## Odluka Ustavnog suda Republike Hrvatske broj: U-II-30/1995 od 15. veljače 1995.

### NN 11/1995 (17.2.1995.), Odluka Ustavnog suda Republike Hrvatske broj: U-II-30/1995 od 15. veljače 1995.

# USTAVNI SUD REPUBLIKE HRVATSKE

Ustavni sud Republike Hrvatske, u sastavu Jadranko Crnić, predsjednik
Suda, te suci Zdravko Bartovčak, dr. Velimir Belajec, dr. Nikola
Fllipović, mr. Vojislav Kučeković, Jurica Malčić,
Ante Jelavić Mitrović, mr. Hrvoje Momčinović,
Ivan Marijan Severinac i Mladen Žuvela, u postupku ocjene suglasnosti drugog
propisa sa zakonom i Ustavom, na sjednici održanoj dana 15. veljače
1995. godine, donio je

## Odluku

1. Pokreće se postupak za ocjenu ustavnosti i zakonitosti odredaba
članka 5. stavak 1. i stavak 4. i članka 6. stavak 3. Poslovnika
Državnog sudbenog vijeća ("Narodne novine", br. 85/94),
i te se odredbe ukidaju.

2. Ova odluka objavit će se u "Narodnim novinama", a
stupa na snagu danom donošenja.

Obrazloženje: Društvo hrvatskih sudaca iz Zagreba (nastavno: Društvo),
podnijelo je Sudu prijedlog za pokretanje postupka za ocjenu ustavnosti
i uvodno citiranih odredbi Poslovnika Državnog sudbenog vijeća (nastavno:
Poslovnik Vijeća) Naknadno je dopunilo obrazloženje prijedloga. Osporene
odredbe glase: Članak 5. - Sjednice vijeća su javne, osim
ako drukčije ne odlući Vijeće (stavak 1); - Javnost
je isključena za vrijeme disciplinskoga postupka i odlučivanja
o disciplinskoj odgovornosti predsjednika suda ili suca, te za vrijeme
sjednica kada se raspravlja i odlučuje o imenovanju ili o prijedIogu
za razrješenje predsjednika suda ili suca, državnog odvjetnika ili njegova
zamjenika, ako Vijeće drukčije ne odIuči. U navedenim
slučajevima Vijeće će o utvrđenim činjenicama
i odluci obavijestiti javnost (stavak 4). Članak 6. U slučaju
jednakog broja glasova prevladavajući je glas predsjednika (stavak
3). Razlozi kojima predlagatelj obrazlaže postojanje nesuglasja s Ustavom
Republike Hrvatske odredba članka 5. stavka 1. (opisno) i 4. Poslovnika
Viieća. mogu se sažeti u tvrdnju da, budući je nadležnost Državnog
sudbenog vijeća (nastavno: Vijeće) propisana iskljućivo
člankom 121. stavkom 1. Ustava (imenuje i razrješuje suce i državne
odvjetnike, te odlučuje o njihovoj disciplinskoj odgovornosti),
to iz osporenih odredbi Poslovnika Vijeća proizlazi da će,
u svim slučajevima iz članka 121. Ustava, Vijeće odlučivati
tajno, unatoč proklamiranoj javnosti u stavku 1. članka 5.
(tajnost rada državnih tijela može biti propisana samo zakonom, a Zakon
o državnom sudbenom vijeću ne sadrži takvu odredbu), te si Vijeće,
osporenim odredbama, zadržava pravo odlučiti drukčije, dakle,
odlučiti o isključivanju/neisključivanju javnosti
u naprijed navedenim slučajevima, ne određujući kriterije
kada će tako postupili, čime je omogućena potpuna arbitrarnost
u radu Vijeća a time i mogućnost zlouporabe takvih odredbi
(stavljanje kandidata u neravnopravan položaj). Uvođenjem, osporenom
odredbom stavka 4. članka 5, potpune tajnosti u rad Vijeća
(a ponegdje arbitrarne javnosti), Vijeće je, po mišljenju predlagatelja
donijelo propis koji predstavlja povredu ustavnog načela jednakosti
iz članka 3. Ustava, ustavnog prava jednakosti svih pred zakonom
iz članka 14. Ustava, ustavnog prava jednakosti i svih građana
pred državnim tijelima iz članka 26. Ustava i ustavnog prava svakog
građanina na prijem u javne službe, pod jednakim uvjetima iz članka
44. Ustava.

Razlozi prijedloga, glede osporavanja odredbe članka 6. stavka
3. Poslovnika Vijeća, upućuju na odredbu članka 121.
Ustava koja, u stavku 2, propisuje neparan sastav Vijeća, što ukazuje
na volju da svi članovi Vijeća, uključivo i njegova
predsjednika, imaju samo jedan glas, s navodom da Zakon o državnom sudbenom
vijeću ne daje predsjedniku Vijeća poseban položaj u odnosu
na ostale članove (glede glasovanja), već samo određene
organizacione ovlasti (sazivanje i vođenje sjednica i sl.). lz tih
razloga predlagatelj smatra da osporena odredba članka 6 stavka
3. Poslovnika Vijeća, nije u suglasju s odredbama članka 121.
Ustava. Prijedlog (i dopuna) dostavljeni su Vijeću s pozivom da u
ostavljenom roku dostavi odgovor. Odgovor nije primljen. Prijedlog je osnovan.
U odnosu na članak 5. stavak 1. i 4. Ustav Republike Hrvatske visoko
vrednuje značenje javnosti u postupanju najviših državnih tijela.
Tako Ustav propisuje (članak 84), da su sjednice domova Sabora Republike
Hrvatske javne, bez izuzetka. To konkretno znači i javnost u predlaganju
i javnost u biranju predsjednika i članova Državnog sudbenog vijeća
(članak 121. stavak 3 Ustava), javnost u odlučivanju o zahtjevu
za zaštitu, koji zahtjev sudac ima pravo podnijeti Županijskom domu Sabora
a protiv odluke o razrješenju od sudačke dužnosti (članak
120. stavak 3. Ustava) itd. Ustav ne dopušta drukčije. Dajući
ustavnopravni okvir sudbenoj vlasti u pitanju javnosti, Ustav propisuje
da su sudske rasprave javne i da se presude izriču javno (članak
117. stavak 1.). Mogućnosti isključenja javnosti Ustav taksativno
nabraja: suđenje malodobnicima, zaštita privatnosti stranaka, sporovi
iz bračnih i obiteljskih odnosa, čuvanje tajne (vojne službene
ili poslovne), te zaštita sigurnosti i obrane Republike (članak
117. stavak 2). Odluka o isključenju javnosti nije prepuštena proizvoljnoj
ocjeni, već se zasniva na Ustavom (ili zakonom) određenim pretpostavkama.
Javnost sudskih rasprava jedan je od temelja u ostvarivanju načela
o samostalnosti i neovisnosti sudbene vlasti (članak 115. Ustava),
kao jedne od triju (uz zakonodavnu i izvršnu) vlasti, koje tvore državnu
vlast u Republici Hrvatskoj, ustrojenu na načelu trodiobe vlasti
(članak 4. Ustava). Imenovanje sudaca od strane Državnog sudbenog
vijeća, nedvojbeno je dio postupka ostvarenja načela o trodiobi
vlasti, ali i izraz prožimanja triju vlasti, kao i njihove međusobne
kontrole.

Primjerice: predsjednika i članove Državnog sudbenog vijeća
predlaže Županijski, a bira Zastupnički dom Sabora, dakle, zakonodavna
državna vlast; ta vlast (Županijski dom), odlučuje u drugom stupnju
u postupku razrješenja sudačke dužnosti; izvršna vlast ( Vlada Republike
Hrvatske), predlaže Državnom sudbenom vijeću kandi data za predsjednika
Vrhovnog suda Republike Hrvatske; zakonodavna vlast (Sabor), donosi propise
o organizaciji sudbene vlasti; izvršna vlast (nadležno ministarstvo i Vlada
Republike Hrvatske), bitno utječe na obavljanje poslova sudske uprave
i na osiguranje uvjeta za rad sudova; sudbena vlast je nadležna nadzirati
zakonitost akata izvršne vlasti itd. Uređujući Zakonom (Zakon
o Državnom sudbenom vijeću) uvjete za izbor predsjednika i članova
Vijeća, kao i uvjete za prestanak njihove dužnosti, te postupak imenovanja
i razrješenja sudaca i državnih odvjetnika, (kao i njihovu disciplinsku
odgovornost - članak 1. Zakona), zakonodavac se je u samo jednom,
od mnogih, slučajeva odlučio za tajnost u postupanju, propisujući:
"Vijeće može odlučiti da disciplinski postupak bude javan."
(članak 28. stavak 3. Zakona). Niti Ustav niti Zakon ne daju mogućnost
Vijeću propisivati tajnost u postupanju. Propisujući poslovničkim
odredbama tajnost u postupku imenovanja i razrješenja sudaca i državnih
odvjetnika, Vijeće je povrijedilo odredbe o svojoj nadležnosti i
povrijedilo je temeljnu ustavnu odredbu prema kojoj ostali propisi (ovdje,
Poslovnik), moraju biti u suglasju s Ustavom i sa zakonom (članak
5. stavak 1. Ustava). Prema tome Vijeće je Poslovnikom donijelo i
norme koje su nesuglasne i Ustavu i zakonu. Ustav naime, propisuje da je
jednakost jedna od najviših vrednota ustavnog poretka Republike Hrvatske
(članak 3), da su svi građani Republike Hrvatske pred zakonom
jednaki (članak 14), da su svi građani (i stranci) jednaki pred
(sudovima i drugim) državnim i inim tijelima koja imaju javne ovlasti (članak
26), te da svaki građanin Republike ima pravo, pod jednakim uvjetima,
sudjelovati u obavljanju javnih poslova i biti primljen u javne službe
(članak 44).

Javna je služba, nedvojbeno, i sudačka služba. To znači
da kandidatima za tu službu (suca), treba osigurati jednake uvjete u postupku
kandidiranja i imenovanja. Propisujući da je javnost, u tom postupku,
isključeni (za jedne), ako Vijeće drukčije ne odluči
(za druge), posljedica je stavljanje kandidata u nejednak (neravnopravan)
po ložaj, a javnost rada Vijeća vezana je uz diskrecijsku ocjenu
Vijeća bez ikakvih određenja zbog kojih se razloga i u kojim
slučajevima javnost isključuje. Takvim načinom propisivanja
isključuje se, osim kontrole javnosti, i mogućnost kandidatima
i drugim zainteresiranim osobama, praćenje i kontrola provedbe postupka
glede osiguranja stručnosti, neovisnosti i dostojnosti za obnašanje
sudačke dužnosti (članak 8. Zakona o sudovima "Narodne
novine" broj 3/1994), odnosno, jesu li imenovani oni kandidati koji
ispunjavaju sve propisane uvjete. Zaključak da zakonodavac nije
prepustio poslovnički odredbama pitanje javnosti ili tajnosti rada
vijeća proističe i iz odredbe članka 28. stavak 3.
Zakona, prema kojoj Vijeće može odlučiti da disciplinski postupak
bude javan. U takvom slučaju dakle sam zakonodavac propisuje (argumentum
a contrario) tajnost kao pravilo. Da je zakonodavac takvo pravilo želio
uvesti i prilikom raspravljanja i odlučivanja o drugim pitanjima
iz nadležnosti vijeća, onda je on to također mogao i morao reći.
Valja stoga opetovano konstatirati da niti Ustav niti Zakon ne daju mogućnosti
Vijeću da samostalno propisuju tajnost u postupanju. Iz tih razloga
Sud zaključuje da su osporene odredbe stavka 1. i stavka 4. članka
5. Poslovnika Vijeća u nesuglasju s Ustavom i zakonom. Ovdje se dodaje
da su ukinute odredbe ispod dostignutih demokratskih standarda hrvatske
države, po kojima je izbor i razrješenje sudaca i državnih odvjetnika (dio),
kroz sjednice Sabora Republike Hrvatske koje su javne (čak redovito
prenašane i putem televizije) bio javan. U odnosu na članak 6. stavak
3. Takvo je nesuglasje Sud utvrdio i glede odredbe stavka 3. članka
6. Poslovnika Vijeća, kojom je određen prevladavajući glas
predsjednika Vijeća, u slučaju jednakog broja glasova, i to
iz slijedećih razloga: Članak 121. Ustava, u stavku 2. određuje
da Republičko (Državno) sudbeno vijeće ima predsjednika i
14 članova, dakle, ukupan neparni broj Zakon o državnom sudbenom
vijeću (članci 13. i 14), uređuju način rada Vijeća
temeljnim odredbama, prema kojima Vijeće odlučuje u sjednici,
a sjednice saziva predsjednik Vijeća (ili član koji ga zamjenjuje),
time da je Vijeću dano pravo i obveza urediti način svog rada
poslovnikom, kojeg Vijeće donosi dvotrećinskom većinom
glasova svih članova.

Vijeće Poslovnikom, nakon određivanja da se odluke donose
većinom glasova nazočnih članova Vijeća, osporenim
stavkom 3. članka 6. propisuje izuzetak koji nema temelja u ustavnim
odredbama. Naime, ni Ustav ni Zakon o državnom sudbenom vijeću ne
poznaje izuzetak kojim bi predsjedniku tog državnog tijela bila dana ovlast
da, pri donošenju odluka, a u slučaju jednakog broja glasova, njegov
glas bude prevladavajući, kao što je to u stavku 3. članka
6. Poslovnika propisano. Propisujući takvo ovlaštenje predsjedniku
Vijeća, navedena odredba Poslovnika daje mu ovlast izvan ustavnih
i zakonskih okvira. Stoga, zbog utvrđenog nesuglasja navedenih odredbi
Poslovnika Vijeća s Ustavom i zakonom Sud je, temeljem članka
126. stavak 2. Ustava i članka 22. Ustavnog zakona o Ustavnom sudu
Republike Hrvatske ("Narodne novine", broj 13/91), odlučio
kao pod točkom 1. izreke odluke. Odluka o objavljivanju u "Narodnim
novinama" temelji se na članku 20. Ustavnog zakona o Ustavnom
sudu Republike Hrvatske. Datum prestanka važenja ukinutih odredbi Poslovnika
Vijeća određen je u skladu s odredbama članka 21. stavak
2. i članka 22. stavak 2. Ustavnog zakona o Ustavnom sudu Republike
Hrvatske.

Broj: U-II-30/ 1995

Zagreb, 15. veljače 1995.

USTAVNI SUD REPUBLIKE HRVATSKE

Predsjednik

**Jadranko Crnić,** v. r.

---

[![](../../TipkaPočStr.GIF)](http://www.nn.hr/Narodne.htm)
[![](../../TSluzGl.GIF)](http://www.nn.hr/Glasilo/index.htm)
[![](../../TPretra.GIF)](http://www.nn.hr/search/iaquery.exe)
![](../../TElPosta.GIF)

Odluka, NN 11/1995-222