## Presuda Visokog upravnog suda Republike Hrvatske broj: Us-7153/2011-8 od 9. veljače 2011.

### NN 35/2012 (23.3.2012.), Presuda Visokog upravnog suda Republike Hrvatske broj: Us-7153/2011-8 od 9. veljače 2011.

VISOKI UPRAVNI SUD REPUBLIKE HRVATSKE

919

PRESUDA

Visoki upravni sud Republike Hrvatske u vijeću sastavljenom od sudaca toga suda Lidije Rostaš-Beroš, predsjednice vijeća, Jasminke Jenjić i mr. sc. Mirjane Juričić, članica vijeća te višeg sudskog savjetnika Srđana Papića, zapisničara, u upravnom sporu tužitelja INA Industrija nafte d.d. iz Zagreba, Avenija Većeslava Holjevca 10, kojeg zastupa Boris Andreaš, odvjetnik iz Odvjetničkog društva Babić i Partneri iz Zagreba, Nova cesta 60, protiv rješenja tužene Agencije za zaštitu tržišnog natjecanja iz Zagreba, Savska cesta 41, klasa: UP/I-030-02/2009-01/035, urbroj: 580-02-11-64-032 od 19. svibnja 2011., u predmetu zaštite tržišnog natjecanja, u nejavnoj sjednici vijeća održanoj 9. veljače 2012.

presudio je

I. Tužba se odbija.

II. Ova će se presuda objaviti u »Narodnim novinama«.

Obrazloženje

Osporenim rješenjem tuženog utvrđeno je, u točki I. izreke, da je tužitelj – poduzetnik INA Industrija nafte d.d. jedini trgovac na veliko mlaznim gorivom JET A-1 u Republici Hrvatskoj i jedini pružatelj usluge opskrbe zrakoplova mlaznim gorivom JET A-1 u zračnim lukama u Republici Hrvatskoj u razdoblju od 21. travnja 2008. do 19. svibnja 2011. ograničio tržišno natjecanje zlouporabom vladajućeg položaja na mjerodavnom tržištu trgovine na veliko navedenim mlaznim gorivom i opskrbe zrakoplova navedenim gorivom u Republici Hrvatskoj ugovaranjem cijene navedenog goriva na netransparentan način primjenom različitih kriterija pri određivanju cijene aviogoriva kojom opskrbljuje poduzetnika Dubrovnik Airline d.o.o. i druge domaće kupce od onih kriterija koje koristi pri formiranju cijene istog goriva za inozemne kupce, čime je primjenom nejednakih uvjeta na istovrsne poslove drugim poduzetnicima, tog poduzetnika odnosno kategoriju domaćih kupaca doveo u nepovoljan položaj u odnosu na konkurenciju, odnosno kategoriju inozemnih kupaca, u smislu članka 16. stavka 2. točke 3. Zakona o zaštiti tržišnog natjecanja.

Daljnjim točkama izreke osporenog rješenja zabranjeno je tužitelju svako daljnje postupanje kojim bi mogao ograničiti tržišno natjecanje zlouporabom vladajućeg položaja na način opisan u točki I. izreke rješenja te mu je naloženo izmijeniti odredbe o cijeni mlaznog goriva JET A-1 u ugovorima o prodaji s domaćim kupcima na način da ista bude izražena jasno, transparentno i nediskriminirajuće u odnosu na inozemne kupce, sve to s rokom od najkasnije tri mjeseca od dana dostave navedenog rješenja. Poduzetniku je također naloženo da dostavi na uvid izmijenjene ugovore u skladu s točkom III. rješenja s rokom izvršenja osam dana od izvršenih izmjena ugovora te je obvezan na plaćanje upravne pristojbe.

Tužitelj je osporio navedeno rješenje pravovremenom tužbom u kojoj opširno ističe razloge iz kojih smatra da je navedeno rješenje nezakonito. Prvenstveno ističe bitne nedostatke koji sprječavaju ocjenu zakonitosti, a koje su sadržane u nejasnoj i proturječnoj izreci rješenja koja je proturječna ne samo sebi samoj već i obrazloženju rješenja, koju povredu opširno elaborira u tužbi. Naime, tužitelj ne vidi načina na koji se navodna zlouporaba reflektira na položaj cijele kategorije domaćih kupaca, a ne vidi ni razloge vremenskom određivanju zlouporabe.

Nadalje, tužitelj nalazi pobijano rješenje proturječnim s pogrešno identificiranim konkurentima koji su navodno stavljeni u povoljniji položaj pa tumači da se podnositelj zahtjeva bavi potpuno različitim djelatnostima u odnosu na domaće kupce, a isto tako i u odnosu na djelatnost inozemnih kupaca koje ni u čemu nisu usporedive s njegovom djelatnosti. Zlouporaba u smislu Zakona o zaštiti tržišnog natjecanja može postojati samo ako se diskriminirane poduzetnike dovodi u nepovoljan položaj u odnosu na konkurenciju, dakle, tamo gdje postoji međusobni odnos konkurencije čega u predmetnoj stvari nema.

Nadalje, tužitelj nalazi naloge pobijanog rješenja izražene u točki III. nejasnim i neprovedivim.

Pogrešnu primjenu materijalnog propisa tužitelj nalazi u primijeni pogrešnih pravila o tržišnom natjecanju Europske unije, odabirom pogrešnog pravnog izvora Unije koji regulira pravo tržišnog natjecanja čime se ostvaruje povreda u smislu članka 10. stavka 1. točke 1. Zakona o upravnim sporovima i razlog za poništenje akta. Tužitelj opširno tumači na koji način je tuženo tijelo pogrešno primijenilo pravnu normu upozoravajući da se i u teoriji i u praksi prava tržišnog natjecanja jasno ističe razlika između tzv. »isključujućih oblika zlouporabe« i tzv. »iskorištavajućih oblika zlouporabe«. S time u vezi na više mjesta upućuje na tekstove priznatih autora te izvodi zaključak da je pogrešno primijenjen članak 35. stavak 3. Zakona o zaštiti tržišnog natjecanja što je razlog za poništenje pobijanog rješenja.

Tužitelj dalje spori da je zlorabio vladajući položaj primjenom nejednakih uvjeta na istovrsne poslove pri čemu priznaje da su pojedini uvjeti, primjerice određenje cijene aviogoriva različito određeni u ugovorima s različitim kupcima, ali je tuženo tijelo propustilo pronaći i prikazati vezu između različitih cijena i dovođenja poslovnih partnera u nepovoljan položaj pa kako nije dokazana uzročna veza niti stvarno nepovoljan položaj u odnosu na konkurenciju nalazi da nema mjesta primjeni odredbi članka 16. stavka 2. točke 3. Zakona o zaštiti tržišnog natjecanja. Uz to navodi kako je razlika u cijenama u promatranom razdoblju bila opravdana poremećajima na tržištu pa s time u vezi navodi koje aktivnosti je poduzeo u navedenoj situaciji.

Tužitelj tumači postupovne povrede počinjene prije donošenja osporenog rješenja navodeći da je pogrešno primijenjeno pravilo o teretu dokazivanja, prebačeno na poduzetnika – tužitelja iz kojeg razloga je tuženo tijelo propustilo u potpunosti utvrditi odlučujuće činjenično i pravno stanje te propustilo dokazati već istaknuta odlučujuća pitanja odnosno pretpostavke za utvrđivanje počinjene zlouporabe vladajućeg položaja. Time se i provedena ekonomska i pravna analiza ukazuje manjkavom slijedom čega je osporeno rješenje bez realne činjenične i pravne osnove. Pri tome ukazuje na određene odluke Agencije za zaštitu tržišnog natjecanja kada je u sličnim upravnim stvarima zauzimala drugačija stanovišta pa zaključno tužitelj predlaže da Sud tužbu uvaži, poništi osporeno rješenje te presudu objavi u »Narodnim novinama«.

Tuženo tijelo u svom odgovoru protivi se tužbi osporavajući osnovanost navoda i razloga tužbe obrazloženim odgovorom s prijedlogom za odbijanje tužbe kao neosnovane.

Tužba nije osnovana.

Na osnovi stanja spisa predmeta proizlazi da je poduzetnik Dubrovnik Airline d.o.o. sa sjedištem u Ćilipima, Zračna luka Dubrovnik podnio zahtjev za pokretanje postupka utvrđivanja, sprječavanja, ograničavanja ili narušavanja tržišnog natjecanja u smislu članka 16. Zakona o zaštiti tržišnog natjecanja (»Narodne novine« broj 122/03., dalje u tekstu: ZZTN) protiv poduzetnika INA Industrija nafte d.d. u Zagrebu. U zahtjevu je u bitnom naveo kako dobavljač avio-goriva INA d.d. zlorabi svoj vladajući položaj na tržištu na način da na netransparentan način formira cijene tog goriva i primjenjuje različite kriterije pri određivanju cijene kojima opskrbljuje podnositelja zahtjeva u odnosu na druge avioprijevoznike te ga time stavlja u nepovoljan položaj.

U povodu zahtjeva podnositelja tuženo tijelo je provelo odgovarajući postupak, propisan odredbama ZZTN-a, dakle provelo posebni ispitni postupak za utvrđivanje zlouporabe vladajućeg položaja poduzetnika u odnosu na koji je zahtjev podnesen, pribavilo odgovarajuća očitovanja Hrvatske energetske regulatorne agencije, provelo usmenu raspravu, utvrdilo mjerodavno tržište te provelo analizu ugovora o prodaji mlaznog goriva JET A-1 kupaca tužitelja na osnovi čega je utvrdilo strukturu i način formiranja prodajne cijene tog goriva te usporedilo prodajne cijene prema domaćim i inozemnim kupcima. Na osnovi svega provedenog tuženo tijelo je utvrdilo primjenu nejednakih uvjeta na istovrsne poslove s različitim poduzetnicima na način da su cijene za domaće kupce u promatranom razdoblju bile više nego što je bio slučaj sa cijenama za inozemne kupce s obzirom da su se cijene za inozemne kupce utvrđivale drugačijim načinom i metodom od cijena goriva za podnositelja zahtjeva i domaće kupce. Stoga je Agencija zaključila da su razlike ugovornim odredbama i posljedičnim cijenama mlaznog goriva primjenom isključivog kriterija domaćeg odnosno inozemnog kupca po svojoj prirodi diskriminirajuće u smislu članka 16. stavka 2. točke 3. ZZTN-a. Kako Agencija nije utvrdila opravdanost primjene različitih kriterija pri određivanju cijene predmetnog mlaznog goriva za domaće kupce u odnosu na inozemne poduzetnike zaključila je da je ostvarena zlouporaba vladajućeg položaja na tržištu jer su domaći poduzetnici stavljeni u nepovoljan položaj u odnosu na konkurenciju.

Imajući u vidu sadržaj spisa predmeta, razloge osporenog rješenja odgovarajuće odredbe Zakona o zaštiti tržišnog natjecanja (»Narodne novine« broj 122/03.) u svjetlu navoda i razloga tužbe Sud ne nalazi povredu zakona na štetu tužitelja.

Sud ne nalazi povrede zakona pri određivanju mjerodavnog tržišta jer je pomnom analizom tuženo tijelo utvrdilo da je tužitelj jedini trgovac na veliko mlaznim gorivom u pitanju i jedini pružatelj usluge opskrbe zrakoplova navedenim gorivom jer nema konkurencije na tržištu trgovine na veliko mlaznim gorivom JET A-1 u Republici Hrvatskoj niti na tržištu usluga opskrbe zrakoplova navedenim mlaznim gorivom u zračnim lukama u Republici Hrvatskoj. Time tužitelj ima vladajući položaj u smislu odredbe članka 15. stavka 1. točke 1. navedenog Zakona na utvrđenim mjerodavnim tržištima.

Stoga je na temelju cjelokupnog provedenog postupka Agencija utvrdila da je tužitelj ugovaranjem cijene mlaznog goriva na netransparentan način i primjenom različitih kriterija pri određivanju cijene mlaznog goriva kojim opskrbljuje podnositelja zahtjeva i ostale domaće kupce od onih koje koristi pri formiranju cijene istog goriva za inozemne kupce tog poduzetnika odnosno kategoriju domaćih poduzetnika, dakle primjenom nejednakih uvjeta doveo u nepovoljan položaj u odnosu na konkurenciju. Na osnovi toga je, a uzevši u obzir cjelokupno ponašanje tužitelja na mjerodavnom tržištu zaključeno da on neopravdano iskorištava svoj vladajući položaj.

Imajući na umu navode i razloge tužbe Sud ne nalazi osnovanim prigovore vezane uz pogrešnu primjenu materijalnog propisa. Ovo iz razloga što je tuženo tijelo pri provođenju postupka i donošenju odluke primjenjivalo važeći Zakon o zaštiti tržišnog natjecanja i Uredbu o određivanju mjerodavnih tržišta (»Narodne novine« broj 51/04.) u vezi s odredbom članka 75. Zakona o zaštiti tržišnog natjecanja (»Narodne novine« broj 79/09) te odredbe Zakona o općem upravnom postupku (»Narodne novine« broj 47/09.).

Glede prigovora na utvrđivanju mjerodavnog tržišta Sud ne nalazi povrede zakona jer je osporenim rješenjem nesporno utvrđeno da se INA d.d. u razdoblju trajanja povrede nalazila u vladajućem položaju u smislu članka 15. stavka 1. točke 1. Zakona o zaštiti tržišnog natjecanja na tržištu trgovina na veliko mlaznim gorivom i tržištu opskrbe zrakoplova navedenim mlaznim gorivom u zračnim lukama u Republici Hrvatskoj.

Prema odredbi članka 7. Zakona o zaštiti tržišnog natjecanja, mjerodavno tržište utvrđuje se kao tržište određene robe i/ili usluga koja su predmet obavljanja djelatnosti poduzetnika na određenom zemljopisnom području, na način i prema kriterijima utvrđenim Uredbom o mjerodavnom tržištu. Osporenim rješenjem je pravilno utvrđeno da je svrha utvrđivanja mjerodavnog tržišta određivanje proizvoda i/ili usluga s kojima se poduzetnici tržišno natječu kao i područja na kojim se isti natječu te je u skladu sa spomenutom Uredbom mjerodavno tržište određeno na način da je utvrđena njegova proizvodna i zemljopisna dimenzija. Način na koji je mjerodavno tržište utvrđeno u predmetnoj stvari detaljno je obrazložen u razlozima osporenog rješenja pa Sud ne nalazi osnovanim prigovore tužitelja istaknute u tužbi. Posebno ne nalazi od utjecaja prigovore u smislu potrebe utvrđivanja mjerodavnih silaznih tržišta kupaca konkurenata jer isti nisu od utjecaja na odluku u predmetnoj stvari.

Nadalje, Sud cijeni da je tuženo tijelo pravilno utvrdilo postojanje zlouporabe vladajućeg položaja u predmetnoj stvari, a koje proizlazi iz primjene nejednakih uvjeta na istovrsne poslove s različitim poduzetnicima, konkretno podnositelja zahtjeva i domaćih poduzetnika u odnosu na inozemne poduzetnike kojima je gorivo u pitanju prodavano na temelju ugovora koji su sadržavali transparentno prikazanu cijenu, naznačenu fiksnim iznosom koji sadržava premiju po pojedinoj zračnoj luci i varijabilnim čimbenikom, na temelju PLATT's kotacije koja je podložna korekciji u dvotjednom razdoblju. Domaćim kupcima je tužitelj cijenu goriva ugovarao na temelju vlastitog cjenika iz kojeg nisu razvidni varijabilna i fiksna komponenta niti je domaćim kupcima omogućen uvid u potpunu strukturu cijene niti njena povezanost s PLATT' s međunarodnom kotacijom. Iz navedenog proizlazi da su ostvarene pretpostavke za utvrđivanje zlouporabe vladajućeg položaja pozivom na članak 16. stavak 2. točku 3. Zakona o zaštiti tržišnog natjecanja počinjen primjenom nejednakih uvjeta na istovrsne poslove s drugim poduzetnicima čime se dovodi u nepovoljan položaj u odnosu na konkurenciju. Pri tome se nalazi neosnovanom teza tužbe kojom se pokušava dokazati da podnositelj zahtjeva na domaćem tržištu, a posebno stranom nema konkurencije, čime bi bio otklonjen jedan od elemenata za utvrđivanje zlouporabe vladajućeg položaja. Kod ocjene istovrsnih poslova te položaja na tržištu u predmetnoj stvari nije bitna različita djelatnost poduzetnika, kupaca konkretnog mlaznog goriva već je od utjecaja što je svim poduzetnicima za potrebe obavljanja djelatnosti u zračnom prometu neophodno korištenje mlaznog aviogoriva JET A-1 pa im nejednaki uvjeti neopravdano otežavaju poslovanje i dovode ih u neravnopravan, nesiguran te podređen položaj.

Otklanjaju se i ostali prigovori tužbe, primjerice o nejasnom određenju trajanja zlouporabe budući razlozi rješenja govore da je isto utvrđeno sukladno trajanju ugovornog odnosa podnositelja zahtjeva za pokretanje postupka i tužitelja.

Neosnovan je nadalje i prigovor tužbe vezan uz navodnu neprovedivost naloga iz točke III. izreke pobijanog rješenja, s obzirom da je u ostavljenom roku tužitelj navedeni nalog izvršio te je nakon donošenja rješenja sklopio nove ugovore o prodaji mlaznog goriva JET A-1 u kojima je cijena goriva formirana na jasan, transparentan i nediskriminirajući način, a iz spisa je vidljivo da su dostavljeni Agenciji u roku određenom rješenjem, s cijenama goriva utvrđenim na jednaki način za sve kupce, na dvotjednoj osnovi prema prosjeku PLATT' s Av.Jet FOB, Med Italy, uvećanim za premije na lokacijama avio-servisa.

Na osnovi izloženog Sud cijeni da je tuženo tijelo u cijelosti potpuno i pravilno utvrdilo relevantno činjenično stanje i pravilno primijenilo materijalni propis, bez povrede postupka na koje tužitelj ukazuje i na koje Sud pazi po službenoj dužnosti, slijedom čega se tužba odbija u smislu odredbe članka 42. stavka 2. Zakona o upravnim sporovima (»Narodne novine« broj 53/91., 9/92. i 77/92.) i članka 90. Zakona o upravnim sporovima (»Narodne novine« broj 20/10.).

Objava presude temelji se na odredbi članka 59. stavka 2. Zakona o zaštiti tržišnog natjecanja.

Poslovni broj: Us-7153/2011-8

Zagreb, 9. veljače 2012.

Predsjednica vijeća

Lidija Rostaš-Beroš, v. r.

Presuda, NN 35/2012-919