### NN 23/2020 (3.3.2020.), Presuda Upravnog suda u Zagrebu poslovni broj: UsI-1018/17-6 od 24. siječnja 2020.

Upravni sud u Zagrebu

565

PRESUDA

Upravni sud u Zagrebu, po sucu toga suda Hrvoju Miladinu, te zapisničarki Ines Mateša, u upravnom sporu tužitelja M. M. iz Z., protiv tuženika Hrvatske regulatorne agencije za mrežne djelatnosti, Z., uz sudjelovanje zainteresirane osobe H. T. d.d., Z., radi rješavanja spora između korisnika i operatora, dana 24. siječnja 2020.,

presudio je

I. Odbija se tužbeni zahtjev za poništavanje Odluke Hrvatske regulatorne agencije za mrežne djelatnosti, klasa: UP/I-344-08/17-01/79, urbroj: 376-05-17-06 od 23. veljače 2017.

II. Ova presuda objavit će se u »Narodnim novinama«.

Obrazloženje

Rješenjem Hrvatske regulatorne agencije za mrežne djelatnosti, klasa: UP/I-344-08/17-01/79, urbroj: 376-05-17-06 od 23. veljače 2017. odbacuje se zahtjev za rješavanje spora korisnika M. M. s operatorom javnih komunikacijskih usluga H. T. d.d., kao nepravodoban.

Tužitelj osporava zakonitost odluke tuženika te navodi da je tuženik planirano i namjerno sačinio Ugovor za telekomunikacijske usluge (Fiksna i Mobilna telefonija) koji je pobojan i ništetan, jer tužitelj nije upoznat niti upozoren na eventualne i moguće štete. Ukazuje kako su mu tijekom trajanja, a naročito po prestanku ugovorne obveze, počinjene psihička i materijalna šteta. Dodaje kako je tuženik prijetio opomenama za nepostojeći dug, naplaćivao nezakonito bez specifikacije i obrazloženja troškova. Iz navoda tužbe proizlazi kako tužitelj predlaže da Sud poništi osporavano rješenje tuženika.

Tuženik u odgovoru na tužbu u cijelosti prigovara svim navodima tužbe. Protivno navodima tužitelja ističe da se u vezi sa sklopljenim ugovorom ne radi o tuženiku, budući da je prema Zahtjevu za mobilnim uslugama H. T. od 22. 12. 2016. razvidno da se radi o zainteresiranoj osobi. Navodi kako zbog propuštanja roka za podnošenje zahtjeva tuženik nije odlučivao o osnovanosti zahtjeva tužitelja jer nisu postojale pretpostavke za vođenje postupka. Predlaže da Sud odbije tužbu kao neosnovanu.

Zainteresirana osoba iako uredno pozvana, nije dostavila odgovor na tužbu niti se do zaključenja rasprave uključila u ovaj upravni spor.

Predmetni spor riješen je bez rasprave, a s obzirom da su za isto ispunjeni uvjeti iz članka 36. stavak 1. točke 4. Zakona o upravnim sporovima (»Narodne novine«, broj: 20/10, 143/12, 152/14 i 29/17, dalje: ZUS), budući da bitne činjenice za donošenje odluke u ovoj stvari nisu sporne, a niti tužitelj u tužbi ni tuženik u odgovoru na tužbu ne predlažu izričito održavanje rasprave.

Na temelju razmatranja svih činjeničnih i pravnih pitanja Sud je, sukladno članku 55. stavak 3. ZUS-a, utvrdio da je tužbeni zahtjev neosnovan.

Iz spisa tuženika Sud nalazi da je tužitelj, kao korisnik usluga zainteresirane osobe, dana 18. siječnja 2017. podnio zahtjev za rješavanje spora sa ovdje zainteresiranom osobom, operaterom javnih komunikacijskih usluga H. t. d.d.

Tuženik je zahtjev tužitelja odbacio kao nepravodoban, pozivom na odredbu članka 51. Zakona o elektroničkim komunikacijama (»Narodne novine«, broj: 73/08, 90/11, 133/12, 80/13 i 71/14, dalje: ZEK), uz obrazloženje da tužitelj nije podnio u zakonom propisanom roku zahtjev za rješavanje spora.

Odredbom članka 51. stavak 1. ZEK-a propisano je da u slučaju spora između krajnjeg korisnika usluga i operatora javnih komunikacijskih usluga u vezi s pružanjem usluga, iznosom kojim je zadužen za pruženu uslugu, kakvoćom pružene usluge ili prigovorom zbog povrede odredaba pretplatničkog ugovora krajnji korisnik usluga može podnijeti zahtjev za rješavanje spora Agenciji u roku od 30 dana od dana dostavljanja pisanog odgovora povjerenstva za pritužbe potrošača iz članka 50. stavka 13. ovoga Zakona.

Po izvršenom uvidu u sve isprave spisa predmeta dostavljenog sudu uz odgovor na tužbu, Sud nalazi da je tuženik na utvrđeno činjenično stanje pravilno primijenio materijalno pravo.

Naime, iz potražnice – izvješća Hrvatske pošte d.d. od 13. 2. 2017. razvidno da je pisani odgovor povjerenstva za pritužbe potrošača od 5. 12. 2016. tužitelju uručen 8. 12. 2016., uz potpis tužitelja, kao primatelja iste pošiljke.

Polazeći od navedenog, tužitelj je do 9. 1. 2017., bio dužan podnijeti zahtjev za rješavanje spora tuženiku. Međutim, kako je isti zahtjev tužitelj podnio tuženiku putem pošte 18. 1. 2017., to pravilno tuženik nalazi da je isti podnesen izvan roka propisanog čl. 51. st. 1. ZEK-a.

Tužbeni prigovor tužitelja da je Ugovor za telekomunikacijske usluge koje je sklopio sa zainteresiranom osobom ništetan jer tužitelj nije upoznat niti upozoren na eventualne i moguće štete, kao i navodi da je zainteresirana osoba tužitelju slala opomene za nepostojeći dug, nisu mogli biti razmatrani od strane tuženika, budući da zbog propuštanja gore navedenog roka za podnošenje zahtjeva za rješavanje spora tuženiku, nisu postojale zakonske pretpostavke za pokretanje postupka u smislu odredbe članka 41. st. 2. Zakona o općem upravnom postupku (»Narodne novine«, broj: 47/09).

Stoga Sud ne nalazi da je u ovoj upravnoj stvari povrijeđen zakon na štetu tužitelja te se prigovori tužitelja u ovom sporu ocjenjuju neosnovanim.

Slijedom svega utvrđenog, na temelju odredbe članka 57. stavak 1. ZUS-a odlučeno je kao u izreci ove presude (točka I. izreke).

Odluka o objavi presude temelji se na odredbi članka 14. stavka 8. Zakona o elektroničkim komunikacijama (točka II. izreke).

POUKA O PRAVNOM LIJEKU

Protiv ove Presude dopuštena je žalba Visokom upravnom sudu Republike Hrvatske. Žalba se podnosi putem ovog suda, u dovoljnom broju primjeraka za Sud i sve stranke u sporu, u roku od 15 dana od dana dostave ove Presude.

Poslovni broj: UsI-1018/17-6

Zagreb, 24. siječnja 2020.

Sudac
 Hrvoje Miladin, v. r.