## Odluka Ustavnog suda Republike Hrvatske broj U-III-431/1996 od 25. studenoga 1998.

### NN 166/1998 (30.12.1998.), Odluka Ustavnog suda Republike Hrvatske broj U-III-431/1996 od 25. studenoga 1998.

# USTAVNI SUD REPUBLIKE HRVATSKE

Ustavni sud Republike Hrvatske u sastavu Jadranko Crnić, predsjednik
Suda te suci Zdravko Bartovčak, dr. Nikola Filipović, Ante Jelavić Mitrović,
mr. Vojislav Kučeković, mr. Hrvoje Momčinović, Ivan Marijan Severinac i
Mladen Žuvela, odlučujući o ustavnoj tužbi M. V. iz M., zastupanoj po punomoćnici
A. L. odvjetnici iz D. M., na sjednici održanoj dana 25. studenoga 1998.
godine, donio je slijedeću

## **ODLUKU**

1. Usvaja se ustavna tužba te se ukida:

- presuda Vrhovnog suda Republike Hrvatske, broj: Rev-1010/1994-2 od
31. siječnja 1996. godine;

2. Predmet se vraća Vrhovnom sudu Republike Hrvatske na ponovni postupak.

3. Ova odluka će se objaviti u "Narodnim novinama".

Obrazloženje

M. V. iz M. podnijela je pravodobnu i dopuštenu ustavnu tužbu povodom
presude Vrhovnog suda Republike Hrvatske, broj: Rev-1010/1994-2 od 31.
siječnja 1996. godine.

Smatra da je Vrhovni sud Republike Hrvatske, presudom u povodu koje
je podnesena ustavna tužba, rješavao kao prethodno pitanje nešto što je
već pravomoćno presuđeno. Revizijski sud je, po mišljenju podnositeljice,
preispitivao činjenično stanje koje su utvrdili nižestupanjski sudovi te
je ne prihvativši pravne stavove sudova nižeg stupnja, pretvorio činjenični
problem u pravni i na taj način prekoračio revizijska ovlaštenja. Smatra
da je time Vrhovni sud odstupio od dužnosti suđenja po zakonu, te je tako
narušeno načelo vladavine prava. Mišljenja je da je takvim postupanjem
došlo do povrede ustavnih prava iz članaka 3., 14., 19., 34., 48. i 115.
Ustava Republike Hrvatske. Predlaže usvajanje ustavne tužbe i donošenje
privremene mjere o zabrani brisanja prava vlasništva.

Iz spisa Općinskog suda u D. M., broj: P-32/93, proizlazi da je rješenjem
Osnovne škole "M. G." u M., broj: 462/80 od 1. studenoga 1980. godine podnositeljici
kao djelatnici te škole, dodijeljen na korištenje stan.

Osnovna škola "M. G." donijela je 11. svibnja 1982. godine, Pravilnik
o zadovoljavanju stambenih potreba radnika, a 16. rujna 1982. godine, doneseno
je novo rješenje o pravu korištenja školskog stana, broj: 641/82 kojim
je podnositeljici ponovno dodijeljen stan.

Prema članku 59. Pravilnika o zadovoljavanju stambenih potreba radnika
od 11. svibnja 1982. godine, odnosno članku 113. Pravilnika o davanju stanova
na korištenje i odobravanju stambenih kredita koji je O. Š. "M. G." donijela
9. svibnja 1986. godine, stan koji je dodijeljen na korištenje podnositeljici,
određen je kao stan za službene potrebe. Međutim, s podnositeljicom nikada
nije zaključen ugovor o pravima i obvezama u smislu odredbe članka 6. stavka
3., odnosno članka 8. stavka 3. tada važećeg Zakona o stambenim odnosima
("Narodne novine", broj 52/74, 51/85, 42/86, 22/92 - nastavno: ZSO).

Podnositeljičin zahtjev za kupnju stana odbijen je uz obrazloženje da
se radi o stanu za službene potrebe na kojemu se nije moglo steći stanarsko
pravo, pa ne može biti predmet prodaje u smislu članka 1. Zakona o prodaji
stanova na kojima postoji stanarsko pravo ("Narodne novine", broj 27/91,
33/92, 43/92, 69/92).

Presudom Općinskog suda u D. M., broj: P-32/93 od 27. rujna 1993. godine,
usvojen je podnositeljičin tužbeni zahtjev te je naloženo tuženiku (Osnovnoj
školi "M. G." u M.) da s podnositeljicom sklopi ugovor o kupoprodaji stana.

Presudom, broj: Gž-2052/93 od 18. studenoga 1993. godine, Okružni sud
u O., potvrdio je prvostupanjsku presudu.

Na temelju pravomoćne i izvršne presude podnositeljica je ishodila uknjižbu
prava vlasništva na stanu te je stan u cijelosti isplatila.

Tom postupku prethodio je parnični postupak u kojem je podnositeljica
ustavne tužbe uspjela s tužbenim zahtjevom za poništenje odluka o prestanku
prava korištenja predmetnog stana, te su presudom Općinskog suda u D. M.,
broj: P-33/93 od 24. ožujka 1993. godine, a koja je potvrđena presudom
Okružnog suda u O., broj: Gž-1065/93 od 10. lipnja 1993. godine, poništene
odluke Osnovne škole "M. G." M., broj: 469/92 od 21. prosinca 1992. i broj:
42/93 od 2. veljače 1993. godine, po kojima bi podnositeljici prestalo
pravo korištenja predmetnog stana jer joj je prestao radni odnos. U tim
presudama sudovi su zauzeli stajalište da predmetni stan nije stan za službene
potrebe.

U parnici koja je prethodila ustavnoj tužbi, pojavilo se prethodno pitanje
da li je stan koji je podnositeljici dan na korištenje, stan za službene
potrebe na kojem se ne može steći stanarsko pravo te stoga ne može biti
predmet prodaje u smislu Zakona o prodaji stanova na kojima postoji stanarsko
pravo.

Općinski sud je zauzeo stajalište, a to je potvrdio i drugostupanjski
sud, da u konkretnom slučaju nije riječ o stanu za službene potrebe jer
nisu bile ispunjene pretpostavke koje je propisivao tada važeći ZSO.

Vrhovni sud Republike Hrvatske je smatrajući da je stan koji je predmet
spora, stan za službene potrebe i uslijed takvog stajališta preinačio nižestupanjske
presude te odbio tužbeni zahtjev.

Ustavna tužba je osnovana.

Zakonom o prodaji stanova na kojima postoji stanarsko pravo, određeni
su uvjeti i način prodaje stanova na kojima postoji stanarsko pravo.

Prema članku 8. ZSO koji je važio u vrijeme donošenja prvostupanjske
presude, stanarsko pravo se nije moglo steći na stanovima za službene potrebe
a takvim se smatraju stanovi čije je korištenje vezano za obavljanje službene
dužnosti ili funkcije i koji su kao takvi utvrđeni samoupravnim općim aktom
odnosno općim aktom davatelja stana na korištenje.

Prava i obveze korisnika stanova utvrđuju se ugovorom zaključenim između
davatelja stana i korisnika.

Utvrdivši da stranke nisu zaključile ugovor o pravima i obvezama u pogledu
korištenja spornog stana kao stana za službene potrebe, a što su bile dužne
prema odredbi članka 6. stavka 3. ZSO ("Narodne novine", broj 52/74) koji
je bio na snazi u vrijeme dodjeljivanja stana podnositeljici, odnosno članka
8. stavka 3. ZSO koji je važio u vrijeme donošenja prvostupanjske presude,
prvostupanjski sud je zaključio da se ne radi o stanu za službene potrebe
i usvojio tužbeni zahtjev.

Vrhovni sud je došao do suprotnog zaključka obrazlažući svoje stajalište
tvrdnjom da je podnositeljici stan dodijeljen na korištenje kao školski
stan i da je kao takav utvrđen općim aktom tužene.

U odnosu na ovakvo obrazloženje presude Vrhovnog suda, valja reći da
se iz činjenica na koje se poziva u ovoj presudi, ne može zaključiti da
se radi o stanu za službene potrebe jer je podnositeljica uselila u stan
prije nego što je taj stan Pravilnikom Osnovne škole određen kao stan za
službene potrebe. Osim toga, prema odredbama tada važećeg ZSO stranke su
dužne zaključiti ugovor o pravima i obvezama u pogledu korištenja spornog
stana kao stana za službene potrebe, a koji u konkretnom slučaju nije zaključen.

Polazeći od odredaba tada važećeg ZSO kojima su propisane pretpostavke
koje moraju biti ispunjene da bi se određeni stan mogao smatrati stanom
za službene potrebe, valja zaključiti da u konkretnom slučaju nije riječ
o stanu za službene potrebe.

Slijedom iznijetog, Ustavni sud Republike Hrvatske je utvrdio da je,
odstupivši od dužnosti suđenja po zakonu, svojom presudom u povodu koje
je podnesena ustavna tužba, Vrhovni sud Republike Hrvatske povrijedio ustavno
načelo iz članka 115. stavka 3. Ustava prema kojem sudovi sude na temelju
Ustava i zakona a čime je povrijeđena vladavina prava kao jedna od najviših
vrednota ustavnog poretka Republike Hrvatske (članak 3. Ustava).

Budući da je podnositeljica upisom u zemljišne knjige stekla pravo vlasništva
na predmetnom stanu, presudom Vrhovnog suda, broj: Rev-1010/94-2 od 31.
siječnja 1996. godine u povodu koje je podnesena ustavna tužba, povrijeđeno
joj je i ustavno pravo vlasništva iz članka 48. Ustava jer je na temelju
prasude Vrhovnog suda izvršena uknjižba brisanja prava vlasništva podnositeljice
u zemljišnim knjigama.

O prijedlogu za donošenje privremene mjere Sud nije odlučivao, jer je
donio odluku o glavnoj stvari.

Ova se odluka temelji na odredbi članka 30. Ustavnog zakona o Ustavnom
sudu Republike Hrvatske ("Narodne novine", broj 13/91), te na odredbama
članaka 59. i 60. Poslovnika Ustavnog suda Republike Hrvatske ("Narodne
novine", broj 29/94).

Odluka o objavi temelji se na odredbi članka 20. stavka 1. Ustavnog
zakona o Ustavnom sudu Republike Hrvatske.

Broj: U-III-431/1996
Zagreb, 25. studenoga 1998.

USTAVNI SUD REPUBLIKE HRVATSKE

Predsjednik
**Jadranko Crnić,** v. r .

Odluka, NN 166/1998-2056