## Presuda Visokoga upravnog suda Republike Hrvatske broj: Us-7205/2010-5 od 21. ožujka 2012.

### NN 62/2012 (4.6.2012.), Presuda Visokoga upravnog suda Republike Hrvatske broj: Us-7205/2010-5 od 21. ožujka 2012.

VISOKI UPRAVNI SUD REPUBLIKE HRVATSKE

1502

PRESUDA

Visoki upravni sud Republike Hrvatske u vijeću sastavljenom od sudaca toga suda Smiljana Mikuša, predsjednika vijeća, Dubravke Markt i mr. sc. Marije Kriletić, članica vijeća, te sudske savjetnice Dore Bračun Leko, zapisničarke, u upravnom sporu tužitelja Hrvatski Telekom d.d. iz Zagreba, Savska cesta 32, kojega zastupa direktorica Odjela za korporativne regulatorne poslove Maja Mandić, protiv rješenja tužene Hrvatske agencije za poštu i elektroničke komunikacije, Zagreb, Jurišićeva 13, klasa: UP-I-344-08/10-01/27, urbroj: 376-04-10-01 od 28. travnja 2010., radi stručnog nadzora, u nejavnoj sjednici vijeća održanoj 21. ožujka 2012.

presudio je

I. Tužba se odbija.

II. Ova presuda objavit će se u »Narodnim novinama«.

Obrazloženje

Pobijanim rješenjem utvrđuje se da trgovačko društvo HT – Hrvatske telekomunikacije d.d., Zagreb, Savska cesta 32, prekršilo regulatornu obvezu pristupa i korištenja posebnih dijelova mreže, koja mu je određena odlukom Vijeća Hrvatske agencije za poštu i elektroničke komunikacije (klasa: 344-01/09-01/1072, urbroj: 376-11-09-01) o analizi tržišta započinjanja (originacije) poziva iz javnih komunikacijskih mreža koje se pruža na fiksnoj lokaciji, od 17. srpnja 2009. godine, na način da je pristup brojevima 064 i 069 u mreži trgovačkog društva Metronet telekomunikacije d.d. uvjetovao sklapanjem Dopune 9. Ugovora o međusobnom povezivanju te ugovora o uzajamnom pružanju obračuna i naplate usluga s dodanom vrijednosti, slijedom čega usluge s dodanom vrijednosti na brojevima 064 i 069 u mreži trgovačkog društva Metronet telekomunikacije d.d. nisu bile dostupne krajnjim korisnicima trgovačkog društva HT – Hrvatske telekomunikacije d.d. u razdoblju od 1. listopada 2009. godine do 6. listopada 2009. godine (točka 1. izreke). Trgovačkom društvu HT – Hrvatske telekomunikacije d.d. zabranjuje se takvo i svako slično daljnje postupanje (točka 2. izreke). U slučaju nepostupanja po ovom rješenju, nadzornik će izreći odgovornoj osobi trgovačkom društvu HT – Hrvatske telekomunikacije d.d. upravnu mjeru izraženu u novčanom iznosu u visini do dvadesetostruke prosječne plaće u Republici Hrvatskoj u proteklom tromjesečju. Svaka slijedeća upravna mjera izriče se u dvostrukom iznosu.

Tužitelj pobija zakonitost osporenog rješenja iz razloga navedenih u članku 10. stavak 1. točka 1. i 3. Zakona o upravnim sporovima. U bitnome navodi da tuženik u ovom slučaju nije imao zakonsku osnovu za pokretanje postupka stručnog nadzora u svrhu utvrđivanja ostvarivanja regulatornih obveza utvrđenih Odlukom o analizi tržišta originacije jer se ta odluka ne smatra ni zakonom ni propisom donesenim na temelju zakona u smislu članka 113. Zakona o elektroničkim komunikacijama. Naime, tuženik je kao pravna osoba s javnim ovlastima dužna u postupcima iz područja svoje nadležnosti na sva pitanja koja nisu uređena odredbama Zakona o elektroničkim komunikacijama, primijeniti odredbe Zakona o općem upravnom postupku. U tom smislu tuženik je u rješavanju pitanja iz područja svoje nadležnosti dužan postupati u skladu s člankom 5. stavak 1. Zakona o općem upravnom postupku, kojim je propisano da javnopravna tijela rješavaju upravnu stvar na temelju zakona i drugih propisa te općih akata donesenim na temelju zakonom utvrđenih javnih ovlasti. Naime, iz obrazloženja pobijanog rješenja nije razvidno temeljem koje pravne osnove tuženik izvodi zaključak da je Metronet postojeću tarifu za numeraciju 060 trebao nastaviti koristiti za numeraciju 064 i 069, odnosno, nije jasno temeljem koje pravne osnove nije bio ovlašten pristup numeracije 064 i 069 u svojoj mreži i mreži Metroneta smatrati novom dodatnom uslugom međusobnog povezivanja. Nastavno na navedeno, nije ukinuo već odobreni pristup u svrhu međupovezivanja Metronetu, budući da pristup numeraciji 060 u mreži Metroneta, a za koju su već ranije bili ugovoreni uvjeti pristupa kao i maloprodajne cijene, nije došao u pitanje, dok je u odnosu na pristup numeraciji 064 i 069 u mreži Metroneta bio pripravan i od strane tuženika određenom roku implementirati predmetne numeracijske blokove primarno dodijeljene Metronetu, te u tu svrhu Metronetu pravovremeno ponudio sklapanje ugovora kojima se ugovara pristup te obračun i naplata za pozive prema predmetnoj numeraciji pod istim uvjetima koji su u tom trenutku bili ugovoreni i primjenjivali se na numeraciju 060. Naime, 1. rujna 2009. godine dostavio je Metronetu prijedloge ugovora kojim se ugovara pristup numeraciji 064 i 069 kao i obračun i naplata poziva prema navedenoj numeraciji uz jednake uvjete kao što su bili ugovoreni za numeraciju 060. Metronet je međutim svoje prijedloge izmjena ugovora poslanih od njegove strane dostavio tek 2. listopada 2009. godine, te je odmah po zaprimanju istih pristupio potpisivanju ugovora s Metronetom. S obzirom na datum potpisivanja ugovora koji je bio petak te trajanje provedbe tehničkih radnji nužnih za implementaciju numeracije 064 i 069 u njegovoj mreži, prema dijelu numeracije Metroneta pozivi su bili mogući već u ponedjeljak 5. listopada, a preostali dio je bio dostupan za krajnje korisnike u utorak 6. listopada. Slijedom navedenog, nije prekršio regulatornu obvezu pristupa i korištenja posebnih dijelova mreže određenu mu Odlukom o analizi tržišta originacije, a koja obveza proizlazi iz članka 61. Zakona o elektroničkim komunikacijama, time što je pristup numeraciji 064 i 069 u mreži Metroneta smatrao novom uslugom međusobnog povezivanja, odnosno time što je smatrao da omogućavanju pristupa numeraciji 064 i 069 o mreži Metroneta treba prethoditi ugovorno definiranje uvjeta istog pristupa. Nadalje navodi, da mu nije omogućeno da se izjasni o svim činjenicama bitnim za rješavanje upravne stvari, te da sudjeluje u ispitnom postupku sve do donošenja odluke o upravnoj stvari, što je suprotno članku 30. stavak 1. i članku 52. stavak 1. Zakona o općem upravnom postupku. To se prvenstveno odnosi na očitovanje na navode Metroneta iz podneska dostavljenog tuženiku 19. ožujka 2010. jer u razdoblju od 1. listopada do 6. listopada 2009. godine nije odbio usmjeravanje poziva prema numeraciji 064 i 069 u mreži Metroneta, niti je pristup navedenoj numeraciji uvjetovao sklapanje dopune ugovor, nego je naprotiv odmah po zaprimanju odgovora Metroneta, vezano za ugovorno definiranje pristupa, maloprodajnih cijena te obračuna i naplate poziva prema numeraciji 064 i 069 u mreži Metroneta (2. listopada 2009. godine) započeo proces implementacije navedenih brojeva u svojoj mreži. Dakle, u predmetnom razdoblju nije se radilo o odbijanju usmjeravanja, već usmjeravanje nije bilo moguće prije implementacije predmetne numeracije. Smatra da je u postupku činjenično stanje pogrešno utvrđeno te predlaže da Sud tužbu uvaži i pobijano rješenje poništi.

Tuženo tijelo u odgovoru na tužbu u bitnome navodi da je člankom 113. Zakona o elektroničkim komunikacijama propisano među ostalim i ovlast da provodi postupak stručnog nadzora nad ostvarivanjem regulatornih obveza operatora sa značajnom tržišnom snagom tako da je neosnovan prigovor tužitelja da ne postoji njegova ovlast za provođenjem postupka stručnog nadzora. Naime, detaljnije odredbe koje se odnose na regulatorne obveze, Zakon o elektroničkim komunikacijama propisuju u člancima 56. do 65., u bitnome određujući da je po provedenoj analizi mjerodavnog tržišta ovlašten, u slučaju da utvrdi nedostatnu djelotvornost tržišnog natjecanja na mjerodavnom tržištu, donijeti odluku o određivanju operatora sa značajnom tržišnom snagom na tom tržištu, kojom će odrediti, zadržati ili izmijeniti regulatorne obveze iz članka 58. do 65. Zakona o elektroničkim komunikacijama. Tako je odlukom (klasa: 344-01/09-01/1072, urbroj: 376-11-09-01) o analizi tržišta započinjanja (originacije) poziva iz javnih komunikacijskih mreža koje se pružaju na fiksnoj lokaciji od 17. srpnja 2009. godine, tužitelju određena regulatorna obveza pristupa i korištenja posebnih dijelova mreže. Navedena regulatorna obveza detaljno je regulirana člankom 61. Zakona o elektroničkim komunikacijama, koji ga ovlašćuju da kao sadržaj navedene regulatorne obveze nametne operatoru sa značajnom tržišnom snagom obvezu da ne ukida već odobreni pristup opremi (članak 61. stavak 3. točka 3.). Stoga je odlukom tužitelju određena obveza da ne smije ukinuti već odobreni pristup u svrhu međupovezivanja postojećih operatorima. Naime, dana 5. prosinca 2008. godine donio je Plan numeriranja (Narodne novine, broj 154/08) kojim je uvedena nova numeracija 064 (usluga sa sadržajem neprimjerenim za djecu) i 069 (usluga namijenjena djeci). Uvođenjem navedene numeracije, postignuto je da se sadržaji, koji su dodijeljeni 064 i 069 numeraciji, izdvoje iz 060 numeracije, na kojoj su se prije pružali. Operatori su bili obvezni implementirati i početi s primjenom novih numeracijskih raspona 064 i 069 do 30. rujna 2009. godine. Ističe, da se izmjena plana numeriranja i određivanja nove numeracije za sadržaje koji su se do tada pružali na 060 numeraciji, ne može smatrati novom uslugom koja bi uvjetovala sklapanje novog ugovora o međusobnom povezivanju, kako to tvrdi tužitelj. Navedenom izmjenom nije došlo do izmjene uvjeta u odnosu na one ugovorene za 060 numeraciju, odnosno uvođenje nove numeracije ne predstavlja uvođenje nove dodatne usluge međupovezivanja, obzirom da se radi o istoj usluzi koja već ugovorena i koja se do sada pružala na 060 numeraciji. Uvidom u Ugovor o izravnom pružanju obračuna i naplate usluga s dodanom vrijednosti sklopljenim između Metroneta i tužitelja 2. listopada 2009. godine, utvrđeno je da Metronet nije zatražio drugačije uvjete za numeraciju 064 i 069 u odnosu na uvjete sklopljene za numeraciju 060, čime se potvrđuje prethodno navedeno, odnosno da se radi o istoj usluzi koja ne zahtijeva potpisivanje novog ugovora. Zbog toga tužitelj nije smio tražiti sklapanje dodatka ugovoru o međusobnom povezivanju radi omogućavanja pristupa tim brojevima jer je time Metronetu onemogućio već ranije ostvareni pristup svojih krajnjih korisnika uslugama s dodanom vrijednosti u mreži Metroneta, u razdoblju od 1. listopada do 6. listopada 2009. godine. Nije osnovan prigovor tužitelja da mu nije omogućeno da se izjasni o svim okolnostima bitnim za donošenje osporavanog rješenja jer je to tužitelj učinio očitovanjem od 26. listopada 2009. godine i 24. veljače 2010. godine, dok se u očitovanju Metroneta 19. ožujka 2010. samo ponavljaju navodi na koje je tužitelj već odgovorio u svojim prethodnim očitovanjima. Obveza tužitelja bila je ne ukinuti već odobreni pristup u svrhu međupovezivanja postojećim operatorima, te uopće nije smio ukinuti pristup brojevima 064 i 069 u mreži Metroneta, a to je učinio te stoga nije postupio sukladno regulatornoj obvezi pristupa i korištenja posebnih dijelova mreže sve dok nije u potpunosti omogućio pristup svim brojevima na 064 i 069 u mreži Metroneta. Predlaže da Sud tužbu kao neosnovanu odbije.

Zainteresirana osoba Metronet telekomunikacije d.d. iz Zagreba, Ulica grada Vukovara 269/d zastupana po izvršnom direktoru pravnih, korporativnih i regulatornih poslova dipl.iur. Vjeranu Malenici, u odgovoru na tužbu u bitnome navodi isto što je navedeno u odgovoru na tužbu tuženog tijela te dodaje da je u upravnom postupku koji je prethodio donošenju pobijane odluke, službena osoba utvrdila sve činjenice i okolnosti koje su bitne za zakonito i pravilno rješavanje predmetne upravne stvari. Tako je tuženik pravilno utvrdio da usluge s dodanom vrijednosti na brojevima 064 i 069 mreži Metroneta nisu bile dostupne kranjem korisnicima tužitelja u razdoblju od 1. listopada 2009. do 6. listopada 2009. godine. Pri tom nije od značaja činjenica, kako to navodi tužitelj, da je krajnjim korisnicima tužitelja bio omogućen pristup već 5. listopada 2009. godine na pojedinim brojevima 064 i 069. Naime, regulatorna obveza kojom tužitelj ne smije ukinuti već odobreni pristup u svrhu međupovezivanja, ima i zaštitnu funkciju u odnosu na interese krajnjih korisnika, koji bi bili ugroženi u slučaju uskraćivanja pristupa. S obzirom na to da krajnjim korisnicima nisu bile dostupne sve usluge, na svim brojevima 064 i 069, sve do 6. listopada 2009. godine, to je razvidno da je tuženik pravilno utvrdio činjenično stanje u dijelu u kojem je utvrđeno razdoblje nemogućnosti korištenja usluge na citiranim numeracijama. Iz svih ovdje navedenih argumenata i razloga, pobijani upravni akt tuženika donesen je na temelju pravilno utvrđenog činjeničnog stanja, uz poštivanje pravila upravnog postupka i uz pravilnu primjenu zakona. U tom smislu predlaže da Sud tužbu kao neosnovanu odbije.

Tužba nije osnovana.

Iz spisa predmeta je razvidno da je tuženo tijelo donijelo pobijano rješenje od 28. travnja 2010. godine kojim je utvrdilo da je tužitelj prekršio regulatornu obvezu pristupa i korištenja posebnih dijelova mreže koja mu je određena odlukom Vijeća Hrvatske agencije za poštu i elektroničke komunikacije, klasa: 344-01/09-01/1072, urbroj: 376-11-09-01 o analizi tržišta započinjanja (originacije) poziva iz javnih komunikacijskih mreža koje se pruža na fiksnoj lokaciji, od 17. srpnja 2009. godine, na način da je pristup brojevima 064 i 069 u mreži trgovačkog društva Metronet telekomunikacije d.d. uvjetovao sklapanjem Dopune 9 Ugovora o međusobnom povezivanju te ugovora o uzajamnom pružanju obračuna i naplate usluga s dodanom vrijednosti, slijedom čega usluge s dodanom vrijednosti na brojevima 064 i 069 u mreži trgovačkog društva Metronet telekomunikacije d.d. nisu bile dostupne kranjem korisnicima trgovačkog društva HT – Hrvatske telekomunikacije d.d. u razdoblju od 1. listopada do 6. listopada 2009. godine.

Hrvatska agencija za poštu i elektroničke komunikacije je 5. prosinca 2008. godine donijela Plan numeriranja kojim su, između ostalog, utvrđeni kratki kodovi (članak 3.), koji operatori implementiraju izravno u svoju mrežu, te se isti ne mogu koristiti za druge namjene osim na način kako je to predviđeno Planom numeriranja. Planom numeriranja iz 2008. godine određena je promjena numeracije 064 (usluga za sadržaj neprimjeren za djecu) i 069 (usluga namijenjena djeci) a koji sadržaji su se dotada pružali na numeraciji 060. Takvim je dopisom od 4. lipnja 2009. godine obavijestio operatore da su obvezni najkasnije do 3. kolovoza 2009. godine implementirati i početi s primjenom novih numeracijskih raspona 064 i 069, a kasnije je taj rok produžen do 30. rujna 2009. godine.

Naime, tužitelj i Metronet su izmjenama i dopunama 8 Ugovora o međusobnom povezivanju od 26. travnja 2007. godine, ugovorili uvjete pružanja dodatnih usluga međupovezivanja koji obuhvaćaju usluge s dodanom vrijednosti. Člankom 1.1. Aneksa 1. navedenog ugovora tužitelj je bio obvezan obavljati prijenos poziva koji je nastao u njegovoj mreži i predati ga u mrežu Metroneta a prema pozvanom broju 060 koji se nalazi u mreži Metroneta. Nadalje tužitelj i Metronet imali su ugovorene uvjete pružanja usluga obračuna i naplate usluga s dodanom vrijednosti za sve tarife na 060 i 061 brojevima, Ugovorom o pružanju usluga obračuna i naplate usluga s dodanom vrijednosti sklopljenim 1. prosinca 2008. godine, a kako su uvjeti za pristup sadržajima koji se pružaju na 064 i 069. brojevima bili ugovoreni prethodno navedenim ugovorima, a u konkretnom slučaju je došlo samo do promjene numeracije odlukom tuženika, nije bilo potrebno mijenjati uvjete pristupa, ni uvjete obračuna i naplate usluga s dodanom vrijednosti. Naime, tarifu koju su Metronet i tužitelj koristili i za koju su imali ugovorene uvjete obračuna i naplate, trebali su nastaviti koristiti na novom numeracijskom rasponu 064 i 069, te nije bilo potrebe pristup navedenim brojevima uvjetovati sklapanjem novog ugovora o međusobnom povezivanju.

Međutim, tužitelj je 1. rujna 2009. godine Metronetu poslao Dopunu 9 Ugovora o međusobnom povezivanju te ugovoru o uzajamniom pružanju obračuna i naplate usluga s dodanom vrijednosti, a u svrhu ugovaranja pristupa brojevima na 064 i 069 u mreži Metroneta, te pružanja usluga obračuna i naplate za promet prema uslugama s dodanom vrijednosti, što je protivno odluci Vijeća Hrvatske agencije za poštu i elektroničke komunikacije od 17. srpnja 2009. godine, kojom je tužitelju određena i regulatorna obveza pristupa i korištenja posebnih dijelova mreže. Navedena regulatorna obveza detaljno je regulirana člankom 61. Zakona o elektroničkim komunikacijama, koji ga ovlašćuje da kao sadržaj navedene regulatorne obveze nametne operatoru sa značajnom tržišnom snagom obvezu da ne ukida već odobreni pristup opremi (članak 61. stavak 3. točka 3. Zakona o elektroničkim komunikacijama). Stoga je odlukom tuženika tužitelju određena obveza da ne smije ukinuti već odobreni pristup u svrhu međupovezivanja postojećim operatorima.

Stoga je pravilno utvrdilo tuženo tijelo da je tužitelj kršio naprijed navedenu regulatornu obvezu jer se ne radi o novoj usluzi i jer je onemogućio usluge s dodanom vrijednosti na brojevima 064 i 069 u mreži trgovačkog društva Metronet telekomunikacije d.d. koji nisu bile dostupne krajnjim korisnicima trgovačkog društva HT – Hrvatske telekomunikacije d.d. u razdoblju od 1. listopada do 6. listopada 2009. godine.

Prigovori tužitelja iznijeti u tužbi nisu osnovani.

Odredbom članka 113. stavak 1. Zakona o elektroničkim komunikacijama (Narodne novine, broj 73/08.) propisano je da stručni nadzor nad primjenom ovoga Zakona i propisa donesenim na temelju ovoga Zakona, kojima je uređeno obavljanje djelatnosti elektroničkih komunikacijskih mreža i usluga na tržištu, ostvarivanje regulatornih obveza operatora sa značajnom tržišnom snagom, adresiranje i numeriranje, uporaba i kontrola radio frekvencijskog spektra, gradnja, postavljanje, održavanje i korištenje elektroničkih komunikacijskih mreža, elektroničke komunikacijske infrastrukture i povezane opreme, radijskih postaja i RITT opreme, mjerenje i ispitivanje u svrhu određivanja uzroka smetnja, te poduzimanje mjera za njihovo uklanjanje, obavlja Agencija.

Prema stavku 2. istog članka Zakona, poslove stručnog nadzora iz stavka 1. ovog članka provode nadzornici elektroničkih komunikacija koji su ovlašteni radnici stručne službe Agencije.

Kako je nakon provedene analize mjerodavnog tržišta utvrđeno da je tužitelj operator sa značajnom tržišnom snagom na tom tržištu to su mu određene regulatorne obveze propisane člancima 56. do 65. Zakona o elektroničkim komunikacijama, a koje obveze je odredila Agencija svojom odlukom od 17. srpnja 2009. godine. Stoga je jasno da je ovlast tuženika za provođenje postupka stručnog nadzora nad ostvarivanjem regulatornih obveza operatora sa značajnom tržišnom snagom, odnosi na provođenje postupka stručnog nadzora nad ostvarivanjem regulatornih obveza određenih odlukama o analizama tržišta, te je neosnovan prigovor tužitelja da ne postoji ovlast tuženika za provođenje postupka stručnog nadzora.

Prigovor tužitelja da su povrijeđene odredbe Zakona o općem upravnom postupku jer tužitelju nije bilo omogućeno da se očituje o svim navodima bitnim za rješavanje ove upravne stvari nije osnovan, jer je iz spisa predmeta razvidno da se tužitelj očitovao pismeno 26. listopada 2009. i 24. veljače 2010., dok u svezi očitovanja Metroneta od 19. ožujka 2010. godine nije trebalo novo očitovanje jer u istom nisu iznijete neke nove činjenice ili dokazi.

Tuženo tijelo prilikom donošenja rješenja pravilno primijenilo zakon i propise utemeljene na zakonu, potpuno i pravilno utvrdilo činjenično stanje, te osporenim rješenjem nije povrijeđen zakon na štetu tužitelja, radi čega je temeljem odredbe članka 42. stavak 2. Zakona o upravnim sporovima (Narodne novine, broj 53/91., 9/92. i 77/92.), a u svezi članka 90. Zakona o upravnim sporovima (Narodne novine, broj 20/10.), tužba odbijena kao neosnovana.

Broj: Us-7205/2010-5
Zagreb, 21. ožujka 2012.

Predsjednik vijeća
Smiljan Mikuš, v. r.

Presuda, NN 62/2012-1502