## Odluka Ustavnog suda Republike Hrvatske broj U-III-2301/2002 od 23. listopada 2003.

### NN 189/2003 (1.12.2003.), Odluka Ustavnog suda Republike Hrvatske broj U-III-2301/2002 od 23. listopada 2003.

# USTAVNI SUD REPUBLIKE HRVATSKE

2977

Ustavni
sud Republike Hrvatske, u Vijeću šestorice za odlučivanje o ustavnim tužbama, u
sastavu sudac Petar Klarić, predsjednik Vijeća, te suci Ivan Matija, Željko
Potočnjak, Agata Račan, Nevenka Šernhorst i Milan Vuković, članovi Vijeća, u
postupku pokrenutom ustavnom tužbom V. P. i S. G., koje zastupa J. K.,
odvjetnik iz P., na sjednici održanoj dana 23. listopada 2003. godine,
jednoglasno je donio

## ODLUKU

I.Ustavna
tužba se odbija.

II.Ova
odluka objavit će se u »Narodnim novinama«.

```
Obrazloženje
```

1.Podnositelji
su podnijeli ustavnu tužbu protiv rješenja Županijskog suda u Puli, broj: Gž-949/01-2
od 12. kolovoza 2002. godine, kojim je odbijena žalba podnositelja i potvrđeno
rje­šenje Općinskog suda u Poreču, broj: P-57/00-13 od 22. veljače 2001.
godine. Prvostupanjskim rješenjem odbačena je kao nedopuštena tužba
podnositelja kojom su tražili da se utvrdi nezakonitim dopis Ministarstva
uprave Republike Hrvatske od 25. kolovoza 1998. godine. Tim dopisom
Ministarstvo uprave Republike Hrvatske odgovorilo je na upite Ureda za opću
upravu Istarske županije o valjanosti priznanja očinstva Đ. R. (koje priznanje
je izjavio otac podnositelja pri Kotarskom sudu u Poreču dana 10. srpnja 1948.
godine) te o načinu upisa priznanja u Maticu rođenih. Osim toga, tužbom
podnositelji pobijaju i zakonitost upisa očinstva u Maticu rođenih, te traže
njegovo brisanje.

Stajalište je prvostupanjskog suda da nije u sudskoj
nadležnosti odlučivanje o zahtjevu da se dopis bilo kojeg tijela utvrdi
nezakonitim, niti je u nadležnosti utvrđivanje, poništavanje i brisanje upisa očinstva
u Matici rođenih. Nadalje, prema stajalištu tog suda dopis koji podnositelji
osporavaju ne predstavlja niti upravni akt protiv kojeg bi se mogao voditi
upravni spor (jer nije donesen u formi upravnog akta a niti se njime rješava o
kakvom pravu ili obvezi podnositelja) pa nije postojala mogućnost da se
postupajući po tužbi podnositelja prvostupanjski sud oglasi stvarno nenadležnim
i predmet ustupi Upravnom sudu Republike Hrvatske.

Zaključno prvostupanjski sud navodi da bi se činjenica
očinstva, upisana u Maticu rođenih, mogla naknadno izmijeniti samo na temelju
pravomoćne presude nadležnog suda kojom je očinstvo oca podnositelja osporeno, što
u konkretnom predmetu nije slučaj.

Osim što je prihvatio stajališta prvostupanjskog
suda, drugostupanjski sud je istaknuo da tužbeni zahtjev podnositelja nema značaj
zahtjeva na utvrđenje ili osporavanje očinstva, već traže preispitivanje
pravilnosti odluke sadržane u aktu upravnog tijela, a za što su podnositelji
koristili pogrešan pravni put.

2.Podnositelji smatraju da su im »nezakonitim
upisom očinstva u Maticu rođenih« povrijeđena ustavna prava zajamčena člankom
14., 35. i 61. Ustava Republike Hrvatske.

U ustavnoj tužbi ističu da su djeca pokojnog E. P.
umrlog 1997. godine, te da se u ostavinskom postupku kao izvanbračno dijete a
time i nasljednik prijavila Đ. S. rođ. R. Podnositelji u bitnom smatraju da su
se morali obratiti sudu jer će njihovo pravo na nasljeđivanje biti umanjeno
ukoliko E. P. ostane upisan u Matici rođenih kao otac Đ. S., budući da će se
ostavina dijeliti na tri djela, te da je upis priznanja očinstva proveden
protivno odred­bama mjerodavnih materijalnih propisa.

Podnositelji
predlažu da Sud usvoji ustavnu tužbu, ukine osporena rješenja i predmet vrati
sudu prvog stupnja na ponovni postupak.

*Ustavna
tužba nije osnovana.*

3.Ustavni
sud, u postupku u povodu ustavne tužbe podnijete temeljem odredbi članka 62.
Ustavnog zakona o Ustavnom sudu Republike Hrvatske (»Narodne novine«, broj
49/02 – pročišćeni tekst), u granicama zahtjeva istaknutog u ustavnoj tužbi,
utvrđuje je li u postupku odlučivanja o pravima i obvezama podnositelja,
povrijeđeno podnositelju ustavno pravo, pri čemu se, u pravilu, ne upušta u
pitanje jesu li sudovi pravilno i potpuno utvrdili činjenično stanje i
ocijenili dokaze. Za Ustavni sud relevantne su samo one činjenice od čijeg
postojanja ovisi ocjena o povredi ustavnog prava. Eventualno postojanje povrede
ustavnih prava Ustavni sud, u pravilu, cijeni na podlozi činjenica koje su utvrđene
u postupku donošenja osporenog akta.

4.Ocjenjujući
razloge ustavne tužbe sa stajališta članka 14. stavka 2. Ustava, Sud je utvrdio
da time što je tužba podnositelja odbačena zbog sudske nenadležnosti, nije
povrijeđeno ustavno pravo jednakosti pred zakonom. Podnositelji nisu naveli
relevantne razloge koji bi ukazivali da je u provedenom sudskom postupku bilo
postupovnih povreda koje bi mogle dovesti do povreda njihovih ustavnih prava.
Sudovi su obrazložili stajališta iznijeta u osporenim rješenjima, za koje je
nedvojbeno da nisu posljedica proizvoljnog tumačenja i primjene materijalnog i
procesnog prava te da nisu protivne ustaljenoj praksi.

5.Odredbom članka 35. Ustava svakome se jamči
štovanje i pravna zaštita osobnog i obiteljskog života, dostojanstva, ugleda i časti.

Prema odredbi članka 61. stavka 1. Ustava obitelj je
pod osobitom zaštitom države. Stavkom 2. istog članka propisano je da se brak i
pravni odnosi u braku, izvanbračnoj zajednici i obitelji uređuju zakonom.

Slijedom utvrđenja Suda u točki 4. obrazloženja ove
odluke, Ustavni sud je utvrdio da osporenim rješenjima podnositeljima nisu
povrijeđena niti ustavna prava zajamčena člancima 35. i 61. Ustava Republike
Hrvatske.

6.Iz navedenih razloga, na temelju odredbi članaka
73. i 75. Ustavnog zakona o Ustavnom sudu Republike Hrvatske, odlu­čeno je kao
u izreci.

Odluka o objavi u »Narodnim novinama« temelji se na
od­red­bi članka 29. Ustavnog zakona o Ustavnom sudu Republike Hrvatske.

Broj:
U-III-2301/2002

Zagreb,
23. listopada 2003.

USTAVNI SUD REPUBLIKE HRVATSKE

Predsjednik Vijeća
**dr. sc. Petar Klarić,** v. r.

Odluka, NN 189/2003-2977