## Odluka o nedavanju vjerodostojnog tumačenja članka 4. u vezi sa člancima 15. i 16. Zakona o izborima zastupnika u Hrvatski sabor

### NN 167/2003 (22.10.2003.), Odluka o nedavanju vjerodostojnog tumačenja članka 4. u vezi sa člancima 15. i 16. Zakona o izborima zastupnika u Hrvatski sabor

# HRVATSKI SABOR

2401

Na
temelju članka 80. Ustava Republike Hrvatske i članka 116. Poslovnika
Hrvatskoga sabora, Hrvatski sabor na sjednici 16. listopada 2003., donio je

## ODLUKU

Ne daje
se vjerodostojno tumačenje članka 4. u vezi sa člancima 15. i 16. Zakona o
izborima zastupnika u Hrvatski sabor (»Narodne novine«, br. 116/99., 109/00.,
53/03. i 69/03. – pročišćeni tekst).

```
Obrazloženje
```

Sukladno
članku 141. Ustava Republike Hrvatske Okvirna konvencija za zaštitu nacionalnih
manjina predstavlja sastavni dio pravnog sustava Republike Hrvatske. Prihvaćajući
tu Okvirnu konvenciju, Republika Hrvatska obvezala se: »da će po potrebi usvo­jiti
odgovarajuće mjere s ciljem promicanja pune i učin­kovite jednakosti između
pripadnika nacionalne manjine i pripadnika većinskog pučanstva u svim
područjima gospodarskoga, društvenoga, političkog i kulturnog života. U svezi s
tim će na odgovarajući način uzeti u obzir specifične uvjete pripadnika
nacionalnih manjina«, te »Mjere usvojene u skladu sa stavkom 2. ne smatraju se
činom diskriminacije« (članak 4. stavak 2. i 3. Okvirne konvencije za zaštitu
nacionalnih manjina).

Odredbe Ustava Republike Hrvatske kojima se jamči
opće i jednako biračko pravo na neposrednim izborima tajnim glasovanjem (članak
45. stavak 1.), te kojima se omogućava da pored općega biračkog prava
pripadnici nacionalnih manjina imaju pravo birati svoje zastupnike u Hrvatski
sabor, predstavljaju mjere osiguranja (a ne samo promicanja, kako to zahtjeva
Okvirna konvencija), pune i učinkovite jednakosti između pripadnika nacionalnih
manjina i pripadnika većinskoga, hrvatskog naroda.

Republika Hrvatska je pored osiguranja mjera stvorila
i uvjete za ostvarivanje pune i učinkovite jednakosti pripadnika nacionalnih
manjina i pripadnika većinskoga, hrvatskoga naroda. Sukladno članku 15. Okvirne
konvencije donošenjem Ustavnog zakona o pravima nacionalnih manjina i Zakona o
izborima zastupnika u Hrvatski sabor, omogućena je ne samo neposredna primjena
načela jednakosti, već je osigurano poštivanje posebnih značajki i specifičnih
interesa nacionalnih manjina, te im se na temelju općega biračkog prava
osigurava mogućnost da ga iskoriste birajući upravo pripadnike nacionalnih
manjina za zastupnike u Hrvatski sabor i to u zajamčenom broju zastupnika
neovisno o izbornim rezultatima za izbor zastupnika iz reda pripadnika
hrvatskog naroda. Dakako, ovakovo jamstvo pripadnicima nacionalnih manjina ne
smatra se činom diskriminacije pripadnika većinskog naroda, već se ima smatrati
jednom od vrednota na kojima se temelji ustavnopravni sustav Republike
Hrvatske.

Ovakovo
stajalište proizlazi i iz nedvojbene volje Hrvatskoga sabora koja je izražena u
postupku donošenja Ustavnog zakona o pravima nacionalnih manjina kada nije
prihvaćen amandman na tekst Konačnog prijedloga toga zakona u sadržaju kojim bi
se omogućilo pripadnicima nacionalnih manjina da glasuju dva puta.

Sukladno ovoj jezičnoj, logičnoj, sintetičnoj,
povijesnoj i konačno teleološkoj raščlambi nedvojbeno je da birači imaju pravo
i dužnost glasovati samo jedanput, što znači da ako su pripadnici nacionalne
manjine mogu glasovati za jednu od listi političkih stranaka ili neovisnih
kandidata u jednoj od izbornih jedinica, kao i pripadnici hrvatskoga, većinskog
naroda ili za pred­stavnike nacionalnih manjina u posebnoj izbornoj jedinici.

Radi navedenoga utvrđeno je da nema osnove za davanje
vjerodostojnog tumačenja.

Klasa: 021-012/03-05/43
Zagreb, 16. listopada 2003.

HRVATSKI SABOR

Predsjednik
Hrvatskoga sabora
**Zlatko** **Tom****či****ć,** v. r.

Odluka, NN 167/2003-2401