## Odluka Ustavnog suda Republike Hrvatske broj: U-IIIA-3644/2009 od 3. prosinca 2009.

### NN 3/2010 (5.1.2010.), Odluka Ustavnog suda Republike Hrvatske broj: U-IIIA-3644/2009 od 3. prosinca 2009.

USTAVNI SUD REPUBLIKE HRVATSKE

85

Ustavni sud Republike Hrvatske, u Drugom vijeću za odlučivanje o ustavnim tužbama, u sastavu sutkinja Snježana Bagić, predsjednica Vijeća, te suci Mato Arlović, Marko Babić, Ivan Matija, Duška Šarin i Miroslav Šeparović, članovi Vijeća, odlučujući o ustavnoj tužbi koju je podnio M. B. iz Z., kojeg zastupa M. O., odvjetnica u Z., na sjednici održanoj 3. prosinca 2009. godine, jednoglasno je donio

ODLUKU

I. Ustavna tužba se usvaja.

II. Vrhovni sud Republike Hrvatske dužan je donijeti odluku u predmetu koji se vodi pred tim sudom pod poslovnim brojem: Revx-660/09 (predmet Općinskog građanskog suda u Zagrebu broj: P-7476/93) u najkraćem mogućem roku, ali ne duljem od šest (6) mjeseci, računajući od prvog idućeg dana nakon objave ove odluke u »Narodnim novinama«.

III. Na temelju članka 63. stavka 3. Ustavnog zakona o Ustavnom sudu Republike Hrvatske (»Narodne novine« broj 99/99., 29/02. i 49/02. – pročišćeni tekst), podnositelju ustavne tužbe M. B. iz Z., B. 3, određuje se primjerena naknada zbog povrede ustavnog prava iz članka 29. stavka 1. Ustava Republike Hrvatske u iznosu od 14.000,00 kn.

IV. Naknada iz točke III. izreke ove odluke bit će isplaćena iz državnog proračuna u roku od tri (3) mjeseca od dana podnošenja zahtjeva podnositelja Ministarstvu financija Republike Hrvatske za njezinu isplatu.

V. Ova odluka objavit će se u »Narodnim novinama«.

Obrazloženje

1. Na temelju članka 63. Ustavnog zakona o Ustavnom sudu Republike Hrvatske (»Narodne novine« broj 99/99., 29/02. i 49/02. – pročišćeni tekst, u daljnjem tekstu: Ustavni zakon), podnositelj je 23. srpnja 2009. podnio ustavnu tužbu radi duljine parničnog postupka koji se vodio pred Općinskim građanskim sudom u Zagrebu pod poslovnim brojem: P-7476/93, odnosno kasnije pred Županijskim sudom u Zagrebu pod poslovnim brojem: Gž-526/07, smatrajući da mu je povrijeđeno ustavno pravo na donošenje sudske odluke u razumnom roku, zajamčeno člankom 29. stavkom 1. Ustava Republike Hrvatske. U trenutku podnošenja ustavne tužbe predmet se nalazio pred Vrhovnim sudom Republike Hrvatske povodom revizije podnositelja. U trenutku donošenja ove odluke postupak povodom revizije pred Vrhovnim sudom je u tijeku pod brojem: Revx-660/09.

ČINJENICE VAŽNE ZA USTAVNOSUDSKI POSTUPAK

2. Ustavni sud je u postupku pokrenutom ustavnom tužbom, primjenom članka 63. Ustavnog zakona, na temelju navoda ustavne tužbe i uvida u presliku spisa Općinskog građanskog suda u Zagrebu broj: P-7476/93 i presliku spisa Vrhovnog suda broj: Revx-660/09, utvrdio sljedeće pravno relevantne činjenice za odlučivanje o povredi ustavnog prava podnositelja, zajamčenog člankom 29. stavkom 1. Ustava:

Parnični postupak pokrenut je 29. listopada 1993. pred Općinskim sudom u Zagrebu tužbom podnositelja, radi poništenja ugovora.

U razdoblju do 5. studenoga 1997. poduzete su sljedeće radnje:

Rješenjem suda od 3. prosinca 1993. zakazano je ročište za glavnu raspravu za dan 9. ožujka 1994.

Na ročištu za glavnu raspravu održanom 9. ožujka 1994. dodijeljen je rok punomoćniku tuženika za očitovanje na tužbu te je određeno da će se iduća rasprava zakazati pismenim putem.

Podneskom od 18. travnja 1994. tuženik je dao odgovor na tužbu.

Rješenjem suda od 2. svibnja 1994. određeno je ročište za glavnu raspravu za dan 23. lipnja 1994. Isto je odgođeno jer nije pristupio podnositelj osobno. Iduće ročište određeno je za 1. rujna 1994. na koje je pozvan podnositelj osobno.

Na ročište održano 1. rujna 1994. pristupio je podnositelj osobno radi davanja vlastoručnog potpisa u svrhu grafološkog vještačenja. Sud je raspravnim rješenjem odredio provođenje grafološkog vještačenja, odredio je osobu vještaka i njegov zadatak. Ujedno je naloženo tuženiku da predujmi troškove vještačenja.

Podneskom od 4. siječnja 1995. podnositelj je požurio rad suda tražeći zakazivanje rasprave.

Rješenjem suda od 19. siječnja 1995. pozvan je tuženik na uplatu predujma sukladno ranijem raspravnom rješenju.

Podneskom od 21. studenoga 1995. podnositelj je ponovno požurio rad suda i molio je zakazivanje rasprave.

Rješenjem suda od 27. studenoga 1995. zakazano je ročište za glavnu raspravu za 5. ožujka (1996.). Isto je odgođeno te je zakazano iduće za dan 18. lipnja 1996. Poziv strankama za navedeno ročište upućen je 2. svibnja 1996.

Ročište zakazano za 18. lipnja 1996. odgođeno je jer nisu pristupile stranke osobno, ni podnositelj ni tuženik. Iduće ročište zakazano je za 21. studenoga 1996. Ročište je, radi otkaza punomoći punomoćnika tuženika, odgođeno te je zakazano iduće za 11. ožujka 1997. Rasprava je također odgođena budući dostava poziva tuženiku nije uredno iskazana. Određeno je da će iduća rasprava biti zakazana nakon što podnositelj pribavi točnu adresu tuženika.

Podneskom od 15. rujna 1997. podnositelj je dostavio traženu adresu tuženika.

U razdoblju nakon 5. studenoga 1997. u postupku su poduzete sljedeće radnje, relevantne za odlučivanje o pravima i obvezama podnositelja:

Rješenjem suda od 27. svibnja 1998. podnositelj je pozvan na dostavu adrese za tuženika.

Podneskom od 6. srpnja 1998. podnositelj je dostavio adresu za tuženika, uz uvjerenje o prebivalištu.

Rješenjem suda od 31. kolovoza 1998. sud je ponovno pozvao podnositelja na dostavu adrese za tuženika, budući je dostava poziva s navedene adrese vraćena s naznakom ‘nepoznat’.

Podneskom od 9. studenoga 1998. podnositelj je dostavio adresu za tuženika.

Rješenjem suda od 16. studenoga 1998. predmet je stavljen u kalendar radi odlaska raspravnog suca.

Rješenjem suda od 7. svibnja 1999. zakazano je ročište za 23. rujna 1999.

U službenoj bilješci u spisu navedeno je da je ročište za 23. rujna 1999. odgođeno.

Rješenjem suda od 27. rujna 1999. zakazano je iduće ročište za glavnu raspravu za 15. veljače 2000.

Na ročištu za glavnu raspravu 15. veljače 2000. dodijeljen je rok podnositelju za dostavu podataka za tuženika, budući dostava poziva za ročište za tuženika nije iskazana.

Podneskom od 18. travnja 2000. podnositelj se očitovao na raspravno rješenje suda.

Rješenjem suda od 7. srpnja 2000. pozvan je podnositelj na uplatu predujma za dostavu poziva tuženiku putem sudskog dostavljača. Isto je ponovljeno 22. kolovoza 2000. i 21. studenoga 2001.

Podneskom od 1. ožujka 2001. podnositelj je obavijestio sud o promjeni mjesta boravka.

Podneskom punomoćnika podnositelja od 31. srpnja 2003. odvjetnica je obavijestila sud da pismeno otkazuje punomoć podnositelju.

Rješenjem suda od 16. rujna 2003. zakazano je ročište za glavnu raspravu za 6. svibnja 2004. na koje su osobno pozvane stranke.

Podneskom od 20. listopada 2003. podnositelj je dostavio punomoć za drugu odvjetnicu.

Dopisom suda od 5. studenoga 2003. zatražena je dostava poziva podnositelju preko nadležnog suda u Srbiji i Crnoj Gori, a sve putem Ministarstva pravosuđa, uprave i lokalne samouprave.

Ministarstvo pravosuđa je obavijestilo sud da dostava poziva za podnositelja nije izvršena jer isti nije poznat na naznačenoj adresi.

Na ročištu održanom 6. svibnja 2004. saslušane su stranke.

Podneskom od 8. lipnja 2004. podnositelj je dostavio podatke te tako djelomično postupio sukladno raspravnom rješenju od 6. svibnja 2004. te ujedno zamolio sud za produljenje roka za dostavu ostalih podataka. Podneskom od 15. lipnja 2004. podnositelj je dostavio ostale podatke.

Rješenjem suda od 17. lipnja 2004. zatražen je priklop kaznenog spisa. Isti je priklopljen 8. srpnja 2004.

Rješenjem suda od 30. studenoga 2004. zakazano je ročište za glavnu raspravu za 31. siječnja 2005. Isto je odgođeno radi neuredne dostave za tuženika. Ujedno je podnositelju dodijeljen rok za uplatu predujma za sudskog dostavljača za dostavu poziva tuženiku.

Podneskom od 8. veljače 2005. podnositelj je postupio po raspravnom rješenju te uplatio traženi predujam.

Rješenjem suda od 8. rujna 2005. zakazano je ročište za 21. veljače 2006.

Podneskom od 18. studenoga 2005. tuženik je obavijestio sud o promjeni adrese.

Službena bilješka od 20. veljače 2006. (ročište je zakazano za 21. veljače 2006.) sastavljena je na ročištu te je u istoj konstatirano da nema spisa. Sud je donio rješenje kojim je odgodio ročište.

Službenim bilješkama od 11. svibnja 2006. i 16. svibnja 2006. konstatirano je da je parnični spis bio zagubljen te je pronađen u drugom spisu.

Rješenjem suda od 22. svibnja 2006. zakazano je ročište za 12. rujna 2006. Isto nije održano zbog nepristupa punomoćnika podnositelja. Podnositelj osobno je pristupio ali nije htio održavanje ročišta u odsutnosti punomoćnika.

Podneskom od 27. rujna 2006. podnositelj je povukao podnesak od 31. siječnja 2005.

Rješenjem suda od 12. prosinca 2006. zakazano je ročište za 19. veljače 2007.

Podneskom od 14. prosinca 2006. punomoćnica podnositelja je otkazala punomoć podnositelju i o tome obavijestila sud.

Podneskom od 22. prosinca 2006. odvjetnica, ranija punomoćnica, izložila je tijek postupka.

Podneskom od 29. prosinca 2006. ranija punomoćnica dostavila je adresu podnositelja.

Rješenjem od 3. siječnja 2007. sud je pozvao odvjetnicu, raniju punomoćnicu podnositelja, da sudu dostavi adresu podnositelja u Republici Srbiji.

Ročište je održano 19. veljače 2007. Glavna rasprava je zaključena.

Općinski sud u Zagrebu donio je presudu broj: P-7476/93 dana 19. veljače 2007., kojom je odbio tužbeni zahtjev podnositelja.

Podnositelj je 18. lipnja 2007. izjavio žalbu na prvostupanjsku presudu.

Rješenjem suda od 10. srpnja 2007. žalba je dostavljena tuženiku na odgovor.

Uz popratno izvješće spis je 24. rujna 2007. otpremljen na Županijski sud u Zagrebu, a radi odlučivanja po žalbi.

Županijski sud u Zagrebu presudom broj: Gž-5626/07-2 od 24. ožujka 2009., odbio je žalbu podnositelja kao neosnovanu i potvrdio prvostupanjsku odluku.

Podnositelj je po punomoćnici izjavio reviziju 19. svibnja 2009. Revizija je dostavljena tuženiku na odgovor rješenjem suda od 22. svibnja 2009.

Spis je 1. rujna 2009., uz popratno izvješće, otpremljen na Vrhovni sud Republike Hrvatske, gdje je zaprimljen 5. studenoga 2009. Postupak je u tijeku pred Vrhovnim sudom povodom revizije podnositelja.

PRAVO VAŽNO ZA USTAVNOSUDSKI POSTUPAK

3. Mjerodavno pravo sadržano je u članku 29. stavku 1. Ustava Republike Hrvatske.

Ustavna tužba je osnovana.

4. Svoju odluku Ustavni sud obrazlaže sljedećim utvrđenjima:

4.1. DULJINA SUDSKOG POSTUPKA

Parnični postupak pokrenut je 29. listopada 1993. pred Općinskim sudom u Zagrebu tužbom podnositelja.

Duljina postupka uzima se u obzir od 5. studenoga 1997. godine, kad je Zakonom o potvrđivanju stupila na snagu, u odnosu na Republiku Hrvatsku, Konvencija za zaštitu ljudskih prava i temeljnih sloboda i Protokoli broj 1, 4, 6, 7 i 11 uz Konvenciju za zaštitu ljudskih prava i temeljnih sloboda (»Narodne novine – Međunarodni ugovori« broj 18/97., 6/99. – pročišćeni tekst i 8/99. – ispravak, u daljnjem tekstu: Konvencija). Protokol broj 12 na snazi je u odnosu na Republiku Hrvatsku od 1. travnja 2005. godine (Zakon o potvrđivanju Protokola broj 12 uz Konvenciju za zaštitu ljudskih prava i temeljnih sloboda, »Narodne novine – Međunarodni ugovori« broj 14/02. i Objava o stupanju na snagu Protokola broj 12 uz Konvenciju za zaštitu ljudskih prava i temeljnih sloboda, »Narodne novine – Međunarodni ugovori« broj 9/05.), a Protokol broj 13 od 1. srpnja 2003. (Zakon o potvrđivanju Protokola broj 13 uz Konvenciju za zaštitu ljudskih prava i temeljnih sloboda, o ukidanju smrtne kazne u svim okolnostima, »Narodne novine – Međunarodni ugovori« broj 14/02. i Objava o stupanju na snagu Protokola broj 13 uz Konvenciju za zaštitu ljudskih prava i temeljnih sloboda, »Narodne novine – Međunarodni ugovori« broj 13/03.).

U članku 6. stavku 1. Konvencije jamči se svakome pravo da, radi utvrđivanja njegovih prava i obveza građanske naravi ili u slučaju podizanja optužnice za kazneno djelo protiv njega, zakonom ustanovljeni neovisni i nepristrani sud u razumnom roku ispita njegov slučaj.

U konkretnom slučaju postupak je i dalje u tijeku pa Ustavni sud utvrđuje da je do dana donošenja ove ustavnosudske odluke postupak trajao ukupno šesnaest (16) godina, jedan (1) mjesec i četiri (4) dana, a nakon stupanja na snagu Konvencije pa do dana donošenja ove ustavnosudske odluke, dakle u razmatranom, pravno relevantnom razdoblju, postupak je trajao dvanaest (12) godina i dvadeset devet (29) dana.

4.2. POSTUPANJE NADLEŽNOG SUDA

Do podnošenja ustavne tužbe donesene su prvostupanjska i drugostupanjska odluka.

U trenutku podnošenja ustavne tužbe, predmet se povodom izjavljene revizije nalazio na Vrhovnom sudu.

U konkretnom slučaju, u pravno relevantnom razdoblju, postupak se najprije vodio pred Općinskim građanskim sudom u Zagrebu, koji je od radnji relevantnih za odlučivanje o pravima i obvezama podnositelja, održao više ročišta, zatim proveo je dokaz saslušanjem stranaka te je zaključio glavnu raspravu i odlučio o tužbi i tužbenom zahtjevu podnositelja. Postupak se u razmatranom pravno relevantnom razdoblju vodio pred prvostupanjskim sudom u trajanju gotovo četrnaest (14) godina.

U povodu žalbe podnositelja predmet je dostavljen Županijskom sudu u Zagrebu na odlučivanje. Isti je u roku od godinu i šest mjeseci odlučio povodom žalbe podnositelja i istu odbio te potvrdio prvostupanjsku presudu.

Dana 19. svibnja 2009. podnositelj je po punomoćnici izjavio reviziju.

Predmet je na Vrhovnom sudu zaprimljen 5. studenoga 2009.

4.3. PONAŠANJE PODNOSITELJA USTAVNE TUŽBE
(TUŽITELJA U PARNIČNOM POSTUPKU)

Podnositelj ustavne tužbe, kao tužitelj u sudskom postupku, prema ocjeni Ustavnog suda, doprinio je duljini postupka i to na način da, iako uredno pozvan, nije osobno pristupio na dva ročišta za glavnu raspravu (23. lipnja 1994. i 18. lipnja 1996.). Podnositelj je postupao po rješenjima suda sa znatnim vremenskim odmacima (rješenja suda od 11. ožujka 1997., 27. svibnja 1998., 31. kolovoza 1998.). Nadalje, podnositelj je u tri navrata (rješenjima suda od 7. srpnja 2000., 22. kolovoza 2000. i 21. studenoga 2001.) pozvan na uplatu predujma za dostavu poziva tuženiku putem sudskog dostavljača. Podnositelj nije postupio po navedenim rješenjima suda. Također podnositelj nije obavještavao pravovremeno sud o promjenama adresa boravka.

4.4. SLOŽENOST SUDSKOG PREDMETA

Premda se prema ocijeni Ustavnog suda radi o složenijem predmetu, njegova složenost ne opravdava duljinu trajanja postupka u razmatranom, pravno relevantnom razdoblju.

OCJENA USTAVNOG SUDA

5. Ustavni sud utvrđuje da se parnični postupak, u konkretnom slučaju, vodi više od dvanaest godina, odnosno ukupno više od šesnaest godina, što ne udovoljava zahtjevu suđenja u razumnom roku, posebno pri tome imajući u vidu činjenicu da postupak još uvijek nije okončan.

Iako je podnositelj djelomično pridonio duljini postupka, Ustavni sud ocjenjuje da je Općinski građanski sud u Zagrebu postupao neučinkovito te nije u dovoljnoj mjeri koristio procesna ovlaštenja koja su Zakonom o parničnom postupku (»Narodne novine« broj 53/91., 91/92., 112/99. i 117/03.) ustanovljena upravo u svrhu racionalizacije i ubrzanja rada sudova te kao protuteža neograničenoj dispoziciji parničnih stranka i zlouporabi procesnih prava.

Duljina postupka uzrokovana je i činjenicom što podnositelj boravi izvan Republike Hrvatske, te je komunikacija s njim u dva kraća vremenska razdoblja bila otežana. Naime, iako je i u ustavnoj tužbi i u tužbi pred redovnim sudovima podnositelj naznačio adresu u Zagrebu, iz spisa je vidljivo da se isti tijekom godina nalazio na području Republike Srbije i Mađarske. Podnositelj je imao punomoćnike-odvjetnice u Zagrebu osim u dva kraća dijela postupka kada nije imao punomoćnika te je pismena primao osobno na adresama izvan Republike Hrvatske. Napominje se da je Europski sud za ljudska prava u više svojih presuda izrijekom utvrdio da su države-ugovornice obvezne organizirati svoje pravne poretke na način koji omogućava sudovima da ispune zahtjeve propisane člankom 6. stavkom 1. Europske konvencije, opetovano ističući naročitu važnost tog zahtjeva za pravilno i uredno vođenje sudskih postupaka (v., primjerice, presude Europskog suda u predmetima Bucholoz protiv Njemačke od 6. svibnja 1981., Guincho protiv Portugala od 10. srpnja 1984., Union Alimentaria Sanders SA od 7. srpnja 1989., Brigandi protiv Italije od 19. veljače 1991. i dr.). Sukladno tako izraženom stavu, a s obzirom na okolnosti predmetnog parničnog postupka, Ustavni sud nalazi da je država dužna organizirati svoj pravni sustav na način da se osigura suđenje u razumnom roku i u predmetima u kojima postoje poteškoće pri komuniciranju sa strankom.

Slijedom navedenog, a imajući u vidu sve navedene činjenice i okolnosti, uzimajući u obzir ukupno trajanje postupka, neučinkovito i neaktivno postupanje redovnih sudova, kao i činjenicu da je podnositelj svojim ponašanjem doprinio duljini postupka, Ustavni sud je utvrdio da je dugim trajanjem parničnog postupka podnositelju povrijeđeno ustavno pravo da zakonom ustanovljeni neovisni i nepristrani sud u razumnom roku odluči o njegovim pravima ili obvezama, koje je zajamčeno člankom 29. stavkom 1. Ustava.

Stoga je, u smislu odredbe članka 63. stavka 2. Ustavnog zakona, donijeta odluka kao pod točkama I. i II. izreke ove odluke.

6. Sukladno odredbi članka 63. stavka 3. Ustavnog zakona, odlučeno je kao u točkama III. i IV. izreke ove odluke.

Visinu naknade zbog povrede ustavnog prava na donošenje odluke u razumnom roku, Ustavni sud utvrđuje uzimajući u obzir okolnosti svakog pojedinog predmeta, uz istodobno uvažavanje ukupnih gospodarskih i socijalnih prilika u Republici Hrvatskoj kao i doprinos podnositelja duljini postupka.

7. Odluka o objavi (točka V. izreke) temelji se na odredbama članka 29. Ustavnog zakona.

8. Predsjednik Vrhovnog suda Republike Hrvatske dužan je dostaviti Ustavnom sudu pisanu obavijest o datumima donošenja i otpreme odluke u roku od osam (8) dana od dana njene otpreme, a najkasnije osam (8) dana od isteka roka određenog u točki II. izreke ove odluke. Ovaj nalog temelji se na članku 31. stavcima 4. i 5. Ustavnog zakona.

Broj: U-IIIA-3644/2009

Zagreb, 3. prosinca 2009.

USTAVNI SUD REPUBLIKE HRVATSKE

Predsjednica Vijeća
Snježana Bagić, v. r.

Odluka, NN 3/2010-85