## Odluka Ustavnog suda Republike Hrvatske broj U-IIIA-4/2003 od 7. travnja 2003.

### NN 71/2003 (29.4.2003.), Odluka Ustavnog suda Republike Hrvatske broj U-IIIA-4/2003 od 7. travnja 2003.

# USTAVNI SUD REPUBLIKE HRVATSKE

841

Ustavni
sud Republike Hrvatske, u Vijeću šestorice za odlu­čivanje o ustavnim tužbama,
u sastavu sudac Jasna Omejec, pred­sjednik Vijeća, te suci Marijan Hranjski,
Mario Kos, Ivan Matija, Emilija Rajić i Vice Vukojević, članovi Vijeća, u
povodu ustavne tužbe D. D. iz S., kojeg zastupa S. Š., odvjetnik iz S., na
sjednici Vijeća održanoj dana 7. travnja 2003. godine, jednoglasno je donio

## ODLUKU

I.
Ustavna tužba se usvaja.

II. Općinski
sud u Splitu dužan je donijeti presudu u predmetu koji se vodi pred tim sudom,
pod brojem: P-417/94, u najkraćem mogućem roku, ali ne duljem od šest (6)
mjeseci, računajući od prvog idućeg dana nakon dana objave ove odluke u
»Narodnim novinama«.

III. Na
temelju članka 63. stavka 3. Ustavnog zakona o Us­tav­nom sudu Republike
Hrvatske (»Narodne novine«, broj 49/02 – pročišćeni tekst) podnositelju ustavne
tužbe D. D., iz S., V. 21, određuje se primjerena naknada zbog povrede ustavnog
prava iz članka 29. stavka 1. Ustava Republike Hrvatske (»Narodne novine«, broj
41/01 – pročišćeni tekst) u iznosu od 5.000,00 kuna.

IV.
Naknada iz točke III. izreke ove odluke bit će isplaćena iz državnog proračuna
Republike Hrvatske, u roku od tri mjeseca od dana podnošenja zahtjeva podnositelja
za njezinu isplatu.

V. Ova
odluka objavit će se u »Narodnim novinama«.

```
Obrazloženje
```

1.
Podnositelj ustavne tužbe, temeljem odredbe članka 63. Ustavnog zakona o
Ustavnom sudu Republike Hrvatske (»Narod­ne novine«, broj 49/02 – pročišćeni
tekst, u daljnjem tekstu: Us­tav­ni zakon), podnio je dana 2. siječnja 2003.
godine ustavnu tužbu zbog nedonošenja sudske odluke u razumnom roku.

Predlaže da Ustavni sud odredi rok za donošenje
presude u predmetu koji se vodi pred Općinskim sudom u Splitu pod poslov­nim
brojem: P-417/94, te da odredi primjerenu naknadu podnositelju zbog povrede
ustavnog prava iz članka 29. stavka 1. Ustava, koju je počinio Općinski sud u
Splitu, ne odlučivši o pravima podnositelja u razumnom roku.

ČINJENICE VAŽNE ZA USTAVNOSUDSKI POSTUPAK

2. Ustavni sud je u postupku pokrenutom ustavnom tužbom,
primjenom članka 63. Ustavnog zakona, uvidom u presliku spisa Općinskog suda u
Splitu, broj: P-417/94, utvrdio sljedeće činjenice koje su pravno relevantne za
odlučivanje o povredi ustavnog prava podnositelja, zajamčenog člankom 29.
stavkom 1. Ustava Republike Hrvatske:

– dana 17. ožujka 1994. godine podnositelj je protiv
»C. o.« d.d., Filijala S., podnio tužbu Općinskom sudu u Splitu radi naknade
materijalne i nematerijalne štete uzrokovane u prometnoj nesreći;

– 15. prosinca 1994. godine održana je prva glavna
rasprava u predmetu, na kojoj je tužitelju (podnositelju) uručen pismeni
odgovor na tužbu tužene i raspravnim rješenjem određen tužitelju rok od 8 dana
da u sudski spis dostavi prometnu dozvolu i policijski izvještaj s nesreće.
Sljedeća rasprava zakazana je za dan 30. siječnja 1995. godine;

– na drugom ročištu održanom 30. siječnja 1995.
godine saslušan je svjedok i ponovno je raspravnim rješenjem naloženo tužitelju
da u sudski spis dostavi prometnu dozvolu, broj police osiguranja i svoju liječničku
dokumentaciju, te točnu adresu za predloženog svjedoka. Službenim putem sud je
odredio da će se od Prometne policije Split zatražiti da li je na dan štetnog
događaja izvršen očevid, a sljedeća rasprava zakazana je za dan 1. ožujka 1995.
godine;

– dopisom od 23. veljače 1995. godine PU
splitsko-dalmatinska, Postaja prometne policije, udovoljila je traženju suda;

– podneskom iz veljače mjeseca 1995. godine, tužitelj
udovoljava nalogu suda s ročišta od 30. siječnja 1995. i u sudski spis
dostavlja zatraženu dokumentaciju: preslik police osiguranja, preslik zahtjeva
za naknadu štete i preslik prometne dozvole, te točnu adresu za predloženog
svjedoka;

– na treće održanom ročištu dana 1. ožujka 1995. godine,
saslušan je predloženi svjedok, a raspravnim rješenjem novo ročište zakazano je
za dan 3. travnja 1995. godine, time da je na istom određeno provođenje saslušanja
novog svjedoka, tužitelja kao stranke te da će se od zdravstvene stanice
Plokite zatražiti uvid u zdravstveni karton tužitelja. Tužitelju (podnositelju)
je naloženo da dostavi preslik svoje vozačke dozvole;

– dopisom od 9. ožujka 1995. godine Dom zdravlja
Split udovoljio je traženju suda;

– na četvrtom održanom ročištu 3. travnja 1995. godine
saslušan je prispjeli svjedok, tužitelj kao stranka i nova rasprava zakazana je
za dan 17. svibnja 1995. godine, a tužitelju je dodijeljen rok od 15 dana da
dostavi zatraženu dokumentaciju od osiguravajućeg društva »J. o.«;

– dopisom od 11. travnja 1995. godine »J. o.« d.d.
S., izvještava sud da tužitelju nije isplaćena nikakva šteta za povrede
zadobivene u predmetnom štetnom događaju;

– na petom održanom ročištu dana 17. svibnja 1995.
godine raspravnim rješenjem određeno je provođenje rekonstrukcije prometne
nezgode za dan 30. lipnja 1995. godine, uz sudjelovanje sudskog vještaka za
cestovni promet i naložena je tužitelju uplata predujma za provođenje vještačenja;

– rješenjem suda od 1. lipnja 1995. godine zakazani očevid
odgođen je za dan 1. rujna 1995. godine;

– raspravnim rješenjem s ročišta (šestog) održanog
dana 1. rujna 1995. godine, ponovno je odgođeno zakazano vještačenje, time da će
isto biti zakazano nakon dogovora sa sudskim vještakom;

– dana 13. listopada 1995. godine, na (sedmoj)
glavnoj raspravi zakazan je očevid za dan 1. prosinca 1995. godine, me­đutim i
taj je odgođen za dan 19. siječnja 1996. godine, uz poziv tužitelju da dodatno
uplati na ime predujma za vještačenje;

– rješenjem suda od 22. siječnja 1996. godine
zakazani očevid odgođen je za dan 15. ožujka 1996. godine;

– rješenjem suda od 7. veljače 1996. godine zakazani
očevid odgođen je za dan 19. travnja 1996. godine;

– zakazani očevid za dan 19. travnja 1996. godine, na­značenog
dana nije proveden, već je isti održan tek 11. travnja 1997. godine;

– na
osmoj glavnoj raspravi održanoj dana 15. travnja 1997. godine sudskom vještaku
određen je rok od 30 dana za izradu vještačkog nalaza i mišljenja;

– dana
30. travnja 1997. godine sudski vještak udovoljava traženju suda i u spis
dostavlja svoj nalaz i mišljenje;

–
podneskom od 18. prosinca 1998. godine tužitelj prigovara nalazu vještaka i
predlaže novo vještačenje po vještaku iste struke, a podneskom od 31. ožujka
1999. godine obavještava sud da otkazuje punomoć svom dosadašnjem punomoćniku.
Podneskom od 18. studenoga 1999. godine tužitelj prijavljuje punomoć za novog
punomoćnika i moli zakazivanje nove glavne rasprave;

– 20.
travnja 2000. godine tužitelj ponovno požuruje nastavak postupka u predmetu i
zakazivanje novog vještačenja;

–
dopisom od 27. srpnja 2000. godine tužitelj ulaže novu požurnicu u sudski spis;

– zbog
proteka vremena (gotovo tri i pol godine nakon održanog zadnjeg ročišta u
predmetu – 15. travnja 1997.) tužitelj dopisom od 22. rujna 2000. godine ponovno
moli zakazivanje nove glavne rasprave;

– nove
požurnice u sudski spis tužitelj dostavlja 2. svibnja 2001. godine, 9. kolovoza
2001. godine i 19. veljače 2002. godine;

– dana
21. veljače 2003. godine održano je deveto ročište u predmetu, na kojem je
raspravnim rješenjem sud odlučio provesti dopunsko vještačenje u predmetu na
okolnost iznesenih prigovora tužitelja iz podneska od 18. prosinca 1998.
godine. Tužitelju je naloženo da uplati iznos za dopunsko vještačenje i nova
rasprava zakazana je za dan 4. travnja 2003. godine.

OČITOVANJE
OPĆINSKOG SUDA U SPLITU

3. Na
temelju članka 69. stavka 1. alineje 2. Ustavnog zakona, Ustavni sud je zatražio
od Općinskog suda u Splitu da se izjasni o navodima ustavne tužbe.

Općinski
sud u Splitu je 5. ožujka 2003. godine dostavio ovom Sudu svoje očitovanje o
navodima ustavne tužbe u kojemu je navedena kronologija postupanja u predmetu.
Uz očitovanje Sudu je dostavljen i preslik spisa, broj: P-417/94.

PRAVO
VAŽNO ZA USTAVNOSUDSKI POSTUPAK

4.
Odredbom članka 29. stavka 1. Ustava Republike Hrvat­ske, propisano je sljedeće:

*»Svatko
ima pravo da zakonom ustanovljeni neovisni i nepristrani sud (...) u razumnom
roku odluči o njegovim pravima i obvezama (...)«.*

Odredbom
članka 63. Ustavnog zakona propisano je slje­deće:

*»(1)
Ustavni sud će pokrenuti postupak po ustavnoj tužbi i prije no što je iscrpljen
pravni put, u slučaju kad o pravima i obvezama stranke (...) nije u razumnom
roku odlučio sud (...).*

*(2)
U odluci kojom usvaja ustavnu tužbu zbog nedonošenja akta u razumnom roku iz
stavka 1. ovoga članka, Ustavni sud će nadležnom sudu odrediti rok za donošenje
akta kojim će taj sud meritorno odlučiti o pravima i obvezama (...)
podnositelja. Rok za donošenje akta počinje teći idućeg dana od dana objave
odluke Ustavnog suda u »Narodnim novinama«.*

*(3)
U odluci iz stavka 2. ovoga članka Ustavni sud će odrediti primjerenu naknadu
koja pripada podnositelju zbog povrede njegova ustavnog prava koju je sud učinio
kada o pravima i obvezama podnositelja (...) nije odlučio u razumnom roku. Naknada
se isplaćuje iz državnog proračuna u roku od tri mjeseca od dana podnošenja
zahtjeva stranke za njezinu isplatu«.*

*Ustavna tužba je osnovana.*

5. Povredu ustavnog prava na donošenje sudske odluke
u razumnom roku Ustavni sud razmatra u svjetlu osobitih okolnosti svakog
pojedinog slučaja.

Razmatranjem razloga ustavne tužbe podnositelja i
uvida u spis Općinskog suda u Splitu, broj: P-417/94, Ustavni sud je utvrdio da
su se u ovom slučaju ostvarile pretpostavke za njegovo postupanje u smislu
odredbe članka 63. Ustavnog zakona.

Svoju odluku Ustavni sud obrazlaže sljedećim utvrđenjima:

5.1. DULJINA SUDSKOG POSTUPKA

Prvostupanjski parnični postupak započeo je 17. ožujka
1994. godine, podnošenjem tužbe podnositelja Općinskom sudu u Splitu protiv »C.
o.« d.d., Filijala S., radi naknade materijalne i nematerijalne štete
uzrokovane u prometnoj nesreći. Ustavna tužba podnijeta je dana 2. siječnja
2003. godine, a do tog dana sudski postupak nije okončan, pa Ustavni sud utvrđuje
da postupak u ovom predmetu traje ukupno osam (8) godina, devet (9) mjeseci i šesnaest
(16) dana.

Tijekom tog razdoblja prvostupanjski sud je održao
devet ročišta za glavnu raspravu i nije meritorno odlučio o tužbenom zahtjevu
podnositelja.

Zakon o potvrđivanju Konvencije za zaštitu ljudskih
prava i temeljnih sloboda i protokola br. 1, 4, 6, 7 i 11 uz Konvenciju za zaštitu
ljudskih prava i temeljnih sloboda (»Narodne novine« – Međunarodni ugovori,
broj 18/97, 6/99 – pročišćeni tekst i 8/99 – ispravak, u daljnjem tekstu: Zakon
o potvrđivanju Konvencije) stupio je na snagu dana 5. studenoga 1997. godine.

Od dana stupanja na snagu Zakona o potvrđivanju
Konvencije, odredbe Konvencije za zaštitu ljudskih prava i temeljnih sloboda
Vijeća Europe (u daljnjem tekstu: Europska konvencija) čine, temeljem članka
140. Ustava Republike Hrvatske, dio unutarnjeg pravnog poretka Republike
Hrvatske. Dio unutarnjeg pravnog poretka Republike Hrvatske od tog dana čini i
odredba članka 6. stavka 1. Europske konvencije pod nazivom »Pravo na pošteno
suđenje« koja, između ostaloga, propisuje sljedeće:

*»Radi utvrđivanja svojih prava i obveza građanske
naravi (...) svatko ima pravo da zakonom ustanovljeni neovisni i nepristrani
sud (...) u razumnom roku ispita njegov slučaj«.*

Pravo na donošenje sudske odluke u razumnom roku čini
dio unutarnjeg pravnog poretka Republike Hrvatske od dana stupanja na snagu
Zakona o potvrđivanju Konvencije (5. studenoga 1997. godine). Pravo na donošenje
sudske odluke u razumnom roku je ustavno pravo u Republici Hrvatskoj od 9.
studenoga 2000. godine (dana proglašenja Ustava). Ispitivanje razumnosti
trajanja sudskih postupaka prije 5. studenoga 1997. godine, u pravilu, ne bi
moglo biti predmetom ustavnosudskih postupaka temeljenih na članku 63. Ustavnog
zakona, jer u dotadašnjem pravnom poretku Republike Hrvatske takvo pravo nije
postojalo.

Ustavni sud je u konkretnom slučaju ocijenio da se
pravno relevantnim razdobljem s aspekta povrede prava na razumnu duljinu
trajanja sudskog postupka smatra razdoblje od 5. studenoga 1997. godine (to
jest, od dana stupanja na snagu Zakona o potvrđivanju Konvencije) do 2. siječnja
2003. godine (to jest, do dana podnošenja ustavne tužbe), što ukupno iznosi pet
(5) godina, jedan (1) mjesec i dvadeset osam (28) dana.

5.2.
POSTUPANJE NADLEŽNOG SUDA

Ustavni
sud je utvrdio da je u razmatranom, pravno relevantnom razdoblju, Općinski sud
u Splitu, za provođenje radnji koje su relevantne za meritorno odlučivanje o
pravima i obvezama stranaka u tom sudskom postupku održao samo jedno ročište
(21. veljače 2003. godine) na kojem je određeno provođenje dopunskog vještačenja
na okolnost prigovora iz podneska podnositelja kao tužitelja od 18. prosinca
1998. godine. Sve ostale aktivnosti suda, prije razmatranog razdoblja (od 5.
studenoga 1997. godine – od dana stupanja na snagu Zakona o potvrđivanju
Konvencije do 2. siječnja 2003. godine – do dana podnošenja ustavne tužbe) bile
su tijekom 1995. godine, u kojoj je provedeno sedam glavnih rasprava (od tog
tri glavne rasprave na kojima su samo odgađana zakazana vještačenja i određivani
novi termini) i tijekom 1997. godine u travnju mjesecu kada je provedeno vještačenje,
te dos­tav­ljen nalaz i mišljenje vještaka strankama na očitovanje.

Iz
spisa predmeta razvidno je da se razdoblje neaktivnosti Općinskog suda u Splitu
u razmatranom razdoblju, proteže od 5. studenoga 1997. godine do 21. veljače
2003. godine, tj. pet (5) godina, tri (3) mjeseca i šesnaest (16) dana.

5.3.                        PONAŠANJE
PODNOSITELJA USTAVNE TUŽBE (TUŽITELJA U SUDSKOM POSTUPKU)

Podnositelj
ustavne tužbe, kao tužitelj u sudskom postupku, prema utvrđenju Ustavnog suda,
svojim ponašanjem nije pridonio duljini sudskog postupka. Analizirajući tijek
sudskog postupka u pravno relevantnom razdoblju, Ustavni sud je utvrdio da je
podnositelj uvijek udovoljio nalozima i traženju suda, te je u više navrata požurivao
(18. studenoga 1999., 20. travnja 2000., 27. srpnja 2000., 22. rujna 2000., 2.
svibnja 2001., 9. kolovoza 2001. i 19. veljače 2002. godine), nastavak sudskog
postupka.

5.4.
SLOŽENOST SUDSKOG PREDMETA

Dosadašnji
tijek sudskog postupka ne ukazuje da se u kon­kretnom slučaju radi o složenoj
sudskoj stvari.

Polazeći
od činjenice da postupak pred sudom prvog stupnja traje preko 9 godina, a da
nije donesena meritorna presuda o tužbenom zahtjevu podnositelja, te posebno
imajući u vidu postupanje nadležnog suda u razmatranom, pravno relevantnom raz­dob­lju,
Ustavni sud nije našao okolnosti koje bi u dosadašnjem tijeku pos­tupka
ukazivale na složenost sudskog predmeta, a koje bi opravdale dugotrajnost
postupanja u konkretnom sudskom pred­metu.

6. Slijedom iznijetog, Ustavni sud ocjenjuje da je
nerazumno dugim trajanjem predmetnog sudskog postupka pred sudom prvog stupnja
povrijeđeno ustavno pravo podnositelja da zakonom ustanovljeni neovisni i
nepristrani sud u razumnom roku odluči o njegovim pravima ili obvezama, koje je
zajamčeno člankom 29. stavkom 1. Ustava Republike Hrvatske.

7. Imajući u vidu sve navedene činjenice i okolnosti,
a posebno važnost sudskog postupka za podnositelja, u smislu odredbe članka 63.
stavka 2. Ustavnog zakona, odlučeno je kao pod točkama I. i II. izreke odluke.

8. Sukladno odredbi članka 63. stavka 3. Ustavnog
zakona, odlučeno je kao pod točkama III. i IV. izreke odluke.

Visinu naknade zbog povrede ustavnog prava na donošenje
sudske odluke u razumnom roku, Ustavni sud u pravilu određuje za razmatrano,
pravno relevantno razdoblje, uz iznimnu moguć­nost uvažavanja nerazumno dugog
razdoblja potpune neaktivnosti suda i prije 5. studenoga 1997. godine, što
ovisi o osobitim okolnostima svakog pojedinog slučaja.

Pri
utvrđivanju naknade podnositelju, Ustavni sud je uzeo u obzir sljedeća
razdoblja potpune neaktivnosti suda:

– od 17. svibnja 1995. godine (kada je raspravnim rješenjem
određeno provođenje prometnog vještačenja) do 11. travnja 1997. godine (kada je
vještačenje provedeno), tj. jedna (1) godina, deset (10) mjeseci i dvadeset pet
(25) dana,

– od 15. travnja 1997. godine (kada je nakon
provedenog očevida, na glavnoj raspravi raspravnim rješenjem naloženo vješ­taku
da izradi svoj nalaz i mišljenje) do 21. veljače 2003. godine (kada je održana
posljednja glavna rasprava u predmetu), tj. pet (5) godina, deset (10) mjeseci
i šest (6) dana.

Pri utvrđivanju visine naknade, temeljem članka 63.
stavka 2. Ustavnog zakona, Ustavni sud uzima u obzir sve okolnosti slučaja, uz
istodobno uvažavanje ukupnih gospodarskih i socijalnih prilika u Republici
Hrvatskoj.

U konkretnom slučaju Ustavni sud je, utvrđujući
visinu naknade uzeo u obzir i činjenicu da je podnositelj žurno udovoljavao
svim traženjima i nalozima suda, te u više navrata požurivao nastavak postupka
u predmetu.

9. Odluka o objavi odluke (točka V. izreke) temelji
se na odredbi članka 29. Ustavnog zakona.

Broj: U-IIIA-4/2003
Zagreb, 7. travnja 2003.

USTAVNI SUD REPUBLIKE HRVATSKE

Predsjednik Vijeća
**dr. sc. Jasna Omejec,** v. r.

if !supportEmptyParas endif

Odluka, NN 71/2003-841