## Odluka Ustavnog suda Republike Hrvatske broj U-IIIA-635/2004 od 25. studenoga 2004.

### NN 174/2004 (10.12.2004.), Odluka Ustavnog suda Republike Hrvatske broj U-IIIA-635/2004 od 25. studenoga 2004.

# USTAVNI SUD REPUBLIKE HRVATSKE

3026

Ustavni
sud Republike Hrvatske, u Prvom vijeću za odlučivanje o ustavnim tužbama, u
sastavu sudac Željko Potočnjak, predsjednik Vijeća, te suci Ivan Matija, Agata
Račan, Smiljko Sokol, Nevenka Šernhorst i Milan Vuković, članovi Vijeća,
odlučujući o ustavnoj tužbi K. K. iz P., zastupanog po opunomoćeniku M. Ž.,
odvjetniku u Z., na sjednici održanoj 25. studenoga 2004. godine, jednoglasno
je donio

## ODLUKU

I.
Ustavna tužba se odbija.

II. Ova
odluka objavit će se u »Narodnim novinama«.

```

Obrazloženje
```

1.
Podnositelj ustavne tužbe, temeljem odredbe članka 63. Ustavnog zakona o
Ustavnom sudu Republike Hrvatske (»Narod­ne novine«, broj 49/02. – pročišćeni
tekst, u daljnjem tekstu: Ustavni zakon), podnio je dana 25. veljače 2004.
godine ustavnu tužbu zbog nedonošenja sudske odluke u razumnom roku. U ustav­noj
tužbi podnositelj se žali na duljinu postupka kao cjeline, te se poziva na
praksu Europskog suda za ljudska prava u Strasbourgu, navodeći da taj sud u
upravnim stvarima kada postupak jednom dođe pred Upravni sud razmatra i
postupak pred upravnim tijelima i postupak pred Upravnim sudom kao jedinstvenu
cjelinu.

ČINJENICE
VAŽNE ZA USTAVNOSUDSKI POSTUPAK

2.
Ustavni sud je u postupku pokrenutom ustavnom tužbom, primjenom članka 63.
Ustavnog zakona, uvidom u spis Upravnog suda Republike Hrvatske, broj:
Us-1517/04, utvrdio činjenice koje su pravno relevantne za odlučivanje o
povredi ustavnog prava podnositelja, zajamčenog člankom 29. stavkom 1. Ustava
Republike Hrvatske.

Podnositelj je primljen kao djelatnik u Hrvatsku
vojsku 21. prosinca 1991. godine te je u veljači 1992. godine raspoređen na
poslove i zadaće Zapovjednika prometnog voda u D. u., komanda P. U ožujku 1992.
godine preveden je u čin stožernog vodnika.

Temeljem zapovijedi Ministarstva obrane Republike
Hrvat­ske (u daljnjem tekstu »Ministarstvo«), klasa S.P. 801-01/93-04/09, urbr.
512-06-07/2-93-2 od 24. svibnja 1993. godine, s danom 28. srpnjem 1993. godine
privremeno je raspoređen na poslove i zadaće rukovoditelja intendantske opreme
i potrošnog materijala u Intendantskom skladištu 309. pomorske logističke baze
u P., koju dužnost je obnašao do prosinca 1993. godine.

Nakon toga Ministarstvo obrane bilo je u obvezi
rasporediti podnositelja na stalnu dužnost. Kako Ministarstvo to nije učinilo,
podnositelj je 30. srpnja 1996. godine podnio tužbu Upravnom sudu Republike
Hrvatske. Upravni sud je presudom broj: Us-5560/96 od 8. listopada 1998. godine
tužbu uvažio i naložio Ministarstvu da u roku od 30 dana donese rješenje o
zahtjevu podnositelja.

Ministarstvo nije u ostavljenom roku donijelo novo
rješenje, te je stoga podnositelj 28. lipnja 1999. godine podnio zahtjev
Upravnom sudu za donošenje odluke u smislu članka 64. Zakona o upravnim
sporovima.

U
međuvremenu je Ministarstvo 2. srpnja 1999. godine donijelo rješenje urbr.
512M2-010502-99-124, klasa: 805-01/99-01/04, odbivši zahtjev podnositelja.

Upravni
sud je rješenje Ministarstva poništio presudom broj: Us-6610/99 od 28. rujna
2000. godine.

Ministarstvo
je rješenjem urbr. 521M2-010503-01-59, klasa: 805-01/01-01/03 od 20. veljače
2001. godine odbilo zahtjev podnositelja. Podnositelju je rješenje dostavljeno
dana 27. si­ječnja 2004. godine.

Podnositelj
je protiv tog rješenja podnio tužbu Upravnom sudu Republike Hrvatske dana 18.
veljače 2004. godine.

Dana
17. lipnja 2004. godine Upravni sud je odbio tužbu podnositelja presudom broj:
Us-1517/04.

3.
PRAVO VAŽNO ZA USTAVNOSUDSKI POSTUPAK

Odredbom
članka 29. stavka 1. Ustava Republike Hrvatske propisano je:

»Članak 29.

Svatko ima pravo da zakonom ustanovljeni neovisni i
nepristrani sud (...) u razumnom roku odluči o njegovim pravima i obvezama
(...).«

Odredbom članka 63. Ustavnog zakona propisano je:

»Članak
63.

(1)
Ustavni sud će pokrenuti postupak po ustavnoj tužbi i prije no što je iscrpljen
pravni put, u slučaju kad o pravima i obvezama stranke (...) nije u razumnom
roku odlučio sud (...).

(2) U
odluci kojom usvaja ustavnu tužbu zbog nedonošenja akta u razumnom roku iz
stavka 1. ovoga članka, Ustavni sud će nadležnom sudu odrediti rok za donošenje
akta kojim će taj sud meritorno odlučiti o pravima i obvezama (...)
podnositelja. Rok za donošenje akta počinje teći idućeg dana od dana objave
odluke Ustavnog suda u »Narodnim novinama«.

(3) U odluci iz stavka 2. ovoga članka Ustavni sud će
odrediti primjerenu naknadu koja pripada podnositelju zbog povrede njegova
ustavnog prava koju je sud učinio kada o pravima i obvezama podnositelja (...)
nije odlučio u razumnom roku. Naknada se isplaćuje iz državnog proračuna u roku
od tri mjeseca od dana podnošenja zahtjeva stranke za njezinu isplatu.«

*Ustavna
tužba nije osnovana.*

4.
Svoju odluku Ustavni sud obrazlaže sljedećim utvrđe­njima:

4.1.
DULJINA SUDSKOG POSTUPKA

Podnositelj
je pokrenuo upravni spor dana 18. veljače 2004. godine.

Ustavna
tužba podnijeta je dana 25. veljače 2004. godine, a do toga dana postupak nije
pravomoćno okončan, pa Ustavni sud utvrđuje da je do dana podnošenja ustavne tužbe
postupak trajao ukupno sedam (7) dana.

4.2.
POSTUPANJE NADLEŽNOG SUDA

Ustavni
sud je utvrdio da je dana 17. lipnja 2004. godine Upravni sud donio presudu
kojom je odbio tužbu podnositelja.

4.3.
PONAŠANJE PODNOSITELJA USTAVNE TUŽBE

Podnositelj
ustavne tužbe prema utvrđenju Ustavnog suda, svojim ponašanjem nije pridonio
duljini sudskog postupka.

4.4.
SLOŽENOST SUDSKOG PREDMETA

Ustavni
sud ocjenjuje da se u konkretnom slučaju ne radi o složenoj sudskoj stvari.

5.
Slijedom iznijetog, Ustavni sud ocjenjuje da trajanje sud­skog postupka od sedam
dana ne može smatrati prekoračenjem razumnog roka. Stoga, Ustavni sud utvrđuje
da podnositelju nije povrijeđeno ustavno pravo da zakonom ustanovljeni neovisni
i nepristrani sud u razumnom roku odluči o njegovim pravima ili obvezama, koje
je zajamčeno člankom 29. stavkom 1. Ustava Republike Hrvatske.

6. U
pogledu navoda podnositelja da bi se postupak pred upravnim tijelom i postupak
pred Upravnim sudom Republike Hrvatske trebali promatrati kao jedinstvena
cjelina, valja navesti da je, s obzirom na sadržaj članka 63. stavka 1.
Ustavnog zakona, a imajući u vidu odredbu članka 29. stavka 1. Ustava, razvidno
da se dužnost donošenja odluka u razumnom roku odnosi isključivo na tijela
sudbene vlasti.

Pred
upravnim tijelima ne može doći do nerazumno dugog trajanja upravnog postupka iz
razloga što zakoni koji uređuju upravni i upravnosudski postupak, za slučaj
nedonošenja rješidaba od strane nadležnih tijela državne uprave i pravnih osoba
s javnim ovlastima u zakonskom roku, sadrže predmnjevu odbijanja postavljenog zahtjeva.

Prema
članku 218. stavku 1. Zakona o općem upravnom postupku (»Narodne novine«, broj
53/91. i 103/96.), kada se postupak pokreće u povodu zahtjeva stranke, odnosno
po službenoj dužnosti ako je to u interesu stranke, a prije donošenja rješenja
nije potrebno provoditi poseban ispitni postupak, niti postoje drugi razlozi
zbog kojih se ne može donijeti rješenje bez odgode, nadležno tijelo dužno je
donijeti rješenje i dostaviti ga stranci što prije, a najkasnije u roku od
mjesec dana računajući od dana predaje urednog zahtjeva, odnosno od dana
pokretanja postupka po službenoj dužnosti, ako posebnim propisom nije određen
kraći rok. U ostalim slučajevima, kada se postupak pokreće u povodu zahtjeva
stranke, odnosno po službenoj dužnosti ako je to u interesu stranke, nadležno
tijelo dužno je donijeti rješenje i dostaviti ga stranci najkasnije u roku od
dva mjeseca, ako posebnim propisom nije određen kraći rok.

Prema
članku 218. stavku 2. Zakona o općem upravnom postupku, ako nadležno tijelo
protiv čijeg rješenja je dopuštena žalba ne donese rješenje i ne dostavi ga
stranci u propisanom roku, stranka ima pravo žalbe kao da je njezin zahtjev
odbijen.

Sukladno
članku 246. stavku 1. Zakona o općem upravnom postupku, postupajući po žalbi
kada prvostupanjska rješidba nije donesena, drugostupanjsko tijelo zatražit će
od prvostupanjskog tijela izvješće o razlozima nedonošenja rješenja u zakonskom
roku, te ukoliko ocijeni iznesene razloge opravdanima, odredit će dodatni rok
za donošenje prvostupanjskog rješenja, koji ne može biti duži od mjesec dana. U
suprotnome, zatražit će spis i upravnu stvar samostalno riješiti. Rješenje o žalbi,
sukladno članku 247. Zakona o općem upravnom postupku, drugostupanjsko tijelo
donijet će što je moguće prije, a najkasnije u roku od dva mjeseca računajući
od dana predaje žalbe.

Nadalje,
prema članku 26. stavku 1. Zakona o upravnim sporovima (»Narodne novine«, broj
53/91. 9/92. i 77/92.), ako drugostupanjsko tijelo nije donijelo svoje rješenje
u zakonom pred­viđenom roku, a ne donese ga ni u daljnjem roku od 7 dana nakon
ponovnog traženja, stranka može pokrenuti upravni spor kao da joj je žalba
odbijena.

Iz
navedenih zakonskih odredaba razvidno je da se kod nedonošenja rješenja nadležnih
upravnih tijela unutar zakonskih rokova smatra da je postavljeni zahtjev
stranaka odbijen.

7. Iz
svega iznijetoga proizlazi da je za povredu ustavnog prava propisanog člankom
29. stavkom 1. Ustava mjerodavna jedino pasivnost tijela sudbene vlasti, a koje
je prema članku 19. stavku 2. Ustava dužno provoditi sudsku kontrolu
zakonitosti akata državne uprave.

8.
Stoga je, temeljem odredaba članaka 73. i 75. Ustavnog zakona, odlučeno kao pod
točkom I. izreke, dok se odluka o objavi u »Narodnim novinama« (točka II.
izreke) temelji na odredbi članka 29. Ustavnog zakona.

Broj:
U-IIIA-635/2004
Zagreb, 25. studenoga 2004.

USTAVNI SUD REPUBLIKE HRVATSKE

Predsjednik Vijeća **dr. sc.** **Željko Potočnjak,** v. r.

Odluka, NN 174/2004-3026