## Odluka Ustavnog suda Republike Hrvatske broj U-IIIA-1194/2002 od 26. ožujka 2003.

### NN 71/2003 (29.4.2003.), Odluka Ustavnog suda Republike Hrvatske broj U-IIIA-1194/2002 od 26. ožujka 2003.

# USTAVNI SUD REPUBLIKE HRVATSKE

843

Ustavni
sud Republike Hrvatske, u Vijeću šestorice za odlu­čivanje o ustavnim tužbama,
u sastavu sudac Jasna Omejec, pred­sjednik Vijeća, te suci Marijan Hranjski,
Mario Kos, Ivan Mrkonjić, Emilija Rajić i Vice Vukojević, članovi Vijeća, u
povodu ustavne tužbe Doma zdravlja V.G., kojeg zastupa mr. A.Š., odvjetnik iz
V.G., na sjednici Vijeća održanoj dana 26. ožujka 2003. godine, jednoglasno je
donio

## ODLUKU

I.
Ustavna tužba se usvaja.

II. Općinski sud u Zagrebu dužan je donijeti presudu
u pred­metu koji se vodi pred tim sudom, pod brojem: Pn-6941/94, u najkraćem
mogućem roku, ali ne duljem od šest mjeseci, raču­najući od prvog idućeg dana
nakon dana objave ove odluke u »Narodnim novinama«.

III. Na temelju članka 63. stavka 3. Ustavnog zakona
o Ustav­nom sudu Republike Hrvatske (»Narodne novine«, broj 49/02-pročišćeni
tekst) podnositelju ustavne tužbe, Domu zdravlja V.G., V.G., određuje se
primjerena naknada zbog povrede ustavnog prava iz članka 29. stavka 1. Ustava
Republike Hrvatske (»Narodne novine«, broj 41/01 – pročišćeni tekst) u iznosu
od 6.000,00 kuna.

IV. Naknada iz točke III. izreke ove odluke bit će
isplaćena iz državnog proračuna, u roku od tri mjeseca od dana podnošenja
zahtjeva podnositelja za njezinu isplatu.

V. Ova odluka objavit će se u »Narodnim novinama«.

```
Obrazloženje
```

1.
Podnositelj ustavne tužbe, temeljem odredbe članka 63. Ustavnog zakona o
Ustavnom sudu Republike Hrvatske (»Narod­ne novine«, broj 49/02 – pročišćeni
tekst, u daljnjem tekstu: Ustav­ni zakon), podnio je dana 28. svibnja 2002.
godine ustavnu tužbu zbog nedonošenja sudske odluke u razumnom roku.

Predlaže da Ustavni sud odredi rok za donošenje
presude u predmetu koji se vodi pred Općinskim sudom u Zagrebu pod poslovnim
brojem: Pn-6941/94, te da odredi primjerenu naknadu podnositelju zbog povrede
ustavnog prava iz članka 29. stavka 1. Ustava Republike Hrvatske, koju je počinio
Općinski sud u Zagrebu, ne odlučivši o pravima i obvezama podnositelja u
razumnom roku.

ČINJENICE VAŽNE ZA USTAVNOSUDSKI POSTUPAK

2. Ustavni sud je u postupku pokrenutom ustavnom tužbom,
primjenom članka 63. Ustavnog zakona, uvidom u presliku spisa Općinskog suda u
Zagrebu, broj: Pn-6941/94, utvrdio sljedeće činjenice koje su pravno relevantne
za odlučivanje o povredi us­tav­nog prava podnositelja, zajamčenog člankom 29.
stavkom 1. Ustava:

– dana
29. travnja 1993. godine, podnositelj je podnio tužbu Okružnom privrednom sudu
u Zagrebu, protiv tuženika »M.p.« d.o.o., Z. i »M.« d.o.o., Z., radi zamjene
stvari zbog neispravnog funkcioniranja i naknade štete. Podnositelj u tužbi
navodi da je s prvotuženikom sklopio ugovor o kupoprodaji medicinske i
nemedicinske opreme, čiji je uvoz obavljen preko drugotuženika, te da je
podnositelj (utvrdivši da kupljena oprema nije ispravna) u garantnom roku tuženicima
reklamirao nedostatke. Kako su tuženici odbili podnositeljeve zahtjeve za
zamjenu neispravne opreme, podnositelj je pokrenuo parnični postupak tražeći od
tuženika isporuku ispravne opreme i naknadu štete koju je pretrpio zbog nemogućnosti
rada na isporučenoj opremi,

– dana 1. srpnja 1993. godine, Okružni privredni sud
u Zagrebu održao je prvo raspravno ročište u predmetu,

– sljedeća raspravna ročišta održana su 19. rujna
1995. i 15. travnja 1996. godine,

– raspravnim rješenjem Općinskog suda u Zagrebu od
15. travnja 1996. godine, tužitelju je određen rok od petnaest dana za dostavu
podataka potrebnih za pozivanje svjedoka na sljedeće ročište, te je određeno da
će sljedeće ročište biti zakazano nakon što tužitelj postupi po raspravnom rješenju,

– podneskom od 17. travnja 1996. godine, podnositelj
je dostavio Općinskom sudu u Zagrebu tražene podatke,

– podneskom od 1. veljače 2000. godine, podnositelj
je tražio da sud zakaže ročište,

– podneskom od 31. listopada 2000. godine,
podnositelj je uskladio dio tužbenog zahtjeva koji se odnosi na naknadu štete,

– sljedeće raspravno ročište održano je 7. studenoga
2000. godine,

– podneskom od 19. ožujka 2001. godine, podnositelj
je povukao prijedlog za saslušanje ranije predloženih svjedoka, pred­ložio
saslušanje drugih svjedoka, te povukao dio tužbenog zahtjeva za naknadu štete,

– 19. ožujka 2001. godine, održano je raspravno ročište,

– podneskom od 5. listopada 2001. godine, podnositelj
je specificirao tužbeni zahtjev,

– sljedeće ročište održano je 8. listopada 2001.
godine, na kojemu je raspravnim rješenjem određeno da će sljedeće ročište biti
zakazano kad podnositelj dostavi sudu specifikaciju tužbenog zahtjeva koja je
sastavni dio Ugovora br. 54/90 sklopljenog između podnositelja i prvotuženika,

– podneskom od 22. listopada 2001. godine,
podnositelj je zatražio od suda produljenje roka za specificiranje tužbenog
zahtjeva sukladno raspravnom rješenju od 8. listopada 2001. godine,

– podneskom od 11. prosinca 2001. godine, podnositelj
je od suda ponovno zatražio produljenje roka za dostavu traženih podataka,

– podneskom od 8. veljače 2002. godine, podnositelj
je dostavio Općinskom sudu u Zagrebu primjerak specifikacije medicinske i
nemedicinske opreme.

OČITOVANJE OPĆINSKOG SUDA U ZAGREBU

3. Na temelju članka 69. stavka 1. alineje 2.
Ustavnog zakona, Ustavni sud je 9. srpnja 2002. godine zatražio od Općinskog
suda u Zagrebu da se u roku od 15 dana izjasni o navodima ustav­ne tužbe.

Općinski
sud u Zagrebu je 24. rujna 2002. godine dostavio ovom Sudu presliku spisa,
broj: Pn-6941/94, bez očitovanja o navodima ustavne tužbe.

PRAVO VAŽNO ZA USTAVNOSUDSKI POSTUPAK

4. Odredbom članka 29. stavka 1. Ustava Republike
Hrvat­ske, propisano je sljedeće:

*»Svatko ima pravo da zakonom ustanovljeni
neovisni i nepristrani sud (...) u razumnom roku odluči o njegovim pravima i
obvezama (...)«.*

Odredbom članka 63. stavka 1. Ustavnog zakona
propisano je sljedeće:

*»(1) Ustavni sud će pokrenuti postupak po
ustavnoj tužbi i prije no što je iscrpljen pravni put, u slučaju kad o pravima
i obvezama stranke (...) nije u razumnom roku odlučio sud (...).*

*(2) U odluci kojom usvaja ustavnu tužbu zbog
nedonošenja akta u razumnom roku iz stavka 1. ovoga članka, Ustavni sud će
nadležnom sudu odrediti rok za donošenje akta kojim će taj sud meritorno odlučiti
o pravima i obvezama (...) podnositelja. Rok za donošenje akta počinje teći idućeg
dana od dana objave odluke Ustavnog suda u »Narodnim novinama«.*

*(3) U odluci iz stavka 2. ovoga članka Ustavni
sud će odrediti primjerenu naknadu koja pripada podnositelju zbog povrede
njegova ustavnog prava koju je sud učinio kada o pravima i obvezama
podnositelja (...) nije odlučio u razumnom roku. Naknada se isplaćuje iz državnog
proračuna u roku od tri mjeseca od dana podnošenja zahtjeva stranke za njezinu
isplatu«.*

*Ustavna tužba je osnovana.*

5. Povredu ustavnog prava na donošenje sudske odluke
u razumnom roku Ustavni sud razmatra u svjetlu osobitih okolnosti svakog
pojedinog slučaja.

Razmatranjem razloga ustavne tužbe podnositelja i
uvida u spis Općinskog suda u Zagrebu, broj: Pn-6941/94, Ustavni sud je utvrdio
da su se u ovom slučaju ostvarile pretpostavke za njegovo postupanje u smislu
odredbe članka 63. Ustavnog zakona.

Svoju odluku Ustavni sud obrazlaže sljedećim utvrđenjima:

5.1. DULJINA SUDSKOG POSTUPKA

Prvostupanjski parnični postupak započeo je 29.
travnja 1993. godine, podnošenjem tužbe podnositelja Okružnom privrednom sudu u
Zagrebu, protiv tuženika »M.p.« d.o.o., Z. i »M.« d.o.o., Z., radi zamjene
stvari zbog neispravnog funkcioniranja i naknade štete. Ustavna tužba podnijeta
je dana 28. svibnja 2002. godine, a do tog dana sudski postupak nije okončan,
pa Ustavni sud utvrđuje da postupak u ovom predmetu traje ukupno devet (9)
godina i dvadeset devet (29) dana.

Tijekom tog razdoblja prvostupanjski sud je održao šest
ročišta za glavnu raspravu.

Zakon o potvrđivanju Konvencije za zaštitu ljudskih
prava i temeljnih sloboda i protokola br. 1, 4, 6, 7 i 11 uz Konvenciju za zaštitu
ljudskih prava i temeljnih sloboda (»Narodne novine, Međunarodni ugovori«, broj
18/97, 6/99 – pročišćeni tekst, 8/99 – ispravak, u daljnjem tekstu: Zakon o
potvrđivanju Konvencije) stupio je na snagu dana 5. studenoga 1997. godine.

Od dana stupanja na snagu Zakona o potvrđivanju
Konvencije, odredbe Konvencije za zaštitu ljudskih prava i temeljnih sloboda
Vijeća Europe (u daljnjem tekstu: Europska konvencija) čine, temeljem članka
140. Ustava Republike Hrvatske, dio unutarnjeg pravnog poretka Republike
Hrvatske. Dio unutarnjeg prav­nog poretka Republike Hrvatske od tog dana čini i
odredba članka 6. stavka 1. Europske konvencije pod nazivom »Pravo na pošteno
suđenje« koja, između ostaloga, propisuje sljedeće:

*»Radi utvrđivanja svojih prava i obveza građanske
naravi (...) svatko ima pravo da zakonom ustanovljeni neovisni i nepristrani
sud (...) u razumnom roku ispita njegov slučaj«.*

Pravo na donošenje sudske odluke u razumnom roku čini
dio unutarnjeg pravnog poretka Republike Hrvatske od dana stupanja na snagu
Zakona o potvrđivanju Konvencije (5. studenoga 1997. godine). Pravo na donošenje
sudske odluke u razumnom roku je ustavno pravo u Republici Hrvatskoj od 9.
studenoga 2000. godine (dana proglašenja Promjena Ustava). Ispitivanje
razumnosti trajanja sudskih postupaka prije 5. studenoga 1997. godine, u
pravilu, ne bi moglo biti predmetom ustavnosudskih postupaka temeljenih na članku
63. Ustavnog zakona, jer u dotadašnjem prav­nom poretku Republike Hrvatske
takvo pravo nije postojalo.

Ustavni sud je u konkretnom slučaju ocijenio da se
pravno relevantnim razdobljem s aspekta povrede prava na razumnu duljinu
trajanja sudskog postupka smatra razdoblje od 5. studenoga 1997. godine (to
jest, od dana stupanja na snagu Zakona o potvrđivanju Konvencije) do 28.
svibnja 2002. godine (to jest, do dana podnošenja ustavne tužbe), što ukupno
iznosi četiri (4) godine, šest (6) mjeseci i dvadeset tri (23) dana.

5.2. POSTUPANJE NADLEŽNOG SUDA

Ustavni sud je utvrdio da je u razmatranom, pravno
relevantnom razdoblju, Općinski sud u Zagrebu, od radnji koje su relevantne za
meritorno odlučivanje o pravima i obvezama stranaka u tom sudskom postupku, održao
tri ročišta za glavnu raspravu (7. studenoga 2000., 19. ožujka 2001. i 8.
listopada 2001. godine).

Razdoblje potpune neaktivnosti Općinskog suda u
Zagrebu u konkretnoj pravnoj stvari u razmatranom razdoblju, trajalo je od 5.
studenoga 1997. godine do 7. studenoga 2000. godine, tj. tri (3) godine i dva
(2) dana.

5.3.                        PONAŠANJE PODNOSITELJA USTAVNE TUŽBE (TUŽITELJA
U SUDSKOM POSTUPKU)

Podnositelj ustavne tužbe, kao tužitelj u sudskom
postupku, prema utvrđenju Ustavnog suda, svojim ponašanjem nije pridonio
duljini sudskog postupka.

5.4. SLOŽENOST SUDSKOG PREDMETA

Dosadašnji tijek sudskog postupka ne ukazuje da se u
konkretnom slučaju radi o složenoj sudskoj stvari.

Polazeći od činjenice da se predmet neprekidno nalazi
u postupku pred sudom prvog stupnja, a imajući u vidu postupanje nadležnog suda
u razmatranom, pravno relevantnom razdoblju, (saslušanje samo jednog svjedoka
na jednom od ukupno tri održana raspravna ročišta), Ustavni sud nije našao
okolnosti koje bi u dosadašnjem tijeku postupka ukazivale na složenost sudskog
predmeta, a koje bi opravdale dugotrajnost postupanja u konkretnom sudskom
predmetu.

6. Slijedom iznijetog, Ustavni sud ocjenjuje da je
nerazumno dugim nepostupanjem Općinskog suda u Zagrebu (preko tri godine)
povrijeđeno ustavno pravo podnositelja da zakonom ustanov­ljeni neovisni i
nepristrani sud u razumnom roku odluči o njegovim pravima ili obvezama, koje je
zajamčeno člankom 29. stav­kom 1. Ustava.

7. Imajući u vidu sve navedene činjenice i okolnosti,
a posebno vrijeme potpune neaktivnosti suda prvog stupnja u konkretnom sudskom
predmetu, kao i važnost sudskog postupka za podnositelja (podnositelj je za
vrijeme trajanja sudskog postupka koristio neispravnu opremu radi čije zamjene
je pokrenuo postupak), u smislu odredbe članka 63. stavka 2. Ustavnog zakona,
odlučeno je kao pod točkama I. i II. izreke odluke.

8. Sukladno odredbi članka 63. stavka 3. Ustavnog
zakona, odlučeno je kao u točkama III. i IV. izreke odluke.

Visinu naknade zbog povrede ustavnog prava na donošenje
sudske odluke u razumnom roku, Ustavni sud u pravilu određuje za razmatrano,
pravno relevantno razdoblje, uz iznimnu moguć­nost uvažavanja nerazumno dugog
razdoblja potpune neaktivnosti suda i prije 5. studenoga 1997. godine, što
ovisi o osobitim okolnostima svakog pojedinog slučaja.

Pri utvrđivanju visine naknade, temeljem članka 63.
stavka 2. Ustavnog zakona, Ustavni sud uzima u obzir sve okolnosti slučaja, uz
istodobno uvažavanje ukupnih gospodarskih i socijalnih prilika u Republici
Hrvatskoj.

9. Odluka o objavi (točka V. izreke) temelji se na
odredbi članka 29. Ustavnog zakona.

Broj:
U-IIIA-1194/2002

Zagreb, 26. ožujka 2003.

USTAVNI SUD REPUBLIKE HRVATSKE

Predsjednik Vijeća
**dr. sc.** **Jasna Omejec,** v. r.

if !supportEmptyParas endif

Odluka, NN 71/2003-843