## Odluka Ustavnog suda Republike Hrvatske broj U-III-237/1999 od 5. travnja

### NN 39/2000 (11.4.2000.), Odluka Ustavnog suda Republike Hrvatske broj U-III-237/1999 od 5. travnja

# USTAVNI SUD REPUBLIKE HRVATSKE

**897**

Ustavni sud Republike Hrvatske, u sastavu dr. sc. Smiljko Sokol,
predsjednik Suda te suci dr. sc. Petar Klarić, Jurica Malčić,
mr. sc. Ivan Matija, Ivan Mrkonjić, dr. sc. Jasna Omejec,
Emilija Rajić, Vice Vukojević i Milan Vuković,
odlučujući o ustavnoj tužbi M. Š. iz S.,
na sjednici održanoj 5. travnja 2000. godine, donio je sljedeću

## ODLUKU

I. Ustavna tužba se usvaja.

II. Ukida se odluka Državnog sudbenog vijeća o imenovanju
sudaca Županijskog suda u S., broj: ID-1/1999 od 11. veljače
1999. godine u dijelu u kojem se odnosi na podnositeljicu ustavne
tužbe.

III. Predmet se vraća Državnom sudbenom vijeću
na ponovni postupak raspravljanja i glasovanja o kandidatu - podnositeljici
ustavne tužbe i njezinu imenovanju za suca Županijskog
suda u S., na temelju liste kandidata ministra pravosuđa,
klasa: 700-04/95-01/587, urbroj: 514-05-03/3-98-8 od 18. studenoga
1998. godine i u okviru uvjeta propisanih oglasom Ministarstva
pravosuđa Republike Hrvatske, objavljenim u »Narodnim
novinama«, broj 73/1995.

Obrazloženje

M. Š. iz S. podnijela je ustavnu tužbu povodom odluke
Državnog sudbenog vijeća (nastavno: DSV), broj: ID-1/1999
od 11. veljače 1999. godine, o imenovanju sudaca Županijskog
suda u S., kojom ponovno nije imenovana za suca tog suda u ponovljenom
postupku, prema odluci Ustavnog suda Republike Hrvatske, broj:
U-III-376/1996 od 5. prosinca 1997. godine.

Podnositeljica navodi da su u ponovljenom postupku neki članovi
DSV-a ponovno raspravljali o istoj presudi kao i prilikom odlučivanja
o njezinu imenovanju (za suca Županijskog suda u S.) 19.
travnja 1996. godine, koja odluka DSV-a je upravo radi toga i
ukinuta navedenom odlukom Ustavnog suda Republike Hrvatske i predmet
vraćen DSV-u na ponovni postupak.

Nadalje navodi da stručnost, uspješnost na radu, rezultati
rada ni druga osobna svojstva nisu bila mjerila kojima se DSV
rukovodilo prilikom donošenja odluke, već naprotiv,
nakon rasprave o njezinoj ranijoj presudi i isključivo
na temelju toga nisu je imenovali sucem Županijskog suda
u S., te smatra da su joj time povrijeđena prava jednakosti
pred zakonom (članak 14. Ustava), jednakosti pred sudovima
i drugim državnim i inim tijelima koja imaju javne ovlasti
(članak 26. Ustava), te pravo pod jednakim uvjetima sudjelovati
u obavljanju javnih poslova i biti primljen u javne službe
(članak 44. Ustava).

Tijekom postupka, sukladno tada važećim odredbama članka
55. stavka 2. i 3. Poslovnika Ustavnog suda Republike Hrvatske
(»Narodne novine«, broj 29/94) od DSV-a je zatražena
dostava spisa predmeta i izjašnjenje o navodima ustavne tužbe.

U pisanom izjašnjenju Državno sudbeno vijeće je
navelo kako je postupak imenovanja sudaca Županijskog suda
u S. proveden u skladu sa zakonskim propisima predloživši
odbijanje ustavne tužbe kao neosnovane.

U provedenom postupku razmotreni su i analizirani prijedlozi iz
ustavne tužbe te je izvršen uvid u isprave spisa DSV-a
u dijelu koji se odnosi na postupak imenovanja sudaca Županijskog
suda u S.

Ustavna tužba je osnovana.

U okvirima ustavne ovlasti iz članka 125. alineja 3. Ustava
da štiti ustavne slobode i prava čovjeka i građanina
(ustavna prava), Ustavni sud, temeljem članka 59. stavka
1. Ustavnog zakona o Ustavnom sudu Republike Hrvatske (»Narodne
novine«, broj 99/99 - nastavno: Ustavni zakon), o povredi
tih prava odlučuje povodom ustavne tužbe svakoga tko
smatra da mu je odlukom sudbene ili upravne vlasti, kao i drugih
tijela koja imaju javne ovlasti, povrijeđeno neko od tih ustavnih
prava.

DSV je državno tijelo čije su ovlasti o djelokrugu
sudbene vlasti određene Ustavom i zakonom. Stoga je i odluka
DSV-a o imenovanju sudaca, a protiv koje nije propisana druga
pravna zaštita, odluka tijela državne vlasti o kojoj
ovaj Sud odlučuje u postupku ustavnosudske zaštite
ustavnih prava. Iako odluka DSV-a pripada u krug tzv. akata vladanja,
ona je istodobno i pravno vezani akt državnog tijela koje
je u postupku imenovanja vezano postupovnim pravilima, te kao
i svi ostali akti vladanja bilo kojeg državnog tijela podliježe
ocjeni ustavnosti i zakonitosti sa stajališta ustavnosti
i zakonitosti postupka i načina donošenja.

Osim toga, kroz ustroj posebnog državnog tijela u okviru
sudbene vlasti i sastavljenog od istaknutih pravnika s ovlaštenjem
da imenuje i razrješava suce i državne odvjetnike te
da odlučuje o njihovoj disciplinskoj odgovornosti (članak
121. stavak 1. Ustava, članak 12. Zakona o Državnom
sudbenom vijeću), naglašeno je kako načelo neovisnosti
sudbene vlasti u okviru trodiobe vlasti tako i ideja da istaknuti
pravosudni djelatnici i drugi pripadnici pravničke struke,
kompetentno i neovisno o drugim državnim tijelima i na temelju
pravila struke, odlučuju o imenovanju i razrješenju
pravosudnih djelatnika.

Odlučivanje uz uvjete i po postupku u kojem se osigurava
stručnost, neovisnost i dostojnost za obnašanje sudačke
dužnosti (članak 8. Zakona o sudovima - »Narodne
novine«, broj 3/94, 110/96, 115/97 i 131/97), a prema stručnim
kriterijima imanentno je u radu DSV-a. Kada DSV postupa mimo tih
kriterija, on postupa protivno cilju i svrsi zbog koje je osnovano
i čini grubu povredu pravila postupka.

U konkretnom slučaju, podnositeljica ustavne tužbe
je zajedno s još jednim kandidatom bila sudionik u ponovljenom
postupku imenovanja sudaca Županijskog suda u S.

Uvidom u predmet Sud je utvrdio da je pisano i usmeno mišljenje
predsjednika Županijskog suda u S. o podnositeljici ustavne
tužbe bilo pozitivno, dok je pisano mišljenje (tada
novog) predsjednika Vrhovnog suda Republike Hrvatske bilo negativno,
za razliku od ranijeg pozitivnog očitovanja.

Tijekom rasprave o kandidatu, primjedbe su se svele na analizu
jedne ranije presude (potvrđene od Vrhovnog suda Republike
Hrvatske) u kojoj je podnositeljica sudjelovala, a kojom je izrečena
kazna maloljetničkog zatvora u trajanju od dvije godine.

Ovaj Sud već je zauzeo stajalište (u odlukama U-III-520/95,
U-III-530/95, U-III-534/95, U-III-537/95, U-III-540/95 te U-III-404/96)
da se na presudi donesenoj u zakonito provedenom postupku ne može
temeljiti prosudba o radu suca. Presuda koju je donijelo vijeće
nadležnog suda nije odluka pojedinca iz sastava tog vijeća,
te se ne može takvom ni smatrati. Na njoj se ne može
temeljiti prosudba o radu pojedinog člana odnosnog vijeća.
Naime, nitko izvan tog vijeća i nadležnog višeg
suda, ali i tada samo u postupku u povodu pravnog lijeka, ne može
zakonito saznati tko je od članova glasovao za ili protiv
takve odluke. Iznošenje pretpostavki o glasu pojedinog člana
vijeća ili pak onih o izdvajanju mišljenja (a to pravo
svakog suca utemeljeno je u osnovi na odredbama o samostalnosti
i neovisnosti suda, dakle i svakog suca) kakve su dane u pojedinim
mišljenjima o radu kandidata, suprotno je zakonu. U svakom
konačnom rezultatu takva prosudba stavlja dotičnog,
izrijekom navedenog kandidata, u nejednak položaj u postupku
imenovanja u odnosu na druge kandidate o čijem se sudjelovanju
i glasovanju u pojedinim predmetima nije (što je u skladu
sa zakonom i Ustavom) iznosilo niz pretpostavki.

Ovo se posebno odnosi na slučajeve u kojima se odlučuje
o imenovanju (odnosno neimenovanju) kandidata koji već obnašaju
sudačku dužnost - kao u ovom predmetu - jer odluka
kojom sudac nije ponovno imenovan povlači za sobom pravnu
posljedicu prestanka sudačke dužnosti po sili zakona,
a to znači i prestanak radnog odnosa (arg. iz članka
101. i 102. Zakona o sudovima).

Utvrdivši da se rasprava o podnositeljici ustavne tužbe
na sjednici DSV-a, prije glasovanja o imenovanju, svela (jedino)
na komentar ranije presude u kojoj je podnositeljica sudjelovala,
bez ocjene stručnosti, postignutih rezultata u radu i drugih
osobnih svojstava podnositeljice, ovaj Sud utvrđuje da su,
osporenom odlukom, podnositeljici povrijeđena ustavna prava
na koja ukazuje u ustavnoj tužbi.

Slijedom iznijetoga Sud je, temeljem odredbi članka 72.
Ustavnog zakona, odlučio kao u izreci.

Broj: U-III-237/1999
Zagreb, 5. travnja 2000.

USTAVNI SUD REPUBLIKE HRVATSKE

Predsjednik
**dr. sc. Smiljko Sokol,** v. r.

Odluka, NN 39/2000-897