutim utvrđena najniža cijena nema značaj krajnje cijene koju bi svi poduzetnici trebali primjenjivati kao jedinstvenu cijenu. To stoga što svaki poduzetnik ima različite troškove poslovanja pa prema tome cijenu usluga treba odrediti individualno prema svojim stvarnim pravima. U svezi navoda tužbe valja reći da u konkretnom slučaju nije ispitivana činjenica slobodnog udruživanja pravnih i fizičkih osoba u konkretnom slučaju koja je ustavom zagarantirana kategorija. Bez obzira što postoje objektivne poteškoće na tržištu i bez obzira što je posrijedi cjenovno djelomično regulirano tržište fiksirana cijena mora se sankcionirati. Nadalje u odnosu na navod tužitelja da Sporazum nije u potpunosti saživio valja istaknuti da je tuženo tijelo u osporenom rješenju prikazalo cijene osposobljavanja kandidata za vozače A, A1, B i M kategorija u autoškolama prije i nakon sklapanja Sporazuma, odnosno nakon raskida pa se ni taj navod se ne može ocijeniti osnovanim.

U odnosu na navod tužitelja MA.D.Car d.o.o. iz Rijeke valja istaknuti da iz spisa proizlazi da je tuženik raspravio činjenicu promjene člana društva s ograničenom odgovornošću te utvrdio kako nije relevantna za utvrđivanje odgovornosti poduzetnika za sklapanje zabranjenog sporazuma što prihvaća i ovaj Sud. Tužitelj počevši od 13. ožujka 2008. posluje pod tvrtkom MA.D. Car d.o.o. što niti ne spori. Dakle, radi se o tome da je pravni kontinuitet sačuvan bez obzira na izmjenu tvrtke i člana društva. Naime, odredbom članka 4. Zakona o trgovačkim društvima (»Narodne novine«, broj 111/93., 34/99., 121/99., 52/00., 118/03., 107/07., 146/08.) propisano je kako trgovačko društvo svojstvo pravne osobe stječe upisom u sudski registar te kako gubi svojstvo pravne osobe brisanjem društva iz sudskog registra.

Nadalje, osnovano tuženo tijelo smatra da je prema odredbama Zakona nebitno je li Sporazum formalno raskinut ukoliko se odrede istog i dalje primjenjuju. Kako je dokazano da su se odredbe Sporazuma primjenjivale tijekom cijelog utvrđenog razdoblja i na taj način proizvodile negativne učinke na tržišno natjecanje i odredbe Zakona se moraju primijeniti na cijelo razdoblje. Naime, odredbom članka 9. stavka 1. točka 1. Zakona zabranjeni su sporazumi između poduzetnika, ugovori, pojedine odredbe ugovora, i izričiti ili prešutni dogovori, usklađeno djelovanje, odluke udruženja poduzetnika koji kao cilj ili posljedicu imaju sprječavanje, ograničavanje ili narušavanje tržišnog natjecanja na mjerodavnom tržištu a naročito oni kojima se izravno ili neizravno utvrđuju kupovne ili prodajne cijene, odnosno drugi trgovinski uvjeti što je i utvrđeno u ovom slučaju. Imajući u vidu kako predmetni Sporazum ima za cilj ograničavanje tržišnog natjecanja i to određivanjem cijena usluga, kako takav nije ni mogao biti ni skupno, niti pojedinačno izuzet u smislu članka 10. Zakona.

Broj: Us-10674/2009-4
Zagreb, 24. listopada 2012.

Predsjednik vijeća
mr. sc. Marija Kriletić, v. r.

Presuda, NN 126/2012-2714