## Presuda Visokog upravnog suda Republike Hrvatske broj: UsII-2/2012-13 od 26. listopada 2012.

### NN 134/2012 (5.12.2012.), Presuda Visokog upravnog suda Republike Hrvatske broj: UsII-2/2012-13 od 26. listopada 2012.

VISOKI UPRAVNI SUD REPUBLIKE HRVATSKE

2874

PRESUDA

Visoki upravni sud Republike Hrvatske u vijeću sastavljenom od sudaca toga suda Sanje Otočan, predsjednice vijeća, Fedore Lovričević-Stojanović i Dijane Vidović, članica vijeća te Marije Hlad, zapisničarke, u upravnom sporu tužitelja Euro marketing group 92 d.o.o. Zagreb, II. Maksimirsko naselje 11/II, kojeg zastupa direktor Milan Juraić, a njega opunomoćenik Đuro Maurman, odvjetnik iz Zagreba, Štrigina 4/I, protiv tuženika Hrvatske agencije za poštu i elektroničke komunikacije, Zagreb, Roberta Frangeša Mihanovića 9, kojeg zastupa opunomoćenica Marina Ljubić-Karanović, uz sudjelovanje zainteresirane osobe Hrvatskog Telekoma d.d. Zagreb, Savska cesta 32, koju zastupa opunomoćenik Denis Stanić, radi spora između pretplatnika i operatora, nakon održane javne rasprave, u nazočnosti direktora tužitelja i opunomoćenika stranaka, dana 26. listopada 2012.

presudio je

I. Odbija se tužbeni zahtjev koji glasi:

»Preinačava se odluka Hrvatske agencije za poštu i elektroničke komunikacije, Zagreb, klasa: UP/I-344-08/11-01/179, urbroj: 376-05/GK-11-19 (DB) od 27. prosinca 2011. godine te se nalaže Hrvatskom Telekomu d.d. Savska cesta 32 da dodatno otpiše račun za mjesec prosinac 2010. godine i račun za mjesec siječanj 2011. godine prema tarifama koje su ugovorene između tužitelja i pružatelja telefonskih usluga, odnosno da pobijanu odluku poništi i predmet vrati na ponovni postupak uz naknadu troškova upravnog postupka.«

II. Ova presuda objavit će se u »Narodnim novinama.«

Obrazloženje

Osporenom odlukom tuženika djelomično je usvojen prigovor tužitelja na račune za prosinac 2010. i siječanj 2011. za pretplatnički broj 099 32 58 991 za telekomunikacijske usluge, koje je izdala zainteresirana osoba te je naloženo zainteresiranoj osobi da u roku od petnaest dana od dana primitka te odluke dodatno otpiše račun za prosinac 2010. u iznosu od 2.146,66 kn (PDV uključen) i za siječanj 2011. u iznosu od 1.619,76 kn (PDV uključen).

Tužitelj podnosi tužbu zbog pogrešno i nepotpuno utvrđenog činjeničnog stanja, pogrešne primjene materijalnog prava i povrede odredaba upravnog postupka. U bitnom ističe da je 29. srpnja 2009. sa zainteresiranom osobom sklopio ugovor o korištenju paketa »Flex Team 300« kojim je ugovorena tarifa od 0,90 kn do 1,60 kn po minuti. Navodi da nije bio upoznat s Općim uvjetima poslovanja zainteresirane osobe te da ugovor o pretplatničkom odnosu između njega i zainteresirane osobe sadrži nedostatke koji ukazuju na namjeru izigravanja jedne ugovorne strane (tužitelja). Unatoč činjenici da je ugovorom o pretplatničkom odnosu ugovorena tarifa od 0,90 kn do 1,60 kn po minuti, pružatelj usluga ispostavio je račune tužitelju prema dodanoj vrijednosti, po tarifi od 5,59 kn do 8,26 kn po minuti. Smatra da je naplatom usluga s dodanom vrijednosti prema višoj tarifi prekršena ugovorna obveza na njegovu štetu te da je tuženik pogodovao zainteresiranoj osobi. Ističe da nije ni u kakvom ugovornom odnosu s osobama s kojima komunicira telefonskim putem, već samo sa zainteresiranom osobom. Ugovorni odnos zainteresirane osobe s trećim osobama obvezuje isključivo ugovorne strane, a ne i tužitelja, kao korisnika paketa »Flex Team 300«. Slijedom iznijetog, smatra da je tuženik trebao usvojiti njegov prigovor u cijelosti. Predlaže da Sud preinači osporenu odluku tuženika na način da naloži zainteresiranoj osobi da dodatno otpiše račune za prosinac 2010. i siječanj 2011. prema tarifama koje su ugovorene između tužitelja i zainteresirane osobe, odnosno da pobijanu odluku poništi i predmet vrati tuženiku na ponovni postupak.

Tuženik u cijelosti osporava navode iz tužbe. Ističe da je prema Zakonu o elektroničkim komunikacijama (»Narodne novine« broj 73/08. i 90/11.; u daljnjem tekstu: ZEK) nadležan za rješavanje prigovora korisnika isključivo u pogledu eventualnih povreda ZEK-a i podzakonskih akata donesenih na temelju ZEK-a. U tom smislu, tuženik je nadležan kontrolirati transparentnost uvjeta korištenja i cijena usluga te utvrđivati pridržavaju li se operatori propisanih obveza. Međutim, nije nadležan utvrđivati je li cijena usluge s dodanom vrijednosti visoka. U konkretnom slučaju, povodom prigovora tužitelja na račune za prosinac 2010. i siječanj 2011., tuženik je učinio odgovarajuće provjere da bi utvrdio je li operator usluga s dodanom vrijednosti ispunio svoje obveze propisane ZEK-om i Pravilnikom o načinu i uvjetima obavljanja djelatnosti elektroničkih komunikacijskih mreža i usluga (»Narodne novine« broj 154/08. i 51/11.). Uvidom u ispis poziva utvrđeno je da je operator usluga s dodanom vrijednosti, IT Jedan d.o.o., postupio u skladu s obvezom propisanom člankom 7. stavkom 7. Dodatka 5. Pravilnika o načinu i uvjetima obavljanja djelatnosti elektroničkih komunikacijskih mreža i usluga, osim kod poziva koji su obuhvaćeni izrekom osporene odluke. Tuženik, nadalje ističe da se prava i obveze iz pretplatničkog odnosa između operatora i pretplatnika uređuju njihovim međusobnim ugovorom čiji su sastavni dio i opći uvjeti poslovanja, posebni uvjeti korištenja odabranog tarifnog paketa i cjenik. U konkretnom slučaju, zainteresirana osoba je tužitelju omogućila korištenje usluga s dodanom vrijednosti, koje se obračunavaju po posebnoj, povećanoj tarifi. Cijene poziva prema uslugama s dodanom vrijednosti na jasan su način komunicirane tužitelju u cjeniku operatora, što tužitelju nije moglo niti smjelo ostati nepoznato, budući da je potpisom pretplatničkog ugovora pristao na cijene i uvjete korištenja usluga. Tuženik napominje da su prilikom sklapanja ugovora o pretplatničkom odnosu između tužitelja i zainteresirane osobe tužitelju bili uručeni Opći uvjeti poslovanja zainteresirane osobe te da je tužitelj pri sklapanju ugovora bio dužan upotrijebiti dužnu pažnju kako mu pojedini uvjeti ugovora ne bi ostali nepoznati. Smatrajući da je osporena odluka donesena u zakonito provedenom postupku i da je utemeljena na mjerodavnim odredbama ZEK-a i Pravilnika, predlaže odbijanje tužbenog zahtjeva.

Zainteresirana osoba osporava navode iz tužbe, u bitnom ističući da je provela postupak po prigovoru korisnika (tužitelja) sukladno ZEK-u. U postupku je utvrđeno da su svi sporni pozivi prema brojevima s dodanom vrijednosti zabilježeni kao pozivi koji su ostvareni sa SIM kartice pretplatničkog broja tužitelja 099 32 58 991 te da tijekom prosinca 2010. i siječnja 2011. nije bilo neispravnosti T-Mobile sustava koje bi utjecale na zaduženja na tužiteljevim računima. Ističe da svaki poziv krajnjeg korisnika prema operatoru usluga s dodanom vrijednosti predstavlja zaseban ugovor između krajnjeg korisnika usluga i operatora usluga s dodanom vrijednosti u skladu s općim propisima obveznog prava. Zainteresirana osoba, kao pristupni operator, u konkretnom je slučaju samo naplatila uslugu s dodanom vrijednosti tužitelju, dok se prihod od usluge s dodanom vrijednosti distribuira davatelju usluga s dodanom vrijednosti. Predlaže odbijanje tužbenog zahtjeva.

U dokaznom postupku Sud je izvršio uvid u ugovor o pretplatničkom odnosu između tužitelja i zainteresirane osobe od 29. srpnja 2009., račune za pružene telekomunikacijske usluge za prosinac 2010. i siječanj 2011., prigovor tužitelja od 11. ožujka 2011., ispise pruženih usluga za pretplatnički broj 099 325 89 91 za prosinac 2010. i siječanj 2011., osporenu odluku tuženika od 27. prosinca 2011., kao i cjelokupni spis tuženika. Sud je odbio prijedlog tužitelja da se pribavi ugovor između zainteresirane osobe i operatora usluga s dodanom vrijednosti, smatrajući ga irelevantnim za rješavanje spora. Naime, predmet upravnog spora je ocjena zakonitosti osporene odluke tuženika od 27. prosinca 2011. kojom je tuženik odlučio o tužiteljevom prigovoru protiv zainteresirane osobe u vezi s ispostavljenim računima za telekomunikacijske usluge pružene u prosincu 2010. i siječnju 2011. U tom je sporu valjalo utvrditi je li operator usluga s dodanom vrijednosti ispunio svoje obveze propisane ZEK-om i Pravilnikom o načinu i uvjetima obavljanja djelatnosti elektroničkih komunikacijskih mreža i usluga te jesu li iznosi zaduženja za korištene telekomunikacijske usluge u spornom razdoblju pravilno određeni. S obzirom na predmet spora, Sud smatra da ugovor između zainteresirane osobe i operatora usluga s dodanom vrijednosti, kojim su uređeni njihovi međusobni odnosi, nije od utjecaja na odlučivanje u ovom upravnom sporu. Sud je odbio i prijedlog tužitelja da se sasluša njegov direktor radi utvrđivanja činjenice jesu li tužitelju prilikom sklapanja ugovora o pretplatničkom odnosu sa zainteresiranom osobom bili uručeni Opći uvjeti poslovanja zainteresirane osobe. Prema mišljenju Suda, tu činjenicu nije bilo potrebno utvrđivati saslušanjem direktora tuženika, budući da je potpisom ugovora o pretplatničkom odnosu, ovlaštena osoba tužitelja potvrdila primitak i pristanak na Opće uvjete poslovanja zainteresirane osobe.

Tužbeni zahtjev nije osnovan.

Postupak koji je prethodio donošenju osporene odluke tuženika vodio se povodom prigovora tužitelja od 11. ožujka 2011. na račune za telekomunikacijske usluge za prosinac 2010. i siječanj 2011. koji se odnose na obračun usluge s dodanom vrijednosti prema brojevima 060 609 066, 060 500 303 i 060 609 096. Račune je tužitelju ispostavila zainteresirana osoba koja za svoje korisnike obavlja uslugu obračuna i naplate usluga s dodanom vrijednosti koje su korisnici ostvarili s operatorom usluge s dodanom vrijednosti.

Člankom 41. stavkom 1. ZEK-a, koji je bio na snazi u vrijeme sklapanja ugovora o pretplatničkom odnosu između tužitelja i zainteresirane osobe kao i u vrijeme pružanja telekomunikacijskih usluga na koje se odnosi tužiteljev prigovor, propisano je da se prava i obveze iz pretplatničkog odnosa između operatora i pretplatnika tih usluga uređuju njihovim međusobnim ugovorom. Stavkom 2. članka 41. ZEK-a propisano je da operatori javnih komunikacijskih usluga moraju temeljiti ugovore iz stavka 1. toga članka na općim uvjetima poslovanja i cjenovnim sustavima u skladu s člankom 42. ZEK-a. Svaki potrošač ima pravo sklopiti ugovor iz stavka 1. toga članka na temelju objavljenih općih uvjeta poslovanja i cjenovnih sustava.

Člankom 49. stavkom 2. ZEK-a propisano je da svaki poziv prema usluzi s dodanom vrijednosti predstavlja poseban ugovor između korisnika usluga i operatora usluga s dodanom vrijednosti, u skladu s odredbama općih propisa o obveznopravnim odnosima.

Člankom 49. stavkom 3. ZEK-a propisano je da operatori usluga s dodanom vrijednosti moraju osigurati da se na početku svakog poziva prema usluzi s dodanom vrijednosti najavi cijena poziva i početak naplate te da se omogući prekid poziva nakon ove najave, u razumnom roku, a prije početka naplate poziva.

Način i uvjeti obavljanja djelatnosti elektroničkih komunikacijskih mreža i usluga, mjerila kakvoće elektroničkih komunikacijskih mreža i usluga te način i uvjeti obavljanja usluga s dodanom vrijednosti, uključujući i mjere suzbijanja prijevarnih i protupravnih radnji u vezi s pružanjem usluga s dodanom vrijednosti te suzbijanja prijevara uzrokovanih internetskim pozivnim programima uređeni su Pravilnikom o načinu i uvjetima obavljanja djelatnosti elektroničkih komunikacijskih mreža i usluga (u daljnjem tekstu: Pravilnik).

Dodatak 5. Pravilnika sadrži Pravila postupanja za operatore usluga s dodanom vrijednosti (u daljnjem tekstu: Pravila postupanja).

Prema članku 1. stavku 2. Pravila postupanja, operator usluga s dodanom vrijednosti sklapa ugovor izravno s pozivateljem za svaki poziv.

Člankom 7. stavkom 1. Pravila postupanja propisano je da operatori usluga s dodanom vrijednosti moraju osigurati da se na početku svakog poziva, a prije početka pružanja usluge, najavi cijena poziva i početak naplate.

Člankom 7. stavkom 7. Pravila postupanja propisano je da je operator usluga s dodanom vrijednosti obvezan besplatno obavijestiti korisnika o potrošnji za svaki poziv prema broju za usluge koji prijeđe iznos od 250,00 kuna ili prekinuti poziv kada njegovo trajanje dosegne 30 minuta. Nakon prekida pozivatelj može, ukoliko to želi ponoviti poziv.

U pružanju sporne usluge sudjelovala je zainteresirana osoba, kao ovlašteni operator javno dostupnih komunikacijskih usluga s kojim pretplatnik (tužitelj) ima sklopljen ugovor o pretplatničkom odnosu i IT Jedan d.o.o., kao operator usluge s dodanom vrijednosti.

Tužitelj i zainteresirana osoba sklopili su 29. srpnja 2009. ugovor o pretplatničkom odnosu kojim je ugovoreno korištenje paketa »Flex Team 300«. U ugovoru o pretplatničkom odnosu, između ostalog je navedeno da potpisom ugovora pretplatnik potvrđuje da je u cijelosti upoznat i prihvaća Opće uvjete poslovanja T-Mobile Hrvatska d.o.o. za korisnike usluga u T-Mobile mreži, Uvjete korištenja tarifnog paketa odnosno odabranog modela, Uvjete korištenja odabranih dodatnih usluga i opcija te da je upoznat i prihvaća cijene tarifnog paketa odnosno modela te dodatnih usluga i opcija. Potpisom ugovora pretplatnik potvrđuje primitak Općih uvjeta, Uvjeta korištenja odnosno Specifikacije odabranog tarifnog paketa, modela, dodatnih usluga odnosno opcija.

Prema točki 76. Općih uvjeta poslovanja zainteresirane osobe, korisnik usluga je upoznat i prihvaća da svaki poziv, uključujući SMS i MMS poruku koje putem T-Mobile mreže uputi prema operatoru usluga s posebnom tarifom predstavlja zaseban ugovor između korisnika usluga i tog operatora usluga s posebnom tarifom u skladu s općim propisima o obveznopravnim odnosima.

U povodu tužiteljevog prigovora utvrđeno je da tijekom prosinca 2010. i siječnja 2011. nije bilo nepravilnosti u T-Mobile sustavu koje bi utjecale na zaduženje na računima te da potrošnja tijekom tog razdoblja nije bila dvostruko veća od prosječnog korištenja usluga pa nije bilo osnove za obavještavanje korisnika o prekomjernoj potrošnji.

Iz spisa tuženika razvidno je da je tužitelj u prosincu 2010. ostvario 506 poziva prema uslugama s dodanom vrijednosti, dok je u siječnju 2011. ostvario 339 poziva prema uslugama s dodanom vrijednosti. U 17 poziva tijekom prosinca 2010. i u 12 poziva tijekom siječnja 2011., operator usluge s dodanom vrijednosti nije postupio sukladno članku 7. stavku 7. Pravila postupanja (besplatno obavještavanje korisnika o potrošnji za svaki poziv prema broju za usluge koji prijeđe iznos od 250,00 kuna ili prekid poziva kada njegovo trajanje dosegne 30 minuta). Polazeći od činjenice da nije sporno korištenje usluga te da u konkretnom slučaju nije bilo moguće utvrditi koliko bi trajali pozivi tužitelja prema uslugama s dodanom vrijednosti da su bile ispunjene obveze propisane Pravilima postupanja, odnosno da su tužitelju bile pružene sve potrebne informacije, tuženik je utvrdio da je tužitelj obvezan podmiriti iznos od 250,00 kn po pozivu, kolika je dozvoljena potrošnja do obveze upozorenja ili prekida poziva. Stoga je zainteresiranoj osobi naloženo da dodatno otpiše sporne račune u iznosu koji prelazi iznos od 250,00 kn po pozivu.

Prema članku 49. stavku 2. ZEK-a i članku 1. stavku 2. Pravila postupanja, svaki poziv prema usluzi s dodanom vrijednosti predstavlja zaseban ugovor korisnika i operatora usluga s dodanom vrijednosti. Operator javno dostupnih komunikacijskih usluga, u konkretnom slučaju zainteresirana osoba, samo obavlja uslugu obračuna i naplate korištenja usluga s dodanom vrijednosti koje pruža operator usluge s dodanom vrijednosti. Navedeno upućuje na zaključak da se korištenje usluga s dodanom vrijednosti ne naplaćuje prema tarifi ugovorenoj ugovorom o pretplatničkom odnosu sklopljenim između pretplatnika i operatora javno dostupnih komunikacijskih usluga (a što je tužitelju u konkretnom slučaju, s obzirom na sadržaj ugovora o pretplatničkom odnosu od 29. srpnja 2009., moralo biti poznato), već prema posebnoj tarifi koju je operator usluga s dodanom vrijednosti, u smislu članka 49. stavka 3. ZEK-a, morao učiniti dostupnom korisnicima tih usluga. Polazeći od toga kao i nesporne činjenice da je tužitelj u prosincu 2010. i u siječnju 2011. ostvario 845 poziva prema uslugama s dodanom vrijednosti te da u 29 poziva operator usluge s dodanom vrijednosti nije postupio sukladno obvezi propisanoj člankom 7. stavkom 7. Pravila postupanja (a što je rezultiralo donošenjem osporene odluke tuženika kojom je naloženo zainteresiranoj osobi da sa spornih računa tužitelja otpiše iznos koji prelazi iznos od 250,00 kn po pozivu), Sud je utvrdio da tužbeni zahtjev za dodatni otpis s računa za prosinac 2010. i siječanj 2011., odnosno za poništavanje osporene odluke, nije osnovan. Imajući u vidu navedeno, Sud utvrđuje da je tuženik u pravilno provedenom upravnom postupku pravilno i potpuno utvrdio činjenično stanje i pravilno primijenio mjerodavne odredbe ZEK-a.

Slijedom iznijetog, utvrdivši da je osporena odluka zakonita, Sud je, na temelju članka 57. stavka 1. Zakona o upravnim sporovima (»Narodne novine« broj 20/10.), odlučio kao u točki I. izreke.

Odluka o objavi presude (točka II. izreke) temelji se na članku 14. stavku 8. ZEK-a.

Poslovni broj: UsII-2/2012-13

Zagreb, 26. listopada 2012.

Predsjednica Vijeća

Sanja Otočan, v. r.

Presuda, NN 134/2012-2874