## Odluka i Rješenje Ustavnog suda Republike Hrvatske broj: U-III-2841/2006 od 24. lipnja 2008.

### NN 78/2008 (7.7.2008.), Odluka i Rješenje Ustavnog suda Republike Hrvatske broj: U-III-2841/2006 od 24. lipnja 2008.

# USTAVNI SUD REPUBLIKE HRVATSKE

**2573**

Ustavni sud Republike Hrvatske, u Prvom vijeću za odlučivanje o ustavnim
tužbama, u sastavu sudac Aldo Radolović, predsjednik Vijeća, te suci Marko
Babić, Mario Jelušić, Davor Krapac, Duška Šarin i Nevenka Šernhorst, članovi
Vijeća, u postupku koji je ustavnom tužbom pokrenula G. B. iz V., koju zastupa
S. R., odvjetnik iz V., na sjednici održanoj 24. lipnja 2008. godine,
jednoglasno je donio

## ODLUKU

I. Ustavna tužba se usvaja.
II. Ukidaju se:
– presuda Županijskog suda u Vukovaru, broj: Gž-2107/06-2 od 12. srpnja 2006.
godine i
– presuda Općinskog suda u Vukovaru, broj: P-1202/03-5 od 15. ožujka 2006.
godine.
III. Predmet se vraća Općinskom sudu u Vukovaru na ponovni postupak.
IV. Ova odluka objavit će se u »Narodnim novinama«.

## i RJEŠENJE

Dopuna ustavne tužbe od 9. listopada 2006. godine se odbacuje.

```
Obrazloženje
```

1. Pravodobna i dopuštena ustavna tužba podnijeta je protiv presude Županijskog
suda u Vukovaru, broj: Gž-2107/06-2 od 12. srpnja 2006. godine, kojom je
odbijena podnositeljeva (tuženica u parničnom postupku radi isplate) žalba, te
je potvrđena presuda Općinskog suda u Vukovaru, broj: P-1202/03-5 od 15. ožujka
2006. godine.
Prvostupanjskom presudom održano je na snazi rješenje o ovrsi Općinskog suda u
Vukovaru, broj: Ovr-1861/03 od 9. rujna 2003. godine, te je podnositeljici
ustavne tužbe naloženo da tužitelju, »T.« d.o.o. iz V., isplati iznos od
3.658,43 kuna, s pripadajućim zakonskim zateznim kamatama, kao i naknadi
tužitelju parnične troškove.
2. Podnositeljica smatra da su joj osporenim presudama povrijeđena ustavna prava
zajamčena člancima 14. stavkom 2., 19. stavkom 2. i 26. Ustava Republike
Hrvatske, kao i ustavne odredbe članaka 19. stavka 1. i 117. stavka 3. Ustava.
U ustavnoj tužbi i dopuni ustavne tužbe podnositeljica navodi da su osporene
odluke utemeljene na protuzakonitim propisima, te da sud drugog stupnja nije
odgovorio na njegove žalbene navode. Smatra odlučivanje žalbenog suda
arbitrarnim, a osporene odluke utemeljene na pogrešno i nepotpuno utvrđenom
činjeničnom stanju i pogrešno primijenjenom materijalnom pravu.
Od Ustavnog suda traži usvajanje ustavne tužbe i ukidanje osporenih presuda.

*Ustavna tužba je osnovana.*

3. Prema odredbi članka 62. stavka 1. Ustavnog zakona o Ustavnom sudu Republike
Hrvatske (»Narodne novine«, broj 99/99., 29/02. i 49/02. – pročišćeni tekst, u
daljnjem tekstu: Ustavni zakon), svatko može podnijeti Ustavnom sudu ustavnu
tužbu ako smatra da mu je pojedinačnim aktom tijela državne vlasti, tijela
jedinice lokalne i područne (regionalne) samouprave ili pravne osobe s javnim
ovlastima, kojim je odlučeno o njegovim pravima i obvezama ili o sumnji ili
optužbi zbog kažnjivog djela, povrijeđeno ljudsko pravo ili temeljna sloboda
zajamčena Ustavom, odnosno Ustavom zajamčeno pravo na lokalnu i područnu
(regionalnu) samoupravu.
4. Ustavni sud je ocjenjivao ustavnu tužbu s aspekta odredbe članaka 14. stavka
2. Ustava kao mjerodavne odredbe, dok odredba članka 19. stavka 2. Ustava nije
mjerodavna u konkretnom slučaju, a odredbe članaka 19. stavka 1. i 117. stavka
3. Ustava ne sadrže ljudska prava i temeljne slobode zajamčene Ustavom, koje bi
Ustavni sud štitio u ustavnosudskom postupku pokrenutom ustavnom tužbom.
U parničnom postupku nespornim je utvrđeno da se stan, koji podnositeljica
koristi, nalazi u neobnovljenoj stambenoj zgradi, koja je bila oštećena uslijed
ratnih razaranja, te da podnositeljica nije plaćala tužitelju naknadu za utuženo
razdoblje od 1. siječnja 2000. godine do 31. svibnja 2003. godine, u ukupnom
iznosu od 3.658,43 kuna. Nadalje, da je tužitelj Zaključkom Gradskog
poglavarstva Grada Vukovara od 25. lipnja 1998. godine (»Službeni vjesnik
Vukovarsko-srijemske županije«, broj 8/98. i 6/99., u daljnjem tekstu:
Zaključak) postavljen za prinudnog upravitelja svih obnovljenih stanova na
području Grada Vukovara, te je on zadužen za održavanje zajedničkih dijelova
zgrade i uređaja u graditeljskom i funkcionalnom stanju, uz obvezu vršenja
hitnih i nužnih popravaka. Tim Zaključkom utvrđena je obveza stanara na plaćanje
troškova za održavanje zajedničkih dijelova zgrada. Izmjenama tog Zaključka od
13. svibnja 1999. određuje se da je tužitelj dužan održavati i neobnovljeni
stambeni fond, radi održavanja zajedničkih dijelova i uređaja zgrada.
Prvostupanjski sud je utvrdio da je potraživanje tužitelja prema podnositeljici
u cijelosti osnovano i da je podnositeljica obvezna plaćati sredstva zajedničke
pričuve za održavanje zajedničkih dijelova i uređaja zgrade u kojoj se nalazi
stan koji koristi.
Drugostupanjski sud je odbio podnositeljičinu žalbu, ocijenivši da je
prvostupanjski sud potpuno i pravilno utvrdio činjenično stanje, te pravilno
primijenio materijalno pravo.
5. Ocjenjujući osnovanost podnositeljičine ustavne tužbe, Ustavni sud utvrđuje
da je, s ustavnopravnog gledišta temeljna odrednica plaćanja i formiranja
zajedničke pričuve postojanje prava vlasništva na posebnim dijelovima zgrade
(stanovima i poslovnim prostorima) i suvlasništva na zgradi.
U slučajevima kada posebni dijelovi zgrade nisu u vlasništvu fizičkih osoba jer
još nije izvršena prodaja prema Zakonu o prodaji stanova na kojima postoji
stanarsko pravo, odnosno kada je dio stanova i nadalje na korištenju ranijih
nositelja stanarskog prava (sada zaštićenih najmoprimaca), ne postoji zakonsko
utemeljenje za naplatu troškova koji inače ulaze u sastav zajedničke pričuve
(sredstva za pokrivanje troškova održavanja i poboljšavanja zajedničkih dijelova
zgrade – stubišta, fasade, krova, podruma, dizala i sl.).
U konkretnom slučaju radi se upravo o slučaju u kome stan nije prodan po
odredbama Zakona o prodaji stanova na kojima postoji stanarsko pravo, već je
podnositeljica ranija nositeljica stanarskog prava na stanu. U takvoj situaciji
zajedničku pričuvu treba plaćati vlasnik stana, odnosno pravna osoba koja je
sljednik davatelja stana na korištenje podnositelju (to može biti Grad Vukovar,
Republika Hrvatska ili neka druga pravna osoba – trgovačko društvo). Ovo
stajalište Ustavni sud je izrazio u odluci broj: U-III-2691/2007 od 20. veljače
2008. godine.
Zbog navedenoga je, prema ocjeni Ustavnog suda, podnositeljici povrijeđeno
ustavno pravo zajamčeno odredbom članka 14. stavka 2. Ustava, jer je u
konkretnom slučaju pravni propis pogrešno protumačen i primijenjen pri donošenju
osporenih presuda. Time je došlo do ustavnopravno neprihvatljivog tumačenja
mjerodavnih zakonskih odredbi, te je podnositeljici povrijeđeno pravo na
jednakost pred zakonom.
6. Na temelju odredaba članaka 73. i 76. Ustavnog zakona, odlučeno je kao u
točkama I. do III. izreke, dok se točka IV. izreke temelji na odredbama članka
29. stavka 1. Ustavnog zakona.

Broj: U-III-2841/2006
Zagreb, 24. lipnja 2008.

USTAVNI SUD REPUBLIKE HRVATSKE
Predsjednik Vijeća
**dr. sc. Aldo Radolović**, v. r.

Odluka, NN 78/2008-2573
Opći uvjeti korištenjaZaštita privatnosti[Pristup podatcima](/data_access_hr.aspx)[ELI](/about_eli_hr.aspx)

©2026. g. Narodne novine d.d.

, izrada [Novena d.o.o.](http://novena.hr/)