## Nacionalna strategija suzbijanja zlouporabe opojnih droga u Republici Hrvatskoj za 2006. - 2012. godinu

### NN 147/2005 (14.12.2005.), Nacionalna strategija suzbijanja zlouporabe opojnih droga u Republici Hrvatskoj za 2006. - 2012. godinu

# HRVATSKI SABOR

**2792**

Na temelju članka 6. Zakona o suzbijanju
zlouporabe opojnih droga (»Narodne novine«, br.
107/01., 87/02., 163/03. i 141/04.), Hrvatski sabor na sjednici 2. prosinca
2005., donio je

## NACIONALNU STRATEGIJU

### SUZBIJANJA ZLOUPORABE OPOJNIH DROGA U REPUBLICI HRVATSKOJ ZA 2006. – 2012. GODINU

1. UVOD

Zlouporaba droga i posljedična bolest ovisnosti
o drogama pogađa sve društvene slojeve, sve društvene zajednice i sve zemlje,
te je stoga glavni cilj Ujedinjenih naroda i Europske unije smanjenje ponude i
potražnje droge, a s tim u vezi i zadržati stanje raširenosti zlouporabe droga
u okvirima snošljivim za zajednicu kako se ne bi narušile temeljne vrijednosti
društva, obitelji i pojedinca.

Stoga je osnovno načelo Europske strategije o
drogama i Nacionalne strategije suzbijanja zlouporabe opojnih droga u Republici
Hrvatskoj načelo smanjenja ponude i potražnje droga a to uključuje mjere
prevencije ovisnosti, suzbijanje kriminaliteta vezanog uz zlouporabu droga te
mjere liječenja, rehabilitacije i resocijalizacije ovisnika o drogama.

Zlouporaba droga je jedan od glavnih
socijalno-zdravstvenih problema današnje civilizacije, upliće se u razvoj
siromašnijih zemalja i odgovorna je za odlijevanje znatnih količina novca u
gospodarski razvijenim zemljama, te predstavlja istinski rizik za zdravlje
nacije, osobito u vezi sa zaraznim bolestima (HIV, hepatitis C, hepatitis B,
spolno prenosive bolesti), a smrtnost je među ovisnicima o opojnim drogama veća
nego u općoj populaciji iste dobi. Ovisnost o drogama je usko povezana s drugim
društvenim problemima kao što su siromaštvo, nezaposlenost, prostitucija,
delinkvencija, kriminalitet, beskućništvo i dr. Novac
koji se obrće u narkokriminalu može imati značajnu
ulogu u gospodarskoj stabilnosti. Sustav praćenja problema ovisnosti kao
zasebnog medicinsko-društvenog fenomena utemeljen je u Hrvatskom zavodu za
javno zdravstvo još ranih osamdesetih godina. Iz ukupnih podataka o morbiditetu
i mortalitetu na nacionalnoj razini izdvajani su podaci o osobama liječenim
zbog zlouporabe opojnih droga te je postupno izrađen Registar osoba liječenih
zbog zlouporabe opojnih droga, koji održava Služba za prevenciju ovisnosti
Hrvatskog zavoda za javno zdravstvo. Sustav liječenja temelji se, prema važećoj
Nacionalnoj strategiji suzbijanja zlouporabe opojnih droga, na mreži
izvanbolničkog i bolničkog tretmana. Godišnje se u sustavu liječenja registrira
oko 6.000 osoba. Ukupno je u 2004. godini liječeno 5.768 osoba (129,7/100.000
stanovnika), od kojih 4.149 ovisnika o heroinu. Osoba koje su prvi put liječene
u 2004. bilo je 1.619, a novih ovisnika o heroinu 732. U usporedbi s prijašnjim
godinama ukupan je broj liječenih osoba nešto veći, no novih je osoba u sustavu
manje. Broj novih heroinskih ovisnika već se nekoliko godina održava na
800-1000 osoba, te je u 2004. godini manji no prijašnjih godina. Kako su
reorganizacija centara za prevenciju ovisnosti i prelazak u zavode za javno
zdravstvo tijekom 2004. godine uzrokovali određene dvojbe oko financiranja i zapošljavanja
djelatnika u prošloj godini, ti podaci mogu prije ukazivati na relativnu
nestabilnost sustava za prihvat ovisnika, nego na optimističko smanjenje
zlouporabe droga.

U Registru za praćenje ovisnika o drogama do
kraja 2004. godine zabilježene su 20.162 osobe.

Također tijekom posljednjih deset godina i u
zatvorskom sustavu evidentan je stalan porast broja ovisnika o opojnim drogama
koji se upućuju na izvršavanje kazne u zatvore i kaznionice. Tijekom 2004.
godine broj ovisnika o opojnim drogama upućenih na izvršavanje kazne bio je
566, što je deseterostruko povećanje broja ovisnika u odnosu na 1994. godinu.
Od 566 ovisnika čak su 194 osobe prvi put upućene na izdržavanje kazne, što
samo potvrđuje evidentnu potrebu osnivanja posebne kaznionice socioterapijskog tipa u koju bi se upućivali ovisnici
kojima je uz kaznu zatvora izrečena mjera obveznog liječenja od ovisnosti, a
koji su neposredno prije dolaska na izvršavanje kazne bili uključeni u socioterapijski postupak u zajednici, kao i oni ovisnici
koji su tijekom provođenja programa liječenja u penalnom
sustavu stekli uvjete za nastavak izdržavanja kazne u kaznionici otvorenog
tipa.

Nadalje, prema rezultatima međunarodnog
istraživanja (ESPAD 2003), raširenost konzumiranja droga i drugih sredstava
ovisnosti među mladima sve je veća i pomiče se na sve mlađu dob.

Za porast ovisnosti o drogama u Hrvatskoj
stručnjaci smatraju najznačajnijim utjecaj socijalnih čimbenika, kao što su:
gospodarsko stanje, ratna zbivanja, porast kriminala i dostupnost drogi,
migracije stanovništva i brojna druga sociološka zbivanja u zajednici.

Važeću Nacionalnu strategiju nadzora nad opojnim
drogama, suzbijanja zlouporabe opojnih droga i pomoći ovisnicima o opojnim
drogama u Republici Hrvatskoj, kao osnovu za djelovanje u području suzbijanja
zlouporabe opojnih droga tijela državne vlasti, tijela jedinica lokalne i
područne (regionalne) samouprave, ustanova, udruga i vjerskih organizacija te
drugih pravnih i fizičkih osoba, na prijedlog Vlade Republike Hrvatske donio je
Hrvatski sabor 1996. godine.

Navedena Nacionalna strategija bila je temeljni
dokument za provođenje različitih aktivnosti na području suzbijanja zlouporabe
opojnih droga, od prevencije ovisnosti, suzbijanja zlouporabe opojnih droga, do
liječenja i skrbi o ovisnicima i povremenim uzimateljima opojnih droga.
Nacionalna strategija poslužila je i kao osnova za donošenje zakonskih i podzakonskih propisa iz područja suzbijanja zlouporabe
opojnih droga, te kao osnova za izradu godišnjih Akcijskih planova suzbijanja
zlouporabe opojnih droga i provedbenih programa iz tog područja, s razine
mjerodavnih ministarstava i tijela državne uprave te jedinica lokalne i
područne (regionalne) samouprave. Od 1996. godine do sada, došlo je do
značajnih promjena na pravnom području u vezi sa suzbijanjem zlouporabe opojnih
droga, te do unaprjeđenja stručnih i znanstvenih spoznaja iz tog područja, a
posebice u pogledu smjernica i doktrine provođenja prevencije ovisnosti te
liječenja i tretmana ovisnika. Najvažniji zakonski propis koji je donesen na
temelju navedene Nacionalne strategije je Zakon o suzbijanju zlouporabe opojnih
droga koji je Hrvatski sabor donio 23. studenoga 2001. godine. U navedenom
Zakonu pobliže se određuju uvjeti za uzgoj biljaka iz kojih se mogu dobiti
opojne droge, te uvjeti za izradu, posjedovanje i promet opojnih droga i tvari
koje se mogu uporabiti za izradu opojnih droga, zatim nadzor nad uzgojem
biljaka iz kojih se mogu dobiti opojne droge, mjere za suzbijanje zlouporabe
opojnih droga, sustav za prevenciju ovisnosti i sustav za pomoć ovisnicima i
povremenim uzimateljima opojnih droga. Do sada su donesene i dvije izmjene
Zakona o suzbijanju zlouporabe opojnih droga i to 6. listopada 2003. godine i
6. listopada 2004., te je hrvatsko zakonodavstvo usklađeno sa svim odgovarajućim
konvencijama Ujedinjenih naroda (Jedinstvenoj konvenciji UN-a o opojnim drogama
iz 1961., izmijenjenoj i dopunjenoj Protokolom iz 1972., Konvenciji o psihotropnim tvarima iz 1971. te Konvenciji protiv
nedozvoljenog prometa opojnim drogama i psihotropnim
tvarima iz 1988.), koje ujedno predstavljaju glavne zakonske instrumente za
rješavanje problema droga na globalnoj razini.

Prema svim pokazateljima, u Republici Hrvatskoj
posljednjih se godina povećala ponuda droga, koja je postala i raznovrsnija, a
istodobno se time povećala i dostupnost droga, što je prouzročilo povećan trend
konzumiranja droga, osobito među mladima. Sve to je uzrokovalo povećanu potrebu
razvoja novih programa smanjenja potražnje i ponude droga.

Stanje raširenosti zlouporabe opojnih droga
ovisi o povijesnim, socijalnim, kulturnim i demografskim karakteristikama svake
pojedine regije, odnosno županije u Republici Hrvatskoj.

U Republici Hrvatskoj postoji 21 županija,
uključivši i Grad Zagreb koji ima status županije, a raširenost zlouporabe
droga te broj ovisnika o drogama razlikuje se od županije do županije. Prema
stopi liječenih ovisnika na broj stanovnika, u 2004. godini iznad hrvatskog
prosjeka su Istarska, Zadarska, Šibensko-kninska, Varaždinska, Grad Zagreb te
Primorsko-goranska županija.

Poznato je da je problem ovisnosti uglavnom
problem urbanih sredina, te da raširenost konzumiranja sredstava ovisnosti
ovisi ponajprije o dostupnosti droga, učinkovitosti različitih programa
prevencije ovisnosti na nacionalnoj i lokalnoj razini, te institucionalnih i
izvaninstitucionalnih resursa za suzbijanje problema ovisnosti. Stoga je s
ciljem unapređenja suzbijanja zlouporabe opojnih droga na razini županija i
poboljšanja koordinacije u provedbi mjera i aktivnosti u području suzbijanja
zlouporabe opojnih droga na razini jedinica lokalne (područne) samouprave, u
točki 6. Akcijskog plana suzbijanja zlouporabe opojnih droga za 2004./2005.
godinu predviđeno ustrojavanje institucionalnih okvira za borbu protiv
ovisnosti o drogama, odnosno osnivanje županijskih povjerenstava za suzbijanje
zlouporabe opojnih droga, u koja bi trebali biti uključeni stručnjaci iz
područja školstva, socijalne skrbi, zdravstva, policije, sudstva, nevladinih
organizacija i županijskih ureda državne uprave. Do sada je županijska
povjerenstva osnovalo 19 županija. Također, u svakoj županiji postoje centri za
prevenciju ovisnosti (21 centar), koje su na temelju Nacionalne strategije
osnovale županije.

Prema Zakonu o zdravstvenoj zaštiti (»Narodne
novine«, br. 121/03.) i Zakonu o izmjenama i dopunama
Zakona o suzbijanju zlouporabe opojnih droga (»Narodne novine«, br. 163/03.), sustav za prevenciju ovisnosti i
izvanbolničko liječenje ovisnika postao je dio sustava Zavoda za javno
zdravstvo. Samim tim navedeni centri za prevenciju ovisnosti postali su
sastavni dijelovi županijskih zavoda za javno zdravstvo. Navedeni centri u
svojoj organizaciji i sadržajima rada objedinjuju aktivnosti zdravstva,
socijalne zaštite i prosvjete s ciljem provođenja stalnog nadzora, edukacije,
psihoterapije, obiteljske terapije, prevencije HIV infekcije i hepatitisa, te
pomoći u rješavanju drugih životnih problema ovisnika i njihovih obitelji, kao
i pružanju pomoći povremenim konzumentima droga i njihovim obiteljima.

Nacionalna strategija suzbijanja zlouporabe
opojnih droga sadržava i oblikuje nacionalnu politiku vezanu uz droge, a
prioriteti koje država daje rješavanju različitih socijalno-zdravstvenih
problema u tom području ovise o stanju raširenosti zlouporabe droga u društvu,
gospodarskim prilikama i razini svijesti javnosti o svim dimenzijama tog
problema.

Nadalje, provedba nacionalne politike suzbijanja
zlouporabe opojnih droga zahtijeva uravnotežen, multidisciplinarni i
integrirani pristup. Takav pristup zahtijeva koordinaciju svih tijela
uključenih u borbu protiv ovisnosti, kao i svih razina državne vlasti, s
osobitim naglaskom na ulogu lokalne uprave u provedbi i implementaciji
aktivnosti suzbijanja zlouporabe opojnih droga, kao i na ulogu i doprinosu
nevladinih organizacija, vjerskih zajednica i različitih građanskih inicijativa
na tom području.

Koordinatori u provedbi politike suzbijanja
zlouporabe opojnih droga u Republici Hrvatskoj su Ured za suzbijanje zlouporabe
opojnih droga, koji je osnovan 21. veljače 2002. godine, te Povjerenstvo za
suzbijanje zlouporabe opojnih droga Vlade Republike Hrvatske. Primarna zadaća
Ureda je da kroz postojeće mehanizme koordinacije obavlja kontinuiranu
koordinaciju kako bi se osiguralo da mjere poduzete radi suzbijanja zlouporabe
opojnih droga budu primjereno i učinkovito usklađene, kako među tijelima
državne uprave tako između tijela državne uprave i tijela lokalne uprave.

Približavanjem Republike Hrvatske Europskoj
uniji i preuzimanjem njezine pravne stečevine, na području nacionalne politike
vezane uz droge stvorene su brojne mogućnosti za različite nove aktivnosti i
unaprjeđenja na području javnog zdravstva, socijalne politike, školstva,
djelovanja policije, carine i pravosudnog sustava, te su otvorene mogućnosti za
nove intervencije i izazove na tom području kroz različite institucije društva
na nacionalnoj i lokalnoj razini.

Iz navedenog je uslijedila potreba za novom
Nacionalnom strategijom, te je Ured za suzbijanje zlouporabe opojnih droga
Vlade Republike Hrvatske, u koordinaciji s mjerodavnim resornim ministarstvima,
sukladno Zakonu o suzbijanju zlouporabe opojnih droga, pristupio izradi nove
Nacionalne strategije suzbijanja zlouporabe opojnih droga u Republici Hrvatskoj
za razdoblje od 2006. do 2012. godine.

Nacionalna strategija će poštovati
međunarodnopravni okvir konvencije UN-a, naputke Vijeća Europe i Europske
unije, kao i druge međunarodne ugovore i preporuke na različitim stručnim
područjima.

Također, nova Nacionalna strategija njegovat će
multidisciplinarni, integrirani i uravnoteženi pristup koji objedinjuje
smanjenje potražnje i smanjenje ponude droga i bit će osnova za djelovanje
državnih institucija i nevladinih organizacija na nacionalnoj i lokalnoj
razini, te okvir za donošenje Akcijskog plana suzbijanja zlouporabe opojnih
droga za 2006./2010.godinu i drugih strateških dokumenata i zakonskih propisa
iz područja suzbijanja zlouporabe opojnih droga.

2. METODOLOGIJA IZRADE
NACIONALNE STRATEGIJE

Ključni okvir za izradu Nacionalne strategije predstavljala
je strategija Europske unije na području droga (2006.-2012.), koja ističe
potrebu za izradom cjelovite, multidisciplinarne, globalne i uravnotežene
strategije na području droga u Europi. Sukladno preporuci Europskog vijeća,
korišteno je stručno znanje europskoga informacijskog sjedišta za droge i
ovisnosti (European Monitoring
Centre for Drugs and Drug Addiction/ Europski centar za praćenje droga i ovisnosti o
drogama – EMCDDA) te drugih europskih stručnjaka.

3. NAČELA NACIONALNE
STRATEGIJE

Temeljna načela Nacionalne strategije na
području droga u Hrvatskoj proizlaze iz Ustava Republike Hrvatske,
zakonodavstva, konvencija UN-a, propisa EU, naputaka Vijeća Europe i konkretnih
ciljeva koje naše društvo želi postići u razdoblju od 2006. do 2012. godine.

Za postizanje općeg i strateških ciljeva nužna
je takva opća politika i strategija koja će biti djelotvorna u sprječavanju
nastajanja tih problema i koja će istinski pružati potporu učinkovitom
liječenju, uspješnoj rehabilitaciji i odgovarajućim programima smanjenja štete
za osobe s problemima ovisnosti o
drogama.

Opća politika treba preuzeti odgovornost za
zaštitu pojedinca i društva od problema povezanih sa zlouporabom droga.
Politika i strategija se s jedne srane moraju usmjeravati na pojedinca, a s
druge strane na društvene uvjete koji omogućavaju i olakšavaju njezino
provođenje. Politika se temelji na načelima kao što su zaštita prava osobe i
života, poštivanje ljudskog dostojanstva, društvena i osobna odgovornost,
sloboda pojedinca i zaštita obitelji.

Znanje je primarni preduvjet za ponašanje
pojedinca u javnosti. Svakoj osobi treba osigurati razinu znanja koja će joj
omogućiti donošenje osobnih odluka i preuzimanje odgovornosti za ponašanje
općenito, ali i u vezi s opojnim drogama.

***Načelo ustavnosti i
zakonitosti***

U skladu s Ustavom Republike Hrvatske i
zakonskim obvezama, Nacionalna strategija treba uvažavati važeće hrvatsko
zakonodavstvo te ratificirane međunarodne konvencije i ugovore koje je
Republika Hrvatske integrirala u svoj pravni poredak. U skladu s tim, jedan od
ciljeva je praćenje i proučavanje inicijativa za izmjenu i usklađivanje
zakonodavstva na području problematike zlouporabe droga.

***Načelo zaštite ljudskih
prava***

Jedno od temeljnih prava koje proizlazi iz
Ustava Republike Hrvatske i međunarodnih konvencija predstavlja pravo
pojedinca, a osobito djece i mladeži te obitelji, pravo na zdrav život, što
nužno uključuje cjelokupan angažman društva na aktivnostima koje su usmjerene
na zaštitu pred životnim okolnostima koje pogoduju zlouporabi opojnih droga. S
tim u vezi nužno je razvijati programe prevencije ovisnosti, liječenja i
rehabilitacije ovisnika, programe pomoći i zaštite obitelji, smanjenje
dostupnosti droga na svim razinama, od suzbijanja organiziranog kriminaliteta
do ulične redukcije, kao i suzbijanja svih oblika kriminaliteta u vezi sa
zlouporabom opojnih droga.

Ovo načelo nužno uključuje i pravo svakog
pojedinca na dostojan i stručan tretman i pomoć u slučaju bolesti ili
rješavanja drugih ugrožavajućih socijalnih okolnosti.
Shodno tome država je dužna osigurati Ustavom zajamčeno pravo na zdravstveno i
socijalno osiguranje svojih državljana, te istodobno smanjivati socijalnu
isključenost pojedinaca ili skupina. U vezi s ovim načelom nužno je
unaprijediti i kazneno pravnu zaštitu zatvorenika ovisnika o drogama, kojima se
i u zatvorskom sustavu mora omogućiti pravo na adekvatno liječenje, a načini
liječenja u zatvorskom sustavu trebaju biti ekvivalentni oblicima liječenja u
sustavu javnog zdravstva u državi.

Svi provoditelji različitih programa obvezni su
čuvati osobne podatke pojedinaca u skladu s profesionalnom etikom te Ustavom,
Zakonom o zaštiti prava pacijenata i Zakonom o zaštiti osobnih podataka.

Ovo načelo također jamči ravnopravno
uključivanje ovisnika o drogama, pacijenata i rehabilitiranih bivših ovisnika u
svakodnevni život. Ujedno ono znači promjenu odnosa okoline prema različitim
programima liječenja i socijalnom tretmanu ovisnika o drogama, kao i promjenu
odnosa prema samim ovisnicima o drogama te lak­šu
dostupnost različitih programa svima kojima su potrebni. To načelo također
treba jamčiti ravnopravno uključivanje ovisnika u obrazovni, socijalni,
zdravstveni sustav i sustav zapošljavanja, a ujedno uključuje jednakopravno i
korektno postupanje s ovisnicima u istražnom postupku, tijekom suđenja i
izdržavanja kazne zatvora.

***Načelo sveobuhvatnog i
kontinuiranog rješavanja problematike droga***

Suzbijanje problematike droga zahtijeva cjelovit
pristup koji problematiku zlouporabe droga uvažava kao posljedicu istodobnoga višeslojnog
događanja na individualnom i širem društvenom planu, te u koji su uključeni
različiti akteri i različite razine djelovanja i usklađivanja. Rješavanje
problematike droga je zadaća različitih sektora na području socijalne skrbi,
zdravstva, školstva, pravosuđa, unutarnjih poslova, financija, gospodarstva i
obrane, te različitih dijelova civilnog društva i cjelokupne javnosti. Takve
složene intervencije ne može usklađivati samo jedan nositelj, već je to zadaća
zajedničkih koordinativnih tijela:

– na razini Vlade Republike Hrvatske to je Ured
za suzbijanje zlouporabe opojnih droga,

– na lokalnoj razini to su županijska
Povjerenstva za suzbijanje zlouporabe opojnih droga.

***Načelo globalnosti
pojave zlouporabe droga i globalnog sudjelovanja***

Pojava zlouporabe droga u modernom društvu je
globalna pojava protiv koje se bore i s kojom su suočene praktički sve zemlje
svijeta. Ta problematika seže u lokalne zajednice, u obitelj i svakodnevnicu
svakog pojedinca. Traženje rješenja za probleme koji su posljedica zlouporabe
droga i njihove velike ponude na ilegalnom globalnom tržištu potječe također s
međunarodne razine. Zbog toga treba stvoriti mogućnost za aktivno sudjelovanje
predstavnika naše države na međunarodnoj razini i neprestano pratiti najnovija
događanja i spoznaje na tom području na globalnoj razini. Sudjelovanje Hrvatske
u regionalnom, europskom i svjetskom kontekstu treba se ostvarivati na svim
razinama, od državne razine do razine lokalnih zajednica, što uključuje
sudjelovanje različitih tijela državne uprave, nevladinih organizacija,
stručnih udruženja i institucija. Potrebno je zato razvijati sve oblike
međunarodnog sudjelovanja na multilateralnoj i bilateralnoj razini. S tim u
vezi nužno je osigurati sudjelovanje predstavnika i stručnjaka iz Republike
Hrvatske pri izradi i usklađivanju različitih konvencija, deklaracija,
rezolucija, prijedloga i smjernica te strategija vezanih uz droge relevantnih
međunarodnih organizacija (UN, EU, Vijeće Europe, SZO i druge međunarodne
krovne organizacije). Navedene djelatnosti u Republici Hrvatskoj usklađivat će
Ured za suzbijanje zlouporabe opojnih droga Vlade Republike Hrvatske.

***Načelo decentralizacije***

Ovo načelo treba jamčiti jednakomjernu
dostupnost različitih programa i sadržaja u cijeloj Republici Hrvatskoj sukladno
stvarnim potrebama pojedinih lokalnih zajednica (odnosno županija). Na razini
županija i jedinica lokalne samouprave potrebno je razvijati mreže različitih
programa, te usklađivati djelatnosti na području problematike zlouporabe droga
s mjerama na državnoj razini, s ciljem ostvarivanja glavnog načela smanjenja
ponude i smanjenja potražnje.

***Načelo zajamčenja sigurnosti stanovnika Republike Hrvatske***

Ovo načelo proizlazi iz Ustavom zajamčenog prava
pojedinca i zajednice na osobnu sigurnost i zaštitu privatnog vlasništva
državljana Republike Hrvatske. Navedeno načelo treba dovesti do smanjenja svih
oblika sekundarnog kriminaliteta vezanog uz zlouporabu droga uključujući i
kemikalije/prekursore. Ono se temelji na hrvatskom
zakonodavstvu i konvencijama Ujedinjenih naroda te drugim međunarodnim aktima.

Načelo osiguravanja smanjenja potražnje i ponude
droga, posebice među djecom i mladima

Država je unutar odgojno-obrazovnog sustava i
drugih sustava za zaštitu djece, mladeži i obitelji obvezna provoditi različite
pristupe koji su usmjereni na sprječavanje uporabe droga među mladima. Temeljni
programi zdravstvenog odgoja trebaju uključivati objektivne informacije o
sredstvima ovisnosti, te stjecanje društvenih vještina i jačanje samopoštovanja
i samopouzdanja za donošenje pravilnih odluka i odupiranje pritiscima, a
posebice je potrebno unaprijediti cjelovit odgoj djece i mladeži kroz sve
institucije društva kako bi ih se motiviralo za odabir zdravih stilova življenja.
Istodobno djeca i mladi trebaju imati mogućnost utjecaja na suodlučivanje u
svom socijalnom okruženju i kreiranju programa prevencije ovisnosti na razini
lokalne zajednice.

***Načelo uravnoteženog i
multidisciplinarnog pristupa***

Politika vezana uz droge u Republici Hrvatskoj
treba integrirati različite pristupe i povezati ih u jedinstven nacionalni
sustav za borbu protiv ovisnosti o drogama. Ovo načelo nužno uključuje primarnu
prevenciju, mjere sekundarne prevencije, smanjenje štetnih zdravstvenih i socijalnih
posljedica vezanih uz zlouporabu droga, psihosocijalni tretman i liječenje,
rehabilitaciju te društvenu reintegraciju ovisnika, kao i unapređenje nadzora
nad ponudom droga s ciljem smanjivanja njezine dostupnosti. U provođenju mjera
primarne prevencije potrebno je usmjeravati napore i na sprječavanje zlouporabe
ilegalnih droga, ali i legalnih sredstava ovisnosti kao što su duhan, alkohol i
lijekovi. Za ostvarivanje ovog načela država treba podupirati uravnoteženost
razvoja svih stručno i znanstveno utemeljenih pristupa i programa, te tražiti
nova rješenja i doktrine pri suzbijanju zlouporabe droga. Načelno niti jedan
pristup na području problematike droga ne bi trebao imati veću prednost, već ih
je potrebno povezivati i uključivati u usklađene djelatnosti na različitim
razinama.

4. CILJEVI NACIONALNE
STRATEGIJE

Ciljevi Nacionalne strategije za razdoblje od
2006. godine do 2012. godine su:

**Smanjenje
potražnje droga**:
mjerljivo smanjenje uporabe droga, ovisnosti i vezanih zdravstvenih i
socijalnih rizika razvijanjem i unapređenjem učinkovitog i integriranoga
sveobuhvatnog, znanstveno utemeljenog sustava smanjenja potražnje droga.
Navedeno se postiže mjerama prevencije ovisnosti, ranim otkrivanjem konzumenata
droga i intervencijom, smanjenjem štete, liječenjem, rehabilitacijom i
društvenom reintegracijom ovisnika. Mjere smanjenja potražnje moraju obuhvatiti
i zdravstvene i društvene probleme uzrokovane opojnim drogama i poliuporabu povezanu s uzimanjem alkohola, lijekova i
pušenjem cigareta.

**Smanjenje
ponude droga**:
mjerljivo unaprjeđenje uspješne, djelotvorne i znanstveno utemeljene
primjenjivosti zakona u vezi s proizvodnjom, prometom droga i prekursora uključujući prekursore
sintetičkih droga, financiranjem terorizma i pranjem novca povezanog s
organiziranim narkokriminalom. Navedeno se postiže
usmjeravanjem aktivnosti na organizirani narkokriminal
uporabom postojećih instrumenata i zakonskih okvira, s naglaskom na regionalnu
ili ciljanu interakciju i preventivne aktivnosti u vezi s narkokriminalom.

5. PODRUČJA OBUHVAĆENA
NACIONALNOM STRATEGIJOM

Nacionalna strategija je uravnotežena,
multidisciplinarna i cjelovita, a posebno se bavi sljedećim područjima:

1. koordinacija,

2. praćenje, informacijski sustav, istraživački
rad, evaluacija,

3. smanjenje potražnje droga pomoću:

a) prevencije,

b) smanjenja štete nastale uporabom droga,

c) liječenja i socijalnog tretmana,

d) djelovanja civilnog društva,

4. smanjenje ponude droga pomoću:

a) prevencije ilegalne proizvodnje droga,

b) suradnje mjerodavnih državnih tijela, a
posebice policije, carine i

pravosuđa na području organiziranog kriminala
vezanog uz droge,

c) kaznene politike

5. međunarodne suradnje,

6. izobrazbe.

5.1. KOORDINACIJA
PROVEDBE NACIONALNE STRATEGIJE

Integrirana provedba nacionalne politike
suzbijanja zlouporabe opojnih droga zahtijeva uravnoteženi, multidisciplinarni
i integrirani pristup. Takav pristup zahtijeva koordinaciju svih tijela
uključenih u borbu protiv ovisnosti, kao i svih razina državne vlasti, s
osobitim naglaskom na ulogu lokalne uprave u provedbi i implementaciji
aktivnosti suzbijanja zlouporabe opojnih droga.

Zato je uloga Ureda za suzbijanje zlouporabe
opojnih droga kao nacionalnog koordinatora u provedbi politike suzbijanja
zlouporabe opojnih droga da kroz postojeće mehanizme koordinacije obavlja
kontinuiranu koordinaciju kako bi se osiguralo da mjere poduzete radi
suzbijanja zlouporabe opojnih droga budu primjereno i učinkovito usklađene,
kako među tijelima državne uprave tako i između ostalih institucija i tijela
državne uprave, te tijela državne uprave i lokalne uprave.

Ključna uloga u koordinaciji, nadzoru i praćenju
učinkovitosti provedbe Nacionalne strategije je u djelokrugu Ureda za
suzbijanje zlouporabe opojnih droga, s obvezom da u suradnji s ostalim tijelima
državne uprave zaduženim za provedbu provodi redovitu evaluaciju kvalitete i
učinkovitosti programa.

5.2. PRAĆENJE,
INFORMACIJSKI SUSTAV, EVALUACIJA I ISTRAŽIVANJE

Sustav praćenja, informiranja, istraživanja i
ocjenjivanja na području opojnih droga kontinuirani je proces koji
podrazumijeva unapređenje sustava informiranja i prikupljanja podataka,
razmjenu informacija između različitih nositelja, definiranje evaluacijskih
okvira i standarda i provedbu istraživanja, kao i uspostavljanje stabilne
financijske osnove za njihovu provedbu.

*5.2.1. Praćenje*

Osnovni cilj praćenja stanja na području opojnih
droga i ovisnosti o drogama je, na temelju analize prikupljenih podataka,
odrediti smjernice za izradu nacionalne politike na području problematike
droga, kao i smjernice u definiranju i provođenju budućih aktivnosti usmjerenih
na suzbijanje zlouporabe opojnih droga, odnosno ocjenjivanje njihove
učinkovitosti. Praćenje epidemiološkog stanja provodi se na različitim razinama
radi provođenja komparacija u odnosu na pojedine regije, lokalne zajednice, ali
i u odnosu na međunarodne statistike, što utječe na šire i kvalitetnije
sagledavanje i razumijevanje fenomena ovisnosti s različitih aspekata. U tom
smislu uspostavit će se formalna suradnja s Europskim centrom za praćenje droga
i ovisnosti o drogama (EMCDDA) kao dio procesa ulaska Republike Hrvatske u EU.
Analiza stanja zlouporabe opojnih droga bit će korisna i široj stručnoj
javnosti budući da će im podaci biti dostupni u obliku posebnih izvješća,
analiza i publikacija. Praćenje stanja na području opojnih droga obuhvatit će
područja prevalencije uporabe opojnih droga, način
uporabe opojnih droga, dostupnost opojnim drogama, prevalencije
problema vezanih uz zlouporabu opojnih droga, kriminaliteta zlouporabe opojnih
droga, socijalne angažiranosti u odnosu na opojne droge i njihovu zlouporabu,
šireg sagledavanja aktivnosti koje se poduzimaju u vezi sa smanjenjem potražnje
opojnih droga.

Zlouporaba sintetičkih droga na području
Republike Hrvatske predstavlja relativno novu pojavu koja se u velikoj mjeri
povezuje s provođenjem slobodnog vremena mladih. Kako bi se mlade zaštitilo od
uporabe i zlouporabe sintetičkih droga, potrebno je poštivati pozitivna
nacionalna i međunarodna iskustva u informiranju, preventivnom radu s djecom i
mladima i mjerama za osiguranje sigurnih uvjeta na plesnim priredbama. Pojavu
sintetičkih droga u Hrvatskoj pratile su aktivnosti državnih ustanova i
nevladinih organizacija. Osim aktivnosti policije usmjerenih na smanjenje
nezakonitog prometa sintetičkim drogama, provođene su i djelatnosti usmjerene
na smanjenje štetnih posljedica uporabe sintetičkih droga.

Potrebno je ustrojiti sustav brze izmjene
informacija o proizvodnji, trgovini, uporabi i rizicima novih sintetičkih droga
u cilju prevencije njihovih negativnih učinaka i pravovremenog reagiranja u
slučaju pojave novih vrsta na tržištu, kao i brzo komuniciranje s domaćim
ovlaštenim ustanovama (Nacionalna informacijska jedinica za droge, buduća
jedinica EUROPOL-a), jedinicama lokalne samouprave i međunarodnim
organizacijama (EUROPOL i EMCDDA). Slijedom navedenog potrebno je na
nacionalnoj razini razvijati zakonske okvire za rješavanje problema vezanih uz
sintetičke droge, sukladno općem europskom zakonodavstvu.

Sudjelovanje u postojećem sustavu EU za rano
upozoravanje i otkrivanje novih sintetičkih droga te usporedna prilagodba
nacionalnih popisa droga, nužni su radi učinkovitog provođenja kaznene
politike. Navedeno povlači povećanje operativne sposobnosti ovlaštenih tijela
za otkrivanje i sprječavanje nezakonite proizvodnje sintetičkih droga i njihova
prometa, uključujući povećanje kapaciteta forenzičkog policijskog laboratorija.
Stalna istraživanja o rizicima i načinima uporabe sintetičkih droga mogu znatno
pridonijeti preventivnom radu među ciljanom populacijom.

*5.2.2. Informacijski sustav*

Praksa prikupljanja i analize podataka vezanih
uz sve aspekte područja opojnih droga, u Hrvatskoj postoji dugi niz godina. Relevantne
institucije i tijela državne uprave prikupljaju podatke sukladno vrsti i
prirodi evidencija koje su obvezne voditi u svom djelokrugu rada (zdravstvo,
obrazovanje, policija, carina, pravosuđe, znanstvene institucije), a rezultate
njihove analize koriste za izradu strateških planova. Navedeni se podaci od
2002. godine objedinjuju u jedinstvenom Izvješću o provedbi Nacionalne
strategije suzbijanja zlouporabe opojnih droga u Republici Hrvatskoj, koje
izrađuje i izdaje Ured za suzbijanje zlouporabe opojnih droga, a usvaja
Hrvatski sabor.

Za Registar osoba liječenih zbog zlouporabe
opojnih droga, u Hrvatskom se zavodu za javno zdravstvo prikupljaju podaci iz
svih zdravstvenih ustanova, kako stacionarnih tako i ambulantnih, a 2002.
godine kao službeni obrazac za prijavljivanje uveden je modificiran upitnik
koji je promovirala Pompidou grupa Vijeća Europe.
Podaci se objavljuju od 1983. godine u godišnjoj publikaciji Izvješće o osobama
liječenim zbog zlouporabe psihoaktivnih droga. U
Registru se prate ne samo tretmani ovisnika o opijatima, već i svih onih koji
su u sustav ušli bilo na zahtjev škole, obitelji, centara za socijalnu skrb,
Državnog odvjetništva, suda ili policije, neovisno je li riječ o maloljetnicima
i neovisno o vrsti droge.

Informacijski sustav vezan uz prikupljanje i
analizu podataka na području zlouporabe droga nije ujednačen i kompatibilan.
Svrha informacijskog sustava je osigurati kvalitetne i objektivne informacije
kao podlogu za kreiranje državne politike na području problematike droga te
donošenje strateških odluka. Stoga je preduvjet za cjelovito sagledavanje
stanja zlouporabe opojnih droga na nacionalnoj razini ustrojavanje jedinstvenog
informacijskog sustava, te razvijanje standardiziranih načina prikupljanja i
korištenja podataka iz različitih područja sukladno ovlasti i djelokrugu
pojedinih subjekata koji su uključeni u sustav suzbijanja zlouporabe opojnih
droga.

U cilju ispunjenja navedenog potrebno je
ustrojiti integrirani sustav informacija o drogama i posljedičnoj bolesti
ovisnosti, tzv. Nacionalnu informacijsku jedinicu za
droge pri Uredu za suzbijanje zlouporabe opojnih droga kao tijelu zaduženom za
koordinaciju provedbe aktivnosti na području suzbijanja zlouporabe opojnih
droga.

Nacionalna informacijska jedinica je koordinator
aktivnosti nacionalne informacijske mreže za droge, te nacionalno tijelo za
dostavljanje podataka vezanih uz droge EMCDDA-u i ostalim relevantnim
međunarodnim tijelima i institucijama. Osim prikupljanja, usklađivanja i
analiziranja podataka, Nacionalna informacijska jedinica prati i analizira
nacionalne znanstvene, zakonske i političke razvoje na području suzbijanja
zlouporabe opojnih droga. Radi aktiviranja predviđenog nacionalnog
informacijskog sustava, potrebno je u suradnji sa svim tijelima i subjektima
uključenim u sustav suzbijanja zlouporabe opojnih droga unaprijediti
identifikaciju i metodološku ocjenu svih izvora statističkih podataka,
uskladiti statistički sustav sa standardima EU, oblikovati nove sustave
statističkog izvještavanja, razviti istraživačke protokole za lokalne razine,
organizirati edukacije za poboljšanje kvalitete dijagnosticiranja i
istraživanja na lokalnoj razini, stvoriti mrežu razmjene informacija među
pojedinim tijelima državne uprave, kao i između tijela lokalne uprave.

*5.2.3. Evaluacija*

Evaluacija programa predstavlja jednu od
najvažnijih aktivnosti kojima se provjerava provedba programa. Time se
pridonosi kvaliteti programa te racionalnoj uporabi financijskih sredstava.

U sljedećem je razdoblju pri usuglašavanju i
donošenju programa prevencije u svim sustavima, kako vladinom tako i
nevladinom, potrebno ugraditi i provoditi evaluaciju svakog programa (procesnu,
ishoda i ukoliko se radi o dugoročnim programima učinaka). Za svaki je program
nužno odrediti prednosti i nedostatke unutarnje ili vanjske evaluacije u odnosu
na vrstu programa i financijska sredstva.

Navedeno zahtijeva suradnju među svim
nositeljima, osobito među onima koji obavljaju prikupljanje i analizu podataka
(zdravstvo, policija, carina, pravosuđe, socijalna skrb, obrazovne institucije,
statistički uredi i dr.), kao i suradnju između
županija, gradova i općina.

U sljedećem razdoblju je potrebno evaluirati sve
programe koji su utemeljeni i/ili proizlaze iz ove Nacionalne strategije, te
uspostaviti jedinstven sustav vrednovanja koji se mora početi uvažavati u svim
fazama planiranja i provođenja programa.

Stručnjaci za evaluaciju mogu biti unutarnji
i/ili vanjski, međutim preporuka je da većinu programa evaluiraju vanjski stručnjaci.
U tu je svrhu potrebno izraditi stručna mjerila i smjernice za provedbu svih
faza evaluacije, tj. definirati evaluacijske okvire
koji moraju ispunjavati standarde kao što su: kvaliteta, ujednačenost,
transparentnost i nepristranost.

*5.2.4. Istraživački rad*

Za realno sagledavanje problema te čimbenika
koji na njega utječu nužno je stalno i koordinirano provoditi redovita i
izvanredna istraživanja. Potrebno je razvijati istraživačku aktivnost koja će
se financirati iz različitih izvora, posebice putem programa pomoći Europske
unije zemljama kandidatima. Za oblikovanje baze podataka koja će zajedno s
Informacijskom jedinicom pružati i stručne informacijske podloge za praćenje
učinkovitosti mjera iz Nacionalne strategije, na nacionalnoj razini je potrebno
harmonizirati, unaprijediti i financijski poduprijeti stalna istraživanja u
pojedinim sektorima, te u skladu s potrebama i zahtjevima financijski
poduprijeti istraživanja samostalnih istraživača, kao i istraživače na
institutima i fakultetima. Prema pokazateljima koje koristi EMCDDA, osobito je
nužno poduprijeti međunarodna standardizirana istraživanja, istraživanja u
općoj populaciji metodom intervjua te istraživanja u rizičnim populacijama,
koja koriste metode brze procjene i kvalitativne metode. Planiranje
istraživanja na nacionalnoj razini treba donositi u četverogodišnjim
razdobljima, a na lokalnim razinama dvogodišnje. Nužno je smisleno upotrijebiti
rezultate istraživanja za razvoj mjera smanjenja potražnje i smanjenja ponude
droga.

Za racionalno i učinkovito provođenje
istraživanja i ulaganje financijskih sredstava svaki prijedlog treba znanstveno
procijeniti i vrednovati.

S obzirom na postojeću bazu podataka iz
provedenih istraživanja i aktualne teme na području suzbijanja zlouporabe
droga, potrebno je definirati i prioritete istraživanja, odnosno definirati
područja istraživanja u vezi s problematikom vezanom uz droge.

5.3. SMANJENJE POTRAŽNJE
DROGA

Uvažavajući rezultate brojnih istraživanja koja
su pomogla odgovoriti na pitanje koji sve čimbenici utječu na zanimanje ljudi,
posebice mladih, za uzimanje droga, dobiva se i odgovor na pitanje što bi
valjalo činiti da se potrošnju sredstava svede u što uže granice. Zbog sveopće
prisutnosti droga potrebno je djelotvornije educirati djecu i mlade, te cjelokupnu
javnost, kako živjeti uz njih i kako prema svemu što nas okružuje stvarati
razborit odnos. Ako se na uzimanje droga gleda kao na izvor zadovoljstva,
društvo se mora organizirati tako da što većem broju ljudi omogući kvalitetu
života i zdrave stilove života. Kvaliteta života obitelji umnogome ovisi i o
brojnim društvenim čimbenicima kao što su: moralno stanje društva, javno
potvrđeni sustav vrijednosti, gospodarske prilike i funkcioniranje pravne
države.

Odgojno-obrazovni sustav treba urediti na način
kako bi iskoristio svoje goleme mogućnosti pozitivnog utjecaja i pomoći djeci u
zadovoljavanju njihovih važnih životnih potreba u procesu odrastanja, kao i
podupiranju samopoštovanja i samopouzdanja.

Odgojno-obrazovni sustav je preuzeo najveći dio
odgovornosti za organizaciju i provođenje programa prevencije ovisnosti kojima
je osnovni cilj smanjiti zanimanje mladeži za iskušavanjem legalnih i ilegalnih
droga. Unutar odgojno-obrazovnog sustava treba djelovati na roditelje, odnosno
na obitelj, ali i na sve duge institucije lokalne zajednice koje moraju
preuzeti svoj dio odgovornosti za zaštitu djece i mladeži. To znači da se
provođenjem programa primarne prevencije ovisnosti treba uspostaviti
uravnoteženost prema svim čimbenicima u zajednici koji utječu na rast potražnje
i zanimanja za droge među mladima. Pritom je nužna suradnja sa zdravstvenim
službama na primarnoj razini zdravstvene zaštite, posebice službama školske
medicine i centrima za prevenciju ovisnosti, kao i centrima za socijalnu skrb,
policijom i drugim sudionicima i nositeljima aktivnosti u zajednici.

U svezi s tim potrebno je razvijati programe
prevencije, ranog otkrivanja i pomoći ovisnicima u odgojno-obrazovnom sustavu,
vojsci, ustanovama, poduzećima, lokalnoj zajednici, te razvijati programe
kontrole i suzbijanja uzimanja droga u prometu, športu i svim drugim mjestima
na kojima se mladi druže i zabavljaju.

U provedbi programa smanjenja potražnje
najvažniju ulogu imaju odgojno-obrazovni sustav, obitelj, zdravstvo i socijalna
skrb, a važnu ulogu imaju i svi drugi sustavi, osobito oni koji najsnažnije
utječu na poboljšanje kvalitete života (politika, gospodarstvo), zatim vjerske
zajednice, udruge građana i sredstva javnoga priopćivanja.

Radi omogućavanja što učinkovitije provedbe
mjera prevencije i liječenja od ovisnosti, potrebno je osigurati provedbu
postojećih zakonskih propisa te osigurati dodatne zakonske uvjete koji će
unaprijediti provedbu tih mjera.

Kako se provođenje programa smanjenja potražnje
mora organizirati na lokalnoj razini, važno je uključenje lokalnih struktura
vlasti i što bolja komunikacija i suradnja stručnjaka za ovisnosti i političara
koji donose odluke, čime bi se mogla osigurati potpora i financijska sredstva
za provođenje programa na razini lokalne zajednice.

*5.3.1. Prevencija ovisnosti među djecom i mladima*

Većina zemalja Europske unije osobitu pozornost
posvećuje razvijanju sustava prevencije ovisnosti među djecom i mladima, pri
čemu važnu ulogu imaju programi primarne prevencije usmjereni na opću
populaciju djece i mladeži, njihove obitelji, nastavnike, učitelje, odgajatelje
i ostale relevantne subjekte. Uz takve programe nužno se usmjeriti i na rano
identificiranje rizične skupine djece i mladih, za koje je potrebno razvijati
specijalno zaštitne preventivne programe, kao i na unapređenje mjera sekundarne
prevencije, odnosno ranog otkrivanja konzumenata droga, kako bi se spriječilo
da eksperimentiranje s drogama preraste u ovisnost.

S ciljem uspostave sustavnog rada na
sprječavanju zlouporabe sredstava ovisnosti, potrebno je osigurati izradu,
provedbu i održivost kvalitetnih programa prevencije i rane intervencije. Pri
tom je važno njegovati multidisciplinarni pristup, te razvijati različite
oblike suradnje između institucija za odgoj i obrazovanje, zdravstva, socijalne
skrbi, obiteljskih i vjerskih ustanova, državnog odvjetništva, sudstva,
nevladinih organizacija i lokalne zajednice. Država je unutar
odgojno-obrazovnog sustava i drugih sustava za zaštitu djece i mladeži obvezna
integrirati različite pristupe koji su usmjereni na sprječavanje uporabe droga
među mladima. Potrebno je posvetiti posebnu pozornost ranom otkrivanju
konzumenata droga među djecom i mladima, te razmotriti mogućnost testiranja na
opojne droge poštujući dostojanstvo osobe, profesionalnu etiku i Ustavom
zajamčena prava pojedinca.

Također je nužno istaknuti potrebu
multidisciplinarnog pristupa i potrebu povezivanja različitih službi koje
djeluju na lokalnoj razini, a u svom djelokrugu rada imaju područje zaštite
djece i mladeži i rada s obitelji.

Programi prevencije trebaju se provoditi kroz
nekoliko glavnih područja koja utječu na ponašanja i vrijednosni sustav djece i
mladih, a to su: obitelj, odgojno-obrazovni sustav, vjerske zajednice i lokalna
zajednica.

5.3.1.1. Uloga obitelji
u prevenciji ovisnosti

Budući da je obitelj prvi odgojni i zaštitni
čimbenik u razvoju mlade osobe, nužno je posebnu pozornost usmjeriti na
izgradnju i jačanje kvalitetnih i poticajnih odnosa među njenim članovima, što
uključuje i poboljšanje roditeljskih znanja i vještina, te time i unapređenje
njezine odgojne funkcije. Uz programe edukacije o uspješnom roditeljstvu,
programe usmjerene na razvoj socijalnih vještina, znanja i sposobnosti djece i
mladih, te ostale programe koji imaju za cilj osnažiti mladu osobu i obitelj u
cjelini i razviti osjećaj pripadnosti i odgovornosti njenih članova u svrhu
uspostave kvalitetnih odnosa i prevencije ovisnosti, potrebno je osigurati i
postojanje potpornih institucija koje u svom djelokrugu imaju savjetodavno –
informativne i druge oblike pomoći (npr. obiteljska
savjetovališta i/ili obiteljski centri). Njihova zadaća je, osim prevencije,
stvoriti i pretpostavke za ranu intervenciju u slučaju pojave ovisničkog
ponašanja ili eksperimentiranja s drogama, te omogućiti preventivne programe za
tu djecu i mlade te njihove obitelji.

Osim nužnog jačanja uloge obitelji i rada na
poboljšanju postojećih i razvoju novih programa i projekata prevencije
ovisnosti, za postizanje cilja smanjenja potražnje i dostupnosti sredstava
ovisnosti kod djece i mladih potrebne su i mjere usmjerene ka:

– podizanju razine svijesti o poželjnosti i
potrebi razvijanja zdravih stilova života među djecom i mladima i njihovom
trajnom usvajanju,

– podizanju razine svijesti o opasnostima
zlouporabe sredstava ovisnosti,

– stvaranju uvjeta za donošenje odluke o
nekonzumiranju droga, alkohola i cigareta,

– podizanju kvalitete života djece i mladih, kao
i obitelji u cjelini.

5.3.1.2. Prevencija
ovisnosti u odgojno-obrazovnom sustavu

Na razini odgojno-obrazovnih ustanova važnu
ulogu u provođenju različitih preventivnih aktivnosti imaju učitelji,
nastavnici i koordinatori školskih preventivnih programa, a na razini područne
i regionalne samouprave županijski koordinatori i županijsko povjerenstvo. U
cilju provedbe mjera sekundarne prevencije i ranog otkrivanja konzumenata
droga, odgojno-obrazovne ustanove trebaju surađivati sa službama socijalne
skrbi, zdravstva, obiteljskim i vjerskim ustanovama, Državnim odvjetništvom i
nevladinim organizacijama. U redovni i izborni školski program, kao i dodatni
rad te izvannastavne aktivnosti, treba integrirati sadržaje o štetnosti
utjecaja droga. Nužno je u programe primarne prevencije ovisnosti uključiti i
prevenciju legalnih sredstava ovisnosti kao što su duhan, alkohol i lijekovi. U
planiranje i provedbu programa prevencije ovisnosti u odgojno-obrazovnom
sustavu svakako treba uključivati i mlade, ne samo radi pružanja vršnjačke
pomoći, već i radi kreiranja programa prevencije. U suradnji sa stručnjacima koji
se bave problemom ovisnosti treba stalno obrazovati predškolsku djecu, učenike
i studente. Informacije o svim rizicima štetnosti droga moraju kod ove
populacije stvoriti odluku o neuporabi sredstava ovisnosti. Potrebna je
sustavna izobrazba odgojno-obrazovnih radnika kako bi im se pomoglo u
implementaciji i provođenju programa prevencije ovisnosti. Nužna je i stalna
izobrazba roditelja o problemu ovisnosti i prepoznavanju simptoma koji upućuju
na uzimanje sredstava koja uzrokuju ovisnost, kao i izobrazba o odgovornom
roditeljstvu i utjecaju obitelji u izgradnji pozitivnih vrijednosti kod djece i
mladih. Također je potrebno ojačati odgojnu ulogu škola te razvijati zdrave
stilove življenja i socijalne vještine kod djece i mladih, koji će im pomoći u
prevladavanju svih rizika odrastanja uključivši i konzumiranje sredstava
ovisnosti.

5.3.1.3. Prevencija
ovisnosti u sustavu zdravstva

U programu mjera zdravstvene zaštite, kroz
sustav zdravstva provode se mjere primarne, sekundarne i tercijarne prevencije
bolesti i drugih stanja koja ugrožavaju ljudsko zdravlje i dobrobit, te tako i
prevencija ovisnosti i zlouporabe opojnih droga. Mjerama primarne i rane
sekundarne prevencije zdravstveni sustav sudjeluje ponajprije u sklopu službi
školske medicine i službi za prevenciju ovisnosti Zavoda za javno zdravstvo,
kao i kroz suradnju na provedbi preventivnih programa u odgojno-obrazovnom
sustavu, kako u sklopu redovite nastave tako i putem dodatnih izvannastavnih
aktivnosti te rada s roditeljima i stručnim službama odgojno-obrazovnog
sustava. Rana sekundarna prevencija za djecu, mlade i njihove obitelji, koji na
bilo koji način pokazuju rizičnost za neprilagođeno ponašanje, temelji se na
povezanosti i suradnji odgojno–obrazovnog sustava i navedenih službi, uz
uključivanje liječnika obiteljske medicine i centara za socijalnu skrb.
Zdravstveni djelatnici sudjeluju i u posebnim programima prevencije ovisnosti
na lokalnim razinama zajedno s drugim subjektima i nevladinim organizacijama.

5.3.1.4. Prevencija
ovisnosti u sustavu socijalne skrbi

U sustavu socijalne skrbi prema rizičnoj skupini
djece i mladeži prioritetno se trebaju poduzimati mjere obiteljsko-pravne
zaštite i mjere socijalne skrbi, bilo da je riječ o djeci iz rizičnog
obiteljskog okruženja ili o djeci i mladeži rizičnog ponašanja. Ovakvo
poduzimanje mjera u interesu djece spada u djelokrug rada na primarnoj
prevenciji ako se postupa na temelju zakonskih propisa iz socijalne skrbi i
obiteljsko pravne zaštite, ili kada se na temelju zakona o suzbijanju droga
postupa prema eksperimentatorima, dakle osobama koje su na razini povremenog
eksperimentiranja s lakim drogama prije nego što se razvije ovisnost. Sustav
socijalne skrbi je prioritetno skrbnički sustav od kojeg se upravo očekuje
preventivno djelovanje na ovom području i pravodobno provođenje mjera zaštite
rizične skupine djece i mladeži. Praksa nam pokazuje da ako se ovoj pojavi
pristupa pravovremeno, dakle na razini eksperimentiranja a ne kad se ovisnost
već razvila, velika je vjerojatnost da će se doista osobi pružiti pomoć.
Sukladno obvezama propisanim u Zakonu o suzbijanju zlouporabe opojnih droga,
centri za socijalnu skrb koji su ustrojeni na lokalnoj razini primarno su
pozvani pružati pomoć ovisniku ili povremenom uzimatelju opojnih droga ili
ovisnicima i eksperimentatorima s alkoholom. Kroz mjere obiteljsko pravne
zaštite pružat će se pomoć obitelji i osnaživati je u njezinu segmentu borbe
protiv ovisnosti. Preventivno djelovanje centara za socijalnu skrb upravo se
sastoji u tome da se mjerama iz djelokruga socijalne skrbi pravovremeno
obuhvaćaju djeca i mladež kako bi se pravodobno zaustavio proces razvijanja
ovisnosti o drogama.

Kako bi se doista to i dogodilo, u centrima za
socijalnu skrb potrebno je podići razinu znanja i kompetentnost stručnih
radnika kroz dodatne edukacije. U borbi protiv ovisnosti potrebno je istaknuti
i ulogu centara u provođenju posebnih obveza, a osobito obveze uključivanja u
postupak odvikavanja od droge ili druge ovisnosti koju državni odvjetnik za
mladež može uvjetovati u pretpripremnom postupku
prema počinitelju kaznenog djela ili prekršaja u vezi s drogama, ili se može
izreći kao odgojna mjera od strane suca za mladež ili od prekršajnog suda kada
je maloljetnik ili mlađi punoljetnik počinio prekršaj ili kazneno djelo u vezi
s drogom. Centar u provedbi te mjere surađuje s centrima za prevenciju i
liječenje ovisnosti.

5.3.1.5. Prevencija
ovisnosti u lokalnoj zajednici

Preventivni programi na razini lokalne zajednice
trebaju biti usmjereni na opću populaciju, ali i uključivati pojačane aktivnosti
prema djeci i mladima koji su s obzirom na socijalne i obiteljske uvjete
rizični za pojavu ovisnosti. Programi prevencije ovisnosti u zajednici trebaju
biti usmjereni na različite supkulturne skupine mladih rizičnog ponašanja, na
obitelj i općenito na širu populaciju građana, s ciljem podizanja razine
svijesti građana o tom problemu i poticanja različitih građanskih inicijativa
na aktivni angažman u sprječavanju problema ovisnosti o drogama.

Preventivni program u zajednici treba obuhvatiti
multidisciplinarna područja kao što su odgojno-obrazovni sustav, klubovi
mladih, zdravstvene i socijalne institucije za borbu protiv ovisnosti,
nevladine organizacije, vjerske zajednice i mediji. Uz to je neosporno da
slobodno vrijeme djece i mladih i njegovi sadržaji predstavljaju značajan
čimbenik u prevenciji ili pak razvoju ovisnosti. Stoga je iznimno važno
osigurati programe kvalitetnog provođenja slobodnog vremena, pri čemu značajnu
ulogu, uz državna tijela i institucije, imaju i tijela lokalne uprave, vjerske
zajednice i nevladine organizacije. Jedan od primjera dobre prakse suradnje
navedenih tijela i organizacija odnosi se na rad klubova mladih i za mlade,
koji svojim projektima pružaju mogućnost kvalitetnog provođenja slobodnog
vremena, kao i otvaranje informativnih, multifunkcionalnih i makroregionalnih centara za mlade. Značajna je i suradnja s
udrugama specijaliziranim za provedbu projekata iz područja prevencije
ovisnosti.

U lokalnim zajednicama potrebno je stvarati
takve životne uvjete koji će stanovnike usmjeravati i omogućiti im razvijanje
suživota bez uporabe droga. Stoga preventivne programe u lokalnoj zajednici
trebaju podupirati lokalni političari, odgojno-obrazovne ustanove te ostale
relevantne ustanove i nevladine organizacije. Dobrovoljni rad u preventivnim
programima nevladinih organizacija, vjerskih zajednica i udruženja predstavlja
dio temelja za provođenje tih programa. Lokalna zajednica i država stoga moraju
podupirati takav oblik djelovanja javnosti.

Preventivne aktivnosti na lokalnoj razini
usklađivat će županijska povjerenstva za suzbijanje zlouporabe opojnih droga, a
njihov rad na nacionalnoj razini usklađuje Ured za suzbijanje zlouporabe
opojnih droga.

*5.3.2. Prevencija ovisnosti na radnom mjestu*

Zlouporaba sredstava ovisnosti na radnom mjestu
regulirana je općim propisima o radu (Zakon o radu i Zakon o zaštiti na radu)
kao i podzakonskim aktima iz tog područja. Budući da
zlouporaba opojnih droga utječe na zdravstvenu sposobnost zaposlenika, potrebno
je razviti preventivne programe sprječavanja zlouporabe ilegalnih i legalnih
droga na radnom mjestu, osobito na radnim mjestima s posebnim uvjetima rada i
mjestima s povećanim rizikom zlouporabe droga. U pogledu testiranja na opojne
droge zaposlenika, potrebno je uskladiti i doraditi zakonske propise i izraditi
stručne protokole kojima bi se regulirali uvjeti utvrđivanja zdravstvene
sposobnosti, kao i način utvrđivanja koncentracije opojnih droga i psihoaktivnih tvari u organizmu.

U tom smislu osobitu pozornost potrebno je
usmjeriti prema razvijanju preventivnih mjera i provedbi preventivnih programa
u Ministarstvu obrane i Oružanim snagama Republike Hrvatske, Ministarstvu
unutarnjih poslova i drugim službama koje predviđaju posebne uvjete rada.

Za uspješno nošenje s problemom zlouporabe i
ovisnosti o psihoaktivnim sredstvima unutar vojske
potrebno je koordinirano i trajno djelovanje zapovjednika svih razina i struka
koje se unutar sustava oružanih snaga bave problemima ovisnosti (psihologa,
liječnika, vojnih policajaca, vojnih kapelana, personalaca, pravnika).

Radi što učinkovitije izrade i provedbe programa
prevencije ovisnosti na radnom mjestu, potrebno je uspostaviti suodgovornost
zaposlenika, poslodavca i sindikata u razvoju i primjeni tih programa. Osigurat
će se i specifična dodatna izobrazba (informativna predavanja, okrugli stolovi
i sl.) svih sudionika u radnom procesu, a s ciljem
prevencije zlouporabe droga.

Dođe li do uporabe droga koja utječe na rad
pojedinca na njegovom radnom mjestu, potrebno je provoditi aktivnosti kao što
su: informiranje, savjetovanje, zdravstveni pregledi, te omogućiti liječenje i
rehabilitaciju tim osobama. Također treba osigurati i dodatne zakonske uvjete
koji će omogućiti provedbu programa prevencije ovisnosti na radnom mjestu,
uvjete utvrđivanja zdravstvene sposobnosti zaposlenika s obzirom na zlouporabu
sredstava ovisnosti i način utvrđivanja prisutnosti sredstava ovisnosti u
organizmu zaposlenika poštujući etička i ljudska prava pojedinca.

*5.3.3. Programi smanjenja štete nastale uporabom droga*

Programi smanjenja štete (harm-reduction) imaju zadaću pokušati približiti teško ugroženu
populaciju ovisnika terapijskim programima i na taj način smanjiti štetu po
njihovo zdravlje i zdravlje zajednice, te smanjiti njihove kriminalne
aktivnosti. Djelatnostima harm-reduction
programa valja obuhvatiti sve teško dostupne pojedince i skupine koje
zloupotrebljavaju droge, a nisu uspješno zahvaćeni tradicionalnim
socijalno-zdravstvenima mjerama i djelovanjem u postojećim ustanovama i
službama.

Programima smanjenja štete želi se spriječiti
nastanak štetnih zdravstvenih i socijalnih posljedica nastalih zbog uporabe
droga, te smanjiti ili spriječiti prijenos zaraznih bolesti i time posljedično
pogoršanje zdravstvenog i socijalnog stanja osoba koje uzimaju droge. Pomoću
programa smanjenja štete provode se različite aktivnosti, od informiranja i
izobrazbe konzumenata droga o opasnostima uporabe droga, sigurnijih načina
uporabe droga, savjetovanja, programa zamjene šprica i igala, terenskog rada,
do programa održavanja metadonom i dnevnih centara – drop in.

U Hrvatskoj se provodi nekoliko programa
smanjenja štete, ali po mišljenju struke još uvijek nedovoljno, posebice u
malim gradovima ili onima srednje veličine. Potrebno je razvijati mrežu
programa smanjenja štete koja će pokrivati cijelu Hrvatsku. U velikim gradovima
postoji potreba za programima za ovisnike beskućnike, posebice u prenoćištima.

Također je potrebno istražiti mogućnosti za
razvoj novih pristupa i programa te uskladiti njihov nastanak i razvoj sa zakonodavstvom.
U tom je smislu potrebno provesti znanstveno istraživanje čiji bi rezultati
predstavljali značajan izvor potpore takvim programima u Hrvatskoj.

Ovisnike o drogama potrebno je uključiti kao sukreatore i nositelje pojedinih aktivnosti. U tom smislu
je potrebno poticati nastajanje grupa samopomoći za
ovisnike o drogama, uključujući programe za anonimne ovisnike. Treba podupirati
i organizacije bivših ovisnika, te veću pozornost usmjeriti programima
namijenjenim ženskoj populaciji ovisnika. U sklopu programa liječenja i
rehabilitacije ženske populacije potrebno je poraditi na posebno prilagođenim
programima terenskog rada i informiranja o različitim rizicima vezanim uz
konzumiranje droga, uključujući prostituciju i opasnosti za dijete tijekom trudnoće
majke ovisnice o drogama.

Vodeću ulogu u promicanju, organizaciji i
provedbi harm-reduction
programa imaju službe socijalne skrbi i zdravstva u sklopu kojih će se raditi s
osobama s problemom ovisnosti. Važnu ulogu imaju i svi drugi sustavi, osobito
oni koji najsnažnije utječu na poboljšanje kvalitete života općenito (politika,
gospodarstvo), udruge građana, humanitarne organizacije. Minimalna ili mala zahtjevnost programa te orijentacije čini ih prihvatljivima
i za najotuđenije i najtvrdokornije ovisnike.

*5.3.4. Zdravstvena skrb o ovisnicima o drogama*

5.3.4.1. Načela
organizacije i provođenja liječenja

*Načelo pristupa ovisnosti kao kroničnoj recidivirajućoj
bolesti*

Liječenje ovisnika provodi se ponajprije
organizirano unutar zdravstvenog sustava zemlje, a pojedine mjere liječenja i
rehabilitacije mogu se provoditi i izvan zdravstvenog sustava. Pristup u načinu
provođenja liječenja ovisnosti temelji se na pristupu u liječenju identičnom
drugim kroničnim nezaraznim bolestima. Liječenje se planira i provodi prema
potrebama pojedinca i mijenja shodno stanju bolesti. U liječenju ovisnika
provodit će se postupci koji su stručno opravdani i provjereni.

*Načelo organizacije i provođenja liječenja*

S obzirom na kronični recidivirajući
tijek bolesti, temelj organizacije liječenja ovisnosti o drogama u Republici
Hrvatskoj je izvanbolničko liječenje. U liječenju se primjenjuje stručno
usuglašeni Hrvatski model koji je pod tim nazivom poznat i priznat u
međunarodnim stručnim krugovima. Model podrazumijeva stalnu suradnju i
zajedničko djelovanje specijaliziranih izvanbolničkih centara za prevenciju i
izvanbolničko liječenje ovisnika i liječnika primarne zdravstvene zaštite,
odnosno timova obiteljske medicine, u provođenju liječenja ovisnika.

Tim modelom omogućena je široka dostupnost
liječenja kroz sustav primarne zdravstvene zašite uz istodobno osiguranje
stručnog vođenja od specijalista, integrirana sveobuhvatna skrb o ovisnicima, destigmatizacija i normalizacija tretmana, decentralizacija
i degetoizacija ovisnika te niski troškovi programa.

U slučaju nesuradljivosti i agresivnosti
ovisnika te kada bi zbog nepoduzimanja terapijskih postupaka bio neposredno
ugrožen njegov život ili bi mu prijetila neposredna opasnost od težeg oštećenja
vlastita zdravlja ili bi to štetilo sigurnosti i zdravlju drugih osoba,
potrebno je osigurati prisilno liječenje sukladno zakonskim propisima koji
reguliraju to područje.

**Liječnik
obiteljske medicine**
aktivno sudjeluje u planiranju odgovarajuće intervencije za svakoga pojedinog
ovisnika, dogovara s Centrom način provođenja liječenja, suradnje i kontrole
stanja svakog pojedinca, propisuje lijekove indicirane od specijalista,
svakodnevno kontrolira stanje zdravlja ovisnika i redovito uzimanje propisanih
lijekova, integrira u sustavno liječenje ovisnosti druge dijagnostičke i
terapijske intervencije potrebne zbog drugih zdravstvenih potreba pojedinca,
poduzima aktivnosti u vezi s prevencijom bolesti koje se prenose krvlju a koje
su od važnosti za ovisnike i članove obitelji ovisnika (uključujući potrebu
testiranja i preventivnih cijepljenja ovisnika i članova obitelji/kućanstva),
poduzima mjere ranog otkrivanja poremećaja unutar obitelji koji mogu
predstavljati rizik za pojavu bolesti ovisnosti, koordinira radom različitih
službi koje zajednički skrbe i/ili pružaju kompleksan medicinsko
rehabilitacijski tretman obitelji ili pojedincu, te na temelju praćenja tijeka
liječenja sugerira drugim službama eventualnu potrebu promjene načina liječenja
i/ili rehabilitacije i dr.

**Centri/službe
za prevenciju i izvanbolničko liječenje ovisnosti** organizirani su u
službe Hrvatskoga zavoda za javno zdravstvo i županijskih zavoda za javno
zdravstvo. U centrima rade stručni interdisciplinarni timovi koji su nositelji
većine specifičnih aktivnosti usmjerenih na smanjenje potražnje droga te
planiranje provođenja liječenja.

Temeljne zadaće Centra su:

1. Izvanbolnički terapijski rad s uzimateljima
droga i njihovim obiteljima, koji se provodi u suradnji sa svim relevantnim
resursima lokalne zajednice. Centar je mjesto primarne specijalizirane
zdravstvene i psihosocijalne skrbi o osobama s problemima u vezi sa zloporabom
droga.

2. Neposredno unapređenje i provedba niza
preventivnih djelatnosti – osobito mjera rane sekundarne prevencije.

3. Epidemiološko praćenje, koordinacija i
provedba programa smanjenja potrošnje droga na području na kojem Centar
djeluje.

U provođenju izvanbolničkog liječenja ovisnika
centri su mjesto prvog doticaja ovisnika sa specijaliziranim djelatnicima koji
provode dijagnostiku i sukladno kliničkoj slici predlažu mogući tretman.
Liječenje ovisnika provodi se u suradnji s timovima liječnika obiteljske
medicine, ali i sa specijaliziranim bolničkim programima te drugim zdravstvenim
i nezdravstvenim subjektima. Centri u suradnji s liječnicima obiteljske
medicine i s mrežom ljekarni obavljaju superviziju provođenja farmakoterapije opijatskim agonistima
i antagonistima na svom području. Centri organiziraju i provođenje
psihoterapije, edukacije i kontrole apstinencije heroinskih ovisnika uključenih
u takav tretman, te prvi prihvat ovisnika koji završe tretman smještajnog tipa
(bolnice, zatvori, komune, detoksikacijske jedinice i sl.)
U velikim gradovima i turističkim središtima centri mogu osnivati dislocirane
jedinice za izravno provođenje supstitucijskog programa za putnike, turiste te
privremeno za ovisnike koji još nemaju riješeno pitanje zdravstvenog osiguranja
ili nisu odabrali liječnika opće medicine, kao i za one koji su opetovano agresivni
i ne surađuju.

Osim izravnog sudjelovanja u provođenju
liječenja, centri imaju i druge specifične zadaće: organiziraju i provode
specifično individualno i grupno savjetovanje za mlade i obitelji koji su
rizični za uzimanje droga, osiguravaju pomoć odgojno-obrazovnim ustanovama na
svom području u provedbi dijela aktivnosti predviđenih preventivnim programima
u sustavu odgoja i obrazovanja, a posebno u specifičnoj edukaciji stručnih
djelatnika u odgojno-obrazovnom sustavu, podupiru provođenje aktivnosti za
rizične skupine djece i mladih zajedno sa stručnim službama odgojno-obrazovnih
ustanova, savjetovalištima školske medicine i, po potrebi, centrima za
socijalnu skrb, koordiniraju provođenje svih preventivnih aktivnosti usmjerenih
ka smanjenju rizika širenja HIV-infekcije i hepatitisa (savjetovanje i
motiviranje za testiranje na HIV i hepatitis B i C). Centri mogu održavati
otvorene telefonske linije za pitanja roditelja, uzimatelja i ovisnika, mogu
sudjelovati u edukaciji i neposrednoj suradnji s outreach-djelatnicima
koji posao obavljaju neposredno »na terenu« (ulici). Stručnjaci Centra mogu
obavljati poslove sudskih vještačenja po naredbi ovlaštenog suda, odlazak na
rasprave i davanje vještačkog stručnog mišljenja. Centri također sudjeluju u
organizaciji i provedbi tretmana ovisnika u kaznenim ustanovama u suradnji sa
zdravstvenim i drugim djelatnicima, kao i u provođenju mjera obveznog liječenja
ovisnika kojima je to odredio ovlašteni sud. Zajedno s drugim službama Zavoda
za javno zdravstvo, centri uspostavljaju komunikacije s medijima u preventivnim
kampanjama, te organiziraju i sudjeluju u izobrazbi djelatnika raznih struka i
volontera, osiguravaju stručnu pomoć pri osnivanju udruga građana i u razvoju
mreže klubova liječenih ovisnika.

5.3.4.2. Zadaće ostalih
struka i ustanova u zdravstvu

*Zadaće školske medicine*

Školski liječnik u županijskom Zavodu za javno
zdravstvo mora poticati škole na svome području na unapređenje programa
suzbijanja uporabe sredstava ovisnosti na način kako je to opisano u dijelu o
programima primarne prevencije u školama.

Tim liječnika školske medicine, zajedno s
razrednicima, stručnim suradnicima škole, voditeljem preventivnog programa i,
po potrebi, suradnicima iz Centra za socijalnu skrb, sudjeluje u postupku
identifikacije školske djece koja su pod osobito visokim rizikom da razviju
bilo koji psihički poremećaj, poremećaj ponašanja ili da rano počnu uzimati
sredstva ovisnosti. Za tu djecu se organiziraju i provode posebne i dodatne
zaštitne mjere.

U mjestima koja su znatno udaljena od najbližeg
centra za prevenciju ovisnosti, školski će liječnik u svojemu savjetodavnom
radu biti nositelj provedbe terapijskog postupka s mlađim uzimateljima droga.

Školska medicina razradit će način uključivanja
u provedbu skrbi i nadzora nad učenicima koji napuste školu ili bivaju
isključeni. Liječnici opće medicine, školski liječnici te županijski
koordinatori zajedno s lokalnim nevladinim organizacijama i centrima za
socijalni rad sudjeluju i u organiziranju i provođenju posebnih programa zaštite.

*Zadaće psihijatrijske struke i psihijatrijskih ustanova*

U kliničkim ili općim bolnicama u većim
gradovima treba osigurati uvjete za detoksikaciju ovisnika, uz procijenjeni
prosječni boravak od mjesec dana. Nakon detoksikacije obvezno treba uslijediti
nastavak izvanbolničkog liječenja. Ukupno bi u psihijatrijskoj službi u
Republici Hrvatskoj, u prvoj fazi razvoja mreže programa trebalo stalno imati
na raspolaganju 50 kreveta za provedbu detoksikacije.

Potrebno je otvoriti odjel za liječenje najtežih
ovisnika, koji ne bi bio orijentiran na detoksikaciju već na stabilizaciju
stanja, a u koji bi se upućivali ovisnici u kriznim stanjima nakon pokušaja
suicida ili predoziranja, radi određivanja farmakoterapije.

Kako bi se postigla mogućnost praćenja onih koji
žele »drug-free« postupak odvikavanja, osobito onih
koje bi na to obvezao sud izrečenom mjerom obvezna liječenja, za nastavak
bolničkog liječenja po tipu terapijske zajednice u trajanju dva do tri mjeseca
trebalo bi osigurati daljnjih 40–50 kreveta.

Najmanje desetak kreveta od tog broja trebalo bi
pripasti posebnom specijaliziranom bolničkom programu za malodobne ovisnike.

Manji broj ovisnika trebaju primati sve
psihijatrijske ustanove, a to će biti njihova posebna obveza kad je riječ o
potrebi zbrinjavanja hitnih slučajeva i onih pacijenata kod kojih je utvrđena
druga psihijatrijska bolest ili poremećaj (npr.
psihoza, sklonost samoubojstvu).

*Zadaće ginekološko-opstetricijske
struke*

Trudnica ovisna o drogi mora poput svake druge
pacijentice biti primljena u skrb svake bolničke ustanove. Zbog osebujnosti
problema nužno je posavjetovati se sa stručnjacima centara za ovisnosti,
posebno kad je riječ o tretmanu same ovisnosti pacijentice i djeteta nakon
rođenja.

Potrebno je osigurati posebne specijalizirane programe
za trudnice ovisne o drogama. Ako je riječ o heroinskoj ovisnosti, u vrijeme
trudnoće ne preporučuje se odvikavanje već primjena opijatskih agonista. Eventualni tretman djeteta, ako se jave znaci
sindroma ustezanja, provodit će neonatolozi.

*Zadaće pedijatara*

U skrbi o mlađim adolescentima pedijatri moraju
provjeriti moguću zlouporabu droga, osobito u slučajevima intoksikacije ili
nakon pokušaja samoubojstva. Kada god zamijete znakove poremećena ponašanja ili
naglog zakazivanja u ispunjavanju školskih obveza, obvezni su djelovati
preventivno kako se ne bi dogodilo uzimanje droge. Ako se ipak pojavi sumnja,
bit će nužno posavjetovati se sa školskim liječnikom i stručnjacima centara za
ovisnosti.

*Ostale medicinske struke*

I sve ostale medicinske struke koje u
svakodnevnom radu susreću ovisnike, moraju poštivati temeljno načelo tretiranja
ovisnosti kao kronične recidivirajuće bolesti. Za
ovisnike u programu održavanja program se mora nastaviti istog dana po prijamu na bilo koji bolnički odjel, sukladno uputama
ovlaštenog centra za prevenciju ovisnosti. Infektolozi i hepatolozi
(internisti) trebaju unapređivati mogućnosti tretmana ovisnika s kroničnom
bolesti jetara zbog visoke zaraženosti ovisničke populacije virusom B i C
hepatitisa.

5.3.4.3. Hrvatski zavod
za javno zdravstvo

Prema zakonskim odredbama i u skladu s
organizacijom sustava za prevenciju ovisnosti i izvanbolničko liječenje,
Hrvatski zavod za javno zdravstvo je središnja institucija za koordinaciju i
praćenje problema ovisnosti što se odvija kroz sudjelovanje u oblikovanju
doktrine u liječenju bolesti ovisnosti i nadziranje njene primjene, praćenje i
registraciju osoba liječenih u sustavu zdravstva po svim relevantnim
značajkama, vođenje Registra osoba liječenih zbog zlouporabe psihoaktivnih droga, koordinaciju i nadzor nad centrima za
prevenciju ovisnosti u zavodima za javno zdravstvo, koordinaciju posebnih
programa mjera za suzbijanje i sprječavanje bolesti ovisnosti te planiranje i
sudjelovanje u provođenju zdravstvenog odgoja i prosvjećivanja stanovništva,
organizaciju i sudjelovanje u trajnoj edukaciji zdravstvenih djelatnika,
savjetodavni i edukacijski rad s djelatnicima škola, sudjelovanje u posebnim
programima promicanja zdravlja i suradnju s medijima u borbi protiv ovisnosti.

5.3.4.4. Referentni
centar za ovisnosti

Radi primjene i praćenja jedinstvene doktrine i
metodologije te unapređenja stanja na području praćenja, prevencije,
dijagnostike, liječenja ovisnosti i rehabilitacije ovisnika, potrebno je
utemeljiti referentni centar Ministarstva zdravstva i socijalne skrbi za
područje ovisnosti.

Sukladno zakonskim rješenjima, temeljne zadaće
referentnog centra, osim osnovne djelatnosti, bile bi sudjelovanje u
dodiplomskoj i poslijediplomskoj nastavi i drugoj trajnoj edukaciji stručnjaka
koji se bave suzbijanjem ovisnosti uz organizaciju praktičnog rada i izdavanje
edukacijskih materijala, stručna pomoć i provođenje stručne supervizije rada u
području prevencije, dijagnostike i liječenja ovisnosti i rehabilitaciji
ovisnika u zemlji (uključujući sustav HV-a, pravosuđa i dr.),
suradnja s ustanovama i institucijama u zemlji i na međunarodnom području koje
se bave područjem prevencije ovisnosti, dijagnostike, liječenja i
rehabilitacije ovisnika, te praćenje stanja ovisnosti i istraživanja.

5.3.4.5. Uporaba
opijatskih agonista u liječenju heroinske ovisnosti
(metadona, buprenorfina i dr.)

Opijatski agonisti
(metadon, buprenorfin i dr.)
imaju ključnu ulogu u suvremenom pristupu heroinskoj ovisnosti, no u doktrini
liječenja ovisnosti smatra se da samo metadon ili bilo koji drugi opijatski agonist sam nije dovoljan da bi se značajnije promijenilo
poremećeno ponašanje. Zato se ti medikamenti koriste kao sredstvo kojim se
heroinski ovisnici privlače u program, a nakon toga se farmakoterapija
agonistom po potrebi koristi samo kao jednim od
elemenata kompleksnog postupka tretmana ovisnika koji uključuje psihoterapiju,
edukaciju te određene oblike psihosocijalne pomoći.

*Vrste programa*

1. *Kratka
detoksikacija* je postupak kojim se ovisniku olakšava razrješavanje apstinencijskog
sindroma nakon prekida uzimanja opijata postupnom redukcijom dnevnih doza
opijatskih agonista kroz razdoblje do mjesec dana.

2. *Spora
detoksikacija* je postupak kojim se ovisniku olakšava prekid uzimanja
opijata sporom redukcijom dnevnih doza opijatskih agonista
kroz razdoblje od jednog do 6 ili više mjeseci.

3. *Kratko
(privremeno) održavanje na istoj dnevnoj dozi metadona* je postupak kojim se
ovisniku olakšava održavanje apstinencije od heroina uz potrebnu (odgovarajuću)
dnevnu dozu opijatskih agonista koja se ne mijenja
kroz razdoblje od 6 mjeseci ili kraće.

4. *Dugotrajno
održavanje* je postupak kojim se ovisniku omogućava primjena odgovarajućih
dnevnih doza opijatskih agonista kroz razdoblje duže
od 6 mjeseci.

Glavna indikacija za primjenu opijatskih agonista (metadona, buprenorfina
ili drugih) je potvrđena dijagnoza ovisnosti prema kriterijima MKB-10 ili
DSM-IV.

Zbog kompleksnosti postupka tretmana ovisnika te
vrlo diferentnog djelovanja opijatskih agonista i moguće
zlouporabe, način provođenja liječenja opijatskim agonistima
kao posebni program, a u obliku posebnog propisa, treba propisati ministarstvo
mjerodavno za zdravstvo. Propis mora sadržavati indikacije i kriterije za
uključivanje i isključivanje u program, vrste programa, način određivanja
terapijskih doza, tko je ovlašten za provođenje pojedinog dijela terapijskog
postupka, način neposrednog davanja lijeka, vođenje evidencije i provođenje
stručne supervizije nad provođenjem programa.

*5.3.5. Programi rješavanja socijalne problematike*

Najvažnija je zadaća nositelja
socijalno-zaštitnih mjera osigurati takve uvjete u sustavu socijalne skrbi kako
bi se pravovremeno pružila pomoć eksperimentatoru, pomoć obitelji te pravodobno
poduzimale mjere prema rizičnoj skupini djece i mladeži i rizičnim obiteljima.
U sustavu socijalne skrbi potrebno je osigurati raznovrsne programe namijenjene
resocijalizaciji maloljetnika s problemima ovisnosti te programe osnaživanja
obitelji. Spomenute programe treba provoditi s drugim sudionicima na lokalnoj
razini, prioritetno vodeći računa o zaštiti ljudskih prava i prava djece i
maloljetnih osoba. Značajna djelatnost sustava socijalne skrbi je u provođenju
preventivnih aktivnosti kroz savjetovališni rad s ovisnicima, kao i sudjelovanju
u provođenju alternativnih sankcija i posebnih obveza uvjetovanih u pretpripremnom postupku od Državnog odvjetništva.

Brigom za obitelj i njene potrebe najviše se
može učiniti za zaštitu duševnog zdravlja i ponašanja djece. Rano otkrivanje
rizičnih ponašanja djece i mladeži te pružanje pomoći djeci u odrastanju, kao i
saniranje neprihvatljivih oblika ponašanja, značajna je preventivna aktivnost
na tom području. Stoga sustav socijalne skrbi u suradnji sa školama provodi
programe prevencije rizičnih ponašanja djece i programe osnaživanja obitelji za
kompetentnu roditeljsku djelotvornost.

Za provođenje resocijalizacije ovisnika i
usvajanje prihvatljivog stila života, u sustavu socijalne skrbi nužno je
ustrojiti posebne programe resocijalizacije maloljetnih osoba ovisnika.

Svaki takav postupak mora biti pod kvalitetnom
supervizijom kako bi se izbjegla formalna i nestručna provedba tretmana ili
spriječilo trošenje društvenih sredstava za posao koji se zapravo uopće ne
obavlja. Kao i u drugim sustavima i u sustavu socijalne skrbi nužna je dodatna
edukacija i specijalizacija stručnih djelatnika kako bi se mogli kompetentno
baviti ovom problematikom.

Kako bi se ovisnici zaštitili od neprimjerenih i
štetnih intervencija i odluka sustava (škola, radna organizacija, zatvor),
potrebna im je specifična zaštita primjerena potrebama svakog pojedinca. U
izboru najprimjerenijih oblika postupanja, stručnjaci sustava socijalne skrbi
mogu u tome odigrati vrlo važnu ulogu. U vanjskom poslu koji uključuje ulazak u
obitelji, korisno bi bilo povezivanje s drugim službama na lokalnoj razini.

Ako je riječ o roditeljima s problemima
ovisnosti, tada je značajan doprinos stručnih radnika centra za socijalnu skrb
u poduzimanju mjera za zaštitu maloljetne djece, bilo da se radi o odlasku roditelja
na liječenje ili tijekom izdržavanja kazne u penalnoj
ustanovi.

Sustav socijalne skrbi obvezan je osigurati:

– provođenje programa odvikavanja od ovisnosti,
posebno za maloljetne osobe,

– osigurati uvjete posttretmanskog
prihvata za maloljetne i odrasle osobe povratnike s izdržavanja kazne zatvora
te za povrat­nike iz odgojnih ustanova po okončanju odgojne mjere,

– ustrojiti programe za vanjski rad s ovisnicima
s posebno educiranim stručnim radnicima (socijalni pedagozi, socijalni
radnici),

– potrebno je u suradnji s drugim relevantnim
institucijama iznaći načina za stimuliranje zapošljavanja bivših ovisnika, jer
je najveći problem zapošljavanje ovisnika i njihova integracija u socijalnu
sredinu nakon izlaska iz zatvora ili zdravstvenih ustanova ili povratka iz
terapijskih zajednica.

Nužno je da sustav socijalne skrbi podupre ulogu
civilnog društva (udruge građana, klubovi ovisnika) i članova obitelji u
pružanju potpore ovisnicima u postupku resocijalizacije i njihove integracije u
zajednicu na lokalnoj razini.

5.3.5.1. Terapijske
zajednice i centri za rehabilitaciju ovisnika

Za ovisnike koje je moguće motivirati za potpuno
odvikavanje (drug-free postupak), jedna od mogućnosti
je dugotrajni boravak (do dvije godine) u terapijskim zajednicama.

Terapijske zajednice se mogu organizirati u
sustavu socijalne zaštite i pravosuđa, a mogu djelovati i kao autonomne
ustanove za odvikavanje i rehabilitaciju ovisnika u sustavu vjerskih i
nevladinih organizacija, sukladno zakonskim propisima iz tog područja.

U sustavu za socijalnu skrb potrebno je
organizirati terapijske zajednice uz profesionalno vođenje programa za barem
stotinjak korisnika. Prioritetno bi bilo najprije osigurati dva programa, koji
bi omogućavali školovanje i osposobljavanje za posao maloljetnih i mlađih
ovisnika.

Osnova rehabilitacije u terapijskim zajednicama
je rad u dobro kontroliranim i strukturiranim programima koji bi mogli
proizvode ili usluge plasirati na tržište i tako se dijelom samofinancirati.

Vjerske i druge nevladine organizacije i ustanove
također mogu organizirati terapijske, rehabilitacijske i programe
psihosocijalne pomoći koji će dopunjavati i obogaćivati mogućnost skrbi o
ovisnicima.

Prihvaćanje terapijske zajednice i bilo kojeg
terapijskog ili rehabilitacijskog programa u mrežu skrbi o ovisnicima mora
prethodno stručno verificirati i odobriti tijelo Vlade Republike Hrvatske,
mjerodavno za to područje suzbijanja zlouporabe opojnih droga.

Stručni nadzor nad radom u terapijskim
zajednicama i provođenjem programa rehabilitacije i resocijalizacije treba
provoditi ministarstvo mjerodavno za socijalnu skrb.

5.3.5.2.
Resocijalizacija ovisnika

Nacionalnom strategijom za suzbijanje zlouporabe
opojnih droga na području resocijalizacije ovisnika težit će se ponovnom
uključivanju ovisnika u društvenu zajednicu nakon uspješno završenog programa
rehabilitacije. Na kraju terapije, odnosno liječenja, slijedi jedan od
najvažnijih sastavnih dijelova – socijalna reintegracija ili ponovno
uključivanje bivših ovisnika u društvo na svim područjima, a posebno s ciljem
razvijanja socijalnih vještina te poticanja izobrazbe i zapošljavanja. Ciljana
skupina su rehabilitirani ovisnici.

Na području resocijalizacije ovisnika utvrđeni
su sljedeći prioriteti:

a. pomoć ovisnicima koji su u nekom od tretmana
liječenja ili onima koji su uspješno završili neki od tretmana liječenja, u
završavanju osnovnog i srednjeg obrazovanja ili prekvalifikaciji zanimanja

b. osmišljavanje programa stručne
prekvalifikacije na temelju relevantnih statističkih pokazatelja o stručnoj spremi
ovisnika i njihovoj motiviranosti za doškolovanje ili prekvalifikaciju te
stvarnim potrebama tržišta rada

c. otvaranje »centara za rehabilitaciju« kao
stručni oblik rada sa stabilnim apstinentima i njihovim bližnjima, a koji
omogućuju konkretnu socijalnu uključenost

d. poticanje programa zapošljavanja ovisnika
koji su završili programe rehabilitacije u terapijskim zajednicama

e. posebna pozornost posvetit će se ponovnom
uključivanju u društvo osoba koje su izdržale kaznu zatvora ili su se vratile
iz odgojnih ustanova.

f. posebnu pozornost potrebno je usmjeriti
daljnjem oblikovanju djelatnosti za poticanje socijalne uključenosti onih
skupina ovisnika o drogama koji su uključeni u djelatnosti na drugim područjima
– primjerice programi održavanja metadonom, ovisnici u zatvorima, odgojnim
domovima i slično.

g. ponovno uključivanje u društvo treba
obuhvaćati i skupinu ovisnika koji ne mogu ili ne žele prestati s uzimanjem
droga. Za te pojedince koji su, osim socijalne isključenosti (beskućništvo,
nezaposlenost), izuzetno ogorčeni i zbog različitih bolesti, potrebno je
osigurati primjerene prostorije, odnosno utočišta (javne kuhinje, prenoćišta,
mogućnosti održavanja osobne higijene).

Važnu ulogu u resocijalizaciji i društvenoj
reintegraciji ovisnika imaju nevladine organizacije čije usklađeno djelovanje s
državnim organizacijama predstavlja uvjet uspješnog i učinkovitog rada na tom
području. Zbog brojnih poteškoća koje droge uzrokuju pojedincu, obitelji i
široj zajednici potrebno je razvijati različite i cjelovite programe pomoći po
načelu pozitivne diskriminacije ovisnika o drogama i konzumenata opojnih droga.

*5.3.6. Civilno društvo*

Nevladin sektor u području pružanja pomoći
ovisnicima o drogama i konzumentima droga te njihovim obiteljima, kao i u
području prevencije ovisnosti, počeo se u Hrvatskoj razvijati 90-ih godina s
temeljnim specifičnim programima kao nadopuna javnom sektoru, a čine ga
samostalni pojedinci te različiti oblici njihovog povezivanja i organiziranja.
Cilj Nacionalne strategije je očuvati i ojačati partnerski odnos civilnog
društva s državnim institucijama i lokalnom zajednicom. Pri tome treba
poštivati načelo cjelovitosti i uravnoteženosti Nacionalne strategije.

Najveći problem u radu i djelovanju nevladinih
organizacija leži u nesamostalnosti nevladina sektora i njihovoj prevelikoj
ovisnosti o sredstvima iz Državnog proračuna. Budući da država u svom sustavu
često nema pravih i pravodobnih rješenja za određena pitanja, djelovanje
nevladinih organizacija je iznimno značajno. Problematika droga predstavlja
šire društveno pitanje, te je stoga potrebno osigurati sudjelovanje civilnog
društva u svim fazama izrade, prihvaćanja i provođenja zakonskih i strateških
dokumenata s područja droga. U tom je smislu potrebno osnažiti rad Stručnog
savjeta Ureda, te razvijati druge moguće oblike institucionalnog i
izvaninstitucionalnog komuniciranja i povezivanja na svim razinama.

Nevladine se organizacije mogu povezivati u
saveze nevladinih organizacija i druge oblike udruživanja, čime se omogućava usklađivanje
njihovih aktivnosti i povezivanje s državnim i međunarodnim organizacijama te
oblikovanje politike na području droga u Hrvatskoj.

Veću pozornost je potrebno usmjeriti na očuvanje
i kvalitativno razvijanje suradnje državnih i nevladinih organizacija na
provođenju programa smanjenja potražnje i smanjenja ponude droga, redovitom
financiranju nevladinih organizacija i omogućavanju većeg priljeva sredstava iz
donatorskih izvora, te sudjelovanju predstavnika nevladinih organizacija u
koordinativnim tijelima na nacionalnoj i lokalnoj razini.

5.4. SMANJENJE PONUDE
DROGA

*5.4.1. Smanjenje ponude droga putem aktivnosti policije i
carine te suradnje ovlaštenih državnih tijela*

Na području smanjenja ponude, odnosno
dostupnosti opojnih droga, provodi se čitav niz aktivnosti raznih društvenih
subjekata, ponajviše policije i carine. Iste su važan dio napora koje poduzima
društvo kako bi pokušalo riješiti, odnosno zadržati u društveno prihvatljivim
okvirima problem zlouporabe opojnih droga, budući da predmetni problem izravno
ili neizravno svakodnevno utječe na život građana, poglavito na osjećaj njihove
sigurnosti, zaštićenosti od raznih oblika kriminaliteta (imovinskog,
nasilničkog), te na javni red i mir, sigurnost u cestovnom prometu i drugo.

Provodeći i poduzimajući mjere i aktivnosti
vezane uz djelokrug rada ovlaštenih tijela, policijski i carinski službenici
prate predmetnu problematiku, te domaće i svjetske trendove vezane uz
zlouporabu i krijumčarenje opojnih droga. Uvidom u statističke pokazatelje koji
se odnose na kriminalitet zlouporabe opojnih droga, te u dostupne pokazatelje
svih ostalih subjekata uključenih u problematiku zlouporabe opojnih droga,
vidljivo je, odnosno za pretpostaviti je, da u Republici Hrvatskoj neće doći do
bitnih pomaka vezanih uz pad potražnje za pojedinim opojnim drogama
(učestalosti konzumiranja), te sukladno tome za očekivati je daljnje pokušaje
rasta ponude opojnih droga na ilegalnom narko tržištu
u Republici Hrvatskoj. Problematika ponude u Republici Hrvatskoj nije
izolirana, te ovisi i o stanju na europskom, odnosno svjetskom ilegalnom
tržištu opojnih droga. Kriminalitet vezan uz zlouporabu opojnih droga sve se
manje može promatrati u nacionalnim okvirima pojedine zemlje, budući da postoje
značajnije poveznice između kriminalnih organizacija zemalja proizvođača i
potrošača te tzv. tranzitnih zemalja. Stoga se
suzbijanjem predmetnog kriminaliteta ne treba baviti izolirano bez uzimanja u
obzir i niz drugih kriminalnih aktivnosti poput krijumčarenja oružja, ljudi,
terorizma i pranja novca.

Trgovanje opojnim drogama je zasigurno jedan od
najproduktivnijih oblika kriminalne djelatnosti organiziranog kriminala, kako u
svijetu tako i na području Europe te Republike Hrvatske. Po ostvarenim
prihodima doslovno se radi o globalnoj industriji koja može konkurirati
najznačajnijim privrednim granama.

Da bi se uspješno provodile mjere smanjenja
ponude te efikasno suzbijalo krijumčarenje opojnih droga od organiziranih
kriminalnih grupa koje, osim već tradicionalne unutarnje podjele zaduženja, karakterizira
i iznimna fleksibilnost, prilagodljivost, međusobna suradnja, velika
financijska moć, eventualna umreženost s dijelovima državnih aparata pojedinih
zemalja, potrebna je maksimalna angažiranost i međusobna koordinacija i
suradnja svih mjerodavnih institucija društva, poglavito državnih tijela:
Ministarstva unutarnjih poslova, Ministarstva financija, Carinske uprave,
Ministarstva pravosuđa te Ministarstva gospodarstva, rada i poduzetništva. U
tom smjeru potrebno je poticati suradnju policijskih, carinskih i sudskih
tijela, kao i sudjelovanje u zajedničkim projektima u obliku zajedničkih
istraga, istražnih timova, uspostave mreže razmjene informacija u svim
područjima, treninga, seminara i sl.

Za Republiku Hrvatsku, s obzirom na njenu
geostratešku poziciju, možemo kazati da je tranzitna zemlja preko koje se
opojna droga krijumčari na putu između zemalja proizvođača i zemalja potrošača.
Poznat je fenomen tzv. »Balkanske rute« kao najkraćeg
puta s istoka na zapad Europe, s napomenom da se u novije vrijeme javlja i
takozvana dvosmjernost iste. Također je za istaknuti činjenicu da je Republika
Hrvatska pomorska zemlja s nekoliko značajnih pomorskih luka.

Do sada u Republici Hrvatskoj nije zabilježena
značajnija i organiziranija proizvodnja opojnih droga, izuzmu li se manje-više
pojedinačni pokušaji uzgoja opojne droge marihuane namijenjene domaćem
narkotržištu, što ne znači da pokušaja uspostave iste u budućnosti neće biti,
poglavito kada se zna da je u nama susjednim zemljama otkriveno nekoliko
ilegalnih laboratorija za proizvodnju sintetičkih opojnih droga, te su
ostvarene značajnije zapljene kemikalija koje se upotrebljavaju u prerađivačkoj
industriji, a zlouporabljuju se kao »prekursori« za
pripremu, odnosno proizvodnju opojnih droga.

***Prioritetni ciljevi i
područja djelovanja***

Kontinuirano i učinkovito poduzimanje svih na
zakonu zasnovanih mjera i radnji usmjerenih na smanjenje ponude, odnosno
suzbijanje proizvodnje i trgovine opojnim drogama, sprječavanje trgovanja i
korištenja (prekursora) tvari koje se mogu uporabiti
za proizvodnju opojnih droga, otkrivanje pranja novca te oduzimanje novca
stečenog ilegalnom trgovinom opojnim drogama.

Radi ostvarivanja ciljeva vezanih uz suzbijanje
ponude opojnih droga, područje djelovanja treba biti usmjereno na:

– povećanje administrativnih i operativnih
kapaciteta, shodno mogućnostima, Ministarstva unutarnjih poslova i Carinske
uprave usmjerenih na suzbijanje kriminaliteta vezanog uz krijumčarenje i
zlouporabu opojnih droga (uključujući i kriminalitet koji čine ovisnici o
opojnim drogama kako bi došli do opojnih droga ili sredstava za njihovu kupnju,
odnosno kaznena djela učinjena pod utjecajem opojnih droga),

– kontinuirano educiranje (specijalizirana
izvanškolska izobrazba) te maksimalno angažiranje svih policijskih i carinskih
službenika za rad po predmetnoj problematici (poglavito na suzbijanju ulične
distribucije opojnih droga i konzumiranja opojnih droga na javnim prostorima i
površinama),

– usmjeravanje policijskih aktivnosti
specijaliziranih policijskih službenika na nacionalne i međunarodne
organizirane kriminalne skupine koje se bave krijumčarenjem i preprodajom
opojnih droga, prekursora i možebitnom proizvodnjom
opojnih droga,

– sprječavanje krijumčarenja opojnih droga
efikasnim nadzorom državne granice (putničkog i robnog prometa) s naglaskom na
otkrivanje i razbijanje međunarodnih krijumčarskih lanaca kojima se krijumčare
opojne droge kroz Republiku Hrvatsku i u njoj (Balkanska ruta),

– formiranje i uporaba dobro opremljenih
(materijalno tehnička sredstva, službeni psi za detekciju opojnih droga i dr.) timova granične policije i carine specijaliziranih za
suzbijanje svih vrsta krijumčarenja, poglavito krijumčarenja opojnih droga,

– tehničko opremanje i uređenje graničnih
prijelaza u skladu s europskim standardima te radi poboljšanja nadzora granice
(i roba) otvaranje novih graničnih prijelaza uz adekvatno kadrovsko
osnaživanje, sukladno porastu putničkog i robnog prometa,

– unutar Službe za suzbijanje krijumčarenja
Carinske uprave potrebno je institucionalno i kadrovski ojačati rad Odjela za
droge, opasne tvari i sprječavanje pranja novca,

– pravovremeno uočavanje novih pojavnih oblika
(modaliteti, trendovi) krijumčarenja i zlouporabe opojnih droga,

– suzbijanje organizirane preprodaje i
distribucije opojnih droga na teritoriju Republike Hrvatske od kriminalnih
skupina, sprječavanje uspostave otvorenih narkoscena
te suzbijanje preprodaje na ulici manjih količina opojnih droga, ulična
redukcija (maksimalno otežavanje dostupnosti opojnih droga),

– planiranje i poduzimanje preventivnih mjera i
aktivnosti vezanih uz sprječavanje zlouporabe opojnih droga u »zonama«, blizini
dječjih vrtića, odgojno-obrazovnih ustanova te drugih mjesta na kojima se
okuplja pretežito mlađa populacija,

– aktivno sudjelovati u provođenju medijskih
kampanja koje imaju za cilj educirati mlade ljude o štetnosti konzumiranja
opojnih droga, te na taj način upoznati javnost s mjerama koje policija provodi
kako bi spriječila, reducirala i ublažila štete koje nastaju za pojedince i
društvo u cjelini, a vezane su uz zlouporabu opojnih droga,

– ovlaštena tijela i institucije trebaju
uspostaviti efikasan nadzor nad prometom kemikalija koje se mogu upotrijebiti
za proizvodnju opojnih droga, te sprječavanje njihova krijumčarenja i
zlouporabe,

– jačanje međunarodne policijske i carinske
suradnje, bilateralne ili u sklopu međunarodnih policijskih organizacija,
provođenje zajedničkih operativnih akcija, povećanje zajedničkih operativnih
kapaciteta, uz međusobnu razmjenu znanja i iskustva te informacija,

– unapređenje prikupljanja, obrade i analize
svih oblika informacija vezanih uz kriminalitet zlouporabe opojnih droga, uz
međusobnu razmjenu tih informacija na regionalnoj i međunarodnoj razini,

– provođenje svih potrebnih mjera i radnji s
ciljem svođenja na minimum mogućnosti proizvodnje ili uzgoja opojnih droga na
području Republike Hrvatske,

– pojačati neposrednu policijsku suradnju među
različitim ustrojstvenim jedinicama unutar Ministarstva unutarnjih poslova
Republike Hrvatske, te pojačati policijske aktivnosti na lokalnoj razini,

– nastaviti s daljnjim unapređivanjem suradnje
između tijela mjerodavnih za suzbijanje ponude opojnih droga u Republici
Hrvatskoj (kako na državnoj tako i na lokalnoj razini), poglavito između Ministarstva
unutarnjih poslova, Ministarstva financija (Carinska služba i Ured za
sprječavanje pranja novca), Ministarstva gospodarstva te Ministarstva
pravosuđa, uz možebitno formiranje zajedničkih istražnih timova sa svrhom
osiguranja čim efikasnijeg kaznenoga progona počinitelja težih oblika kaznenih
dijela vezanih uz zloporabu i krijumčarenje opojnih droga,

– povećanje sigurnosti u cestovnom i pomorskom
prometu, te smanjenje broja prometnih nezgoda koje izazivaju vozači pod
utjecajem opojnih droga (testiranje vozača na opojne droge),

– unaprijediti tehnike vezane uz otkrivanje
financijskih transakcija novca, odnosno tijek novca stečenog ilegalnom
trgovinom opojnim drogama (otkrivanje tzv. pranja
novca), te razotkrivanje i omogućavanje procesuiranja organiziranih grupa, pa i
pravnih osoba koje sudjeluju u pranju novca, poglavito stečenog krijumčarenjem
i preprodajom opojnih droga.

*5.4.2. Nadzor nad prekursorima*

Učinkovit nadzor nad kemijskim tvarima koje se
mogu uporabiti za ilegalnu proizvodnju droga važan je čimbenik u sprječavanju
nezakonite proizvodnje droga i posljedično smanjenje ponude droga. Budući da se
te tvari nalaze u redovitom prometu te se u velikim količinama koriste u
kemijskoj, farmaceutskoj, kozmetičkoj i sličnim industrijama, potrebno je
provoditi zakonske i druge intervencije sprječavanja njihova nezakonitog
otjecanja. To podrazumijeva sustavni nadzor nad proizvodnim subjektima
(sirovine, tehnologije), znanstvenim i istraživačkim subjektima (sirovine,
laboratorijska oprema), uvozom, izvozom i provozom određenih roba i kemikalija/prekursora (količine i namjena).

Posebnu pozornost potrebno je usmjeriti na
trajan nadzor nad međunarodnim prometom tih tvari, suradnju ovlaštenih državnih
tijela i proizvođača tvari, trgovaca i prijevoznika radi otkrivanja sumnjivih
pošiljaka i pokušaja nezakonite uporabe prekursora.
Nadalje, nužno je cjelovito vođenje evidencije o prekograničnom prometu prekursorima, razmjena informacija s relevantnim tijelima
drugih država i međunarodnim institucijama, kao i međusobna suradnja
mjerodavnih državnih tijela.

*5.4.3. Kaznena politika*

Kaznena politika na području suzbijanja
ilegalnog posjedovanja, prijevoza, proizvodnje i omogućavanja uporabe opojnih
droga predstavlja sastavni dio sveukupne nacionalne politike na području
suzbijanja i smanjivanja uporabe opojnih droga. U skladu s prihvaćenim
međunarodnim standardima i konvencijama Ujedinjenih naroda i hrvatskim
zakonodavstvom kojim se regulira zlouporaba opojnih droga, pooštren je nadzor
nad psihoaktivnim tvarima koje su podijeljene u tri
skupine, ovisno o opasnim učincima i posljedicama na čovjekovo zdravlje, a
sadržane su u Popisu opojnih droga, psihotropnih
tvari i biljaka iz kojih se može dobiti opojna droga te tvari koje se mogu
uporabiti za izradu opojnih droga. Poseban nadzor usmjeren je na prekursore koji su također uvršteni na popis, a njihova
zlouporaba se kažnjava kao kazneno djelo. Osim navedenog, u Zakonu o izmjenama
i dopunama Kaznenog zakona dopunjena je odredba o uvjetnoj osudi sa zaštitnim
nadzorom u vezi s odvikavanjem od ovisnosti u terapijskoj zajednici, novom
točkom »podvrgavanje odvikavanju od ovisnosti o alkoholu i opojnim drogama u
zdravstvenoj ustanovi ili terapijskoj zajednici«. U postojeći katalog posebnih
obveza, uz zaštitni nadzor, dodala se nova posebna obveza kao primjerenija za
počinitelje kaznenih djela koji su kazneno djelo počinili pod odlučujućim
djelovanjem droge. Što se tiče vođenja kaznenog postupka prema maloljetnicima,
Zakon o sudovima za mladež je tijekom pretpripremnog
postupka u članku 63. predvidio mogućnost da državni odvjetnik – za kazneno
djelo za koje je propisana kazna zatvora u trajanju do pet godina ili novčana
kazna – ne zahtijeva pokretanje kaznenog postupka iako postoji osnovana sumnja
da je maloljetnik počinio kazneno djelo, ako smatra da ne bi bilo svrhovito
voditi postupak prema maloljetniku s obzirom na narav kaznenog djela i
okolnosti u kojima je djelo počinjeno. Državni odvjetnik može odluku o
nepokretanju postupka uvjetovati spremnošću maloljetnika da se podvrgne stručnom
medicinskom postupku ili postupku odvikavanja od droge ili drugih ovisnosti.
Nakon što uz suradnju i nadzor Centra za socijalnu skrb maloljetnik ispuni
obveze, državni odvjetnik donosi konačnu odluku o nepokretanju postupka prema
maloljetniku. Zakon o izmjenama i dopunama Zakona o Uredu za suzbijanje
korupcije i organiziranog kriminaliteta (»Narodne novine«, br.
33/05.) koji je stupio na snagu 22. ožujka 2005. godine detaljnije je odredio
djelokrug i ovlasti Ureda za suzbijanje korupcije i organiziranog
kriminaliteta.

Nelegalna proizvodnja i promet opojnim drogama,
posjedovanje te omogućavanje njihove uporabe, sukladno Kaznenom zakonu
Republike Hrvatske, kvalificirani su kao kaznena djela. Za osobe koje
maloljetnim osobama omogućavaju uporabu opojnih droga u neposrednoj blizini
škola ili u školama, odnosno u neposrednoj blizini i u prostorijama u kojima se
odvijaju aktivnosti mladih, ili ako se radi o iskorištavanju utjecaja na
maloljetne osobe ili osobe koje nisu u stanju realno prosuditi o opasnosti
opojnih droga, potrebno je razmotriti mogućnost primjene strožih sankcija.
Ujedno u kaznenim i prekršajnim postupcima koji se vode zbog zlouporabe opojnih
droga potrebno je zauzimati se za što brže procesuiranje slučajeva u kojima je
ovisnost o opojnim drogama uzrok kaznenih, odnosno prekršajnih djela.

Osim navedenog, potrebno je provesti sustavnu
analizu učinkovitosti primjene kaznene politike na predmete u kaznenom i
prekršajnom postupku u vezi sa zlouporabom opojnih droga, osobito na području
kažnjavanja posjedovanja opojnih droga u količinama koje su konzumentima
potrebne za jednokratnu uporabu, ako druge okolnosti ne ukazuju na mogućnost
zlouporabe opojnih droga. Na temelju pokazatelja učinkovitosti kaznene
politike, sagledati nedostatke i usmjeriti pozornost na edukaciju sudaca i
državnih odvjetnika i stručnih suradnika iz područja suzbijanja neovlaštene
trgovine opojnim drogama te u vezi s primjenom kaznenih i prekršajnih odredbi
vezanih uz zlouporabu opojnih droga. U tom kontekstu potrebno je i razmotriti
mogućnost upućivanja većeg broja zatvorenika-ovisnika kojima je izrečen uvjetni
otpust, u terapijske zajednice koje djeluju u sustavu socijalne skrbi.
Istodobno je potrebno smisleno povezati skupine stručnjaka koji će pojedinačnim
počiniteljima, odmah nakon otkrića kažnjivog ponašanja, po potrebi pružiti
odgovarajuću stručnu pomoć. U skladu s tim je potrebno donijeti zdravstvene
programe i programe socijalne zaštite za postupanje s počiniteljima prekršaja.

Budući razvoj kaznene politike i zakonodavstva
treba temeljiti na preporukama i odlukama tijela Europske unije.

5.4.3.1. Kaznionice i
zatvori

U sklopu djelokruga rada Uprave za zatvorski
sustav tretman zatvorenika ovisnika o opojnim drogama provodi se na temelju
odluke suda (izrečena sigurnosna mjera liječenja od ovisnosti) kao i na osnovi
obavljene psihosocijalne dijagnostike, utvrdi li se da je zatvorenik prije
dolaska na izdržavanje kazne konzumirao ili eksperimentirao s opojnim drogama.
Uključivanje u postupak liječenja sastavni je dio pojedinačnog programa
izdržavanja kazne zatvora. Zatvorenicima se uključivanje u programe omogućava i
na vlastiti zahtjev, a tijekom izdržavanja kazne u postupak liječenja uključuju
se zatvorenici koji nisu bili uključeni na temelju prije navedenih načina ako
se prigodom preispitivanja uspješnosti pojedinačnog programa izvršavanja kazne
utvrdi takva potreba.

U zatvorskom sustavu zatvorenicima ovisnicima o
opojnim drogama pruža se zdravstvena skrb, provodi se edukacija iz područja
zlouporaba opojnih droga te se oni uključuju u modificirane terapijske
zajednice. Terapijske zajednice ustrojene su u zatvorenoj kaznionici u
Lepoglavi u kojoj se zatvorenici nakon što potpišu terapijski ugovor smještaju
na poseban odjel, te u poluotvorenoj kaznionici u Turopolju. U kaznionici u
Turopolju zatvorenici ovisnici, koji zbog režima izvršavanja kazne u
poluotvorenim uvjetima nisu odvojeni od ostalih zatvorenika, također potpisuju
terapijski ugovor, a pogodnosti izlazaka izvan kaznionice prilagođene su
obvezama javljanja u centre za suzbijanje ovisnosti u socijalnoj zajednici. U
zatvoru u Zagrebu provodi se projekt pod nazivom: »Institucionalni i poslijepenalni tretmani osuđenih ovisnika«, a u tijeku je i
njegova aplikacija na još devet zatvora u kojima se izvršavaju kazne u kraćem
trajanju (do 6 mjeseci).

U zatvorskom sustavu primjenjuje se i odgojna
mjera upućivanja u odgojni zavod, te se u odgojnim zavodima u Turopolju i
Požegi provodi tretman maloljetnih odgajanika i odgajanica, a sukladno njihovom trenutačnom broju
ustrojavaju se i modificirane terapijske zajednice. U odgojnim zavodima posebna
se pozornost poklanja edukativnom i preventivnom radu, što je primjereno dobi
populacije. U ostalim kaznionicama i zatvorima sa zatvorenicima ovisnicima
provodi se individualni stručni rad.

Posebna kategorija osoba u zatvorskom sustavu su
pritvorenici. Osim pružanja zdravstvene zaštite, za vrijeme izvršavanja mjere
pritvora provodi se detoksifikacija primjenom
metadonske terapije. Prije dovršetka detoksifikacije
zatvorenik se ne upućuje na izdržavanje kazne u kaznionice.

Poteškoće u provođenju tretmana ovisnika u
proteklom razdoblju odnosile su se na problem nedovoljnih smještajnih
kapaciteta u zatvorenim kaznionicama i zatvorima, nepopunjenost službeničkog
mjesta liječnika u pojedinim kaznionicama, manjak novčanih sredstava za češće i
kvalitetnije testiranje zatvorenika ovisnika na prisutnost opojnih sredstava u
organizmu, te nedovoljnu prisutnost centara za suzbijanje ovisnosti u
programima koji se za ovisnike provode tijekom izdržavanja kazne radi što
kvalitetnije organizacije prihvata poslije otpusta.

Osnovni cilj ovog dokumenta u odnosu na
zatvorski sustav definira se prihvaćanjem međuodnosa zatvora i kaznionica i
ukupne društvene zajednice. Zatvori su mjesta u kojima se ovisnici nalaze samo ograničeno,
katkad i vrlo kratko vrijeme tijekom kojeg im treba učiniti dostupnima sve
programe koji se provode u zajednici, a primjenjivi su u zatvorskim uvjetima.
Za provođenje kvalitetnog tretmana ovisnika o opojnim drogama u zatvorskom
sustavu zatvorenicima je potrebno osigurati liječenje od ovisnosti po istim
doktrinama i uvjetima koje je dostupno ovisnicima izvan zatvora: detoksifikacija, odjeli bez droga i drugi oblici liječenja.
To podrazumijeva dovoljan broj stručnjaka i njihovu permanentnu edukaciju te
superviziju stručnjaka izvan zatvorskog sustava, kao i osiguravanje smještajnih
kapaciteta prvenstveno radi organizacije izvršavanja kazne na posebnim »drug-free« odjelima. Nadalje, nužno je opremiti zatvorski sustav
certificiranim testerima za prisutnost opojnih
sredstava u organizmu, a testiranje treba provoditi prema verificiranim
protokolima. Radi sprječavanja infekcije zaraznim bolestima, omogućiti
zatvorenicima dostupnost mjera koje postoje i u društvu te permanentno
provoditi testiranja na hepatitise B i C te HIV. Centri za suzbijanje ovisnosti
moraju se potaknuti na participiranje u provođenju programa u zatvorskom
sustavu s naglaskom na pružanje usluga i pomoć u organizaciji postpenalnog prihvata za zatvorenike ovisnike o opojnim
drogama. Osim osnivanja kaznionice socioterapijskog
tipa, potrebno je razmotriti i mogućnost upućivanja većeg broja uvjetno
otpuštenih zatvorenika u terapijske zajednice i druge oblike liječenja i skrbi.
Radi unapređenja kvalitete podataka i njihovog ujednačavanja, potrebno je
umrežiti zatvorski sustav s institucijama koje vode registar ovisnika.
Naposljetku, potrebno je permanentnom izobrazbom službenika pravosudne policije
i stalnim tehničkim opremanjem i unapređivanjem, poduzimati sve mjere za
sprječavanje unosa i ponude opojnih sredstava u kaznionicama, zatvorima i
odgojnim zavodima.

Nastaviti razvijanje međunarodne suradnje
hrvatskoga zatvorskog sustava s ENDIPP-om (European Network on Drugs and Infections Prevention in Prison) te ostalim relevantnim međunarodnim tijelima i
institucijama i nevladinim udrugama koje se bave tretmanom i liječenjem
ovisnika u zatvorima i društvenoj zajednici.

5.5. MEĐUNARODNA
SURADNJA

Globalna priroda problema vezanih uz opojne
droge zahtijeva regionalni, bilateralni i multilateralni pristup, te je u tom
cilju potrebno osnaživati kako bilateralnu suradnju tako i suradnju s
međunarodnim organizacijama i drugim čimbenicima kao što su Pompidou
grupa Vijeća Europe, UNODC, WHO, EMCDDA i druge. Političku i razvojnu
međunarodnu suradnju na području zlouporabe opojnih droga treba temeljiti na
učinkovitom promicanju i unapređivanju uravnoteženog pristupa problemima droga
i prekursora i to kroz mehanizme regionalne suradnje
koji uključuju sve zemlje uzduž pojedinih ruta trgovanja (Balkanska ruta), pronalaženja
mogućih ključnih partnera, kao i suradnje s međunarodnim organizacijama i
institucijama te zemljama članicama EU. Međunarodno sudjelovanje omogućava
multilateralni oblik usklađene i cjelovite ponude različitih mjera, dok će u
sklopu približavanja Europskoj uniji, putem programa CARDS i PHARE, biti
uspostavljena izravna suradnja s članicama EU.

Hrvatska nastoji uključivanjem u međunarodne
aktivnosti na području suzbijanja droga i posljedica njihova uzimanja, aktivno
sudjelovati u rješavanju problematike povezane s uporabom i zlouporabom droga,
sudjelovati u kreiranju politike i stručnih pristupa na tom području. Nadalje,
međunarodnom se suradnjom učinkovitije bori protiv kriminalnih organizacija,
korupcije i pranja novca te nadzire promet opojnim drogama i prekursorima.

5.6. IZOBRAZBA

Potrebno je osigurati stalno osposobljavanje na
dodiplomskoj i poslijediplomskoj razini iz područja zlouporabe sredstava
ovisnosti. Potrebno je kontinuirano provoditi ciljane edukacije stručnjaka i
drugih osoba koje se bave problemom ovisnosti. Za djelatnike koji se izravno
bave problemom ovisnosti organiziraju se tečajevi trajne edukacije pri matičnim
fakultetima. Postigne li se suglasnost zainteresiranih fakulteta, nužno je
razraditi program multidisciplinarnoga poslijediplomskog studija. Osigurati
treba i nove oblike izobrazbe za planiranje i evaluaciju preventivnih programa.
Osigurat će se i specifična dodatna izobrazba (informativna predavanja, okrugli
stolovi i sl.) svih sudionika koji sudjeluju u
provedbi Nacionalne strategije, uključujući i najširu javnost.

Izobrazbu treba provoditi u suradnji sa
stručnjacima i znanstvenim institucijama iz Hrvatske, kao i u suradnji s
međunarodnim organizacijama.

6. FINANCIJSKA SREDSTVA
POTREBNA ZA PROVEDBU NACIONALNE STRATEGIJE

Za provedbu Nacionalne strategije nužno je
osigurati financijska sredstva čija će visina osiguravati kvalitetnu
implementaciju strategije, a sukladno djelokrugu rada i obvezama pojedinih
nositelja uključenih u provedbu Nacionalne strategije. Sredstva za provedbu
Nacionalne strategije na razini tijela državne uprave, na temelju prethodnoga međuresorskog usklađivanja, potrebno je osigurati unutar
državnog proračuna na stavkama pojedinih resornih ministarstava.

Stoga je nužno ukazati na potrebu da nositelji
koji nemaju unutar svojih proračunskih planova posebno predviđena sredstva za
provedbu Nacionalne strategije suzbijanja zlouporabe opojnih droga, poduzmu
aktivnosti usmjerene na njihovo osiguranje.

Po načelu podijeljene odgovornosti između države
i lokalne zajednice potrebno je u proračunskim sredstvima tijela lokalne
samouprave izdvojiti veća sredstva za djelovanje županijskih povjerenstava za
suzbijanje zlouporabe opojnih droga, provedbu preventivnih mjera na lokalnoj
razini te ostalih aktivnosti čija kvalitetna implementacija ovisi o
inicijativama lokalne uprave.

Kao dodatne financijske izvore koristiti
sredstva od igara na sreću, sredstva međunarodnih organizacija (Ujedinjeni
narodi (UNODC), Europska unija, Vijeće Europe), kao i sredstva dobivena na temelju
oduzimanja imovine pravomoćno osuđenih počinitelja kaznenih djela na području
droga.

7. AKCIJSKI PLAN

Akcijskim planom za područje droga podrobnije se
opisuju pojedini ciljevi i načini ostvarivanja postavljenih ciljeva, kao i konkretne
zadaće pojedinih izvršitelja za odabrano proračunsko razdoblje, na temelju
ocjene prethodnoga akcijskog plana i novih potreba u stručnim pristupima i na
temelju smjernica Nacionalne strategije. Akcijski plan mora biti vezan uz
sadržajnu i terminsku strukturu ciljeva Nacionalne strategije.

Akcijski plan suzbijanja zlouporabe opojnih
droga donosi se za trogodišnja razdoblja.

Vlada Republike Hrvatske će na prijedlog
Povjerenstva Vlade Republike Hrvatske za suzbijanje zlouporabe opojnih droga, a
na temelju prijedloga nadležnih tijela državne uprave, sukladno djelokrugu
njihovog rada, u roku od 30 dana od dana usvajanja Nacionalne strategije u
Hrvatskom saboru, donijeti Akcijski plan kojim će se preciznije definirati
pojedini ciljevi, načini njihovog ostvarivanja, rokovi izvršenja i procjena
potrebnih financijskih sredstava za određeno proračunsko razdoblje.

8. ZAKLJUČNE ODREDBE

Nacionalna strategija nakon donošenja u
Hrvatskom saboru objavit će se u »Narodnim novinama«.

Donošenjem ove Nacionalne strategije prestaje se
primjenjivati Nacionalna strategija nadzora nad opojnim drogama, suzbijanja
zlouporabe opojnih droga i pomoći ovisnicima o opojnim drogama u Republici
Hrvatskoj koju je usvojio Hrvatski sabor u ožujku 1996. godine.

Klasa: 530-08/05-01/02

Zagreb, 2. prosinca 2005.

HRVATSKI SABOR

Predsjednik

Hrvatskoga sabora

**Vladimir Šeks**, v.
r.

Ostalo, NN 147/2005-2792