## Odluka Ustavnog suda Republike Hrvatske broj U-III-1798/2003 od 5. veljače 2004.

### NN 21/2004 (18.2.2004.), Odluka Ustavnog suda Republike Hrvatske broj U-III-1798/2003 od 5. veljače 2004.

# USTAVNI SUD REPUBLIKE HRVATSKE

581

Ustavni
sud Republike Hrvatske, u Prvom vijeću za odluči­vanje o ustavnim tužbama, u
sastavu sudac Željko Potočnjak, predsjednik Vijeća, te suci Ivan Matija, Agata
Račan, Smiljko Sokol, Nevenka Šernhorst i Milan Vuković, članovi Vijeća, u
postupku pokrenutom ustavnom tužbom D. Ž. iz S., kojeg zastupa M. K., odvjetnik
iz Č., na sjednici održanoj dana 5. veljače 2004. godine, jednoglasno je donio

## ODLUKU

I.Ustavna
tužba se odbija.

II.Ova
odluka objavit će se u »Narodnim novinama«.

```
Obrazloženje
```

1.Ustavna
tužba podnijeta je protiv presude Vrhovnog suda Republike Hrvatske, broj: I Kž-885/02-3
od 4. ožujka 2003. godine, kojom je potvrđena presuda Županijskog suda u Čakovcu,
broj: VI-Kv-32/02-10 od 18. rujna 2002. godine donesena u povodu molbe
Republike Slovenije za izvršenje pravomoćne presude Okružnog suda u Ptuju,
broj: K-114/00-15 od 26. rujna 2000. godine.

2.Podnositelj smatra da mu je osporavanim
presudama po­vri­je­đeno ustavno pravo zajamčeno člankom 26. Ustava. Obrazlažući
povredu ustavnog prava, ponavlja žalbene navode ističući da mu je kazna izrečena
po pravilima za odmjeravanje kazne temeljem slovenskog zakonodavstva, čime je,
po njegovom miš­ljenju, stavljen u nejednak položaj s osobama kojima je za isto
kazneno djelo suđeno u Republici Hrvatskoj. Smatra da bi mu u slučaju suđenja u
Republici Hrvatskoj bila izrečena znatno blaža kazna.

Predlaže
usvajanje ustavne tužbe te ukidanje osporavanih odluka.

Na
temelju članka 67. stavka 2. Ustavnog zakona o Ustavnom sudu Republike Hrvatske
(»Narodne novine«, broj 49/02 – pročišćeni tekst, u daljnjem tekstu: Ustavni
zakon), predlaže odgodu izvršenja kazne zatvora.

*Ustavna
tužba nije osnovana.*

3.Prema
odredbi članka 62. stavka 1. Ustavnog zakona, svatko može podnijeti Ustavnom
sudu ustavnu tužbu ako smatra da mu je pojedinačnim aktom tijela državne
vlasti, tijela jedinice lokalne i područne (regionalne) samouprave ili pravne
osobe s javnim ovlastima, kojim je odlučeno o njegovim pravima i obvezama ili o
sumnji ili optužbi zbog kažnjivog djela, povrijeđeno ljudsko pravo ili temeljna
sloboda zajamčena Ustavom, odnosno Ustavom zajamčeno pravo na lokalnu i područnu
(regionalnu) samoupravu.

4.U postupku koji je prethodio ustavnosudskom
postupku (u povodu molbe Republike Slovenije za preuzimanje izvršenja kazne
zatvora), temeljem članka 507. stavka 2. Zakona o krivičnom postupku (»Narodne
novine«, broj 34/93, 38/93 i 28/96) i članka 14. Ugovora između Republike
Hrvatske i Republike Slovenije o međusobnom izvršavanju sudskih odluka u
kaznenim stvarima od 7. veljače 1994. godine, utvrđeno je da je podnositelj
(koji je državljanin Republike Hrvatske s prebivalištem u S., na području Županijskog
suda u Čakovcu), pravomoćnom presudom Okruž­nog suda u Ptuju, broj: K-114/00-15
od 26. rujna 2000. godine, proglašen krivim zbog kaznenog djela zabranjenog
prijelaza preko državne granice iz članka 311. stavka 2. Kaznenog zakonika
Slovenije, za koje je osuđen na kaznu zatvora u trajanju od sedam mjeseci.
Pored toga, utvrđeno je da je podnositelj na raspravi pred sudom u Republici
Sloveniji dao suglasnost da se izrečena kazna izvrši u Republici Hrvatskoj, te
da podnositelj kaznu nije niti započeo izdržavati.

Kazneno djelo zbog kojeg mu je izrečena kazna u
Republici Sloveniji, prema kaznenom zakonodavstvu Republike Hrvatske,
predstavlja kazneno djelo protiv vrijednosti zaštićenih među­narod­nim pravom –
protuzakonito prebacivanje osoba preko državne granice iz članka 177. stavka 1.
Kaznenog zakona (»Narodne novine«, broj 110/97, 27/98 i 50/00 – odluka Ustavnog
suda Republike Hrvatske, broj: U-I-241/00, 129/00 i 51/01), za koje je
propisana novčana kazna ili kazna zatvora do jedne godine. Osporavanom presudom
Županijskog suda u Čakovcu, podnositelj je zbog tog kaznenog djela osuđen na
kaznu zatvora u trajanju od sedam mjeseci. Istom presudom određeno je da će se
kazna izvršiti u Republici Hrvatskoj.

Vrhovni sud Republike Hrvatske odbio je
podnositeljevu žalbu kao neosnovanu i potvrdio prvostupanjsku presudu.

5.Ustavni sud nije utvrdio postojanje činjenica
ili okolnosti koje bi upućivale na povredu ustavnog prava zajamčenog člankom
26. Ustava (svi su državljani Republike Hrvatske i stranci jednaki pred
sudovima i drugim državnim i inim tijelima koja imaju javne ovlasti) na koju
podnositelj ukazuje. U postupku koji je prethodio ustavnosudskom postupku odlučivao
je zakonom ustanovljeni sud unutar svoje nadležnosti utvrđene zakonom.
Osporavane odluke utemeljene su na mjerodavnim postupovnim i materijalnim
propisima i valjano obrazložene. Stoga, je Ustavni sud utvrdio da podnositelju
nije povrijeđeno ustavno pravo zajamčeno odredbom članka 26. Ustava.

U odnosu na navode iz ustavne tužbe kojima
podnositelj izražava nezadovoljstvo izrečenom kaznom, valja reći da je kazna
izrečena presudom Županijskog suda u Čakovcu određena u granicama zaprijećene
kazne za kazneno djelo iz članka 177. stavka 1. Kaznenog zakona, te stoga izricanjem
takve kazne podnositelju nije povrijeđeno ustavno pravo na koje ukazuje.

6.Budući
da je o ustavnoj tužbi donesena odluka, o prijedlogu za odgodu ovrhe, primjenom
odredbe članka 67. stavka 2. Ustavnog zakona, nije rješavano.

7.Stoga
je, temeljem odredaba članaka 73. i 75. Ustavnog zakona, odlučeno kao pod točkom
I. izreke.

8.
Objava odluke (točka II. izreke) temelji se na odredbi članka 29. stavka 1.
Ustavnog zakona.

Broj:
U-III-1798/2003
Zagreb, 5. veljače 2004.

USTAVNI SUD REPUBLIKE HRVATSKE

Predsjednik Vijeća
**dr. sc.** **Željko Potočnjak**, v. r.

Odluka, NN 21/2004-581