## Odluka Ustavnog suda Republike Hrvatske broj: U-III-2053/2005 od 16. rujna 2009.

### NN 127/2009 (22.10.2009.), Odluka Ustavnog suda Republike Hrvatske broj: U-III-2053/2005 od 16. rujna 2009.

127 22.10.2009 Odluka Ustavnog suda Republike Hrvatske broj: U-III-2053/2005 od 16. rujna 2009.

USTAVNI SUD REPUBLIKE HRVATSKE

3140

Ustavni sud Republike Hrvatske, u Prvom vijeću za odlučivanje o ustavnim tužbama, u sastavu sutkinja Nevenka Šernhorst, predsjednica Vijeća, te suci Mato Arlović, Marko Babić, Slavica Banić, Mario Jelušić i Antun Palarić, članovi Vijeća, u postupku koji je ustavnom tužbom pokrenula M. Š. iz R. S., R. S., koju zastupa A. O., odvjetnik iz Z., na sjednici održanoj 16. rujna 2009. godine, jednoglasno je donio

ODLUKU

I. Ustavna tužba se usvaja, te se ukida:

– rješenje Županijskog suda u Zlataru broj: Gž-1764/04-2 od 24. veljače 2005. godine.

II. Predmet se vraća Županijskom sudu u Zlataru na ponovni postupak.

III. Ova odluka objavit će se u »Narodnim novinama«.

Obrazloženje

1. Podnositeljica je podnijela ustavnu tužbu protiv rješenja Županijskog suda u Zlataru broj: Gž-1764/04-2 od 24. veljače 2005. kojim je djelomično uvažena žalba ovršenika, I. Z., preinačeno je rješenje o ovrsi Općinskog suda u Pregradi broj: Ovr-36/00 od 1. ožujka 2000. na način da se obustavlja ovrha radi naplate dospjelog iznosa uzdržavanja od 675.516,00 SIT zatraženog za razdoblje od travnja 1992. do 15. veljače 1997., te su u tom dijelu ukinute sve provedene radnje.

Za preostali iznos uzdržavanja od 589.689,00 SIT (iznos ispravljen rješenjem Županijskog suda u Zlataru broj: Gž-1764/04-2 od 8. srpnja 2005.), s pripadajućim zakonskim zateznim kamatama po stopi određenoj člankom 1. Uredbe o visini stope zatezne kamate, za razdoblje od 15. ožujka 1997. do 15. prosinca 1999., žalba ovršenika je odbijena.

2. Podnositeljica smatra da su joj osporenim rješenjem Županijskog suda povrijeđena ustavna prava zajamčena člankom 14. stavkom 2. i člankom 26. Ustava. Smatra da je Županijski sud neosnovano djelomično uvažio žalbu ovršenika i obustavio ovrhu za razdoblje od travnja 1992. do 15. veljače 1997., odnosno da je pogrešno utvrdio da je za to razdoblje nastupila zastara. Podnositeljica ističe da na temelju članka 381. Zakona o obveznim odnosima (»Narodne novine« broj 53/91., 73/91., 111/93., 3/94., 7/96., 91/96., 112/99. i 88/01., u daljnjem tekstu: ZOO) zastarijevanje ne teče između roditelja i djece dok traje roditeljsko pravo, a u konkretnom slučaju, roditeljsko pravo trajalo je do 4. prosinca 2000. kada je podnositeljica postala punoljetna.

Nadalje, podnositeljica smatra da je drugostupanjski sud pogrešno primijenio odredbe o zateznim kamatama; prema mišljenju podnositeljice kamata je trebala biti određena prema zakonu R. S., budući da se ovršni postupak vodi povodom priznate strane presude.

Predlaže da Ustavni sud usvoji ustavnu tužbu i ukine rješenje Županijskog suda.

Ustavna tužba je osnovana.

3. Ustavni sud je ispitao ustavnu tužbu sa stajališta članka 14. stavka 2. Ustava koji propisuje:

Svi su pred zakonom jednaki.

Prema stajalištu Ustavnog suda sadržaj ustavnog prava zajamčenog člankom 14. stavkom 2. Ustava ograničen je na ustavnopravno prihvatljivo tumačenje i primjenu mjerodavnog materijalnog prava.

4. Iz spisa Općinskog suda u Pregradi broj: Ovr-36/00 razvidno je da je podnositeljica 14. veljače 2000. podnijela ovršni prijedlog na temelju pravomoćne i ovršne presude T. s. u C. od 14. listopada 1992., kojom je naloženo ovršeniku da doprinosi za uzdržavanje podnositeljice. Ovršnim prijedlogom podnositeljica je zatražila provođenje ovrhe radi plaćanja uzdržavanja za razdoblje od travnja 1992. do uključivo prosinca 1999., u ukupnom iznosu od 849.873,00 SIT u protuvrijednosti u kunama po srednjem tečaju Narodne banke Hrvatske, na dan isplate, sa zakonskim zateznim kamatama koje teku od dospjelosti svakog pojedinog iznosa do isplate, kao i naknadu troškova ovršnog postupka. Prvostupanjski sud je rješenje o ovrsi donio 1. ožujka 2000. godine.

Županijski sud u Zlataru remisorno je spis vratio Općinskom sudu jer presuda stranog suda, kao ni ostala dokumentacija, nije bila dostavljena na hrvatskom jeziku. Osim toga, na zaključcima Centra za socijalnu skrb Š. p. J., o povećanju visine uzdržavanja, nije bila iskazana klauzula pravomoćnosti i ovršnosti.

U nastavku postupka prvostupanjski sud je, na prijedlog podnositeljice, donio rješenje o priznanju presude T. s. u C. – E. v Š. p. J., broj: P-91/91-16 od 14. listopada 1992. godine.

Drugostupanjski sud je rješavajući o žalbi ovršenika podnijetoj protiv rješenja o izvršenju utvrdio da je nastupila djelomična zastara tražbine. Pritom se pozvao na članak 379. stavak 2. u svezi s člankom 372. stavkom 1. ZOO-a, prema kojem sva povremena potraživanja koja proistječu iz pravomoćnih sudskih odluka ili odluka drugog nadležnog tijela i dospijevaju ubuduće, zastarijevaju u roku od tri godine od dospjelosti svakog pojedinog davanja.

Kako je podnositeljica ovršni prijedlog podnijela 14. veljače 2000., Županijski sud je ocijenio da je od travnja 1992. do 15. veljače 1997. nastupila zastara tražbine uzdržavanja.

5. U konkretnom slučaju radi o ovrsi potraživanja koja proistječu iz sudskom odlukom utvrđene obveze ovršenika da doprinosi za uzdržavanje svoje (tada) malodobne kćeri, podnositeljice ustavne tužbe. Drugostupanjski sud je, primijenivši odredbe članaka 379. i 372. ZOO-a utvrdio da je nastupila zastara potraživanja za razdoblje do tri godine prije podnošenja ovršnog prijedloga te je za to razdoblje obustavio ovrhu i ukinuo sve provedene radnje. Međutim, prilikom utvrđivanja je li nastupila zastara drugostupanjski sud je propustio uzeti u obzir odredbu članka 381. točke 2. ZOO-a, koja propisuje da zastarijevanje ne teče između roditelja i djece dok traje roditeljsko pravo. Takvim propustom Županijskog suda, koji prema ocjeni Ustavnog suda, predstavlja ustavnopravno neprihvatljivu primjenu mjerodavnog prava, podnositeljici je povrijeđeno ustavno pravo jednakosti svih pred zakonom, zajamčeno člankom 14. stavkom 2. Ustava.

Utvrdivši da je osporenim rješenjem podnositeljici povrijeđeno ustavno pravo zajamčeno člankom 14. stavkom 2. Ustava, Sud nije razmatrao eventualnu povredu drugih ustavnih prava istaknutih u ustavnoj tužbi.

6. Iz navedenih razloga je, na temelju članaka 73. i 76. Ustavnog zakona o Ustavnom sudu Republike Hrvatske (»Narodne novine« broj 99/99., 29/02. i 49/02. – pročišćeni tekst), odlučeno kao u izreci.

Odluka o objavi u »Narodnim novinama« temelji se na članku 29. Ustavnog zakona o Ustavnom sudu Republike Hrvatske.

Broj: U-III-2053/2005

Zagreb, 16. rujna 2009.

USTAVNI SUD REPUBLIKE HRVATSKE

Predsjednica Vijeća
mr. sc. Nevenka Šernhorst, v. r.

Odluka, NN 127/2009-3140