## Rješenje Ustavnog suda Republike Hrvatske broj: U-III-314/2000 od 16. siječnja 2004.

### NN 12/2004 (30.1.2004.), Rješenje Ustavnog suda Republike Hrvatske broj: U-III-314/2000 od 16. siječnja 2004.

# USTAVNI SUD REPUBLIKE HRVATSKE

421

Ustavni sud Republike Hrvatske,
u Vijeću za rješava­nje postupovnih pretpostavki za odlučiva­nje o ustavnim
tužbama, u sastavu sudac Milan Vuković, predsjednik Vijeća, te suci Ivan Matija
i Nevenka Šernhorst, članovi Vijeća, u postupku pokrenutom ustavnom tužbom S.
M. iz Z., D. B. iz P. i D. B. iz P., F., koje zastupa M. I., odvjetnik iz Z., na
sjednici održanoj dana 16. siječ­nja 2004. godine, jednoglasno je donio

## RJEŠENJE

I. Ustavna tužba se odbacuje.

II. Ovo rješe­nje objavit će se
u »Narodnim novinama«.

```
Obrazlože­nje
```

1. Podnosite­ljice su podnijele
ustavnu tužbu protiv rješe­nja Upravnog suda Republike Hrvatske, broj:
Us-8342/1998 od 4. studenoga 1999. godine, kojim je kao nedopuštena odbačena
tužba podnosite­ljica, izjav­ljena protiv tuženog Ministarstva pra­vo­suđa
Republike Hrvatske radi nedonoše­nja rješe­nja.

Komisija
za privremeno preuzima­nje i korište­nje imovine Općine S. donijela je rješe­nje,
klasa: 371-01/96-01/162 od 3. listo­pada 1996. godine, kojim kuću i dvorište u
M., M. b.b., po­vršine 433 čhv, a koje su podnosite­ljice isk­ljučive vlasnice,
daje privremeno u posjed i na korište­nje HVIDR-i Plitvička jezera.

Protiv
navedenog prvostupa­njskog rješe­nja podnosite­ljice su izjavile žalbu
Ministarstvu pravosuđa Republike Hrvatske. Kako drugostupanjsko tijelo nije
riješilo žalbu u zakonom propisanom roku od 2 mjeseca, a niti u da­lj­njem roku
od 7 dana, podnosite­ljice su, zbog nedonoše­nja rješe­nja, podnijele tužbu
Upravnom sudu Republike Hrvatske.

Osporenim
rješe­njem, Upravni sud oglasio se stvarno nenad­ležnim i odbacio tužbu
podnosite­ljica kao nedopuštenu,  teme­ljem
članka 30. stavka 1. točke 5. Zakona o upravnim sporovima (»Narodne novine«,
broj 53/91, 9/92 i 77/92) jer je utvrdio da je riječ o stvari u kojoj je sudska
zaštita osigurana izvan upravnog spora, odnosno da je rješava­nje predmeta
podnosite­ljica u nadležnosti općinskog suda.

*Ustavni sud nije nadležan za odlučiva­nje.*

2.
U odredbi članka 62. stavka 1. Ustavnog zakona o Ustavnom sudu Republike
Hrvatske (»Narodne novine«, broj 49/02 – pročišćeni tekst, u da­lj­njem tekstu:
Ustavni zakon) propisano je:

»Svatko
može podnijeti Ustavnom sudu ustavnu tužbu ako smatra da mu je pojedinačnim
aktom tijela državne vlasti, tijela jedinice lokalne i područne (re­gionalne)
samouprave ili pravne osobe s javnim ovlastima, kojim je odlučeno o ­nje­govim
pravima i obvezama ili o sum­nji ili optužbi zbog kaž­njivog djela, povri­jeđeno
­ljudsko pravo ili teme­ljna sloboda zajamčena Ustavom, odnosno Ustavom
zajamčeno pravo na lokalnu i područnu (re­gionalnu) samoupravu (…).«.

Sukladno
tome, samo ona odluka kojom je nadležni sud meritorno odlučio o biti stvari,
odnosno o pravu ili obvezi ili o sum­nji ili optužbi zbog kaž­njivog djela
podnosite­lja jest pojedinačni akt, u smislu odredbe članka 62. stavka 1.
Ustavnog zakona, u povodu koje­g je Ustavni sud Republike Hrvatske, u postupku
pokrenutom ustavnom tužbom, nadležan štititi ­ljudska prava i teme­ljne slobode
podnosite­lja, zajamčene Ustavom Repub­like Hrvatske.

3. Tijekom ustavnosudskog
postupka utvrđeno je da osporeno rješe­nje ne predstav­lja odluku iz navedene
odredbe Ustavnog zakona povodom koje je dopušteno zahtijevati ustavnosudsku
zaštitu. Naime, predmetno rješe­nje procesne je naravi, kojim se u konkretnom
slučaju ne odlučuje u nekom spornom odnosu o pravu ili obvezi građanina, kao
sudionika u tom spornom odnosu, dakle ne radi se o odluci kojom se odlučuje o
biti stvari.

4. Slijedom navedenog, teme­ljem
članka 72., u svezi s član­kom 62. stavkom 1. Ustavnog zakona, riješeno je kao
pod točkom I. izreke.

5. Odluka o objavi, pod točkom
II. izreke, teme­lji se na od­red­bi članka 29. Ustavnog zakona.

Klasa: U-III-314/2000
Zagreb, 16. siječ­nja 2004.

USTAVNI SUD REPUBLIKE HRVATSKE

Predsjednik Vijeća
**Milan Vuković,** v. r.

Rješenje, NN 12/2004-421