## Rješenje Ustavnog suda Republike Hrvatske broj U-IIIA-295/2003 od 11. travnja 2003.

### NN 76/2003 (9.5.2003.), Rješenje Ustavnog suda Republike Hrvatske broj U-IIIA-295/2003 od 11. travnja 2003.

# USTAVNI SUD REPUBLIKE HRVATSKE

930

Ustavni
sud Republike Hrvatske, u Vijeću trojice za odlu­čivanje o ustavnim tužbama, u
sastavu sudac Milan Vuković, pred­sjednik Vijeća, te suci Ivan Matija i Jasna
Omejec, članovi Vijeća, u povodu ustavne tužbe B. D. iz G. P., privremeno u S.,
SRJ, na sjednici Vijeća održanoj dana 11. travnja 2003. godine, jednoglasno je
donio

## RJEŠENJE

I.
Ustavna tužba se odbacuje.

II. Ovo
rješenje objaviti će se u »Narodnim novinama«.

```
Obrazloženje
```

1.
Ustavna tužba podnesena je temeljem članka 60. u vezi s člankom 59. stavcima 1.
i 4. Ustavnog zakona o Ustavnom sudu Republike Hrvatske (»Narodne novine«, broj
99/99), zbog povrede ustavnog prava zajamčenog odredbom članka 26. Ustava Republike
Hrvatske, a podredno i zbog povrede ustavnog prava zajamčenog odredbom članka
34. stavka 1. Ustava Republike Hrvatske. U ustavnoj tužbi ističu se i povrede
konvencijskog prava zajamčenog odredbama članaka 6. i 13. Konvencije za zaštitu
ljudskih prava i temeljnih sloboda (»Narodne novine – Među­narodni ugovori«,
broj 6/99 – pročišćeni tekst i 8/99 – ispravak; u daljnjem tekstu: Europska
konvencija), a podredno i člancima 8. i 14. Europske konvencije te člankom 1.
Protokola I uz Europsku konvenciju.

Ustavnim zakonom o izmjenama i dopunama Ustavnog
zakona o Ustavnom sudu Republike Hrvatske (»Narodne novine«, broj 29/02 i 49/02
- pročišćeni tekst; u daljnjem tekstu: Us­tav­ni zakon) izmijenjene su i
dopunjene odredbe Ustavnog zakona na koje se u ustavnoj tužbi pozvao
podnositelj, te su one sadržane u članku 64. u vezi s člankom 62. stavkom 1. i člankom
63. Ustav­nog zakona koji je na snazi.

2. U ustavnoj tužbi podnositelj ističe da su mu
ustavna i konvencijska prava povrijeđena člankom 1. i 2. Zakona o izmje­nama
Zakona o obveznim odnosima (»Narodne novine«, broj 7/96 od 17. siječnja 1996.
godine) i člankom 1. Zakona o dopunama Zakona o obveznim odnosima (»Narodne
novine«, broj 112/99 od 22. listopada 1999. godine).

Podnositelj smatra da mu je navedenim zakonskim
propisima uskraćeno pravo na vođenje sudskog postupka radi naknade štete koju
je pretrpio uništenjem obiteljske kuće i otuđenjem pokretne imovine »pošto je
zakonski osnov koji mu je za to davao pravo ukinut, a u roku koji je regulirao članak
2. stavak 2. Zakona o izmjenama Zakona o obveznim odnosima i članak 2. Zakona o
dopunama Zakona o obveznim odnosima i u kojem je trebao biti donijet poseban
zakonski akt koji bi regulirao ovu materiju nije donijet«.

U
ustavnoj tužbi podnositelj Ustavnom sudu postavlja i »zahtjev za kompenzaciju«
radi naknade materijalne i nematerijalne štete i radi »zakonskog mu uskraćivanja
prava da vodi postupak za naknadu te štete«.

*Ne
postoje pretpostavke za pokretanje ustavnosudskog postupka.*

3.
Odredbom članka 62. Ustavnog zakona propisano je da svatko može podnijeti
Ustavnom sudu ustavnu tužbu ako smatra da mu je pojedinačnim aktom tijela državne
vlasti, tijela jedinice lokalne i područne (regionalne) samouprave ili pravne
osobe s javnim ovlastima, kojim je odlučeno o njegovim pravima i obvezama,
povrijeđeno ljudsko pravo ili temeljna sloboda zajamčena Ustavom. Ako je zbog
povrede ustavnih prava dopušten drugi pravni put, ustavna tužba može se
podnijeti tek nakon što je taj pravni put iscrpljen, a u stvarima u kojima je
dopušten upravni spor, odnosno revizija u parničnom ili izvanparničnom
postupku, pravni put je iscrpljen nakon što je odlučeno i o tim pravnim sred­stvima.

Odredbom
članka 63. stavka 1. Ustavnog zakona propisano je da će Ustavni sud pokrenuti
postupak po ustavnoj tužbi i prije no što je iscrpljen pravni put, u slučaju
kad o pravima i obvezama stranke nije u razumnom roku odlučio sud ili u slučaju
kad se osporenim pojedinačnim aktom grubo vrijeđaju ustavna prava, a potpuno je
razvidno da bi nepokretanjem ustavnosudskog postupka za podnositelja ustavne tužbe
mogle nastati teške i nepopravljive posljedice.

4. Iz
navoda ustavne tužbe razvidno je da podnositelj uopće nije pokrenuo postupak za
ostvarenje svojih prava pred nadležnim sudom, a mjerodavne odredbe Zakona o
obveznim odnosima na koje upućuje podnositelj odnose se samo na pravne
situacije u kojima je postupak pred nadležnim sudom već prethodno pokrenut.
Stoga te odredbe u konkretnom slučaju nisu primjenjive na pravnu situaciju
podnositelja.

5. Ustavna tužba može se podnijeti samo u pravnoj
situaciji kad postoji pojedinačni akt nadležnog tijela protiv kojega su
iscrpljena sva sredstva pravne zaštite, a podnositelj smatra da mu je tim
pojedinačnim aktom povrijeđeno neko ustavno pravo. Iznimno, ustavna tužba može
se podnijeti i prije no što je podnositelj iskoristio sva dopuštena sredstva
pravne zaštite (to jest, prije no što je iscrpio pravni put) ako su ispunjene
pretpostavke propisane člankom 63. stavkom 1. Ustavnog zakona. Primjena odredbe
članka 63. stavka 1. Ustavnog zakona pretpostavlja, međutim, da je podnositelj
prethodno već pokrenuo odgovarajući pravni postupak radi donošenja pojedinačnog
akta nadležnog tijela kojim će se odlučiti o njegovim pravima i obvezama u
konkretnoj pravnoj stvari.

Budući da podnositelj uopće nije pokrenuo nikakav
sudski postupak u kojem bi se trebalo odlučiti o njegovim pravima i obvezama, u
konkretnom slučaju ne postoje pretpostavke za postupanje i odlučivanje Ustavnog
suda Republike Hrvatske u smislu odredbi članaka 62. i 63. Ustavnog zakona.

6. Na temelju odredbe članka 32. Ustavnog zakona,
donijeto je rješenje pod točkom I. izreke, dok se rješenje pod točkom II.
izreke temelji na odredbi članka 29. Ustavnog zakona.

Broj: U-IIIA-295/2003
Zagreb, 11. travnja 2003.

USTAVNI SUD REPUBLIKE HRVATSKE

Predsjednik Vijeća
**Milan Vuković,** v. r.

if !supportEmptyParas endif

if !supportEmptyParas endif

if !supportEmptyParas endif

Rješenje, NN 76/2003-930