## Odluka Ustavnog suda broj U-III-1100/1997 od 17. siječnja 2001.

### NN 7/2001 (27.6.2001.), Odluka Ustavnog suda broj U-III-1100/1997 od 17. siječnja 2001.

# USTAVNI SUD REPUBLIKE HRVATSKE

152

Ustavni sud Republike Hrvatske u sastavu Smi­­­­­ljko Sokol, predsjednik
Suda te suci Velimir Belajec, Marijan Hra­­­­­njski, Petar Klarić, Jurica
Malčić, Ivan Matija, Ivan Mrko­­­­­njić, Jasna Omejec, Emilija Rajić, Vice
Vukojević i Milan Vuković, odlučujući o ustavnoj tužbi M. Đ. iz Z., koje­g
zastupa punomoćnica J. N., odvjetnica iz Z., na sjednici održanoj dana 17.
siječ­­­­­nja 2001. godine, donio je s­­­­­ljedeću

## ODLUKU

I. Ustavna tužba se usvaja i ukidaju se:

– presuda Upravnog suda Republike Hrvatske, broj: Us-10009/95-4 od 14.
svib­­­­­nja 1997.,

– rješe­­­­­nje Republičkog fonda mirovinskog i invalidskog osigura­­­­­nja
radnika Hrvatske, Centralne službe u Z., klasa: 140-14/95-01/ŽRO-37499, urbroj:
UP-II-341-99-05/21-95 od studenoga 1995.,

– rješe­­­­­nje Republičkog fonda mirovinskog i invalidskog osigura­­­­­nja
radnika Hrvatske, Područne službe u Z., klasa: 140-12-95-01, urbroj:
UP/I-341-25-05-95-01-11005-SO-1232 od 27. rujna 1995.

II. Predmet se vraća nadležnom tijelu prvog stup­­­­­nja na po­nov­ni
postupak.
if !supportLineBreakNewLine
endif

```
Obrazlože­­­­­nje

if !supportLineBreakNewLine

endif
```

1. Ustavna tužba podnijeta je u svezi s presudom Upravnog suda,
navedenom u izreci, kojom je u upravnom sporu odbijena tužba podnosite­­­­­lja
izjav­­­­­ljena protiv navedenog rješe­­­­­nja Repub­ličkog fonda mirovinskog i
invalidskog osigura­­­­­nja radnika Hrvatske, Centralne službe u Z. Ovim rješe­­­­­njem
odbijena je žalba podnosite­­­­­lja izjav­­­­­ljena protiv rješe­­­­­nja istog
Republičkog fonda, Područne službe u Z., a kojim je odbijen ­­­­­nje­gov
zahtjev za utvrđiva­­­­­nje mirovinskog staža za razdob­­­­­lje provedeno u
djelatnom sastavu bivše JNA od 16. srp­­­­­nja 1981. do 16. rujna 1991.

2. Podnosite­­­­­lj ustavne tužbe smatra da su osporenim aktima
povrijeđene ustavne odredbe članka 19., teme­­­­­ljem koje­g poje­dinačni akti
državne uprave i tijela koja imaju javne ovlasti moraju biti uteme­­­­­ljeni na
zakonu i kojim je zajamčena sudska kontrola zakonitosti upravnih akata i
odredba članka 26. Ustava, kojom se jamči jednakost svih pred sudovima i drugim
državnim i inim tijelima koja imaju javne ovlasti.

Povrede navedenih ustavnih prava podnosite­­­­­lj teme­­­­­lji na
navodima kojima osporava či­­­­­njenična utvrđe­­­­­nja i pravna stajališta
upravnih tijela u svezi primjene odredbe članka 4. Zakona o ostvariva­­­­­nju
prava iz mirovinskog i invalidskog osigura­­­­­nja pri­pad­nika bivše JNA
(»Narodne novine«, br. 96/93), odnosno stajališta Upravnog suda prema kojem se
na teme­­­­­lju odredbi tog Zakona ne može utvrđivati staž osigura­­­­­nja za
osiguranike drugih fondova.

*Ustavna tužba je osnovana.*

3. U vrijeme donoše­­­­­nja osporenih akata na snazi je bio Zakon o
ostvariva­­­­­nju prava iz mirovinskog i invalidskog osigura­­­­­nja pripadnika
bivše JNA, koji je utvrdio način i uvjete preuzima­­­­­nja već ostvarenih prava
na mirovinu (i druga novčana prima­­­­­nja) pripadnika bivše JNA prije 8.
listopada 1991. te način i uvjete ostvariva­­­­­nja ovih prava osoba kojima je
na teritoriju Republike Hrvatske prestalo svojstvo aktivne vojne osobe u bivšoj
JNA do 31. prosinca 1991. godine (članak 1.).

Odredbom članka 4. istog Zakona bili su propisani uvjeti pod kojima
prava iz mirovinskog i invalidskog osigura­­­­­nja može ostvariti osoba kojoj
je na teritoriju Republike Hrvatske prestalo svojstvo aktivne vojne osobe u
bivšoj JNA do 31. prosinca 1991., a do toga dana nije ostvarila prava iz tog
osigura­­­­­nja.

Takva osoba mogla je ostvariti prava iz mirovinskog i invalidskog
osigura­­­­­nja ako je ispu­­­­­njavala uvjete za stjeca­­­­­nje tih prava
prema odredbama preuzetog Zakona o mirovinskom i invalid­skom osigura­­­­­nju
vojnih osiguranika (»Narodne novine«, br. 53/91, 73/91, 18/92, 71/92 i 96/93) i
ako je ispu­­­­­njavala s­­­­­ljedeće uvjete: da ima prebivalište na teritoriju
Republike Hrvatske; da se stavila na raspolaga­­­­­nje oružanim snagama Republike
Hrvatske do 31. prosinca 1991. te da protiv ­­­­­nje nadležno tijelo državne
vlasti nije pokrenulo postupak zbog poduzima­­­­­nja ili priprema­­­­­nja kaž­­­­­njivih
djela ili propuštene činidbe propisane u Glavi XIV., XV. i XVIII. tada važeće­g
Osnovnog krivičnog zakona Republike Hrvatske (»Narodne novine«, br. 31/93,
39/93, 108/95, 16/96, 28/96 i 110/97) i Zakona o kaznenim djelima podrivačke i
terorističke djelatnosti protiv državnog suvereniteta i teritorijalne
cjelovitosti Republike Hrvatske (»Narodne novine«, br. 74/92 i 110/97).

4. Razmatrajući spis predmeta Ustavni sud je utvrdio da je podnosite­­­­­lj
ustavne tužbe, kao pripadnik bivše JNA, podnio zahtjev za utvrđe­­­­­nje
mirovinskog staža za razdob­­­­­lje provedeno u djelatnom sastavu bivše JNA od
16. srp­­­­­nja 1981. do 16. rujna 1991. Tijekom upravnog postupka, podnosite­­­­­lj
je zahtjevu priložio radnu k­­­­­njižicu, domovnicu, uvjere­­­­­nje o
prebivalištu, uvjere­­­­­nje o nekaž­­­­­njava­­­­­nju, rješe­­­­­nje o stažu
ostvarenom u bivšoj JNA, naredbu za prestanak aktivne vojne službe, rješe­­­­­nje
o pravu na novčanu naknadu za vrijeme privremene nezaposlenosti (od 17. rujna
1991.) uvjere­­­­­nje Gradskog sekretarijata za narodnu obranu i potvrdu
Ministarstva obrane RH Glavni stožer HV, Hrvatsko vojno učilište »P. Z.«, iz
koje je razvidno da je podnosite­­­­­lj, kao predavač bivše­g Centra
vojno-tehničkih škola general armije »I. G.«, od 17. rujna 1991. na popisu
djelatnika koji imaju prednost pri zapoš­­­­­ljava­­­­­nju.

5. Zahtjev su upravna tijela
odbila s obrazlože­­­­­njem da podnosite­­­­­lj nije dokazao da ispu­­­­­njava
uvjete za utvrđiva­­­­­nje mirovinskog staža ostvarenog u bivšoj JNA, propisane
odredbom članka 4. Zakona o ostvariva­­­­­nju prava iz mirovinskog i invalid­skog
osigura­­­­­nja pripadnika bivše JNA. Upravni sud osporenom je presudom izrazio
stajalište prema kojem se upravna tijela, rje­šavajući ovu upravnu stvar, uopće
nisu pozvala na odgovarajuće propise. Naime, iz osporene presude proizlazi da
Republički fond mirovinskog i invalidskog osigura­­­­­nja radnika Hrvatske nije
niti mogao utvrđivati mirovinski staž za podnosite­­­­­lja budući da on nije
bio osiguranik tog fonda.

6. Ustavni sud je utvrdio da
su stajališta upravnih tijela u svezi dostav­­­­­lja­­­­­nja pisanih dokaza o
ispu­­­­­njava­­­­­nju zakonom propisanih uvjeta za prizna­­­­­nje prava iz
invalidskog i mirovinskog osigura­­­­­nja pripadnika bivše JNA isuviše
formalistička i da ne izražavaju pravi smisao i svrhu odredbe tada važeće­g
članka 4. Zakona o ostvariva­­­­­nju prava iz mirovinskog i invalidskog osigura­­­­­nja
pripadnika bivše JNA. Naime, kako je navedeno pod t. 4., podnosite­­­­­lj je
podnio cijeli niz dokaza, a osim toga radi se o dokazima u svezi s podacima o
kojima službenu evidenciju vode državna tijela. Stoga su upravna tijela u
postupku povodom zahtjeva podnosite­­­­­lja, ukoliko su smatrala da koja od
zakonom propisanih pretpostavki nije dokazana, o tome trebala pribaviti dokaze
po službenoj dužnosti.

Navedena obveza propisana je odredbom članka 87. Zakona o sustavu
državne uprave (»Narodne novine«, br. 75/93, 92/96, 48/99 i 15/00), prema kojem
se u rješava­­­­­nju u upravnim stvarima ne smije od stranaka zahtijevati da u
postupku pribav­­­­­lja­­­­­nja uvjere­­­­­nja o či­­­­­njenicama o kojima
tijela državne uprave, tijela jedinice lokalne samouprave i uprave ili pravne
osobe koje imaju javne ovlasti vode službene očevidnike, već se takva uvjere­­­­­nja
moraju pribaviti po službenoj dužnosti. Odredbu o tome, nada­­­­­lje, sadrži i odredba
članka 168. Zakona o općem upravnom postupku (»Narodne novine«, br. 53/91),
prema kojoj ako se isprava koja se ima upotrijebiti kao dokaz u postupku nalazi
kod državnog organa, ustanove ili druge pravne osobe koja ima javne ovlasti za
rješava­­­­­nje u upravnim stvarima, a stranka koja se pozvala na tu ispravu
nije uspjela da je pribavi, organ koji vodi postupak pribavit će tu ispravu po
službenoj dužnosti.

7. Ustavni sud je također ocijenio da nije pravilno stajalište Upravnog
suda u svezi primjene odredbe članka 4. navedenog Zakona, odnosno ­­­­­nje­gove
primjene kao mjerodavnog propisa u cjelini na slučaj podnosite­­­­­lja ustavne
tužbe. Naime, odredbom članka 9. tog Zakona određeno je da će poslove ­­­­­nje­gove
provedbe obav­­­­­ljati Republički fond radnika, a s obzirom na sadržaj odredbe
članka 4. tog Zakona, odgovarajući postupak provodi se i za pripadnike bivše
JNA koji do 31. prosinca 1991. nisu ostvarili prava iz mirovinskog i
invalidskog osigura­­­­­nja.

8. Budući da je pripadnicima
bivše JNA koji do 31. prosinca 1991. nisu ostvarili prava iz mirovinskog i
invalidskog osigura­­­­­nja priznato stjeca­­­­­nje ovih prava pod uvjetom, na
način i po postupku koji je utvrđen navedenim propisima, podnosite­­­­­lju su
odbija­­­­­njem ­­­­­nje­govog zahtjeva povrijeđena ustavna prava zajamčena
odred­bom članka 19. stavka 2. i članka 26. Ustava, a kako su prava iz
mirovinskog i invalidskog osigura­­­­­nja dio prava na socijalnu sigurnost i
socijalno osigura­­­­­nje, podnosite­­­­­lju su povrijeđena i prava zajamčena
odredbom članka 56. stavka 1. Ustava.

9. Odredbom članka 19. stavka
1. Ustava utvrđuje se načelo zakonitosti u postupa­­­­­nju državne uprave i
tijela koja imaju javne ovlasti te se na ovoj odredbi ne može teme­­­­­ljiti
zaštita Ustavom zajamčenih sloboda i prava čovjeka i građanina koju Ustavni sud
pruža odlučujući po ustavnoj tužbi.

10. Slijedom izloženog, teme­­­­­ljem
odredbi članaka 69. i 72. Ustavnog zakona o Ustavnom sudu Republike Hrvatske
(»Narod­ne novine«, br. 99/99), odlučeno je kao u izreci.

Broj: U-III-1100/1997
Zagreb, 17. siječ­­­­­nja 2001.

USTAVNI SUD REPUBLIKE HRVATSKE

Predsjednik Suda
**dr. sc. Smi­­­­­ljko Sokol,** v. r.

if !supportEmptyParas endif

Odluka, NN 7/2001-152