## Odluka Ustavnog suda Republike Hrvatske broj:U-III-647/2007 od 24. siječnja 2008.

### NN 21/2008 (18.2.2008.), Odluka Ustavnog suda Republike Hrvatske broj:U-III-647/2007 od 24. siječnja 2008.

# USTAVNI SUD REPUBLIKE HRVATSKE

**642**

Ustavni sud Republike Hrvatske, u Drugom vijeću za odlučivanje o ustavnim
tužbama, u sastavu sutkinja Agata Račan, predsjednica Vijeća, te suci Snježana
Bagić, Ivan Matija, Jasna Omejec, Aldo Radolović i Nevenka Šernhorst, članovi
Vijeća, u postupku koji je ustavnom tužbom pokrenula K. P. iz V., na sjednici
održanoj 24. siječnja 2008. godine, jednoglasno je donio

## ODLUKU

I. Ustavna tužba se odbija.
II. Ova odluka objavit će se u »Narodnim novinama«.

```
Obrazloženje
```

1. Ustavna tužba podnesena je protiv presude Upravnog suda Republike Hrvatske
broj: Zpa-8/2006-5 od 28. rujna 2006.
Osporavanom presudom odbijen je podnositeljičin zahtjev za zaštitu Ustavom
zajamčenog prava i slobode čovjeka i građanina protiv odluke ministrice
pravosuđa klasa: 700-04/05-01/1068, urbroj: 514-06-03/1-06-2 od 6. ožujka 2006.
godine, kojom je Ž. J. imenovana za predsjednicu O. s. u V.
2. Podnositeljica ističe da je zbog činjenice da nije članica Sudačkog vijeća
Županijskog suda u Virovitici stavljena u diskriminirajući položaj u odnosu
prema dvjema kandidatkinjama za predsjednika O. s. u V., koje su, »protuzakonito
koristeći okolnost da su bile članice sudačkog vijeća sudjelovale u postupku
ocjenjivanja i glasovanja te davanja mišljenja i prijedloga o kandidatima za
predsjednika Općinskog suda u V.«, iako su na temelju članka 42. točke 1. Zakona
o općem upravnom postupku (»Narodne novine«, broj 53/91. i 103/96. – odluka
Ustavnog suda) trebale biti bezuvjetno izuzete iz sudjelovanja u tom postupku.
Naime, one su imale osobni interes jer su bile neposredno zainteresirane za
ishod postupka, te su bile pristrane i neobjektivne. Naime, druge dvije
kandidatkinje su kao članice navedenog sudačkog vijeća sudjelovale u postupku
glasovanja o sva tri kandidata za predsjednika Općinskog suda u V., te pri tome
glasovale i za sebe. Podnositeljica smatra da su joj prava povrijeđena jer ona
nije član navedenog sudačkog vijeća te nije bila u poziciji odlučivanja i
glasovanja o kandidatima, te je stoga diskriminirana u odnosu na te dvije
kandidatkinje. Smatra da upravni postupak koji je provođen pri odlučivanju o sva
tri kandidata za predsjednika Općinskog suda u V. nije proveden u skladu s
odredbama Zakona o općem upravnom postupku. Također ističe da su ostale dvije
kandidatkinje odmah na sjednici sudačkog vijeća održanoj 2. ožujka 2006. bile
upoznate s ocjenama, rezultatima glasovanja te mišljenjem i prijedlogom osobe
koja se predlaže za predsjednika suda, dok njoj odluka sudačkog vijeća nije
nikada dostavljena.
Ističe da su neki članovi sudačkog vijeća glasovali za više kandidatkinja, jer
su sve tri kandidatkinje dobile po četiri glasa, a vijeće ima 12 članova. Smatra
takav postupak nezakonitim i krajnje nemoralnim.
Posebno ističe povredu odredbe članka 14. stavka 1. Ustava Republike Hrvatske,
koji zabranjuje diskriminaciju po ma kojoj osnovi. Tu ustavnu odredbu dovodi u
svezu s člankom 44. Ustava i člankom 54. stavkom 2. Ustava, te ističe da je
navedena Odluka ministrice pravosuđa od 6. ožujka 2006. godine utemeljena na
postupku utvrđivanja mišljenja o kandidatima Sudačkog vijeća Županijskog suda u
Virovitici, a u ocjenjivanju i glasovanju u tom Vijeću su sudjelovale i dvije
kandidatkinje za predsjednika Općinskog suda u V., ujedno i članice navedenog
sudačkog vijeća, odluka ministrice je diskriminatorna jer su očigledno
povrijeđene ustavne pretpostavke jednakog prava pod jednakim uvjetima, odnosno
pravo podnositeljice da ravnopravno sudjeluje u natječaju s ostalim dvjema
kandidatkinjama.
Osim navedenih ustavnih prava, povrijeđenima smatra i ustavna prava zajamčena
odredbama članaka 14. stavka 2., 19. stavka 2. i 29. stavka 1., te odredbu
članka 19. stavka 1. Ustava.
Predlaže ustavnu tužbu usvojiti i ukinuti osporene presudu i odluku.

*Ustavna tužba nije osnovana.*

3. Prema odredbama članka 62. stavka 1. Ustavnog zakona o Ustavnom sudu
Republike Hrvatske (»Narodne novine«, broj 99/99., 29/02. i 49/02. – pročišćeni
tekst, u daljnjem tekstu: Ustavni zakon), svatko može podnijeti Ustavnom sudu
ustavnu tužbu ako smatra da mu je pojedinačnim aktom tijela državne vlasti,
tijela jedinice lokalne i područne (regionalne) samouprave ili pravne osobe s
javnim ovlastima, kojim je odlučeno o njegovim pravima i obvezama ili o sumnji
ili optužbi zbog kažnjivog djela, povrijeđeno ljudsko pravo ili temeljna sloboda
zajamčena Ustavom, odnosno Ustavom zajamčeno pravo na lokalnu i područnu
(regionalnu) samoupravu (u daljnjem tekstu: ustavno pravo). Ustavna tužba nije
pravno sredstvo u sustavu redovnih ili izvanrednih pravnih lijekova nego poseban
institut za ocjenu pojedinačnih akata tijela državne vlasti i pravnih osoba s
javnim ovlastima radi zaštite ljudskih prava i temeljnih sloboda zajamčenih
Ustavom.
Slijedom navedenog, Ustavni sud, tijekom postupka pružanja ustavnosudske
zaštite, na temelju činjeničnog stanja utvrđenog u postupku iz kojega je
proizašla osporavana odluka i unutar zahtjeva istaknutog u ustavnoj tužbi,
utvrđuje je li u postupku odlučivanja o pravima i obvezama podnositelja došlo do
ustavno nedopuštenog posizanja u ljudska prava i temeljne slobode.
4. U ovom postupku mjerodavne su sljedeće odredbe Zakona o sudovima (»Narodne
novine«, broj 150/05.):

*Članak 110.*

*Postupak za imenovanje predsjednika suda pokreće ministar pravosuđa najkasnije
tri mjeseca prije isteka mandata predsjednika suda, odnosno najkasnije 30 dana
nakon prestanka dužnosti predsjednika suda iz drugih zakonom određenih razloga.*

*Članak 111.*

*(1) Ministar pravosuđa objavljuje oglas u »Narodnim novinama« i poziva na
podnošenje prijave za slobodno mjesto predsjednika suda u roku od 30 dana.
(2) Kandidat može biti sudac suda iste vrste i istog stupnja suda u kojem se
imenuje predsjednik suda ili sudac višeg suda.
(3) Predsjednik sudačkog vijeća zatražit će od Ministarstva pravosuđa i
predsjednika suda u kojem je kandidat sudac ocjene obnašanja sudačke dužnosti i
druge podatke iz evidencije sudaca, koji su nužni za utvrđivanje stručne
sposobnosti kandidata za obavljanje dužnosti predsjednika suda.
(4) Predsjednik sudačkog vijeća zatražit će od predsjednika neposredno višeg
suda mišljenje o kandidatima za predsjednika.*

*Članak 112.*

*(1) Na temelju podataka i mišljenja iz članka 111. ovoga Zakona sudačko vijeće
utvrđuje kandidate koji ispunjavaju uvjete za predsjednika suda, i predlaže
ministru pravosuđa da jednog od njih imenuje za predsjednika suda.
(2) Prijedlog sudačkog vijeća mora biti obrazložen za svakog kandidata i mora
sadržavati ocjenu obnašanja sudačke dužnosti iz članka 88. ovoga Zakona.*

*Članak 113.*

*(1) Ministar pravosuđa dužan je donijeti obrazloženu odluku o prijedlogu u roku
od 30 dana nakon primitka prijedloga.
(2) Ako se na oglas ne javi niti jedan kandidat ili ministar ne imenuje za
predsjednika suda ni jednog od kandidata koje je utvrdilo sudačko vijeće,
ponavlja se postupak iz članka 111. ovoga Zakona.*
5. Upravni sud utvrđuje da iz sadržaja spisa predmeta proizlazi da je ministrica
pravosuđa objavila oglas za mjesto predsjednika Općinskog suda u V., na koje su
se pravodobno prijavile dotadašnja predsjednica K. P. (podnositeljica), Ž. J. i
B. P.-T.
Sudačko vijeće Županijskog suda u Virovitici dostavilo je Ministarstvu pravosuđa
mišljenje i prijedlog za imenovanje predsjednika općinskih sudova na području
nadležnosti Županijskog suda u Virovitici, a među ostalim i za predsjednika
Općinskog suda u V. Tim prijedlogom predloženo je ministrici pravosuđa da
predsjednikom Općinskog suda u V imenuje jednu od kandidatkinja – K. P., Ž. J.
ili B. P.-T.
Ministrica pravosuđa je između tri kandidatkinje koje je predložilo sudačko
vijeće, za predsjednicu Općinskog suda u V. imenovala Ž. J.
Iz zapisnika sa sjednice Sudačkog vijeća Županijskog suda u Virovitici od 2.
ožujka 2006. proizlazi da je sjednici nazočilo devet članova, među kojima su Ž.
J. i B. P.-T. Upravni sud utvrđuje da imenovane nisu morale biti izuzete sa
sudjelovanja na navedenoj sjednici sudačkog vijeća, jer Zakon o sudovima takvo
izuzeće ne propisuje. Nadalje, odredba članka 42. Zakona o općem upravnom
postupku se ne primjenjuje na odlučivanje u sudačkom vijeću, jer ta odredba
propisuje koje se osobe moraju izuzeti kod odlučivanja o upravnom predmetu, a
odluku je u ovom slučaju donijela ministrica pravosuđa, a ne sudačko vijeće.
Upravni sud, također utvrđuje da nije nedopušteno članovima sudačkog vijeća
glasovati za više kandidata, jer sudačko vijeće utvrđuje koji kandidati
ispunjavaju uvjete za predsjednika suda i predlaže ministrici pravosuđa da
jednog od njih imenuje predsjednikom suda. Iz zapisnika sa sjednice sudačkog
vijeća proizlazi da su svi članovi vijeća pomoću pripremljenih glasačkih listića
za svakog od kandidata glasovali predlažu li ili ne pojedinog kandidata. Kako se
glasovalo za svakog pojedinog kandidata ponaosob, isti član sudačkog vijeća
mogao je glasovati na način da je podržao kandidaturu jednog ili više kandidata.
Ustavni sud utvrđuje da mišljenje sudačkog vijeća o najprikladnijem kandidatu
između predloženih koji ispunjavaju uvjete ne obvezuje ministricu pravosuđa, pa
ona može za predsjednika suda imenovati bilo kojeg kandidata za kojeg je sudačko
vijeće utvrdilo da ispunjava uvjete za predsjednika suda.
6. Ustavni sud utvrđuje da su se prilikom glasovanja o kandidatkinjama za
položaj predsjednice Općinskog suda u V. kandidatkinje Ž. J. i B. P.-T., kao
članice sudačkog vijeća, morale izuzeti od glasovanja o svojoj kandidaturi.
Naime, sudačko vijeće ima i zamjenske članove koji su trebali sudjelovati kod
odlučivanja u ovom slučaju.
Postupak može biti objektivno i nepristrano proveden samo ako u njemu ne
sudjeluju osobe koje su osobno zainteresirane za ishod postupka (Nemo iudex in
causa sua). To opće pravilo treba primijeniti i u radu sudačkih vijeća prema
Zakonu o sudovima.
Međutim, kako je u konkretnom slučaju svaka od predloženih kandidatkinja dobila
isti broj glasova, te kako su sve tri predložene ministrici pravosuđa za
imenovanje za predsjednika suda, u konkretnom slučaju navedena relativno bitna
povreda postupovnih odredbi nije bila od utjecaja na pravilnost odluke o
imenovanju predsjednice suda, te ujedno nisu ni povrijeđena ustavna prava
podnositeljice koje je istaknula u ustavnoj tužbi.
Ministrica pravosuđa je ovlaštena izabrati osobu koja će biti predsjednik suda
između kandidata koji zadovoljavaju zakonske uvjete za obavljanje te dužnosti.
Pri tome je mišljenje sudačkog vijeća ne obvezuje, što znači da ona po istom ne
mora postupiti.
7. Podnositeljica je u ustavnoj tužbi istaknula povredu odredbe članka 14.
Ustava.
Članak 14. stavak 1. Ustava sadrži ustavno jamstvo nediskriminacije.
Diskriminacija po osnovi članka 14. stavka 1. Ustava nije samostalna pravna
osnova za ustavnu tužbu, već mora biti istaknuta zajedno s nekim drugim
(materijalnim) ustavnim pravom koje jamči Ustav.
Člankom 44. Ustava jamči se svim državljanima Republike Hrvatske pod jednakim
uvjetima, sudjelovanje u obavljanju javnih poslova, a člankom 54. stavkom 2.
Ustava propisano je da svatko slobodno bira poziv i zaposlenje te da je svakome
pod jednakim uvjetima dostupna svaka dužnost i radno mjesto.
U ustavnoj tužbi podnositeljica tu ustavnu odredbu dovodi u svezu s člankom 44.
Ustava i člankom 54. stavkom 2. Ustava, te ističe da je navedena Odluka
ministrice pravosuđa od 6. ožujka 2006. godine utemeljena na postupku
utvrđivanja mišljenja o kandidatima Sudačkog vijeća Županijskog suda u
Virovitici, a u ocjenjivanju i glasovanju u tom Vijeću su sudjelovale i dvije
kandidatkinje za predsjednika Općinskog suda u V., ujedno i članice navedenog
sudačkog vijeća. Smatra da je odluka ministrice diskriminatorna jer su očigledno
povrijeđene ustavne pretpostavke jednakog prava pod jednakim uvjetima, odnosno
pravo podnositeljice da ravnopravno sudjeluje u natječaju s ostalim dvjema
kandidatkinjama.
Ustavni sud je već utvrdio da odluka ministrice pravosuđa o imenovanju
predsjednika suda ne ovisi o mišljenju nadležnog sudačkog vijeća. Stoga utvrđene
relativno bitne nepravilnosti u postupanju tog vijeća nisu od utjecaja na
pravilnost odluke o imenovanju.
Slijedom iznesenog, Ustavni sud ne nalazi razloge zbog kojih bi mogao utvrditi
povredu ustavnih prava zajamčenih člancima 14. stavkom 1. u svezi s člancima 44.
i 54. stavkom 2. Ustava.
8. Ocjenjujući razloge ustavne tužbe sa stajališta članka 14. stavka 2. Ustava,
Ustavni sud je utvrdio da osporenom presudom podnositeljici nije povrijeđeno
ustavno pravo jednakosti pred zakonom.
Naime, u konkretnom slučaju podnositeljica je nezadovoljna Odlukom ministrice
pravosuđa pokrenula postupak iz članka 66. Zakona o upravnim sporovima (»Narodne
novine«, broj 53/91., 9/92. i 77/92.) a Upravni sud je proveo postupak
odlučivanja o zahtjevu za zaštitu ustavom zajamčenog prava i slobode čovjeka i
građanina, utvrdivši da niti jedno od istaknutih ustavnih prava podnositeljici
nije povrijeđeno pojedinačnim aktom protiv kojega nije osigurana druga sudska
zaštita. Za svoja stajališta Upravni sud je dao valjano obrazložene razloge koji
ne odstupaju od dosadašnje prakse i mjerodavnog materijalnog prava.
9. Kako je sudska zaštita u konkretnom slučaju osigurana temeljem članka 66.
Zakona o upravnim sporovima, odredba članka 19. stavka 2. Ustava također nije
povrijeđena. Tom se odredbom jamči sudska kontrola zakonitosti pojedinačnih
akata, koja je u konkretnom slučaju provedena osporenom presudom Upravnog suda,
koja je donesena valjanom primjenom mjerodavnog materijalnog i procesnoga prava.
10. U ustavnoj tužbi istaknuta je povreda ustavnog prava zajamčenog člankom 29.
stavkom 1. Ustava.
Sadržaj ustavnog prava propisanog navedenom ustavnom odredbom ograničen je na
postupovna jamstva pravičnog suđenja pa Ustavni sud, ocjenjujući navode ustavne
tužbe sa stajališta tog ustavnog prava, ispituje eventualno postojanje
postupovnih povreda u postupcima pred sudovima i na temelju toga ocjenjuje je li
postupak, sagledan kao jedinstvena cjelina, bio vođen na način koji je
podnositeljici osiguravao pravično suđenje.
Podnositeljica je pokrenula postupak na temelju članka 66. Zakona o upravnim
sporovima, a Ustavni sud je u provedenom postupku dao valjane razloge za
odbijanje zahtjeva podnositeljice.
Ocjena je ovog Suda da je postupak, koji je prethodio ustavnosudskom pred
Upravnim sudom Republike Hrvatske, vođen na način koji je podnositeljici
omogućio pravično suđenje i nije rezultirao povredom ustavnog prava propisanog
odredbom članka 29. stavka 1. Ustava.
11. Odredba članka 19. stavka 1. Ustava ne sadrži ustavna prava i nije osnova za
postupanje Ustavnog suda po članku 62. Ustavnog zakona.
12. Slijedom iznijetog, temeljem odredaba članaka 73. i 75. Ustavnog zakona,
odlučeno je kao u izreci (točka I.).
Točka II. izreke temelji se na članku 29. Ustavnog zakona.

Broj: U-III-647/2007
Zagreb, 24. siječnja 2008.

USTAVNI SUD REPUBLIKE HRVATSKE
Predsjednica Vijeća
**Agata Račan**, v. r.

Odluka, NN 21/2008-642
Opći uvjeti korištenjaZaštita privatnosti[Pristup podatcima](/data_access_hr.aspx)[ELI](/about_eli_hr.aspx)

©2026. g. Narodne novine d.d.

, izrada [Novena d.o.o.](http://novena.hr/)