## Rješenje Ustavnog suda Republike Hrvatske broj U-III-816/1999 od 17. siječnja 2000.

### NN 14/2000 (4.2.2000.), Rješenje Ustavnog suda Republike Hrvatske broj U-III-816/1999 od 17. siječnja 2000.

# USTAVNI SUD REPUBLIKE HRVATSKE

Ustavni sud Republike Hrvatske, u Vijeću trojice za odlučivanje
o ustavnim tužbama sastavljenom od dopredsjednika Suda Jurice
Malčića, kao predsjednika Vijeća te sudaca
mr. sc. Ivana Matije i Milana Vukovića, dr. iur., kao članova
Vijeća, u postupku povodom ustavne tužbe D. Č.
i V. V. iz M., V. O. - B. iz M., te N. M. iz D., koje zastupa
B. S.-R., odvjetnica iz D., na sjednici Vijeća održanoj
dana 17. siječnja 2000. godine, jednoglasno je donio

## RJEŠENJE

I. Ustavna tužba se odbacuje.

II. Ovo rješenje objavit će se u »Narodnim novinama«.

Obrazloženje

U konkretnom slučaju podnositelji su podnijeli ustavnu
tužbu u svezi s presudama Vrhovnog suda Republike Hrvatske,
broj: Rev-951/1998 od 26. svibnja 1999., broj: Rev-832/1999 od
5. travnja 1999., broj: Rev-952/1998 od 14. travnja 1999. i broj:
Rev-952/1998 od 14. travnja 1999. godine.

Tijekom ustavnosudskog postupka utvrđeno je kako ustavna tužba
nije sastavljena sukladno odredbi članka 61. Ustavnog zakona
o Ustavnom sudu Republike Hrvatske (»Narodne novine«,
broj 99/99 - nastavno: Ustavni zakon). Naime, ustavna tužba
nije bila potpisana po podnositeljima, niti su u njoj bili navedeni
jedinstveni matični brojevi građana. Nadalje, u ustavnoj
tužbi podnositelji nisu naveli osporavajuće razloge
glede sadržaja ustavnih prava koja u konkretnom slučaju
smatraju povrijeđenima, već su se u ustavnoj tužbi
oni općenito pozivali na nezakonitost i pogrešno i
nepotpuno utvrđeno činjenično stanje u provedenim
parničnim postupcima, kao na bitne razloge ustavne tužbe.
Također, u ustavnoj tužbi nisu bili priloženi dokazi
o pravodobnosti ustavne tužbe, dokazi o iscrpljenosti dopuštenog
pravnog puta, kao niti izvornici ili ovjereni prijepisi osporavanih
odluka.

S obzirom na činjenicu da predmetna ustavna tužba
nije bila sastavljena sukladno odredbi članka 61. Ustavnog
zakona, punomoćnik podnositelja je pozvan dopisom od 2.
prosinca 1999. godine, u roku od osam (8) dana, tu tužbu
sastaviti sukladno odredbi članka 61. Ustavnog zakona.
Dostava predmetnog dopisa uredno je iskazana na dan 14. prosinca
1999. godine.

Također, punomoćnik podnositelja je upozoren na posljedice
propusta postupanja po nalogu Suda, sukladno odredbi članka
18. stavka 4. Ustavnog zakona.

Ustavna tužba nije potpuna.

Prema odredbi članka 61. Ustavnog zakona, ustavna tužba
mora sadržavati ime i prezime, jedinstveni matični
broj građana, prebivalište ili boravište, odnosno
tvrtku i sjedište podnositelja ustavne tužbe, ime i
prezime njegovog punomoćnika, oznaku odluke kojom je povrijeđeno
neko pravo ili sloboda, naznaku ustavnog prava ili slobode koje
je povrijeđeno, razloge tužbe, dokaze o tome da je iscrpljen
pravni put i da je tužba pravodobna, potpis podnositelja
ustavne tužbe i uz tužbu priložen osporeni akt
u izvorniku ili ovjerovljenom prijepisu. Prema odredbi članka
23. stavka 2. Ustavnog zakona, ovlaštenje punomoćnika
na poduzimanje svih radnji tijekom ustavnosudskog postupka mora
se temeljiti na posebnoj punomoći.

Člankom 61. Ustavnog zakona taksativno je određen sadržaj
ustavne tužbe, potrebit da bi se po podnesku podnositelja
moglo odlučivati o biti stvari. Subjektivan stav podnositelja
glede sadržaja odredbe članka 61. Ustavnog zakona
nije od utjecaja na njihovu dužnost postupiti sukladno navedenoj
odredbi, kao i sukladno nalogu Suda. Potpunost ustavne tužbe
postupovna je pretpostavka dopustivosti zahtjeva ustavnosudske
zaštite. Tim više što ustavna tužba nije pravno
sredstvo u sistemu redovnih ili izvanrednih pravnih lijekova,
nego poseban institut za ocjenu pojedinačnih akata radi
zaštite prava i temeljnih sloboda čovjeka. Radi navedenog
Ustavni sud u pravilu ne razmatra ocjenu dokaza ili primjenu materijalnog
prava tijela sudbene vlasti koje je donijelo pojedinačnu
odluku, već se tijekom ustavnosudskog postupka utvrđuje
je li u postupku odlučivanja o pravima i obvezama pojedinca
došlo do ustavno nedopuštenog posizanja u temeljna prava
i slobode građana.

Prema odredbama članka 18. stavka 1. i stavka 2. Ustavnog
zakona, podnesci upućeni Ustavnom sudu Republike Hrvatske
moraju biti razumljivi i sadržavati sve što je potrebno
da bi se po njima moglo postupati. Nepotpune podneske Sud će
vratiti podnositelju na dopunu u određenom roku. Prema odredbi
članka 18. stavka 4. Ustavnog zakona, odbacit će
se podnesci koji u roku budu vraćeni Sudu bez odgovarajuće
dopune.

U svom pravodobno dostavljenom podnesku od 22. prosinca 1999.
godine podnositelji nisu postupili sukladno nalogu Suda, nego
su putem svog punomoćnika dostavili očitovanje iz
kojeg proizlazi kako prema njihovom mišljenju ustavna tužba
ima potrebiti minimalni supstrat i da ta tužba sadrži
dostatne podatke za provođenje redovnog ustavnosudskog postupka.
Također, predlažu Sudu da nedostatke ustavne tužbe,
prema njihovom mišljenju, preko dostatnog sadržaja za
odlučivanje o biti stvari u konkretnom slučaju,
ukloni po službenoj dužnosti.

S obzirom na navedeni sadržaj podneska podnositelja, tijekom
provedenog postupka je utvrđeno kako predmetna ustavna tužba
i nakon naloga Suda za njezinom dopunom, ne sadrži sve što
je potrebito da bi se u ustavnosudskom postupku odlučivalo
o biti stvari, pa je na temelju članka 68. Ustavnog zakona
u svezi s člankom 18. stavkom 4. Ustavnog zakona, riješeno
kao u točki I. izreke.

Objava ovog rješenja temelji se na odredbi članka
28. Ustavnog zakona.

Broj: U-III-816/1999
Zagreb, 17. siječnja 2000.

USTAVNI SUD REPUBLIKE HRVATSKE

Predsjednik Vijeća
**Jurica Malčić,** v. r.

Rješenje, NN 14/2000-197