### NN 79/2016 (2.9.2016.), Presuda Upravnog suda u Rijeci broj: 5 UsI-674/14-11 od 22. srpnja 2016.

UPRAVNI SUD U RIJECI

1810

PRESUDA

Upravni sud u Rijeci, po sucu Vedranu Juričiću, dipl. iur., uz sudjelovanje zapisničarke Monike Klokočki, u upravnom sporu tužitelja Tehnicore d.o.o., Ogulin, Sveti Jakov 116, protiv tuženika Hrvatske regulatorne agencije za mrežne djelatnosti (ranije: Hrvatske agencije za poštu i elektroničke komunikacije), Zagreb, Roberta Frangeša Mihanovića 9, zastupanog po službenim osobama Jagodi Peleponjko, dipl. iur. i Nadi Jelonjić, dipl. iur., radi sklapanja sporazuma, 22. srpnja 2016. godine,

presudio je

Odbija se tužbeni zahtjev tužitelja radi poništenja rješenja Hrvatske regulatorne agencije za mrežne djelatnosti, klasa: UP/I-344-07/14-01/08, urbroj: 376-04/ZO-14-1 (DM) od 17. veljače 2014. godine.

Obrazloženje

Osporavanim rješenjem tuženika u t. 1. utvrđeno je da tužitelj prilikom obavljanja djelatnosti elektroničkih komunikacija i usluga nije postupio u skladu s općim ovlaštenjem, odnosno, odredbama Pravilnika o tehničkim uvjetima za elektroničku komunikacijsku mrežu poslovnih i stambenih zgrada (»Narodne novine« br. 159/09; dalje: Pravilnik); t. 2. naloženo je tužitelju da u roku 15 dana (od dana zaprimanja rješenja) s predstavnikom suvlasnika zgrade na adresi Vijenac Ive Marinkovića 13, Ogulin, zaključi sporazum o pristupu prostoru stambene zgrade namijenjenom smještaju komunikacijske mreže i povezane opreme za pružanje usluga bežičnog pristupa internetu; t. 3. naloženo je tužitelju da sporazum iz t. 2. mora sadržavati obveze o poštivanju uvjeta propisanih čl. 12. Pravilnika, a posebno glede sigurnosti ljudi i zgrade, izjednačenja potencijala i uzemljenja, obveze vezane za električno napajanje aktivne opreme te zaštite od neovlaštenog pristupa prostoru zgrade; t. 4. određeno je da je tužitelj dužan, u slučaju da ne dođe do sklapanja sporazuma iz t. 2., izmjestiti svoju elektroničku komunikacijsku infrastrukturu i drugu povezanu opremu koja se nalazi na gore navedenoj adresi te vratiti u prvobitno stanje zajedničke dijelove zgrade koje je koristio i otkloniti sva oštećenja koja su nastala prilikom postavljanja ili demontiranja opreme (sve to u roku od 30 dana od dana zaprimanja rješenja); t. 5. tužitelju je zapriječeno novčanom kaznom ukoliko u ostavljenom roku ne postupi po rješenju.

Tužitelj osporava zakonitost rješenja tuženika smatrajući da je u provedenom postupku pogrešno utvrđeno da je pristupio zgradi, odnosno instalirao opremu potrebnu za obavljanje usluga pristupa internetu, bez prethodno potpisanog sporazuma te ističe kako je takav sporazum potpisao s Ljubicom Kučinić, vlasnicom stana u koji je isporučena usluga (Sporazum o pristupu zgradi i smještaju sučelja vanjske pristupne mreže (ENI) i APS/SPS od 10. svibnja 2010. godine). Nastavno, navodi da mu je temeljem prethodno navedenog sporazuma Ljubica Kučinić dozvolila da iznad njenog stana postavi svu potrebnu opremu i instalacije. Smatra da je tuženik pogrešno interpretirao odredbu čl. 12. Pravilnika navodeći da je oprema mogla biti postavljena samo u stanu Ljubice Kučinić budući da ista nema nikakvih ovlaštenja glede zajedničkih dijelova zgrade. Dodatno navodi kako tuženik zanemaruje činjenicu da je sporna oprema (antena) postavljena prije stupanja na snagu Pravilnika. Tužbenim zahtjevom predlaže poništavanje tuženikove odluke.

U odgovoru na tužbu tuženik je ostao kod navoda iz obrazloženja osporavanog rješenja, te je predložio da se tužba odbije kao neosnovana.

U sporu je održana rasprava te je strankama, u skladu s odredbom čl. 6. Zakona o upravnim sporovima (»Narodne novine« br. 20/10, 143/12, 152/14; dalje: ZUS), dana mogućnost da se izjasne o zahtjevima i navodima druge strane te o svim činjenicama i pravnim pitanjima koja su predmet ovog upravnog spora.

U cilju ocjene zakonitosti osporavanoga rješenja tuženika u tijeku spora je izvršen uvid u dokumentaciju koja prileži spisu predmeta upravnoga postupka i ovog spora.

Na temelju razmatranja svih činjeničnih i pravnih pitanja, Sud je utvrdio da tužbeni zahtjev tužitelja nije osnovan.

Iz sadržaja spisa predmeta upravnog postupka razvidno je, a isto je i nesporno među strankama, da je u postupku inspekcijskog nadzora nad tužiteljem i provedenim očevidom u zgradi na adresi Vijenac Ive Marinkovića 13, Ogulin, utvrđeno da je tužitelj na temelju Ugovora o pružanju usluge pristupa bežičnom interenetu i slobodnom RF spektru (sklopljen 7. travnja 2009. godine s Vedranom Kučinićem) i Sporazuma o pristupu zgradi i smještaju sučelja vanjske pristupne mreže (ENI) i APS/SPS (sklopljen 10. svibnja 2010. godine s Ljubicom Kučinić) pristupio navedenoj stambenoj zgradi na način da je u zajedničkim dijelovima iste instalirao elektroničku komunikacijsku infrastrukturu i povezanu opremu.

Odredbom čl. 12. Pravilnika propisano je da operator s vlasnikom ili predstavnikom (su)vlasnika zgrade sklapa sporazum o pristupu zgradi do mjesta predviđenih za smještaj sučelja vanjske pristupne mreže (ENI) odnosno predviđenih prostora operatora (APS/SPS) ako za tu zgradu ima najmanje jedan zahtjev za priključenje. Sporazumom se operator obvezuje poštivati tehničke uvjete priključenja propisane glavnim projektom EKMI-a zgrade.

Dakle, s obzirom na nespornu činjenicu da je tužitelj infrastrukturu potrebnu za obavljanje djelatnosti pružanja elektroničkih komunikacijskih usluga postavio u dijelu zgrade koji je u zajedničkom vlasništvu svih suvlasnika, a iz prethodno citirane odredbe Pravilnika jasno i nedvojbeno proizlazi da se instalaciji takve opreme može pristupiti tek po prethodno sklopljenom sporazumu koji se, u slučajevima kada se radi o zgradi s više stanova, sklapa s predstavnikom suvlasnika, to nisu osnovani navodi tuženika da je zgradi mogao pristupiti temeljem sporazuma zaključenog s vlasnicom stana u koji je isporučena usluga. Na temelju takvog sporazuma tužitelj je predmetnu opremu mogao postaviti samo u posebnom dijelu zgrade, odnosno, u stanu Ljubice Kučinić. Činjenica da je Pravilnik stupio na snagu 5. siječnja 2010. godine, odnosno nakon što je Vedran Kučinić zasnovao pretplatnički odnos s tužiteljem (Ugovor o pružanju usluge pristupa bežičnom internetu i slobodnom RF spektru od 7. travnja 2009. godine), nije od utjecaja na drugačije rješavanje ove upravne stvari budući samim zasnivanjem ugovornog odnosa s jednim pretplatnikom tužitelj nije stekao pravo da u svrhu ispunjenja svojih ugovornih obveza vrši preinake na zajedničkim dijelovima zgrade (uključujući i kućne instalacije) već je takvim preinakama mogao pristupiti tek po odobrenju ostalih suvlasnika obzirom da prema odredbama Zakona o vlasništvu i drugim stvarnim pravima o svim pitanjima koja se tiču zajedničkih dijelova i uređaja zgrade odlučuju svi suvlasnici.

Uzevši u obzir navedeno, osporavano rješenje tuženika ocjenjuje se zakonitim te je stoga, na temelju čl. 57. st. 1. ZUS-a, odlučeno kao u izreci ove presude.

UPUTA O PRAVNOM LIJEKU

Protiv ove presude dopuštena je žalba Visokome upravnom sudu Republike Hrvatske. Žalba se podnosi putem ovog Suda u dovoljnom broju primjeraka za sud i sve stranke u sporu, u roku od 15 dana od dana dostave presude.

Žalba odgađa izvršenje pobijane presude (čl. 66. st. 5. ZUS-a).

Broj: 5 UsI-674/14-11

Rijeka, 22. srpnja 2016.

Sudac
Vedran Juričić, dipl. iur., v. r.

79 02.09.2016 Presuda Upravnog suda u Rijeci broj: 5 UsI-674/14-11 od 22. srpnja 2016.

79 02.09.2016 Presuda Upravnog suda u Rijeci broj: 5 UsI-674/14-11 od 22. srpnja 2016.