## Odluka Ustavnog suda Republike Hrvatske broj: U-IIIA-41733/2009 od 20. siječnja 2010.

### NN 17/2010 (5.2.2010.), Odluka Ustavnog suda Republike Hrvatske broj: U-IIIA-41733/2009 od 20. siječnja 2010.

USTAVNI SUD REPUBLIKE HRVATSKE

413

Ustavni sud Republike Hrvatske, u Prvom vijeću za odlučivanje o ustavnim tužbama, u sastavu sutkinja Nevenka Šernhorst, predsjednica Vijeća, te suci Marko Babić, Slavica Banić, Mario Jelušić, Antun Palarić i Aldo Radolović, članovi Vijeća, odlučujući o ustavnoj tužbi koju je podnijela M. P. iz Z., koju zastupa M. O., odvjetnica u Z., na sjednici održanoj 20. siječnja 2010. godine, jednoglasno je donio

ODLUKU

I. Ustavna tužba se usvaja.

II. Vrhovni sud Republike Hrvatske dužan je donijeti odluku u predmetu koji se vodi pred tim sudom pod poslovnim brojem: Revr-602/2009 (predmet Općinskog građanskog suda u Zagrebu broj: Pr-5073/08) u najkraćem mogućem roku, ali ne duljem od šest (6) mjeseci, računajući od prvog idućeg dana nakon objave ove odluke u »Narodnim novinama«.

III. Na temelju članka 63. stavka 3. Ustavnog zakona o Ustavnom sudu Republike Hrvatske (»Narodne novine«, broj 99/99., 29/02. i 49/02. – pročišćeni tekst), podnositeljici ustavne tužbe, M. P. iz Z., E. V. 3, određuje se primjerena naknada zbog povrede ustavnog prava iz članka 29. stavka 1. Ustava Republike Hrvatske u iznosu od 26.400,00 kn.

IV. Naknada iz točke III. izreke ove odluke bit će isplaćena iz državnog proračuna u roku od tri (3) mjeseca od dana podnošenja zahtjeva podnositeljice Ministarstvu financija Republike Hrvatske za njezinu isplatu.

V. Ova odluka objavit će se u »Narodnim novinama«.

Obrazloženje

1. Na temelju članka 27. stavka 1. Zakona o sudovima (»Narodne novine«, broj 150/05., 16/07. i 113/08.), podnositeljica je 26. veljače 2009. podnijela Županijskom sudu u Zagrebu zahtjev za zaštitu prava na suđenje u razumnom roku radi duljine parničnog postupka koji se vodio pred Općinskim građanskim sudom u Zagrebu pod poslovnim brojem: Pr-1857/94 (kasniji brojevi: Pr-4074/03 i Pr-5073/08), a koji se u trenutku odlučivanja o zahtjevu podnositeljice (7. kolovoza 2009.) nalazio pred Vrhovnim sudom Republike Hrvatske pod poslovnim brojem: Revr-602/2009. Zbog navedenog Županijski sud u Zagrebu se rješenjem broj: Gzp-251/09-5 od 7. kolovoza 2009. oglasio stvarno nenadležnim te je predmet ustupio Ustavnom sudu Republike Hrvatske. Stoga se predmetni zahtjev podnositeljice, u sadržajnom smislu, ima smatrati ustavnom tužbom.

ČINJENICE VAŽNE ZA USTAVNOSUDSKI POSTUPAK

2. Ustavni sud je u postupku pokrenutom ustavnom tužbom, primjenom članka 63. Ustavnog zakona, na temelju navoda ustavne tužbe, očitovanja Općinskog građanskog suda u Zagrebu i uvida u presliku spisa Općinskog građanskog suda u Zagrebu broj: Pr-1857/94 (kasniji brojevi: Pr-4074/03 i Pr-5073/08), utvrdio sljedeće pravnorelevantne činjenice za odlučivanje o povredi ustavnog prava podnositeljice, zajamčenog člankom 29. stavkom 1. Ustava:

Parnični postupak pokrenut je 24. kolovoza 1994. pred Općinskim sudom u Zagrebu tužbom podnositeljice protiv »A.« d.d. radi poništenja odluke o prestanku radnog odnosa.

U razdoblju do 5. studenoga 1997. sud je održao dva (2) ročišta za glavnu raspravu (21. veljače 1995. i 12. travnja 1995.). Ročište zakazano za 9. listopada 1995. nije održano zbog spriječenosti suca.

U razdoblju nakon 5. studenoga 1997. u postupku su poduzete sljedeće radnje, relevantne za odlučivanje o pravima i obvezama podnositeljice:

Podneskom od 16. ožujka 1998. podnositeljica je požurila rad suda.

Dana 19. listopada 1998. i 12. lipnja 2000. održana su ročišta za glavnu raspravu. Na navedenim ročištima saslušane su stranke u postupku. Sud je zakazao ročište i za 7. veljače 2000., ali isto nije održano.

Ovom predmetu priklopljen je spis broj: Pr-2345/94 te je odlučeno da će se provesti jedinstveno raspravljanje.

Općinski sud u Zagrebu 12. lipnja 2000. donio je presudu broj: Pr-1857/94-23, kojom je odbio oba tužbena zahtjeva podnositeljice.

Podnositeljica je 18. rujna 2000. uložila žalbu protiv prvostupanjske presude. Spis je povodom žalbe otpremljen Županijskom sudu u Zagrebu 28. studenoga 2000. godine.

Županijski sud u Zagrebu presudom broj: Gž-10953/00-2 od 4. veljače 2003. ukinuo je presudu Općinskog suda u Zagrebu broj: Pr-1857/94 od 12. lipnja 2000. i predmet vratio na ponovno suđenje. Predmet je dobio novi broj: Pr-4074/03.

Rješenjem Općinskog suda u Zagrebu od 20. svibnja 2003. zakazano je ročište za glavnu raspravu za 11. ožujka 2004. Pozivi za ročište otpremljeni su 11. rujna 2003. godine.

Dana 11. ožujka 2004. i 15. prosinca 2004. održana su ročišta za glavnu raspravu. Na ovom posljednjem saslušana je podnositeljica kao stranka te je određeno izvođenje dokaza financijsko-knjigovodstvenim vještačenjem.

Podneskom od 22. ožujka 2004. podnositeljica je udovoljila raspravnom rješenju suda.

Podneskom od 20. prosinca 2004. podnositeljica je sudu dostavila dokaz o uplati predujma za vještačenje.

Rješenjem suda od 22. prosinca 2004. i 11. siječnja 2005. određena je osoba vještaka te je isti pozvan da preuzme spis. Vještak je rješenja zaprimio 29. prosinca 2004., odnosno 20. siječnja 2005.

Podneskom od 14. ožujka 2005. vještak je naveo da nije u mogućnosti izraditi nalaz i mišljenje sukladno zadatku suda budući da tuženik ne raspolaže dokumentacijom potrebnom za vještačenje.

Rješenjem suda od 2. svibnja 2005. zakazano je ročište za glavnu raspravu za 6. ožujka 2006. Pozivi za ročište otpremljeni su 7. prosinca 2005. Isto je odgođeno.

Podneskom od 30. listopada 2006. podnositeljica je požurila rad suda.

Ročište određeno za 5. veljače 2007. odgođeno je, a iduće je zakazano za 26. ožujka 2007. Na ovom posljednjem saslušani su svjedoci. Iduće ročište za glavnu raspravu određeno je za 15. studenoga 2007. Isto je odgođeno rješenjem suda od 11. listopada 2007. te je određeno iduće za 16. siječnja 2008.

Na ročištu za glavnu raspravu 16. siječnja 2008. saslušan je svjedok, glavna rasprava je zaključena i zakazano je ročište za objavu presude za 31. siječnja 2008.

Općinski građanski sud u Zagrebu donio je 31. siječnja 2008. presudu i rješenje broj: Pr-4074/03. Presudom je poništena odluka o prestanku radnog odnosa od 23. lipnja 1994. te je naloženo tuženiku da vrati podnositeljicu na posao. Rješenjem je odbačena tužba podnositeljice u odnosu na drugi tužbeni zahtjev glede poništenja odluke o prestanku radnog odnosa od 15. srpnja 1994. i 7. rujna 1994.

Podnositeljica je 24. lipnja 2008. uložila žalbu protiv rješenja, a tuženik je 8. srpnja 2008. uložio žalbu protiv presude. Spis je povodom žalbi stranaka otpremljen na odlučivanje Županijskom sudu u Zagrebu 26. rujna 2008.

Županijski sud u Zagrebu presudom broj: Gžr-1893/08-2 od 28. listopada 2008. odbio je žalbu tuženika kao neosnovanu i potvrdio je presudu prvostupanjskog suda. Rješenjem istog broja Županijski sud uvažio je žalbu podnositeljice i ukinuo je rješenje Općinskog građanskog suda u Zagrebu broj: Pr-4074/03 od 31. siječnja 2008. te je predmet vratio prvostupanjskom sudu na ponovno suđenje. Predmet je dobio novi broj: Pr-5073/08.

Tuženik je u odnosu na drugostupanjsku odluku izjavio reviziju 20. siječnja 2009. Predmet je upućen Vrhovnom sudu Republike Hrvatske 9. lipnja 2009. i vodi se pred istim pod brojem: Revr-602/2009.

U dijelu u kojemu je predmet vraćen na ponovno suđenje prvostupanjskom sudu, isti je nastavljen pod brojem: Pr-5073/08.

PRAVO VAŽNO ZA USTAVNOSUDSKI POSTUPAK

3. Mjerodavno pravo sadržano je u članku 29. stavku 1. Ustava Republike Hrvatske.

Ustavna tužba je osnovana.

4. Svoju odluku Ustavni sud obrazlaže sljedećim utvrđenjima:

4.1. DULJINA SUDSKOG POSTUPKA

Parnični postupak pokrenut je 24. kolovoza 1994. pred Općinskim sudom u Zagrebu tužbom podnositeljice.

Duljina postupka uzima se u obzir od 5. studenoga 1997., kad je Zakonom o potvrđivanju stupila na snagu, u odnosu na Republiku Hrvatsku, Konvencija za zaštitu ljudskih prava i temeljnih sloboda i Protokoli broj: 1, 4, 6, 7 i 11 uz Konvenciju za zaštitu ljudskih prava i temeljnih sloboda (»Narodne novine« – Međunarodni ugovori, broj 18/97., 6/99. – pročišćeni tekst i 8/99. – ispravak, u daljnjem tekstu: Konvencija). Protokol broj: 12 na snazi je u odnosu na Republiku Hrvatsku od 1. travnja 2005. (Zakon o potvrđivanju Protokola broj: 12 uz Konvenciju za zaštitu ljudskih prava i temeljnih sloboda, »Narodne novine« – Međunarodni ugovori, broj 14/02. i Objava o stupanju na snagu Protokola broj: 12 uz Konvenciju za zaštitu ljudskih prava i temeljnih sloboda, »Narodne novine« – Međunarodni ugovori, broj 9/05.), a Protokol broj: 13 od 1. srpnja 2003. (Zakon o potvrđivanju Protokola broj: 13 uz Konvenciju za zaštitu ljudskih prava i temeljnih sloboda, o ukidanju smrtne kazne u svim okolnostima, »Narodne novine« – Međunarodni ugovori, broj 14/02. i Objava o stupanju na snagu Protokola broj: 13 uz Konvenciju za zaštitu ljudskih prava i temeljnih sloboda, »Narodne novine« – Međunarodni ugovori, broj 13/03.).

U članku 6. stavku 1. Konvencije jamči se svakome pravo da radi utvrđivanja njegovih prava i obveza građanske naravi ili u slučaju podizanja optužnice za kazneno djelo protiv njega zakonom ustanovljeni neovisni i nepristrani sud u razumnom roku ispita njegov slučaj.

Ustavna tužba podnesena je 26. veljače 2009., podnošenjem zahtjeva za zaštitu prava na suđenje u razumnom roku Županijskom sudu u Zagrebu, a do tog dana postupak nije okončan (pravomoćan je samo u dijelu). Predmet je zaprimljen kod Ustavnog suda 7. listopada 2009.

U trenutku odlučivanja o ustavnoj tužbi, predmet se, u dijelu koji je pravomoćan po reviziji tuženika, nalazi pred Vrhovnim sudom Republike Hrvatske. U dijelu u kojemu predmet nije pravomoćan, isti je vraćen prvostupanjskom sudu na ponovno suđenje.

Postupak, u odnosu na koji se traži zaštita prava na suđenje u razumnom roku, još je u tijeku pa Ustavni sud utvrđuje da do dana donošenja ove odluke postupak traje ukupno petnaest (15) godina, četiri (4) mjeseca i dvadeset sedam (27) dana, a od stupanja Konvencije na snagu do donošenja ove ustavnosudske odluke postupak traje dvanaest (12) godina, dva (2) mjeseca i petnaest (15) dana.

4.2. POSTUPANJE NADLEŽNOG SUDA

Do podnošenja ustavne tužbe donesene su dvije prvostupanjske te dvije drugostupanjske odluke.

U konkretnom slučaju, u pravnorelevantnom razdoblju, postupak se najprije vodio pred Općinskim građanskim sudom u Zagrebu, koji je od radnji relevantnih za odlučivanje o pravima i obvezama podnositeljice održao više ročišta, zatim proveo dokaz saslušanjem stranaka i svjedoka te zaključio glavnu raspravu i odlučio o tužbenim zahtjevima podnositeljice. Općinski građanski sud u Zagrebu donio je dvije odluke. Ustavni sud utvrđuje da je u postupku pred prvostupanjskim sudom period potpune neaktivnosti suda trajao u više navrata po nekoliko godina (razdoblja neaktivnosti suda: 12. travnja 1995. do 19. ožujka 1998., 19. listopada 1998. do 12. lipnja 2000.).

U povodu dvije žalbe podnositeljice i jedne tuženika predmet je dostavljen u dva navrata Županijskom sudu u Zagrebu na odlučivanje. Povodom odlučivanja po prvoj žalbi Županijski sud u Zagrebu odlučio je protekom više od dvije godine i dva mjeseca. Isti je povodom druge žalbe podnositeljice i žalbe tuženika djelomično potvrdio prvostupanjsku odluku i u tom dijelu je tuženik izjavio reviziju. Djelomično je žalba podnositeljice uvažena i ukinuto je rješenje Općinskog građanskog suda u Zagrebu broj: Pr-4074/03 od 31. siječnja 2008. te je predmet vraćen prvostupanjskom sudu na ponovno suđenje.

4.3. PONAŠANJE PODNOSITELJICE USTAVNE TUŽBE
(TUŽITELJICA U PARNIČNOM POSTUPKU)

Podnositeljica ustavne tužbe, kao tužiteljica u parničnom postupku, nije doprinijela duljini trajanja postupka.

4.4. SLOŽENOST SUDSKOG PREDMETA

Iz dosadašnjeg tijeka postupka proizlazi da se u konkretnom slučaju radi o složenijem predmetu, međutim, navedena okolnost ne može biti opravdanje za trajanje postupka iz radnog odnosa u razdoblju više od petnaest (15) godina.

4.5. ZNAČAJ POSTUPKA ZA PODNOSITELJA

U konkretnom slučaju postupak se vodi radi poništenja odluke o prestanku radnog odnosa. Budući da se radi o predmetu od posebnog značaja za podnositeljicu, nadležni sud je trebao postupati posebno učinkovito. Tako je i Europski sud za ljudska prava u više svojih presuda utvrdio da se od sudova zahtijeva veća učinkovitost u postupcima koji imaju veći značaj za podnositelje te da se u tom smislu posebna učinkovitost sudova traži u postupcima koji se vode u vezi s otkazima (v., primjerice, presude Europskog suda u predmetima Bucholz v. Germany od 6. svibnja 1981. te Obermeier v. Austria od 28. lipnja 1990. godine).

OCJENA USTAVNOG SUDA

5. Ustavni sud utvrđuje da se postupak u pravnorelevantnom razdoblju vodio u trajanju više od dvanaest godina, odnosno ukupno više od petnaest godina te je još uvijek u tijeku. Tijekom tog razdoblja donesene su dvije prvostupanjske i dvije drugostupanjske meritorne odluke.

Ustavni sud ocjenjuje da je Općinski građanski sud u Zagrebu postupao osobito neučinkovito kad u razdoblju od 12. travnja 1995. do 19. ožujka 1998. nije poduzeo niti jednu radnju u predmetu.

Slijedom navedenog, a imajući u vidu značaj postupka za podnositeljicu te ukupnu duljinu postupka, zatim jedno iznimno dugo razdoblje potpune neaktivnosti prvostupanjskog suda (utvrđenja pod točkom 4.2. obrazloženja ove odluke), neučinkovito postupanje redovnih sudova, kao i činjenicu da podnositeljica svojim ponašanjem nije doprinijela duljini postupka te posebno okolnost da je postupak još uvijek u tijeku, iako se radi o sporu koji je žurne naravi, Ustavni sud ocjenjuje da je povrijeđeno pravo podnositeljice da neovisni i nepristrani sud u razumnom roku odluči o njezinim pravima i obvezama, koje je zajamčeno člankom 29. stavkom 1. Ustava.

Stoga je, u smislu odredbe članka 63. stavka 2. Ustavnog zakona, donijeta odluka kao pod točkama I. i II. izreke ove odluke.

6. Sukladno odredbi članka 63. stavka 3. Ustavnog zakona, odlučeno je kao u točkama III. i IV. izreke ove odluke.

Visinu naknade, zbog povrede ustavnog prava na donošenje odluke u razumnom roku, Ustavni sud utvrđuje uzimajući u obzir okolnosti svakog pojedinog predmeta, uz istodobno uvažavanje ukupnih gospodarskih i socijalnih prilika u Republici Hrvatskoj.

7. Odluka o objavi (točka V. izreke) temelji se na odredbama članka 29. Ustavnog zakona.

8. Predsjednik Vrhovnog suda Republike Hrvatske dužan je dostaviti Ustavnom sudu pisanu obavijest o datumima donošenja i otpreme odluke u roku od osam (8) dana od dana njene otpreme, a najkasnije osam (8) dana od isteka roka određenog u točki II. izreke ove odluke. Ovaj nalog temelji se na članku 31. stavcima 4. i 5. Ustavnog zakona.

Broj: U-IIIA-41733/2009

Zagreb, 20. siječnja 2010.

USTAVNI SUD REPUBLIKE HRVATSKE

Predsjednica Vijeća
mr. sc. Nevenka Šernhorst, v. r.

Odluka, NN 17/2010-413