## Odluka Ustavnog suda Republike Hrvatske broj: U-III-41640/2009 od 29. travnja 2010.

### NN 62/2010 (21.5.2010.), Odluka Ustavnog suda Republike Hrvatske broj: U-III-41640/2009 od 29. travnja 2010.

USTAVNI SUD REPUBLIKE HRVATSKE

1995

Ustavni sud Republike Hrvatske, u Prvom vijeću za odlučivanje o ustavnim tužbama, u sastavu sutkinja Nevenka Šernhorst, predsjednica Vijeća, te suci Marko Babić, Slavica Banić, Mario Jelušić, Antun Palarić i Aldo Radolović, članovi Vijeća, u postupku koji je ustavnom tužbom pokrenuo D. T. iz P., kojeg zastupaju R. B. i R. B., odvjetnici u P., na sjednici održanoj 29. travnja 2010., jednoglasno je donio

ODLUKU

I. Ustavna tužba se usvaja.

II. Ukida se:

– presuda Vrhovnog suda Republike Hrvatske broj: Kž-574/08-6 od 21. siječnja 2009. godine

– presuda Županijskog suda u Puli broj: K-69/07-140 od 19. ožujka 2008. godine, te se predmet vraća Županijskom sudu u Puli na ponovno suđenje.

III. Ova odluka objavit će se u »Narodnim novinama«.

Obrazloženje

1. Ustavna tužba podnesena je protiv presude Vrhovnog suda Republike Hrvatske broj: Kž-574/08-6 od 21. siječnja 2009. godine, kojom je potvrđena presuda Županijskog suda u Puli broj: K-69/07-140 od 19. ožujka 2008. godine.

Prvostupanjskom presudom podnositelj je kao prvooptuženi proglašen krivim zbog produljenog kaznenog djela iz članka 173. stavka 2. Kaznenog zakona (»Narodne novine« broj 110/97., 27/98., 50/00., 129/00., 51/01., 105/04., 84/05. i 71/06., u daljnjem tekstu: KZ) i osuđen na kaznu zatvora u trajanju od devet godina.

Na temelju članka 63. stavka 1. KZ-a podnositelju je u kaznu zatvora uračunato vrijeme provedeno u pritvoru od 27. rujna 2007. godine, pa nadalje.

2. Podnositelj ustavnom tužbom osporava presudu Vrhovnog suda Republike Hrvatske i presudu Županijskog suda u Puli, smatrajući da su sudovi, zbog bitne povrede odredbi kaznenog postupka, povrijedili ustavna prava zajamčena člankom 14. stavkom 2. i člankom 29. stavcima 1. i 2. alinejama 3. i 4. Ustava Republike Hrvatske, te povredu članka 6. Konvencije za zaštitu ljudskih prava i temeljenih sloboda (»Narodne novine - Međunarodni ugovori« broj 6/99. – pročišćeni tekst i 8/99. - ispravak, u daljnjem tekstu: Konvencija).

Obrazlažući povrede članka 29. Ustava, podnositelj između ostalog navodi da je u donošenju prvostupanjske presude Županijskog suda u Puli broj: K-69/07-140 od 19. ožujka 2008. godine kao član vijeća sudjelovala sutkinja E. D., a koja sutkinja je također bila član vijeća istog suda (Županijski sud u Puli) koje je donijelo rješenje broj: K-69/07-38 (Kv-385/07) od 23. studenoga 2007. godine o produljenju pritvora podnositelju ustavne tužbe. Navedenim je, prema mišljenju podnositelja, dovedena u ozbiljnu sumnju objektivna nepristranost sudaca u konkretnom slučaju.

Predlaže da Ustavni sud usvoji ustavnu tužbu i ukine osporene presude.

Ustavna tužba je osnovana.

3. Prema članku 62. stavku 1. Ustavnog zakona o Ustavnom sudu Republike Hrvatske (»Narodne novine« broj 99/99., 29/02. i 49/02. - pročišćeni tekst; u daljnjem tekstu: Ustavni zakon), svatko može podnijeti Ustavnom sudu ustavnu tužbu ako smatra da mu je pojedinačnim aktom tijela državne vlasti, kojim je odlučeno o sumnji ili optužbi za kažnjivo djelo, povrijeđeno ljudsko pravo ili temeljna sloboda zajamčena Ustavom (ustavno pravo).

4. Iako je podnositelj u ustavnoj tužbi naznačio više ustavnih prava koje smatra povrijeđenima, polazeći od sadržaja tih ustavnih prava, a imajući u vidu razloge kojima je podnositelj obrazložio ustavnu tužbu, Ustavni sud je ustavnu tužbu razmatrao samo sa stajališta članka 29. stavka 1. Ustava.

Članak 29. stavak 1. Ustava glasi:

Svatko ima pravo da zakonom ustanovljeni neovisni i nepristrani sud pravično i u razumnom roku odluči o njegovim pravima i obvezama, ili o sumnji ili optužbi zbog kažnjivog djela.

4.1. Sadržaj ustavnog prava na pravično suđenje ograničen je na postupovna jamstva pravičnog suđenja pa Ustavni sud, ocjenjujući navode ustavne tužbe sa stajališta tog ustavnog prava, ispituje eventualno postojanje postupovnih povreda u postupcima pred sudovima i na temelju toga ocjenjuje je li postupak bio vođen na način koji je podnositelju osigurao pravično suđenje.

Sastavni dio prava na pravično suđenje jest pravo optuženika na suđenje pred zakonom ustanovljenim neovisnim i nepristranim sudom. Ustavni sud podsjeća da u svakom konkretnom slučaju mora postojati dostatna osnova za zaključak da sud odnosno njegov sastav isključuju svaku opravdanu sumnju u njihovu nepristranost. Sudovi upravo time što nastupaju kao nepristrani pridonose povjerenju javnosti koje je nužno u demokratskom društvu, što je utvrđeno stajalište međunarodnog prava o ljudskim pravima (npr. presuda Europskog suda za ljudska prava u predmetu Mežnarić protiv Hrvatske, presuda od 15. srpnja 2005., § 27).

Pri tome, Europski sud za ljudska prava smatra da se nepristranost suca pretpostavlja do dokaza protivnoga. Međutim, iz činjenica konkretnog slučaja mogu proizaći objektivni negativni pokazatelji (appearances) sučeve (ne)pristranosti koji opravdavaju legitimno očekivanje da će se sudac otkloniti od suđenja. Takve činjenice npr. postoje: a) kad je sudac u prethodnom postupku, koji je sudjelovao na suđenju, odlučivao o pitanjima koja su »blisko povezana s pitanjima odlučivanja o glavnoj stvari« (presuda u predmetu Hauschildt protiv Danske, presuda od 24. V. 1989. godine, § 51-52); b) ako je, nakon sudjelovanja u donošenju prvostupanjske presude sudjelovao u odlučivanju o žalbi protiv nje (presuda u predmetu De Haan protiv Nizozemske od 26. kolovoza 1997. godine, § 51, 54); c) ako je sudjelovao u izvanraspravnom vijeću koje je potvrdilo osnovanost optužnice, a nakon toga sudjelovao na suđenju kao član raspravnog vijeća (presuda u predmetu Castillo Algar protiv Španjolske od 28. listopada 1998. godine, § 47-49). I u presudi u predmetu Piersack protiv Belgije (presuda od 1. listopada 1982. godine, § 30-31) činjenica da je sudac predsjedavao sudskom vijeću u kaznenom postupku nakon što je prije toga bio dužnosnik na čelu javnog tužiteljstva nadležnog za progon u predmetu, ocijenjena je kao negativni pokazatelj nepristranosti kaznenog suda.

4.2. U konkretnom slučaju sutkinja E. D. bila je član vijeća Županijskog suda u Puli koje je donijelo osporenu presudu (broj: K-69/07-140 od 19. ožujka 2008. godine). Navedena sutkinja bila je, međutim, i član izvanraspravnog vijeća Županijskog suda u Puli koje je donijelo rješenje broj: K-69/07-38 (Kv-385/07) od 23. studenoga 2007. godine o produljenju pritvora podnositelju.

Zakon o kaznenom postupku (»Narodne novine« broj 110/97., 27/98., 58/99., 112/99., 58/02., 143/02., 62/03. i 111/03., u daljnjem tekstu: ZKP) odredbom članka 36. stavka 1. propisuje slučajeve isključenja suca od obavljanja sudske dužnosti. Odredbom točke 5. sudac ili sudac porotnik isključen je od obavljanja sudske dužnosti ako je u istom predmetu sudjelovao u donošenju odluke nižeg suda ili ako je u istom sudu sudjelovao u donošenju odluke koja se pobija žalbom ili izvanrednim pravnim lijekom. Člankom 36. stavkom 2. ZKP-a propisana je pak mogućnost da sudac bude otklonjen od obavljanja sudske dužnosti ako se izvan slučajeva za isključenje navedu i dokažu okolnosti koje izazivaju sumnju u njegovu nepristranost.

Premda sudac koji je sudjelovao u donošenju rješenja o određivanju (produljenju) pritvora, a kasnije u istom sudu u donošenju pobijane odluke u istom predmetu, nije izrijekom isključen od odlučivanja, ipak se ne može i u takvom slučaju zanemariti postojanje činjenica koje dovode u sumnju njegovu nepristranost, posebice onih koje prema stajalištima Europskog suda za ljudska prava mogu predstavljati »negativne pokazatelje sudske nepristranosti« i koje bi, prema članku 36. stavku 2. ZKP-a, dovele do otklona suca.

Polazeći od okolnosti spomenutih u uvodu ove točke obrazloženja odluke, tj. da je ista sutkinja najprije sudjelovala u donošenju rješenja o produljenju pritvora podnositelju, da bi kasnije u prvostupanjskom postupku sudjelovala i u donošenju pobijane odluke (kojom je podnositelj osuđen na kaznu dugotrajnog zatvora), Ustavni sud ocjenjuje da su u postupku donošenja osporene prvostupanjske presude zanemareni standardi mjerodavnih odredbi ZKP-a o otklonu suca u kaznenom postupku te je dovedena u ozbiljnu sumnju objektivna nepristranost sudskog vijeća.

Stoga, imajući u vidu sve navedene okolnosti, Ustavni sud utvrđuje da je podnositelju povrijeđeno pravo da zakonom ustanovljeni neovisni i nepristrani sud pravično odluči o njegovim pravima i obvezama, propisano člankom 29. stavkom 1. Ustava.

4.3. Ustavni sud napominje da je stajalište iz točke 4.2. ove odluke, izrazio u ranijim odlukama (broj: U-III-2382/2005, U-III-5423/2008 i U-III-120/2009), te i u odlukama broj: U-III-3880/2006 od 7. srpnja 2009. godine (objavljena u »Narodnim novinama« broj 88/09.) i U-III-3872/2006 od 7. srpnja 2009. godine (objavljena u »Narodnim novinama« broj 89/09.).

S obzirom da je utvrđena povreda članka 29. stavka 1. Ustava, Ustavni sud nije razmatrao eventualnu povredu ostalih ustavnih prava na koja u tužbi upućuje podnositelj.

5. Slijedom navedenoga, na temelju članaka 73. i 76. Ustavnog zakona, odlučeno je kao u točkama I. i II. izreke ove odluke.

Odluka o objavi iz točke III. ove odluke temelji se na članku 29. Ustavnog zakona.

Broj: U-III-41640/2009

Zagreb, 29. travnja 2010.

USTAVNI SUD REPUBLIKE HRVATSKE

Predsjednica Vijeća
mr. sc. Nevenka Šernhorst, v. r.

Odluka, NN 62/2010-1995