## Odluka Ustavnog suda Republike Hrvatske broj: U-III-3454/2006 od 2. srpnja 2008.

### NN 94/2008 (13.8.2008.), Odluka Ustavnog suda Republike Hrvatske broj: U-III-3454/2006 od 2. srpnja 2008.

# USTAVNI SUD REPUBLIKE HRVATSKE

**2978**

Ustavni sud Republike Hrvatske, u Prvom vijeću za odlučivanje o ustavnim
tužbama, u sastavu sudac Aldo Radolović, predsjednik Vijeća, te suci Marko
Babić, Mario Kos, Davor Krapac, Duška Šarin i Nevenka Šernhorst, članovi Vijeća,
u postupku koji je ustavnom tužbom pokrenuo Ž. J. iz Z., na sjednici održanoj 2.
srpnja 2008. godine, jednoglasno je donio

## ODLUKU

I. Ustavna tužba se usvaja.
II. Ukida se presuda Upravnog suda Republike Hrvatske broj: Us-2443/2005-8 od 5.
srpnja 2006. i predmet se vraća tom sudu na ponovni postupak.
III. Ova odluka objavit će se u »Narodnim novinama«.

```
Obrazloženje
```

1. Ustavna tužba podnesena je protiv presude Upravnog suda Republike Hrvatske
broj: Us-2443/2005-8 od 5. srpnja 2006. godine, kojom je odbijena podnositeljeva
tužba protiv rješenja Ministarstva zaštite okoliša, prostornog uređenja i
graditeljstva Republike Hrvatske (u daljnjem tekstu: Ministarstvo) klasa: UP/I-361-05/04-06/0031,
urbroj: 531-04-05-2 od 9. siječnja 2005. godine.
Tim rješenjem ukinuta je, po pravu nadzora, Izmjena i dopuna građevne dozvole
Ureda državne uprave u Dubrovačko-neretvanskoj županiji, Službe za prostorno
uređenje, zaštitu okoliša, graditeljstvo i imovinsko-pravne poslove klasa: UP/I-361-03/03-02/144,
ur. broj: 2117-04/3-04-4 od 20. siječnja 2004. godine, čija izreka glasi:
»Stav 1. izreke građevne dozvole klasa: UP/I-361-03/00-02/25 od 21. lipnja 2000.
godine, kojom se L. B.-K. iz S., odobrava gradnja obiteljske kuće na
novoformiranoj čest. zem. 887/5 k.o. Koločep, a prema projektu koji čini
sastavni dio ove građevne dozvole, mijenja se i dopunjuje te glasi:
Ž. J. iz Z. odobrava se građenje jednokatne s podrumom obiteljske kuće na čest.
zem. 887/5 k.o. Koločep, a prema projektima koji su sastavni dio postojeće
građevne dozvole i ove izmjene i dopune građevne dozvole.
U svemu ostalomu ova građevna dozvola ostaje nepromijenjena«.
2. Podnositelj smatra da osporena presuda Upravnog suda Republike Hrvatske i
rješenje Ministarstva »nisu utemeljeni na Zakonu«, čime su podnositelju
povrijeđena ustavna prava propisana člancima 14. i 19. stavkom 2. te člankom
26., i da su povrijeđeni članci 3. i 19. stavak 1. Ustava Republike Hrvatske.
Podnositelj pri tome navodi:
»Podnositelj tužbe želi istaknuti i činjenicu da je Kupoprodajnim ugovorom kupio
zemljište zajedno sa građevinskom dozvolom koja je bila pravomoćna i konačna. U
skladu sa Zakonom o gradnji prijavljena je i gradnja objekta u roku od 2 godine
od dana pravomoćnosti građevinske dozvole. Prema tome podnositelj ove ustavne
tužbe je kupio zemljište i nekretninu na kojoj je postojala izdana građevinska
dozvola od 31. 7. 2000. god. s prijavljenom gradnjom od 22. 7. 2002. god. i to u
dobroj vjeri, smatrajući da ako je već na predmetnoj parceli izdana građevinska
dozvola da ne može postojati nikakova zapreka za izdavanje izmjene ili dopune
građevinske dozvole«.
2.1. Podnositelj je Sudu dostavio Izvod iz katastarskog plana od 22. ožujka
2007. godine i Izvadak iz zemljišnih knjiga od 22. ožujka 2007. godine, iz kojih
je razvidno da je na spornoj građevini kao jedini vlasnik upisan podnositelj
ustavne tužbe.

*Ustavna tužba je osnovana.*

3. Prema članku 62. stavku 1. Ustavnog zakona o Ustavnom sudu Republike Hrvatske
(»Narodne novine« broj 99/99., 29/02. i 49/02. – pročišćeni tekst; u daljnjem
tekstu: Ustavni zakon), svatko može podnijeti Ustavnom sudu ustavnu tužbu ako
smatra da mu je pojedinačnim aktom tijela državne vlasti, kojim je odlučeno o,
među ostalim, njegovim pravima i obvezama, povrijeđeno ljudsko pravo ili
temeljna sloboda zajamčena Ustavom (ustavno pravo).
4. Ustavni sud utvrđuje da je u podnositeljevoj pravnoj stvari mjerodavno
ustavno pravo propisano člankom 19. stavkom 2. Ustava, koji glasi:
Zajamčuje se sudska kontrola zakonitosti pojedinačnih akata upravnih vlasti i
tijela koja imaju javne ovlasti.
5. Ministarstvo je osporenim rješenjem od 9. siječnja 2005. godine, opisanim u
točki 1. obrazloženja ove odluke, na temelju članka 177. Zakona o gradnji
(»Narodne novine« broj 175/03. i 100/04.), ukinulo po pravu nadzora Izmjenu i
dopunu građevne dozvole, izdanu 20. siječnja 2004. godine.
Na temelju dokumentacije priložene spisu predmeta, Ministarstvo je utvrdilo da
postupku izdavanja sporne Izmjene i dopune građevne dozvole nije prethodilo
izdavanje izvoda iz prostornog plana, u smislu mjerodavnih odredbi Zakona o
prostornom uređenju (»Narodne novine« broj 30/04., 68/98., 35/99. i 61/00.).
Pri tome je Ministarstvo utvrdilo da se »o predmetnom zahtjevu nije moglo
riješiti izdavanjem izmjene i dopune građevne dozvole budući se radi o sasvim
novom i drugačijem zahvatu u prostor od onog odobrenog osnovnom dozvolom, koja
je bila izdana na temelju gore navedene lokacijske dozvole s obzirom da je ona,
kako je gore navedeno, konzumirana pa izmjena i dopuna iste pretpostavlja
izdavanje nove lokacijske dozvole ili izvoda iz plana«.
Ministarstvo ističe: »(...) valja navesti da iz navedenog grafičkog dijela
izvoda iz PPO-a, koji se nalazi u glavnom projektu, koji je sastavni dio
predmetne izmjene i dopune građevinske dozvole proizlazi da se čest. zem. 887/5
k.o. Koločep nalazi unutar granica građevinskog područja – zona stanovanja,
zaštitni obalni pojas. Nadalje proizlazi da se predmetna čestica zemlje nalazi u
zaštićenom i evidentiranom području graditeljskog nasljeđa, urbane i ruralne
cjeline, te u evidentiranom parku prirode, u području režima stroge zaštite –
izrazito vrijedne prostorne cjeline«.
Ministarstvo smatra mjerodavnom točku 36. Prostornog plana Općine Dubrovnik
(»Službeni glasnik« broj 12/86., 10/87., 3/89. i 8/91.), prema kojoj se uz obalu
mora utvrđuje širi kontinuirani obalni pojas različite širine, zavisno od
prirodnih (reljefnih, pejsažnih i drugih postojećih i planiranih vrijednosti), u
kojem se uvjeti uređenja prostora mogu utvrditi samo na osnovi provedbenih
planova. Ministarstvo je uvidom u kartu u mjerilu 1:5000, broj lista 34, koja je
sastavni dio Prostornog plana Općine Dubrovnik, utvrdilo da se podnositeljeva
zemljišna čestica nalazi u režimu stroge zaštite, te u parku prirode, pa time
gradnja na toj čestici nije moguća do izrade detaljnih – provedbenih planova
uređenja.
Na temelju članka 264. stavka 1. Zakona o općem upravnom postupku (»Narodne
novine« broj 53/91. i 103/96.) i članka 177. Zakona o gradnji, Ministarstvo je
po pravu nadzora ukinulo građevnu dozvolu, koja je konačna u upravnom postupku,
utvrdivši da su njome očito povrijeđene mjerodavne odredbe Zakona o gradnji.
6. Upravni sud Republike Hrvatske osporenom presudom je potvrdio stajalište
Ministarstva i odbio podnositeljevu tužbu, uz napomenu da »odredbe točke 110. i
113. Prostornog plana Dubrovačko-neretvanske županije, na koje tužitelj upućuje,
ne isključuju obvezu izrade detaljnog plana za otok Koločep«.
Pored navedenog, taj sud utvrđuje da je »osnovano tuženo tijelo, u provođenju
nadzora, ocijenilo da je glavni projekt Knjiga 1.1/1 Arhitektonski projekt u
nesuglasju s lokacijskom dozvolom od 22. prosinca 1999., a koja je bila sastavni
dio i koja je konzumirana izdavanjem građevne dozvole tijela prvog stupnja (...)
od 21. lipnja 2000., čiju izmjenu i dopunu je tužitelj tražio. Naime, predmetnom
izmjenom i dopunom površina pod objektom je veća, nego što je određena
lokacijskom dozvolom, a što se odnosi i na visinu te izgrađenost građevinske
čestice«.
7. Razmatrajući osporenu presudu Upravnog suda Republike Hrvatske s aspekta
članka 19. stavka 2. Ustava, Ustavni sud utvrđuje da se pravno stajalište
navedeno u presudi Upravnog suda Republike Hrvatske ne zasniva na ustavnopravno
prihvatljivom tumačenju mjerodavnog prava, iz sljedećih razloga:
Upravni sud Republike Hrvatske nije, prema ocjeni Ustavnog suda, dostatno proveo
sudsku kontrolu zakonitosti pojedinačnih akata upravnih vlasti, kada je potvrdio
stajalište Ministarstva da se »o predmetnom zahtjevu nije moglo riješiti
izdavanjem izmjene i dopune građevne dozvole budući se radi o sasvim novom i
drugačijem zahvatu u prostor od onog odobrenog osnovnom dozvolom, koja je bila
izdana na temelju gore navedene lokacijske dozvole s obzirom da je ona kako je
gore navedeno konzumirana, pa izmjena i dopuna iste pretpostavlja izdavanje nove
lokacijske dozvole ili izvoda iz plana«.
Naime, podnositelj je postupao u skladu s aktima koji su bili na snazi u vrijeme
kada je započeo gradnju spornog objekta, čija je gradnja potom i dovršena. Nakon
što je postupio u skladu s Izmjenom i dopunom građevne dozvole nije imao razloga
očekivati da je učinio bilo što zbog čega bi trebao snositi štetne posljedice
bilo koje vrste. Stoga je navedeno postupanje Upravnog suda Republike Hrvatske u
suprotnosti sa načelom sigurnosti objektivnog pravnog poretka.
Uz navedeno, prema ocjeni Ustavnog suda, konkretna povreda nije tolikog razmjera
da bi bila važnija od onoga što građanin može očekivati od državne vlasti koja
mu je uredno izdala odobrenje za gradnju objekta.
8. Slijedom navedenog, na temelju članaka 74. i 76. stavaka 1. i 2. Ustavnog
zakona, odlučeno je kao u točki I. izreke ove odluke.
9. Odluka o objavi temelji se na članku 29. Ustavnog zakona.

Broj: U-III-3454/2006
Zagreb, 2. srpnja 2008.

USTAVNI SUD REPUBLIKE HRVATSKE
Predsjednik Vijeća
**dr. sc. Aldo Radolović**, v. r.

Odluka, NN 94/2008-2978
Opći uvjeti korištenjaZaštita privatnosti[Pristup podatcima](/data_access_hr.aspx)[ELI](/about_eli_hr.aspx)

©2026. g. Narodne novine d.d.

, izrada [Novena d.o.o.](http://novena.hr/)