## Odluka Ustavnog suda Republike Hrvatske broj U-IIIA-70/2003 od 17. prosinca 2003.

### NN 2/2004 (8.1.2004.), Odluka Ustavnog suda Republike Hrvatske broj U-IIIA-70/2003 od 17. prosinca 2003.

# USTAVNI SUD REPUBLIKE HRVATSKE

51

Ustavni sud Republike Hrvatske,
u sastavu Petar Klarić, pred­sjednik Suda, te suci Marijan Hranjski, Mario Kos,
Ivan Matija, Ivan Mrkonjić, Jasna Omejec, Željko Potočnjak, Agata Račan,
Emilija Rajić, Smiljko Sokol, Nevenka Šernhorst, Vice Vukojević i Milan
Vuković, odlučujući o ustavnoj tužbi M. R. iz S., koju zastupa A. I.,
odvjetnica iz Z., na sjednici održanoj dana 17. prosinca 2003. godine,
jednoglasno je donio

## ODLUKU

I. Ustavna tužba se usvaja.

II.Općinski sud u
Zagrebu dužan je donijeti presudu u predmetu koji se vodi pred tim sudom pod
brojem: P-7331/97 u najkraćem mogućem roku, ali ne duljem od šest (6) mjeseci,
računajući od prvog idućeg dana nakon dana objave ove odluke u »Narodnim
novinama«.

III. Na temelju članka 63.
stavka 3. Ustavnog zakona o Ustavnom sudu Republike Hrvatske (»Narodne novine«,
broj 49/02 - pročišćeni tekst), podnositeljici ustavne tužbe, M. R. iz S.,
određuje se primjerena naknada zbog povrede ustavnog prava iz članka 29. stavka
1. Ustava Republike Hrvatske (»Narodne novine«, broj 41/01 - pročišćeni tekst),
u iznosu od 5.000,00 kuna.

IV. Naknada iz točke III. izreke
ove odluke bit će isplaćena iz Državnog proračuna u roku od tri mjeseca od dana
podnošenja zahtjeva podnositeljice Ministarstvu financija Republike Hrvatske za
njezinu isplatu.

V. Ova odluka objavit će se u
»Narodnim novinama«.

```
Obrazloženje
```

1. Ustavna tužba podnijeta 8.
siječnja 2003. godine temelji se na odredbama članka 63. stavka 1. Ustavnog
zakona o Ustavnom sudu Republike Hrvatske (»Narodne novine«, broj 49/02 -
pročišćeni tekst, u daljnjem tekstu: Ustavni zakon).

Podnositeljica
navodi da je 1. prosinca 1997. godine kod Općinskog suda u Zagrebu podnijela
tužbu radi isplate 150.000,00 kuna. Tužba je zaprimljena pod brojem: P-7331/97.
Navodi da je u predmetu održano nekoliko ročišta, ali da, unatoč prijedlogu
podnositeljice, nadležni sud do podnošenja ustavne tužbe nije pristupio
provođenju dokaza radi utvrđenja visine dospjelih, a neisplaćenih iznosa
mirovine. Kako nadležni sud nije u razumnom roku odlučio o njenim pravima i
obvezama, smatra povrijeđenim ustavno pravo zajamčeno člankom 29. stavkom 1.
Ustava Republike Hrvatske.

Predlaže
donošenje odluke kojom se usvaja ustavna tužba i nalaže Općinskom sudu u
Zagrebu da u predmetu koji se vodi pod brojem: P-7331/97 donese presudu u
najkraćem mogućem roku, ali ne duljem od šest (6) mjeseci, računajući od prvog
idućeg dana nakon objave odluke u »Narodnim novinama«. Također predlaže
određivanje primjerene naknade u iznosu od 20.000,00 kuna zbog povrede ustavnog
prava zajamčenog člankom 29. stavkom 1. Ustava.

ČINJENICE VAŽNE ZA
USTAVNOSUDSKI POSTUPAK

2. Ustavni sud je u postupku
pokrenutom ustavnom tužbom, primjenom članka 63. Ustavnog zakona, uvidom u spis
Općinskog suda u Zagrebu, broj: P-7331/97, utvrdio sljedeće činjenice koje su
pravno relevantne za odlučivanje o povredi ustavnog prava podnositeljice,
zajamčenog člankom 29. stavkom 1. Ustava:

– tužba radi isplate 150.000,00
kuna podnesena je kod Općinskog suda u Zagrebu 1. prosinca 1997. godine.
Predmet se vodi pod brojem: P-7331/97;

– na ročištu održanom 10.
veljače 1999. godine, opuno­mo­ćenik tuženika daje odgovor na tužbu;

– podneskom tuženika od 19.
veljače 1999. godine, dostav­ljeno je rješenje o obustavi isplate mirovine za
podnositeljicu;

– podneskom od 25. veljače 1999.
godine, podnositeljica se očituje na navode tuženika iz podneska od 19. veljače
1999. godine;

– podneskom od 11. studenoga
2002. godine, podnositeljica moli zakazivanje ročišta;

– na ročištu održanom 27.
siječnja 2003. godine, naloženo je tuženiku dostaviti podatke o visini mirovine
za podnositeljicu u spornom razdoblju te odluku Upravnog suda kojim se dokazuje
pravomoćnost rješenja o obustavi.

OČITOVANJE OPĆINSKOG SUDA U
ZAGREBU

3. Na temelju članka 69. stavka
1. alineje 2. Ustavnog zakona, Ustavni sud je zatražio dana 13. ožujka 2003.
godine od Općinskog suda u Zagrebu da se izjasni o navodima ustavne tužbe.

U očitovanju Općinskog suda u
Zagrebu, broj: 23 Su-492/03 od 28. travnja 2003. godine, navedeno je da je u
konkretnom slučaju tijekom postupka istaknut prigovor stvarne nenadležnosti
Općinskog suda. Stoga je nadležni sud smatrao potrebnim pričekati stajalište
višeg suda koji je odlučivao povodom sličnih slučajeva. S obzirom da viši sud
nije zauzeo jedinstveno stajalište, zakazana je glavna rasprava 27. siječnja
2003. godine na kojoj je naloženo tuženiku dostaviti podatke o visini mirovine
za podnositeljicu.

PRAVO VAŽNO ZA USTAVNOSUDSKI
POSTUPAK

4. Odredbom članka 29. stavka 1.
Ustava Republike Hrvat­ske, propisano je:

*»Svatko ima pravo da zakonom
ustanovljeni neovisni i nepristrani sud (...) u razumnom roku odluči o njegovim
pravima i obvezama (...).«*

Odredbom članka 63. Ustavnog
zakona, propisano je:

»(1) Ustavni sud će pokrenuti
postupak po ustavnoj tužbi i prije no što je iscrpljen pravni put, u slučaju
kad o pravima i obvezama stranke (...) nije u razumnom roku odlučio sud (...).

(2) U odluci kojom usvaja ustavnu
tužbu zbog nedonošenja akta u razumnom roku iz stavka 1. ovoga članka, Ustavni
sud će nadležnom sudu odrediti rok za donošenje akta kojim će taj sud meritorno
odlučiti o pravima i obvezama (...) podnositelja. Rok za donošenje akta počinje
teći idućeg dana od dana objave odluke Ustavnog suda u »Narodnim novinama«.

(3) U odluci iz stavka 2. ovoga
članka Ustavni sud će odrediti primjerenu naknadu koja pripada podnositelju
zbog povrede njegova ustavnog prava koju je sud učinio kada o pravima i
obvezama podnositelja (...) nije odlučio u razumnom roku. Naknada se isplaćuje
iz državnog proračuna u roku od tri mjeseca od dana podnošenja zahtjeva stranke
za njezinu isplatu.«.

*Ustavna tužba je osnovana.*

5. Povredu ustavnog prava na
donošenje sudske odluke u razumnom roku, Ustavni sud razmatra u svjetlu
osobitih okolnosti svakog pojedinog slučaja.

Razmatranjem razloga ustavne
tužbe podnositeljice i uvida u spis Općinskog suda u Zagrebu, broj: P-7331/97,
Ustavni sud je utvrdio da su se u ovom slučaju ostvarile pretpostavke za
postupanje temeljem odredbe članka 63. Ustavnog zakona.

Svoju odluku Ustavni sud
obrazlaže sljedećim utvrđenjima:

5.1. DULJINA SUDSKOG POSTUPKA

Prvostupanjski parnični postupak
započeo je tužbom podnositeljice, podnesenom 1. prosinca 1997. godine Općinskom
sudu u Zagrebu. Postupak je još u tijeku. Od dana podnošenja tužbe nadležnom
sudu do podnošenja ustavne tužbe, postupak traje pet (5) godina, jedan (1)
mjesec i 7 (sedam dana).

Zakon
o potvrđivanju Konvencije za zaštitu ljudskih prava i temeljnih sloboda i
protokola br. 1, 4, 6, 7 i 11 uz Konvenciju za zaštitu ljudskih prava i
temeljnih sloboda (»Narodne novine - Međunarodni ugovori«, broj 18/97, 6/99 –
pročišćeni tekst, u daljnjem tekstu: Zakon o potvrđivanju Konvencije) stupio je
na snagu dana 5. studenoga 1997. godine.

Od
dana stupanja na snagu Zakona o potvrđivanju Konvencije, odredbe Konvencije za
zaštitu ljudskih prava i temeljnih sloboda Vijeća Europe (u daljnjem tekstu:
Europska konvencija) čine, temeljem članka 140. Ustava Republike Hrvatske, dio
unutarnjeg pravnog poretka Republike Hrvatske. Dio unutarnjeg pravnog poretka
Republike Hrvatske od tog dana čini i odredba članka 6. stavka 1. Europske
konvencije pod nazivom »Pravo na pošteno suđenje« koja, između ostaloga,
propisuje:

»Radi
utvrđivanja svojih prava i obveza građanske naravi (...) svatko ima pravo da
zakonom ustanovljeni neovisni i nepristrani sud (...) u razumnom roku ispita
njegov slučaj.«.

Pravo
na donošenje sudske odluke u razumnom roku čini dio unutarnjeg pravnog poretka
Republike Hrvatske od dana stupanja na snagu Zakona o potvrđivanju Konvencije
(5. studenoga 1997.). Pravo na donošenje sudske odluke u razumnom roku je
ustavno pravo u Republici Hrvatskoj od 9. studenoga 2000. godine (dana
proglašenja Promjena Ustava).

S
obzirom na navedeno, Ustavni sud kao relevantno razdoblje ocjene razumnog
trajanja postupka, smatra razdoblje od podnošenja tužbe nadležnom sudu do
podnošenja ustavne tužbe.

5.2.
POSTUPANJE NADLEŽNIH SUDOVA

U
postupku je od dana podnošenja tužbe do dana podnošenja ustavne tužbe održano
samo jedno ročište. Iz očitovanja nadležnog suda i preslike spisa, razvidno je
da je nakon podnošenja ustavne tužbe (8. siječnja 2003.) održano još jedno
ročište i to 27. siječnja 2003. godine.

Unatoč
navodima nadležnog suda o potrebi zastajanja s postupkom radi zauzimanja
stajališta višeg suda u sličnim slučajevima, Ustavni sud ocjenjuje da isti nije
postupao u razumnom roku. Okolnost neujednačene prakse u sličnim slučajevima ne
može se smatrati takvom okolnošću koja bi mogla objektivno usporiti postupanje
suda.

Analizirajući
postupanje nadležnog suda u konkretnoj pravnoj stvari, u razmatranom razdoblju,
Ustavni sud je utvrdio da se razdoblje neaktivnosti Općinskog suda u Zagrebu
proteže od 1. prosinca 1997. godine (od dana podnošenja tužbe sudu) do 10.
veljače 1999. godine, kada je održano prvo ročište, što čini jednu (1) godinu,
dva (2) mjeseca i devet (9) dana, te od 10. veljače 1999. godine do 27.
siječnja 2003. godine, kada je održano drugo ročište, odnosno tri (3) godine, jedanaest
(11) mjeseci i sedamnaest (17) dana, u kojim razdobljima nadležni sud nije
poduzeo niti jednu pravno relevantnu radnju bitnu za nastavak postupka.

5.3. PONAŠANJE PODNOSITELJICE
USTAVNE TUŽBE

(TUŽITELJICE U SUDSKOM POSTUPKU)

Podnositeljica ustavne tužbe,
kao tužiteljica u sudskom postupku, prema utvrđenju Ustavnog suda, nije
pridonijela duljini sudskog postupka.

5.4. SLOŽENOST SUDSKOG PREDMETA

Dosadašnji tijek sudskog
postupka ne ukazuje da se u ovom slučaju radi o složenom sudskom postupku.

6. Imajući u vidu sve navedene
činjenice i okolnosti, a posebno važnost sudskog postupka za podnositeljicu
(postupak radi isplate neisplaćenih mirovina), Ustavni sud je utvrdio da je
trajanjem parničnog postupka preko pet godina, u kojem razdoblju je održano
samo dva ročišta, povrijeđeno ustavno pravo da zakonom ustanovljeni neovisni i
nepristrani sud u razumnom roku odluči o njezinim pravima ili obvezama, koje je
zajamčeno člankom 29. stavkom 1. Ustava Republike Hrvatske.

Stoga
je, u smislu odredbe članka 63. stavka 2. Ustavnog zakona, odlučeno kao pod
točkama I. i II. izreke odluke.

7.Sukladno odredbi članka 63. stavka 3. Ustavnog zakona, odlučeno je kao u
točkama III. i IV. izreke ove odluke.

Pri
utvrđivanju visine naknade, temeljem članka 63. stavka 3. Ustavnog zakona,
Ustavni sud uzima u obzir sve okolnosti slučaja, imajući pritom u vidu i vrstu
postupka o kojem se radi.

8.
Odluka o objavi (točka V. izreke) temelji se na odredbi članka 29. Ustavnog
zakona.

Broj: U-IIIA-70/2003

Zagreb,
17. prosinca 2003.

USTAVNI SUD REPUBLIKE HRVATSKE

Predsjednik Suda
**dr. sc. Petar Klarić,** v. r.

Odluka, NN 2/2004-51