## Odluka Ustavnog suda Republike Hrvatske broj: U-VIIR-601/2012 od 15. veljače 2012.

### NN 20/2012 (20.2.2012.), Odluka Ustavnog suda Republike Hrvatske broj: U-VIIR-601/2012 od 15. veljače 2012.

USTAVNI SUD REPUBLIKE HRVATSKE

553

Ustavni sud Republike Hrvatske, u sastavu Jasna Omejec, predsjednica Suda, te suci Mato Arlović, Marko Babić, Snježana Bagić, Slavica Banić, Mario Jelušić, Davor Krapac, Ivan Matija, Antun Palarić, Aldo Radolović, Duška Šarin i Miroslav Šeparović, odlučujući o zahtjevu za provođenje nadzora nad ustavnošću i zakonitošću državnog referenduma, na sjednici održanoj 15. veljače 2012. donio je

ODLUKU

I. Odbija se zahtjev Udruge PROJEKT – Udruge za promicanje i razvoj obrazovanja, jednakosti, ekologije, kulture i tehnologije iz Zagreba za provođenje nadzora nad ustavnošću i zakonitošću državnog referenduma o pristupanju Republike Hrvatske Europskoj uniji, koji je raspisan Odlukom Hrvatskog sabora 23. prosinca 2011. (»Narodne novine« broj 151/11.), a održan 22. siječnja 2012.

II. Ova odluka objavit će se u »Narodnim novinama«.

Obrazloženje

I. POSTUPAK PRED USTAVNIM SUDOM

1. Zahtjev za provođenje nadzora nad ustavnošću i zakonitošću državnog referenduma podnijela je 1. veljače 2012. Udruga PROJEKT – Udruga za promicanje i razvoj obrazovanja, jednakosti, ekologije, kulture i tehnologije iz Zagreba, koju zastupa Mirta Korač, predsjednica Izvršnog odbora (u daljnjem tekstu: podnositeljica zahtjeva).

2. Postupak nadzora nad ustavnošću i zakonitošću državnog referenduma uređen je člancima 87. do 90. i člankom 96. Ustavnog zakona o Ustavnom sudu Republike Hrvatske (»Narodne novine« broj 99/99., 29/02. i 49/02. – pročišćeni tekst, u daljnjem tekstu: Ustavni zakon), koji glase:

»Članak 87.

Ustavni sud:

(...)

– nadzire ustavnost i zakonitost državnog referenduma,

(...)

Članak 88.

Političke stranke, kandidati, najmanje 100 birača ili najmanje 5% birača izborne jedinice u kojoj se provode izbori, ovlašteni su tijekom izbora, odnosno najkasnije do isteka roka od 30 dana od dana objavljivanja rezultata izbora, zatražiti od Ustavnog suda da u izvršavanju nadzora nad ustavnošću i zakonitošću izbora poduzima odgovarajuće mjere ako se te aktivnosti provode suprotno Ustavu i zakonu.

Članak 89.

Kad se utvrdi da sudionici u izborima postupaju protivno Ustavu ili zakonu, Ustavni sud će o tome obavijestiti javnost putem sredstava javnog priopćavanja, po potrebi upozoriti nadležna tijela, a u slučaju povrede koja je utjecala ili je mogla biti od utjecaja na rezultat izbora, poništit će sve ili pojedine izborne radnje i odluke, koje su prethodile takvoj povredi.

Članak 90.

(1) Postupak nadzora nad ustavnošću i zakonitošću izbora može se pokrenuti u roku iz članka 88. ovoga Ustavnog zakona, računajući od dana objavljivanja rezultata izbora u 'Narodnim novinama'.

(2) Rok iz stavka 1. ovoga članka počinje teći danom izlaska 'Narodnih novina' iz tiska, s tim da je Ustavni sud ovlašten utvrditi i stvarni dan izlaska 'Narodnih novina' iz tiska.«

»Članak 96.

Ustavni sud će nadzirati ustavnost i zakonitost provođenja državnog referenduma i poduzimati mjere odgovarajućom primjenom odredaba članka 87. do 96. ovoga Ustavnog zakona.«

3. U skladu s pravnom naravi, ciljem i svrhom te pravnim obilježjima postupka državnog referenduma, Ustavni sud je u rješenju broj: U-VIIR-72/2012 od 16. siječnja 2012. (»Narodne novine« broj 11/12.) protumačio krug aktivno legitimiranih subjekata za podnošenje zahtjeva za nadzor nad ustavnošću i zakonitošću državnog referenduma. On je utvrdio da su ovlaštenici podnošenja zahtjeva iz članka 88. Ustavnog zakona u postupku državnog referenduma:

1) političke stranke,

2) najmanje 100 birača,

3) registrirane udruge s pravnom osobnošću, čiji su programi ili djelovanje jasno povezani s pitanjima vezanim uz konkretan referendum,

4) udruge bez pravne osobnosti u smislu članka 3. Zakona o udrugama, djelovanje kojih je jasno povezano s pitanjima vezanim uz konkretan referendum,

5) organizator prikupljanja potpisa birača ako je riječ o referendumu organiziranom na temelju članka 87. stavka 3. Ustava.

4. Podnositeljica zahtjeva upisana je u Registar udruga Republike Hrvatske, klasa: UP-I/230-02/2009-01/838, urbroj: 251-07-02/1-10-2 od 29. siječnja 2010.

Ustavni sud je u rješenjima broj: U-VIIR-72/2012, U-VIIR-76/2012, U-VIIR-77/2012 i U-VII-78/2012 od 16. siječnja 2012. (»Narodne novine« broj 11/12.) priznao podnositeljici zahtjeva, u postupku državnog referenduma održanog 22. siječnja 2012., status ovlaštenog podnositelja zahtjeva iz članka 88. Ustavnog zakona.

II. PRIGOVORI PODNOSITELJICE

5. Podnositeljica u uvodnom dijelu navodi razloge zbog kojih podnosi zahtjev Ustavnom sudu.

»Zahtjev za provođenje nadzora nad ustavnošću i zakonitošću državnog referenduma o pristupanju Republike Hrvatske Europskoj uniji, koji je raspisan Odlukom Hrvatskog sabora 23. prosinca 2011. ('Narodne novine', broj: 151/11.), a održan 22. siječnja 2012., se podnosi zbog toga što su kod raspisivanja i provedbe predmetnog državnog referenduma o pristupanju Republike Hrvatske Europskoj uniji grubo povrijeđene odredbe Ustava Republike Hrvatske (...), Ustavnog zakona za provedbu Ustava Republike Hrvatske (...) i Zakona o referendumu... (...).«

Odredbe Ustava Republike Hrvatske (»Narodne novine« broj 56/90., 135/97., 113/00., 28/01. i 76/10.), Ustavnog zakona za provedbu Ustava Republike Hrvatske (»Narodne novine« broj 121/10.; u daljnjem tekstu: UZPU/2010) i Zakona o referendumu i drugim oblicima osobnog sudjelovanja u obavljanju državne vlasti i lokalne i područne (regionalne) samouprave (»Narodne novine« broj 33/96., 92/01., 44/06., 58/06., 69/07. i 38/09.) podnositeljica smatra povrijeđenim »zbog toga što je:

1. Hrvatski sabor dana 23. prosinca 2011. donio Prethodnu odluku o pristupanju Republike Hrvatske Europskoj uniji ('Narodne novine' br. 151/11) u kojem se radi izbjegavanja primjene 'općeg pravnog pravila prema kojem se postupak vodi po onom propisu po kojem je započet (čak i kada je riječ o Ustavu)' netočno navodi da se tek s danom 23. prosinca 2011. 'pokreće postupak udruživanja s postojećim državama članicama Europske unije radi pristupanja Republike Hrvatske Europskoj uniji' iako je taj postupak pokrenut Rezolucijom Hrvatskoga sabora o pristupanju Republike Hrvatske Europskoj uniji ('Narodne novine', br. 153/02.), te podnošenjem zahtjeva za članstvo Europskoj uniji od strane Vlade Republike Hrvatske dana 21. veljače 2003., pa je sukladno tim činjenicama i na postupak pristupanja Republike Hrvatske Europskoj uniji trebalo primijeniti odredbe Ustava Republike Hrvatske ('Narodne novine', br: 56/90, 135/97, 8/98 – pročišćeni tekst, 113/00, 124/00 – pročišćeni tekst, 28/01, 41/01 – pročišćeni tekst, 55/01 – ispravak), a ne odredbe Promjena Ustava Republike Hrvatske ('Narodne novine', br: 76/10), koje su primijenjene na temelju naprijed navedene neustavne i nezakonite odluke Hrvatskog sabora od 23. prosinca 2011.;

2. Hrvatski sabor dana 23. prosinca 2011. donio Odluku o raspisivanju državnog referenduma o pristupanju Republike Hrvatske Europskoj uniji prije usklađivanja Zakona o referendumu s Promjenama Ustava Republike Hrvatske ('Narodne novine', br: 76/10.), iako je u smislu odredbe članka 7. stavak 1. i stavak 2. alineja 9. Ustavnog zakona za provedbu Ustava Republike Hrvatske ('Narodne novine', br. 121/10.) bio dužan prethodno uskladiti taj zakon s Promjenama Ustava Republike Hrvatske ('Narodne novine', br: 76/10.);

3. Državno izborno povjerenstvo Republike Hrvatske (DIP) u svom Priopćenju od 5. siječnja 2012. o načinu donošenja odluke na državnom referendumu 22. siječnja 2012. se pozvalo na odredbu članka 142. st. 4. Ustava ('Odluka o udruživanju Republike Hrvatske donosi se na referendumu većinom glasova birača koji su pristupili referendumu'), iako se ta odredba u smislu članka 7. stavak 1. i stavak 2. alineja 9. Ustavnog zakona za provedbu Ustava Republike Hrvatske ('Narodne novine', br. 121/10.) ne može primjenjivati prije usklađivanja Zakona o referendumu s Promjenama Ustava Republike Hrvatske ('Narodne novine', br: 76/10);

4. Državno izborno povjerenstvo Republike Hrvatske (DIP) u svom Izvješću od 27. siječnja 2012. o provedenom državnom referendumu o pristupanju Republike Hrvatske Europskoj uniji primjenom članka 142. st. 4. Ustava (Narodne novine, broj: 85/10 – pročišćeni tekst) utvrdilo da je 'većinom glasova birača koji su pristupili referendumu donesena Odluka za pristupanje Republike Hrvatske Europskoj uniji', iako je valjano trebalo primijeniti odredbe članka 141. st. 4. Ustava (Narodne novine, broj: 41/01 – pročišćeni tekst) i članka 6. stavak 2. Zakona o referendumu i drugim oblicima osobnog sudjelovanja u obavljanju državne vlasti i lokalne i područne (regionalne) samouprave ('Narodne novine', br. 33/96., 92/01., 44/06., 58/06., 69/07. i 38/09.) i utvrditi da nije donesena Odluka o pristupanju Republike Hrvatske Europskoj uniji, jer na raspisani državni referendum o pristupanju Republike Hrvatske Europskoj uniji nije pristupila i za odluku o pristupanju Republike Hrvatske Europskoj uniji nije glasovala 'većina birača od ukupnog broja birača u državi'.«

5.1. Obrazlažući prethodne tvrdnje, podnositeljica zahtjeva navodi:

»Predmetni zahtjev za provođenje nadzora nad ustavnošću i zakonitošću državnog referenduma o pristupanju Republike Hrvatske Europskoj uniji, koji je raspisan Odlukom Hrvatskog sabora 23. prosinca 2011., a održan 22. siječnja 2012., se podnosi zbog suštinske stvari da je taj referendum održan po pravilima iz Zakona o referendumu koji nije bio usklađen s Promjenom Ustava iz lipnja 2010., a morao je biti po slovu i duhu Ustava i Ustavnog zakona za provedbu Ustava.

Pa kad je već napravljen takav nedopustivi propust on se suštinski (sadržajno) mogao sanirati (ali ne i proceduralno) na način da je važeći (neusklađeni) Zakon o referendumu primijenjen integralno sa svim svojim zaštitnim klauzulama demokratičnosti provedbe referenduma, a bila je samo jedna takva klauzula po kojoj se za uspjeh referenduma traži da mu pristupi većina od ukupno upisanog broja birača, ali je Državno izborno povjerenstvo (bez uporišta u Ustavu i Ustavnom zakonu za provedbu Ustava) upravo tu jedinu zaštitnu klauzulu odlučilo ne primijeniti i na taj su način održani referendum učinili posve neustavnim i nezakonitim (i sadržajno i proceduralno).

Nije sporno da je čl. 142. važećeg Ustava propisano da se o udruživanju i razdruživanju na referendumu odlučuje većinom glasova birača koji su pristupili referendumu, kao ni to da je odredbom čl. 6. st. 2. važećeg Zakona o referendumu propisano da se 'Na državnom referendumu odlučuje većinom birača koji su glasovali, uz uvjet da je referendumu pristupila većina od ukupnog broja upisanih u popis birača Republike Hrvatske, ako za pojedina pitanja Ustavom Republike Hrvatske nije drukčije određeno'.

Međutim, kao prvo, to 'pojedino pitanje', nije pitanje iz čl. 142. Ustava (udruživanje i razdruživanje) pošto je sada 'većina birača koji su pristupili referendumu' opće pravilo, a ne 'pojedino pitanje', te pošto bi 'većina' za ona 'pojedina pitanja' na koja se referira važeći Zakon o referendumu po logici stvari trebala biti 'kvalificirana', tj. veća od općeg pravila.

Nadalje, ovdje nije riječ o Ustavom propisanoj potrebnoj referendumskoj većini za donošenje odluke o udruživanju (čl. 87. st. 4. i čl. 142. st. 4. Ustava) (pošto nije sporno da je prema važećim odredbama Ustava Republike Hrvatske za donošenje odluke o pristupanju Hrvatske u Europsku uniju sada potrebna samo natpolovična većina glasova od ukupnog broja glasova birača koji su pristupili referendumu), već o proceduri za provedbu državnog referenduma koja se ne propisuje niti može propisivati Ustavom, nego se propisuje zakonom (o referendumu) (čl. 87. st. 6. Ustava i čl. 4. i čl. 7. st. 1. i st. 2. al. 9. Ustavnog zakona za provedbu Ustava), koja je morala biti ponovno propisana i usklađena nakon izmjene ustavnih odredbi 'o referendumu'.

Naime, prema Ustavnom zakonu za provedbu Ustava Republike Hrvatske ('Narodne novine', br. 121/10.) odredbe promijenjenog Ustava 'o referendumu' se ne mogu primjenjivati prije donošenja, odnosno prije usklađivanja zakona o referendumu (čl. 4. i čl. 7. st. 1. i st. 2. al. 9. Ustavnog zakona za provedbu Ustava), tj. dok se zakonom o referendumu ne propiše provedba referenduma po novim ustavnim pravilima.

Donošenje novog, odnosno usklađivanje postojećeg zakona o referendumu nije samo pitanje prepisivanja u zakon nove ustavne odredbe o potrebnoj većini za donošenje odluke na referendumu, nego i sukladno toj ustavnoj promijeni, kojom je određeno da referendumsku odluku o udruživanju Republike Hrvatske sada može donijeti i desetak birača koji pristupe referendumu (pošto nema više ranijeg 'osigurača' da na referendum mora pristupiti natpolovična većina svih birača), onda je sukladno takvoj opasnosti za donošenje jedne tako važne odluke od strane možebitno nebitne manjine birača bilo potrebno ugraditi nove zakonske 'osigurače' demokratičnosti donošenja takve odluke, kao što su to zakonom definirana pravila prethodne rasprave, a posebno provedbe i financiranja promidžbe i zakonskog reguliranja drugih važnih pitanja za ravnopravnost svih sudionika i svih opcija u referendumu, dostupnost svih relevantnih podataka, demokratičnost javne rasprave i drugih bitnih pitanja za ustavnost i zakonitost, te ravnopravnost i demokratičnost provedbe referenduma i utvrđivanja njegovih rezultata. (...)«

5.2. Podnositeljica nadalje obrazlaže razloge zbog kojih smatra da se u postupku državnog referenduma nisu smjele neposredno primijeniti mjerodavne odredbe Ustava:

»Konačno, kad bi bilo točno, a nije točno, da se nove ustavne odredbe o referendumu mogu neposredno primijeniti, onda ne bi odredbama članka 4. i 7. Ustavnog zakona za provedbu Ustava Republike Hrvatske ('Narodne novine', br. 121/10.) bila propisana obveza usklađenja zakona o referendumu s novim ustavnim odredbama o referendumu prije nego što se one mogu primijeniti.

Odredbe Promjena Ustava iz lipnja 2010. nisu niti mogu biti neustavne, ali je ovaj državni referendum koji je po tim promjenama proveden ipak neustavan, iz jednostavnog razloga što se te promijenjene ustavne odredbe 'o referendumu' po slovu samog tog Ustava i Ustavnog zakona za provedbu Ustava još ne mogu primjenjivati, dakle treba ih zasad tretirati kao da ne postoje.

Naime, odredbe članka 7. Ustavnog zakona za provedbu Ustava Republike Hrvatske ('Narodne novine', br. 121/10.) ne ostavljaju nikakvu dvojbu u smislu da bi se odredbe Promjena Ustava iz lipnja 2010. koje se odnose na referendum mogle neposredno primijeniti. Te se izmjene po slovu i duhu tog Ustavnog zakona, koji je po svojoj pravnoj snazi u rangu Ustava, ne mogu neposredno primijeniti iz razloga jer je to tako izričito navedeno i propisano u tom Ustavnom zakonu i tu su odredbu dužni poštivati svi, i Vlada RH i Hrvatski sabor i Državno izborno povjerenstvo i Ustavni sud, sve dok se eventualnom izmjenom tog Ustavnog zakona drugačije ne propiše. Pritom je posve pravno nevažno što bi se one 'sporne' odredbe Promjena Ustava RH iz lipnja 2010. koje se odnose na referendum faktički mogle neposredno primijeniti, pošto se one ne smiju neposredno primijeniti jer to izričitom izrijekom priječi važeći Ustavni zakon za provedbu Ustava Republike Hrvatske. Da u tom Ustavnom zakonu nema one alineje 9. ('- referendum,') stavka 2. članka 7., 'sporne' odredbe Promjena Ustava iz lipnja 2010. koje se odnose na referendum bi se mogle neposredno primijeniti na temelju odredbe članka 2. Ustavnog zakona za provedbu Ustava ('Odredbe Ustava za čiju se primjenu, prema Ustavu, ne mora donijeti Ustavni zakon ili zakon, primjenjuju se neposredno od dana proglašenja Ustava.').«

5.3. Sukladno navedenim tvrdnjama, podnositeljica zahtjeva predlaže da Ustavni sud poništi:

»1. Prethodnu odluku o pristupanju Republike Hrvatske Europskoj uniji od 23. prosinca 2011. ('Narodne novine', br: 151/11) u točki I. u kojoj se radi izbjegavanja primjene 'općeg pravnog pravila prema kojem se postupak vodi po onom propisu po kojem je započet (čak i kad je riječ o Ustavu)', netočno navodi da se tek s danom 23. prosinca 2011. 'pokreće postupak udruživanja s postojećim državama članicama Europske unije radi pristupanja Republike Hrvatske Europskoj uniji', iako je taj postupak pokrenut Rezolucijom Hrvatskoga sabora o pristupanju Republike Hrvatske Europskoj uniji ('Narodne novine', br. 153/02.), te podnošenjem zahtjeva za članstvo Europskoj uniji od strane Vlade Republike Hrvatske dana 21. veljače 2003.;

2. Odluku o raspisivanju državnog referenduma o pristupanju Republike Hrvatske Europskoj uniji od 23. prosinca 2011. ('Narodne novine', br: 151/11) koja je protivno članku 7. stavak 1. i stavak 2. alineja 9. Ustavnog zakona za provedbu Ustava Republike Hrvatske ('Narodne novine', br. 121/10.) donesena prije usklađivanja Zakona o referendumu (...) s Promjenama Ustava Republike Hrvatske ('Narodne novine', br: 76/10);

3. Izvješće Državnog izbornog povjerenstva od 27. siječnja 2012. o provedenom državnom referendumu o pristupanju Republike Hrvatske Europskoj uniji, po kojem je izvješću 'Na državnom referendumu o pristupanju Republike Hrvatske Europskoj uniji održanom 22. siječnja 2012. na temelju Odluke Hrvatskog sabora od 23. prosinca 2011. ('Narodne novine', broj: 151/11.), u skladu s člankom 142. st. 4. Ustava Republike Hrvatske, 'većinom glasova birača koji su pristupili referendumu donesena Odluka za pristupanje Republike Hrvatske Europskoj uniji', kao i sve druge akte i odluke Državnog izbornog povjerenstva koje su prethodile naprijed navedenom Izvješću o provedenom državnom referendumu o pristupanju Republike Hrvatske Europskoj uniji.«

III. OCJENA USTAVNOG SUDA

6. Podnositeljica zahtjeva traži od Ustavnog suda poništenje točke I. Prethodne odluke o pristupanju Republike Hrvatske Europskoj uniji od 23. prosinca 2011. (»Narodne novine« broj 151/11.). Ta odluka u cijelosti glasi:

»I.

Pokreće se postupak udruživanja s postojećim državama članicama Europske unije radi pristupanja Republike Hrvatske Europskoj uniji.

II.

Hrvatski sabor donosi Prethodnu odluku o pristupanju Republike Hrvatske Europskoj uniji.

III.

Ova Odluka stupa na snagu danom donošenja, a objavit će se u 'Narodnim novinama'.«

Ustavni sud ne smatra potrebnim posebno razmatrati pravnu prirodu i učinke točke I. navedene odluke. Naime, na nespornu ustavnost same Prethodne odluke o pristupanju Republike Hrvatske Europskoj uniji od 23. prosinca 2011. ni na koji način ne utječe činjenica ima li točka I. te odluke konstitutivan ili pak samo deklaratoran karakter.

U takvim okolnostima, Ustavni sud također ne smatra potrebnim posebno obrazlagati razlike između Rezolucije o pristupanju Republike Hrvatske Europskoj uniji (2002.), podnošenja zahtjeva za članstvo u Europskoj uniji na temelju (bivšeg) članka 49. Ugovora o Europskoj uniji (2003.) i odluke o pokretanju postupka udruživanja iz članka 142. stavka 1. Ustava.

7. Razmatrajući ostale prigovore podnositeljice zahtjeva, Ustavni sud utvrđuje da su oni u biti istovjetni prigovorima koje je Ustavni sud razmotrio u odluci broj: U-VIIR-474/2012 od 30. siječnja 2012. (»Narodne novine« broj 15/12.). U toj je odluci utvrđeno:

»Članak 28. Promjene Ustava/10 uredio je pitanje valjanosti broja birača u slučaju državnog referenduma, na način da se ta odluka donosi većinom glasova birača koji su pristupili referendumu.

Iz navedenog slijedi da se mjerodavna odredba Promjene Ustava/10 neposredno primijenila tijekom državnog referenduma o pristupanju Republike Hrvatske Europskoj uniji, održanog 22. siječnja 2012.

Ustavni zakon za provedbu Ustava nalaže obvezu usklađivanja Zakona o referendumu s Promjenama Ustava/10 u određenom roku. Očito je da je Hrvatski sabor propustio to učiniti. Ta činjenica, međutim, ni s jednog relevantnog ustavnopravnog aspekta ne čini provedeni državni referendum nesuglasnim s Ustavom.

Drugim riječima, činjenica da su pojedina pravila u Zakonu o referendumu drugačija od onih propisanih u Ustavu nije ustavnopravno relevantna, jer se na konkretan slučaj primijenio neposredno Ustav.

7. Ustavni sud utvrđuje da je podnositeljev zahtjev neosnovan. Stoga je odlučeno kao u točki I. izreke ove odluke.«

8. Navedeno obrazloženje, sadržano u odluci broj: U-VIIR-474/2012, očito nije bilo dostatno za cjelovito razumijevanje osnova i razloga zbog kojih je državni referendum o pristupanju Republike Hrvatske Europskoj uniji proveden u skladu s Ustavom. Na to jasno ukazuju navodi podnositeljice zahtjeva.

Ustavni sud primjećuje da temeljni uzrok, zbog kojeg podnositeljica zahtjeva pogrešno smatra državni referendum od 22. siječnja 2012. neustavnim, leži u činjenici pogrešne pravne kvalifikacije UZPU/2010. Ona, naime, polazi od postavke da UZPU/2010 ima snagu Ustava.

Konkretnije, podnositeljica zahtjeva smatra da »odredbe članka 7. Ustavnog zakona za provedbu Ustava Republike Hrvatske ('Narodne novine', br. 121/10.) ne ostavljaju nikakvu dvojbu u smislu da bi se odredbe Promjena Ustava iz lipnja 2010. koje se odnose na referendum mogle neposredno primijeniti. Te se izmjene po slovu i duhu tog Ustavnog zakona, koji je po svojoj pravnoj snazi u rangu Ustava, ne mogu neposredno primijeniti iz razloga jer je to tako izričito navedeno i propisano u tom Ustavnom zakonu i tu su odredbu dužni poštivati svi, i Vlada RH i Hrvatski sabor i Državno izborno povjerenstvo i Ustavni sud, sve dok se eventualnom izmjenom tog Ustavnog zakona drugačije ne propiše. Pritom je posve pravno nevažno što bi se one 'sporne' odredbe Promjena Ustava RH iz lipnja 2010. koje se odnose na referendum faktički mogle neposredno primijeniti, pošto se one ne smiju neposredno primijeniti jer to izričitom izrijekom priječi važeći Ustavni zakon za provedbu Ustava Republike Hrvatske. Da u tom Ustavnom zakonu nema one alineje 9.('- referendum,') stavka 2. članka 7., 'sporne' odredbe Promjena Ustava iz lipnja 2010. koje se odnose na referendum bi se mogle neposredno primijeniti na temelju odredbe članka 2. Ustavnog zakona za provedbu Ustava ('Odredbe Ustava za čiju se primjenu, prema Ustavu, ne mora donijeti Ustavni zakon ili zakon, primjenjuju se neposredno od dana proglašenja Ustava.')«.

Ustavni sud u tom smislu napominje da UZPU/2010 nema pravnu snagu Ustava jer nije donesen u postupku za promjenu Ustava. Zbog svoje slabije (zakonske), a ne ustavne pravne snage, UZPU/2010 nije bio i nije mogao biti smetnja za neposrednu primjenu mjerodavnih odredbi Promjene Ustava Republike Hrvatske (»Narodne novine« broj 76/10.) na postupak državnog referenduma o pristupanju Republike Hrvatske Europskoj uniji, održanog 22. siječnja 2012.

9. Ustavni sud utvrđuje, međutim, da su navedena stajališta podnositeljice zahtjeva o pravnoj snazi UZPU/2010 ponovo ukazala na ozbiljan pravni problem u ustavnom i zakonodavnom poretku Republike Hrvatske. Riječ je o pravnoj snazi, prirodi i učincima ustavnih zakona za provedbu Ustava.

Stoga je Ustavni sud, na temelju ovlasti praćenja ostvarivanja ustavnosti i zakonitosti, propisane člankom 125. alinejom 5. Ustava i člankom 104. Ustavnog zakona, odlučio uputiti izvješće Hrvatskom saboru o problemu vezanom uz ustavne zakone za provedbu Ustava Republike Hrvatske.

10. Na temelju članka 87. alineje 2. i članka 92. stavka 1. u vezi s člankom 96. Ustavnog zakona, odlučeno je kao u izreci. Objava ove odluke temelji se na članku 29. Ustavnog zakona.

Broj: U-VIIR-601/2012

Zagreb, 15. veljače 2012.

USTAVNI SUD REPUBLIKE HRVATSKE

Predsjednica
dr. sc. Jasna Omejec, v. r.

Odluka, NN 20/2012-553