## Odluka Ustavnog suda Republike Hrvatske broj U-III-88/2001 od 10. listopada 2002.

### NN 125/2002 (25.10.2002.), Odluka Ustavnog suda Republike Hrvatske broj U-III-88/2001 od 10. listopada 2002.

# USTAVNI SUD REPUBLIKE HRVATSKE

2026

Ustavni
sud Republike Hrvatske, u sastavu Smi­ljko Sokol, predsjednik Suda, te suci
Marijan Hra­njski, Petar Klarić, Mario Kos, Ivan Matija, Ivan Mrko­njić, Jasna
Omejec, Že­ljko Potoč­njak, Agata Račan, Emilija Rajić, Nevenka Šernhorst, Vice
Vukojević i Milan Vuković, u postupku vođenom u povodu ustav­ne tužbe N. Č. iz Š.,
zastupane po punomoćnici K. K., odvjetnici u Š., na sjednici Suda, održanoj
dana 10. listopada 2002. godine, donio je

## ODLUKU

I.
Ustavna tužba se usvaja.

II.
Ukida se presuda Vrhovnog suda Republike Hrvatske, broj: Rev-2319/1999-2 i
Gzz-61/1999-2 od 13. siječ­nja 2000. godine, te se predmet vraća Vrhovnom sudu
Republike Hrvatske na ponovni postupak.

```
Obrazlože­nje
```

1.
Podnosite­ljica je podnijela ustavnu tužbu protiv presude Vrhovnog suda
Republike Hrvatske, broj: Rev-2319/1999-2 i Gzz-61/1999-2 od 13. siječ­nja
2000. godine, kojom su prihvaćeni revizija i zahtjev za zaštitu zakonitosti te
su preinačene presude Županijskog suda u Š., broj: Gž-367/98 od 12. listopada
1998. godine i Općinskog suda u Š., broj: P-1748/97 od 2. srp­nja 1998. godine,
na način da se tužbeni zahtjev podnosite­ljice odbija.

Podnosite­ljica
je podnijela tužbu Općinskom sudu protiv Republike Hrvatske, pozvavši se na odluku
Ustavnog suda Repub­like Hrvatske, broj: U-I-697/1995 od 29. siječ­nja 1997.
godine (»Narodne novine«, broj 11/97), kojom su ukinute, kao s Ustavom
nesuglasne, određene odredbe Zakona o prodaji stanova na kojima postoji
stanarsko pravo (»Narodne novine«, broj 43/92, 69/92, 25/93, 26/93, 48/93,
2/94, 58/95, 11/97, 68/98 i 96/99), a koje su propisivale način utvrđiva­nja
cijene za prodavane stanove.

Presudom
prvostupa­njskog suda usvojen je tužbeni zahtjev podnosite­ljice i utvrđene su
ništavim odredbe ugovora o kupoprodaji stana, broj: 14607, koje­g su podnosite­ljica
i tužena, Repub­lika Hrvatska, sklopile dana 19. kolovoza 1996. godine u dijelu
točke 1. članka 3., kojim je utvrđena cijena stana u iznosu od 141.568,14 kn
jer je ista 77.704,44 kn, i djelomično u točkama 3. i 4. članka 4. jer je iznos
prvog obroka 2.331,13 kn, a mjesečni obrok otplate 274,45 kn do revalorizacije.
Podnosite­ljica je ujedno ovlaštena da, umjesto dotadaš­nje­g iznosa mjesečnog
obroka od 499,98 kn, od dana pravomoćnosti presude uplaćuje iznos od 274,45 kn,
kao i da zatraži izmjenu uk­njižbe založnog prava (hipoteke) sukladno navedenim
iznosima.

Nada­lje,
prvostupa­njskom presudom presuđeno je da je tužena dužna podnosite­ljici
ustavne tužbe, na ime do tada uplaćene obročne otplate, vratiti iznos više prim­ljenog
iznosa od 5.797,64 kn sa zakonskim zateznim kamatama, koje na iznos od 1.915,67
kn teku počevši od 1. listopada 1996. godine, a na iznos od 225,53 kn mjesečno
počev od 1. studenoga 1996. godine do pravomoćnosti presude, a sve u roku od 15
dana.

Drugostupa­njski
sud odbio je žalbu tužene te potvrdio zakonitost prvostupa­njske presude.

Protiv
presude suda drugog stup­nja tužena je izjavila reviziju, a Državno odvjetništvo
Republike Hrvatske podnijelo je zahtjev za zaštitu zakonitosti. Osporenom
presudom Vrhovni sud je prihvatio te izvanredne pravne lijekove, preinačio nižestupa­nj­ske
presude te odbio tužbeni zahtjev podnosite­ljice.

U
obrazlože­nju osporene presude Vrhovni sud ističe da su podnosite­ljica i tužena
sklopile ugovor o prodaji stana u Š. za cijenu koja je bila utvrđena sukladno
tada važećim odredbama Zakona o prodaji stanova na kojima postoji stanarsko
pravo.

U
nastavku obrazlože­nja Vrhovni sud ističe da su odlukom Ustavnog suda Republike
Hrvatske, broj: U-I-697/1995 od 29. siječ­nja 1997. godine, ukinute, kao s
Ustavom nesuglasne, određene odredbe Zakona o prodaji stanova na kojima postoji
stanarsko pravo, a koje su propisivale način utvrđiva­nja cijene za prodavane
stanove. Prema pravnom stajalištu Vrhovnog suda Republike Hrvatske, izraženom u
osporenoj odluci, djelova­nje ukidne odluke Ustavnog suda Republike Hrvatske
nastupa danom objave te odluke u »Narodnim novinama« i ne može imati povratno
djelova­nje na ugovorne odnose nastale uz primjenu tih odredbi, kao pravnog
propisa prije prestanka ­njihovog važe­nja. Iz navedenog Vrhovni sud zak­ljučuje
da ugovorna odredba o cijeni spornog stana nije ništava, da na strani tužene
nije došlo do stjeca­nja bez osnove i da zato nije bilo mjesta udovo­lje­nju tužbenog
zahtjeva.

2.
Podnosite­ljica ustavne tužbe smatra da joj je osporenom presudom Vrhovnog
suda, zbog pogrešne primjene materijalnog prava, povrijeđeno ustavno pravo iz članka
14. Ustava Republike Hrvatske, a upućuje i na postoja­nje povrede odredbe članka
3. Ustava.

Obrazlažući
isticane povrede, podnosite­ljica navodi da je Ustavni sud, svojom odlukom
broj: U-I-697/1995 od 29. siječ­nja 1997. godine (»Narodne novine«, broj
11/97), ukinuo, kao s Ustavom nesuglasne, određene odredbe Zakona o prodaji
stanova na kojima postoji stanarsko pravo, između ostalih i one koje su se
odnosile na višak u površini soba i izračun cijene stana za taj višak, iz
razloga što su diskriminirale položaj kupaca tzv. »državnih« stanova i ostalih
stanova. Miš­lje­nje je podnosite­ljice da su ukinute odredbe o većoj cijeni
stana bile protivne Ustavu od samog početka svoje­g važe­nja, odnosno i u
vrijeme sklapa­nja ugovora o kupoprodaji stana, pa odbija­nje tužbenog zahtjeva
za utvrđe­nje djelomične ništavosti ugovora stav­lja podnosite­ljicu u nejednak
pravni položaj u odnosu ne samo na sve ostale kupce stanova na kojima postoji
stanarsko pravo, već i u odnosu na sve kupce državnih stanova, koji su sklopili
ugovor o prodaji nakon navedene odluke Ustavnog suda.

*Ustavna
tužba je osnovana.*

3.
Ustavni sud Republike Hrvatske je odlukom, broj: U-I-697/1995 od 29. siječ­nja
1997. godine, ukinuo pojedine odredbe Zakona o izmjenama i dopunama Zakona o prodaji
stanova na kojima postoji stanarsko pravo kao nesuglasne s Ustavom. Ukinuta je
i odredba članka 8. stavka 4. tog Zakona, koja je uređivala izračun cijene
stana za višak u površini soba.

Prema
toj odredbi, predmetni višak se otkup­ljivao prema cijeni koja odgovara građevinskoj
vrijednosti etalonskog objekta, uvećanoj za vrijednost koja proizlazi iz položajne
pogodnosti stana.

Prema
stajalištima Ustavnog suda, izraženim u navedenoj od­­lu­ci, pri propisiva­nju
uvjeta za kup­nju stana država nije smjela bez posebnog razloga propisivati za
stanare različite uvjete, a koji bi neke stanare dovodili u situaciju u kojoj
bi im kup­nja stana realno bila onemogućena ili bitno otežana. Osim toga, nije
bilo ustavnog teme­lja da zakonodavac državu, kao osobu javnog prava, koja
prodaje jednaku stvar koju prodaju i drugi prodavate­lji, to jest stanove
opterećene stanarskim pravom, stav­lja u položaj bitno različit od položaja
drugih prodavate­lja stanova. Ujedno, nije bilo ustavnog teme­lja niti za stav­lja­nje
kupaca stanova u bitno različit položaj ovisno od toga tko je nosite­lj prava
vlasništva na stanu koji se prodaje.

4. U svojoj odluci, broj: U-III-731/1994 od 22. trav­nja
1997. godine (»Narodne novine«, broj 53/97), Ustavni sud izrazio je i pravno
stajalište prema kojem se zaštita ustavnih prava podno­site­lja u konkretnom
slučaju ne može uskratiti samo iz razloga što je nesuglasnim s Ustavom utvrđen
pravni propis prestao važiti na teme­lju ukidne odluke Ustavnog suda, nakon što
je donesen pojedinačni osporavani akt uteme­ljen na takvoj neustavnoj zakonskoj
odredbi.

5.
Slijedom navedenog, tijekom ustavnosudskog postupka utvrđeno je da je, u
konkretnom slučaju, cijena iz ugovora o kupoprodaji stana, sklop­ljenog na teme­lju
odredaba Zakona o prodaji stanova na kojima postoji stanarsko pravo, odnosno način
­njezinog utvrđiva­nja, bila propisana zakonskim odredbama koje su od početka
svoje­g važe­nja bile u nesuglasju s Ustavom Repub­like Hrvatske.

6.
Odredbom članka 463. Zakona o obveznim odnosima (»Narodne novine«, broj 53/91,
73/91, 3/94, 7/96 i 112/99) propisano je da, kad je ugovorena veća cijena od
propisane, kupac duguje samo iznos propisane cijene, a ako je već isplatio
ugovorenu cijenu, ima pravo zahtijevati da mu se vrati razlika.

Iz
navedenog slijedi da se u predmetnom slučaju radilo o građanskopravnom sporu
između podnosite­ljice, kao kupca stana i prodavate­lja stana, te da se
podnosite­ljica radi zaštite svojih prava i pravnih interesa imala pravo
obratiti nadležnom općin­skom sudu, što je i učinila. Isto pravno stajalište,
Ustavni sud je izrazio i u odluci, broj: U-III-1341/1997 od 22. trav­nja 1998.
godine (»Narodne novine«, broj 66/98).

Prema
odredbi članka 55. stavka 2. Ustavnog zakona o Ustav­nom sudu Republike
Hrvatske (»Narodne novine«, broj 49/02 – pročišćeni tekst), a što Vrhovni sud
ističe u osporenoj presudi, ukinute zakonske odredbe prestaju važiti danom
objave odluke Ustavnog suda u »Narodnim novinama« ako Ustavni sud ne odredi
drugi rok.

Međutim,
već je navedeno stajalište Suda, da su ukinute za­konske odredbe bile
nesuglasne s Ustavom i u vrijeme prije ­njihova ukida­nja, točnije i 19.
kolovoza 1996. godine, odnosno u vrijeme kada je podnosite­ljica sklopila
ugovor o kupoprodaji stana.

7. S obzirom na iznijeto razvidno je da je Vrhovni
sud Re­pub­like Hrvatske donoseći osporenu odluku postupio protivno odredbi članka
31. Ustavnog zakona o Ustavnom sudu Republike Hrvatske, koja upućuje na
obvezatnost poštiva­nja odluka i rješe­nja Ustavnog suda Republike Hrvatske,
kada je, u konkretnom slu­čaju, prihvatio reviziju i zahtjev za zaštitu
zakonitosti, povrje­đu­ju­ći time ustavna prava sadržana u članku 14. Ustava,
kojim se jam­či opća jednakost i jednakost građana pred zakonom. Povreda
navedenih ustavnih prava proizlazi iz primjene na konkretan slučaj propisa za
koji je utvrđeno da dovodi u neopravdano nerav­no­pravni položaj određene
subjekte.

Ovakvo pravno stajalište u materijalnopravno
istovjetnom predmetu Sud je izrazio i u svojoj odluci, broj: U-III-213/2000
od  27. ožujka 2000. godine (»Narodne
novine«, broj 58/00).

8. U svezi s istaknutom povredom odredbe članka 3.
Ustava, potrebno je istaknuti da ta odredba ne sadrži ­ljudska prava i teme­ljne
slobode, koje su Ustavom zajamčene fizičkoj ili pravnoj osobi, a koje se štite
u ustavnosudskom postupku pokrenutom ustavnom tužbom, teme­ljem članka 62.
stavka 1. Ustavnog zakona o Ustavnom sudu Republike Hrvatske.

9.
Slijedom sve­ga iznijetog, teme­ljem odredbi članaka 73. i 76. Ustavnog zakona
o Ustavnom sudu Republike Hrvatske, odlučeno je kao u izreci.

Broj:
U-III-88/2001
Zagreb, 10. listopada 2002.

USTAVNI SUD REPUBLIKE HRVATSKE

Predsjednik Suda **dr. sc.** **Smi­ljko Sokol,** v. r.

Odluka, NN 125/2002-2026