## Uredba o izmjenama i dopunama Uredbe za proved­bu Carinskog zakona

### NN 69/2006 (21.6.2006.), Uredba o izmjenama i dopunama Uredbe za proved­bu Carinskog zakona

# VLADA REPUBLIKE HRVATSKE

**1652**

Na temelju članka 5.a, članka 13., članka 14. stavka 4., članka 18.a, članka 20.
stav­ka 2., članka 27., članka 48., članka 69., članka 73. stavka 2., članka 78.
stavka 4., članka 81. stavka 4., članka 84. stavka 3., članka 88. stavaka 1., 3.
i 5., članka 96. stavka 4., članka 106. stavaka 5. i 6., članka 108. stavka 1.,
članka 110. stavka 3., članka 119. stavaka 2. i 4., članka 125. stavaka 2. i 4.,
članka 126. stavka 2. točke c), članka 127. stavka 4., članka 129., članka 131.,
članka 139., članka 141. stavka 1. točke e), članka 149. članka 150. stavka 2.,
članka 154. stavka 2., članka 155. stavka 3., članka 156. stavka 2., članka 161.
stavka 2., članka 169. stavaka 3. i 5., članka 179. stavka 4., članka 181.
stavka 4., članka 185. stavaka 3. i 5., članka 188. stavka 4., članka 189.,
članka 192. stavka 5., članka 194. stavka 3., članka 200. stavka 1., članka
203., članka 221. stavka 5., članka 226. stavka 3., članka 229. stavka 3.,
članka 235. stavka 1., članka 236., članka 254. stavka 3. i članka 257.
Carinskog zakona (»Narodne novine«, br. 78/99, 117/99, 73/2000, 92/2001, 47/2003
i 140/2005), Vlada Republike Hrvatske je na sjednici održanoj 14. lipnja 2006.
godine donijela

## UREDBU

### O IZMJENAMA I DOPUNAMA UREDBE ZA PROVEDBU CARINSKOG ZAKONA

Članak 1.

U Uredbi za provedbu Carinskog zakona (»Narodne novine«, broj 161/2003) članak
1. mijenja se i glasi:
»Ovom Uredbom uređuje se:
– uvjeti za odobravanje statusa »ovlaštenog gospodarskog subjekta« i za davanje
odobrenja za uporabu pojednostavljenja, vrsta i opseg olakšica koje se mogu
odobriti s obzirom na sigurnosno relevantne provjere, te uvjeti i postupak prema
kojima se status »ovlaštenog gospodarskog subjekta« može ukinuti,
– uvjeti za izdavanje obavijesti i obvezujućih mišljenja,
– kriteriji i postupak za selektivnu primjenu mjera carinskog nadzora i provjere
u putničkom i robnom prometu, te za provedbu pojednostavljenja carinskih
postupaka zbog zastoja u prometu na graničnim prijelazima i u unutrašnjosti
carinskog područja,
– vrijednost robe do koje se može primijeniti i vrste roba na koje se ne može
primijeniti jedinstvena carinska stopa za netrgo­vačku robu koju putnik nosi sa
sobom ili koju fizička osoba primi u pošiljci od druge fizičke osobe,
– dodatna mjerila za utvrđivanje podrijetla robe, čija proiz­vodnja uključuje
uporabu robe s podrijetlom više od jedne zemlje, način dokazivanja podrijetla
robe, način izdavanja potvrde te mjerodavna tijela za ovjeru potvrda i davanje
tumačenja o pod­rijetlu robe,
– primjena odredaba o utvrđenju vrijednosti robe za carinske svrhe,
– uvjeti i način utvrđenja carinske vrijednosti robe, koja je prije puštanja u
slobodan promet bila stavljena u drugo carinski dopušteno postupanje ili
uporabu,
– primjena odredaba Carinskog zakona o postupanju sa stranom robom od ulaska u
carinsko područje Republike Hrvatske do određivanja carinski dopuštenoga
postupanja ili uporabe,
– oblik, sadržaj i način podnošenja carinske deklaracije i drugih obrazaca koji
se primjenjuju u carinskom postupku,
– slučajevi i uvjeti pod kojima carinska deklaracija može biti ukinuta nakon
puštanja robe deklarantu,
– uvjeti i način uzimanja uzoraka,
– primjena carinskih obilježja,
– pojednostavljenja formalnosti i postupka podno­šenja i prihvaćanja carinske
deklaracije,
– pojednostavljenja formalnosti i postupaka u provoznom postupku, te posebni
pojednostavnjeni postupci za provozni postupak,
– primjena carinskih postupaka s odgodom i carinskih postupaka s gospodarskim
učinkom, pojednostavljenja, te primjena odredaba koje se odnose na mjere
trgovinske ili poljoprivredne politike,
– uvjeti i postupak davanja odobrenja za polaganje zajedničkog jamstva koje se
odnosi na više provoznih postupaka,
– uvjeti i postupak davanja odobrenja za korištenje zajedničkog jamstva u
smanjenom iznosu jamstvene svote, ili oslobođenje od obveze polaganja jamstva,
– primjena propisa za postupak provoza i iznimke od pravila provedbe postupka
provoza,
– popis uobičajenih oblika rukovanja robom u carinskom skladištu,
– slučajevi u kojima se, u postupku unutarnje proizvodnje uz uporabu
istovrijedne robe, može dopustiti da istovrijedna roba bude na višem stupnju
obrade nego uvozna roba,
– mjere kojima se zabranjuje, propisuju dodatni uvjeti ili se olak­šava uporaba
istovrijedne robe u postupku unutarnje proizvodnje,
– slučajevi u kojima se, pri provjeravanju gospodarskih uvjeta kod izdavanja
odobrenja za postupak unutarnje proizvodnje, smatra da su gospodarski uvjeti
ispunjeni,
– posebni rokovi za završetak postupka unutarnje proizvodnje za određene
proizvodne radnje ili za određenu uvoznu robu,
– slučajevi u kojima i uvjeti pod kojima se smatra da su roba u nepromijenjenom
stanju ili dobiveni proizvodi u postupku unutarnje proizvodnje pušteni u
slobodni promet,
– popis dobivenih proizvoda za koje se obračunava carina sukladno članku 131.
stavak 1. točka a) alineja prva Carinskog zakona,
– slučajevi i uvjeti pod kojima se može odobriti postupak preradbe pod carinskim
nadzorom,
– slučajevi u kojima se, pri provjeravanju gospodarskih uvjeta kod izdavanja
odobrenja za postupak preradbe pod carinskim nadzorom, smatra da su gospodarski
uvjeti ispunjeni,
– slučajevi i posebni uvjeti za primjenu postupka privremenog uvoza s potpunim
oslobođenjem od plaćanja uvozne carine,
– uvjeti za provedbu postupka privremenog uvoza s djelomičnim oslobođenjem od
uvozne carine, te popis robe za koju se ne može odobriti provedba toga postupka,
– slučajevi i postupak za odobravanje postupka vanjske proizvodnje osobi koja ne
organizira izvođenje proizvodnih radnji,
– slučajevi u kojima se može odobriti postupak vanjske proizvodnje kada nije
moguće utvrditi da su dobiveni proizvodi proizvedeni od privremeno izvezene
robe,
– slučajevi i posebni uvjeti pod kojima se troškovi proizvodnje primjenjuju kao
osnovica za obračun carinskog duga pri puštanju robe u slobodni promet nakon
postupka vanjske proizvodnje,
– slučajevi i uvjeti kada se ne podnosi izvozna carinska deklaracija za robu
koja napušta carinsko područje,
– iznimke od pravila da se izvozna carinska deklaracija podnosi kod carinarnice
koja je odgovorna za nadzor nad područjem u kojemu izvoznik ima sjedište ili
prebivalište ili u kojoj je roba zapakirana ili utovarena za izvoz,
– način vođenja evidencija, te način provedbe mjera carinskog nadzora u
slobodnoj zoni ili u slobodnome skladištu,
– slučajevi u kojima se za stranu robu, stavljenu u postupak s odgodom, neće
primjenjivati trgovinske mjere pri njezinom izvozu iz carinskog područja,
– slučajevi i način ustupanja robe u korist države,
– okolnosti i uvjeti pod kojima je moguće ostvariti oslobo­đenje od plaćanja
carine pri povratu robe koja je predmet posebnih mjera trgovinske ili
poljoprivredne politike,
– okolnosti i uvjeti pod kojima je moguće ostvariti oslobo­đenje od plaćanja
carine za robu koja se ponovno uvozi, iako nije u istom stanju u kojem je bila
izvezena,
– slučajevi u kojima se neće zahtijevati polaganje osiguranja za namirenje
carinskog duga, ili u kojima će se odobriti polaganje osiguranja u smanjenom
iznosu,
– uvjeti i postupak davanja zajedničkog osiguranja za namirenje carinskog duga,
– instrumenti osiguranja za namirenje carinskog duga,
– svota carine koja se neće knjižiti,
– uvjeti pod kojima se naplata carinskog duga može obustaviti, ako je podnesen
zahtjev za otpuštanje duga ili ako je roba zaplijenjena s namjerom da se oduzme,
– svota carine i kamata koje se neće prisilno naplaćivati,
– drugi slučajevi povrata ili otpusta uvoznog ili izvoznog duga, koji se ne mogu
pripisati prijevarnim namjerama ili gruboj nemarnosti carinskoga dužnika ili
drugih sudionika u odgovarajućem carinskom postupku i posebni uvjeti i postupak
ostvarivanja povrata ili otpusta carine,
– svota carinskog duga za koji se neće odobriti otpust ili pov­rat duga,
– uvjeti i postupak prikupljanja, čuvanja i prodaje robe oduzete u prekršajnom
postupku, robe koju carinarnica može oduzeti odnosno prodati zbog neispunjenja
obveza, te životinja i druge lako pokvarljive robe koju carinarnica može odmah i
neposredno prodati, te
– uvjeti i način besplatnog ustupanja oduzete strane robe i drugi načini
postupanja s oduzetom stranom robom.«.

Članak 2.

U članku 2. točke e) i f) mijenjaju se i glase:
»e) nomenklatura carinske tarife: sustav nazivlja i brojčanog označavanja robe u
Carinskoj tarifi,
f) harmonizirani sustav: harmonizirani sustav nazivlja i brojčanog označavanja
robe,«.
Iza točke f) dodaje se točka g) koja glasi:
»g) Istanbulska konvencija: Konvencija o privremenom uvozu, dogovorena 26.
srpnja 1990. godine u Istanbulu.«.

Članak 3.

U članku 8. stavku 3. točka k) mijenja se i glasi:
»k) suglasnost da se dostavljeni podaci smiju pohraniti u datoteci Carinske
uprave, kao i da se pojedinosti iz obvezujućeg mišljenja, uključujući
fotografije, skice, prospekte i drugo, mogu učiniti jav­no dostupnim putem
interneta, s iznimkom podataka koje korisnik označi povjerljivim; pri tome će se
primjenjivati odredbe posebnih propisa kojima se uređuje zaštita tajnosti
podataka.«.
U stavku 4. točki f) riječi »dobivanje« zamjenjuju se riječima »stjecanje«.
Točke j) i k) mijenjaju se i glase:
»j) izjavu podnositelja zahtjeva o tome da li je prema njegovim saznanjima
obvezujuće mišljenje o razvrstavanju robe ili obvezujuće mišljenje o podrijetlu
za robu ili materijale koji su istovjetni ili slični onima navedenim pod točkom
d) ili f) ovoga stavka već bilo izdano ili je za iste podnesen zahtjev u
Republici Hrvatskoj, te
k) suglasnost da se dostavljeni podaci smiju pohraniti u datoteci Carinske
uprave, s time da se pored odredbe članka 16. Carinskog zakona primjenjuju
odredbe posebnih propisa kojima se uređuje zaštita tajnosti podataka.«.

Članak 4.

U članku 12. stavku 1. iza brojke »5.« stavlja se zarez i dodaju riječi »članka
5.a.«.

Članak 5.

Iznad članka 13. briše se naziv poglavlja:
»Poglavlje 4. *Prestanak važenja obvezujućeg mišljenja«.*

Članak 6.

Članak 13. mijenja se i glasi:
»U slučaju donošenja nekog od propisa ili odluka navedenih u članku 12. stavku
8. Carinskog zakona, Carinska uprava će poduzeti neophodne mjere kako bi se
osiguralo da od tada izdana obvezujuća mišljenja budu u skladu s odnosnim
propisom ili odlukom.
U slučaju obvezujućeg mišljenja o razvrstavanju robe, za potrebe stavka 1. ovoga
članka, datum koji će se uzeti u obzir je sljedeći:
a) u slučaju izmjene propisa predviđenih u članku 12. stavku 8. točki a)
podtočki 1. Carinskog zakona:
– kada se radi o Uredbi o carinskoj tarifi ili izmjenama i dopunama Uredbe o
carinskoj tarifi, datum kad se počnu primjenjivati,
– kada se radi o »Odlukama o razvrstavanju robe u Kombiniranu nomenklaturu«,
utvrđenih Naputkom za primjenu sustava nazivlja i brojčanog označavanja robe,
datum objave u posebnim izdanjima Ministarstva financija – Carinske uprave,
– kada se radi o obvezama koje je Republika Hrvatska preuzela drugim
međunarodnim konvencijama, sporazumima ili ugovorima, datum kad se počnu
primjenjivati,
b) u slučaju izmjene odluka spomenutih u članku 12. stavku 8. točki a) podtočki
2. Carinskog zakona:
– kada se radi o presudi Upravnog suda Republike Hrvatske, datum donošenja,
– kada se radi o izmjenama i dopunama »Objašnjenja kombiniranog nazivlja«
utvrđenih Naputkom za primjenu sustava nazivlja i brojčanog označavanja robe,
datum objave u posebnim izdanjima Ministarstva financija – Carinske uprave,
– kada se radi o odlukama o razvrstavanju te izmjenama i dopunama »Objašnjenja
Harmoniziranog sustava« utvrđenih Naputkom za primjenu sustava nazivlja i
brojčanog označavanja robe, datum kad se počnu primjenjivati,
c) u slučaju spomenutom u članku 12. stavku 8. točki a) podtočki 3. Carinskog
zakona, kada se radi o Naputku ministra financija glede razvrstavanja robe u
kombinirano nazivlje Carinske tarife, datum donošenja,
d) u slučaju spomenutom u članku 12. stavku 8. točki a) podtočki 4. Carinskog
zakona, ako je mišljenje ukinuto ili izmijenjeno, dan pravomoćnosti odluke o
ukidanju ili izmjeni.
U slučaju obvezujućeg mišljenja o podrijetlu robe, za potrebe stavka 1. ovoga
članka, datum koji će se uzeti u obzir je sljedeći:
a) u slučaju izmjene propisa ili sklapanja međunarodnih sporazuma, predviđenih u
članku 12. stavku 8. točki b) podtočki 1. Carinskog zakona, datum kad se počne
primjenjivati,
b) u slučaju izmjene odluka spomenutih u članku 12. stavku 8. točki b) podtočki
2. Carinskog zakona:
– kada se radi o presudi Upravnog suda Republike Hrvatske, datum donošenja,
– kada se radi o izmjenama i dopunama pojašnjenja i stavova usvojenih na razini
Europske unije, datum objave u posebnim izdanjima Ministarstva financija –
Carinske uprave,
– kada se radi o izmjenama i dopunama stavova o podrijetlu ili napomena za
pojašnjenja usvojenih od strane Svjetske trgovačke organizacije (WTO) ili s
mišljenjem donesenim radi tumačenja Objašnjenja navedenog Sporazuma, datum
objave u posebnim izdanjima Ministarstva financija – Carinske uprave,
c) u slučaju spomenutom u članku 12. stavku 8. točki b) podtočki 3. Carinskog
zakona, kada se radi o tumačenju ovlaštenog tijela, datum donošenja,
d) u slučaju spomenutom u članku 12. stavku 8. točki b) podtočka 4. Carinskog
zakona, ako je mišljenje ukinuto ili izmijenjeno, dan pravomoćnosti odluke o
ukidanju ili izmjeni.
Ako korisnik obvezujućeg mišljenja koje je prestalo važiti iz razloga navedenih
u članku 12. stavku 8. Carinskog zakona, želi iskoristiti mogućnost primjene
takvog mišljenja u dopuštenom periodu sukladno stavku 10. istog članka, o tome
mora obavijestiti Carinsku upravu – Središnji ured i priložiti sve potrebne
isprave na osnovi kojih je moguće provjeriti da li su ispunjeni propisani
uvjeti.«.

Članak 7.

U članku 39. stavku 1. dodaje se rečenica koja glasi:
»Način uporabe pravila iz Priloga 8. određen je u uvodnim napomenama iz Priloga
7 A ove Uredbe, koji je njezin sastavni dio.«.

Članak 8.

U članku 66. stavku 4. riječ »procjene« zamjenjuje se riječima »koji je odlučan
za određivanje carinske vrijednosti«.

Članak 9.

U članku 67. stavku 1. iza brojke »31.« dodaju se riječi »stavku 1.«.
Iza stavka 2. dodaju se stavci 3. i 4. koji glase:
»Prilagodba cijene stvarno plaćene ili plative za robu, koju prodavatelj učini u
korist kupca nakon puštanja robe u slobodan promet, može se uzeti u obzir za
utvrđivanje carinske vrijednosti sukladno članku 31. Carinskog zakona, ukoliko
se carinarnici na zadovoljavajući način dokaže da:
– je roba bila oštećena u trenutku predviđenom u članku 79. Carinskog zakona,
– je prodavatelj učinio prilagodbu u skladu s obvezama vezanim uz jamstvo koje
je definirano ugovorom o prodaji koji je zaključen prije puštanja robe u
slobodan promet,
– u ugovoru o prodaji nije uzeta u obzir moguća manjkavost robe zbog njezine
prirode.
Prilagodba cijene stvarno plaćene ili plative u skladu sa stavkom 3. ovog članka
može se prihvatiti jedino ako je prilagodba provedena u razdoblju od 12 mjeseci
od dana prihvaćanja deklaracije za stavljanje robe u slobodan promet.«.

Članak 10.

U članku 68. riječi »nacionalnih davanja države podrijetla ili države izvoznice«
zamjenjuju se riječima »unutarnjih davanja koja se plaćaju u državi podrijetla
ili državi izvoza za određenu robu«.

Članak 11.

U članku 69. stavku 1. riječi »odgovarajućim pokazateljem« zamjenjuju se
riječima »dostatnim podatkom«, a iza druge rečenice dodaje se rečenica koja
glasi: »Ukoliko se deklarirana vrijednost odnosi na prodaju obavljenu prije
posljednje prodaje koja je prethodila unosu robe u carinsko područje Republike
Hrvatske, carinskoj službi mora se dokazati da je ta prodaja robe predstavljala
prodaju za izvoz u carinsko područje Republike Hrvatske.«.
U stavku 2. iza brojke »88.« dodaje se brojka »89.«.

Članak 12.

U članku 70. riječi »točke a)« brišu se.

Članak 13.

U članku 71. stavku 1. iza riječi »cijene« dodaju se riječi:
»ukoliko se uvjeti ili obveze ne odnose na:
– aktivnosti iz članka 31. stavak 7. Carinskog zakona, ili
– stavke koje se uključuju u cijenu stvarno plaćenu ili plativu sukladno
odredbama članka 38. Carinskog zakona.«.
Stavci 2. i 3. brišu se.

Članak 14.

U članku 72. iza stavka 1. dodaje se stavak 2. koji glasi:
»Takve radnje, koje obavi kupac, podrazumijevaju radnje obav­ljene za njegov
račun, pa i ako proizlaze iz obveza kupca temeljem dogovora s prodavateljem.«.

Članak 15.

U članku 74. stavak 3. briše se.

Članak 16.

U članku 75. stavku 1. iza riječi »količine« briše se zarez, a riječi »poštujući
sljedeći redoslijed:« zamjenjuju se riječima »uz prilagod­be potrebne radi
razlika proisteklih iz komercijalne razine i/ili količine, pod uvjetom da se
takve prilagodbe mogu provesti na osnovi predočenih dokaza koji jasno pokazuju
primjerenost i točnost prilagodbe, bez obzira na to dovodi li sama prilagodba do
porasta ili smanjenja vrijednosti.«.
Točke a), b) i c) brišu se.
Stavak 2. briše se.
Dosadašnji stavci 3., 4., i 5. postaju stavci 2., 3., i 4.
Dosadašnji stavak 6. koji postaje stavak 5. mijenja se i glasi:
»Za primjenu ovog članka, »transakcijska vrijednost uvezene istovjetne ili
slične robe« je carinska vrijednost koja je bila prethodno utvrđena temeljem
članka 31. Carinskog zakona i koja je usklađena sa stavkom 1. i 2. ovog
članka.«.

Članak 17.

Članak 78. briše se.

Članak 18.

U članku 79. iza riječi »troškovi« dodaju se riječi »u skladu s opće prihvaćenim
načelima obračuna«.

Članak 19.

Članak 80. mijenja se i glasi:
»Za primjenu članka 38. stavka 1. točke a) podtočke 4. i 5. i članka 39. stavka
1. točke a) Carinskog zakona, kao mjesto unosa robe u carinsko područje smatra
se:
a) u cestovnom i željezničkom prometu – carinski granični prijelaz,
b) u pomorskom prometu – luka istovara,
c) u riječnom prometu – prva luka otvorena za međunarodni promet u kojoj brod
pristane,
d) pri prijevozu robe u zračnom prometu – prva odredišna zračna luka, te
e) za robu koja se prevozi na drugi način – mjesto gdje roba prijeđe kopnenu
granicu carinskog pod­ručja.«.

Članak 20.

U članku 82. iza stavka 3. dodaje se stavak 4. koji glasi:
»Za primjenu članka 38. stavka 1. točke b) podtočke 4. Carinskog zakona,
troškovi istraživanja i prethodnih idejnih nacrta neće se uključivati u carinsku
vrijednost.«.

Članak 21.

Članak 84. mijenja se i glasi:
»Kod primjene članka 38. stavka 1. točke c) Carinskog zakona tantijeme i
licencijski troškovi smatraju se prije svega plaćanja za upotrebu prava u svezi
s:
a) proizvodnjom uvezene robe (osobito patenti, uzorci, modeli i tehnološki know-how),
ili
b) ponovnom prodajom uvezene robe u izvoz (osobito robne uslužne marke, i
zaštićeni modeli), te ili
c) upotrebom i daljnjom prodajom uvezene robe (osobito autorska prava, i
tehnološki postupci koji su nedjeljivo uključeni u uvezenu robu).
Ako se carinska vrijednost uvezene robe određuje u skladu sa člankom 31.
Carinskog zakona stvarno plaćenoj cijeni ili plativoj cijeni za uvezenu robu
pribrajaju se tantijeme ili licencije, ako to plaćanje:
a) odnosi se na robu koja je predmet procjene,
b) predstavlja uvjet prodaje za uvezenu robu.
Ako je uvezena roba samo dio ili dodatna oprema robi koja se proizvodi u
carinskom području, trošak tantijema ili licencija može se pribrojiti stvarno
plaćenoj ili plativoj cijeni za uvezenu robu samo ako se tantijeme ili licencije
odnosi na tu uvezenu robu.
Ako se roba uvozi u rastavljenom stanju ili se prije sljedeće prodaje samo
nebitno preradi, npr. raspakira ili prepakira, to ne znači da se tantijema ili
licencija ne odnosi na uvezenu robu.
Ako se tantijeme ili licencije djelomično odnose na uvezenu robu, a djelomično
na druge radnje ili dodatnu opremu, koja se robi dodaje nakon uvoza, ili na
radnje poslije uvoza, tantijeme ili licencije se raz­djeljuju na osnovi
objektivnih i odredivih činjenica, u skladu s napomenama (napomena za članak 85.
stavak 2.) iz Priloga 12 B ove Uredbe.
Tantijema ili licencija za pravo uporabe robne marke dodaje se stvarno plaćenoj
ili plativoj cijeni samo onda kada:
a) se tantijema ili licencija odnosi na robu koja je nakon uvoza bila prodana u
nepromijenjenom stanju ili je nebitno prerađena ili obra­đena,
b) se ta roba prodaje s robnom markom označenom prije ili nakon uvoza i za koju
se plaća tantijemu ili licenciju, i ili
c) kupac nema mogućnost nabave te robe kod drugih s prodavačem nepovezanih
dobavljača.
Ako kupac tantijema ili licencija plaća trećoj osobi, uvjeti iz stavka 2. ovog
članka ispunjeni su onda kad prodavač ili s njim povezana osoba zahtijeva od
kupca plaćanje toj trećoj osobi.
Ako je način obračuna tantijeme ili licencije ovisan o cijeni uvezene robe
smatra se, sve dok nije dokazano suprotno, da se plaćanje tantijeme ili
licencije odnosi na robu koja se procjenjuje.
Ako se iznos tantijeme ili licencije obračunava neovisno od cijene uvezene robe,
plaćanje licencije može se odnositi na robu koja se procjenjuje.
Za primjenu članka 38. stavka 1. točke c) Carinskog zakona nije važno u kojoj
državi primatelj naknade za tantijemu ili licenciju ima sjedište.«.

Članak 22.

U članku 86. stavak 1. briše se.
Dosadašnji stavak 2. koji postaje stavak 1. mijenja se i glasi:
»Carinarnica može na zahtjev deklaranta odobriti da se:
– uz odstupanja od članka 38. stavka 2. Carinskog zakona, neke stavke koje se
pribrajaju cijeni stvarno plaćenoj ili koju treba platiti, ako njihove količine
nije moguće utvrditi u trenutku nastanka carinskog duga,
– uz odstupanja od članka 39. Carinskog zakona, neka davanja koja se ne
uključuju u carinsku vrijednost, u slučajevima kada iznosi koji se odnose na
takve stavke u trenutku nastanka carinskog duga nisu prikazani odvojeno,
određuju na osnovi odgovarajućih i posebnih mjerila.«.
Dosadašnji stavak 3. postaje stavak 2.

Članak 23.

Članak 87. mijenja se i glasi:
»Članak 39. stavak 1. točka c) Carinskog zakona primjenjivat će se i pri uporabi
nadomjesnih metoda procjene iz članaka 32. do 37. Carinskog zakona.«.

Članak 24.

U članku 89. stavak 1. mijenja se i glasi:
»U slučaju sumnje da deklarirana vrijednost ne predstavlja stvarno plaćenu
cijenu ili cijenu koju treba platiti, carinarnica mo­že zahtijevati dodatna
pojašnjenja u skladu sa člankom 91. stavkom 5. ove Uredbe.«.

Članak 25.

Iznad članka 90. briše se naziv poglavlja:
»Poglavlje 2. *Posebna pravila za određivanje carinske vrijednosti za programsku
opremu«.*

Članak 26.

Članak 90. briše se.

Članak 27.

Iznad članka 91. u nazivu poglavlja brojka »3.« zamjenjuje se brojkom »2.«.

Članak 28.

U članku 91. stavku 3. iza riječi »članak« dodaju se riječi »5., 5.a i«.
Stavak 6. mijenja se i glasi:
»Osim u slučajevima kada je za pravilnu primjenu uvozne carine neophodno
prilaganje, carinarnica može odobriti da se DCV iz stavka 1. ovog članka, u
cijelosti ili djelomično ne prilaže kada:
– carinska vrijednost pošiljke ne prelazi 5.000 EUR, uz osiguranje da se ne radi
o razdvojenim ili uzastopnim pošiljkama od istog pošiljatelja istom primatelju,
ili
– je uvoz nekomercijalne naravi.«.
Iza stavka 7. dodaje se novi stavak 8. koji glasi:
»U slučaju uzastopnih pošiljaka robe od istog prodavača istom kupcu na temelju
istih trgovačkih uvjeta, carinarnica može ne zahtijevati uz svaku deklaraciju
prilaganje svih činjenica iz stavka 2. ovog članka, ali će ih zahtijevati uvijek
kad se okolnosti promjene i najmanje jednom svake tri godine.«.
Dosadašnji stavak 8. postaje stavak 9.
U dosadašnjem stavku 9. koji postaje stavak 10. riječi »propisu koji donosi
ministar financija« zamjenjuju se riječima »Prilogu 12 A ove Uredbe, koji je
njezin sastavni dio.«.

Članak 29.

Članak 93. mijenja se i glasi:
»Pri primjeni članaka 29. do 48. Carinskog zakona i članaka ovog poglavlja,
postupat će se u skladu s odredbama navedenim u Prilogu 12 B ove Uredbe koji je
njezin sastavni dio.
Odredbe navedene u prvoj koloni Priloga 12 B primjenjivat će se u skladu s
napomenama iz druge kolone.
Ukoliko je neophodna primjena opće prihvaćenih računovodstvenih standarda,
primjenjivat će se odredbe iz Priloga 12 C ove Uredbe koji je njezin sastavni
dio.«.

Članak 30.

U članku 95. stavak 1. mijenja se i glasi:
»Pregled robe i uzimanje uzoraka koji se zahtijeva sukladno članku 54. Carinskog
zakona odobrava se na osnovi pisanog zahtjeva.«.
Stavak 2. briše se.
Dosadašnji stavci 3., 4., 5., 6. i 7. postaju stavci 2., 3., 4., 5. i 6.

Članak 31.

U članku 118. stavku 1. riječi »76. Carinskog zakona« zamjenjuju se riječima
»117. stavku 2. ove Uredbe,«.
U stavku 2. riječi »U skladu sa stavkom« zamjenjuju se riječima »Za primjenu
stavka«.

Članak 32.

Članak 125. mijenja se i glasi:
»Deklaraciji za početak postupka s gospodarskim učinkom, bez utjecaja na posebne
odredbe, moraju biti priložene sljedeće isprave:
a) za postupak carinskog skladištenja:
– za carinsko skladište tipa D, isprave iz članka 123. stavka 1. točke a) i b)
ove Uredbe,
– za ostale tipove skladišta osim tipa D, ispravu iz koje je vidljiva masa, broj
pošiljka, količina i trgovački opis robe;.
b) za postupak unutarnje proizvodnje:
– sustav povrata carine, isprave iz članka 123. stavka 1. ove Uredbe,
– sustav odgode carine, isprave iz članka 123. stavka 1. točke a) i b) ove
Uredbe i, kada je to potrebno pisano odobrenje za zahtijevani carinski postupak
ili preslik zahtjeva za izdavanje odobrenja, ukoliko se primjenjuje članak 216.
ove Uredbe;
c) za preradbu pod carinskim nadzorom, isprave iz članka 123. stavka 1. točke a)
i b) ove Uredbe i, kada je to potrebno, pisano odobrenje za zahtijevani carinski
postupak ili preslik zahtjeva za izdavanje odobrenja, ukoliko se primjenjuje
članak 216. ove Uredbe;
d) za postupak privremenog uvoza:
– uz potpuno oslobođenje od plaćanja carine, isprave iz članka 123. stavka 1.
ove Uredbe,
– uz djelomično oslobođenje od plaćanja carine, isprave iz članka 123. stavka 1.
točke a) i b) ove Uredbe i, kada je to potrebno, pisano odobrenje za zahtijevani
carinski postupak ili preslik zahtjeva za izdavanje odobrenja, ukoliko se
primjenjuje članak 216. ove Uredbe;
e) za postupak vanjske proizvodnje, isprave iz članka 126. stavak 1. ove Uredbe
i, kada je to potrebno, pisano odobrenje za zahtijevani carinski postupak ili
preslik zahtjeva za izdavanje odobrenja, ukoliko se primjenjuje članak 216. ove
Uredbe.
Članak 123. stavak 2. ove Uredbe primjenjuje se na deklaracije za stavljanje
robe u bilo koji postupak s gospodarskim učinkom.
Carinarnica može odobriti da se odobrenje za zahtijevani carinski postupak ili
preslik zahtjeva za izdavanje odobrenja pohranjuju kod korisnika odobrenja
umjesto da se prilažu deklaraciji.«.

Članak 33.

Članak 132. mijenja se i glasi:
»Usmena carinska deklaracija za puštanje robe u slobodan promet može se
podnijeti za:
a) robu nekomercijalne naravi:
1. koja je u putnikovoj osobnoj prtljazi,
2. koja je poslana fizičkim osobama, te
3. u slučajevima kada postoje uvjeti za primjenu jedinstvene carinske stope;
b) robu iz članka 136. ove Uredbe, ako se radi o povratu robe, koja je u skladu
sa člankom 188. Carinskog zakona oslobođena od plaćanja carine,
c) prijevozna sredstva iz članka 137. stavak 1. točka c) ove Ured­be,
d) robu koja je u skladu sa člankom 187. stavak 1. točkom 9) Carinskog zakona
oslobođena plaćanja carine.«.

Članak 34.

Članak 133. mijenja se i glasi:
»Usmena carinska deklaracija za izvoz robe može se podnijeti za:
a) robu nekomercijalne naravi:
1. koja je u putnikovoj osobnoj prtljazi,
2. koju šalju fizičke osobe,
b) prijevozna sredstva iz članka 138. stavak 1. točka b) ove Uredbe,
c) drugu robu manjeg ekonomskog značaja, ako carinarnica to odobri.«.

Članak 35.

U članku 136. stavku 1. točka 1) mijenja se i glasi:
»1) robu koja ispunjava uvjete iz članka 274. stavka 3. točke a) ove Uredbe,«.
U točki 2) riječi »st. 1. toč.« zamjenjuju se riječima »stavka 1. točke«.
U točki 5) riječ »robe« zamjenjuje se riječju »robu«.
U točki 6) riječi »druge robe« zamjenjuju se riječima »drugu robu«.
Stavak 2. mijenja se i glasi:
»Za robu iz stavka 1. ovoga članka može se radi završetka postupka privremenog
uvoza podnijeti usmena carinska deklaracija za ponovni izvoz.«.

Članak 36.

U članku 137. stavku 1. točka d) mijenja se i glasi:
»d) roba uvezena u okviru uvoza manjeg značaja za koju ne postoji obveza
prijevoza do carinarnice u skladu sa člankom 50. stavkom 4. Carinskog zakona,
pod uvjetom da ne podliježe plaćanju carine.«.

Članak 37.

U članku 139. stavku 1. iza riječi »se« stavlja se zarez i dodaju riječi »uz
poštivanje odredaba članka 286. ove Uredbe«.
Točke a) i b) mijenjaju se i glase:
»a) osobni predmeti i roba namijenjena za sportske svrhe sukladno članku 270.
stavku 1. ove Uredbe,
b) prijevozna sredstva iz članka 263. do 268. ove Uredbe,«.
Iza točke b) dodaje se točka c) koja glasi:
»c) roba za potrebe pomoraca koja se upotrebljava na brodu u međunarodnom
pomorskom prometu, sukladno članku 271. točka a) ove Uredbe.«.

Članak 38.

U članku 140. stavku 1. točki a) iza podtočke 2. dodaje se podtočka 3. koja
glasi:
»3. stavljanje naljepnice »ništa za prijaviti« ili vinjete carinske deklaracije
na vjetrobransko staklo osobnog automobila,«.
U točki b) iza riječi »stavku 2. ove Uredbe,« dodaju se riječi »kada ne postoji
obveza prijevoza robe radi podnošenja carinarnici sukladno članku 50. stavak 4.
Carinskog zakona,«.

Članak 39.

Članak 143. mijenja se i glasi:
»Za potrebe odjeljka 1. i 2. ovog poglavlja putnikom se smatra:
a) pri uvozu:
1. svaka osoba koja privremeno dolazi u carinsko područje Repub­like Hrvat­ske u
kojem nema prebivalište ili uobičajeno boravište,
2. svaka osoba koja je privremeno boravila u inozemstvu i vraća se u carinsko
područje Republike Hrvatske gdje ima prebivalište ili uobičajeno boravište,
b) pri izvozu:
1. svaka osoba koja privremeno napušta carinsko područje Repub­like Hrva­t­ske,
u kojem ima prebivalište ili uobičajeno boravište,
2. svaka osoba koja nakon privremenog boravka napušta carinsko područje
Republike Hrvatske, u kojem je privremeno boravila i gdje nema prebivalište ili
uobičajeno boravište.«.

Članak 40.

U članku 144. stavku 1. točki b) podtočki 2. iza riječi »pošiljkama,« dodaju se
riječi »za koje postoji obveza plaćanja izvozne carine i«.
U stavku 3. iza riječi »carinarnici« dodaju se riječi »sukladno članku 75.
Carinskog zakona«.

Članak 41.

U članku 148. stavku 3. iza brojke »87.« dodaju se riječi »stavka 1. točke a)
alineja prva«.
U stavku 6. riječ »ukinuti« zamjenjuje se riječju »poništiti«.

Članak 42.

U članku 152. stavku 1. iza riječi »carinarnici« dodaju se riječi »radi
olakšavanja provedbe postupka«.
U stavku 2. riječi »i pružiti pomoć« zamjenjuju se riječima »pri uzimanju
uzoraka ili za to ne odredi opunomoćenika odnosno ako carinarnici ne pruži svu
potrebnu pomoć«.

Članak 43.

U članku 158. stavku 1. riječ »navedenih« zamjenjuje se riječju »navedenim«.

Članak 44.

Članak 162. mijenja se i glasi:
»Ako roba ne može biti puštena radi jednog od razloga iz članka 87. stavka 1.
točke a) alineja druga i treća Carinskog zakona, carinarnica će deklarantu
odrediti rok u kojem mora ispuniti propisane obveze.
Ako deklarant u slučajevima iz članka 87. stavka 1. točke a) alineja druga
Carinskog zakona ne priloži zahtijevane isprave u roku koji je odredila
carinarnica sukladno stavku 1. ovog članka, carinska deklaracija smatra se
nevažećom i carinarnica će je poništiti, pri čemu se odgovarajuće primjenjuju
odredbe članka 78. stavak 5. Carinskog zakona. Ako se deklaracija poništava
carinarnica poništavanje vidljivo označava na samoj deklaraciji, te u polju
primjedbe navodi razlog za poništavanje, a deklaraciju, osim primjerka broj 1.
(pri izvoznim postupcima) ili primjerka broj 6. (pri uvoznim postup­cima)
zajedno s priloženim ispravama vraća deklarantu.
Ako deklarant, u slučajevima iz članka 87. stavka 1. točke a) alineja treća
Carinskog zakona, u roku iz stavka 1. ovoga članka ne plati nastali carinski dug
odnosno ne položi odgovarajući instrument osiguranja za plaćanje carinskog duga,
carinarnica će, bez obzira na bilo koju mjeru poduzetu sukladno članku 78.
stavak 1. Carinskog zakona ili članku 185. Carinskog zakona, provesti mjere za
prodaju robe. U provedbi postupka prodaje robe carinarnica će poduzeti sve
zakonski propisane mogućnosti, uključujući po potrebi i sredstva prisile.
Carinarnica će o tome obavijestiti deklaranta.
Do trenutka prodaje robe iz stavka 3. ovog članka carinarnica može na rizik i
trošak deklaranta premjestiti robu u poseban prostor koji je pod carinskim
nadzorom.«.

Članak 45.

Članak 163. mijenja se i glasi:
»Sukladno članku 78. stavak 4. Carinskog zakona carinarnica može ukinuti
carinsku deklaraciju nakon puštanja robe, pod sljedećim uvjetima:
a) ako se utvrdi da je roba greškom deklarirana za carinski postupak radi kojeg
je nastao carinski dug, umjesto da je bila deklarirana za drugi carinski
postupak, carinarnica će ukinuti deklaraciju ako je pisani zahtjev podnesen u
roku tri mjeseca od dana prihvaćanja carinske deklaracije i ako su ispunjeni
sljedeći uvjeti:
1. roba nije bila upotrebljavana protivno uvjetima koje predviđa carinski
postupak u kojeg je morala biti stavljena,
2. roba je u trenutku kad je bila deklarirana za prvi postupak bila namijenjena
za stavljanje u drugi carinski postupak, za kojeg je ispunjavala sve zahtijevane
uvjete, te
3. roba je bez odlaganja deklarirana za postupak za koji je stvarno namijenjena.
Carinska deklaracija za drugi carinski postupak važi od dana prihvaćanja ukinute
carinske deklaracije.
U posebno opravdanim slu­čaje­vi­ma carinarnica može prihvatiti zahtjev
deklaranta i po proteku tromjesečnog roka.
b) ako se utvrdi da je roba bila greškom deklarirana umjesto neke druge robe u
carinski postupak radi kojeg je nastao carinski dug, carinarnica će ukinuti
deklaraciju, ako je pisani zahtjev podnesen u roku tri mjeseca od dana
prihvaćanja carinske deklaracije, pod uvjetima da:
1. prvotno deklarirana roba:
– nije bila uporabljena drugačije nego kako je to dopušteno u njezinom prvotnom
stanju, i
– vraćena je u njezino prvotno stanje, i da
2. roba koja bi morala biti deklarirana za prvotni carinski postupak:
– mogla bi biti u trenutku podnošenja prve deklaracije podnesena istoj
carinarnici, i
– bila je deklarirana za isti carinski postupak koji je bio prvotno naveden.
U posebno opravdanim slu­čaje­vi­ma carinarnica može prihvatiti zahtjev
deklaranta i po proteku tromjesečnog roka.
c) ako se roba naručena putem kataloga vrati, carinarnica će ukinuti carinsku
deklaraciju za puštanje u slobodan promet ako je zahtjev podnesen u roku od tri
mjeseca od dana prihvaćanja deklaracije, pod uvjetom da je roba bila izvezena
dobavljaču ili na ime osobe koju je dobavljač odredio;
d) kada je odobrenje s povratnim djelovanjem izdano u skladu s:
1. člankom 206.c ove Uredbe za puštanje u slobodan promet uz povoljnije tarifno
postupanje ili uz smanjenu ili nultu stopu carine zbog posebne uporabe robe, ili
2. člankom 216. ove Uredbe za carinske postupke s gospodarskim učinkom.
e) ako je roba deklarirana za izvoz ili vanjsku proizvodnju:
1. u slučaju da je roba predmet izvoznih davanja, zahtjeva za povrat uvoznog
duga, naknada ili drugih iznosa pri izvozu ili drugih posebnih izvoznih mjera,
deklarant:
– podnosi carinarnici, koja je prihvatila carinsku deklaraciju za izvoz robe,
dokaz da roba nije napustila carinsko područje,
– podnosi carinarnici sve primjerke carinske deklaracije zajedno sa svim drugim
ispravama koje mu je ta carinarnica predala po prihvaćanju carinske deklaracije,
– po potrebi podnosi carinarnici dokaz da je vraćen uvozni dug, naknade i drugi
iznosi, odobreni na temelju deklariranja robe za izvoz, odnosno da su nadležna
tijela poduzela mjere da se ti iznosi ne isplate, te
– po potrebi u skladu s važećim propisima ispuni sve druge obveze koje, s
obzirom na okolnosti pojedinog slučaja, odredi carinarnica izvoza radi
uređivanja položaja robe.
Ukidanje carinske deklaracije ima za posljedicu vraćanje u prvotno stanje otpisa
količina izvršenog na izvoznim potvrdama priloženim odnosnoj carinskoj
deklaraciji.
Ako roba deklarirana za izvoz mora u određenom roku napustiti carinsko područje,
nepoštivanje toga roka ima za posljedicu ukidanje odnosne deklaracije. O
ukidanju deklaracije carinarnica pisano oba­vještava deklaranta.
2. u slučaju druge robe od one navedene u podtočki 1. ove točke, ako je
deklarant, sukladno članku 313. ove Uredbe, obavijestio carinarnicu koja je
prihvatila carinsku deklaraciju za izvoz robe da roba nije napustila carinsko
područje i ako je vratio sve primjerke deklaracije zajedno sa svim drugim
dokumentima koje mu je carinarnica predala po prihvaćanju carinske deklaracije,
f) ako je radi ponovnog izvoza robe bila podnesena deklaracija odgovarajuće se
primjenjuje točka d) ovoga članka,
g) ako je domaća roba bila stavljena u postupak carinskog skladištenja sukladno
članku 110. stavku 1. točki b) Carinskog zakona, carinarnica može odobriti
ukidanje carinske deklaracije za taj postupak, pod uvjetom da su prihvaćene
mjere predviđene u odgovarajućim odredbama za slučajeve nepoštivanja nekog od
dopuštenih postupanja ili uporabe. Ako do isteka roka koji je bio određen za
skladištenje odnosne robe za tu robu nije bio podnesen zahtjev za određivanje
nekog od dopuštenih postupanja ili uporabe predviđenog odgovarajućim odredbama,
carinarnica poduzima mjere predviđene tim odredbama.«.

Članak 46.

U članku 164. stavku 3. riječi »potpoglavlje ovog poglavlja« zamjenjuju se
riječima »poglavlje ove glave«.

Članak 47.

U članku 170. stavak 2. mijenja se i glasi:
»U slučajevima u kojima nedostaje isprava koja je potrebna za odobravanje
smanjene ili nulte stope carine, a carinarnica osnovano smatra da bi se za robu
deklariranu nepotpunom deklaracijom mogla odobriti smanjena ili nulta stopa
carine, na opravdani zahtjev deklaranta, može se za podnošenje te isprave
odobriti rok koji je duži od roka predviđenog u stavku 1. ovoga članka. Taj rok
ne smije biti duži od četiri mjeseca od dana prihvaćanja nepotpune deklaracije i
ne može se produžiti.«.
U stavku 3. riječ »produljiti« zamjenjuje se riječima »odrediti duži rok ili
produžiti prvotno određeni«, a riječ »tri« zamjenjuje se riječju »četiri«.
U stavku 4. riječi »povlaštena carina« zamjenjuju se riječima »smanjena ili
nulta stopa carine«.
Stavak 5. mijenja se i glasi:
»Uz poštivanje odredaba stavaka 1. do 4. ovoga članka, isprava čije podnošenje
uvjetuje odobravanje smanjene ili nulte stope carine može se podnijeti
carinarnici po isteku roka važenja razdoblja za koje je bila određena ta
smanjena ili nulta stopa carine, pod uvjetom da je deklaracija za odnosnu robu
prihvaćena prije isteka tog roka.«.

Članak 48.

U članku 173. stavak 2. mijenja se i glasi:
»U oba slučaja se kao datum za određivanje visine carine i primjenu drugih
propisa koji se odnose na puštanje robe u slobodan promet primjenjuje datum
prihvaćanja nepotpune deklaracije.«.

Članak 49.

U članku 177. točka b) mijenja se i glasi:
»b) za robu koja je prethodno stavljena u carinski postupak s gospodarskim
učinkom, ne isključujući članak 194. ove Uredbe«.
U točki d) riječ »ali« zamjenjuje se riječju »iako«, a iza brojke »53.« dodaju
se riječi »točki b)«.

Članak 50.

Iznad članka 204. naziv poglavlja mijenja se i glasi:
»Poglavlje 1. *Opće odredbe*«.

Članak 51.

Iznad članka 205. briše se naziv poglavlja:
»Poglavlje 2. *Uporaba jedinstvene carinske stope*«.

Članak 52.

U članku 205. iza stavka 1. dodaju se stavak 2. i 3. koji glase:
»Jedinstvena carinska stopa ne može se primijeniti na duhan, duhanske proizvode,
alkohol, alkoholna pića, pogonsko gorivo i parfeme.
Ako putnik ili primatelj pošiljke zahtijeva da se roba carini po stopi koja je
za nju propisana u Carinskoj tarifi, propisane stope primjenjuju se za svu robu
odnosno za cijelu pošiljku.«.

Članak 53.

Iznad članka 206. dodaje se naziv poglavlja koji glasi:
»Poglavlje 2. *Posebna uporaba*«.

Članak 54.

Članak 206. mijenja se i glasi:
»Ovo poglavlje se primjenjuje u slučaju da je roba, koja je puštena u slobodan
promet uz povoljnije tarifno postupanje ili uz smanjenu ili nultu stopu carine
zbog svoje uporabe u posebne svrhe, predmet carinskog nadzora posebne uporabe.
Za potrebe ovoga poglavlja pojedini pojmovi imaju sljedeće značenje:
a) »jedinstveno odobrenje«: odobrenje koje uključuje dvije ili više carinarnica,
b) »knjigovodstvo«: trgovačke, porezne ili druge računovodstvene isprave
korisnika odobrenja, ili takve podatke koji se vode za njegov račun,
c) »evidencije«: isprave koje sadrže sve potrebne podatke i tehničke pojedinosti
o bilo kojem sredstvu, koje carinarnici omogućava nadzor i kontrolu postupka.«.

Članak 55.

Iza članka 206. dodaju se članci 206.a do 206.i koji glase:

*»Članak 206.a*

Odobravanje povoljnijeg tarifnog postupanja u skladu sa člankom 22. Carinskog
zakona, u slučajevima u kojima je roba predmet carinskog nadzora posebne
uporabe, podložno je izdavanju pisanog odobrenja.
Ako je roba puštena u slobodan promet uz smanjenu ili nultu stopu carine zbog
njezine posebne uporabe, a važeće odredbe zahtijevaju da roba ostane pod
carinskim nadzorom, sukladno članku 94. Carinskog zakona, za potrebe carinskog
nadzora posebne uporabe neophodno je pisano odobrenje.
Zahtjev za izdavanje odobrenja podnosi se pisano i sukladno obrascu koji je u
Prilogu 23. ove Uredbe i njezin je sastavni dio. Carinarnica može dopustiti da
se zahtjev za produljenje ili izmjenu odobrenja podnese u obliku uobičajenog
pisanog zahtjeva.
U posebnim okolnostima carinarnica može odobriti da se pod­nošenje deklaracije
za puštanje u slobodan promet u pisanom obliku ili korištenjem računalnog
sustava razmjene podataka po uobičajenom postupku smatra podnošenjem zahtjeva za
izdavanje odobrenja, pod uvjetima da:
a) zahtjev uključuje samo jednu carinarnicu,
b) podnositelj zahtjeva za robu u cijelosti zahtjeva propisanu posebnu uporabu,
i
c) osigurana je pravilna provedba postupka.
Ako carinarnica smatra da podaci iskazani u zahtjevu nisu pot­puni ili dovoljni
za donošenje odobrenja može zatražiti od pod­nositelja zahtjeva dopunske podatke
ili obavijesti.
U posebnim slučajevima, u kojima se izdavanje odobrenja zahtijeva podnošenjem
carinske deklaracije, carinarnica može zahtijevati, ne isključujući pri tome
odredbe članka 123. ove Ured­be, da se zahtjevu priloži isprava, koju podnosi
deklarant i koja sadrži sljedeće podatke, osim ako takvi podaci nisu potrebni
ili su već uneseni u carinsku deklaraciju:
a) ime i adresa podnositelja zahtjeva, deklaranta i drugih sudionika postupka,
b) vrsta posebne uporabe,
c) komercijalne i/ili tehničke oznake robe, proizvoda koji proizlaze iz njezine
posebne uporabe i sredstva za utvrđenje njihove istovjetnosti,
d) predviđeni normativi ili metode za njihovo određivanje,
e) predviđeni rok za određivanje robe prema njezinoj posebnoj uporabi,
f) mjesto gdje se roba stavlja u posebnu uporabu.
Zahtjev za izdavanje odobrenja podnosi se carinarnici koja je nadležna za mjesto
gdje se vodi glavno knjigovodstvo podnositelja zahtjeva.
Ako se zahtjev podnosi radi izdavanja jedinstvenog odobrenja, nadležna
carinarnica iz prethodnog stavka ovoga članka dostavlja zahtjev drugoj
carinarnici radi davanja mišljenja.
Odobrenje ili obrazloženo rješenje o odbijanju zahtjeva za izdavanje odobrenja
dostavlja se podnositelju zahtjeva u roku od 30 dana raču­najući od dana kada je
zahtjev bio podnesen ili od dana kada je carinarnica utvrdila da su joj
dostavljeni manjkajući ili nedostajući podaci. Ako se donosi jedinstveno
odobrenje carinarnica koja je odobrenje donijela dostavit će ga drugoj
carinarnici koja je u to odobrenje uključena.

*Članak 206.b*

Carinarnica nadležna za donošenje odobrenja izdaje odobrenje, sukladno obrascu
koji je u Prilogu 23. ove Uredbe, osobama sa sjedištem u carinskom području
Republike Hrvatske, ukoliko su ispunjeni sljedeći uvjeti:
a) predviđene radnje su u skladu s propisanom posebnom uporabom i odredbama za
premještaj robe prema članku 206.e ove Uredbe i pravilno provođenje postupka je
zajamčeno,
b) podnositelj zahtjeva pruža sva jamstva nužna za pravilnu provedbu postupka i
preuzima obveze da:
– u cijelosti ili djelomice odredi robu prema propisanoj posebnoj uporabi ili
robu premjesti i pruži dokaz o određenju ili premještanju u skladu s važećim
odredbama,
– ne poduzima radnje koje nisu u skladu sa svrhom propisane posebne uporabe,
– nadležnu carinarnicu obavijesti o svim promjenama koje mogu utjecati na
odobrenje,
c) osiguran je učinkovit carinski nadzor, a administrativne mjere koje
poduzimaju carinska tijela nisu u suprotnosti s uključenim gospodarskim
potrebama,
d) podnositelj zahtjeva vodit će i sačuvati odgovarajuću evidenciju koja
carinarnicama omogućava nadzor nad postupkom,
e) pruženo je jamstvo, u onim slučajevima u kojima carinarnica smatra da je to
potrebno.
Kod zahtjeva podnesenog prema članku 206.a stavak 4. ove Uredbe odobrenje se
izdaje osobama sa sjedištem u carinskom području Republike Hrvatske, prihvatom
carinske deklaracije, uz ispunjenje ostalih uvjeta iz stavka 1. ovoga članka.
Odobrenje iz stavka 1. ovoga članka mora sadržavati sljedeće podatke, osim ako
se ti podaci smatraju nepotrebnima:
a) podaci o korisniku odobrenja,
b) tarifna oznaka Carinske tarife ili TARIC oznaka, vrsta i opis robe i
postupaka posebne uporabe i odredbe o normativu uporabe, kada je to potrebno,
c) sredstva i metode za prepoznavanje robe i carinski nadzor postupka,
d) rok unutar kojega se robi mora odrediti propisanu posebnu uporabu,
e) carinarnice koje su nadležne za deklariranje robe za puštanje u slobodan
promet i carinarnice koje nadziru postupke,
f) mjesta u kojima se robi mora odrediti propisana posebna uporaba,
g) osiguranje, kada je to potrebno,
h) razdoblje važenja odobrenja,
i) mogućnost premještanja u skladu sa člankom 206.e stavkom 1. ove Uredbe, kada
je to primjereno,
j) pojednostavljeni postupci odobreni u skladu sa člankom 88. Carinskog zakona,
kada je to primjereno,
k) načini komuniciranja.
Ne isključujući odredbu članka 206.c ove Uredbe odobrenje počinje važiti na dan
donošenja odobrenja ili od kasnijeg dana naznačenog u odobrenju.
Odobrenja se izdaju s razdobljem važenja ne dužim od 3 godine, osim u posebno
opravdanim i obrazloženim slučajevima.

*Članak 206.c*

Carinarnica može izdati odobrenje s povratnim djelovanjem, ali ne dalje od dana
podnošenja zahtjeva.

*Članak 206.d*

Istek razdoblja važenja odobrenja neće utjecati na robu koja je bila u slobodnom
prometu temeljem tog odobrenju prije njegova isteka.

*Članak 206.e*

Premještanje između dva u istom odobrenju naznačena mjesta može se provesti bez
carinskih formalnosti.
Premještenje robe između različitih korisnika odobrenja provodi se na način da
drugi korisnik odobrenja nadležnoj carinarnici podnese carinsku deklaraciju za
stavljanje robe u postupak.
Premještanje robe iz prostora prvog korisnika odobrenja do prostora drugog
korisnika odobrenja obavit će se istom deklaracijom kojom je prvi korisnik
odobrenja stavio robu u postupak. Oba korisnika odobrenja dužni su robu odnosno
premještanje robe odmah upisati u svoje knjigovodstvo, uz navođenje podataka o
carinskoj deklaraciji kojom je roba premještena.
Korisnik drugog odobrenja preuzimanjem robe također preuzima i sve obveze koje
proizlaze iz ovoga poglavlja za robu koja je predmet premještanja.
Korisnik prvog odobrenja oslobođen je svih obveza ukoliko su ispunjeni sljedeći
uvjeti:
– drugi korisnik je preuzeo robu i obaviješten je da je roba na koju se odnose
obveze koje se prenose predmet carinskog nadzora posebne uporabe,
– u trenutku prihvaćanja carinske deklaracije carinski nadzor posebne uporabe
preuzela je nadležna carinarnica drugog korisnika.

*Članak 206.f*

U slučaju premještanja materijala za održavanje ili popravak zrakoplova pod
uvjetima iz sporazuma o zamjeni ili za vlastite potrebe zrakoplovne tvrtke, kod
zrakoplovnih tvrtki uključenih u međunarodni promet, može se koristiti zračni
tovarni list ili druga odgovarajuća isprava.
Zračni tovarni list ili druga odgovarajuća isprava mora sadržavati barem
sljedeće podatke:
a) ime otpremne zrakoplovne tvrtke,
b) ime zračne luke odlaska,
c) ime primateljske zrakoplovne tvrtke,
d) ime odredišne zračne luke,
e) opis materijala,
f) količina materija.
Podaci iz stavka 2. ovoga članka mogu biti u šifriranom obliku ili upućivati na
priloženu ispravu.
Zračni tovarni list ili druga odgovarajuća isprava mora na pred­njoj strani
sadržavati sljedeću napomenu:
»POSEBNA UPORABA«
»END-USE«.
Otpremna zrakoplovna tvrtka će jednu presliku zračnog tovarnog lista ili druge
odgovarajuće isprave zadržati u svojim evidencijama, a drugu presliku poslati
nadležnoj carinskoj ispostavi.
Primateljska zrakoplovna tvrtka će zadržati presliku zračnog tovarnog lista ili
druge odgovarajuće isprave u svojoj evidenciji, te će jednu presliku dostaviti
nadležnoj carinskoj ispostavi.
Materijali u nepromijenjenu stanju te preslike zračnog tovarnog lista ili druge
odgovarajuće isprave dostavit će se primateljskoj zrakoplovnoj tvrtki, na mjestu
koje odredi nadležna carinska ispostava. Primateljska zrakoplovna tvrtka će
upisati materijale u svoju evidenciju.
Obveze koje proizlaze iz stavaka 1. do 7. ovoga članka prelaze od otpremničke
zrakoplovne tvrtke na primateljsku zrakoplovnu tvrtku u trenutku prispijeća
materijala u nepromijenjenu stanju i preslika zračnog tovarnog lista ili druge
odgovarajuće isprave.

*Članak 206.g*

Carinarnica može, uz uvjete propisane ovim člankom, odobriti izvoz ili
uništavanje robe.
Pri izvozu poljoprivrednih proizvoda u polje 44 carinske deklaracije upisuje se
sljedeća napomena:
»ČLANAK 206.G UREDBE ZA PROVEDBU CARINSKOG ZAKONA, POSEBNA UPORABA: ROBA
NAMIJENJENA ZA IZVOZ – NE PRIMIJENJUJU SE IZVOZNE NAKNADE«.
U slučaju uništavanja primjenjuju se odredbe članka 185. stavak 7. i 8.
Carinskog zakona.

*Članak 206.h*

Ako carinarnica prihvati da je uporaba robe na način različit od onoga navedenog
u odobrenju opravdana, takva uporaba, osim izvoza ili uništenja, imat će za
posljedicu nastanak carinskog duga. Pri obračunu carinskog duga primjenjuje se
članak 211. Carinskog zakona.

*Članak 206.i*

Roba navedena u članku 206. stavak. 1. ove Uredbe ostaje pod carinskim nadzorom
i podliježe plaćanju uvozne carine dok:
a) se robi ne odobri drugo carinski dopušteno postupanje ili uporaba,
b) roba ne bude prvi put uporabljena prema propisanoj poseb­noj uporabi,
c) roba ne bude izvezena, uništena ili iskorištena na drugi način u skladu sa
člankom 206.g i 206.h. ove Uredbe.
Međutim, ako je roba prikladna za višekratnu uporabu, a carinarnica to smatra
primjerenim radi izbjegavanja zlouporabe, carinski nadzor će se nastaviti
tijekom razdoblja koje ne prelazi 2 godine nakon datuma prvog odobravanja.
Otpaci i ostaci koji nastaju proizvodnim radnjama i gubici nastali kao
posljedica same naravi robe smatrat će se robom koja je određena propisanom
posebnom uporabom.
Za otpatke i ostatke koji proizlaze iz uništavanja robe, carinski nadzor će
završiti kada robi bude određen neki od carinski dopuštenih postupanja ili
uporaba.«.

Članak 56.

Iznad članka 207. dodaje se naziv poglavlja, koji glasi:
»Poglavlje 3. *Upravljanje tarifnim mjerama*«.

Članak 57.

Članak 207. mijenja se i glasi:
»Raspodjela tarifnih kvota obavlja se na temelju odobrenja.
Raspodjelu kvota obavlja Ministarstvo poljoprivrede, šumarstva i vodnoga
gospodarstva, na temelju zahtjeva uvoznika za dodjelu određene količine robe u
okviru pojedine tarifne kvote, za godinu na koju se odnosi relevantna Uredba o
carinskoj tarifi.
Nakon raspodjele kvota, koje se mogu obaviti jednom ili više puta godišnje,
nadležno ministarstvo izdaje odobrenje, a Carinska uprava prati i nadzire
ostvarenje uvoza robe po izdanim odobrenjima. Sva izdana odobrenja unose se u
informacijski sustav Carinske uprave.
Ukoliko je to predviđeno propisima, tarifnim kvotama se upravlja prema
kronološkom redu prihvaćanja carinskih deklaracija za puštanje u slobodni
promet.
Zahtjev za povlašteno postupanje u okviru tarifne kvote podnosi se carinskom
deklaracijom za puštanje robe u slobodni promet.
Carinarnica obavlja provjeru uvidom u sve podnesene isprave i informacijski
sustav, nakon čega prihvaća carinsku deklaraciju kojom se zahtjeva povlašteno
postupanje u okviru kvota.«.

Članak 58.

Članak 208. mijenja se i glasi:
»U ovom poglavlju pojedini izrazi imaju sljedeće značenje:
a) »*postupak*«: carinski postupak s gospodarskim učinkom,
b) »*odobrenje*«: odobrenje carinarnice za uporabu postupka,
c) »*jedinstveno odobrenje*«: odobrenje koje uključuje dvije ili više carinarnica
nadležnih za početak i/ili završetak postupka, skladištenje, uzastopne
proizvodne radnje ili uporabe,
d) »*korisnik*«: korisnik odobrenja,
e) »*nadzorna carinarnica*«: carinarnica, koja je u odobrenju naznačena kao
ovlaštena za nadzor postupka,
f) »*carinarnica početka postupka*«: carinarnica odnosno carinarnice koje su u
odobrenju naznačene kao ovlaštene za prihvat carinskih deklaracija za stavljanje
robe u odnosni carinski postupak,
g) »*carinarnica završetka postupka*«: carinarnica odnosno carinarnice, koje su u
odobrenju naznačene kao ovlaštene za prihvat carinskih deklaracija, na podlozi
kojih se za robu nakon stavljanja u postupak određuje novo carinski dopušteno
postupanje ili uporaba, ili u slučaju vanjske proizvodnje, deklaracija za
puštanje robe u slobodan promet,
h) »*postupak kod više carinarnica*«: postupak, kod kojega carinarnica završetka
postupka nije istovjetna s carinarnicom početka postupka,
i) »*knjigovodstvo*«: poslovna, porezna ili druga knjigovodstvena dokumentacija
korisnika za njegov račun vođene pos­lov­ne knjige,
j) »*evidencije*«: podaci koji sadrže sve potrebne informacije i tehničke
pojedinosti na bilo kojem nositelju, koji carinarnici omogućuju nadzor i
kontrolu postupka, prije svega o tokovima robe ili promjeni njezinog statusa;
evidencije u postupku carinskog skladištenja nazivaju se »evidencija robe«;
k) »*glavni dobiveni proizvod*«: dobiveni proizvod za čiju proizvodnju je bio
odobren postupak,
l) »*sporedni dobiveni proizvod*«: dobiveni proizvodi koji su pored glavnih
dobivenih proizvoda navedeni u odobrenju i nužni su sporedni proizvodi u
postupku proizvodnje,
m) »*rok za završetak*«: rok do kojega robi ili dobivenim proizvodima mora biti
određeno novo carinski dopušteno postupanje ili uporaba, uključujući, ovisno o
slučaju, i zahtjev za povrat carinskog duga nakon obavljene unutarnje
proizvodnje (sustav povrata) ili za odobravanje potpunog ili djelomičnog
oslobođenja od carinskog duga kod puštanja u slobodan promet nakon postupka
vanjske proizvodnje.«.

Članak 59.

U članku 209. stavku 3. točke a) i b) mijenjaju se i glase:
»a) u postupku unutarnje proizvodnje, kada se sukladno članku 245. ove Uredbe
smatra da su gospodarski uvjeti ispunjeni, osim zahtjeva koji uključuju
istovrijednu robu,
b) u postupku preradbe pod carinskim nadzorom, kada se sukladno članku 259. ove
Uredbe smatra da su gospodarski uvjeti ispunjeni,«.
Točka d) mijenja se i glasi:
»d) u postupku vanjske proizvodnje, kada se proizvodna radnja odnosi na
popravak, uključujući sustav zamjene bez prethodnoga uvoza:
– pri puštanju u slobodan promet nakon postupka vanjske proizvodnje uz uporabu
sustava zamjene s prethodnim uvozom,
– pri puštanju u slobodan promet nakon postupka vanjske proizvodnje uz uporabu
sustava zamjene bez prethodnog uvoza, ako već postojeće odobrenje toga postupka
to ne predviđa a carinarnica dopušta njegovu promjenu,
– pri puštanju u slobodan promet nakon postupka vanjske proizvodnje, ukoliko se
proizvodne radnje odnose na robu koja nije namijenjena u komercijalne svrhe.«
U stavku 6. iza riječi »carinarnica« dodaju se riječi »(jedinstveno odobrenje)«.

Članak 60.

U članku 211. stavku 2. točki d) riječi »i njezin je« zamjenjuju se riječima
»koji je njezin«.

Članak 61.

Iza članka 211. dodaju se članci 211.a i 211.b koji glase:

*»Članak 211.a*

Kada se zahtijeva jedinstveno odobrenje potrebna je prethodna suglasnost
carinarnica nadležnih za početak i/ili završetak postupka, sukladno postupku
predviđenom stavkom 2. i 3. ovoga članka.
U slučaju privremenog uvoza zahtjev se podnosi carinarnici nadležnoj za mjesto
prve uporabe. U drugim slučajevima zahtjev se podnosi carinarnici nadležnoj za
mjesto gdje se vodi glavno knjigovodstvo podnositelja zahtjeva, što olakšava
nadzor postupka, i gdje se izvodi bilo koji dio skladištenja, proizvodnih radnji
ili privremenog uvoza, obuhvaćenih odobrenjem. Ukoliko na taj način nije moguće
utvrditi nadležnu carinarnicu zahtjev se podnosi carinarnici prema mjestu gdje
se vodi glavno knjigovodstvo podnositelja zahtjeva, radi olakšavanja nadzora
postupka.
Nadležna carinarnica iz stavka 2. ovoga članka šalje zahtjev i prijedlog
odobrenja drugim carinarnicama koje potvrđuju datum prijema u roku 15 dana, te
priopćavaju svoje primjedbe nadležnoj carinarnici u roku od 30 dana od dana
primitka prijedloga odobrenja. Ako primjedbe pristignu u tom roku i nije
postignuta suglasnost zahtjev se odbija uz navođenje razloga.
Carinarnica može izdati odobrenje ukoliko u roku od 30 dana nije primila nikakve
primjedbe na prijedlog odobrenja. Preslika odobrenja šalje se svim carinarnicama
koje sudjeluju u provedbi postupka.

*Članak 211.b*

Kada su kriteriji i uvjeti za donošenje jedinstvenog odobrenja općenito utvrđeni
između dvije ili više carinarnica, umjesto prethodne suglasnosti iz članka 211.a
stavka 1. ove Uredbe i slanja preslike iz članka 211.a stavka 2. ove Uredbe
šalje se uobičajena obavijest.
Uobičajena obavijest uvijek je dovoljna kada se:
a) jedinstveno odobrenje obnavlja, izmjenjuje ili dopunjuje, te ukida,
b) zahtjev za jedinstveno odobrenje odnosi na privremeni uvoz i nije ga potrebno
izdati sukladno obrascu iz Priloga 23. ove Uredbe.
Uobičajena obavijest nije potrebna kada se:
a) koristi obrazac ATA ili CPD,
b) privremeni uvoz odobrava prihvaćanjem usmene deklaracije ili deklariranjem
drugim radnjama.«.

Članak 62.

U članku 212. stavku 1. riječi »odjeljcima 3., 4. i 6. ovoga poglav­lja«
zamjenjuju se riječima »poglavljima 3., 4. i 6. ove glave«.
Iza stavka 1. dodaje se novi stavak 2. koji glasi:
»Provjera gospodarskih uvjeta provodi se putem Hrvatske gospodarske komore.«.
Dosadašnji stavci 2., 3. i 4. postaju stavci 3., 4. i 5.
Iza stavka 5. dodaju se stavci 6. i 7. koji glase:
»Podnositelj zahtjeva podnosi Hrvatskoj gospodarskoj komori pisani zahtjev za
davanje mišljenja, s obrazloženjem i dokazima o ispunjavanju gospodarskih
uvjeta, sukladno oglednom primjerku iz Priloga 24 A ove Uredbe, koji je njezin
sastavni dio.
Hrvatska gospodarska komora, nakon obavljene provjere, u skladu sa stavkom 3.,
4. i 5. ovoga članka, izdaje pisano mišljenje o ispunjavanju gospodarskih
uvjeta.«.

Članak 63.

U članku 218. iza brojke »169.« dodaju se riječi »stavka 4. i 5.«.

Članak 64.

U članku 220. stavku 3. riječ »toga« zamjenjuje se riječju »odnosnog«.

Članak 65.

Iza članka 222. dodaje se članak 222.a koji glasi:

*»Članak 222.a*

Pri premještanju osjetljive robe iz članka 327. ove Uredbe, koje predstavlja
povećani rizik, mora se položiti osiguranje pod uvjetima jednakim koji su
propisani za postupak provoza.«.

Članak 66.

Članak 224. mijenja se i glasi:
»Evidencija iz članka 223. ove Uredbe i, kada je to potrebno, evidencija prema
članku 288. stavak 2. ove Uredbe za privremeni uvoz mora sadržavati sljedeće
podatke:
a) podatke iz deklaracija kojima se roba stavlja u carinski postupak
b) podatke iz deklaracija kojima se robi određuje carinski dopušteno postupanje
ili uporaba radi završetka postupka,
c) datum i referentne podatke o drugim carinskim ispravama i svim drugim
ispravama koje se odnose na početak i završetak postupka,
d) vrstu proizvodnih radnji, vrstu rukovanja ili privremene uporabe,
e) normativ uporabe ili, po potrebi, metodu za njegov izračun,
f) podatke koji omogućuju praćenje robe, uključujući mjesto gdje se nalazi i
podatke o bilo kojem premještanju,
g) trgovački ili tehnički opis potreban za utvrđivanje istovjet­nosti robe,
h) podatke koji omogućuju praćenje kretanja u postupku unutarnje proizvodnje
koji se provodi uz uporabu istovrijedne robe.
Carinarnica može odobriti da se neki podaci iz stavka 1. ovoga članka ne
iskazuju, ako to nema štetan utjecaj za provedbu kontrole ili nadzora postupaka
za robu koja se skladišti, prerađuje ili uporablja.«.

Članak 67.

U članku 225. stavku 1. riječi »glava 3., 4. i 6. ove Uredbe« zamjenjuju se
riječima »poglavlja 3., 4. i 6. ove glave«.

Članak 68.

U članku 226. stavku 3. točka b) mijenja se i glasi:
»b) proizvodnim radnjama dobije nekoliko vrsta dobivenih proizvoda i u svakom od
tih proizvoda su sadržani svi sastavni dijelovi uvezene ili privremeno izvezene
robe; u tom slučaju je količina uvezene ili privremeno izvezene robe za koju se
smatra se da je sadržana u količini pojedinog dobivenog proizvoda za kojeg je
nastao carinski dug razmjerna:
– udjelu između te pojedine vrste dobivenog proizvoda, neovisno o tome da li je
carinski dug nastao, i ukupne količine svih dobivenih proizvoda, te
– udjelu između količine dobivenih proizvoda, za koje je carinski dug nastao, i
ukupne količine dobivenih proizvoda iste vrste.«.
U stavku 4. riječi »razliku između« zamjenjuju se riječju »udio«, riječ »koja«
zamjenjuje se riječju »koji«, a riječ »otplinjenjem« zamjenjuje se riječju
»otplinjavanjem«.

Članak 69.

U članku 227. stavku 5. riječi »Kamate se neće obračunati« zamjenjuju se
riječima »Stavak 1. do 4. ovoga članka ne primjenjuju se«.
U točki e) iza riječi »sporednih dobivenih proizvoda« dodaju se riječi »iz
priloga 24 B ove Uredbe«.

Članak 70.

U članku 228. stavku 1. prvom podstavku riječi »prema prethodno važećoj«
zamjenjuju se riječima »po najranije podnesenoj«.
U stavku 4. riječi »korisnik odobrenja carinarnici podnosi dokaze« zamjenjuju se
riječima »carinarnica može prihvatiti dokaze koje podnese korisnik odobrenja«.

Članak 71.

U članku 229. stavku 1. riječi »pri globalizacijskom načinu njihova određenja«
zamjenjuju se riječima »sukladno članku 127. stavku 2. Carinskog zakona«.

Članak 72.

U članku 230. stavku 1. točka a) mijenja se i glasi:
»a) za carinsko skladištenje Informativni obrazac (INF 8) za podatke o
elementima za obračun, koji se primjenjuje za robu prije provedbe uobičajenih
oblika rukovanja,«.
U točki c) riječi »osnovama za izračun ili izračunatoj svoti« zamjenjuju se
riječima »elementima za određivanje carinskog duga ili obračun iznosa«.

Članak 73.

U članku 231. stavci 1., 2. i 3. brišu se.
U dosadašnjem stavku 4. koji postaje stavak 1. u točki a) riječi »iz stavka 2.
ovog članka« brišu se.
Dosadašnji stavci 5. i 6. postaju stavci 2. i 3.

Članak 74.

U članku 232. stavku 3. riječi »posebno postupanje« zamjenjuju se riječima
»posebne uvjete«.

Članak 75.

U članku 233. stavku 3. točki a) riječ »drugoj« zamjenjuje se riječju »trećoj«.
Stavak 4. mijenja se i glasi:
»Radi primjene članka 98. stavak 1. alineja druga Carinskog zakona, pri provjeri
da li su administrativni troškovi za postupke carinskog skladištenja nerazmjerni
odnosnim gospodarskim potrebama, carinarnica, među ostalim, uzima u obzir tip
skladišta i postupak koji se u njemu može provoditi.«.

Članak 76.

U članku 240. stavku 3. riječ »istovjetnu« zamjenjuje se riječju »istu«.

Članak 77.

U članku 242. točki b) riječi »drugoj zemlji« zamjenjuju se riječima »trećoj
državi«.

Članak 78.

U članku 244. točka b) mijenja se i glasi:
»b) druga maziva osim onih koja su nužno potrebna za ispitivanje, podešavanje i
odstranjivanje dobivenih proizvoda,«.

Članak 79.

U članku 245. točki b) brojka »100.000« zamjenjuje se brojkom »500.000«.

Članak 80.

Članak 246. mijenja se i glasi:
»Provjera gospodarskih uvjeta u drugim slučajevima, osim onih koji su navedeni u
članku 245. ove Uredbe, provodi se sukladno članku 212. ove Uredbe.«.

Članak 81.

Članak 247. briše se.

Članak 82.

U članku 248. stavku 1. riječi »način i druge mjere za prepoznavanje« zamjenjuju
se riječima »sredstva i način prepoznavanja«.
Stavak 2. mijenja se i glasi:
»Metode osiguravanja istovjetnosti odnosno uvjeti iz stavka 1. ovoga članka mogu
uključivati i provjeru evidencije.«.

Članak 83.

U članku 250. stavku 1. dodaje se rečenica koja glasi:
»Kada to posebne okolnosti opravdavaju taj rok se može produžiti.«
Stavci 2., 3., 4. i 5. brišu se.
Dosadašnji stavci 6., 7. i 8. postaju stavci 2., 3. i 4.

Članak 84.

U članku 253. stavku 2. riječi »i uvoznom robom, odnosno« zamjenjuju se riječima
»a uvozna roba«.

Članak 85.

Iza članka 255. dodaju se članci 255.a i 255.b koji glase:

*»Članak 255.a*

Uvozna carina koja se obračunava sukladno članku 130. stavak 1. Carinskog zakona
na uvoznu robu koja je u vrijeme prihvaćanja deklaracije za stavljanje te robe u
postupak unutarnje proizvodnje ispunjavala uvjete za povoljnije tarifno
postupanje zbog svoje uporabe u posebne svrhe, obračunava se po stopi koja
odgovara takvoj posebnoj uporabi. To će se odobriti samo ako bi moglo biti
izdano odobrenje za takvu posebnu uporabu i ako bi bili ispunjeni uvjeti za
odobravanje povoljnijeg tarifnog postupanja.

*Članak 255.b*

Lista dobivenih proizvoda za koje se obračunava carina sukladno članku 131.
stavak 1. točka a) podtočka prva Carinskog zakona je u Prilogu 24 B ove Uredbe i
njezin je sastavni dio.
Kada su drugi dobiveni proizvodi, koji nisu navedeni na listi iz stavka 1. ovoga
članka uništeni, sa njima se postupa kao da su ponovno izvezeni.«.

Članak 86.

U članku 258. stavku 4. dodaje se rečenica koja glasi:
»Troškovi preradbe podrazumijevaju sve troškove nastale pri preradbi proizvoda,
uključujući režijske troškove i vrijednost domaće robe ako je ista korištena u
preradbi.«.

Članak 87.

U članku 259. stavku 2. iza riječi »postupka« stavlja se zarez i dodaju riječi
»u skladu sa člankom 212. ove Uredbe«.

Članak 88.

U članku 260. stavku 4. riječ »kojeg« zamjenjuje se riječju »kojih«.
U stavku 6. iza riječi »iste« dodaju se riječi »u okviru postupka«.

Članak 89.

U članku 262. stavku 1. točke a) i b) mijenjaju se i glase:
»a) komercijalna uporaba: uporaba prijevoznog sredstva za prijevoz ljudi uz
plaćanje ili industrijski ili komercijalni prijevoz robe bilo da je uz plaćanje
ili bez plaćanja,
b) privatna uporaba: svaka druga uporaba osim komercijalne uporabe prijevoznih
sredstava,«.

Članak 90.

U članku 265. stavku 1. točki a) iza riječi »sjedištem« briše se zarez i riječi
»odnosno uobičajenim mjestom stanovanja«.
U točki b) riječi »s uobičajenim boravkom« zamjenjuju se riječima »sa
sjedištem«, a riječi »267., 268 i 269.« zamjenjuju se riječima »266., 267. i
268.«.
U stavku 2. iza riječi »sjedištem« briše se zarez i riječi »odnosno uobičajenim
mjestom stanovanja«.

Članak 91.

U članku 266. dodaje se nova točka b) koja glasi:
»b) prikolice koje su priključene na cestovno prijevozno sredstvo registrirano
na carinskom području Republike Hrvatske,«.
Dosadašnje točke b) i c) postaju točke c) i d).

Članak 92.

U članku 267. stavku 2. riječi »mogu upravljati prijevoznim sredstvima u
privatne svrhe, kada su iznajmljene,« zamjenjuju se riječima »imaju pravo na
potpuno oslobođenje za privatnu uporabu prijevoznih sredstava iznajmljenih«, a
riječi »u sljedeće svrhe« zamjenjuju se riječima »i to:«.

Članak 93.

U članku 269. točki e) riječi »šest mjeseci u dvanaestomjesečnom razdoblju«
zamjenjuju se riječima »osamnaest mjeseci«.

Članak 94.

U članku 271. riječi »pod sljedećim uvjetima« zamjenjuju se riječima »u
sljedećim slučajevima«.
U točki a) riječ »ako« zamjenjuje se riječju »kada«, a iza riječi »brodu« dodaju
se riječi »koji plovi«.
U točkama b) i c) riječi »ako« zamjenjuju se riječima »kada«.

Članak 95.

U članku 274. stavku 3. točki b) riječ »oprema« zamjenjuje se riječju »roba«.

Članak 96.

U članku 278. stavku 1. točke a) i b) mijenjaju se i glase:
»a) ako je uvezena puna, namijenjena ponovnom izvozu prazna ili puna,
b) ako je uvezena prazna, namijenjena ponovnom izvozu puna.«.
U stavku 2. riječi »se privremeno uvozi« zamjenjuju se riječima »je privremeno
uvezena«.

Članak 97.

U članku 287. stavku 1. riječi »ATA karnet« zamjenjuju se riječima »ATA/CPD
karnet«, a riječ »Dio« zamjenjuje se riječju »dio«.
U stavku 2. i 3. riječi »ATA« zamjenjuju se riječima »ATA/CPD«.

Članak 98.

U članku 288. stavku 1. riječ »Dio« zamjenjuje se riječju »dio«.
U stavku 2. riječ »olakšali« zamjenjuje se riječima »se olak­šao«.

Članak 99.

U članku 294. stavku 1. riječ »Dio« zamjenjuje se riječju »dio«.

Članak 100.

Članak 295. mijenja se i glasi:
»Postupak privremenog uvoza prijevoznih sredstava završava se njihovim ponovnim
izvozom, stavljanjem u neko od carinski dopuštenih postupanja ili uporabe,
istekom propisanog roka njihovog privremenog uvoza, te svakom radnjom vlasnika
prijevoznih sredstava ili osobe koja je odnosno prijevozno sredstvo privremeno
uvezla u hrvatsko carinsko područje, koja u smislu carinskih propisa predstavlja
izuzimanje robe ispod carinskog nadzora.
Ako osoba koja je strano prijevozno sredstvo privremeno uvezla u hrvatsko
carinsko područje, prije napuštanja carinskog područja iz opravdanih razloga ne
izveze odnosno prijevozno sredstvo, obvezna je osobno ili putem punomoćnika
osigurati privremeni smještaj odnosnoga prijevoznoga sredstva pod carinskim
nadzorom, u prostorima Hrvatskog autokluba ili na drugome mjestu koje odredi ili
odobri carinarnica.
Temeljem zahtjeva nadležne carinarnice, policijskoga ili pravosudnoga tijela u
prostorima iz stavka 2. ovoga članka osigurava se i smještaj privremeno uvezenih
stranih prijevoznih sredstava glede kojih se vodi odgovarajući upravni ili
pravosudni postupak, do okončanja odnosnoga postupka ili određenja carinsko
pravnoga statusa odnosnoga prijevoznoga sredstva.
Postupajući sukladno propisima utvrđenoj obvezi zbrinjavanja napuštenih motornih
i drugih vozila ili na zahtjev tijela iz stavka 3. ovoga članka, u prostorima iz
stavka 2. ovoga članka Hrvatski autoklub privremeno smješta i strana prijevozna
sredstva za koja se prema okolnostima slučaja može zaključiti da su privremeno
uvezena i napuštena.
Za prijevozna sredstva iz stavka 2. i 4. ovoga članka, privremeno smještena u
prostorima Hrvatskoga autokluba, smatra se da je dano odobrenje carinarnice za
privremeni smještaj.«.

Članak 101.

Članak 296. mijenja se i glasi:
»O privremenome smještaju stranih prijevoznih sredstava koja se smatraju
napuštenima, Hrvatski autoklub bez odlaganja pisano će izvijestiti nadležnu
carinarnicu i nadležno policijsko tijelo.
Ako na temelju podataka iz postupaka koji se vode pri odnosnome policijskome
tijelu, podataka iz službenih evidencija ili pribavljenih u okviru međunarodne
policijske suradnje raspolaže ili sazna podatke koji omogućuju utvrđenje
nacionalne pripadnosti prijevoznoga sredstva, vlasnika ili osobe koja ga je
uvezla u hrvatsko carinsko područje i njihovome prebivalištu ili boravištu u
hrvatskome carinskom području ili inozemstvu, policijsko tijelo će bez
odlaganja, a najkasnije u roku 8 dana od prijema izvješća iz stavka 1. ovoga
članka, o tome izvijestiti nadležnu carinarnicu.
Utvrdi li na temelju raspoloživih podataka prebivalište ili boravište osobe koja
je odnosno prijevozno sredstvo privremeno uvezla u hrvatsko carinsko područje,
carinarnica će bez odlaganja odnosnu osobu pisano obavijestiti o carinsko
pravnome statusu odnosnoga prijevoznoga sredstva i mjestu njegovoga privremenoga
smještaja, okvirnoj visini troškova koje valja naknaditi u slučaju njegovoga
preuzimanja, te upozorenjem o provedbi propisanoga postupka javne prodaje,
ukoliko u određenom roku odnosno prijevozno sredstvo ne bude stavljeno u
dopušteno carinsko postupanje ili uporabu, i to:
a) ako je prebivalište ili boravište odnosne osobe u Republici Hrvatskoj,
izravno na adresu u Republici Hrvatskoj,
b) ako je prebivalište ili boravište odnosne osobe u inozemstvu, uz posredovanje
Carinske uprave i Ministarstva vanjskih poslova i europskih integracija, putem
diplomatskoga ili konzularnoga predstavništva odnosne države u Republici
Hrvatskoj.«.

Članak 102.

Članak 297. mijenja se i glasi:
»Na obrazloženi zahtjev osobe koja je prijevozno sredstvo privremeno uvezla ili
Hrvatskoga autokluba, carinarnica može produžiti propisom određeni rok za
privremeni smještaj robe (prijevoznog sredstva).
Ako privremeno uvezeno strano prijevozno sredstvo iz članka 295. stavak 2. i 4.
ove Uredbe, za koje je odobren privremeni smještaj u prostorima Hrvatskoga
autokluba ili drugome mjestu koje je odredila ili odobrila carinarnica, ne bude
u roku 30 dana ili roku produženom sukladno stavku 1. ovoga članka, izvezeno ili
stavljeno u neki od oblika carinski dopuštenog postupanja ili uporabe,
prijevozno sredstvo izložit će se javnoj prodaji.
Rok iz stavka 2. ovoga članka počinje teći:
a) danom smještaja privremeno uvezenoga prijevoznoga sredstva pod carinski
nadzor za prijevozna sredstva iz članka 296. stavak 3. točka a) ove Uredbe, te
b) danom prijama pisanog akta Ministarstva vanjskih poslova i europskih
integracija o uručenju pisane obavijesti odnosnome stranome diplomatskom ili
konzularnome predstavništvu za prijevozna sredstva iz članka 296. stavak 3.
točka b) ove Uredbe.
Javnu prodaju prijevoznih sredstava iz stavka 3. ovoga članka provodi Hrvatski
autoklub, odgovarajućom primjenom propisa o provedbi postupka javne prodaje
oduzete ili državi ustupljene strane robe.
Do početka postupka ili ponovljenog postupka javne prodaje, carinarnica može
odobriti vlasniku prijevoznog sredstva ili osobi koja ga je privremeno uvezla da
nakon namirenja svih troškova u svezi sa zbrinjavanjem, smještajem i čuvanjem,
te troškova nastalih u postupku javne prodaje, da odnosno prijevozno sredstvo
stavi u neki od oblika carinski dopuštenoga postupanja ili uporabe.«.

Članak 103.

U članku 298. stavak 1. mijenja se i glasi:
»Smatra se da osnovni interesi hrvatskih proizvođača nisu ozbiljno povrijeđeni,
osim ako postoje saznanja o suprotnom,«.
Iza stavka 1. dodaje se novi stavak 2. koji glasi:
»Provjera gospodarskih uvjeta, uz uvažavanje stavka 1. ovoga članka, provodi se
sukladno članku 212. ove Uredbe.«.
Dosadašnji stavak 2. postaje stavak 3.

Članak 104.

U članku 299. stavku 1. riječi »prepoznavanje dobivenih proizvoda« zamjenjuju se
riječima »utvrđivanje da li su dobiveni proizvodi nastali«.
U stavku 3. dodaje se rečenica koja glasi:
»U odobrenju se određuju uvjeti za uporabu postupka.«.

Članak 105.

U članku 301. iza stavka 1. dodaje se stavak 2. koji glasi:
»Članak 165. stavak 2. Carinskog zakona primjenjuje se čak i ako je prvotno
utvrđeni rok već produžavan.«.

Članak 106.

U članku 303 stavak 1. mijenja se i glasi:
»Za izračun svote koja se odbija ne uzimaju se u obzir moguća antidampinška
i/ili izjednačena davanja.«.

Članak 107.

U članku 305. stavak 1. mijenja se i glasi:
»U slučaju kada tvrtke učestalo obavljaju proizvodne radnje u okviru jednog
odobrenja, koje ne uključuje popravke, carinarnica može na zahtjev korisnika
odobriti primjenu prosječne carinske stope (zbirni završetak).«.
U stavku 2. iza riječi »obračun« stavlja se zarez, riječi »primjenjujući članak«
zamjenjuju se riječima »primjenjuje odredbe članka«, a riječ »članak« zamjenjuje
se riječju »članka«.

Članak 108.

U članku 310. stavku 2. točka a) mijenja se i glasi:
»a) u slučaju izvoza robe željeznicom, poštom, zrakom ili morem, carinarnicu
nadležnu za mjesto u kojem robu obuhvaćenu jedinstvenim ugovorom o prijevozu u
treću državu preuzimaju Hrvatske željeznice, pošta, zrakoplovna ili brodska
tvrtka,«.
U točki c) riječi »izlaznom carinarnicom smatra se« brišu se.
U stavku 8. riječ »drugu« zamjenjuje se riječju »treću«.

Članak 109.

U članku 313. stavku 1. riječi »stvarno izvezena iz carinskog područja«
zamjenjuju se riječima »napustila carinsko područje«.
U stavku 2. brojka »405.« zamjenjuje se brojkom »310.«.

Članak 110.

U članku 314. stavku 1. točki a) riječ »Dio« zamjenjuje se riječju »dio«.
U točki b) podtočki 1. riječi »povrata ili ostalih poticaja« zamjenjuju se
riječima »naknada ili drugih iznosa pri izvozu«.
U točki c) brojka »91.« zamjenjuje se brojkom »126.«.
U stavku 2. točka a) mijenja se i glasi:
»a) provjeriti podatke navedene u poljima A do G izvoznog kupona u odnosu na
robu obuhvaćenu ATA karnetom,«.

Članak 111.

U članku 315. stavku 1. riječi »Ako je roba, koja je s obrascem ATA izvezena iz
carinskog područja i koja se ne namjerava ponov­no uvesti,« zamjenjuju se
riječima »Ako roba koja je napustila carinsko područje s obrascem ATA nije više
namijenjena ponovnom uvozu,«.

Članak 112.

U članku 393. stavku 1. riječi »ili slobodnoga skladišta« brišu se, a iza riječi
»nadzora« dodaju se riječi »i spriječi da se bilo koja roba nepravilno iznese iz
slobodne zone«.
Iza stavka 2. dodaje se stavak 3. koji glasi:
»Područje neposredno izvan ograde mora carinarnici omogućiti zadovoljavajući
nadzor.«.

Članak 113.

U članku 409. stavku 2. točki h) iza riječi »provjeravati« zarez se zamjenjuje
točkom, a riječ »te« briše se.
Točka i) briše se.

Članak 114.

Članak 413. briše se.

Članak 115.

U članku 426. riječi »121., 122., 134. i 135.« zamjenjuju se riječima »130.,
131., 143. i 144.«.

Članak 116.

U članku 429. iza stavka 1. dodaje se stavak 2. koji glasi:
»Kada se obrazac ATA koristi za ponovni izvoz robe u okviru postupka privremenog
uvoza, carinska deklaracija može se podnijeti kod druge carinarnice nego što je
carinarnica navedena u članku 169. stavak 4. Carinskog zakona.«.

Članak 117.

U članku 430. stavku 1. iza riječi »obliku« dodaju se riječi »i potpisati je«.
U stavku 2. riječ »ukinutom« zamjenjuje se riječju »poništenom«.

Članak 118.

U članku 431. stavku 5. riječ »ukinutom« zamjenjuje se riječju »poništenom«.

Članak 119.

U članku 432. stavak 1. mijenja se i glasi:
»U skladu sa člankom 188. stavak 4. pod b) Carinskog zakona, može se odobriti
oslobođenje od plaćanja carine pri povratu robe:
a) za koju su pri njezinom izvozu iz carinskog područja bile ispunjene izvozne
formalnosti radi dobivanja naknada ili drugih iznosa pri izvozu predviđenih u
okviru poljoprivredne politike, ili
b) za koju je odobrena druga financijska pogodnost osim naknada ili drugih
iznosa u okviru poljoprivredne politike, povezana s obvezom izvoza te robe,
pod uvjetom da deklarant dokaže da su naknada ili drugi plaćeni iznos vraćeni
ili da je nad­ležno tijelo poduzelo odgovarajuće mjere da se isplata tog iznosa
zadrži, odnosno da se druge financijske pogodnosti ukinu, i da:
1. roba nije mogla biti puštena u prometu državi u koju je poslana radi važećih
propisa te države,
2. je primatelj vratio robu, jer roba ima mane ili nije u suglasnosti s
odredbama ugovora,
3. se roba ponovno uvozi u carinsko područje, jer robu nije bilo moguće
uporabiti za predviđene namjene radi drugih razloga, od onih navedenih u točki
a) odnosno točki b) ovog stavka, na koje izvoznik nije mogao utjecati.«.
Stavak 2. briše se.
U dosadašnjem stavku 3. koji postaje stavak 2. riječi »Sukladno točki c) stavka
2. ovog članka razumijevaju« zamjenjuju se riječima »Za razloge iz stavka 1.
točke b) podtočke 3. ovoga članka smatraju«.
Dosadašnji stavak 5. postaje stavak 4.
Iza stavka 4. dodaje se stavak 5. koji glasi:
»Kada je roba deklarirana za puštanje u slobodan promet nakon isteka roka iz
stavka 4. ovoga članka carinarnica pri kojoj se roba ponovno uvozi može, kada to
opravdavaju iznimne okolnosti, odobriti produženje roka.«.

Članak 120.

U članku 433. stavku 1. dodaje se rečenica koja glasi:
»Navedeno se također primjenjuje ako se roba sastoji od dijelova ili dodatne
opreme strojeva, instrumenata, aparata ili drugih proizvoda koji su bili
prethodno izvezeni iz carinskog područja.«.
Stavak 2. briše se.

Članak 121.

U članku 434. stavku 1. riječi »Smatra se da je roba u istom stanju u skladu sa
člankom 189. Carinskog zakona, također i u sljedećim slučajevima« zamjenjuju se
riječima »Iznimno od odredaba članka 189. Carinskog zakona sljedeća roba može
biti oslobođena od plaćanja carine«.
U točki a) riječi »i postupanja,« brišu se.
Točka b) mijenja se i glasi:
»b) roba koja je po izvozu iz carinskog područja bila predmet drugih postupaka
nego su postupci potrebni za održavanje robe u dobrom stanju ili drugih
rukovanja nego su ona koja mijenjaju izgled robe, ali koji su se pokazali
manjkavi ili neprimjereni za njezinu namjeravanu uporabu, kada je ispunjen jedan
od sljedećih uvjeta:«.
U podtočki 1. riječ »postupanje« zamjenjuje se riječju »rukovanje«.
U podtočki 2. iza riječi »za« dodaje se riječ »predviđenu«.
Stavak 2. mijenja se i glasi:
»Kada je vraćena roba bila podvrgnuta postupku ili rukovanju dopuštenom u skladu
sa stavkom 1. točkom b) ovog članka, a takav bi postupak prouzročio nastanak
carinskog duga da se radi o robi stavljenoj u postupak vanjske proizvodnje,
primjenjuju se važeća pravila o obračunu carinskog duga za postupak vanjske
proizvodnje.«.
U stavku 4. riječi »podrazumijeva se da« brišu se.
U točki a) riječi »za uobičajene« zamjenjuju se riječima »na uobičajeni način
za«.
U točki b) riječi »vrijednost ponovno uvezene« zamjenjuju se riječima »smatra se
da vrijednost vraćene«.

Članak 122.

U članku 447. stavku 1. iza riječi »Carinski dug« dodaju se riječi« »i druga
davanja iz članka 446. ove Uredbe«.
Stavak 2. mijenja se i glasi:
»Uvjete i način polaganja i povrata gotovine kao instrumenta za osiguranje
namirenja carinskog duga iz stavka 1. ovoga članka propisuje ministar
financija.«.

Članak 123.

U članku 448. stavak 2. briše se.

Članak 124.

U članku 452. stavak 2. briše se.
Dosadašnji stavak 3. postaje stavak 2.

Članak 125.

Članak 453. mijenja se i glasi:
»Polaganje bankovne garancije kao osiguranja za namirenje carinskog duga ili
mogućega carinskog duga neće se zahtijevati od osoba koje ispunjavaju uvjete iz
stavka 3. ovoga članka, i to za:
a) robu koja se stavlja u postupak unutarnje proizvodnje, radi njezine uporabe
pri gradnji ili remontu brodova u hrvatskim brodogradilištima,
b) robu koja se stavlja u postupak unutarnje proizvodnje, na osnovi ugovora
sklopljenog između domaće osobe i osobe sa sjedištem u drugoj zemlji i uz
plaćanje, u pravilu, samo troškova proizvodnje (oplemenjivanje),
c) strana plovila i kamp kućice, privremeno smještene ili stav­ljene u postupak
carinskog skladištenja kod osoba registriranih za obavljanje odgovarajuće
gospodarske djelatnosti.
Polaganje bankovne garancije kao osiguranja za namirenje carinskog duga neće se
zahtijevati od carinskog dužnika ili osobe koja bi carinskim dužnikom mogla
postati, ako je tijekom carinskoga poslovanja u prethodnom 12 mjesečnom
razdoblju:
a) pravodobno i u cijelosti namirivala svoje obveze prema Carinskoj upravi,
b) nema nenamirenih dospjelih poreznih obveza, sukladno uvjerenju nadležne
ispostave Porezne uprave,
c) ima primjereni sustav vođenja poslovnih i transportnih evidencija, koji prema
utvrđenju mjerodavne carinarnice omogućava djelatnu provedbu carinskih provjera,
d) pruža besprijekorna bonitetna jamstva glede stabilnosti svojega financijskog
položaja i poslovanja, sukladno podacima iz obrasca BON 1 za prethodno
obračunsko razdoblje i obrasca BON 2 ne starijeg od mjesec dana,
e) nije kažnjavana za carinski prekršaj počinjen s namjerom izbjegavanja
plaćanja carinskog duga ili ponovljeno kažnjavana za carinske prekršaje, te
f) poslove zastupanja u carinskom postupku obavlja samostalno, putem svojega
djelatnika s položenim stručnim ispitom za ovlaštenoga carinskog zastupnika.
Polaganje osiguranja za namirenje carinskog duga s 50% smanjenom visinom
jamstvene svote bankovne garancije može se odobriti carinskome dužniku ili osobi
koja bi carinskim dužnikom mogla postati, koja tijekom carinskoga poslovanja u
prethodnom 6 mjesečnom razdoblju:
a) nije namirivala dospjeli carinski dug plaćanjima po osnovi podnijete bankovne
garancije,
b) nema nenamirenih dospjelih poreznih obveza, sukladno uvjerenju nadležne
ispostave Porezne uprave,
c) ima zadovoljavajući sustav vođenja poslovnih i transportnih evidencija, koji
prema utvrđenju mjerodavne carinarnice omogućava djelatnu provedbu carinskih
provjera,
d) pruža bonitetna jamstva glede stabilnosti financijskoga položaja i
poslovanja, sukladno podacima iz obrazaca BON 1 za prethodno obračunsko
razdoblje i obrasca BON 2 ne starijeg od mjesec dana,
e) nije kažnjavana za carinski prekršaj počinjen s namjerom izbjegavanja
plaćanja carinskog duga ili višekratno kažnjavana za carinske prekršaje.
Odobrenje za korištenje povlaštenoga statusa iz stavka 1. do 3. ovoga članka
izdaje se uz klauzulu »do opoziva«, a donosi se na temelju obrazloženoga
pisanoga zahtjeva korisnika povlaštenoga statusa.
U zahtjevu iz stavka 4. ovoga članka navode se:
a) osnovni pokazatelji o poslovanju podnositelja u prethodnom obračunskom
razdoblju, uključujući podatke mjerodavne za procjenu financijske stabilnosti,
b) podaci o opsegu i strukturi carinskog poslovanja i zaduženja, odvojeno za
stavljanje robe u slobodan promet, postupke s odgodom i provozni postupak, te
c) procjena mjesečnog zaduženja prema Carinskoj upravi u narednom šest mjesečnom
razdoblju.
Prije dostave odobrenja korisnik povlaštenoga statusa obvezan je položiti kod
carinarnice (stavak 1.) ili Središnjega ureda Carinske uprave (stavak 2.)
vlastitu bjanko mjenicu.
U postupku prihvata, polaganja i povrata mjenice iz stavka 7. ovoga članka
odgovarajuće se primjenjuju odredbe ove Uredbe o prihvatu, polaganju i povratu
bankovne garancije.
Ravnatelj Carinske uprave ukinuti će odobrenje iz stavka 5. ovoga članka, ako
korisnik odobrenja više ne ispunjava uvjete propisane za njegovo izdavanje.«.

Članak 126.

U članku 454. stavak 2. brojka »2« zamjenjuje se brojkom »3.«.

Članak 127.

U članku 458. iza riječi »plaćanje« dodaju se riječi »carinskog duga i«.

Članak 128.

U članku 459. stavku 4. riječi »do roka važenja garancije produženoga za 150
dana« zamjenjuju se riječima »do isteka produženoga roka važenja garancije iz
članka 458. ove Uredbe, računajući od dana stupanja opoziva garancije na
snagu.«.

Članak 129.

Članak 461. mijenja se i glasi:
»Bankovna garancija i drugi položeni instrument osiguranja carinskog duga vraća
se carinskom dužniku nakon isteka roka važenja, odnosno produženoga roka važenja
iz članka 458. ove Uredbe.
Iznimno, na pisani zahtjev nalogodavca ili banke izdavateljice, odnosna bankovna
garancija može se vratiti i prije isteka roka iz stavka 1. ovoga članka:
a) ako Carinska uprava utvrdi da su izmireni svi carinski dugovi koji su bili
osigurani odnosnom bankovnom garancijom, odnosno da mogući carinski dug više ne
može nastati,
b) ako nalogodavac za izdavanje bankovne garancije prije isteka roka prethodno
važeće garancije podnese novu garanciju, kojom se u cijelosti preuzimaju sve
jamstvene obveze prethodno važeće garancije, a nova garancija prema utvrđenju
Carinske uprave u cijelosti osigurava namirenje jamstvenih obveza po prethodno
važećoj garanciji.«.

Članak 130.

U članku 464. stavku 2. točke a) i b) mijenjaju se i glase:
»a) prekoračenje roka prije čijega isteka se robi moralo odrediti jedan od
carinski dopuštenih postupanja ili uporaba predviđenih u okviru privremenog
smještaja ili odnosnog carinskog postupka, ukoliko bi taj rok bio produžen da je
zahtjev za produženje roka bio podnesen pravovremeno,
b) ako se radi o robi stavljenoj u postupak provoza, neispunjavanje jedne od
obveza koje proizlaze iz uporabe toga postupka, ako su ispunjeni sljedeći
uvjeti:
1. roba stavljena u postupak je podnesena odredišnoj carinarnici u
nepromijenjenu stanju,
2. odredišna carinarnica je bila u mogućnosti utvrditi da je na kraju provoznog
postupka robi bilo određeno carinski dopušteno postupanje ili uporaba, ili je
stavljena u privremeno skladište,
3. ako rok iz članka 338. stavka 4. ove Uredbe nije bio poštovan, a ne
primjenjuje se stavak 5. istoga članka, a roba je ipak u razumnom roku podnesena
odredišnoj carinarnici,«.
Iza točke f) dodaje se nova točka g) koja glasi:
»g) ako se radi o robi ili proizvodima koji su fizički premješteni u smislu
članka 206.e ili članka 219. ove Uredbe, neispunjavanje jednog od uvjeta pod
kojima se premještanje izvodi, ako su ispunjeni sljedeći uvjeti:
1. dotična osoba može nedvojbeno dokazati carinarnici da su roba ili proizvodi
prispjeli u određene prostore ili određeno mjesto, i da su, u slučaju
premještanja u smislu članka 206.e i 206.f ili članka 220. stavka 2. i 221. ove
Uredbe, roba ili proizvodi uredno upisani u evidencije koje se vode za te
prostorije ili mjesto, ako navedeni članci zahtijevaju vođenje takve evidencije,
2. ako rok naveden u odobrenju nije bio poštovan, a roba je ipak u razumnom roku
prispjela u određene prostorije ili mjesto.«.
U dosadašnjoj točki g) koja postaje točka h) riječi »postupku carinskog
skladištenja« zamjenjuju se riječima »drugom carinskom postupku«.
Dosadašnja točka h) koja postaje točka i) mijenja se i glasi:
»i) u okviru postupka unutarnje proizvodnje ili preradbe pod carinskim nadzorom
prekoračenje roka za podnošenja obračuna završetka postupka, pod uvjetom da bi
rok bio produžen da je zahtjev za produženje podnesen pravovremeno,«.
Iza točke i) dodaje se točka j) koja glasi:
»j) prekoračenje roka za privremeno iznošenje iz carinskog skladišta, pod
uvjetom da bi rok bio produžen da je zahtjev za produženje podnesen
pravovremeno.«.

Članak 131.

U članku 473. stavku 4. riječi »11. podtočke a) do c)« zamjenjuju se riječima
»22. podstavak prvi do četvrti«.

Članak 132.

U članku 482. stavak 1. mijenja se i glasi:
»Zahtjev za povrat ili otpust uvoznog ili izvoznog carinskog duga (u daljnjem
tekstu: zahtjev za povrat ili otpust) može podnijeti osoba koja je platila ili
mora platiti carinski dug odnosno osobe koje su preuzele njezina prava i
obveze.«.
U stavku 3. brojka »467.« zamjenjuje se brojkom »485.«.

Članak 133.

U članku 483. stavku 2. dodaje se nova rečenica koja glasi:
»Ukoliko se primjenjuje članak 482. stavak 4. ove Uredbe carinarnica će
podnositelju pisano potvrditi prijam zahtjeva.«.

Članak 134.

U članku 484. stavku 3. dodaje se nova rečenica koja glasi:
»O tome će podnositelj zahtjeva biti obaviješten bez odlaganja.«

Članak 135.

Članak 494. mijenja se i glasi:
»Nadležna carinarnica će odobriti povrat ili otpust carinskog duga ako:
a) je zahtjevu priložena potvrda o podrijetlu ili koja druga odgovarajuća
isprava koja dokazuje da je uvezena roba zbog svoje vrste u trenutku prihvata
carinske deklaracije za puštanje robe u slobodan promet ispunjavala propisane
uvjete za primjenu povlaštene carine ili povoljnijeg tarifnog postupanja,
b) se priložena isprava konkretno odnosi na dotičnu uvezenu robu,
c) su ispunjeni svi uvjeti za prijam priložene isprave, te
d) da su ispunjeni svi ostali uvjeti za odobravanje povlaštene carine ili
povoljnijeg tarifnog postupanja zbog vrste robe.
Povrat ili otpust obavit će se po podnošenju robe carinarnici. Ako robu nije
moguće podnijeti carinarnici carinarnica može usvojiti zahtjev za povrat ili
otpust samo u slučaju ako je na temelju raspoloživih podataka i priloženih
isprava nedvojbeno utvrdila da se naknadno priložena potvrda ili isprava odnosi
na konkretnu robu.«.

Članak 136.

U članku 496. stavku 2. riječi »ako se« zamjenjuju se riječima »ako osoba na
koju se rješenje odnosi«.

Članak 137.

U članku 502. stavku 1. točki a) riječi »na temelju povoljnije carine«
zamjenjuju se riječima »uz povoljnije tarifno postupanje«, a riječ »određene«
zamjenjuje se riječju »posebne«.
U točki e) iza riječi »davanja« dodaje se riječ »utvrdi«.
U točki n) podtočki 1. riječi »izvan carinskog područja« zamjenjuju se riječima
»u trećim državama«.
U podtočki 2. riječi »za istovrsnu robu dobivenu iz inozemstva« zamjenjuju se
riječima »u slučaju uvoza istovrsne robe iz trećih država«.
U stavku 2. riječi »Bez obzira na stavak 5. ovog članka, otpust« zamjenjuju se
riječju »Otpust«.
U stavku 3. dodaje se rečenica koja glasi:
»Roba kojoj se odobri neki od tih postupaka ili uporaba smatra se stranom
robom.«.
Stavak 5. briše se.
Dosadašnji stavak 6. postaje stavak 5.

Članak 138.

U članku 505. stavak 1. mijenja se i glasi:
»Ponovno uvezena roba, za koju je pri njezinom izvozu iz carinskog područja
Republike Hrvatske plaćen izvozni carinski dug, pri puštanju u slobodan promet
imat će pravo na povrat plaćenog iznosa.«.

Članak 139.

U članku 508. stavku 1. iza riječi »roba)« briše se zarez i riječi »sukladno
odredbama Carinskog zakona«.
Stavak 2. mijenja se i glasi:
»Odredbe ovoga dijela Uredbe odgovarajuće se primjenjuju i prilikom prodaje
druge strane robe, ako je Carinska uprava carinskim ili drugim propisima
ovlaštena za prodaju takve robe.«.

Članak 140.

U članku 509. stavku 2. iza riječi »robu« dodaju se riječi »ili robu kojoj je
propisom ograničen rok uporabe«, a riječi »trgovinu odnosnim namirnicama i brzo
pokvarljivom robom odnosno za zbrinjavanje otpada« zamjenjuju se riječima
»obavljanje odgovarajuće gospodarske djelatnosti.«.

Članak 141.

U članku 510. stavak 1. mijenja se i glasi:
»Oduzetu ili ustupljenu stranu robu, osim motornih i priključnih vozila, plovila
i njihovih dijelova, prodaje mjesno nadležna carinarnica ili druga carinarnica
koju odredi ravnatelj Carinske uprave.«.
Stavak 2. briše se.
Dosadašnji stavak 3. postaje stavak 2.
U dosadašnjem stavku 4. koji postaje stavak 3. riječi »ovlaštenim društvom ili«,
riječi »iz stavka 2. i 3. ovoga članka,« i riječi »ovlaštenog društva odnosno«
brišu se.

Članak 142.

U članku 512. stavku 1. točki c) riječ »vozač« zamjenjuje se riječima »osoba
koja ih je privremeno uvezla« a riječi »dok se ne ostvari pravo na odštetu,«
brišu se.
U točki f) riječ »ležanja« zamjenjuje se riječima »privremenog smještaja«.
U stavku 2. riječi »ili njihovih dijelova, mora« zamjenjuju se riječima »bez
odlaganja će«, a riječi »bez odlaganja« brišu se.
Stavak 3. mijenja se i glasi:
»Za strana motorna ili priključna vozila i njihove dijelove, smještene u
prostorijama ili prostorima pod nadzorom Hrvatskoga autokluba, smatra se da je
dano odgovarajuće odobrenje nadležne carinarnice o stavljanju robe pod carinski
nadzor u smislu odredbi carinskih propisa o privremenome uvozu ili privremenome
smještaju strane robe.«.

Članak 143.

U članku 513. iza stavka 1. dodaje se novi stavak 2. koji glasi:
»U slučaju dvojbe za sigurnost namirenja ili pravodobnog namirenja troškova iz
stavka 1. ovoga članka od vlasnika ili osobe koja je odnosno vozilo deklarirala
za privremeni uvoz, Hrvatski autoklub zatražit će polaganje odgovarajućega
osiguranja za njihovo namirenje.«.
Dosadašnji stavci 2., 3. i 4. postaju stavci 3., 4. i 5.

Članak 144.

U članku 516. stavku 1. riječ »potrebe« briše se, iza riječi »vrijednosti,«
dodaju se riječi »ili je podobna za obavljanje humanitarne ili socijalne
djelatnosti,«, a iza riječi »može« riječ »robu« briše se.
Stavak 3. briše se.
Dosadašnji stavak 4. postaje stavak 3.

Članak 145.

U članku 518. riječ »suDionika« zamjenjuje se riječju »sudionika«, a iza riječi
»prikupljanja,« dodaje se riječ »smještaja,«.

Članak 146.

U Uredbi za provedbu Carinskog zakona (»Narodne novine«, broj 161/2003) ogledni
obrasci:
– Prilog 1, zahtjev za izdavanje obvezujućeg mišljenja o razvrstavanju robe u
Carinsku tarifu
– Prilog 2, obvezujuće mišljenje o razvrstavanju robe u Carinsku tarifu,
– Prilog 3, obvezujuće mišljenje o podrijetlu robe,
– Prilog 23, zahtjev za izdavanje odobrenja za uporabu postup­ka s gospodarskim
učinkom i odobrenje za uporabu postupka s gospodarskim učinkom, te
– Prilog 37, bankovna garancija,
zamjenjuju se novim oglednim obrascima koji su tiskani uz ovu Uredbu i njezin su
sastavni dio.
Dodaju se novi ogledni obrasci:
– iza Priloga 7 dodaje se Prilog 7 A – Uvodne napomene uz Listu iz Priloga 8,
– iza Priloga 12 dodaju se prilozi 12 A – Popunjavanje Deklaracije o carinskoj
vrijednosti, 12 B – Napomene za utvrđivanje carinske vrijednosti, te 12 C –
Uporaba opće prihvaćenih načela obračuna pri utvrđivanju carinske vrijednosti,
– iza Priloga 24 dodaju se prilozi 24 A – Zahtjev za izdavanje mišljenja o
ispunjavanju gospodarskih uvjeta, te 24 B – Lista dobivenih proizvoda.
Ogledni obrasci iz stavka 2. ovoga članka otisnuti su uz ovu Uredbu i njezin su
sastavni dio.

Članak 147.

Postupci za stjecanje statusa ovlaštenog gospodarskog subjekta iz članka 5.a
Carinskog zakona, do stupanja na snagu hrvatskih carinskih propisa o
usklađivanju s carinskim propisima za provedbu Uredbe (EZ) br. 648/2005
Europskog parlamenta i vijeća od 13. travnja 2005. godine o izmjenama Uredbe
(EEZ br. 2913/92) kojom se donosi Carinski kodeks Zajednice, provodit će se
sukladno kriterijima propisanim člankom 5.a Carinskog zakona, te drugim
odredbama Carinskog zakona i Uredbe za provedbu Carinskog zakona o stjecanju
statusa ovlaštenog primatelja i/ili pošiljatelja, pojednostavnjenjima carinskih
postupaka i stjecanju povlaštenog statusa pri polaganju osiguranja za namirenje
carinskog duga.

Članak 148.

Odredbe članka 413. Uredbe za provedbu Carinskog zakona, koje prestaju važiti
danom stupanja ove Uredbe na snagu, odgovarajuće se primjenjuju na stranu robu
koja se na dan početka primjene ove Uredbe rabi kao oprema za obavljanje
djelatnosti u slobodnoj zoni, ako je carinarnica bila pravodobno obaviještena o
navedenoj namjeri njezine uporabe i bila upisana u propisanu evidencije.

Članak 149.

Postupci za prodaju ili besplatno ustupanje oduzete ili ustup­ljene strane robe
započeti prema odredbama Uredbe za provedbu Carinskog zakona (»Narodne novine«,
broj 161/2003), nastavit će se sukladno odredbama te Uredbe, zaključno do 31.
prosinca 2006. godine.
Postupci iz stavka 1. ovoga članka koji ne budu okončani do 31. prosinca 2006.
godine, nastavit će se odgovarajućom primjenom odredbi ove Uredbe.

Članak 150.

Odobrenja o stjecanju povlaštenog statusa pri polaganju osiguranja za namirenje
carinskog duga, koja je Carinska uprava izdala sukladno pravilnicima iz članka
148. stavka 1. točki 1. i 2. ove Ured­be, važe do izdavanja odgovarajućih
odobrenja prema odredbama ove Uredbe, a najduže do 30. rujna 2006. godine.

Članak 151.

Stupanjem na snagu ove Uredbe prestaje važiti:
1. Pravilnik o slučajevima i okolnostima kada se neće zahtijevati polaganje
osiguranja za plaćanje carine (»Narodne novine«, broj 147/99),
2. Pravilnik o kriterijima sniženja jamstvene svote za namirenje carinskog duga
(»Narodne novine«, broj 147/99),
3. Poglavlje 2. Popunjavanje deklaracije o carinskoj vrijednosti, u Pravilniku o
uporabi obrazaca pri provedbi Carinskog zakona (»Narodne novine«, broj
176/2003).

Članak 152.

Ova Uredba stupa na snagu danom objave u »Narodnim novinama«, a primjenjuje se
od 1. srpnja 2006. godine.

Klasa: 413-01/06-01/04
Urbroj: 5030122-06-1
Zagreb, 14. lipnja 2006.

Predsjednik
**dr. sc. Ivo Sanader**, v. r.

![](dodatni/144953.gif)
![](dodatni/144952.gif)
![](dodatni/144951.gif)
![](dodatni/144950.gif)
![](dodatni/144949.gif)
![](dodatni/144948.gif)
![](dodatni/144947.gif)
![](dodatni/144946.gif)
![](dodatni/144945.gif)
![](dodatni/144944.gif)
![](dodatni/144943.gif)

PRILOG 7 A

UVODNE NAPOMENE UZ LISTU IZ PRILOGA 8

**Napomena 1:**
Popis donosi uvjete koje trebaju ispunjavati svi proizvodi da bi se smatrali
dostatno obrađenima ili prerađenima u značenju iz članka 6.
**Napomena 2:**
2.1. Prva dva stupca u popisu opisuju dobiveni proizvod. Prvi stupac navodi broj
tarifnoga broja ili poglavlja iz Harmoniziranoga sustava, a drugi stupac daje
opis robe koji se rabi u tom sustavu za taj tarifni broj ili poglavlje. Za svaki
navod u prva dva stupca dano je pravilo u stupcu 3. ili 4. Kad u nekim
slučajevima navodu iz prvoga stupca prethodi »ex«, to znači da se pravila iz
stupca 3. ili 4. primjenjuju samo na dio toga tarifnoga broja koji je opisan u
stupcu 2.
2.2. Kad je nekoliko tarifnih brojeva grupirano zajedno u stup­cu 1 ili se
navodi broj poglavlja te se stoga u stupcu 2. daje općenit opis proizvoda,
susjedna pravila u stupcu 3. ili 4. odnose se na sve proizvode koji su prema
Harmoniziranomu sustavu razvrstani pod tarifni broj odnosnoga poglavlja ili pod
bilo koji tarifni broj grupiran u stupcu 1.
2.3. Kad su na popisu različita pravila koja se odnose na različite proizvode
unutar nekoga tarifnoga broja, svaki uvučeni redak sadrži opis toga dijela
tarifnoga broja koji je obuhvaćen susjednim pravilima u stupcu 3. ili 4.
2.4. Kad se za navod u prva dva stupca daje pravilo i u stupcu 3. i u stupcu 4.,
izvoznik može alternativno birati primjenu pravila iz stupca 3. ili iz stupca 4.
Ako u stupcu 4. nije dano nikakvo pravilo glede podrijetla, mora se primijeniti
pravilo iz stupca 3.
**Napomena 3:**3.1. Odredbe članka 6. o proizvodima koji su stekli status proizvoda s
podrijetlom i koji služe u izradi drugih proizvoda, primjenjivat će se bez
obzira na to jesu li proizvodi stekli taj status u tvornici gdje se rabe ili u
nekoj drugoj tvornici u Hrvatskoj ili u Zajednici.
Primjer:
Motor iz tarifnoga broja br. 8407, za koji pravilo kaže da vrijednost materijala
bez podrijetla koji se može ugraditi ne smije prelaziti 40% cijene fco tvornica,
izrađen je od »drugoga legiranoga čelika grubo oblikovanoga kovanjem« iz
tarifnoga broja ex 7224.
Ako je to kovanje obavljeno u Hrvatskoj na ingotu bez podrijetla, on je već
stekao podrijetlo temeljem pravila iz popisa za tarifni broj ex 7224. Kovani
materijal može se tada računati kao materijal s podrijetlom u obračunu
vrijednosti stroja bez obzira na to je li on proizveden u istoj ili drugoj
tvornici u Hrvatskoj. Vrijednost ingota bez podrijetla time se ne uzima u obzir
pri zbrinjavanju vrijednosti materijala bez podrijetla.
3.2. Pravilo iz popisa je minimalna količina potrebne obrade ili prerade, pa se
poduzimanjem većega stupnja obrade ili prerade također stječe status proizvoda s
podrijetlom, i obratno, poduzimanjem manjega stupnja obrade ili prerade ne može
se steći status proizvoda s podrijetlom. Ako pravilo predviđa da se na određenoj
razini izrade može uporabiti materijal bez podrijetla, uporaba toga materijala u
ranijoj fazi izrade dopuštena je, dok uporaba toga materijala u kasnijoj fazi
izrade nije dopuštena.
3.3. Ne dirajući u napomenu 3.2., kad pravilo kaže da se mogu uporabiti
»materijali iz bilo kojega tarifnoga broja«, može se uporabiti i materijal iz
istoga tarifnoga broja kojemu pripada i proizvod, podložno možebitnim konkretnim
ograničenjima koja su sadržana u pravilu. Međutim, izraz »izrada od materijala
iz bilo kojeg tarifnog broja, uključujući druge materijale iz tarifnog broja...«
znači da se može uporabiti samo materijal razvrstan pod isti tarifni broj kao
proizvod čiji se opis razlikuje od opisa koji je naveden u stupcu 2. na popisu.
3.4. Kad pravilo iz popisa navodi da se proizvod može izrađivati od više od
jednoga materijala, to znači da se može uporabiti jedan ili više materijala. Ne
zahtijeva se da svi budu upotrebljeni.
Primjer:
Pravilo za tkanine iz HS 5208 do 5212 određuje da se mogu uporabiti prirodna
vlakna te da se među ostalim materijalom može uporabiti i kemijski materijal. To
ne znači da se mora uporabiti jedan i drugi; može se koristiti jedan ili drugi
ili i jedan i drugi.
3.5. Kad pravilo iz popisa navodi da se proizvod mora izraditi od određenoga
materijala, taj uvjet očito ne priječi uporabu drugog materijala koji zbog svoje
unutarnje naravi ne može zadovoljiti to pravilo. (Vidi također donju napomenu
6.2. u svezi s tekstilom.)
Primjer:
Pravilo za gotovu hranu iz tarifnoga broja 1904, koje konkretno isključuje
uporabu žitarica i njihovih prerađevina, ne priječi uporabu mineralnih soli,
kemikalija i drugih dodataka koji nisu proizvodi od žitarica.
Međutim, to se ne odnosi na proizvode koji se, premda se ne mogu izraditi od
određenoga konkretno navedenoga materijala s popisa, mogu proizvesti od
materijala iste naravi u nekoj ranijoj fazi izrade.
Primjer:
U slučaju odjevnoga predmeta iz ex poglavlja 62, izrađenoga od netkana
materijala, te ako je za tu klasu proizvoda dopuštena uporaba samo one pređe bez
podrijetla, nije moguće započeti s netkanom tkaninom, čak i ako se netkane
tkanine inače ne mogu izrađivati od pređe. U takvim bi slučajevima početni
materijal normalno bio u fazi koja prethodi pređi, a to je stanje vlakana.
3.6. Kad se u nekom pravilu iz popisa navode dva postotka maksimalne vrijednosti
materijala bez podrijetla koji se može uporabiti, ti se podaci ne mogu zbrajati.
Drugim riječima, maksimalna vrijednost svih uporabljenih materijala bez
podrijetla nikada ne smije premašiti najviši navedeni postotak. Nadalje,
pojedinačni postoci ne smiju se premašiti u odnosu na konkretni materijal na
koji se primijenjuju.
**Napomena 4:**4.1. Pojam »prirodna vlakna« rabi se u popisu za vlakna koja nisu umjetna ili
sintetička. Ograničen je na faze prije predenja, uključujući i otpad te, ako
nije određeno drugačije, na grebenana, češljana ili na kakav drugi način
prerađena nepredena vlakna.
4.2. Pojam »prirodna vlakna« uključuje konjsku dlaku iz tarifnoga broja 0503,
svilu iz tarifnoga broja 5002 i 5003, te vunena vlakna, finu ili grubu
životinjsku dlaku iz tbr. od 5101 do 5105, pamučna vlakna iz tbr. od 5201 do
5203 i druga biljna vlakna iz tbr. od 5301 do 5305.
4.3. Pojmovi »tekstilna pulpa«, »kemijski materijali« i »materijali za izradu
papira« u popisu prerada služe za opis materijala koji nisu klasificirani u
poglavljima od 50 do 63., a mogu se uporabiti za izradu umjetnih, sintetičkih
ili papirnih vlakana ili pređe.
4.4. Pojam »proizvedena sortirana vlakna« rabi se u popisu za umjetnu kudjelju,
vlakna sortirana po duljini i finoći ili otpad iz tbr. od 5501 do 5507.
**Napomena 5:**5.1. Kad se za određeni proizvod iz popisa spominje ova napomena, uvjeti iz
stupca 3. ne primjenjuju se ni na koje osnovne tekstilne materijale koji su
uporabljeni za izradu toga proizvoda koji zajedno čine 10% ili manje od ukupne
težine svih osnovnih tekstilnih materijala. (Vidi također donje bilješke 5.3. i
5.4.)
5.2. Međutim, tolerancija iz bilješke 5.1. može se primijeniti samo na mješovite
proizvode koji su izrađeni od dvaju ili više osnov­nih tekstilnih materijala.
Osnovni su tekstilni materijali ovi:
– svila,
– vuna,
– gruba životinjska dlaka,
– fina životinjska dlaka,
– konjska dlaka,
– pamuk,
– materijali za izradu papira i papir,
– lan,
– prirodna konoplja,
– juta i druga tekstilna vlakna od drvenoga lika,
– sisal i druga tekstilna vlakna iz roda agava,
– kokos, abaka, rami i druga biljna tekstilna vlakna,
– sintetički filamenti,
– umjetni filamenti,
– vodljivi filamenti,
– sintetička polipropilenska sortirana vlakna,
– sintetička poliesterska sortirana vlakna,
– sintetička poliamidna sortirana vlakna,
– sintetička poliakrilonitrilna sortirana vlakna,
– sintetička poliimidna sortirana vlakna,
– sintetička politetrafluoroetilenska sortirana vlakna,
– sintetička sortirana vlakna od polifenilen sulfida,
– sintetička sortirana vlakna od polivinil klorida,
– druga sintetička sortirana vlakna,
– umjetna sortirana vlakna viskoze,
– druga umjetna sortirana vlakna,
– poliuretanska pređa s fleksibilnim polieterskim segmentima, upletena ili
neupletena,
– poliuretanska pređa s fleksibilnim poliesterskim segmentima, upletena ili
neupletena,
– proizvodi iz tarifnoga broja 5605 (metalizirana pređa) koji uključuju traku
koja se sastoji od jezgre od aluminijske folije ili od jezgre od plastične
folije sa slojem aluminijskoga praha ili bez njega, širine do 5 mm, spojenoj u
sendvič pomoću prozirnoga ili bojenoga ljepila između dvaju slojeva plastične
folije,
– drugi proizvodi iz tarifnoga broja 5605.
Primjer:
Pređa iz tarifnoga broja 5205 koja je izrađena od pamučnih vlakana iz tarifnoga
broja 5203 i sintetički sortiranih vlakana iz tarifnog broja 5506 miješana je
pređa. Stoga se sintetička sortirana vlakna koja ne potječu iz ugovorne stranke
i ne zadovoljavaju pravila o podrijetlu (koja zahtijevaju izradu od kemijskoga
materijala ili tekstilne pulpe) mogu uporabiti do 10% težine pređe.
Primjer:
Vunena tkanina iz tarifnoga broja 5112 koja je izrađena od vunene pređe iz
tarifnoga broja 5107 i sintetičkih sortiranih vlakana iz tarifnoga broja 5509
mješovita je tkanina. Stoga se sintetička pređa koja ne zadovoljava pravila o
podrijetlu (koja zahtijevaju izradu od kemijskoga materijala ili tekstilne
pulpe), ili vunena pređa koja ne zadovoljava pravila o podrijetlu (koja
zahtijevaju izradu od prirodnih vlakana bez grebenja ili češljanja ili druge
pripreme za predenje) ili njihova kombinacija, može uporabiti pod uvjetom da
njihova ukupna težina ne premaši 10% ukupne težine tkanine.
Primjer:
Čupava tekstilna tkanina iz tarifnoga broja 5802 koja je izrađena od pamučne
pređe iz tarifnoga broja 5205 i pamučne tkanine iz tarifnoga broja 5210 miješani
je proizvod samo ako je pamučna tkanina i sama miješana tkanina koja je izrađena
od pređe razvrstane pod dva različita tarifna broja, ili ako su uporabljene
pamučne pređe i same mješavine.
Primjer:
Ako je odnosna čupava tekstilna tkanina bila izrađena od pamučne pređe iz
tarifnoga broja 5205 i sintetičke tkanine iz tarifnoga broja 5407, onda su
uporabljene pređe očito dva zasebna osnovna tekstilna materijala, pa je čupava
tekstilna tkanina prema tomu miješani proizvod.
5.3. U slučaju proizvoda koji uključuju »poliuretansku pređu s fleksibilnim
polieterskim segmentima, upletenu ili neupletenu«, tolerancija za tu pređu
iznosi 20%.
5.4. U slučaju proizvoda koji uključuju »traku koja se sastoji od jezgre od
aluminijske folije ili od jezgre od plastične folije sa slojem aluminijskoga
praha ili bez njega, širine do 5 mm, spojenoj u sendvič pomoću prozirnoga ili
bojenoga ljepila između dvaju slojeva plastične folije«, tolerancija za tu traku
iznosi 30%.
**Napomena 6:**6.1. Kada se u popisu upućuje na ovu napomenu, tekstilni materijal, uz izuzeće
podstava i međupodstava, koji ne zadovoljava pravilo iz stupca 3. popisa za
izrađeni proizvod, može se uporabiti pod uvjetom da je razvrstan pod drugi
tarifni broj nego proizvod te da njegova vrijednost ne pređe 8% cijene fco
tvornica proizvoda.
6.2. Ne dirajući u napomenu 6.3., materijal koji nije razvrstan u poglavljima
50. do 63. može se slobodno uporabiti u izradi tekstilnih proizvoda, sadržavao
on tekstil ili ne sadržavao.
Primjer:
Ako pravilo iz popisa propisuje da se za određeni tekstilni artikl, poput hlača,
mora uporabiti pređa, to ne priječi uporabu metalnih artikala poput dugmadi, jer
dugmad nije razvrstana u poglavljima 50. do 63. Iz istoga se razloga ne priječi
ni uporaba patentnih zatvarača premda patentni zatvarači normalno sadrže
tekstil.
6.3. Gdje god vrijedi pravilo o postotku, vrijednost materijala koji nije
razvrstan u poglavljima 50. do 63. mora se uzeti u obzir pri izračunavanju
vrijednosti uključenih materijala koji ne potječu iz ugovorne stranke.
**Napomena 7:**7.1. Za potrebe tbr. ex 2707, 2713 do 2715, ex 2901, ex 2902 i ex 3403
»specifični postupci« su sljedeći:
(a) vakuumska destilacija;
(b) redestilacija vrlo temeljitim postupkom frakcioniranja;
(c) krekovanje;
(d) popravljanje;
(e) ekstrakcija selektivnim otapalima;
(f) postupak koji obuhvaća sve ove aktivnosti: preradu koncentriranom sumpornom
kiselinom, otopinom sumpornoga trioksida u sumpornoj kiselini ili sumpornim
anhidridom; neutralizaciju alkalnim agensima; dekolorizaciju i purifikaciju
prirodno aktivnom zemljom, aktiviranom zemljom, aktiviranim ugljenom ili
boksitom;
(g) polimerizacija;
(h) alkilacija;
(i) izomerizacija.
7.2. Za potrebe tbr. 2710, 2711 i 2712 »specifični postupci« su sljedeći:
(a) vakuumska destilacija;
(b) redestilacija vrlo temeljitim postupkom frakcioniranja;
(c) krekovanje;
(d) popravljanje;
(e) ekstrakcija selektivnim otapalima;
(f) postupak koji obuhvaća sve ove aktivnosti: preradu koncentriranom sumpornom
kiselinom, otopinom sumpornoga trioksida u sumpornoj kiselini ili sumpornim
anhidridom; neutralizaciju alkalnim agensima; dekolorizaciju i purifikaciju
prirodno aktivnom zemljom, aktiviranom zemljom, aktiviranim ugljenom ili
boksitom;
(g) polimerizacija;
(h) alkilacija;
(i) izomerizacija;
(k) samo u odnosu na teška ulja iz tbr. ex 2710, odsumporavanje vodikom koje
rezultira smanjenjem najmanje 85% sadržaja sumpora u prerađivanim proizvodima (ASTM
D 1266-59 T metoda);
(l) samo u odnosu na proizvode iz tbr. 2710, deparafinacija nekim drugim
procesom osim filtriranja;
(m) samo u odnosu na teška ulja iz tbr. ex 2710, tretman vodikom pod tlakom
većim od 20 bara i temperaturom većom od 2500 C uz uporabu katalizatora, u neku
drugu svrhu nego što je odsumporavanje, kad vodik tvori aktivni element u
kemijskoj reakciji. Daljnji tretman vodikom ulja za podmazivanje iz tbr. ex 2710
(npr. hidrofiniširanje ili dekolorizacija) radi poboljšanja boje ili stabilnosti
ne smatra se specifičnim procesom;
(n) samo u odnosu na loživa ulja iz tbr. ex 2710, atmosferska destilacija, pod
uvjetom da se manje od 30% tih proizvoda – po obujmu, uključujući i gubitke –
destilira na 3000 C pomoću metode ASTM D 86;
(o) samo u pogledu drugih teških ulja osim plinskih i loživih ulja iz tbr. ex
2710, tretman pomoću visokofrekventnoga jedva vid­ljivoga električnoga
pražnjenja bez iskrenja.
7.3. Za potrebe tbr. ex 2707, 2713 do 2715, ex 2901, ex 2902 i ex 3403
jednostavne aktivnosti poput čišćenja, pretakanja, desalinizacije, odvajanja
vode, filtriranja, bojenja, obilježavanja, dobivanja sadržaja sumpora zbog
miješanja proizvoda s različitim sadržajima sumpora, bilo koja njihova
kombinacija ili slične aktivnosti ne daju status proizvoda s podrijetlom.

PRILOG 12 A

POPUNJAVANJE DEKLARACIJE O CARINSKOJ VRIJEDNOSTI

DCV se popunjava na način kako slijedi:
1. U nazivu obrasca »Deklaracija o carinskoj vrijednost robe, DCV broj ------- «
carinarnica ili njena ustrojstvena jedinica upisuje broj pod kojim je carinska
deklaracija, uz koju se podnosi DCV, upisana.
2. U rubriku Službena bilješka carinarnice ovlašteni carinski službenik koji
provjeri podatke u DCV, stavlja svoj potpis i otisak pečata, potvrđujući time da
je obavio provjeru.
U tu se rubriku unose i druge bilješke u svezi s radom carinarnice pri obradi
DCV.
3. U rubriku 1. upisuju se identifikacijski podaci o prodavatelju robe, i to:
– naziv tvrtke, adresu i državu sjedišta (za pravne osobe),
– ime i prezime, adresu i državu prebivališta ili stalnog boravišta (za fizičke
osobe).
4. U podrubriku 2a. upisuju se identifikacijski podaci o kupcu robe, i to:
– naziv tvrtke i adresu njegova sjedišta (za pravne osobe), ili
– ime i prezime i adresu u mjestu prebivališta ili stalnog boravišta (za fizičke
osobe).
5. U podrubriku 2b. treba upisati identifikacijske podatke o osobi koja je
podnijela DCV, i to:
– naziv tvrtke i adresu njegova sjedišta (za pravne osobe), ili
– ime i prezime i adresu u mjestu prebivališta ili stalnog boravišta (za fizičke
osobe).
6. U rubriku 3. upisuje se paritet isporuke robe s naznakom mjesta ili granice u
skladu s člankom 80 Uredbe za provedbu carinskog zakona.
7. U rubriku 4. upisuje se broj i datum izdanog računa o kupoprodaji robe za
koju se podnosi DCV.
8. U rubriku 5. upisuje se broj i datum ugovora na temelju kojeg je zaključena
kupoprodaja, a ako nema ugovora, broj i datum narudžbe.
9. U rubriku 6. »Broj i datum bilo koje prethodne odluke koja se odnosi na
rubrike 7. do 9.« upisuje se broj i datum bilo kojeg prethodnog rješenja
(mišljenja) carinarnice koje se odnosi na rubrike 7., 8. ili 9.
10. U smislu rubrike 7.:
a) smatra se da su ekskluzivni zastupnici povezani s prodavateljem samo kada
pored ugovora o ekskluzivnom zastupstvu, postoji i drugačija povezanost
(navedeno pod zvjezdicom),
b) smatra se da činjenica što su kupac i prodavatelj povezani sama po sebi ne
može biti temelj da se transakcijska vrijednost smatra neprihvatljivom. U takvu
slučaju bit će ispitane okolnosti prodaje i transakcijska će se vrijednost
prihvatiti pod uvjetom da srodstvo nije utjecalo na cijenu.
U podrubriku 7c. upisuju se carinske vrijednosti koje su u posljednjih 6 mjeseci
prije podnošenja ove deklaracije o carinskoj vrijednosti robe bile utvrđene za
istu ili sličnu robu. Treba navesti carinarnicu i akt te carinarnice (npr. broj
i datum carinske deklaracije).
11. U rubriku 8. upisuje se, primjerice:
– da se roba može koristiti samo za proizvodnju određenog proizvoda ili da je
robu dozvoljeno obraditi samo prema određenom postupku;
– da je cijena uvozne robe bila određena pod uvjetom uzajamne isporuke roba
(kompenzacijski poslovi);
– da je cijena bila određena npr. pod uvjetom da će kupac u svezi s uvezenom ili
drugom robom obaviti odgovarajuća (dogovorena) ispitivanja i rezultate besplatno
dostaviti prodavatelju ili trećim osobama.
12. U rubriku 9. upisuju se naknade i troškovi u vezi s rubrikama 9a. i 9b.
Treba ih specificirati i njihovu vrijednost naznačiti u rubrikama 15. i 16.
13. U podrubriku 10a. upisuje se broj listova DCV BIS-a koji se podnose uz DCV.
14. U podrubriku 10b. upisuje se mjesto i datum podnošenja DCV-a, te potpis i
pečat odgovorne osobe podnositelja DCV-a.
15. U smislu rubrike 11. smatra se kako slijedi u nastavku:
Neto vrijednost u pravilu je konačan iznos računa, stvarno plaćen ili plativ
(bruto iznos umanjen za popuste npr. rabat, kasa-skonto i dr.). Neto vrijednost
u valutnoj jedinici računa upisuje se u decimalnom iznosu.
Popust koji je dogovoren do trenutka određivanja carinske vrijednosti, ali još
nije realiziran (npr. količinski popust u slučaju odbitka određene količine robe
u određenom razdoblju), ne odbija se od bruto iznosa računa. Ta se odredba ne
primjenjuje ako je carinarnici moguće dokazati da će popust biti ostvaren. Na
popuste treba upozoriti u rubrici »Napomena«.
Novčani popust se može odbiti samo ako je bio dogovoren u skladu s uvjetima
plaćanja i ako se radi o popustu koji je uobičajen s obzirom na vrstu posla.
Veći popust od uobičajenog može se odobriti samo uz dokaz da će se stvarno
ostvariti.
Kamate koje treba platiti prodavatelju prema ugovoru o financiranju ne odbijaju
se u ovoj rubrici već u rubrici 21.
Ako se dio robe izgubi ili ošteti prije određivanja vrijednosti, a ugovorne se
stranke ne dogovore o novoj cijeni, prvotni iznos računa umanjuje se za
vrijednost nedostatne količine ili za vrijednost oštećenja.
U podrubriku 11a. treba upisati i devizni tečaj za preračunavanje u domaću
valutu u skladu s propisima o deviznom poslovanju.
U podrubriku 11b. upisuju se neizravna plaćanja u valuti ako su specificirana u
rubrici 8. te tečaj za preračunavanje u skladu s propisima o deviznom
poslovanju. Neizravna plaćanja upisuju se u decimalnom iznosu.
16. U rubriku 12. upisuje se zbroj vrijednosti iskazanih u rubrikama 11a. i 11b.
u kunama preračunatim prema deviznim tečajevima koji su navedeni u tim
rubrikama.
17. U rubrike 13. – 23. upisuju se troškovi iskazani u kunama bez naznake
decimala.
Svi troškovi raspoređuju se po tarifnim stavcima u deklaraciji razmjerno
vrijednosti robe u pojedinom stavku.
Na dnu stranice (rubrika označena zvjezdicom) upisuje se iznos u stranoj valuti
i devizni tečaj (razrađeno po stavkama).
18. U rubrici 13. iskazuje se kako slijedi:
– u podrubrici 13a. – troškovi provizije (osim kupovne provizije),
– u podrubrici 13b. – provizije posrednika i
– u podrubrici 13c. – troškovi ambalaže ako ih je uzrokovao kupac, a nisu
uključeni u stvarno plaćenu ili plativu cijenu robe.
U troškove ambalaže iz podrubrike 13c. ne ulaze:
– troškovi koje treba platiti za vraćanje ambalaže prodavatelju,
– troškovi za ambalažu koji nastanu u slobodnom prometu na carinskim područjima,
a koju kupac daje na raspolaganje.
19. Pri iskazivanju podataka u rubrici 14. postupa se kako slijedi:
– Vrijednost robe koja je stavljena na raspolaganje jest njezina nabavna cijena,
a ako je robu proizveo kupac ili osoba koja je s njim povezana, tada se kao
vrijednost navode troškovi proizvodnje.
Ako se radi o uslugama, treba navesti iznos koji se mora platiti za dobivenu ili
obavljenu uslugu.
– Kada vrijednost nije moguće odrediti u skladu s navedenim u prethodnoj
podtočki, a kupac je robu rabio prije nego što ju je predao prodavatelju,
prodajna se vrijednost procjenjuje tako što se od prodajne cijene robe odbije
odgovarajući iznos amortizacije.
– Vrijednost koja se odredi za neku robu ili uslugu mora se podijeliti razmjerno
količini uvezene robe. Način podjele (npr. uključivanje cjelokupne vrijednosti
kod prve pošiljke ili podjela na predviđenu cijelu proizvodnju), u skladu s
prijedlogom sudionika u carinskom postupku, potvrđuje ovlaštena carinarnica.
20. U rubrici 15. navedene podatke treba iskazati kako slijedi:
a) nadoknade za licencije koje kupac mora platiti izravno ili neizravno kao
uvjet prodaje ako te nadoknade nisu uključene u cijenu stvarno plaćenu ili
plativu, npr. plaćanja za patente, autorska prava, marku robe i slično;
b) nadoknade za licencije za tehnološke postupke uračunavaju se u carinsku
vrijednost samo kada je ta tehnologija neodvojivo uključena u uvoznu robu;
c) nadoknade za licencije za uporabu robne marke pod kojom se uvozna roba smije
prodavati, prepustiti drugome ili koristiti uračunavaju se u carinsku vrijednost
samo kada se radi o uvozu robe sa zaštićenom markom robe;
d) ako visinu nadoknade za licenciju za uvoznu robu utvrđuje carinarnica (npr.
stopu u postotcima koji se odbijaju u slučaju nadoknade za licenciju zavisno o
opsegu prodaje), isto se upisuje u rubriku 6. obrasca DCV.
21. U rubriku 16. upisuje se dio iznosa ostvaren preprodajom, ustupanjem ili
uporabom uvezene robe koji se izravno ili neizravno plaća prodavatelju. U
troškove se ne uračunavaju plaćanja za pravo na reprodukciju (navode se u
rubrici 21.).
22. U rubriku 17. upisuju se stvarno nastali troškovi u svezi s isporukom robe
do mjesta unosa robe na carinsko područje.
U prazno polje rubrike 17. upisuju se novčani rabat i druga sniženja ugovorena
prije, a ostvarena poslije obavljenog uvoza ako ne odgovaraju definiciji
navedenoj u rubrici 11a.
23. U rubriku 18. upisuju se ukupni troškovi u kunama koji se uračunavaju u
carinsku vrijednost (zbroj rubrika 13., 14., 15., 16. i 17.).
24. U rubrike od 19. do 22. upisuju se troškovi ili plaćanja koja su uključena u
prodajnu cijenu, a ne uračunavaju se u carinsku vrijednost robe. Ti troškovi
moraju biti iskazani odvojeno od prodajne cijene na takav način da ih je moguće
provjeriti.
25. Pri iskazivanju podataka u rubrici 19. treba postupiti kako slijedi:
a) ako je za prijevozne troškove podnesen račun kompletne cijene prijevoza, oni
se odvojeno prikazuju tako da se u rubrici »Napomena« razdijele na dva dijela:
za prijevoz izvan carinskog područja i unutar carinskog područja.
b) ako je roba obračunata po jedinstvenoj cijeni franko kupac, trošak za dio
prijevoznog puta unutar carinskog područja ne odbija se od cijene robe. Taj dio
prijevoznih troškova može se odbiti samo kada kupac dokaže carinarnici da bi
cijena za robu s paritetom franko granica bila niža od cijene s paritetom franko
kupac.
26. U rubriku 20. upisuju se troškovi montaže, održavanja i tehničke pomoći koji
nastaju nakon uvoza.
27. U rubriku 21. upisuju se ostali troškovi, primjerice:
a) osiguranja robe u carinskom području Republike Hrvatske,
b) prava na reprodukciju uvozne robe na carinskom području i umnožavanja
autorskih djela;
c) za plaćanja na ime kamata u okviru kreditnog ugovora koja se odnose na kupnju
uvozne robe u skladu sa Carinskim zakonom;
28. U rubrici 22. odbijaju se carinske i porezne pristojbe ako su bile uključene
u cijenu, i to u onoj visini u kojoj su bile obračunate na carinskom području.
29. U rubrici 23. upisuju se ukupni troškovi koji se ne uračunavaju u carinsku
vrijednost robe (zbroj rubrika 19., 20., 21. i 22.).
30. U rubriku 24. upisuje se carinska vrijednost robe (ukupno A + ukupno B –
ukupno C)
31. U rubriku »Napomena« upisuje se:
a) podjela ukupnih troškova pošiljke po pojedinim stavkama,
b) podjela fakturne cijene za robu u setovima i robu koja se isporučuje
rastavljena,
c) priložena dokumentacija,
d) podjela troškova prijevoza za prijevoz izvan carinskog područja i unutar tog
područja, te
e) drugi podaci mjerodavni za utvrđivanje carinske vrijednosti robe.

PRILOG 12 B

NAPOMENE ZA UTVRĐIVANJE CARINSKE VRIJEDNOSTI

|  |  |
| --- | --- |
| **Prva kolona** | **Druga kolona** |
| **Veza uz odredbu Carinskog zakona** | **Napomena** |
| Članak 30. stavak 5. točka e) | Smatrat će se da jedna osoba nadzire drugu kad je zakonski ili operativno na takvom položaju da na nju može primijeniti ograničenje ili zapovijed. |
| Članak 31. stavak 1. | Pod stvarno plaćenom cijenom ili cijenom koju je potrebno platiti razumijeva se cijena uvezene robe. Iz toga slijedi da dividende ili druga plaćanja koja kupac  upućuje prodavaču, a ne odnose se na uvezenu robu, nisu dio carinske vrijednosti. |
| Članak 31. stavak 1.  točka a) podtočka 3. | Primjer za tu vrstu ograničenja bio bi slučaj u kojemu prodavač zahtijeva od kupca automobila da ih ne prodaje ili ne izlaže prije točno određenoga datuma, koji predstavlja početak godine proizvodnje modela. |
| Članak  31. stavak 1. točka b) | Neki od tih primjera uključuju:  a)da prodavač određuje cijenu uvezene robe pod uvjetom da će kupac kupiti i druge  robe u navedenim količinama      b)da cijena uvezene robe ovisi o cijeni ili cijenama po kojima kupac uvezene robe prodaje prodavaču drugu vrstu robe  c)da je cijena utvrđena na temelju načina plaćanja koji nije uobičajen za uvezenu robu, kao u slučaju kad se radi o uvozu poluproizvoda nabavljenih od prodavača, ali pod uvjetom da će prodavač primiti određenu količinu finalnih proizvoda.  U svakome slučaju, uvjeti ili ograničenja koji se odnose na proizvodnju ili reklamu uvezene robe neće rezultirati odbacivanjem njezine transakcijske vrijednosti.  Na primjer, činjenica da kupac opskrbljuje prodavača inženjeringom i planovima koji su nastali u zemlji uvoza neće rezultirati odbacivanjem transakcijske vrijednosti pozivanjem na članak 31. |
| Članak 31. stavci 2., 3., 4. i 5. | 1.U stavcima 2. i 3. predviđeni su različiti načini utvrđivanja prihvatljivosti transakcijske vrijednosti.  2.Stavkom 2. određeno je da u situacijama kad su kupac i prodavač povezani, okolnosti vezane uz prodaju budu ispitane, te da pod pretpostavkom da taj odnos nije utjecao na cijenu, transakcijska vrijednost bude prihvaćena kao carinska vrijednost. Time se ne smatra da istraživanje okolnosti treba biti provedeno u svim slučajevima u kojima su kupac i prodavač povezani. Takva će istraga biti potrebna samo onda kad postoji sumnja u prihvatljivost cijene. Kad carinarnica nema sumnja oko prihvatljivosti cijene, ista bi se trebala prihvatiti bez traženja daljnjih podataka od uvoznika. Na primjer, carinarnica je mogla prethodno ispitati njihov odnos, ili može već raspolagati podrobnijim obavijestima vezanim uz kupca i prodavača, pa na temelju toga može biti uvjerena da povezanost nije utjecala na cijenu.  3.U slučaju kad carinarnica ne može prihvatiti transakcijsku vrijednost bez njezine daljnje provjere, trebala bi pružiti mogućnost uvozniku da podnese dodatne podrobne potrebne obavijesti, koje bi omogućile provjeru okolnosti vezanih uz prodaju. U tom smislu, carinarnica treba ispitati bitne okolnosti transakcije kako bi se utvrdilo je li povezanost utjecala na cijenu, uključujući i način na koji kupac i prodavač organiziraju  svoje trgovačke odnose, te način na koji su došli do cijene koja se provjerava. Tamo gdje se pokaže da kupac i prodavač, iako su povezani prema odredbama članka 30. kupuju  jedan od drugoga i prodaju jedan drugomu kao da nisu u takvom odnosu, isto će upućivati da na cijenu nije utjecao njihov međusobni odnos. Primjerice ukoliko je cijena utvrđena u skladu s uobičajenom praksom određivanja cijena u industriji o kojoj se radi ili tako da je prodavač odredio onu prodajnu cijenu kupcu po kojoj prodaje i kupcima s kojima nije povezan, isto će upućivati da na cijenu nije utjecao njihov međusobni odnos. Daljnji je primjer slučaj u kojem je vidljivo da je cijena prikladna i da povezanost nije utjecala na cijenu jer ista osigurava pokriće svih troškova i dobiti koja odgovara ukupnoj dobiti poduzeća ostvarenoj prodajom robe iste kakvoće ili vrste tijekom određenog razdoblja (npr. tijekom godine dana).  4.Stavak 3. pruža mogućnost uvozniku da dokaže kako se transakcijska vrijednost približava »ispitanoj« (»test«) vrijednosti već ranije prihvaćenoj od carinarnice, te je zato prihvatljiva u skladu sa odredbama članka 31. Tamo gdje takav test predviđen stavkom 3. zadovoljava, nije potrebno istraživati pitanje utjecaja navedeno u stavku 2. Ako carinarnica ima  već dostatan broj podataka i obavijesti tako da je zadovoljna i bez daljnjih potanjih istraživanja, te ako je jedno od ispitivanja predviđenih stavkom 3. već zadovoljilo, nema razloga od uvoznika zahtijevati da dokaže da bi ispitivanje moglo zadovoljiti. |
| Članak 31. stavak 3. | Kod određivanja je li neka vrijednost »gotovo jednaka« drugoj vrijednosti potrebno je uzeti u obzir nekoliko čimbenika. Ti čimbenici uključuju prirodu uvezene robe, prirodu same industrije, sezonu u kojoj se roba uvozi, te je li razlika u vrijednosti važna u komercijalnom smislu. Kako se ti čimbenici mogu razlikovati od slučaja do slučaja, nemoguće je u svakom pojedinom slučaju primijeniti jedinstveno mjerilo, kao što je nepromjenjivi postotak. Na primjer, prilikom utvrđivanja je li transakcijska vrijednost gotovo jednaka »ispitnim« vrijednostima objašnjenim u stavku 3. članka 31. neznatna razlika u vrijednosti u slučaju gdje se radi o jednoj vrsti robe može biti neprihvatljiva, dok kod druge vrste robe može biti prihvatljiva i velika razlika. |
| Članak 31. stavak 6. | Kao primjer neizravnog plaćanja može biti plaćanje kupca gdje on u potpunosti ili djelomično namiruje prodavateljev dug. |
| Članak 32.  Članak 33. | 1.Kod primjene ovih odredbi, uvijek kad je to moguće, carinarnica će se koristiti vrijednošću istovjetne ili slične robe prodane na istoj komercijalnoj razini i u pretežito istoj količini kao roba koja se vrednuje. Ako se takva prodaja ne može pronaći,  može se koristiti prodajom istovjetne ili slične robe koja potpada pod bilo koji od sljedeća tri  uvjeta:  a)prodaja na istoj komercijalnoj razini, ali u različitim količinama;  b)prodaja na različitoj komercijalnoj razini, ali u jednakoj količini; ili  c)prodaja na različitoj komercijalnoj razini i u različitim količinama. |
|  | 2.Ukoliko postoji prodaja obavljena pod bilo kojim od ta tri uvjeta, ona će se  prilagoditi, ovisno o slučaju, za:  a)samo količinski čimbenik;  b)samo čimbenik komercijalne razine; ili  c)prema oba čimbenika – i komercijalnoj razini i količini.  3.Prilagodba zbog različitih komercijalnih razina ili različitih količina, bez obzira na to dovodi li to do povećanja ili smanjenja vrijednosti, može se obaviti samo na osnovi podnesenih dokaza koji jasno ukazuju na razumnost i točnost učinjene prilagodbe, npr. valjanih cjenika koji sadrže cijene vezane uz različite razine ili različite količine. Primjerice ukoliko se vrednuje pošiljka uvezene robe koja sadrži 10 jedinica, a uvoz jedine istovjetne ili slične robe za koju postoji transakcijska vrijednost sadržavao je 500 jedinica, pri čemu je prihvaćeno da prodavač odobrava količinski rabat, tražena prilagodba može se postići tako da se upotrijebi prodavačev cjenik, te da se taj cjenik primijeni na prodaju količine od 10 jedinica. Time se ne zahtijeva da ta prodaja treba biti obavljena u količinama po 10 jedinica, sve dok se s pomoću obavljene prodaje drugih količina može utvrditi da je cjenik utvrđen u dobroj vjeri. Međutim, ako takvo objektivno mjerilo ne postoji, utvrđivanje carinske vrijednosti na osnovi odredaba članka 32. i 33. nije primjereno. |
| Članak 35. stavak 1. točka 1 | 1.»Dobit i opći troškovi« moraju se promatrati kao cjelina. Predmetno umanjenje treba biti  utvrđeno na osnovi podataka i obavijesti pribavljenih od uvoznika ili u njegovo ime, s time da isti iznos mora biti u skladu s iznosima dobivenim na osnovi prodaje uvezene robe iste kakvoće ili vrste u zemlji uvoza. Kad iznos pribavljen od uvoznika nije u skladu sa tim iznosima, iznos za dobit i opće troškove može se temeljiti i na drugim podacima ne pribavljenim od uvoznika.  2.Pri utvrđivanju provizije i uobičajene dobiti i općih troškova prema odredbama članka 35. stavka 1. pitanje da li je određena roba »iste vrste ili skupine proizvoda«  kao druga roba, mora se utvrđivati od slučaja do slučaja, uzimajući pri tom u obzir postojeće okolnosti. Potrebno je istražiti prodaju najbliže skupine roba ili asortiman već uvezene robe iste kakvoće ili vrste u zemlji uvoza, što u ključuje robe koje su bile procijenjene i za koje se mogu pribaviti potrebne obavijesti i podatci. Kod primjene članka 35., »roba iste vrste ili skupine proizvoda« uključuje robu uvezenu iz iste zemlje iz koje je i roba koja se vrednuje i robu iz drugih zemalja. |
| Članak 35. stavak 3. | 1. U slučaju da se upotrebljava ova metoda, odbici učinjeni za vrijednost dodanu daljnjom preradbom temeljit će se na objektivnim i količinski mjerljivim podacima vezanim uz trošak takvog rada. Prihvaćene industrijske formule, recepti, metode izvedbe i ostali industrijski postupci predstavljali bi osnovu za izračun.  2.Metoda procjene predviđena stavkom 3. članka 35. nije primjenjiva kada je uvezena roba, kao rezultat daljnje prerade, izgubila svoj identitet. No, mogu postojati primjeri u kojima se, iako je identitet uvezene robe izgubljen, vrijednost dodana preradbom može točno utvrditi bez pretjeranih poteškoća.  S druge strane, mogu postojati primjeri u kojima iako uvezena roba zadržava svoj identitet, isti čini tako malen udio u robi prodanoj u zemlji uvoza da bi primjena te metode procjene bila neopravdana. U smislu gore navedenog, svaka se situacija ove vrste treba razmatrati od slučaja do slučaja. |
| Članak 36. stavak 1. | 1.Kao opće pravilo carinska se vrijednost utvrđuje na osnovi podataka i obavijesti koje su dostupne u zemlji uvoza. Međutim, da bi se odredila izračunata vrijednost, može biti potrebno istražiti troškove proizvodnje robe koja se vrednuje, te pribaviti druge obavijesti i podatke, i to izvan zemlje uvoza. Nadalje, u najvećemu će se broju slučajeva proizvođač robe nalaziti izvan mjerodavnosti službenih organa zemlje uvoza. Općenito će primjena metode izračunate vrijednosti biti ograničena na one slučajeve kad su kupac i prodavač povezani, te kad je proizvođač spreman dostaviti službenim organima zemlje uvoza potrebne izračune i osigurati mogućnost bilo koje provjere koja bi im naknadno mogla zatrebati.  2.»Trošak i vrijednost« iz članka 36. stavka 1. točke a) treba utvrditi na temelju podataka vezanih uz proizvodnju robe koja se vrednuje i koju je isporučio proizvođač ili tko drugi u njegovo ime. Isto se mora zasnivati na trgovačkim računima proizvođača, pod pretpostavkom da su ti računi u skladu s opće prihvaćenim načelima obračuna, koja se primjenjuju u zemlji u kojoj je roba proizvedena.    3.»Iznos za dobit i opće troškove«, naveden u članku 36. stavku 1. točki b), treba utvrditi temeljem podataka dobivenih od proizvođača ili u njegovo ime, osim ako iznosi pribavljeni od proizvođača ne odražavaju i nisu u skladu s uobičajenim iznosima prodaje robe iste kakvoće ili vrste kakva je i roba koja se vrednuje, a koju proizvođači proizvode u zemlji izvoza a radi njezina izvoza u zemlju uvoza.  4.Prilikom utvrđivanja izračunate vrijednosti niti jedan trošak ili vrijednost elemenata ne smije se uzimati dva puta. |
|  | 5.Treba napomenuti da se »svote dobiti i općih troškova« trebaju promatrati kao cjelina. Iz toga slijedi da ukoliko u određenom slučaju proizvođač prijavi malu dobit, a visoke opće troškove oni ipak, ako se promatraju u cjelini, mogu odražavati uobičajenu prodaju robe iste kakvoće ili vrste. Primjerice ako je proizvod tek pušten na tržište zemlje uvoza, proizvođač prihvaća nikakvu ili malu dobit da bi pokrio visoke opće troškove koji su vezani uz proboj proizvoda na novo tržište. Ili, proizvođač može prikazati malu dobit od prodaje uvezene robe, prouzročenu određenim tržišnim okolnostima te se trebaju obračunati njegovi stvarni prikazani iznosi, pod uvjetom da proizvođač ima valjane tržišne razloge za njihovo opravdanje te da njegova cjenovna politika odražava uobičajenu politiku cijena u industrijskoj grani o kojoj se radi. Takav bi se slučaj mogao javiti kad su proizvođači prisiljeni privremeno sniziti svoje cijene zbog pada potražnje koji se nije mogao predvidjeti ili ako svoju robu prodaju da bi nadopunili asortiman zemlje uvoza, te prihvaćaju malu dobit kako bi zadržali konkurentnost. U slučaju da iznosi dobiti i općih troškova pribavljeni od proizvođača nisu u skladu i ne odražavaju uobičajene iznose prodaje robe iste kakvoće ili vrste kakva je i roba koja se vrednuje, a koju proizvođači proizvode u zemlji izvoza radi izvoza u zemlju u koju je roba uvezena, tada se iznos dobiti i općih troškova može temeljiti na podacima drugačijim  nego što je pribavio sam proizvođač robe ili koji su pribavljeni u njegovo ime.  6.Je li određena roba »iste kakvoće ili vrste« kao druga roba, potrebno je utvrditi od slučaja do slučaja, uzimajući pri tom u obzir okolnosti o kojima se radi. Kod određivanja uobičajene dobiti i općih troškova u skladu s člankom 36. potrebno je istražiti prodaju za izvoz u zemlju uvoza za najbližu skupinu asortimana robe, koja uključuje i robu koja se vrednuje, a za koju se mogu pribaviti potrebne obavijesti i podaci. Za potrebe članka 36. »roba iste kakvoće ili vrste« mora biti iz iste zemlje kao i roba koja se vrednuje. |
| Članak 37. stavak 1. | 1.Carinska vrijednost koje se utvrđuju temeljem odredaba članka 37. stavka 1. treba se u najvećoj mogućoj mjeri zasnivati na prethodno već utvrđenim carinskim vrijednostima.  2.Metode procjene koje se primjenjuju temeljem članka 37. stavka 1. su one navedene u člancima 31. do 36., ali primijenjene uz odgovarajuću prilagodljivost koja je u skladu s ciljevima i odredbama članka 37. stavka 1.  3. Navodimo sljedeće primjere odgovarajuće popustljivosti:  1. *Istovjetna roba* – zahtjev za izvoz istovjetne robe u isto ili gotovo isto vrijeme kao i roba koja se vrednuje može se tumačiti prilagodljivo; istovjetna uvezena roba proizvedena u zemlji različitoj od zemlje izvoza robe koja se vrednuje može biti temelj za carinsku procjenu; mogu se upotrijebiti carinske vrijednost za istovjetne uvezene robe koje su već prethodno bile utvrđene u skladu s odredbama članaka 35. i 36.  2. *Slična roba* – zahtjev za izvoz slične robe u isto ili gotovo isto vrijeme kao i roba koja se vrednuje može se tumačiti prilagodljivo; slična uvezena roba proizvedena u zemlji različitoj od zemlje izvoza robe koja se vrednuje može biti temelj za carinsku procjenu; mogu se upotrijebiti carinske vrijednost za slične uvezene robe, prethodno već utvrđene u skladu s odredbama članaka 35. i 36.  3. *Deduktivna metoda* – zahtjev da je roba trebala biti prodana »u istom stanju u kakvom je i uvezena«, iz stavka 1. članka 35. i zahtijevanih »90 dana« mogu se primijeniti prilagodljivo |
| Članak 38. stavak 1. točka b) podtočka 2. | 1.Dva su čimbenika uključena u određivanje udjela elemenata navedenih u stavku 1. točki b) podtočki 2. članka 38. u uvezenoj robi, i to vrijednost samog elementa i način na koji se dio te vrijednosti pridodaje uvezenoj robi. Razvrstavanje tih elemenata trebalo bi obaviti na prikladan način koji odgovara okolnostima te u skladu s opće prihvaćenim načelima obračuna.  2.Što se tiče vrijednosti elementa, ako uvoznik po nekome zadanom trošku nabavlja element od prodavača koji nije s njim povezan, vrijednost elementa predstavlja taj trošak. Ako je element proizveo sam uvoznik ili osoba koja je u vezi s uvoznikom, vrijednost elementa bio bi trošak njegove proizvodnje. Ako je uvoznik prethodno upotrebljavao taj element, bez obzira na to je li element nabavio ili proizveo taj uvoznik, treba prilagoditi i umanjiti izvorni trošak njegove nabave ili proizvodnje da bi se iskazala ta uporaba, te tako doći do vrijednosti elementa.  3.Kad se jednom utvrdi vrijednost elementa, neophodno je tu vrijednost razvrstati  na uvezenu robu. Postoje različite mogućnosti. Na primjer, vrijednost se može razvrstati na prvu pošiljku, ako uvoznik želi platiti carinu odmah, i to na cjelokupnu vrijednost. Druga je mogućnost, da uvoznik može zatražiti raspodjelu razmjernoga dijela vrijednosti na određeni broj jedinica proizvedenih do vremena isporuke prve pošiljke. Treća je mogućnost da uvoznik zahtijeva da se vrijednost razmjerno raspodijeli na cjelokupnu predviđenu proizvodnju, što se odnosi na slučajeve kad postoje ugovori ili čvrste obveze poduzeća za takvu proizvodnju. Koja će se metoda razvrstavanja pri tom primijeniti, ovisit će o dokumentaciji koju uvoznik podnese.  4.Kao primjer gore navedenog uvoznik isporučuje proizvođaču kalup za proizvodnju robe koja će biti uvezena te ugovara s proizvođačem kupovinu 10.000 jedinica. U vrijeme prispijeća prve pošiljke koja se sastoji od 1.000 jedinica proizvođač je već proizveo 4.000 jedinica. Uvoznik može zahtijevati da carinarnica raspodijeli vrijednost kalupa na 1.000 jedinica, na 4.000 jedinica ili na 10.000 jedinica. |
| Članak 38. stavak 1. točka  b) podtočka 4 | 1.Dodaci za elemente koji su navedeni u stavku 1. točki b) podtočki 4. članka 38. morali bi se temeljiti na objektivnim i mjerljivim podacima. Da bi opterećenje obiju strana,  i uvoznika i carinarnice, pri utvrđivanju vrijednosti koje treba dodati bilo svedeno na najmanju moguću mjeru, trebalo se gdje god je to moguće koristiti dostupnim podatcima  koje kupac ima pohranjene u svojem trgovačkom sustavu.  2.Za one elemente koje kupac isporučuje, a koje je prethodno kupio ili zakupio, dodatak bi bio trošak te kupovine ili zakupa. Dodatka ne bi bilo kad bi se radilo o elementima koji su javno dostupni, osim troška za pribavljanje njihovih kopija.  3.Jednostavnost obračunavanja vrijednosti koje je potrebno dodati ovisit će o strukturi pojedine tvrtke, o načinu na koji se njome upravlja i o metodama obračuna kojima se ona koristi.  4.Primjerice, moguće je da tvrtka koja uvozi različite proizvode iz nekoliko različitih zemalja ima pohranjene podatke svojeg odabirnog centra koji se nalazi izvan zemlje uvoza na takav način da može točno pokazati troškove koji se pripisuju proizvodu o kojemu se radi. U tim slučajevima može se učiniti izravna prilagodba na odgovarajući način u skladu s odredbama članka 38.  5.S druge strane, tvrtka može voditi troškove svog odabirnog centra izvan zemlje uvoza kao opće režijske troškove, a da ih ne razvrstava na pojedine proizvode.  U tome primjeru odgovarajuća prilagodba u odnosu na uvezenu robu bi se mogla provesti u skladu sa odredbama članka 38., i to razvrstavanjem ukupnoga troška odabirnog centra na ukupnu proizvodnju koja se okoristila odabirnim centrom te dodajući tako razvrstani trošak po jedinici uvoza.  6.Inačice gore opisanih okolnosti zahtijevat će razumljivo da se u obzir uzmu različiti čimbenici pri utvrđivanju odgovarajuće metode razvrstavanja.  7.U slučajevima kad je u proizvodnju elementa o kojemu se radi uključen veći broj zemalja, i to u duljem razdoblju, prilagodba bi se trebala ograničiti na onu vrijednost koja je stvarno dodana tomu elementu izvan zemlje uvoza. |
| Članak 38. stavak 1. točka c) | Plaćanja za licencije i tantijeme mogu između ostalog uključivati i plaćanja za patente, zaštićene znakove i autorska prava. |

|  |  |
| --- | --- |
| **Veza uz odredbu iz Uredbe za provedbu carinskog zakona** | **Napomena** |
| Članak 75. stavak 1. | Izraz »i/ili« dopušta mogućnost uporabe prodaje i potrebnu prilagodbu prema bilo kojem od tri opisana uvjeta u napomenama uz članak 32. i 33. |
| Članak 76. stavak 3. | 1.Kao primjer ako se roba prodaje po cjeniku koji odobrava povoljne jedinične cijene za kupovinu u većim količinama.   |  |  |  |  | | --- | --- | --- | --- | | Prodajna količina | Jedinična cijena | Broj prodaja | Ukupna količina prodana po pojedinoj cijeni | | 1 – 10 jedinica | 100 | 10 × 5 jedinica  5 × 3 jedinice | 65 | | 11 – 25 jedinica | 95 | 5 × 11 jedinica | 55 | | iznad 25 jedinica | 90 | 1 × 30 jedinica  1 × 50 jedinica | 80 |   Najveći broj prodanih jedinica iznosi 80, stoga jedinična cijena u najvećoj ukupnoj količini iznosi 90.  2.Kao drugi primjer za to navodimo dvije obavljene prodaje. U prvoj prodaji 500 jedinica prodano je po cijeni od 95 valutnih jedinica po jedinici. U drugoj je prodaji 400  jedinica prodano po cijeni od 90 valutnih jedinica jedinici. U tome primjeru najveći  broj jedinica prodanih po nekoj određenoj cijeni iznosi 500, stoga jedinična cijena u najvećoj ukupnoj količini iznosi 95.  3.Treći primjer bila bi situacija u kojoj se različite količine prodaju po  različitim cijenama:  **a) Prodaja**  *Prodajna količina*               *Jedinična cijena*  40 jedinica                                           100  30 jedinica                                             90  15 jedinica                                           100  50 jedinica                                             95  25 jedinica                                           105  35 jedinica                                             90    5 jedinica                                           100 |
|  | b) Ukupno                *Ukupno prodana količina*    *Jedinična cijena*                              65                                     90                              50                                     95                              60                                   100                              25                                   105  U tome primjeru najveći broj jedinica prodanih po određenoj cijeni  iznosi 65, stoga jedinična cijena u najvećoj ukupnoj količini iznosi 90. |
| Članak 85. stavak 2. | Kad ne postoje objektivni i mjerljivi podaci s obzirom na dodatke koje zahtijevaju odredbe članka 38., transakcijska vrijednost ne može se utvrditi temeljem odredaba članka 31. Kao primjer, navodimo tantijeme koje su plaćene na osnovi prodajne cijene koja u zemlji uvoza vrijedi za litru određenoga proizvoda, dok je međutim proizvod uvezen u kilogramima i tek nakon uvoza pretvoren u otopinu. Ako se tantijeme temelje dijelom na uvezenoj robi, a dijelom na drugim čimbenicima koji nisu ni u kakvu odnosu s uvezenom robom (kao što je slučaj kad se uvezena roba miješa s domaćim sastojcima, pa se više ne može posebno utvrditi ili kad se tantijeme ne mogu razlikovati od posebnih financijskih ugovora između kupca i prodavača), ne bi bilo primjereno da se pokušaju dodati tantijeme. Međutim, ako se iznos za tantijeme temelji samo na uvezenoj robi i ako je količinski jednostavno odrediv, može biti dodan stvarno plaćenoj cijeni ili cijeni koju je potrebno platiti. |

PRILOG 12 C

UPORABA OPĆE PRIHVAĆENIH NAČELA OBRAČUNA PRI UTVRĐIVANJU CARINSKE VRIJEDNOSTI

1.Pod opće prihvaćenim načelima obračuna razumijeva se priznata suglasnost ili
stvarna službena potpora unutar zemlje u određenom vremenu s obzirom na to koje
ekonomske izvore ili obveze treba smatrati aktivom i pasivom, koje bi promjene u
aktivi i pasivi trebalo bilježiti, na koji bi se način trebala mjeriti aktiva,
pasiva i promjene u njima, koje bi podatke trebalo objaviti i kako bi ih trebalo
objaviti, te koja bi se financijska izvješća trebala pripremati. Te norme mogu
predstavljati temeljne smjernice za opću primjenu, ali i pojedinosti za potrebe
prakse i postupka.
2.Za svrhu primjene odredaba o carinskoj vrijednosti Carinska će se uprava
dosljedno služiti podacima i obavijestima pripremljenim u skladu s opće
prihvaćenim načelima obračuna u zemlji primjerenim članku o kojemu se radi.
Primjerice određivanje uobičajene dobiti i općih troškova predviđeno člankom 35.
stavkom 1. točkom 1. Carinskog zakona provelo bi se uporabom podataka
pripremljenih na način sukladan opće prihvaćenim načelima obračuna zemlje u koju
se roba uvozi. S druge strane, određivanje uobičajene dobiti i općih troškova,
predviđenih člankom 36. Carinskog zakona, provelo bi se uporabom podataka
pripremljenih u skladu s opće prihvaćenim načelima obračuna zemlje u kojoj je
roba proizvedena. Kao sljedeći primjer navodimo određivanje elementa predviđenih
člankom 38. stavkom 1. podstavkom b) točkom 2. Carinskog zakona, pri čemu bi se
zemlja u koju se roba uvozi koristila podacima te zemlje pripremljenim u skladu
s opće prihvaćenim načelima obračuna.

PRILOG 23

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| **Zahtjev za izdavanje odobrenja za uporabu postupka s gospodarskim učinkom i posebnu uporabu robe** | | | | | | | | | |
| 1. Podnositelj zahtjeva | | | | | | | Ispunjava Carinarnica | | |
| 2. Carinski postupak/postupci | | | | | 3. Vrsta zahtjeva: | | | 4. Dodatni obrasci | |
| 5. Mjesto i način vođenja knjigovodstva ili evidencije | | | | | | | | | |
| 6. Važenje odobrenja  (od – do) | | | | | |  | | | |
| a | |  | b |  | |
| 7. Roba, koja se stavlja u carinski postupak: | | | | | | | | | |
| tarifna oznaka CT | | | Opis | | Predviđena količine | | Predviđena vrijednost | | |
|  | | | | | | | | | |
| 8. Dobiveni proizvodi: | | | | | | | | | |
| tarifna oznaka CT | | | Opis | | Normativ utroška | | | | |
|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| 9. Podaci o predviđenim aktivnostima: | | | | | | | | | |
| 10. Gospodarski uvjeti: | | | | | | | | | |
| 11. Carinarnica: | | | | | | | | | |
| a) | početka postupka | | | | | | | | |
| b) | završetka postupka | | | | | | | | |
| c) | nadzora | | | | | | | | |
| 12. Utvrđivanje istovjetnosti robe: | | | | | | | | | |
| 13. Rok za završetak postupka (u mjesecima): | | | | | | | | | |
| 14. Uporaba pojednostavnjenih postupaka (br. odobrenja) | | | | | | | | | |
| 15. Premještanje robe | | | | | | | | | |
| 16. Dodatni podaci: | | | | | | | | | |
| 17. | | | | | | | | | |
|  | Datum | | | Potpis: | Ime: | | |  |  |
|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| **Odobrenje za uporabu carinskoga postupka s gospodarskim učinkom i posebnu uporabu robe** | | | | | | | | |
| 1. Korisnik odobrenja | | | | | | | Br. odobrenja: | |
| Odobrenje izdala: | |
| 1a. Odobrenje je izdano na podlozi vašeg zahtjeva (br., datum) | | | | | | | | |
| 2. Carinski postupak/postupci | | | | | 3. Vrsta odobrenja: | | | 4. Br. dodatnih  obrazaca: |
| 5. Mjesto i način vođenja knjigovodstva/evidencije | | | | | | | | |
| 6. Važenje odobrenja (od – do) | | | | | |  | | |
| a | |  | b |  | |
| 7. Roba koja se stavlja u carinski postupak: | | | | | | | | |
| tarifna oznaka CT | | | Opis | | Količina | | Vrijednost | |
|  | | | | | | | | |
| 8. Dobiveni ili prerađeni proizvodi: | | | | | | | | |
| tarifna oznaka CT | | | Opis | | Normativ utroška | | | |
|  | | | | | | | | |
| 9. Podaci o predviđenim aktivnostima: | | | | | | | | |
| 10. Gospodarski uvjeti | | | | | | | | |
| 11. Carinarnica: | | | | | | | | |
| a. | početka postupka | | | | | | | |
| b. | završetka postupka | | | | | | | |
| c. | nadzora | | | | | | | |
| 12. Utvrđivanje istovjetnosti: | | | | | | | | |
| 13. Rok za završetak postupka (u mjesecima): | | | | | | | | |
| 14. Uporaba pojednostavnjenih postupaka (br. odobrenja) | | | | | | | | |
| 15. Premještanje robe | | | | | | | | |
| 16. Dodatni podaci: | | | | | | | | |
| 17. | | | | | | | | |
|  | Datum | | | Potpis:  Ime: | Pečat: | | | |
|  |  |  |  |  |  |  |  |  |

PRILOG 24 A

ZAHTJEV ZA IZDAVANJE MIŠLJENJA O ISPUNJENJU GOSPODARSKIH UVJETA

**Podaci o podnositelju zahtjeva:**

|  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- |
| Naziv tvrtke: |  | | |
| Adresa: |  | | |
| Osoba za kontakt: |  | | |
| Telefon: |  | Telefaks: |  |

**Podaci o robi koja se
uvozi/izvozi:**

|  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- |
| Naziv robe: |  | | |
| Tarifni broj: |  | | |
| Vrijednost robe: |  | | |
| Količina robe: |  | | |
| Inozemni partner (naziv i adresa) |  | Zemlja: |  |

**Podaci o robi/usluzi
koja se ugrađuje/obavlja u RH/izvan RH:**

|  |  |
| --- | --- |
| Naziv robe/usluge: |  |
| Vrijednost robe/usluge: |  |
| Količina robe/usluge: |  |

**Podaci o robi koja se
izvozi kao konačni proizvod/uvozi kao dobiveni proizvod:**

|  |  |
| --- | --- |
| Naziv robe: |  |
| Tarifni broj: |  |
| Vrijednost robe: |  |
| Količina robe: |  |
| Zemlja izvoza: |  |

Datum, \_\_\_\_\_\_\_\_\_\_\_\_\_\_\_\_
\_\_\_\_\_\_\_\_\_\_\_\_\_\_\_\_\_\_\_\_\_\_\_\_\_\_\_\_

(žig i potpis)

*Zahtjevu se prilaže:*
1. Opis i tehničke karakteristike proizvoda/usluge
2. Obrazloženje zahtjeva s ispravama koje potvrđuju ispunjenje gospodarskih
uvjeta sukladno članku 212. Uredbe za provedbu Carinskog zakona.
Zahtjev se podnosi na adresu:
a) za industrijske proizvode
b) za poljoprivredne i prehrambene proizvode te proizvode drvne industrije
Hrvatska gospodarska komora     Hrvatska gospodarska komora
Sektor za industriju
Sektor za poljoprivredu, prehrambenu
Zagreb, Draškovićeva 45/IV
industriju i šumarstvo

Zagreb, Rooseveltov trg 2

PRILOG 24 B

LISTA DOBIVENIH PROIZVODA NA KOJE SE PRIMJENJUJU ODGOVARAJUĆA UVOZNA DAVANJA ZA
KOJE SE OBRAČUNAVA CARINA SUKLADNO ČLANKU 131. STAVAK 1. TOČKA A) PODTOČKA PRVA
CARINSKOG ZAKONA

|  |  |
| --- | --- |
| Opis sporednih dobivenih proizvoda | Proizvodne radnje kojima nastaju |
| 1 | 2 |
| Otpaci, ostaci, talozi, odresci,   dijelovi otpadaka | Bilo koja obrada ili prerada |

PRILOG 37

BANKOVNA GARANCIJA ZA CARINSKI DUG

(Memorandum banke)
Na zahtjev
...........................................................................................,

sukladno članku 447. stavak 1. točka c) Uredbe za provedbu Carinskog
zakona izdaje se:

BANKOVNA GARANCIJA br. .................

Ova bankovna garancija važi kao instrument
osiguranje za plaćanje carinskoga
duga iz članka 446. Uredbe za provedbu Carinskog zakona.

PODACI O BANCI GARANTU
Matični broj:
..........................................................................................
Tvrtka banke – garanta:
..........................................................................
Sjedište:
.................................................................................................
Poštanski broj: ......................................... Mjesto:
….............................
Žiro račun broj:
.......................................................................................
koji se vodi pri:
.......................................................................................

PODACI O CARINSKOM DUŽNIKU – NALOGODAVCU ZA IZDA-
VANJE GARANCIJE

Matični broj:
..........................................................................................
Tvrtka:
...................................................................................................
Sjedište:
.................................................................................................
Poštanski broj: ......................................... Mjesto
..................................
Banka – garant se obvezuje da će na prvi poziv i bez prigovora Carinskoj
upravi Republike Hrvatske platiti do ukupne svote od
................................
kuna, svaku svotu nastalu na ime dospjeloga a neplaćenoga carinskoga
duga carinskoga dužnika, glede kojega se kao jamstvo za njegovu pra-
vodobnu naplatu pozvao na ovu bankov­nu garanciju u određenome ca-
rinskome postupku koji se vodi pri Carinskoj upravi, u
razdoblju od ..................................... do
.........................................., s
tim da se naplata po osnovi ove garancije može izvršiti i u produženo-
me roku od 3 mjeseca, odnosno 6 mjeseci za bankovne garancije podne-
sene kao osiguranje za namirenje carinskog duga u postupku unutarnje pro-
izvodnje, računajući od dana isteka jamstvenog roka.
Ova bankovna garancija može se koristiti kao:
a) zajednička garancija za sve carinske dugove carinskoga dužnika,
b) zajednička garancija za dugove carinskog dužnika iz određenih carinskih
postupaka, i to:
...................................................................................................................
...................................................................................................................
c) pojedinačna garancija za namirenje određenoga carinskoga duga, i to:
…...............................................................................................................
Ova garancija može se – ne može se pri Carinskoj upravi odnosno ovlaš-
tenoj carinarnici položiti i glede namirenja carinskih dugova drugih osoba,
ako nalogodavac za izdavanje ove bankovne garancije sudjeluje u provedbi
odnosnoga carinskoga postupka, sukladno carinskim i drugim propisima o
obavljanju poslova zastupanja u carinskom postupku.

Ova garancija je izdana u tri istovjetna primjerka.
..........................................      M. P
. ................................................
          (mjesto i
datum)
(potpis ovlaštene osobe)
Carinska uprava Republike Hrvatske, ustrojstvena jedinica
..........................................
prihvaća i evidentira predmetnu garanciju pod brojem
…........................................... .

........................................... M. P.
.....................................................
        (mjesto i datum)
(potpis ovlaštene osobe)

Uredba, NN 69/2006-1652
Opći uvjeti korištenjaZaštita privatnosti[Pristup podatcima](/data_access_hr.aspx)[ELI](/about_eli_hr.aspx)

©2026. g. Narodne novine d.d.

, izrada [Novena d.o.o.](http://novena.hr/)