## Odluka Ustavnog suda Republike Hrvatske broj: U-I-880/1997 od 20. rujna 2000.

### NN 95/2000 (28.9.2000.), Odluka Ustavnog suda Republike Hrvatske broj: U-I-880/1997 od 20. rujna 2000.

# USTAVNI SUD REPUBLIKE HRVATSKE

1886

Ustavni sud Republike Hrvatske, u sastavu Smi­ljko Sokol, pred­­sjednik
Suda te suci Marijan Hra­njski, Petar Klarić, Ivan Matija, Ivan Mrko­njić,
Jasna Omejec, Vice Vukojević i Milan Vu­ko­vić, odlučujući o prijedlogu za
ocjenu suglasnosti zakona s Ustavom, na sjednici održanoj dana 20. rujna 2000.
godine, donio je s­ljedeću

## ODLUKU

Ukida se odredba članka 107. Zakona o zdravstvenoj zaštiti (»Narodne
novine«, broj 1/97 – pročišćeni tekst).

```
Obrazlože­nje
```

1. Prijedlog za pokreta­nje
postupka za ocjenu suglasnosti s Ustavom odredbe članka 107. Zakona o
zdravstvenoj zaštiti (»Narodne novine«, broj 1/97 – pročišćeni tekst – u da­lj­njem
tekstu: Za­kon) podnijela je Hrvatska liječnička komora, koju zastupa punomoćnik
Darko Horvat, odvjetnik iz Zagreba.

2. U svezi s tim prijedlogom
Ustavni sud je rješe­njem broj: U-I-845/1994, U-I-289/1995, U-I-880/1997,
U-I-41/1998, U-I-42/1998, U-I-108/1998 i U-I-356/1998 od 17. studenoga 1999.
(»Narodne novine«, broj 130/99 od 3. prosinca 1999.) pokrenuo postupak za
ocjenu suglasnosti članka 107. Zakona s Ustavom Republike Hrvatske.

Navedenim rješe­njem Sud nije
prihvatio prijedloge istih i drugih predlagate­lja za pokreta­nje postupka
ocjene suglasnosti s Ustavom Zakona o zdravstvenoj zaštiti u cijelosti, kao ni
prijedloge za pokreta­nje postupka ocjene suglasnosti s Ustavom odredbe članka
31. stavka 3., članka 105., članka 174. točaka 3., 5., 6. i 12. i članka 180.
stavka 2. Zakona o zdravstvenoj zaštiti, te je odbacio prijedlog za ukida­nje
svih odluka o imenova­nju ravnate­lja zdravstvenih ustanova i prijedlog za utvrđe­nje
da je Ustav SRH (»Na­rod­ne novine«, broj 8/74) u dijelu  u kojem se odnosi na zdravstvenu zaštitu bo­lji
od Ustava Republike Hrvatske.

3. Tijekom postupka Sud je o
prijedlogu zatražio odgovor Hrvatskoga državnog sabora kao donosite­lja Zakona,
a od Vlade Republike Hrvatske i Ministarstva zdravstva zatraženo je miš­lje­nje.

Hrvatski državni sabor
izvijestio je Sud da je prijedloge uputio Odboru za Ustav, Poslovnik i politički
sustav Zastupničkog do­ma Hrvatskoga državnog sabora, koji međutim, Sudu nije
dostavio odgovor. Vlada Republike Hrvatske također se nije očito­vala na navode
prijedloga, dok je Ministarstvo zdravstva dostavilo  miš­lje­nje kojim osporava osnovanost svih podnesenih prijedloga.

4. Nakon objave rješe­nja,
Sud je ponovno zatražio miš­lje­nje Vlade Republike Hrvatske i miš­lje­nje
Ministarstva zdravstva, u svezi s prijedlogom koji se odnosi na pokreta­nje
postupka za ocje­nu suglasnosti s Ustavom odredbe članka 107. Zakona.

Vlada Republike Hrvatske u
dostav­ljenom očitova­nju navodi da će, uvažavajući razloge koje iznose
predlagate­lji, u okviru pred­stojeće reforme zdravstvenog sustava pripremiti
izmjene Za­kona o zdravstvenoj zaštiti kojima bi se brisale odredbe članka 107.
Zakona.

Ministarstvo zdravstva očitovalo
se sukladno Vladi Repub­like Hrvatske.

5. Odredba članka 107. Zakona
glasi:

»Ako je ugrožen proces pruža­nja
mjera zdravstvene zaštite, ministar zdravstva privremeno će rješe­njem na rok
od šest mjeseci rasporediti djelatnika u zdravstvu na radno mjesto koje
odgovara ­nje­govoj stručnoj spremi te preraspodijeliti potrebna sredstva rada
radi osigura­nja kontinuiranog pruža­nja zdravstvene zaštite«.

Podnosite­lji smatraju da je
osporena odredba u nesuglasju s načelima Ustava iz članaka 3. i 5. i s
odredbama članaka 14., 16., 23., 50. i 54. Ustava.

Prijedlog je osnovan.

6. Odredbom članka 58. Ustava
svakom građaninu zajam­čeno je pravo na zdravstvenu zaštitu. Radi oživotvore­nja
navedenog Ustavom zajamčenog prava, odredbom članka 36. Zakona utvrđena je
obveza Vlade Republike Hrvatske da planom zdravstvene zaštite odredi mjerila za
postav­lja­nje mreže zdravstvene zaštite. Navedena zakonska odredba utvrđuje i
kriterije koje je nužno uvažiti pri određiva­nju mjerila na kojima se zasniva
mreža zdravstvene zaštite i to: zdravstveno sta­nje, broj, starosnu i socijalnu
strukturu pučanstva, jednake uvjete, odnosno mogućnosti korište­nja
zdravstvenih usluga, potreban opse­g djelatnosti pojedinih razina zdravstvene
zaštite, stupa­nj organizacije područja, prometnu povezanost i specifičnosti
nase­ljenosti, kao i dostupnosti na demografski ugroženim područjima, osobito
otocima i gospodarske mogućnosti. Mreža zdravstvene zaštite, postav­ljena uz poš­tiva­nje
propisanih kriterija, osigurava kontinuitet pruža­nja odre­đenog stup­nja
zdravstvene zaštite.

7. Teme­ljem osporene
odredbe, omogućeno je ministru, da radi ostvare­nja istog ci­lja –
kontinuiranog pruža­nja zdravstvene zaš­tite – privremeno preraspoređuje
zdravstvene djelatnike i potrebna sredstva za rad.

8. Prema odredbi članka 108. Zakona, zdravstveni djelatnici su osobe
koje imaju obrazova­nje zdravstvenog usmjere­nja i neposredno pružaju
zdravstvenu zaštitu uz obvezno poštiva­nje moralnih i etičkih načela
zdravstvene struke. Iz navedenog slijedi da su zdravstveni djelatnici kako oni
koji su zaposleni u zdravstvenim ustanovama u državnom, odnosno u vlasništvu županija
ili Grada Zagreba, tako i oni koji su zaposleni u zdravstvenim ustanovama u
privatnom vlasništvu odnosno oni zdravstveni djelatnici koji zdravstvenu zaštitu
pružaju u pravnom položaju privatnoga zdravstvenog djelatnika uk­ljučenog u mrežu
zdravstvene zaštite ili izvan mreže zdravstvene zaštite. Stoga se osporena
odredba jednako odnosi i na privatne zdravstvene djelatnike.

9. U postupku ocjene
suglasnosti osporene odredbe s Ustavom, Ustavni sud je utvrdio da se ta odredba
ne može podvesti pod slučaj ratnog sta­nja ili neposredne ugroženosti
neovisnosti i jedinstvenosti države, te velikih elementarnih nepogoda, u kojim
se slučajevima, prema odredbi članka 17. Ustava, pojedine slobode i prava,
zajamčeni Ustavom, mogu ograničiti. Ustavni sud je također utvrdio da osporena
odredba nije uteme­ljena niti na odred­bi članka 16. Ustava, koja propisuje da
se slobode i prava mogu ograničiti samo zakonom da bi se zaštitila sloboda i
prava drugih ­ljudi te pravni poredak, javni moral i zdrav­lje.

Naime, ograniče­nje Ustavom utvrđenih sloboda i prava, kako to ima u
vidu odredba članka 16. Ustava, odnosno ograniče­nje poduzetničke slobode i
vlasničkih prava radi zaštite interesa i sigurnosti Republike, prirode, ­ljudskog
okoliša i zdrav­lja ­ljudi, u smislu odredbe članka 50. stavka 2. Ustava, sadržano
je u odredbama članaka 106. i 135. stavka 2. Zakona. Prema odredbi članka 106.
Zakona, o slučajevima izvanrednih okolnosti, elementarnih nepogoda i epidemija
većih razmjera, ministar zdravstva ovlašten je poduzimati i one mjere koje nisu
utvrđene Zakonom, uk­ljučivši i mjere mobilizacije, organizacije i rasporeda
rada i radnog vremena, promjene mjesta i uvjeta rada pojedinih zdravstvenih
ustanova i zdravstvenih djelatnika i po potrebi osniva­nje Kriznog stožera
Ministarstva zdravstva. Odredbom članka 135. stavka 2. Zakona propisana je
obveza zdravstvenih djelatnika, a time i privatnih zdravstvenih djelatnika, da
na poziv nadležnog tijela sudjeluju u radu na sprječava­nju i suzbija­nju
zaraznih bolesti.

10. Slijedom navedenog, Ustavni sud je utvrdio da osporenom odredbom
propisano administrativno određiva­nje i preras­pore­điva­nje mjesta rada
zdravstvenih djelatnika nije u skladu s odredbom članka 54. Ustava, koje zajamčuje
pravo na rad i slobodu rada, te slobodan izbor poziva i zaposle­nja.

11. U dijelu u kojem se
osporena odredba odnosi na mogu­ć­nost privremenog prerasporeda privatnih
zdravstvenih djelatnika, odnosno sredstava za rad – medicinske opreme koja je u
privatnom vlasništvu, ta odredba povrjeđuje Ustavom zajamčeno pravo vlasništva
(članak 48. stavak 1. Ustava); ograničava vlasništvo bez naknade tržišne
vrijednosti protivno odredbi članka 50. stavka 1. Ustava; ograničava poduzetničke
slobode privatnih zdravstvenih djelatnika izvan ograniče­nja propisanih člankom
50. stavkom 2. Ustava i kao takva narušava poduzetničke i tržišne slobode, koje
čine teme­lj gospodarskog ustroja Republike Hrvatske (članak 49. stavak 1.
Ustava).

12. Slijedom navedenog,
Ustavni sud je u provedenom postupku utvrdio da je osporena odredba članka 107.
Zakona o nesuglasju s Ustavom, te je tu odredbu teme­ljem članka 53. Ustavnog
zakona o Ustavnom sudu Republike Hrvatske (»Narodne novine«, broj 99/99) ukinuo.

Broj: U-I-880/1997
Zagreb, 20. rujna 2000.

USTAVNI SUD REPUBLIKE HRVATSKE

Predsjednik
dr. sc. Smi­ljko Sokol, v. r.

if !supportEmptyParas endif

Odluka, NN 95/2000-1886