### NN 5/2020 (15.1.2020.), Odluka Ustavnog suda Republike Hrvatske broj: U-IIIA-2618/2017 od 3. prosinca 2019.

Ustavni sud Republike Hrvatske

77

Ustavni sud Republike Hrvatske, u sastavu zamjenica predsjednika Snježana Bagić, te suci Andrej Abramović, Ingrid Antičević Marinović, Mato Arlović, Branko Brkić, Mario Jelušić, Lovorka Kušan, Josip Leko, Davorin Mlakar, Rajko Mlinarić, Goran Selanec i Miroslav Šumanović, u postupku koji je ustavnom tužbom pokrenuo Radoslav Kovač iz Trebinja, Bosna i Hercegovina, na sjednici održanoj 3. prosinca 2019. donio je

ODLUKU

I. Ustavna tužba se usvaja.

II. Općinski sud u Dubrovniku dužan je donijeti odluku (u povodu prijedloga za ponavljanje postupka) u predmetu koji se vodi pred tim sudom pod brojem P-159/11 u najkraćem mogućem roku, ali ne duljem od šest (6) mjeseci, računajući od prvog idućeg dana nakon objave ove odluke u »Narodnim novinama«.

III. Na temelju članka 63. stavka 3. Ustavnog zakona o Ustavnom sudu Republike Hrvatske (»Narodne novine« broj 99/99., 29/02. i 49/02. – pročišćeni tekst), podnositelju ustavne tužbe Radoslavu Kovaču, Smokvine b.b., Trebinje (Bosna i Hercegovina) određuje se primjerena naknada zbog povrede ustavnog prava na razumnu duljinu postupka zajamčenog člankom 29. stavkom 1. Ustava Republike Hrvatske (»Narodne novine« broj 56/90., 135/97., 113/00., 28/01., 76/10. i 5/14.) u iznosu od 9.120,00 kuna.

IV. Naknada iz točke III. ove izreke bit će isplaćena iz državnog proračuna u roku od tri (3) mjeseca od dana podnošenja zahtjeva podnositelja Ministarstvu pravosuđa Republike Hrvatske za njezinu isplatu.

V. Ova odluka objavit će se u »Narodnim novinama«.

Obrazloženje

I. POSTUPAK PRED USTAVNIM SUDOM

1. Radoslav Kovač iz Trebinja, Bosna i Hercegovina (u daljnjem tekstu: podnositelj) podnio je 7. lipnja 2017. ustavnu tužbu na temelju članka 63. Ustavnog zakona o Ustavnom sudu Republike Hrvatske (»Narodne novine« broj 99/99., 29/02. i 49/02. – pročišćeni tekst; u daljnjem tekstu: Ustavni zakon) smatrajući da je trajanjem parničnog postupka koji se vodio pred Općinskim sudom u Dubrovniku pod brojem P-159/11, povrijeđeno njegovo ustavno pravo na donošenje odluke u razumnom roku zajamčeno člankom 29. stavkom 1. Ustava Republike Hrvatske (»Narodne novine« broj 56/90., 135/97., 113/00., 28/01., 76/10. i 5/14.).

Podnositelj u ustavnoj tužbi predlaže da Ustavni sud donese odluku kojom se ustavna tužba usvaja, kao i da mu se odredi primjerena novčana naknada.

2. Za potrebe ustavnosudskog postupka pribavljene su preslike spisa Općinskog suda u Dubrovniku broj: P-159/11 i broj: Su-Gzp I-10/2017.

II. PREGLED RADNJI U POSTUPKU

3. Podnositelj je 10. studenoga 2004. podnio Općinskom sudu u Dubrovniku tužbu radi utvrđenja ništavosti ugovora, statusa zaštićenog najmoprimca i prava na kupnju stana protiv prvotuženika Željeznice Federacije BiH, drugotuženika HŽ Infrastruktura d.o.o. i trećetuženika – protutužitelja Vlade Žilića iz Dubrovnika.

Podnositelj je 12. lipnja 2012. Vrhovnom sudu Republike Hrvatske podnio zahtjev za zaštitu prava na suđenje u razumnom roku te je Vrhovni sud donio rješenje broj: Gzp 1296/12-6 od 8. studenoga 2012., kojim je određen rok od devet mjeseci u kojem je sud dužan donijeti odluku te je podnositelju određena primjerena naknada u iznosu od 6.500,00 kuna.

Ročište je održano 7. svibnja 2013. te je drugotuženik predao dokumentaciju koju mu je sud naložio dostaviti.

Podnositelj se podneskom od 4. lipnja 2013. očitovao na dosadašnji tijek postupka i navode tuženika. Sljedeće ročište održano je 6. lipnja 2013.

Podneskom od 30. travnja 2014. trećetuženik podnosi protutužbu radi utvrđenja da je podnositelju prestalo stanarsko pravo. Ročište je održano 27. svibnja 2014. te je 1. srpnja 2014. podnositelj dostavio sudu odgovor na protutužbu.

Sljedeća ročišta održana su 18. veljače 2015., 12. ožujka 2015., 14. travnja 2015. te su na zadnjem ročištu prvo i drugotuženi podnijeli protutužbu.

Općinski sud u Dubrovniku donio je presudu i rješenje broj: P-159/11-91 od 29. svibnja 2015., kojom je utvrđeno da podnositelju prestaje stanarsko pravo na spornom stanu i da nema status zaštićenog najmoprimca na tom stanu te je odbijen glavni i podredni tužbeni zahtjev. Podnositelj je podnio žalbu na prvostupanjsku presudu 11. lipnja 2015.

Prvotuženik je podnio odgovor na žalbu 20. srpnja 2015.

Rješenjem Općinskog suda u Dubrovniku broj: P-159/11-101 od 26. kolovoza 2015. tužitelj je pozvan dopuniti žalbu jer ne sadrži njegov osobni identifikacijski broj.

Rješenjem Općinskog suda u Dubrovniku broj: P-159/11-107 od 7. listopada 2015. odlučeno je da se žalba podnositelja smatra povučenom, s obzirom na to da podnositelj nije dopunio žalbu u skladu s uputom suda iz rješenja broj: P-159/11-101 od 26. kolovoza 2015., a koje je uredno primio (što je vidljivo iz dostavnice u spisu).

Rješenje od 7. listopada 2015. postalo je pravomoćno 3. studenoga 2015.

Podnositelj je 15. prosinca 2015. podnio prijedlog za povrat u prijašnje stanje zbog propuštanja roka za podnošenje žalbe protiv rješenja broj: P-159/11-107 od 7. listopada 2015. odnosno za dopunu žalbe protiv rješenja broj: P-159/11-101 od 26. kolovoza 2015.

Također 15. prosinca 2015., podnositelj je podnio i prijedlog za ponavljanje postupka protiv rješenja Općinskog suda u Dubrovniku broj: P-159/11-107 od 7. listopada 2015.

Rješenjem Općinskog suda u Dubrovniku broj: P-159/11-118 od 14. siječnja 2016. odbačeni su prijedlozi za povrat u prijašnje stanje kao nepravodobni i prekinut je postupak u povodu prijedloga za ponavljanje postupka od 15. prosinca 2015. do pravomoćnog završetka postupka po prijedlozima za povrat u prijašnje stanje.

Podnositelj je 10. ožujka 2015. podnio žalbu protiv dijela rješenja broj: P-159/11-118 od 14. siječnja 2016.

Županijski sud u Varaždinu, Stalna služba u Koprivnici donijela je rješenje broj: Gž-600/16-2 od 7. lipnja 2016., kojim se žalba podnositelja protiv točke I. rješenja od 14. siječnja 2016. djelomično odbija, te se potvrđuje prvostupanjsko rješenje u dijelu u kojem je odbačen kao nepravovremen prijedlog za povrat u prijašnje stanje podnositelja zbog propuštenog roka za dopunu žalbe. Dok je prvostupanjsko rješenje ukinuto u dijelu točke 1., kojim je odbačen kao nepravovremen prijedlog za povrat u prijašnje stanje podnositelja zbog propuštenog roka za podnošenje žalbe protiv rješenja broj: P-159/11-107 od 7. listopada 2015.

U podnesku od 4. listopada 2016. podnositelj je naznačio svoj osobni identifikacijski broj.

Podnositelj je Općinskom sudu u Dubrovniku podnio zahtjev za zaštitu prava za suđenje u razumnom roku 17. studenoga 2016.

Ročište vezano za prijedlog za povrat u prijašnje stanje održano je 2. veljače 2017.

Općinski sud u Dubrovniku donio je rješenje broj: 18 P-159/11-138 od 17. ožujka 2017., kojim je odbijen kao neosnovan prijedlog za povrat u prijašnje stanje od 9. prosinca 2015. Županijski sud u Varaždinu, Stalna služba u Koprivnici donio je rješenje broj: Gž-2381/17-2 od 22. prosinca 2017., kojim je odbijena žalba podnositelja kao neosnovana i potvrđeno rješenje prvostupanjskog suda broj: P-159/11-138 od 17. ožujka 2017.

Općinski sud u Dubrovniku donio je 17. ožujka 2017. rješenje broj: Su-Gzp I-10/2017 kojim je odbijen zahtjev podnositelja za zaštitu prava na suđenje u razumnom roku u predmetu broj: P-159/11 (uzete su u obzir radnje poduzete od trenutka podnošenja prijedloga za povrat u prijašnje stanje). Rješenjem Županijskog suda u Dubrovniku broj: Su-Gžzp I-5/17 od 28. travnja 2017. odbijena je žalba podnositelja i potvrđeno navedeno rješenje od 17. ožujka 2017.

Općinski sud u Dubrovniku donio je i rješenje broj 18 P-159/11-139 od 17. ožujka 2017., kojim je odbijen prigovor podnositelja protiv rješenja o plaćanju sudske pristojbe od 15. prosinca 2016. broj: P159/11-129.

Podnositelj je protiv rješenja Županijskog suda u Varaždinu, Stalne službe u Koprivnici broj: Gž-2381/17-2 od 22. prosinca 2017. podnio reviziju Vrhovnom sudu, te je Vrhovni sud donio rješenje broj: Rev-x 817/2018-2 od 24. rujna 2018., kojim je odbacio reviziju kao nedopuštenu, s obzirom na to da je podnositelj reviziju podnio osobno, a nije priložio potvrdu da ima položen pravosudni ispit.

Podnositelj je podnio i prijedlog za ponavljanje postupka 15. prosinca 2015., te je rješenjem Općinskog suda u Dubrovniku broj: P-159/11-118 od 14. siječnja 2016. u točki II. izreke rješenja odučeno da se prekida postupak u povodu prijedloga za ponavljanje postupka do pravomoćnog završetka postupka po prijedlozima za povrat u prijašnje stanje.

U trenutku odlučivanja o ustavnoj tužbi postupak se vodi pred Općinskim sudom u Dubrovniku, s obzirom na to da je u povodu prijedloga podnositelja za ponavljanje postupka od 15. prosinca 2015. i dopune prijedloga od 31. siječnja 2018. (vezano uz rješenje broj: P-159/11-107 od 7. listopada 2015., koje je doneseno u žalbenom postupku, a kojim je odlučeno da se žalba podnositelja smatra povučenom), sud zakazao ročište za 15. ožujka 2019. Postupak pred Općinskim sudom u Dubrovniku i dalje je u tijeku.

III. MJERODAVNO PRAVO

4. U rješenju broj: U-IIIVs-3669/2006 i dr. od 2. ožujka 2010. (»Narodne novine« broj 34/10.) Ustavni sud opisao je razvoj pravne zaštite ustavnog prava na suđenje u razumnom roku od trenutka njegovog uvođenja u hrvatski pravni sustav, stupanjem na snagu Promjene Ustava Republike Hrvatske 9. studenoga 2000. (»Narodne novine« broj 113/00.), do stupanja na snagu Zakona o izmjenama i dopunama Zakona o sudovima (»Narodne novine« broj 153/09.).

U rješenju broj: U-IIIA-322/2014 od 23. prosinca 2014. (»Narodne novine« broj 8/15.) Ustavni sud opisao je i daljnji razvoj tog mehanizma pravne zaštite sve do 14. ožujka 2013. kada je stupio na snagu Zakon o sudovima (»Narodne novine« broj 28/13.; u daljnjem tekstu: ZoSud/13). U glavi VI. tog zakona pod nazivom »Zaštita prava na suđenje u razumnom roku« propisan je novi, drugačiji model zaštite prava na suđenje u razumnom roku u odnosu na onaj koji je bio na snazi u ranijem zakonodavnom razdoblju.

ZoSud/13 do danas je izmijenjen nekoliko puta:

– Zakonom o izmjenama i dopunama Zakona o sudovima (»Narodne novine« broj 33/15.)

– Zakonom o izmjenama i dopunama Zakona o sudovima (»Narodne novine« broj 82/15.)

– Uredbom o dopuni Zakona o sudovima (»Narodne novine« broj 82/16.)

– Zakonom o izmjenama i dopunama Zakona o sudovima (»Narodne novine« broj 67/18.).

Odredbe koje se odnose na zaštitu prava na suđenje u razumnom roku (članci 63. – 70.) nisu mijenjane.

5. Pregled pravnih sredstava za zaštitu prava na suđenje u razumnom roku od 2002. godine do 2013. godine (stupanja na snagu ZoSud-a/13) Ustavni sud dao je u odluci broj: U-IIIA-1031/2014 od 27. travnja 2016. (»Narodne novine« broj 50/16.).

IV. DOPUŠTENOST USTAVNE TUŽBE

6. Sukladno stajalištu Ustavnog suda iz rješenja broj: ­UIIIA-322/2014 od 23. prosinca 2014., jedna od pretpostavki za dopuštenost ustavne tužbe podnesene na temelju članka 63. Ustavnog zakona jest ta da je podnositelj prethodno koristio dopušteno pravno sredstvo protiv nerazumne duljine postupka.

6.1. U konkretnom slučaju podnositelj je 12. lipnja 2012. podnio Vrhovnom sudu zahtjev za zaštitu prava na suđenje u razumnom roku na temelju Zakona o sudovima (»Narodne novine 150/05., 16/07., 113/08., 153/09., 34/10. – rješenje Ustavnog suda broj: U-IIIVs-3669/2006 i dr., 116/10., 27/11. i 130/11.). Rješenjem Vrhovnog suda broj: Gzp 1296/12-6 od 8. studenoga 2012. prihvaćen je kao osnovan zahtjev podnositelja za zaštitu prava na suđenje u razumnom roku te je naloženo Općinskom sudu u Dubrovniku da u roku od devet (9) mjeseci donese odluku u predmetu broj: P-159/11, te mu je određena primjerena naknada u iznosu od 6.500,00 kuna.

6.2. Podnositelj je koristio i pravna sredstva koja su mu bila na raspolaganju na temelju ZoSud-a/13. Općinski sud u Dubrovniku donio je 17. ožujka 2017. rješenje broj: Su-Gzp I-10/2017 kojim je odbijen zahtjev podnositelja za zaštitu prava na suđenje u razumnom roku u predmetu broj: P-159/11 (uzete su u obzir radnje poduzete od trenutka podnošenja prijedloga za povrat u prijašnje stanje). Rješenjem Županijskog suda u Dubrovniku broj: Su-Gžzp I-5/17 od 28. travnja 2017. odbijena je žalba podnositelja i potvrđeno navedeno rješenje od 17. ožujka 2017.

7. Budući da je podnositelj koristio pravna sredstva koja su mu bila na raspolaganju, Ustavni sud utvrđuje da je ustavna tužba u konkretnom slučaju dopuštena te će razmotriti njezinu osnovanost.

V. OSNOVANOST USTAVNE TUŽBE

8. Ustavni sud ponavlja da se razumnost duljine postupka uvijek mora procjenjivati u svjetlu okolnosti konkretnog slučaja prema sljedećim kriterijima: složenost predmeta, ponašanje podnositelja i mjerodavnih tijela, te važnost predmeta postupka za podnositelja.

U konkretnom slučaju Ustavni sud posebno razmatra postupanje nadležnih sudova i podnositelja u razdoblju od 8. studenoga 2012. do dana donošenja ove odluke (razmatrano razdoblje).

1) Duljina sudskog postupka

9. Podnositelj je tužbu Općinskom sudu u Dubrovniku podnio 10. studenoga 2004. U trenutku odlučivanja o ovoj ustavnoj tužbi parnični postupak se vodi pred Općinskim sudom u Dubrovniku radi donošenja odluke o podnesenom prijedlogu za ponavljanje postupka (vezano za rješenje broj: P-159/11-107 od 7. listopada 2015., koje je doneseno u žalbenom postupku, a kojim je odlučeno da se žalba podnositelja smatra povučenom). Ustavni sud utvrđuje da parnični postupak u konkretnom slučaju od podnošenja tužbe Općinskom sudu u Dubrovniku do donošenja ove odluke traje ukupno četrnaest (14) godina, pet (5) mjeseci i ... dana.

2) Složenost sudskog predmeta

10. Ustavni sud ocjenjuje da se u konkretnom slučaju radi o složenijem predmetu (iz spisa predmeta proizlazi da je tužbeni zahtjev preinačavan četiri puta te je protutužbeni zahtjev podnesen nakon deset godina od pokretanja postupka).

3) Postupanje nadležnih sudova

11. Ustavni sud utvrdio je da je Općinski sud u Dubrovniku, nakon rješenja Vrhovnog suda broj: Gzp 1296/12-6 od 8. studenoga 2012., kojim mu je određen rok od devet mjeseci u kojem je bio dužan donijeti odluku (te je podnositelju određena primjerena naknada u iznosu od 6.500,00 kuna), održao ročište 7. svibnja 2013. Dakle, prvu radnju u postupku nakon rješenja Vrhovnog suda Općinski sud u Dubrovniku poduzeo je prije isteka roka koji mu je bio dan za okončanje postupka, te je nakon toga održao četiri ročišta. Ustavni sud utvrđuje da u tom razdoblju nije bilo neaktivnosti suda odnosno neosnovanih zastoja u radu suda.

Međutim, Općinski sud u Dubrovniku donio je presudu i rješenje broj: P-159/11-91 29. svibnja 2015. Ustavni sud, dakle, utvrđuje da je Općinski sud u Dubrovniku donio meritornu odluku nakon proteka jedne (1) godine, devet (9) mjeseci i dvadeset i jednog (21) dana nakon isteka roka koji mu određen rješenjem Vrhovnog suda broj: Gzp 1296/12-6 od 8. studenoga 2012.

Nakon što je podnositelj podnio žalbu na prvostupanjsku presudu 11. lipnja 2015., rješenjem Općinskog suda u Dubrovniku broj: P-159/11-101 od 26. kolovoza 2015. podnositelj je pozvan dopuniti žalbu jer ne sadrži njegov osobni identifikacijski broj.

Rješenjem Općinskog suda u Dubrovniku broj: P-159/11-107 od 7. listopada 2015. odlučeno je da se žalba podnositelja smatra povučenom, s obzirom na to da podnositelj nije dopunio žalbu u skladu s uputom suda iz rješenja broj: P-159/11-101 od 26. kolovoza 2015. Navedeno rješenje od 7. listopada 2015. postalo je pravomoćno 3. studenoga 2015. te je postupak u odnosu na podnositelja tada pravomoćno okončan.

Nakon što je podnositelj podnio prijedlog za povrat u prijašnje stanje zbog propuštanja roka za podnošenje žalbe protiv rješenja broj: P-159/11-107 od 7. listopada 2015. odnosno za dopunu žalbe protiv rješenja broj: P-159/11-101 od 26. kolovoza 2015., kao i prijedlog za ponavljanje postupka protiv istog rješenja Općinskog suda u Dubrovniku, Općinski sud je u relativno kratkom vremenu (14. siječnja 2016.) donio rješenje, kojim su odbačeni prijedlozi za povrat u prijašnje stanje kao nepravodobni i prekinut je postupak u povodu prijedloga za ponavljanje postupka od 15. prosinca 2015. do pravomoćnog završetka postupka po prijedlozima za povrat u prijašnje stanje (s obzirom na to da je Županijski sud u Varaždinu, Stalna služba u Koprivnici rješenjem broj: Gž-600/16-2 od 7. lipnja 2016. ukinula u dijelu točke 1. prvostupanjsko rješenje, kojim je odbačen kao nepravovremen prijedlog za povrat u prijašnje stanje podnositelja zbog propuštenog roka za podnošenje žalbe protiv rješenja broj: P-159/11-107 od 7. listopada 2015.).

Međutim, prekid postupka u povodu prijedloga za ponavljanje postupka (vezano uz rješenje broj: P-159/11-107 od 7. listopada 2015., koje je doneseno u žalbenom postupku, a kojim je odlučeno da se žalba podnositelja smatra povučenom) traje od 14. siječnja 2016., te nakon tri (3) godine i dva (2 mjeseca) odluka u povodu navedenog prijedloga za ponavljanje postupka još nije donesena.

U trenutku odlučivanja o ustavnoj tužbi postupak se vodi pred Općinskim sudom u Dubrovniku (radi donošenja odluke o podnesenom prijedlogu za ponavljanje postupka te je ročište bilo zakazano za 15. ožujka 2019., a nakon ročišta je prijedlog dostavljen na očitovanje tuženicima i protutuženiku). Postupak pred Općinskim sudom u Dubrovniku i dalje je u tijeku.

4) Ponašanje podnositelja ustavne tužbe

12. Ustavni sud ocjenjuje da je podnositelj u razmatranom razdoblju djelomično pridonio duljini trajanja postupka.

VI. OCJENA USTAVNOG SUDA

13. Imajući u vidu ukupno trajanje postupka, okolnost da Općinski sud u Dubrovniku još nije donio odluku o podnesenom prijedlogu za ponavljanje postupka (vezano uz rješenje broj: P-159/11-107 od 7. listopada 2015., koje je doneseno u žalbenom postupku, a kojim je odlučeno da se žalba podnositelja smatra povučenom, jer podnositelj nije dostavio osobni identifikacijski broj), kao i činjenicu da Općinski sud u Dubrovniku nije donio meritornu odluku u roku koji mu je naložen rješenjem Vrhovnog suda broj: Gzp 1296/12-6 od 8. studenoga 2012., Ustavni sud ocjenjuje da je podnositelju povrijeđeno pravo da sud u razumnom roku odluči o njegovim pravima i obvezama, koje je zajamčeno člankom 29. stavkom 1. Ustava.

1) Izreka odluke i nalog predsjedniku nadležnog suda

14. Utvrdivši da je ustavna tužba osnovana, u smislu članka 63. stavaka 1. i 2. Ustavnog zakona donesena je odluka kao u točkama I. i II. izreke.

Na temelju članka 31. stavaka 4. i 5. Ustavnog zakona određuje se da je predsjednik Općinskog suda u Dubrovniku dužan dostaviti Ustavnom sudu pisanu obavijest o datumima donošenja i otpreme odluke u roku od osam (8) dana od dana njezine otpreme, a najkasnije osam (8) dana od isteka roka određenog u točki II. izreke ove odluke.

15. Sukladno članku 63. stavku 3. Ustavnog zakona, donesena je odluka kao u točkama III. i IV. izreke.

Ustavni sud utvrđuje visinu naknade zbog povrede ustavnog prava na suđenje u razumnom roku uzimajući u obzir okolnosti svakog pojedinog predmeta, uz istodobno uvažavanje ukupnih gospodarskih i socijalnih prilika u Republici Hrvatskoj. U konkretnom slučaju uzeo je u obzir ukupno trajanje parničnog postupka, složenost postupka, djelomičan doprinos podnositelja glede duljine trajanja postupka, kao i činjenicu da Općinski sud u Dubrovniku još nije donio odluku u povodu prijedloga podnositelja za ponavljanje postupka (u pogledu rješenja koje je doneseno u žalbenom postupku).

16. Odluka o objavi temelji se na članku 29. Ustavnog zakona (točka V. izreke).

Broj: U-IIIA-2618/2017

Zagreb, 3. prosinca 2019.

USTAVNI SUD REPUBLIKE HRVATSKE

Zamjenica predsjednika
 dr. sc. Snježana Bagić, v. r.