## Odluka i Rješenje Ustavnog suda Republike Hrvatske broj: U-III-3053/2005 od 28. studenoga 2007.

### NN 1/2008 (2.1.2008.), Odluka i Rješenje Ustavnog suda Republike Hrvatske broj: U-III-3053/2005 od 28. studenoga 2007.

# USTAVNI SUD REPUBLIKE HRVATSKE

**38**

Ustavni sud Republike Hrvatske, u sastavu Petar Klarić, predsjednik Suda, te
suci Marijan Hranjski, Mario Kos, Davor Krapac, Ivan Matija, Ivan Mrkonjić,
Jasna Omejec, Željko Potočnjak, Agata Račan, Emilija Rajić, Smiljko Sokol,
Nevenka Šernhorst i Vice Vukojević, članovi Vijeća, u postupku koji je ustavnom
tužbom pokrenula S. B. iz V., koju zastupa punomoćnik B. M., odvjetnik iz V., na
sjednici održanoj 28. studenoga 2007. godine, jednoglasno je donio

## ODLUKU

I. Ustavna tužba se odbija.
II. Ova odluka objavit će se u »Narodnim novinama«.

## i RJEŠENJE

I. Ustavna tužba se odbacuje u dijelu koji se odnosi na povredu prava na razumnu
duljinu sudskog postupka zajamčenog člankom 29. stavkom 1. Ustava.
II. Ovo rješenje objavit će se u »Narodnim novinama«.

```
Obrazloženje odluke
```

1. Ustavna tužba podnesena je protiv presude Županijskog suda u Vukovaru broj:
Gž-946/05 od 15. lipnja 2005. godine, kojom je odbijena podnositeljičina žalba u
svojstvu tužiteljice u parničnom postupku radi isplate otpremnine, te je
potvrđena presuda Općinskog suda u Vukovaru broj: P-191/01 od 4. ožujka 2005.
godine. Prvostupanjskom presudom odbijen je tužbeni zahtjev, kojim je
podnositeljica tražila da se tuženiku »V.« d.d. iz V. naloži da joj isplati
traženi novčani iznos na ime otpremnine.
2. Podnositeljica smatra da joj je osporenim presudama povrijeđeno njezino
ustavno pravo jednakosti svih pred zakonom, zajamčeno člankom 14. stavkom 2.
Ustava Republike Hrvatske. Ističe i povredu članka 3. Ustava.
Obrazlažući povrede ustavnih prava, podnositeljica navodi da je tražila od svog
poslodavca, tuženika, kod kojeg je provela cijeli svoj radni vijek kao radnica
na mjestu knjigovoditeljice, isplatu otpremnine. Navodi da su presude pogrešne,
nejasne i kontradiktorne te da su povrijeđena procesna pravila. Ističe da joj
prilikom otkaza nije izdana nikakva odluka o otkazu, već da je samo potpisala
određena pismena. Pogrešnim smatra i računanje zastarnog roka. Konačno, navodi
da sud nije odlučivao o njezinom fakultativnom tužbenom zahtjevu za naknadu
štete zbog nezakonitog otkaza.

*Ustavna tužba nije osnovana u dijelu koji se odnosi na povredu prava zajamčenog
člankom 14. stavkom 2. Ustava.*
3. Odredbom članka 62. stavka 1. Ustavnog zakona o Ustavnom sudu Republike
Hrvatske (»Narodne novine« broj 99/99., 29/02. i 49/02. – pročišćeni tekst; u
daljnjem tekstu: Ustavni zakon), propisano je da svatko može podnijeti Ustavnom
sudu ustavnu tužbu ako smatra da mu je pojedinačnim aktom tijela državne vlasti,
kojim je odlučeno o njegovim pravima i obvezama, povrijeđeno ljudsko pravo ili
temeljna sloboda zajamčena Ustavom.
Ustavna tužba nije pravno sredstvo u sustavu redovnih ili izvanrednih pravnih
lijekova, nego poseban ustavni institut za ispitivanje pojedinačnih akata tijela
državne vlasti i pravnih osoba s javnim ovlastima radi zaštite ljudskih prava i
temeljnih sloboda zajamčenih Ustavom. Slijedom navedenog, Ustavni sud tijekom
postupka pružanja ustavnosudske zaštite, unutar zahtjeva istaknutog u ustavnoj
tužbi, utvrđuje je li u postupku odlučivanja o pravima i obvezama podnositelja
pred nadležnim tijelom došlo do ustavno nedopuštenog posizanja u njegova/njezina
ljudska prava i temeljne slobode.
4. Prvostupanjski sud je utvrdio da je podnositeljici prestao radni odnos kod
tuženika 15. studenoga 1997. godine, kada je i potpisala dokumente u vezi s tim,
znajući njihov sadržaj, kako je to utvrdio sud prvog stupnja. Tužba u parnici
podnijeta je 19. ožujka 2001. godine, a fakultativni zahtjev 16. veljače 2005.
godine. Kako, u skladu s člankom 131. Zakona o radu (»Narodne novine« broj
38/95., 54/95., 65/95., 17/01. i 82/01.), potraživanja iz radnog odnosa
zastarijevaju za tri (3) godine, tako je sud utvrdio da je u konkretnom slučaju
nastupila zastara podnositeljičinog potraživanja.
Županijski sud, u žalbenom postupku, ocijenio je da sud prvog stupnja nije
počinio bitne povrede odredaba parničnog postupka te da je na pravilno i potpuno
utvrđeno činjenično stanje pravilno primijenio materijalno pravo.
5. Pravna stajališta navedena u osporenim presudama zasnivaju se na
ustavnopravno prihvatljivom tumačenju i primjeni mjerodavnoga materijalnog
prava. Ustavni sud utvrđuje da su sudovi obrazložili svoja stajališta iznesena u
osporenim presudama, za koja je nedvojbeno da nisu posljedica proizvoljnog
tumačenja i samovoljne primjene mjerodavnoga materijalnog prava.
Iz navedenih razloga Ustavni sud nije prihvatio navode podnositeljice da joj u
konkretnom slučaju nije osigurana jednakost pred zakonom, zajamčena člankom 14.
stavkom 2. Ustava.
Odredba članka 3. Ustava ne sadrži ustavna prava koja je Ustavni sud nadležan
štititi u postupku pokrenutom ustavnom tužbom u smislu članka 62. stavka 1.
Ustavnog zakona.
6. Slijedom navedenog, na temelju članaka 73. i 75. Ustavnog zakona, odlučeno je
kao u točki I. izreke ove odluke.

```
Obrazloženje rješenja
```

7. U ustavnoj tužbi podnositeljica je istaknula i povredu prava na razumnu
duljinu sudskog postupka, zajamčenog člankom 29. stavkom 1. Ustava. Povrijeđenim
smatra i članak 6. stavak 1. Konvencije za zaštitu ljudskih prava i temeljnih
sloboda (»Narodne novine – Međunarodni ugovori« broj 18/97., 6/99., 8/99.,
14/02. i 1/06.; u daljnjem tekstu: Konvencija), u dijelu kojim se jamči pravo
svakoga da se njegov/njezin slučaj ispita u razumnom roku.
Konkretni sudski postupak trajao je od 19. ožujka 2001. do 4. srpnja 2005.,
odnosno četiri (4) godine, tri (3) mjeseca i petnaest (15) dana. Podnositeljica
posebno ističe da pri ocjeni razumne duljine tog postupka treba »posebno uzeti u
obzir da je cijeli postupak u konačnici završen na način da je tužba odbačena
što se po zakonu čini zbog nepravodobnosti podnošenja, iako je, ako je ova
rješidba osnovana, odluku o tome valjalo donijeti još u stadiju prethodnog
ispitivanja tužbe prije glavne rasprave«.
Sukladno tome, podnositeljica ističe da je »iako je postupak sada dovršen,
povrijeđeno i ustavno pravo tužiteljice kao stranke na razumno trajanje sudskog
postupka, pa joj pripada pravo i na primjerenu naknadu«.

*Ustavna tužba nije dopuštena u dijelu koji se odnosi na povredu prava zajamčenog
člankom 29. stavkom 1. Ustava.*

8. Mjerodavni dio članka 29. stavka 1. Ustava glasi:
*Svatko ima pravo da (…) sud (…) u razumnom roku odluči o njegovim pravima i
obvezama (…).*Mjerodavni dio prve rečenice članka 6. stavka 1. Konvencije glasi:
*1. Radi utvrđivanja svojih prava i obveza građanske naravi (…) svatko ima pravo
da (…) sud (…) u razumnom roku ispita njegov slučaj.*U razdoblju u kojem je trajao sudski postupak koji je predmet ovog
ustavnosudskog postupka, za zaštitu ustavnog i konvencijskog prava na razumnu
duljinu postupka u domaćem pravnom poretku postojala su dva sredstva pravne
zaštite, i to:
– ustavna tužba koja se podnosila na temelju članka 63. Ustavnog zakona, a
služila je kao djelotvorno domaće pravno sredstvo i za ubrzanje postupka koji je
još u tijeku (stavak 2.) i za otklanjanje već učinjene povrede prava na razumnu
duljinu u dotadašnjem tijeku postupka (stavak 3.);
– tužba za naknadu štete koja se podnosi nadležnom redovnom sudu prema općim
pravilima o odgovornosti za štetu, a služi kao domaće pravno sredstvo za
otklanjanje povrede prava na razumnu duljinu već okončanih postupaka.
9. Članak 63. Ustavnog zakona glasi:

*Članak 63.*

*(1) Ustavni sud će pokrenuti postupak po ustavnoj tužbi i prije no što je
iscrpljen pravni put, u slučaju kad o pravima i obvezama stranke (…) nije u
razumnom roku odlučio sud (…).
(2) U odluci kojom usvaja ustavnu tužbu zbog nedonošenja akta u razumnom roku iz
stavka 1. ovoga članka, Ustavni sud će nadležnom sudu odrediti rok za donošenje
akta (…).
(3) U odluci iz stavka 2. ovoga članka Ustavni sud će odrediti primjerenu
naknadu koja pripada podnositelju zbog povrede njegova ustavnog prava koju je
sud učinio kada (…) nije odlučio u razumnom roku. (…).*Ustavni sud napominje da je podnositeljica imala pravnu mogućnost ubrzati sudski
postupak i djelotvorno zaštititi svoje ustavno pravo na njegovu razumnu duljinu
podnošenjem ustavne tužbe na temelju članka 63. Ustavnog zakona, i to od 15.
ožujka 2002. (kad je to djelotvorno pravno sredstvo uvedeno u pravni poredak
Republike Hrvatske) do okončanja postupka 4. srpnja 2005. godine.
Ustavni sud utvrđuje nespornom činjenicu da se podnositeljica u otvorenom
razdoblju od tri (3) godine, tri (3) mjeseca i devetnaest (19) dana nije
koristila navedenim pravnim sredstvom.
10. Ustavni sud također napominje da podnositeljica, nakon okončanja postupka 4.
srpnja 2005. godine, nije podnijela ni tužbu nadležnom redovnom sudu radi
naknade štete, na što je imala pravo ako je smatrala da joj je nerazumnim
trajanjem konkretnog sudskog postupka prouzročena materijalna i/ili
nematerijalna šteta.
11. Nasuprot tome, podnositeljica je tek u ustavnoj tužbi, podnesenoj u srpnju
2005. godine na temelju članka 62. Ustavnog zakona, po prvi put istaknula (i)
povredu svoga ustavnog prava na razumnu duljinu konkretnog sudskog postupka.
Članak 72. Ustavnog zakona propisuje:

*Članak 72.*

*Ustavni sud će rješenjem odbaciti ustavnu tužbu: (…) ako je ustavna tužba (…)
nedopuštena. Tužba je nedopuštena: (…) ako podnositelj tužbe u prethodnom
postupku nije koristio dopušteno pravno sredstvo (…).*Sukladno navedenom, dio ustavne tužbe kojim podnositeljica pred Ustavnim sudom
osporava razumnu duljinu već okončanog sudskog postupka na temelju članka 62.
Ustavnog zakona, Ustavni sud utvrđuje nedopuštenim, jer podnositeljica prethodno
nije koristila dopušteno pravno sredstvo i za ubrzanje sudskog postupka u
vrijeme kad je on još bio u tijeku i za otklanjanje dotada već učinjene povrede
njezina prava na razumnu duljinu postupka (ustavna tužba po članku 63. Ustavnog
zakona), niti je koristila dopušteno pravno sredstvo za otklanjanje povrede
njezina prava na razumnu duljinu postupka nakon što je on bio okončan (tužba
nadležnom redovnom sudu radi naknade materijalne i/ili nematerijalne štete
prouzročene nerazumnom duljinom tog postupka).
12. Stoga je na temelju članka 72. Ustavnog zakona riješeno kao u točki I.
izreke ovog rješenja.
13. Objava ove odluke i rješenja temelji se na članku 29. Ustavnog zakona.

Broj: U-III-3053/2005
Zagreb, 28. studenoga 2007.

USTAVNI SUD REPUBLIKE HRVATSKE
Predsjednik
**dr. sc. Petar Klarić**, v. r.

Odluka, NN 1/2008-38
Opći uvjeti korištenjaZaštita privatnosti[Pristup podatcima](/data_access_hr.aspx)[ELI](/about_eli_hr.aspx)

©2026. g. Narodne novine d.d.

, izrada [Novena d.o.o.](http://novena.hr/)