## Odluka Ustavnog suda Republike Hrvatske broj: U-IIIA-6549/2010 od 28. ožujka 2013.

### NN 43/2013 (12.4.2013.), Odluka Ustavnog suda Republike Hrvatske broj: U-IIIA-6549/2010 od 28. ožujka 2013.

43 12.04.2013 Odluka Ustavnog suda Republike Hrvatske broj: U-IIIA-6549/2010 od 28. ožujka 2013.

USTAVNI SUD REPUBLIKE HRVATSKE

830

Ustavni sud Republike Hrvatske, u Drugom vijeću za odlučivanje o ustavnim tužbama, u sastavu sutkinja Snježana Bagić, predsjednica Vijeća, te suci Mato Arlović, Slavica Banić, Davor Krapac, Ivan Matija i Duška Šarin, članovi Vijeća, odlučujući o ustavnoj tužbi koju je podnio D. J. iz R., kojeg zastupaju odvjetnici Zajedničkog odvjetničkog ureda G. M. i B. P. u R., na sjednici održanoj 28. ožujka 2013. jednoglasno je donio

ODLUKU

I. Ustavna tužba se usvaja.

II. Vrhovni sud Republike Hrvatske dužan je donijeti odluku u predmetu koji se pred tim sudom vodi pod brojem: Rev-x-716/12 u najkraćem mogućem roku, ali ne duljem od šest (6) mjeseci, računajući od prvog idućeg dana nakon objave ove odluke u »Narodnim novinama«.

III. Na temelju članka 63. stavka 3. Ustavnog zakona o Ustavnom sudu Republike Hrvatske (»Narodne novine« broj 99/99., 29/02. i 49/02. – pročišćeni tekst), podnositelju ustavne tužbe D. J. iz R., D. G. 14, određuje se primjerena naknada zbog povrede ustavnog prava iz članka 29. stavka 1. Ustava Republike Hrvatske (»Narodne novine« broj 56/90., 135/97., 113/00., 28/01. i 76/10.) u iznosu od 26.600,00 kuna.

IV. Naknada iz točke III. izreke ove odluke bit će isplaćena iz državnog proračuna u roku od tri (3) mjeseca od dana podnošenja zahtjeva podnositelja Ministarstvu pravosuđa Republike Hrvatske za njezinu isplatu.

V. Ova odluka objavit će se u »Narodnim novinama«.

Obrazloženje

1. Podnositelj je 29. studenoga 2010., na temelju članka 63. Ustavnog zakona o Ustavnom sudu Republike Hrvatske (»Narodne novine« broj 99/99., 29/02. i 49/02. – pročišćeni tekst; u daljnjem tekstu: Ustavni zakon), podnio ustavnu tužbu radi duljine predmetnog parničnog postupka, navodeći da se isti u trenutku njezinog podnošenja u povodu revizije vodi pred Vrhovnim sudom Republike Hrvatske (u daljnjem tekstu: Vrhovni sud) te smatrajući da mu je povrijeđeno pravo na suđenje u razumnom roku, zajamčeno člankom 29. stavkom 1. Ustava.

I. ČINJENICE VAŽNE ZA USTAVNOSUDSKI POSTUPAK

2. Ustavni sud je u postupku pokrenutom ustavnom tužbom, primjenom članka 63. Ustavnog zakona, na temelju navoda ustavne tužbe te uvida u spis Općinskog suda u Rijeci broj: P-4079/98 utvrdio pravno relevantne činjenice za odlučivanje o povredi ustavnog prava podnositelja zajamčenog člankom 29. stavkom 1. Ustava.

Podnositelj (prvotužitelj) je, zajedno s još jednim tužiteljem, 19. kolovoza 1998. podnio Općinskom sudu u Rijeci tužbu protiv tuženika radi ispražnjenja stana i isplate.

Ročište zakazano za 18. studenoga 1998. odgođeno je na zamolbu tuženika zbog spriječenosti njegovog punomoćnika.

Tuženik je na tužbu odgovorio podneskom od 7. prosinca 1998.

Na ročištu održanom 18. prosinca 1998. sud je predao odgovor na tužbu tužiteljima te ih pozvao da se na isti očituju u roku od 15 dana.

Tužitelji su traženo očitovanje dostavili podneskom od 4. siječnja 1999., na koji se tuženik očitovao svojim podneskom od 11. ožujka 1999.

Na ročištu održanom 11. listopada 1999. drugotužitelj je putem novog punomoćnika predao u spis »pripremni podnesak«, a sud je odlučio pribaviti relevantni spis »odsjeka za stambene poslove« Primorsko-goranske županije.

Na ročištu održanom 9. veljače 2000. sud je odlučio pribaviti svoj relevantni ostavinski spis.

Podneskom od 30. lipnja 2000. drugotužitelj je specificirao tužbeni zahtjev.

Podneskom od 24. kolovoza 2000. izvršena je daljnja drugotužiteljeva specifikacija tužbenog zahtjeva, kao i subjektivna kumulacija na strani tužitelja na način da se dosadašnjim tužiteljima pridružila trećetužiteljica.

Tuženik se na taj podnesak očitovao svojim podneskom od 14. rujna 2000., na koji su se drugotužitelj i trećetužiteljica očitovali podneskom od 25. rujna 2000.

Na ročištu održanom 6. listopada 2000. sud je odlučio na sljedećem ročištu saslušati stranke, što je i učinio na ročištu od 14. prosinca 2000., dok je na ročištu od 7. veljače 2001. saslušao svjedokinju.

Podneskom od 13. ožujka 2001. tuženik je dostavio sudu protutužbu u kojoj je protutužbenim zahtjevom tražio utvrđenje da je stekao »status zaštićenog stanara« na predmetnom stanu te nalaganje protutuženicima da s njim sklope ugovor o najmu tog stana.

Na taj podnesak drugotužitelj i trećetužiteljica očitovali su se podneskom od 5. travnja 2001.

Nakon ročišta održanog 12. travnja 2003. sud je istoga dana donio djelomičnu presudu broj: P-4079/98.

Protiv te presude tuženik je žalbu izjavio 10. rujna 2001.

Presudom Županijskog suda u Rijeci broj: Gž-2629/01-2 od 11. lipnja 2003. ta je žalba odbijena.

Podneskom od 22. siječnja 2004. drugotužitelj i trećetužiteljica su specificirali tužbeni zahtjev.

Na ročištu održanom 26. siječnja 2004. sud je dodijelio rok od 15 dana za očitovanje tuženika na prethodno spomenuti podnesak.

Na ročištu održanom 15. lipnja 2004. sud je odlučio strankama dostaviti određene podneske te im je dodijelio rok od 15 dana za očitovanje na njih.

Drugotužitelj i trećetužiteljica su očitovanje sudu dostavili podneskom od 6. srpnja 2004.

Na ročištu održanom 10. studenoga 2004. sud je odlučio od Grada Rijeke i porezne uprave pribaviti podatke o najamnini glede predmetnog stana, kao i stanova takve vrste i kvalitete u spornom razdoblju.

Tražene podatke Grad Rijeka je dostavio 7. siječnja 2005., a nadležna porezna uprava 13. siječnja 2005.

Na ročištu održanom 7. travnja 2005. sud je odlučio provesti građevinsko vještačenje na okolnost visine najamnine predmetnog stana u spornom razdoblju te je pozvao tužitelje na uplatu predujma u roku od 15 dana, kojeg su isti uplatili 19. travnja 2005., nakon čega je vještak sudu nalaz i mišljenje dostavio 2. prosinca 2005.

Na ročištu održanom 12. travnja 2006., na kojem su drugotužitelj i trećetužiteljica predali podnesak s tužbenim zahtjevom usklađenim s nalazom i mišljenjem vještaka, sud je odlučio pozvati vještaka radi usmenog pojašnjenja nalaza i mišljenja.

Na ročištu održanom 25. svibnja 2005. saslušan je vještak te je glavna rasprava zaključena, nakon čega je ročište za objavu presude održano 9. lipnja 2006., ali je sud tog dana donio rješenje o preotvaranju glavne rasprave i pribavljanju podataka o plaćanju najamnine od Grada Rijeke te podatka o prebivalištu tuženika od PU Rijeka.

PU Rijeka je traženo dostavila 15. rujna 2006., a Grad Rijeka 23. listopada 2006.

Na ročištu održanom 24. listopada 2006. sud je odlučio zatražiti radi uvida spis istoga suda (koji se vodio u svezi predmetnog stana) nakon što mu tuženik dostavi broj spisa, što je isti učinio podneskom od 25. listopada 2006.

Na ročištu održanom 16. studenoga 2006. glavna rasprava je zaključena, a ročište za objavu presude održano je 1. prosinca 2006., kada je donesena i objavljena presuda broj: P-4079/98.

Protiv te presude tuženik je žalbu izjavio 17. siječnja 2007., podnositelj 18. siječnja 2007., a drugotužitelj i trećetužiteljica 29. siječnja 2007.

Presudom Županijskog suda u Rijeci broj: Gž-4355/07-2 od 30. prosinca 2009. navedene žalbe su odbijene, a rješenjem broj: Gž-4355/07-4 od 7. srpnja 2010. izvršeni su ispravci očitih pogreški u pisanju.

Protiv drugostupanjske presude podnositelj je 29. rujna 2010. podnio reviziju.

Prvostupanjski sud je predmetni spis dostavio Vrhovnom sudu 13. lipnja 2011.

Vrhovni sud Republike Hrvatske je dopisom dostavljenim prvostupanjskom sudu 20. travnja 2012. tražio da taj sud dostavi spis drugostupanjskom sudu radi otklanjanja daljnje očite pogreške u pisanju drugostupanjske presude.

Drugostupanjski sud je rješenjem broj: Gž-4355/07-7 od 28. svibnja 2012. izvršio traženi ispravak očite pogreške u pisanju.

Prvostupanjski sud je predmetni spis ponovno dostavio Vrhovnom sudu 27. kolovoza 2012.

U trenutku odlučivanja o ustavnoj tužbi predmet nije okončan već se radi odlučivanja o reviziji vodi kod Vrhovnog suda pod brojem: Rev-x-716/12.

II. PRAVO VAŽNO ZA USTAVNOSUDSKI POSTUPAK

3. Članak 29. stavak 1. Ustava glasi:

»Članak 29.

Svatko ima pravo da zakonom ustanovljeni neovisni i nepristrani sud pravično i u razumnom roku odluči o njegovim pravima i obvezama, ili o sumnji ili optužbi zbog kažnjivog djela.

(...)«

Članak 63. Ustavnog zakona glasi:

»Članak 63.

(1) Ustavni sud će pokrenuti postupak po ustavnoj tužbi i prije no što je iscrpljen pravni put, u slučaju kad o pravima i obvezama stranke ili o sumnji ili optužbi zbog kažnjivog djela nije u razumnom roku odlučio sud …

(2) U odluci kojom usvaja ustavnu tužbu zbog nedonošenja akta u razumnom roku iz stavka 1. ovoga članka, Ustavni sud će nadležnom sudu odrediti rok za donošenje akta kojim će taj sud meritorno odlučiti o pravima i obvezama ili o sumnji ili optužbi zbog kažnjivog djela podnositelja. Rok za donošenje akta počinje teći idućeg dana od dana objave odluke Ustavnog suda u »Narodnim novinama«.

(3) U odluci iz stavka 2. ovoga članka Ustavni sud će odrediti primjerenu naknadu koja pripada podnositelju zbog povrede njegova ustavnog prava koju je sud učinio kada o pravima i obvezama podnositelja ili o sumnji ili optužbi zbog njegova kažnjivog djela nije odlučio u razumnom roku. Naknada se isplaćuje iz državnog proračuna u roku od tri mjeseca od dana podnošenja zahtjeva stranke za njezinu isplatu.«

Ustavna tužba je osnovana.

4. Svoju odluku Ustavni sud obrazlaže sljedećim utvrđenjima:

4.1. DULJINA SUDSKOG POSTUPKA

Parnični postupak tužbom radi ispražnjenja stana i isplate pokrenut je pred prvostupanjskim sudom 19. kolovoza 1998.

U trenutku odlučivanja o ustavnoj tužbi podnositelja postupak se vodio pred Vrhovnim sudom pod brojem: Rev-x-716/12.

Slijedom navedenog, Ustavni sud utvrđuje da je do odluke Ustavnog suda o ustavnoj tužbi podnositelja sudski postupak trajao četrnaest (14) godina, sedam (7) mjeseci i devet (9) dana.

4.2. POSTUPANJE NADLEŽNOG SUDA

Ustavni sud utvrdio je da se u razmatranom, pravno relevantnom razdoblju postupak vodio pred sudovima sva tri stupnja. U postupku su donesene dvije prvostupanjske odluke (od toga jedna djelomična presuda) i dvije drugostupanjske odluke, a revizijski postupak još nije okončan.

4.3. PONAŠANJE PODNOSITELJA USTAVNE TUŽBE
(TUŽITELJA U PARNIČNOM POSTUPKU)

Ocjena Ustavnog suda je da podnositelj, kao tužitelj u parničnom postupku, nije znatnije doprinio duljini sudskog postupka.

4.4. SLOŽENOST SUDSKOG PREDMETA

Ocjena je Ustavnog suda da se u konkretnom slučaju radi o relativno složenoj pravnoj stvari.

III. OCJENA USTAVNOG SUDA

5. Ustavni sud utvrđuje da se postupak, koji još nije okončan, u pravno relevantnom razdoblju vodi više od četrnaest (14) godina, što ne udovoljava zahtjevu suđenja u razumnom roku.

Imajući u vidu navedenu duljinu postupka koji još traje, Ustavni sud ocjenjuje da je podnositelju, usprkos relativnoj složenosti predmeta, povrijeđeno pravo na pravično suđenje u dijelu koji se odnosi na razumnu duljinu postupka, zajamčeno člankom 29. stavkom 1. Ustava.

6. Visinu naknade, zbog povrede ustavnog prava na donošenje odluke u razumnom roku, Ustavni sud utvrđuje uzimajući u obzir okolnosti svakog pojedinog predmeta, uz istodobno uvažavanje ukupnih gospodarskih i socijalnih prilika u Republici Hrvatskoj.

7. Slijedom navedenog, na temelju članka 63. stavaka 1. i 3. Ustavnog zakona, odlučeno je kao u izreci.

8. Odluka o objavi (točka V. izreke) temelji se na članku 29. Ustavnog zakona.

9. Predsjednik Vrhovnog suda dužan je dostaviti Ustavnom sudu pisanu obavijest o datumima donošenja i otpreme odluke u roku od osam (8) dana od dana njene otpreme, a najkasnije osam (8) dana od isteka roka određenog u točki II. izreke ove odluke. Ovaj nalog temelji se na članku 31. stavcima 4. i 5. Ustavnog zakona.

Broj: U-IIIA-6549/2010

Zagreb, 28. ožujka 2013.

USTAVNI SUD REPUBLIKE HRVATSKE

Predsjednica Vijeća
Snježana Bagić, v. r.

Odluka, NN 43/2013-830