## Odluka Ustavnog suda Hrvatske broj U/I-194/1990. od 15. studenoga 1990.

### NN 2/1991 (24.1.1991.), Odluka Ustavnog suda Hrvatske broj U/I-194/1990. od 15. studenoga 1990.

# USTAVNI SUD HRVATSKE

Ustavni sud Hrvatske, na sjednici održanoj 15. studenoga 1990. godine,
donio je

## ODLUKA

1. Odbija se prijedlog Osnovnog suda udruženog rada u Osijeku da se
ukine odredba člana 12. stava 4. Pravilnika o raspoređivnaju sredstava
za osobne dohotke, zajedničku potrošnju i osobnim izdacima na teret materijalnih
troškova poslovanja Vukovarske tekstilne industrije "Vuteks"
Vukovar od 3. kolovoza 1989. godine.

2. Ova odluka objavit će se u "Narodnim novinama" i u Vukovarskoj
tekstilnoj industriji "Vuteks" na način na koji se objavljuju
samoupravni opći akti.

Obrazloženje

Odredbama člana 12. Pravilnika navedenog u izreci utvrđen je način raspoređivanja
sredstava za osobne dohotke te utvrđena mjerila i kriteriji za odredivanje
osobnog dohotka radnika po osnovi tekućega i minulog rada. Kao mjerilo
za određivanje osobnog dohotka radnika po osnovi minulog rada radnika utvrđen
je radni staž, s tim što je u članu 12. stavu 3. propisano da se osobni
dohodak radnika, ostvaren radom i iskazan u bodovima, uvećava za svaku
godinu radnog staža 0,5%, dok je u stavu 4. propisano da se pod radnim
stažom podrazumijeva radni staž ostvaren u poduzeću i upisan u radnoj knjižici.
Osnovni sud udruženog rada u Osijeku predložio je ocjenu ustavnosti i zakonitosti
odredbi člana 12. Pravilnika, osporavajući u svom prijedlogu samo zakonitost
odredbe prema kojoj se kod odredivanja osobnog dohotka po osnovi minulog
rada uzima u obzir vrijeme efektivnog rada, a ne i cjelokupni mirovinski
staž. Prijedlogom je, dakle, osporena zakonitost odredbe člana 12. stava
4. Pravilnika. Prijedlog nije osnovan. Prema odredbi člana 49. stava 1.
Zakona o osnovnim pravima iz radnog odnosa ("Službeni list SFRJ",
broj 60/89. i 42/90) radniku pripada osobni dohodak u skladu s općim aktom
usklađenim s društvenim dogovorom odnosno s kolektivnim ugorovom i zakonom.
U članu 61. Zakona o radnim odnosima ("Narodne novine", broj
19/90) pripisano je da radnik ima pravo na osobni dohodak odnosno plaću
u visini utvrdenoj općim aktom odnosno ugovorom o zapošljavanju u skladu
sa zakonom, društvenim dogovorom odnosno kolektivnim ugovorom. Općim kolektivnim
ugovorom, zaključenim između Vijeća Saveza samostalnih sindikata Hrvatske
i Privredne komore Hrvatske ("Narodne novine", broj 35/90), kojim
su uređena prava i obveze radnika iz rada i na osnovi rada u organizacijama
i kod poslodavaca, u članu 23. određeno je da se osnovna plaća radnika
povećava za svaku navršenu godinu radnog staža 0,5%. Budući da citirani
savezni i republički zakon ne uređuju pitanje osnove i mjerila ta odredivanje
osobnih dohodaka radnika, nego uređivanje tih pitanja prepuštaju kolektivnom
ugovoru i općem aktu, Sud je ocijenio da osporena odredba Pravilnika nije
u suprotnosti sa zakonom. Ta odredba, gledano sa stajališta odredbe člana
61. republičkog zakona, bila bi u suprotnosti sa zakonom samo u slučaju
da je pitanje određivanja osobnog dohotka po osnovi radnog staža uredeno
protivno Općem kolektivnom ugovor. Kako je predmetno pitanje osporenom
odredbom Pravilnika upravo uređeno u skladu s tim ugovorom, proizlazi da
je ta odredba zakonita. Iz navedenih razloga odlučeno je kao u izreci.

Broj : U/I-194/1990.

Zagreb, 15. studenoga 1990.

USTAVNI SUD HRVATSKE

Predsjednik

**Jadranko Crnić, v. r.**

Odluka, NN 2/1991-60