### NN 15/2017 (17.2.2017.), Presuda Upravnog suda u Splitu broj: 3 UsI-274/14-8 od 26. siječnja 2017.

Upravni sud u Splitu

362

PRESUDA

Upravni sud u Splitu, po sucu tog suda Leandri Mojtić te Ljiljani Lijić, zapisničarki, u upravnom sporu tužiteljice Mirjane Pavić iz Splita, Dubrovačka 65, protiv tuženika Hrvatske regulatorne agencije za mrežne djelatnosti, Zagreb, Roberta Frangeša Mihanovića 9, (ranije Hrvatska agencija za poštu i elektroničke komunikacije – HAKOM), uz sudjelovanje HP – Hrvatske pošte d.d. Zagreb, Jurišićeva 13, kao zainteresirane osobe, koju zastupa opunomoćenik Mislav Polić, odvjetnik u Splitu, Gundulićeva 26, radi rješavanja spora između korisnika i davatelja poštanskih usluga, odlučujući o tužbi tužiteljice, izvanraspravno dana 26. siječnja 2017.,

presudio je

Odbija se tužba tužiteljice kojom traži poništenje Odluke Hrvatske agencije za poštu i elektroničke komunikacije, Zagreb, klasa: UP/I-344-08/12-02/29, urbroj: 376-04/AŠP-12-4 (DM) od 31. listopada 2012., kao neosnovana.

Obrazloženje

Osporavanom Odlukom tuženika Hrvatske agencije za poštu i elektroničke komunikacije (HAKOM), Zagreb, klasa: UP/I-344-08/12-02/29, urbroj: 376-04/AŠP-12-4(DM) od 31. listopada 2012. odbijen je zahtjev korisnice poštanskih usluga Mirjane Pavić iz Splita, Dubrovačka 65, u vezi s rješavanjem prigovora zbog neobavljene ugovorene usluge odnosno neuručene dvije preporučene pošiljke broj: RA194256861 HR i RB254456964HR u međunarodnom prometu od strane davatelja poštanskih usluga HP – Hrvatske pošte d.d., Jurišićeva 13, Zagreb, kao neosnovan.

Protiv osporavane Odluke tužiteljica je Visokom upravnom sudu u Zagrebu podnijela tužbu 17. prosinca 2012., koju tužbu je Visoki upravni sud RH u Zagrebu svojim rješenjem pod poslovnim brojem UsII-48/2012-3 od 21. svibnja 2014. ustupio Upravnom sudu u Splitu kao stvarno i mjesno nadležnom sudu, a sve na temelju odredbe članka 11. st. 2. Zakona o poštanskim uslugama (»Narodne novine«, broj: 150/13) u svezi s odredbom članka 28. st. 2. Zakona o upravnim sporovima (»Narodne novine«, broj: 20/10 i 143/12, dalje ZUS-a).

Tužba je kod ovog suda zaprimljena 31. listopada 2014. te je zavedena pod poslovnim brojem UsI-274/14.

Tužiteljica predmetnom tužbom iskazuje nezadovoljstvo načinom na koji je predmetna upravna stvar riješena, u bitnom navodeći da tuženik u obrazloženju svoje Odluke kojom je odbio prigovor korisnice, ovdje tužiteljice, nije naveo zašto dvije predmetne povratnice nisu potpisane od strane djelatnika Suda u Strasbourgu i zašto na istim povratnicama nema službenog pečata navedenog Suda. Tužiteljica u tužbi navodi da ni na potražnicama nema potpisa od strane djelatnika suda u Strasbourgu koji zaprima poštu te da nema ni službenog pečata Suda u Strasbourgu, a da je za uredno zaprimljene poštanske pošiljke jedino mjerodavan potpis djelatnika suda i službeni pečat. Tužiteljica iskazuje sumnju da tužba koju je poslala sudu u Strasbourgu, nikada u izvornom obliku nije stigla na Sud u Strasbourgu, a o čemu da svjedoči dopis Suda iz Strasbourga, koji je tužiteljica dostavila u privitku tužbe označen kao prilog broj 2 (list 4 spisa), iz kojeg dopisa da nije razvidno zbog čega je tužba odbijena jer da članci 34. i 35. Konvencije ne govore ništa o razlogu odbijanja; da je dopis poslan običnom poštom bez pečata Suda i ostalih bitnih sadržaja; da predmetni dopis nije odluka (Decision Letter) kako u naslovu stoji nego obična obavijest, a da prema Sudskom poslovniku Suda u Strasbourgu presude i odluke moraju biti obrazložene. Stoga, da je iz naprijed navedenih činjenica razvidno da se radi o obmani koju je počinio DORH jer da je predmetnom tužbom koju je tužiteljica uputila Sudu u Strasbourgu iskazano nezadovoljstvo tužiteljice radom pravosuđa u Republici Hrvatskoj, a što da se nastojalo prikriti koordinacijom svih nadležnih tijela, između ostalog i HAKOM-a, ovdje tuženika. Tužiteljica navodi kako smatra da su navedene činjenice dovoljne za donošenje odluke, međutim da će po potrebi dostaviti i dokumentaciju kojom će potkrijepiti naprijed navedeno.

Tužba tužiteljice dostavljena je tuženiku na odgovor.

Tuženo tijelo je ovom sudu dostavilo odgovor na tužbu 25. svibnja 2015. zajedno uz spis tuženog tijela navodeći da je Zakonom o izmjenama i dopunama Zakona o elektroničkim komunikacijama (»Narodne novine«, broj: 71/14) Hrvatska agencija za poštu i elektroničke komunikacije promijenila naziv u Hrvatske regulatornu agenciju za mrežne djelatnosti, u bitnom navodeći da je predmetna Odluka tuženog tijela, a koju Odluka tužiteljica pobija predmetnom tužbom, donesena na temelju odredbe članka 45. tada važećeg Zakona o poštanskim uslugama (NN br. i 61/11; dalje: ZPU) u postupku rješavanja spora između korisnika poštanskih usluga i davatelja poštanskih usluga HP – Hrvatske pošte d.d. (dalje: HP), u vezi s prigovorom zbog neobavljenih ugovorenih poštanskih usluga uručenja dvije preporučene pošiljke u međunarodnom prometu, a koju Odluku da tužiteljica neosnovano osporava. Tuženo tijelo navodi da je u konkretnom slučaju tužiteljica pred tuženikom vodila spor sa HP-om, ovdje zainteresiranom osobom, u vezi s prigovorom na izjavljenu ugovorenu uslugu uručenja dvije preporučene pošiljke s povratnicom za primatelja Europski sud za ljudska prava u Strasbourgu, tvrdeći da pošiljke nisu u cijelosti uručene naznačenom primatelju. Da je tužiteljica pred tuženikom pokrenula rješavanje spora s davateljem usluga HP-om zbog prigovora o uručenju pošiljaka primatelju, odnosno radi neobavljenih ugovorenih usluga, osporavajući pritom sve dokaze o isporuci spornih pošiljaka; da je u provedenom postupku pred tuženikom, HP kao davatelj usluga dokazao da su obje usluge uručenja preporučenih pošiljaka obavljene u cijelosti te da je iz očitovanja i dokumentacije priložene spisu, osobito preslika duplikata potvrda o uručenju naznačenom primatelju, kao nesporno utvrđeno da su obje ugovorene usluge obavljene jer da su predmetni dokazi bili mjerodavni za utvrđivanje uredne dostave. Da isto dokazuje i tužiteljica i to dokazima koje je priložila uz tužbu navodeći primitak pošiljke od strane Suda u Strasbourgu te odgovora toga suda o odbijanju jedne tužbe koja je bila u predmetnim pošiljkama. Također je istaklo da se u postupku pred tuženikom, a u odnosu na konkretni zahtjev za rješavanje spora tužiteljice s HP-om, dokazivalo i utvrđivalo samo i isključivo jesu li ugovorene usluge uručenja preporučenih pošiljka obavljene te da je temeljem dokumentacije priložene spisu utvrđeno da su usluge obavljene te da tuženik u skladu sa svojim nadležnostima utvrđenim u tada važećem ZUP-u i nije mogao donijeti drugačiju odluku. Da je tuženik u provedenom postupku izvršio sve odgovarajuće provjere kako bi utvrdio je li HP postupio u skladu s odredbama ZUP-a te nakon toga da je donio odluku kojom je odbio zahtjev tužiteljice; da je dokumentacija u spisu bila dovoljna da tuženik u provedenom postupku pravilno i potpuno utvrdi činjenično stanje i na tako utvrđeno činjenično stanje pravilno primjeni materijalni propis, radi čega je predložio da sud odbije tužbu tužiteljice kao neosnovanu.

Rješenjem ovog suda poslovni broj 3UsI-274/14-4 od 18. veljače 2016. pozvana je zainteresirana osoba HP – Hrvatske pošte d.d. Zagreb, Jurišićeva 13, da sudjeluje u ovom sporu te joj je dostavljena tužba tužiteljice, kao i odgovor na tužbu tuženika, na očitovanje a sve u skladu s odredbom članka 19. st. 3. ZUS-a.

Zainteresirana osoba dostavila je ovom sudu odgovor na tužbu 23. ožujka 2016. kojim se u cijelosti priključila navodima tuženika iz odgovora na tužbu, navodeći da je u odnosu na pružene usluge uručenja preporučenih pošiljaka broj RA 1942566861HR i RB254456964HR HP postupala u skladu s odredbama Zakona o poštanskim uslugama i Općim uvjetima za obavljanje poštanskih usluga te se kao dokaz na navedene tvrdnje pozvala na spis tuženog tijela te odgovor HP-a tužiteljici od 25. srpnja 2012. s prilozima (list 20-24 spisa), predlažući da sud odbije tužbu tužiteljice kao neosnovanu.

Na temelju ocjene rezultata provedenog upravnog postupka koji je prethodio donošenju osporavane Odluke, cijeneći činjenicu da tužiteljica u tužbi, a ni tuženik u odgovoru na tužbu izričito nisu zahtijevale održavanje rasprave, niti su predlagale izvođenje kakvih dokaza, to je sud odlučio predmetni spor riješiti bez rasprave, a sve u skladu i na temelju odredbe čl. 36. st. 4. Zakona o upravnim sporovima (»Narodne novine«, broj: 20/10, 143/12 i 152/14, dalje ZUS-a).

Sud je izveo dokaze pregledom i čitanjem isprava priloženih spisu, kao i spisa tuženog tijela koji je ovom sudu dostavljen uz odgovor na tužbu te svih isprava koje su istome priložene.

Na temelju razmatranja svih činjeničnih i pravnih pitanja, ovaj sud ocjenjuje da tužba tužiteljice nije osnovana.

Odredbom članka 71. Zakona o poštanskim uslugama (»Narodne novine«, broj: 71/14) propisano je da će se postupci započeti prema odredbama Zakona o poštanskim uslugama (»Narodne novine«, broj: 88/09 i 61/11) do dana stupanja na snagu ovoga Zakona, dovršiti prema odredbama toga Zakona i propisa donesenih na temelju toga Zakona.

U glavi XI. Zakona sadržane su odredbe o zaštiti korisnika poštanskih usluga i prigovorima pa je tako odredbom članka 44. st. 1. Zakona propisano da ako korisnik poštanskih usluga smatra da poštanska pošiljka nije uručena primatelju, ili da mu je uručena sa zakašnjenjem, ili da ugovorena usluga nije obavljena, ili nije obavljena u cijelosti, može davatelju poštanske usluge podnijeti pisani prigovor u roku od tri mjeseca od dana predaje poštanske pošiljke u unutarnjem prometu, odnosno u roku od šest mjeseci u međunarodnom prometu.

Stavkom 2., istog članka, je propisano da prigovor zbog oštećenja ili umanjenja sadržaja poštanske pošiljke, primatelj ili druga ovlaštena osoba mora podnijeti odmah pri uručenju poštanske pošiljke.

Stavkom 3., istog članka, je propisano da se ne prihvaća prigovor iz stavka 2. ovoga članka koji je podnesen nakon uručenja pošiljke, osim u slučaju ako primatelj priloži dokaz da oštećenje ili umanjenje sadržaja poštanske pošiljke nije nastalo nakon uručenja.

Stavkom 4., istog članka, je propisano da je davatelj poštanskih usluga obvezan dostaviti pisani odgovor korisniku o utemeljenosti podnesenog prigovora u roku od najviše 30 dana od dana podnošenja prigovora u unutarnjem prometu, odnosno u roku od najviše 60 dana od dana podnošenja prigovora u međunarodnom prometu.

Stavkom 5., istog članka, je propisano da davatelj poštanskih usluga mora, kao sastavni dio svojih općih uvjeta, objaviti postupak podnošenja i rješavanja prigovora korisnika poštanskih usluga na obavljanje poštanskih usluga. Postupak podnošenja i rješavanja prigovora mora biti u skladu s odredbama ovoga Zakona te dostupan javno i uz pristupačnu cijenu svim korisnicima poštanskih usluga.

Članak 45. Zakona sadrži odredbe o rješavanju sporova između korisnika i davatelja poštanskih usluga.

Tako je odredbom članka 45. st. 1. Zakona propisano da u slučaju spora između korisnika i davatelja poštanskih usluga u vezi s rješavanjem prigovora iz članka 44. ovoga Zakona korisnik može, prije podnošenja tužbe nadležnom sudu ili pokretanja drugoga izvansudskog postupka podnijeti zahtjev za rješavanje spora Agenciji u roku od 30 dana od dana dostavljenog odgovora davatelja poštanskih usluga iz članka 44. stavka 4. ovoga Zakona.

Stavkom 2., istog članka, je propisano da Agencija rješava sporove iz stavka 1. ovoga članka na transparentan, objektivan i nediskriminirajući način, na temelju mišljenja unutarnje ustrojstvene jedinice za zaštitu prava korisnika usluga u skladu s odredbama ovoga Zakona i posebnih propisa.

Stavkom 3., istog članka, je propisano da unutarnja ustrojstvena jedinica Agencije iz stavka 2. ovoga članka ima svojstvo i zadaće savjetodavnog tijela koje se osniva prema posebnom zakonu kojim je uređena zaštita potrošača. Način rada te ustrojstvene jedinice pobliže se propisuje pravilnikom koji donosi Agencija, a njezino ustrojstvo uređuje se općim aktom Agencije.

Stavkom 4., istog članka, je propisano da je davatelj poštanskih usluga obvezan sudjelovati u postupcima rješavanja sporova iz stavka 1. ovoga članka i u potpunosti surađivati s Agencijom u svrhu rješenja spora, te dostavljati Agenciji sve potrebne podatke i dokumentaciju

Stavkom 5., istog članka, je propisano da Agencija mora donijeti odluku o rješenju spora iz stavka 1. ovoga članka u najkraćem mogućem roku, a najkasnije u roku od tri mjeseca od dana podnošenja zahtjeva za rješavanje toga spora. Rok rješavanja spora može se produljiti samo u iznimnim okolnostima.

Stavkom 6., istog članka, je propisano da Odluka Agencije o rješenju spora iz stavka 1. ovoga članka mora biti podrobno obrazložena te se dostavlja svim strankama u sporu.

Odredbom članka 46. Zakona propisana je odgovornost davatelja poštanskih usluga pa je tako stavkom 1. propisano da u međunarodnom prometu davatelj poštanskih usluga odgovara u granicama utvrđenim aktima Svjetske poštanske unije i međunarodnim ugovorima.

Stavkom 5. istog članka, je propisano da davatelj poštanskih usluga ne odgovara za pošiljke koje je uručio u roku i na način propisan ovim Zakonom i općim uvjetima davatelja poštanskih usluga.

Među strankama je sporno je li davatelj poštanskih usluga HP – Hrvatske pošte d.d Zagreb, Jurišćeva 13, ovdje zainteresirana osoba, obavila ugovorenu uslugu odnosno uručila dvije preporučene pošiljke u međunarodnom prometu i to preporučene pošiljke broj: RA 194256661HR od 5. lipnja 2012. i RB254456964HR od 6. lipnja 2012. koje je korisnica poštanskih usluga Mirjana Pavić iz Splita, ovdje tužiteljica, predala u poštanskom uredu u Splitu, Hercegovačka 1, naslovljenom primatelju Europskom sudu za ljudska prava u Strasbourgu, Francuska.

Iz stanja i sadržaja spisa tuženog tijela koji je ovom sudu dostavljen uz odgovor na tužbu razvidno je da je korisnica poštanskih usluga Mirjana Pavić, ovdje tužiteljica, 5. i 6. linja 2012. u poštanskom uredu u Splitu, Hercegovačka 1, predala preporučene pošiljke s povratnicom za primatelja Europski sud za ljudska prava u Strasbourgu, Francuska; da su se predmetne povratnice tužiteljici kao pošiljateljici, vratile bez pečata i potpisa službenika Suda; da je tužiteljica zbog činjenice da na istima nije otisnut pečat Suda ni potpis službenika Suda, osporavala uručenje predmetnih preporučenih pošiljaka naslovljenom primatelju Europskom sudu za ljudska prava u Strasbourgu; da je tužiteljica zbog navedene sumnje u uručenje predmetnih preporučenih pošiljki, HP-u ovdje zainteresiranoj osobi, podnijela pisani prigovor zbog neobavljene ugovorene usluge odnosno uručenja predmetnih preporučenih pošiljki naslovljenom primatelju; da su HP po zaprimljenom pisanom prigovoru korisnice poštanskih usluga, ovdje tužiteljice, provele propisani postupak putem Potražnice putem sustava međunarodnog potraživanja pošiljki na koju potražnicu je odgovoreno da su predmetne preporučene pošiljke uspješno dostavljene i uručene naslovljenom primatelju; da su od Francuske pošte (La poste) zatraženi duplikati Potvrda o uručenju predmetnih preporučenih pošiljki; da je Francuska pošta dostavila Potvrde o uručenju predmetnih preporučenih pošiljki, kao i naknadno zatraženo te dostavljeno pojašnjenje Francuske pošte koja potvrđuje da dostavljene Potvrde o uručenju predstavljaju stvarni dokaz uručenja predmetnih pošiljki naslovljenom primatelju, a da otisak žiga »RECU LE...CONSEIL DE L EUROPE« je žig kojim odgovorni radnik Europskog suda u Strasbourgu zadužen za preuzimanje poštanskih pošiljki potvrđuje preuzimanje istih od strane Francuske pošte te da Francuska pošta nije u mogućnosti izdati druge dokaze o stvarno izvršenom uručenju predmetnih pošiljki.

Također je razvidno da su spisu tuženog tijela koji je ovom sudu dostavljen uz odgovor na tužbu priloženi svi naprijed navedeni dokazi na koje se HP, ovdje zainteresirana osoba, pozvala te koje dokaze je dostavila u zatraženom očitovanju u postupku koji je korisnica usluga pokrenula pred HAKOM-om, ovdje tuženikom, u svezi s podnesenim prigovorom zbog izražene sumnje u neobavljenu ugovorenu uslugu.

Valja istaći da korisnica poštanskih usluga, ovdje tužiteljica, nije podnijela prigovor/reklamaciju Povjerenstvu za reklamacije potrošača pri HP – Hrvatskoj pošti d.d. u skladu sa Zakonom o zaštiti potrošača (»Narodne novine«, broj 79/07, 125/07, 79/09, 89/09 i 133/09).

Ocjenjujući zakonitost osporavanog rješenja tuženog tijela, po ocjeni ovog Suda u konkretnom slučaju nije povrijeđen zakon na štetu tužiteljice već je na pravilno utvrđeno činjenično stanje pravilno primijenjeno materijalno pravo.

Ovo stoga što je iz naprijed navedenih činjenica kao nesporno utvrđeno da je HP, ovdje zainteresirana osoba, u cijelosti postupila u skladu s naprijed citiranim odredbama Zakona o poštanskim uslugama i odredbama Općih uvjeta za obavljanje poštanskih usluga te nakon podnesenog prigovora provela potražni postupak u kojem postupku je kao nesporno utvrđeno da su predmetne preporučene pošiljke broj: RA 194256661HR od 5. lipnja 2012. i RB254456964HR od 6. lipnja 2012., koje je korisnica poštanskih usluga Mirjana Pavić iz Splita, ovdje tužiteljica, predala u poštanskom uredu u Splitu, Hercegovačka 1, dostavljene i uručene naslovljenom primatelju Europskom sudu za ljudska prava u Strasbourgu, Francuska, a kao dokaz o uručenju istih, tužiteljici su dostavljene Potvrde o urednom uručenju obje preporučene pošiljke naslovljenom primatelju.

Dakle, slijedom naprijed navedenih nespornih utvrđenja u postupku koji je prethodio donošenju osporavane Odluke nisu povrijeđena pravila postupka koja bi bila od utjecaja na rješavanje upravne stvari niti je pogrešno primijenjen pravni propis na temelju kojeg je riješena predmetna upravna stvar, a prigovori ni tužbeni navodi tužiteljice nisu s uspjehom osporili zakonitost ni pravilnost osporavane Odluke tuženog tijela, koju Odluku tužiteljica predmetnom tužbom neosnovano osporava.

Nisu ostvareni niti razlozi ništavosti osporavanog rješenja iz članka 128. stavak 1. Zakona o općem upravnom postupku (»Narodne novine«, broj: 47/09) na koje ovaj sud sukladno odredbi članka 31. stavak 2. ZUS-a pazi po službenoj dužnosti, radi čega je valjalo pozivom na odredbu članka 57. stavak 1. ZUS-a odbiti tužbeni zahtjev tužiteljice te odlučiti kao u izreci.

UPUTA O PRAVNOM LIJEKU

Protiv ove presude dopuštena je žalba Visokom upravnom sudu Republike Hrvatske. Žalba se podnosi putem ovog suda za Visoki upravni sud, u dovoljnom broju primjeraka za sud i sve stranke u sporu, u roku od 15 dana od dana dostave presude. Žalba odgađa izvršenje presude.

Broj: 3 UsI-274/14-8

Split, 26. siječnja 2017.

Sudac
Leandra Mojtić, v. r.