## Odluka Ustavnog suda Republike Hrvatske broj: U-IIIA-6471/2012 od 24. rujna 2014.

### NN 122/2014 (17.10.2014.), Odluka Ustavnog suda Republike Hrvatske broj: U-IIIA-6471/2012 od 24. rujna 2014.

USTAVNI SUD REPUBLIKE HRVATSKE

2353

Ustavni sud Republike Hrvatske, u Prvom vijeću za odlučivanje o ustavnim tužbama, u sastavu sudac Antun Palarić, predsjednik Vijeća, te suci Marko Babić, Slavica Banić, Mario Jelušić, Davor Krapac i Aldo Radolović, članovi Vijeća, odlučujući o ustavnoj tužbi koju su podnijele Tanja Vojnić i Anja Vojnić, obje iz Karlovca, koje zastupa Krešimir Škarica, odvjetnik u Zagrebu, na sjednici održanoj 24. rujna 2014. jednoglasno je donio

ODLUKU

I. Ustavna tužba se usvaja.

II. Županijski sud u Karlovcu dužan je donijeti odluku u predmetu koji se pred tim sudom vodi pod brojem Gžx-120/2013, u najkraćem mogućem roku, ali ne duljem od šest (6) mjeseci, računajući od prvog idućeg dana nakon objave ove odluke u »Narodnim novinama«.

III. Na temelju članka 63. stavka 3. Ustavnog zakona o Ustavnom sudu Republike Hrvatske (»Narodne novine« broj 99/99., 29/02. i 49/02. – pročišćeni tekst) podnositeljicama ustavne tužbe određuje se primjerena naknada zbog povrede prava zajamčenog člankom 29. stavkom 1. Ustava Republike Hrvatske (»Narodne novine« broj 56/90., 135/97., 113/00., 28/01., 76/10. i 5/14.) i to:

– Tanji Vojnić u iznosu od 30.400,00 kn i

– Anji Vojnić u iznosu od 30.400,00 kn.

IV. Naknada iz točke III. izreke ove odluke bit će isplaćena iz državnog proračuna u roku od tri (3) mjeseca od dana podnošenja zahtjeva podnositelja Ministarstvu pravosuđa Republike Hrvatske za njezinu isplatu.

V. Ova odluka objavit će se u »Narodnim novinama«.

Obrazloženje

1. Podnositeljice su, na temelju članka 63. Ustavnog zakona o Ustavnom sudu Republike Hrvatske (»Narodne novine« broj 99/99., 29/02. i 49/02. – pročišćeni tekst; u daljnjem tekstu: Ustavni zakon), 27. prosinca 2012. podnijele ustavnu tužbu (naznačenu kao zahtjev za zaštitu prava na suđenje u razumnom roku) smatrajući da im je nerazumno dugim trajanjem parničnog postupka, koji se u povodu revizije vodio pred Vrhovnim sudom Republike Hrvatske (u daljnjem tekstu: Vrhovni sud) pod brojem: Rev-x 814/12, povrijeđeno pravo na suđenje u razumnom roku zajamčeno člankom 29. stavkom 1. Ustava.

I. ČINJENICE VAŽNE ZA USTAVNOSUDSKI POSTUPAK

2. Ustavni sud, u postupku pokrenutom primjenom članka 63. Ustavnog zakona, na temelju navoda ustavne tužbe te uvida u tijekom ustavnosudskog postupka pribavljeni spis predmeta Općinskog suda u Karlovcu (u daljnjem tekstu: prvostupanjski sud) broj: P-636/09 (ranije P-224/96), utvrdio je pravno relevantne činjenice za odlučivanje o povredi prava zajamčenog člankom 29. stavkom 1. Ustava.

Podnositeljice su 6. ožujka 1996. podnijele prvostupanjskom sudu tužbu protiv Republike Hrvatske radi naknade štete uzrokovane smrću Vladimira Vojnića (supruga Tanje Vojnić i oca Anje Vojnić).

Smrt Vladimira Vojnića (pripadnika Hrvatske vojske) uzrokovao je drugi pripadnik Hrvatske vojske.

Prvostupanjski sud je do 5. studenoga 1997. održao jedno (1) ročište 12. ožujka 1997.

Nakon 5. studenoga 1997. prvostupanjski sud je održao jedno (1) ročište 14. svibnja 1998., te je 7. srpnja 2000. donio rješenje broj: P-224/96-11, kojim je utvrdio da je u konkretnoj pravnoj stvari na temelju Zakona o dopunama Zakona o obveznim odnosima (»Narodne novine« broj 112/99.) nastupio prekid postupka.

Rješenjem prvostupanjskog suda broj: P-224/96-13 od 1. travnja 2008. nastavljen je parnični postupak, jer je 31. srpnja 2003. stupio na snagu Zakon o odgovornosti Republike Hrvatske za štetu uzrokovanu od pripadnika hrvatskih oružanih i redarstvenih snaga tijekom Domovinskog rata (»Narodne novine« broj 117/03.).

Potom je prvostupanjski sud održao pet (5) ročišta: 2. ožujka 2009., 21. travnja 2009., 25. veljače 2010., 13. travnja 2010. i 28. travnja 2010. – na kojem je donio i objavio presudu broj: P-636/09-31.

Točkom I. izreke te presude je na ime naknade nematerijalne štete podnositeljicama dosuđen novčani iznos u visini od 220.000,00 kn svakoj, točkom II. izreke odbijen je tužbeni zahtjev radi naknade štete na ime izgubljenog uzdržavanja, te je točkom III. izreke naloženo tuženici naknaditi podnositeljicama trošak parničnog postupka.

Protiv odluke o trošku sadržane u izreci navedene presude žalbu su podnijele podnositeljice 22. srpnja 2010.

Tuženica je protiv navedene presude (u dijelu u kojem je prihvaćen tužbeni zahtjev) podnijela žalbu 26. srpnja 2010., a podnositeljice su 31. kolovoza 2010. dale odgovor na žalbu tuženice.

Županijski sud u Karlovcu (u daljnjem tekstu: drugostupanjski sud) je presudom broj: Gž-1752/2010-2 od 16. svibnja 2012. preinačio presudu prvostupanjskog suda od 28. travnja 2010. na način da je odbio tužbeni zahtjev podnositeljica radi naknade nematerijalne štete, te je naložio podnositeljicama naknaditi tuženici trošak parničnog postupka.

Protiv navedene presude drugostupanjskog suda podnositeljice su 23. srpnja 2012. podnijele reviziju.

Vrhovni sud je rješenjem broj: Rev-x 814/12-2 od 13. ožujka 2013. ukinuo presudu drugostupanjskog suda od 16. svibnja 2012., te je predmet vratio drugostupanjskom sudu na ponovno suđenje.

Nakon navedenog rješenja Vrhovnog suda postupak se vodi pred drugostupanjskim sudom pod brojem: Gžx-120/2013.

Do donošenja odluke Ustavnog suda parnični postupak nije dovršen.

II. PRAVO VAŽNO ZA USTAVNOSUDSKI POSTUPAK

3. Članak 29. stavak 1. Ustava glasi:

»Članak 29.

Svatko ima pravo da zakonom ustanovljeni neovisni i nepristrani sud pravično i u razumnom roku odluči o njegovim pravima i obvezama, ili o sumnji ili optužbi zbog kažnjivog djela.

(...)«

Članak 63. Ustavnog zakona glasi:

»Članak 63.

(1) Ustavni sud će pokrenuti postupak po ustavnoj tužbi i prije no što je iscrpljen pravni put, u slučaju kad o pravima i obvezama stranke ili o sumnji ili optužbi zbog kažnjivog djela nije u razumnom roku odlučio sud ...

(2) U odluci kojom usvaja ustavnu tužbu zbog nedonošenja akta u razumnom roku iz stavka 1. ovoga članka, Ustavni sud će nadležnom sudu odrediti rok za donošenje akta kojim će taj sud meritorno odlučiti o pravima i obvezama ili o sumnji ili optužbi zbog kažnjivog djela podnositelja. Rok za donošenje akta počinje teći idućeg dana od dana objave odluke Ustavnog suda u 'Narodnim novinama'.

(3) U odluci iz stavka 2. ovoga članka Ustavni sud će odrediti primjerenu naknadu koja pripada podnositelju zbog povrede njegova ustavnog prava koju je sud učinio kada o pravima i obvezama podnositelja ili o sumnji ili optužbi zbog njegova kažnjivog djela nije odlučio u razumnom roku. Naknada se isplaćuje iz državnog proračuna u roku od tri mjeseca od dana podnošenja zahtjeva stranke za njezinu isplatu.«

Ustavna tužba je osnovana.

4. Svoju odluku Ustavni sud obrazlaže sljedećim utvrđenjima:

4.1. DULJINA SUDSKOG POSTUPKA

Prvostupanjski sudski postupak započeo je 6. ožujka 1996. podnošenjem tužbe prvostupanjskom sudu.

Duljina postupka uzima se u obzir od 5. studenoga 1997. kad je Zakonom o potvrđivanju stupila na snagu, u odnosu na Republiku Hrvatsku, Konvencija za zaštitu ljudskih prava i temeljnih sloboda i Protokoli broj 1, 4, 6, 7 i 11 uz Konvenciju za zaštitu ljudskih prava i temeljnih sloboda (»Narodne novine – Međunarodni ugovori« broj 18/97., 6/99. – pročišćeni tekst i 8/99. – ispravak, u daljnjem tekstu: Konvencija). Protokol broj 12 na snazi je u odnosu na Republiku Hrvatsku od 1. travnja 2005. (Zakon o potvrđivanju Protokola broj 12 uz Konvenciju za zaštitu ljudskih prava i temeljnih sloboda, »Narodne novine – Međunarodni ugovori« broj 14/02. i Objava o stupanju na snagu Protokola broj 12 uz Konvenciju za zaštitu ljudskih prava i temeljnih sloboda, »Narodne novine – Međunarodni ugovori« broj 9/05.), Protokol broj 13 od 1. srpnja 2003. (Zakon o potvrđivanju Protokola broj 13 uz Konvenciju za zaštitu ljudskih prava i temeljnih sloboda, o ukidanju smrtne kazne u svim okolnostima, »Narodne novine – Međunarodni ugovori« broj 14/02. i Objava o stupanju na snagu Protokola broj 13 uz Konvenciju za zaštitu ljudskih prava i temeljnih sloboda, »Narodne novine – Međunarodni ugovori« broj 13/03.), a Protokol broj 14 od 1. lipnja 2010. (Zakon o potvrđivanju Protokola broj 14 uz Konvenciju za zaštitu ljudskih prava i temeljnih sloboda, o izmijeni nadzornog sustava Konvencije, »Narodne novine – Međunarodni ugovori« broj 1/06. i Objava o stupanju na snagu Protokola broj 14 uz Konvenciju za zaštitu ljudskih prava i temeljnih sloboda, »Narodne novine – Međunarodni ugovori« broj 2/10.).

Članak 6. stavak 1. Konvencije glasi:

»Članak 6.

1. Radi utvrđivanja svojih prava i obveza građanske naravi ... svatko ima pravo da zakonom ustanovljeni neovisni i nepristrani sud pravično, javno i u razumnom roku ispita njegov slučaj …

(...)«

Ustavni sud, kao pravno relevantno, sa stajališta povrede prava na donošenje sudske odluke u razumnom roku, razmatra razdoblje od dana stupanja na snagu Konvencije do dana donošenja odluke Ustavnog suda u ovom ustavnosudskom postupku.

Stoga, Ustavni sud utvrđuje da je u razmatranom pravno relevantnom razdoblju parnični postupak trajao ukupno šesnaest (16) godina, deset (10) mjeseci i devetnaest (19) dana.

4.2. POSTUPANJE NADLEŽNOG SUDA

Ustavni sud utvrdio je da je u razmatranom, pravno relevantnom razdoblju, od radnji koje su relevantne za meritorno odlučivanje o pravima i obvezama podnositeljice, prvostupanjski sud održao šest (6) ročišta: 14. svibnja 1998., 2. ožujka 2009., 21. travnja 2009., 25. veljače 2010., 13. travnja 2010. i 28. travnja 2010., te je 28. travnja 2010. donio presudu broj: P-636/09-31.

Drugostupanjski sud je presudom broj: Gž-1752/2010-2 od 16. svibnja 2012. preinačio presudu prvostupanjskog suda od 28. travnja 2010.

Vrhovni sud je rješenjem broj: Rev-x 814/12-2 od 13. ožujka 2013. ukinuo presudu drugostupanjskog suda od 16. svibnja 2012., te je predmet vratio drugostupanjskom sudu na ponovno suđenje.

Do donošenja odluke Ustavnog suda parnični postupak nije dovršen.

4.3. PONAŠANJE PODNOSITELJICA USTAVNE TUŽBE (TUŽITELJICA U PARNIČNOM POSTUPKU)

Ustavni sud ocjenjuje da podnositeljice ustavne tužbe svojim ponašanjem nisu pridonijele duljini postupka.

4.4. SLOŽENOST PREDMETA

Ustavni sud utvrđuje da se u konkretnom slučaju radi o činjenično složenijem predmetu, međutim, ta činjenica ne može opravdati dugotrajnost postupka u konkretnom predmetu.

III. OCJENA USTAVNOG SUDA

5. Ustavni sud utvrđuje da je u pravnoj stvari podnositeljica ustavne tužbe (u pravno relevantnom razdoblju) parnični postupak, u pravno relevantnom razdoblju ukupno trajao preko šesnaest (16) godina.

Imajući u vidu ukupnu duljinu postupka, Ustavni sud ocjenjuje da je podnositeljicama povrijeđeno pravo na pravično suđenje u dijelu koji se odnosi na razumnu duljinu postupka, zajamčeno člankom 29. stavkom 1. Ustava.

Stoga je, u smislu članka 63. stavaka 1. i 2. Ustavnog zakona, donijeta odluka kao pod točkama I., II. i III. izreke ove odluke.

6. Sukladno članku 63. stavku 3. Ustavnog zakona, odlučeno je kao u točkama IV. i V. izreke ove odluke.

Visinu naknade, zbog povrede ustavnog prava na donošenje odluke u razumnom roku, Ustavni sud utvrđuje uzimajući u obzir okolnosti svakog pojedinog predmeta, uz istodobno uvažavanje ukupnih gospodarskih i socijalnih prilika u Republici Hrvatskoj.

Broj: U-IIIA-6471/2012

Zagreb, 24. rujna 2014.

USTAVNI SUD REPUBLIKE HRVATSKE

Predsjednik Vijeća

Antun Palarić, v. r.

Odluka, NN 122/2014-2353