## Odluka Ustavnog suda Republike Hrvatske broj: U-III-3859/2012 od 4. studenoga 2012.

### NN 146/2014 (10.12.2014.), Odluka Ustavnog suda Republike Hrvatske broj: U-III-3859/2012 od 4. studenoga 2012.

USTAVNI SUD REPUBLIKE HRVATSKE

2750

Ustavni sud Republike Hrvatske, u sastavu Jasna Omejec, predsjednica, te suci Mato Arlović, Marko Babić, Snježana Bagić, Slavica Banić, Mario Jelušić, Davor Krapac, Ivan Matija, Antun Palarić, Aldo Radolović, Duška Šarin i Miroslav Šeparović, u postupku koji je ustavnom tužbom pokrenuo Drago Raspudić iz Zagreba, na sjednici održanoj 4. studenoga 2014. donio je

ODLUKU

I. Ustavna tužba se odbija.

II. Ova odluka objavit će se u »Narodnim novinama«.

Obrazloženje

I. POSTUPAK PRED USTAVNIM SUDOM

1. Dopuštenu i pravodobnu ustavnu tužbu podnio je Drago Raspudić, hrvatski državljanin iz Zagreba, Zapoljska 6/II, kojeg je u postupku pred Ustavnim sudom zastupao Vinko Knezović, odvjetnik u Zagrebu, Vinogradska cesta 1/II.

Podnositelj je otkazao punomoć odvjetniku i o tome je 26. ožujka 2014. poslana obavijest Ustavnom sudu.

2. Podnositelj u ustavnoj tužbi navodi da su mu rješenjem Vrhovnog suda Republike Hrvatske, broj: Rev-x 1272/11-2 od 13. ožujka 2012. (u daljnjem tekstu: rješenje Vrhovnog suda) povrijeđeni pravo na jednakost pred zakonom zajamčeno člankom 14. stavkom 2. i pravo na pravično suđenje zajamčeno člankom 29. stavkom 1. Ustava Republike Hrvatske (»Narodne novine« broj 56/90., 135/97., 113/00., 28/01., 76/10. i 5/14.). Poziva se na članak 5. stavak 1. Ustava. Povrijeđenim smatra i članak 6. stavak 1. Konvencije za zaštitu ljudskih prava i temeljnih sloboda (»Narodne novine – Međunarodni ugovori« broj 18/97., 6/99. – pročišćeni tekst, 8/99. – ispravak, 14/02. i 1/06.; u daljnjem tekstu: Konvencija).

3. Rješenjem Vrhovnog suda odbačena je kao nedopuštena revizija podnesena na temelju članka 382. stavka 2. Zakona o parničnom postupku (»Narodne novine« broj 53/91., 91/92., 112/99., 88/01., 117/03., 88/05., 2/07., 84/08., 96/08., 123/08., 57/11., 148/11. i 25/13.; u daljnjem tekstu: ZPP).

Članak 382. stavci 2. i 3. ZPP-a glase:

»Članak 382.

(...)

U slučajevima u kojima je ne mogu podnijeti prema odredbi stavka 1. ovoga članka, stranke mogu podnijeti reviziju protiv drugostupanjske presude ako odluka u sporu ovisi o rješenju nekoga materijalnopravnog ili postupovnopravnog pitanja važnog za osiguranje jedinstvene primjene prava i ravnopravnosti svih u njegovoj primjeni, primjerice:

1) ako o tom pitanju revizijski sud još uvijek nije zauzeo shvaćanje odlučujući u pojedinim predmetima na odjelnoj sjednici, a riječ je o pitanju o kojemu postoji različita praksa drugostupanjskih sudova,

2) ako je o tom pitanju revizijski sud već zauzeo shvaćanje, ali je odluka drugostupanjskoga suda utemeljena na shvaćanju koje nije podudarno s tim shvaćanjem,

3) ako je o tom pitanju revizijski sud već zauzeo shvaćanje i presuda se drugostupanjskoga suda temelji na tom shvaćanju, ali bi – osobito uvažavajući razloge iznesene tijekom prethodnoga prvostupanjskoga i žalbenoga postupka, zbog promjene u pravnom sustavu uvjetovane novim zakonodavstvom ili međunarodnim sporazumima te odlukom Ustavnoga suda Republike Hrvatske, Europskoga suda za ljudska prava ili Europskog suda – trebalo preispitati sudsku praksu.

U reviziji iz stavka 2. ovoga članka stranka treba određeno naznačiti pravno pitanje zbog kojeg ju je podnijela uz određeno navođenje propisa i drugih važećih izvora prava koji se na njega odnose te izložiti razloge zbog kojih smatra da je ono važno za osiguranje jedinstvene primjene prava i ravnopravnosti svih u njegovoj primjeni.«

U ovoj se odluci revizija iz članka 382. stavka 2. ZPP-a označava kolokvijalnim pravnim izrazom: izvanredna revizija.

4. Izvanredna revizija podnesena je protiv rješenja Županijskog suda u Zagrebu, broj: 26 Gž-99/09-2 od 26. lipnja 2011. (u daljnjem tekstu: drugostupanjsko rješenje), kojim je odbijena podnositeljeva žalba protiv rješenja Općinskog građanskog suda u Zagrebu, broj: Pp-716/95-122 od 3. lipnja 2008. (u daljnjem tekstu: prvostupanjsko rješenje).

Prvostupanjskim rješenjem naloženo je podnositelju da iseli iz stana pobliže opisanog u izreci i da ga preda tužiteljici Božici Nušinović. Ujedno mu je zabranjeno smetanje posjeda tog stana.

5. Za potrebe ustavnosudskog postupka pribavljen je spis Općinskog građanskog suda u Zagrebu broj: Pp-716/95.

II. RAZLOZI ZA PODNOŠENJE IZVANREDNE REVIZIJE I RJEŠENJE VRHOVNOG SUDA

6. U izvanrednoj reviziji podnositelj je iznio razloge zbog kojih smatra da njegov slučaj otvara pitanje koje je važno za osiguranje jedinstvene primjene prava i ravnopravnosti svih u njegovoj primjeni:

»Usvajajući i potvrđujući tužbeni zahtjev u parnici radi smetanja posjeda, a bez da je u izrijeci odluke utvrđen čin smetanja posjeda, dakle deklaratorni dio, i bez da je naređena uspostava prijašnjeg posjedovnog stanja, dakle kondemnatorni dio, navedeni sudovi su neprimjenom odredbe čl. 22. st. 1. Zakona o vlasništvu i drugim stvarnim pravima, odstupili od zakonom propisanih pravila tog postupka, odnosno predmetnim odlukama su ta pravila povrijeđena slijedom čega su nadalje počinili bitnu povredu odredaba parničnog postupka iz čl. 354. st. 2. t. 11. ZPP-a.

Ovakvim postupanjem sudova narušena je jedinstvena primjena prava i ravnopravnost svih u njegovoj primjeni, što se u smislu narušavanja jedinstvene primjene prava ogleda u činjenici da je postupak u parnicama zbog smetanja posjeda uređen kao poseban parnični postupak s izričito propisanim posebnim pravnim pravilima za njegovo pokretanje i provođenje, a od kojih je tijekom ovog postupka odstupljeno, čime je narušena jedinstvena primjena prava u tim postupcima. Time je tuženik u smislu ravnopravnosti svih u primjeni prava doveden u neravnopravan položaj s ostalim sudionicima postupaka radi smetanja posjeda, jer je protiv njega taj poseban parnični postupak proveden usprkos činjenici da nisu bila primijenjena posebna pravila određena za taj postupak, niti su s tim posebnim pravilima sukladne odluke sudova.«

7. U obrazloženju rješenja Vrhovnog suda istaknuto je:

Ispitujući dopuštenost revizije u skladu s odredbama čl. 392. b. Zakona o parničnom postupku ('Narodne novine' 53/91, 91/92, 112/99, 88/01, 117/03, 88/05, 2/07, 84/88 i 57/11 – dalje: ZPP) ovaj sud je našao da u reviziji nisu određeno izloženi razlozi zbog kojih podnositelj smatra da je to pitanje važno za osiguranje jedinstvene primjene prava i ravnopravnosti svih u njegovoj primjeni.«

III. PRIGOVORI PODNOSITELJA

8. Podnositelj u ustavnoj tužbi navodi:

»... razvidno je iz sadržaja revizije podnositelja ustavne tužbe da je predmetna revizija ispunjavala pretpostavke propisane odredbama čl. 443. st. 4. u vezi sa člankom 382. st. 2. Zakona o parničnom postupku, te da nije bilo mjesta odbacivanju iste kao nedopuštene primjenom odredaba čl. 392. b. st. 2. istog Zakona.«

Podnositelj u ustavnoj tužbi predlaže da Ustavni sud ukine rješenje Vrhovnog suda i predmet vrati tom sudu na ponovno odlučivanje.

IV. MJERODAVNO PRAVO I SUDSKA PRAKSA

9. Odredbe članka 382. stavaka 2. i 3. ZPP-a navedene su u točki 3. obrazloženja ove odluke. Članak 392.b stavak 2. ZPP-a glasi:

»Članak 392.b

(…)

Vijeće iz stavka 1. ovoga članka će reviziju iz članka 382. stavka 2. ovoga Zakona rješenjem odbaciti kao nedopuštenu i ... zato što u njoj nisu određeno izloženi razlozi zbog kojih podnositelj smatra da je to pitanje važno za osiguranje jedinstvene primjene prava i ravnopravnosti svih u njegovoj primjeni.

(…)«

10. Vrhovni sud se u rješenju broj: Rev 1621/10-2 od 29. rujna 2011. bavio pitanjem dopuštenosti izvanredne revizije, zauzevši sljedeće pravno stajalište:

»... da bi se moglo pristupiti ocjeni je li riječ o pravnom pitanju važnom za osiguranje jedinstvene primjene zakona i ravnopravnosti građana i s tim u vezi dopuštenosti revizije, potrebno je da revizija sadrži određeno navedeno pravno pitanje, da je riječ o pitanju o čijem rješenju ovisi odluka u konkretnom sporu i određeno navedene razloge zbog kojih revident smatra da je to pitanje važno za osiguranje jedinstvene primjene zakona i ravnopravnosti građana. U slučaju da je u reviziji izostao bilo koji od navedenih elemenata nema pretpostavki za razmatranje takve revizije u smislu odredbe čl. 382. st. 2. ZPP.«

V. OCJENA USTAVNOG SUDA

11. Prigovori istaknuti u ustavnoj tužbi iscrpljuju se u tvrdnji da je Vrhovni sud u podnositeljevu slučaju pogrešno primijenio mjerodavno pravo, zbog čega je taj sud podnositelja lišio prava na meritornu sudsku odluku u povodu izvanredne revizije koju je podnio. S obzirom na prirodu prigovora, Ustavni sud je prihvatio da su u ovom slučaju ispunjene nužne pretpostavke za odlučivanje o biti stvari, budući da se podnositeljev prigovor u određenoj mjeri može smatrati prigovorom o povredi njegova prava na sud u smislu članka 29. stavka 1. Ustava, koji glasi:

»Članak 29.

Svatko ima pravo da ... sud ... odluči o njegovim pravima i obvezama ...

(…)«

12. U točki 6. obrazloženja ove odluke naveden je sadržaj podnositeljeve izvanredne revizije. Razvidno je da se razlozi za izvanrednu reviziju iscrpljuju u tvrdnjama da su nadležni nižestupanjski sudovi u podnositeljevom konkretnom slučaju pogrešno primijenili zakon, odnosno da su propustili primjenu pravnih pravila za koja podnositelj smatra da su trebala biti primijenjena. Podnositelj zaključuje da je time narušena jedinstvena primjena prava i ravnopravnost svih u njegovoj primjeni i da je time on kao parnična stranka doveden u neravnopravan položaj s ostalim sudionicima postupaka radi smetanja posjeda.

Proizlazi da podnositelj u svojoj izvanrednoj reviziji doista nije određeno naveo razloge zbog kojih smatra da je njegovo pitanje važno za osiguranje jedinstvene primjene zakona i ravnopravnosti građana.

13. Ustavni sud u tom smislu naglašava kako nije prihvatljivo da se izvanrednom revizijom stranke koriste pokušavajući pred najvišim sudom u zemlji dokazati da su nadležni sudovi u pojedinom konkretnom slučaju pogrešno protumačili ili primijenili pravo, ili povrijedili pravila postupka, ili učinili druge povrede zakona protiv kojih postoje i za koje su namijenjena druga pravna sredstva, ili jednostavno još jednom iskazati svoje nezadovoljstvo pravomoćnim ishodom sudskog postupka, sve pod plaštom brige za osiguranje jedinstvene primjene zakona i ravnopravnosti građana. Ponašanje stranaka u parničnim postupcima mora biti odgovorno, uz strogo poštovanje svrhe i smisla zakonom priznatih pravnih sredstava zaštite.

14. Budući da osporenim rješenjem Vrhovnog suda podnositelju nije povrijeđeno nijedno ustavno pravo, na temelju članaka 73. i 75. Ustavnog zakona o Ustavnom sudu Republike Hrvatske (»Narodne novine« broj 99/99., 29/02. i 49/02. – pročišćeni tekst), odlučeno je kao u izreci.

Objava ove odluke temelji se na članku 29. Ustavnog zakona o Ustavnom sudu Republike Hrvatske.

Broj: U-III-3859/2012

Zagreb, 4. studenoga 2014.

USTAVNI SUD REPUBLIKE HRVATSKE

Predsjednica

dr. sc. Jasna Omejec, v. r.

Odluka, NN 146/2014-2750