## Odluka Ustavnog suda Republike Hrvatske broj: U-III-1630/2009 od 17. lipnja 2009.

### NN 88/2009 (22.7.2009.), Odluka Ustavnog suda Republike Hrvatske broj: U-III-1630/2009 od 17. lipnja 2009.

88 22.07.2009 Odluka Ustavnog suda Republike Hrvatske broj:
U-III-1630/2009 od 17. lipnja 2009.

USTAVNI SUD REPUBLIKE HRVATSKE

2181

Ustavni sud Republike Hrvatske, u sastavu Aldo Radolović, zamjenik predsjednice Suda, te suci Marko Babić, Snježana Bagić, Slavica Banić, Mario Jelušić, Davor Krapac, Ivan Matija, Duška Šarin, Miroslav Šeparović i Nevenka Šernhorst, u postupku koji je ustavnom tužbom pokrenuo V. B. iz S., kojeg zastupa B. P., odvjetnik iz V., na sjednici održanoj 17. lipnja 2009. godine, jednoglasno je donio

ODLUKU

I. Ustavna tužba se odbija.

II. Ova odluka objavit će se u »Narodnim novinama«.

Obrazloženje

1. Podnositelj je podnio ustavnu tužbu protiv rješenja Županijskog suda u Virovitici broj: Gž-887/05-2 od 23. ožujka 2006. godine, kojim je odbijena žalba podnositelja i potvrđeno rješenje Općinskog suda u Slatini broj: P-355/05-2 od 21. lipnja 2005. godine.

Prvostupanjskim rješenjem Općinski sud u Slatini oglasio se nenadležnim za postupanje u tom predmetu i odbacio tužbu podnositelja (tužitelja u parničnom postupku radi poništenja rješenja o isključenju iz Lovačke udruge »S.«, G. M.).

2. Podnositelj smatra da su mu rješenjem drugostupanjskog suda povrijeđena ustavna prava propisana člankom 14. stavkom 2., člankom 19. stavkom 2. i člankom 29. stavkom 1. Ustava.

Podnositelj ističe kako mu se ne dopušta da svoja prava štiti pred sudom, te kako mu je onemogućeno sudjelovanje u sudskom postupku i podnošenje dokaza glede odlučujućih činjenica za rješavanje o biti stvari. Ističe kako mu nije dopušteno niti pred jednim sudom voditi postupak protiv pojedinačnog akta kojim je na nezakonit način isključen iz Lovačke udruge »S.« (tuženik). Podnositelj smatra da dobrovoljnost članstva u udruzi nije razlog da mu se onemogući sudska zaštita protiv pojedinačnih akata kojim mu se oduzimaju njegova prava kao člana udruge. Podnositelj smatra da ukoliko Općinski sud nije nadležan za rješavanje u ovom predmetu, da je nadležan Županijski sud prema sjedištu udruge, prema članku 26. stavku 1. Zakona o udrugama (»Narodne novine« broj 88/01. i 11/02.), te da se, sukladno tome, Županijski sud u Virovitici trebao oglasiti stvarno nadležnim za rješavanje u ovoj pravnoj stvari.

Predlaže da se ustavna tužba usvoji, ukine rješenje drugostupanjskog suda i predmet vrati drugostupanjskom sudu na ponovni postupak.

Ustavna tužba nije osnovana.

3. U postupku pokrenutom ustavnom tužbom na temelju članka 62. stavka 1. Ustavnog zakona o Ustavnom sudu Republike Hrvatske (»Narodne novine« broj 99/99., 29/02. i 49/02. – pročišćeni tekst, u daljnjem tekstu: Ustavni zakon), Ustavni sud Republike Hrvatske, u granicama zahtjeva istaknutog u ustavnoj tužbi, utvrđuje je li u postupku odlučivanja o pravima i obvezama ili o sumnji ili optužbi zbog kažnjivog djela povrijeđeno podnositelju ustavno pravo, pri čemu se, u pravilu, ne upušta u pitanje jesu li sudovi pravilno i potpuno utvrdili činjenično stanje i ocijenili dokaze. Za Ustavni sud relevantne su samo one činjenice od čijeg postojanja ovisi ocjena o povredi ustavnog prava.

4. Članak 26. stavak 1. Zakona o udrugama glasi:

(1) Članovi udruge nadziru rad udruge. Ako član udruge utvrdi nepravilnosti u provedbi statuta, ovlašten je na to upozoriti statutom određeno tijelo udruge, odnosno skupštinu ako statutom nije određeno nadležno tijelo. Ako se upozorenje ne razmotri na sjednici statutom određenog tijela udruge, odnosno skupštine u roku od 30 dana od dostavljenoga pisanog upozorenja i nepravilnosti ne otklone, član ima pravo podnijeti tužbu županijskom sudu nadležnom prema sjedištu udruge radi zaštite svojih prava propisanih statutom udruge.

5. Prvostupanjski sud oglasio se nenadležnim za postupanje u predmetu i odbacio tužbu podnositelja.

Prvostupanjski sud ističe kako je člankom 11. Zakona o udrugama propisano da udruga ima statut, kojeg donosi skupština udruge i koji je temeljni opći akt udruge, te da je člankom 73. Statuta Lovačke udruge »S.« G. M. od 10. srpnja 2003. godine (u daljnjem tekstu: Statut) određeno da se protiv odluke disciplinske komisije Udruge može izjaviti žalba Upravnom odboru i Skupštini Udruge u roku od 15 dana od dana primitka odluke. Prvostupanjski sud navodi kako članak 74. Statuta propisuje da član Udruge koji nije zadovoljan odlukom Skupštine može pokrenuti upravni spor. Stajalište je prvostupanjskog suda da rješavanje ovog spora, u kojem se traži ocjena zakonitosti i pravilnosti rješenja o isključenju podnositelja iz Lovačke udruge, ne spada u sudsku nadležnost, već da podnositelj, sukladno članku 74. Statuta, ima mogućnost radi zaštite svojih prava i interesa pokrenuti upravni spor.

6. Drugostupanjski sud odbio je žalbu podnositelja i potvrdio rješenje prvostupanjskog suda.

Drugostupanjski sud ističe kako je iz provedenog postupka vidljivo da je podnositelj bio član Lovačke udruge »S.« G. M., te da je rješenjem Upravnog odbora istog isključen iz te Udruge, radi kršenja odredbi Statuta (članka 68. točke 9. Statuta – grubo narušavanje ugleda Udruge i ugleda lovaca, lovačke udruge kao cjeline, lovačke etike i nanošenja štete udruzi neodgovornim ponašanjem). Nadalje, drugostupanjski sud ističe da je protiv odluke o isključenju podnositelj Skupštini Lovačke udruge »S.« podnio žalbu te je Skupština 30. travnja 2005. razmotrila žalbu podnositelja i odbila ju.

Drugostupanjski sud smatra da je nastanak i prestanak članstva u društvu propisan odredbama Statuta Lovačke udruge »S.« (tuženika), kojima je članu društva osigurana zaštita unutar samog društva, pa je prvostupanjski sud pravilno zaključio da podnositeljeva tužba ne spada u sudsku nadležnost, primjenjujući članak 1. i 16. Zakona o parničnom postupku (»Narodne novine« broj 53/91., 91/92., 112/99., 88/01., 117/03., 88/05. i 84/08.), s obzirom da se radi o članstvu u društvenoj organizaciji zasnovanoj na dobrovoljnosti. Drugostupanjski sud smatra kako rješenje tuženika o isključenju podnositelja iz članstva Lovačke udruge »S.« nema značenje upravnog akta u smislu Zakona o upravnim sporovima (»Narodne novine« broj 91/53., 9/92. i 77/92.), jer se ne radi o tijelu koje obavlja javne ovlasti ili koje odlučuje o pravima i obvezama pojedinaca ili organizacija u kakvoj njegovoj upravnoj stvari, pa da se protiv odluke tuženika ne bi mogao pokrenuti niti upravni spor.

7. Ocjenjujući razloge ustavne tužbe sa stajališta članka 14. stavka 2. Ustava, Ustavni sud je utvrdio da osporenim rješenjem podnositelju nije povrijeđeno ustavno pravo jednakosti pred zakonom.

Pravna stajališta navedena u osporenom rješenju drugostupanjskog suda zasnivaju se na ustavnopravno prihvatljivom tumačenju i primjeni mjerodavnog materijalnog prava. Ustavni sud utvrđuje da je nadležan drugostupanjski sud pravilno obrazložio svoja stajališta iznesena u osporenom rješenju, za koja je nedvojbeno da nisu posljedica proizvoljnog tumačenja i samovoljne primjene mjerodavnog materijalnog prava.

8. U ustavnoj tužbi podnositelj ističe povredu ustavnog prava na pravično suđenje, zajamčenog člankom 29. stavkom 1. Ustava.

Sadržaj ustavnog prava na pravično suđenje ograničen je na postupovna jamstva pravičnog suđenja pa Ustavni sud, ocjenjujući navode ustavne tužbe sa stajališta tog ustavnog prava, ispituje eventualno postojanje postupovnih povreda u postupcima pred sudovima i na temelju toga ocjenjuje je li postupak bio vođen na način koji je podnositelju osiguravao pravično suđenje.

Kod članstva u udruzi građana, kao što je lovačko društvo, nije riječ o odlučivanju o pravima i obvezama u smislu članka 29. stavka 1. Ustava. Riječ je, naime, o internim pravilima udruge koja je ovlaštena sama, svojim aktima, propisivati prava, obveze i odgovornosti svojih članova, kao i pretpostavke za učlanjenje u nju i isključenje iz nje.

Članak 26. stavak 1. Zakona o udrugama priznaje sudsku zaštitu samo ako tijela udruge ne obavljaju svoje dužnosti u smislu tog članka. Budući da o tome nije riječ u ovom konkretnom slučaju, Ustavni sud utvrđuje da članak 29. stavak 1. Ustava nije mjerodavan.

9. Podnositelj smatra povrijeđenim i ustavno pravo propisano člankom 19. stavkom 2. Ustava, koji glasi:

Zajamčuje se sudska kontrola zakonitosti pojedinačnih akata upravnih vlasti i tijela koja imaju javne ovlasti.

U odnosu na istaknutu povredu ustavnog prava propisanog člankom 19. stavkom 2. Ustava, Ustavni sud utvrđuje da su osporena rješenja donijeli sudovi, stoga ustavno pravo koje je ograničeno na pojedinačne akte državne uprave i tijela koja imaju javne ovlasti nije mjerodavno u slučaju podnositelja ustavne tužbe.

10. Slijedom iznijetoga, na temelju članaka 73. i 75. Ustavnog zakona odlučeno je kao u izreci.

11. Odluka o objavi temelji se na članku 29. stavku 1. Ustavnog zakona.

Broj: U-III-1630/2006

Zagreb, 17. lipnja 2009.

USTAVNI SUD REPUBLIKE HRVATSKE

Zamjenik predsjednice
dr. sc. Aldo Radolović, v.r.

Odluka, NN 88/2009-2181