## Odluka Ustavnog suda Republike Hrvatske broj: U-III-41785/2009 od 7. srpnja 2010.

### NN 98/2010 (13.8.2010.), Odluka Ustavnog suda Republike Hrvatske broj: U-III-41785/2009 od 7. srpnja 2010.

USTAVNI SUD REPUBLIKE HRVATSKE

2751

Ustavni sud Republike Hrvatske, u Drugom vijeću za odlučivanje o ustavnim tužbama, u sastavu sutkinja Snježana Bagić, predsjednica Vijeća, te suci Mato Arlović, Davor Krapac, Ivan Matija, Duška Šarin i Miroslav Šeparović, članovi Vijeća, u postupku koji je ustavnom tužbom pokrenuo F. K. iz P., na sjednici održanoj 7. srpnja 2010. godine, jednoglasno je donio

ODLUKU

I. Ustavna tužba se odbija.

II. Ova odluka objavit će se u »Narodnim novinama«.

Obrazloženje

1. Ustavna tužba podnesena je protiv presude Upravnog suda Republike Hrvatske broj: Us-7978/2009-6 od 27. kolovoza 2009. kojom je odbijena podnositeljeva tužba protiv rješenja Ministarstva zdravstva i socijalne skrbi Republike Hrvatske klasa: UP/II-555-05/09-02/302, urbroj: 534-09-2-2/4-09-4 od 25. svibnja 2009. godine.

Tim je rješenjem odbijena podnositeljeva žalba protiv rješenja Centra za socijalnu skrb P. klasa: UP/I-551-07/08-06/6, urbroj: 2176-117-09-01/09-4 od 24. ožujka 2009. kojim podnositelju nije priznato pravo na status roditelja njegovatelja za njegovu malodobnu kćer M. K.

2. Podnositelj ističe da su osporenim aktima povrijeđena njegova ustavna prava zajamčena člancima 14., 19. stavkom 2., 58. i 64. Ustava Republike Hrvatske, dok je iz sadržaja ustavne tužbe razvidno da povrijeđenim smatra i ustavno pravo zajamčeno člankom 29. stavkom 1. Ustava. Pored toga, ukazuje i na povredu članka 19. stavka 1. Ustava.

U ustavnoj tužbi podnositelj iscrpno iznosi kronologiju događaja u vezi s pokušajem ostvarivanja statusa roditelja njegovatelja svoje bolesne kćeri. Navodi da njegova malodobna kćer boluje od više teških kroničnih bolesti zbog kojih joj je potrebna stalna roditeljska skrb i njega, potanko opisujući brojne radnje čije svakodnevno višekratno ponavljanje zahtijeva teško zdravstveno stanje njegove kćeri. Osporava nalaze i mišljenja medicinskih vještaka na kojima su utemeljeni osporeni akti smatrajući da bolesti njegove kćeri opravdavaju stjecanje statusa roditelja njegovatelja. Ističe da su osporenim aktima kojima mu taj status nije priznat, povrijeđena njegova ustavna prava.

Obrazlažući povrede ustavnih prava, podnositelj, u bitnom ističe da u Republici Hrvatskoj roditelji djece koja boluju od dijabetesa – »tip I. inzulinom ovisan« ostvaruju pravo na status roditelja njegovatelja, dok je njemu, odnosno njegovoj kćeri to pravo uskraćeno.

3. U tijeku ustavnosudskog postupka zatraženo je očitovanje Ministarstva zdravstva i socijalne skrbi o ustavnoj tužbi.

U očitovanju, Ministarstvo, između ostalog, ističe sljedeće:

»Kod priznavanja prava na status roditelja njegovatelja u prvom stupnju, a i u drugom stupnju povodom žalbe, ne ocjenjuju se samo bolesti djeteta same po sebi, već stanja koja jedna ili više bolesti imaju za posljedicu. Pritom se ističe da mjerila za utvrđivanje težine oštećenja zdravlja nisu same dijagnoze, već teškoće koje su nastale kao posljedica određenog stanja ili bolesti. Težim oštećenjem zdravlja smatraju se, u smislu Pravilnika o sastavu i načinu rada tijela vještačenja u postupku ostvarivanja prava iz socijalne skrbi i drugih prava po posebnim propisima (...), tjelesna ili mentalna oštećenja ili psihičke bolesti zbog kojih osoba ne može samostalno izvoditi aktivnosti primjerene životnoj dobi. Članak 38. citiranog Pravilnika, vrlo detaljno propisuje koja oštećenja zdravlja se smatraju težima te koja se mjerila pri utvrđivanju težih oštećenja zdravlja primjenjuju (...).«

Što se tiče konkretnog slučaja, Ministarstvo ističe da je na temelju nalaza i mišljenja drugostupanjskog tijela vještačenja utvrđeno da kod podnositeljeve kćeri ne postoji težina oštećenja zbog koje bi dijete bilo nepokretno, odnosno da kod djeteta ne postoji više vrsta težih oštećenja (prema mjerilima propisanim Pravilnikom o sastavu i načinu rada tijela vještačenja u postupku ostvarivanja prava iz socijalne skrbi i drugih prava po posebnim propisima), zbog čega bi bilo potpuno ovisno o brizi roditelja. Stoga Ministarstvo smatra da u konkretnom slučaju nisu ispunjene zakonske pretpostavke za priznavanje podnositelju statusa roditelja njegovatelja.

Uz očitovanje o ustavnoj tužbi, Ministarstvo je Ustavnom sudu dostavilo više svojih rješenja kojima su odbijeni zahtjevi za priznavanje statusa roditelja njegovatelja u situacijama usporedivim s konkretnom, dokazujući da odbijanje podnositeljevog zahtjeva ne predstavlja arbitrarno postupanje niti povredu zakona.

Ustavna tužba nije osnovana.

4. Prema članku 62. stavku 1. Ustavnog zakona o Ustavnom sudu Republike Hrvatske (»Narodne novine« broj 99/99., 29/02. i 49/02. – pročišćeni tekst, u daljnjem tekstu: Ustavni zakon), svatko može podnijeti Ustavnom sudu ustavnu tužbu ako smatra da mu je pojedinačnim aktom tijela državne vlasti, tijela jedinice lokalne i područne (regionalne) samouprave ili pravne osobe s javnim ovlastima, kojim je odlučeno o njegovim pravima i obvezama ili o sumnji ili optužbi zbog kažnjivog djela, povrijeđeno ljudsko pravo ili temeljna sloboda zajamčena Ustavom.

Ustavni sud u postupku pokrenutom ustavnom tužbom, u granicama zahtjeva istaknutog u ustavnoj tužbi, utvrđuje je li u postupku odlučivanja o pravima i obvezama podnositelja povrijeđeno njegovo ustavno pravo, pri čemu se, u pravilu, ne upušta u pitanje jesu li sudovi ili nadležna tijela pravilno i potpuno utvrdili činjenično stanje. Za Ustavni sud relevantne su samo one činjenice od čijeg postojanja ovisi ocjena o povredi ustavnog prava.

5. Postupak koji je prethodio ustavnosudskom postupku vodio se u povodu zahtjeva podnositelja za priznavanjem statusa roditelja njegovatelja za njegovu malodobnu kćer M. K.

Nakon provedenog medicinskog vještačenja, osporenim prvostupanjskim rješenjem Centra za socijalnu skrb P. podnositelju nije priznato pravo na status roditelja njegovatelja.

U obrazloženju rješenja navedene su činjenice utvrđene u postupku:

– M. K. rođena je 8. rujna 2001.,

– podnositelj je nezaposlen te živi u zajedničkom kućanstvu sa suprugom i dvoje djece – M. i A., rođenom 31. svibnja 1998.,

– korisnici su stalne pomoći pri Centru za socijalnu skrb P.,

– M. K. je učenica prvog razreda O. š. D. T. u P. u redovnom programu,

– u školi provodi više od četiri sata dnevno,

– M. K. je korisnica doplatka za pomoć i njegu u punom iznosu, počevši od 25. veljače 2008.,

– zaključkom Centra za socijalnu skrb P. klasa: UP/I-551-07/08-06/6 od 16. prosinca 2008. određeno je medicinsko vještačenje M. K. pri Prvostupanjskom tijelu vještačenja za djecu i mladež školske dobi u P. radi utvrđivanja prava na status roditelja njegovatelja podnositelju,

– nalazom i mišljenjem vještaka broj: 035-04/08-01/182 utvrđeno je da kod M. K. postoji prijeka potreba privremene pomoći i njege u punom opsegu prema članku 44. stavku 3. Pravilnika o sastavu i načinu rada tijela vještačenja u postupku ostvarivanja prava iz socijalne skrbi i drugih prava po posebnim propisima (»Narodne novine« broj: 64/02. i 105/07., u daljnjem tekstu: Pravilnik) u vezi s člankom 44. stavkom 1. Pravilnika, no da ne postoji težina oštećenja zdravlja u smislu članka 38. stavka 2. Pravilnika,

– M. K. prima inzulinsku terapiju po intenziviranom tipu liječenja,

– nalazom i mišljenjem vještaka nije utvrđeno više vrsta težih oštećenja zdravlja u smislu članka 38. stavka 2. Pravilnika zbog čega bi dijete u potpunosti bilo ovisno o brizi roditelja.

Smatrajući da u konkretnom slučaju nisu ispunjene pretpostavke propisane člankom 77.a Zakona o socijalnoj skrbi (»Narodne novine« broj 73/97., 27/01., 59/01., 82/01., 103/03., 44/06. i 79/07.), prvostupanjsko tijelo podnositelju nije priznalo pravo na status roditelja njegovatelja.

S obzirom na činjenicu da je podnositelj u žalbi protiv prvostupanjskog rješenja osporavao nalaz i mišljenje prvostupanjskog tijela vještačenja, u žalbenom postupku pribavljen je nalaz i mišljenje drugostupanjskog tijela vještačenja, broj: DTV br. 2/16-09 od 20. svibnja 2009. prema kojemu kod M. K. postoji promjena u zdravstvenom stanju, čija težina, međutim, nije izražena u mjerilima propisanim člankom 38. stavkom 2. Pravilnika. Polazeći od tako utvrđenog činjeničnog stanja, Ministarstvo rada i socijalne skrbi je ocijenilo da kod podnositeljeve kćeri ne postoji oštećenje zdravlja u smislu članka 77.a Zakona o socijalnoj skrbi, kao pretpostavka za priznavanje statusa roditelja njegovatelja, zbog čega je odbilo podnositeljevu žalbu kao neosnovanu.

U obrazloženju osporene presude Upravnog suda kojom je odbijena podnositeljeva tužba u upravnom sporu istaknuto je da su tijela vještačenja prvog i drugog stupnja suglasna da težina oštećenja zdravlja M. K. nije izražena mjerilima propisanim člankom 38. stavkom 2. Pravilnika, a što je uvjet za priznavanje prava na status roditelja njegovatelja sukladno članku 77.a Zakona o socijalnoj skrbi, zbog čega je Upravni sud ocijenio da su osporeni upravni akti u skladu sa zakonom.

Osvrćući se na podnositeljevu tvrdnju iz tužbe da se tijela vještačenja nisu osvrnula na druge dvije bolesti njegove kćeri, Upravni sud je istaknuo da je iz nalaza i mišljenja drugostupanjskog tijela vještačenja razvidno da je nalaz donesen na temelju cjelokupne medicinske dokumentacije djeteta te na temelju ocjene svih dijagnosticiranih oštećenja zdravlja djeteta uz napomenu da je vještačenje potrebno ponoviti zbog novih medicinskih indikacija.

6. Članak 77.a Zakona o socijalnoj skrbi propisuje:

Članak 77.a

(1) Pravo na status roditelja njegovatelja priznaje se jednom od roditelja djeteta, kojemu je zbog održavanja kvalitete života potrebno pružanje specifične njege izvođenjem medicinsko-tehničkih zahvata, a za koje je prema preporuci liječnika roditelj osposobljen.

(2) Iznimno, pravo na status roditelja njegovatelja priznaje se jednom od roditelja ako dijete ima težinu oštećenja zbog kojega je u potpunosti nepokretno i uz pomoć ortopedskih pomagala ili kod djeteta postoji više vrsta težih oštećenja, zbog čega je potpuno ovisno o brizi roditelja.

(3) Pravo iz stavka 2. ovoga članka priznaje se jednom od roditelja ako zbog težine oštećenja ili bolesti djeteta njegovo zbrinjavanje nije moguće osigurati uključivanjem u programe boravka.

(4) Pravo iz stavka 1. i 2. ovoga članka, pod uvjetima i na način propisan ovim Zakonom, roditelj ostvaruje i nakon punoljetnosti djeteta dok takva potreba traje, a najdulje do dana ispunjenja uvjeta za ostvarivanje prava na starosnu mirovinu.

(5) Postupak iz stavka 1. i 2. ovoga članka pokreće se na zahtjev roditelja.

7. Članak 38. Pravilnika, mjerodavnog u konkretnom slučaju propisuje:

Članak 38.

Težina oštećenja zdravlja

(1) Težinom oštećenja zdravlja u smislu odredbi ovoga Pravilnika smatraju se tjelesna ili mentalna oštećenja ili psihičke bolesti zbog kojih osoba ne može samostalno izvoditi aktivnosti primjerene životnoj dobi.

(2) Za utvrđivanje tjelesnog ili mentalnog oštećenja ili psihičke bolesti u smislu stavka 1. ovoga članka primjenjuju se mjerila, kao što su:

– nesposobnost samostalnog kretanja ni uz ortopedska pomagala (štake, hodalice, kolica i dr.);

– hranjenje putem sonde ili gastrostome;

– nemogućnost samostalnog održavanja osobne higijene i obavljanja fizioloških potreba, te samostalnog svlačenja i oblačenja – Barthelov indeks od 0 do 38;

– nemogućnost primanja i pamćenja raznih informacija i nesposobnost uspostavljanja socijalnih odnosa s drugim osobama, što ju čini potpuno ovisnim o brizi druge osobe;

– promjene osobnosti u ponašanju i u reakcijama s progresivnim oštećenjem u intelektualnom, emocionalnom i socijalnom funkcioniranju uz potpunu ovisnost o brizi druge osobe.

(3) Ako centar za socijalnu skrb ili služba nadležna za ostvarivanje prava na doplatak za djecu na osnovi postojeće medicinske i druge dokumentacije prethodno vještačene osobe po tijelima vještačenja u postupku ostvarivanja prava iz socijalne skrbi i drugih prava po posebnim propisima nije u mogućnosti na nedvojben način utvrditi postojanje težeg tjelesnog ili mentalnog oštećenja ili teže psihičke bolesti, zaključkom će zatražiti mišljenje mjerodavnog prvostupanjskog tijela vještačenja, uz dostavu obrasca »Nalaz i mišljenje« i dokumentacije na osnovi koje je donijet.

8. Imajući u vidu navode kojima podnositelj obrazlaže ustavnu tužbu, Ustavni sud je osnovanost ustavne tužbe razmatrao sa stajališta ustavnog prava na pravičan postupak zajamčenog člankom 29. stavkom 1. Ustava, pri čemu naglašava sljedeće:

Utvrđivanje vrste i stupnja tjelesnog ili mentalnog oštećenja, vrste i težine psihičke bolesti, trajne ili privremene promjene u zdravstvenom stanju radi ostvarivanja prava propisanih Zakonom o socijalnoj skrbi provode prvostupanjska i drugostupanjska tijela vještačenja čiji je sastav i način rada propisan Pravilnikom.

U postupku koji je prethodio ustavnosudskom postupku nadležna tijela vještačenja su utvrdila trajne promjene u zdravstvenom stanju podnositeljeve malodobne kćeri, međutim, prosuđujući težinu oštećenja njezina zdravlja prema mjerilima propisanim člankom 38. Pravilnika, ocijenila su da ne postoji težina oštećenja zdravlja u smislu članka 38. stavka 2. Pravilnika, koje je pretpostavka za priznavanje prava na status roditelja njegovatelja.

9. Analizirajući postupanje nadležnih tijela koja su odlučivala o podnositeljevom zahtjevu u svjetlu činjeničnog stanja utvrđenog u postupku koji je prethodio ustavnosudskom postupku, kao i mjerodavnih propisa, Ustavni sud utvrđuje da u konkretnom slučaju nisu ispunjene pretpostavke propisane člankom 77.a Zakona o socijalnoj skrbi za ostvarivanje prava na status roditelja njegovatelja.

Iz dokumentacije koja prileži spisu predmeta razvidno je da je postupak koji je prethodio ustavnosudskom postupku proveden u skladu s mjerodavnim propisima, dok obrazloženja osporenih akata sadrže pravno valjane razloge.

Provodeći kontrolu zakonitosti pojedinačnih akata, Upravni sud je postupao sukladno mjerodavnim propisima. Ocijenivši da je u upravnom postupku činjenično stanje pravilno utvrđeno te da je pravilno primijenjeno materijalno pravo, Upravni sud je, odbijajući tužbu podnositelja, za svoja utvrđenja dao valjane razloge.

Sagledavajući postupak koji je prethodio ustavnosudskom kao jedinstvenu cjelinu, Ustavni sud utvrđuje da je vođen na način koji podnositelju osigurava pravično suđenje, zbog čega podnositeljeva tvrdnja o povredi ustavnog prava zajamčenog člankom 29. stavkom 1. Ustava nije osnovana.

10. U odnosu na podnositeljevu tvrdnju da roditelji druge djece koja boluju od dijabetesa – »tip I. inzulinom ovisan« ostvaruju pravo na status roditelja njegovatelja, dok je njemu, odnosno njegovoj kćeri to pravo uskraćeno, valja istaknuti sljedeće:

Kao što je navedeno u točki 3. obrazloženja ove odluke, u tijeku ustavnosudskog postupka od Ministarstva zdravstva i socijalne skrbi zatraženo je očitovanje o ustavnoj tužbi uz poseban osvrt na način odlučivanja o zahtjevima za priznavanje prava na status roditelja njegovatelja u sličnim slučajevima.

Iz očitovanja Ministarstva kao i ostale dokumentacije koja se odnosi na rješavanje pojedinačnih slučajeva nisu razvidne činjenice ili okolnosti koje bi ukazivale na osnovanost podnositeljeve tvrdnje o nejednakom postupanju Ministarstva u istovjetnim slučajevima. Naime, dostavljena dokumentacija odnosi se na slučajeve koji se ne mogu smatrati istovjetnim sa slučajem podnositeljeve kćeri, međutim brojnost odbijenih zahtjeva za priznavanjem prava na status roditelja njegovatelja u slučajevima različitih teških oboljenja djece (a koja oboljenja, prema utvrđenjima nadležnih tijela vještačenja, ne udovoljavaju mjerilima propisanim člankom 38. Pravilnika), kao i činjenica da podnositelj ničim ne dokazuje svoju tvrdnju o nejednakom postupanju, upućuju na zaključak da u slučaju podnositeljeve kćeri nije postupano na način koji je ustavnopravno nedopušten.

11. S obzirom na činjenicu da sadržaj ustavne tužbe upućuje na zaključak da podnositelj, pored nezadovoljstva osporenim aktima, iskazuje i nezadovoljstvo Zakonom o socijalnoj skrbi odnosno Pravilnikom u dijelu kojim su propisani kriteriji za priznavanje prava na status roditelja njegovatelja, Ustavni sud ističe:

Prema mjerodavnom Zakonu o socijalnoj skrbi i Pravilniku, unatoč težini bolesti podnositeljeve kćeri, kao i svim teškoćama s kojima se suočava cijela podnositeljeva obitelj, podnositelj nema pravo na status roditelja njegovatelja. Vrsta i težina oboljenja podnositeljeve kćeri (utvrđeni u postupku koji je prethodio ustavnosudskom postupku) predstavljaju osnovu za priznavanje prava na doplatak pomoć i njegu u smislu članka 43. Zakona o socijalnoj skrbi, a koje pravo je (prema podacima u spisu predmeta) podnositeljevoj kćeri priznato.

Prava socijalne skrbi ostvaruju se na način i uz pretpostavke propisane zakonom i na zakonu utemeljenim propisima. Pretpostavke za stjecanje svojstva korisnika socijalne skrbi, te vrste i opseg prava koja pripadaju korisnicima socijalne skrbi prema važećim propisima ne mogu biti predmet preispitivanja u okviru ustavnosudskog postupka pokrenutog ustavnom tužbom, već eventualno u postupku apstraktne kontrole ustavnosti zakona, odnosno ustavnosti ili zakonitosti drugog propisa kojima su propisana ta prava, odnosno pretpostavke za njihovo ostvarenje.

12. Slijedom navedenog, na temelju članaka 73. i 75. Ustavnog zakona, odlučeno je kao u točki I. izreke.

Točka II. izreke (objava odluke) temelji se na članku 29. stavku 1. Ustavnog zakona.

Broj: U-III-41785/2009

Zagreb, 7. srpnja 2010.

USTAVNI SUD REPUBLIKE HRVATSKE

Predsjednica Vijeća
Snježana Bagić, v. r.

Odluka, NN 98/2010-2751