## Odluka Ustavnog suda Republike Hrvatske broj:U-III-267/2002 od 20. lipnja 2007.

### NN 74/2007 (18.7.2007.), Odluka Ustavnog suda Republike Hrvatske broj:U-III-267/2002 od 20. lipnja 2007.

# USTAVNI SUD REPUBLIKE HRVATSKE

2372

 Ustavni sud Republike Hrvatske, u sastavu
Petar Klarić, predsjednik Suda, te suci Marijan Hranjski, Mario Kos, Ivan Matija, Ivan Mrkonjić,
Jasna Omejec, Željko Potočnjak,
Emilija Rajić, Smiljko
Sokol, Nevenka Šernhorst i Vice Vukojević, u postupku koji
je ustavnom tužbom pokrenula J. P. iz K., koju zastupa S. S., odvjetnica iz I.
G., na sjednici održanoj 20. lipnja 2007., donio je

## ODLUKU

I.
Ustavna tužba se usvaja.

II.
Ukida se presuda i rješenje Županijskog suda u Sisku, broj: Gž-1594/01
od 13. prosinca 2001., te se predmet vraća Županijskom sudu u Sisku na ponovni
postupak.

III.
Ova odluka objavit će se u »Narodnim novinama«.

Obrazloženje

1.
Podnositeljica je podnijela ustavnu tužbu protiv presude i rješenja Županijskog
suda u Sisku, broj: Gž-1594/01 od 13. prosinca 2001.,
kojom su odbijene žalbe podnositeljice i potvrđeni presuda Općinskog suda u
Kutini, broj: Ps-75/00 od 25. siječnja 2001. te
rješenja istog suda od 11. rujna 2001. i od 21. listopada 2001. (rješenja se
odnose na prijedlog za oslobođenje od plaćanja sudskih pristojbi i na prijedlog
za povrat u prijašnje stanje, te nisu predmet osporavanja u ovom ustavnosudskom
postupku).

Presuda
Općinskog suda u Kutini, broj: Ps-75/00 od 25.
siječnja 2001. donesena je u postupku pokrenutom po tužbi tužitelja G. P., radi
razvoda braka s podnositeljicom ustavne tužbe, te je navedenom prvostupanjskom
presudom, primjenom odredbe članka 303. Obiteljskog zakona (»Narodne novine«,
broj 162/98., u daljnjem tekstu: ObZ), donesena i odluka o uzdržavanju
malodobne djece stranaka, koju je podnositeljica bez uspjeha pobijala žalbom.

2.
U ustavnoj tužbi podnositeljica ističe da su joj osporenom prvostupanjskom
presudom, u dijelu u kojem se ona odnosi na uzdržavanje djece, odnosno
osporenom drugostupanjskom presudom, povrijeđena ustavna prava. Pritom
izrijekom navodi odredbe članka 3., članka 5. stavka 2., članka 14. stavka 2.,
članka 26. i članaka 61. do 64. Ustava. Međutim, iz cjelokupnog sadržaja
ustavne tužbe razvidno je da podnositeljica ističe povrede postupovnog
prava, pa se iz toga može zaključiti da ona ukazuje i na povredu ustavnog prava
na pravično suđenje zajamčenog odredbom članka 29. stavka 1. Ustava.

Podnositeljica
ukazuje na okolnost da su u konkretnom postupku radi razvoda braka, a u pogledu
donošenja odluke o uzdržavanju malodobne djece, postojale procesne smetnje litispendencije i pravomoćno presuđene stvari.

U
parničnom postupku pokrenutom tužbom podnositeljice, Općinski sud u Ivanić
Gradu je, pod brojem: P-443/00, 13. prosinca 2000., donio presudu u pravnoj
stvari radi uzdržavanja malodobne djece istih stranaka. Taj parnični postupak
pokrenut je 11. rujna 2000., to jest prije podnošenja tužbe G. P., koji je
tužbu radi razvoda braka podnio Općinskom sudu u Kutini 26. rujna 2000.

Presuda
o uzdržavanju donesena je 13. prosinca 2000., dakle prije osporene presude u
predmetu radi razvoda braka, koja je donesena 25. siječnja 2001. Presuda o
uzdržavanju postala je pravomoćna 8. veljače 2001., dakle prije presude o
razvodu braka koja je postala pravomoćna 13. prosinca 2001.

Presuda
Općinskog suda u Ivanić Gradu se i izvršava, te je, prema navodima ustavne
tužbe, povoljnija u pogledu dosuđenog iznosa uzdržavanja (po 17,5% od plaće oca
za svako dijete), a odnosi se na razdoblje od 11. rujna 2000. nadalje.

Osporena
presuda Općinskog suda u Kutini odnosi se na razdoblje od 25. listopada 2000.
nadalje, te je u njoj za malodobnog V. P. iznos uzdržavanja utvrđen u visini
20% od plaće oca, a za malodobnog D. P. u visini 15% od plaće oca.

Podnositeljica
također navodi da u postupku radi razvoda braka uzdržavanje nije niti bilo
utuženo, te da kod postojanja parnice odnosno pravomoćne presude o uzdržavanju,
Općinski sud u Kutini nije imao temelja za donošenje odluke o uzdržavanju.
Smatra neprihvatljivim i nedostatnim obrazloženje drugostupanjske osporene
presude, prema kojem postojanje parnice o uzdržavanju izvan bračnog spora nema
značaj procesne smetnje, jer takvo postupanje sudova dovodi do pravno neodržive
situacije postojanja dviju pravomoćnih presuda o istoj pravnoj stvari.

Predlaže
ukidanje prvostupanjske presude u osporenom dijelu, kao i drugostupanjske
osporene presude.

3.
Tijekom ustavnosudskog postupka zaprimljen je i dopis Općinskog suda u Ivanić
Gradu, broj: V-P-455/06-17 u kojem se navodi da je podnositeljica ustavne tužbe
pred tim sudom pokrenula postupak radi povišenja iznosa za uzdržavanje djece.
Taj sud ističe da je odluka Ustavnog suda o ustavnoj tužbi podnositeljice od prejudicijelnog značaja, jer utječe na to u odnosu na koju
od postojećih presuda o uzdržavanju će se utvrđivati izmjena okolnosti odnosno
na to koji će od sudova u toj pravnoj stvari postupati i odlučivati.

*Ustavna
tužba je osnovana.*

4.
Mjerodavne odredbe ObZ-a za ocjenu osnovanosti ustavne tužbe podnositeljice
jesu:

Članak 267.

(1)
Odredbama ovog dijela Zakona (Glave VIII. Postupak pred sudom, Zajedničke
odredbe – op. Ust. suda)
određuju se pravila prema kojima sudovi postupaju kad u posebnim parničnim
postupcima, izvanparničnim postupcima i posebnim postupcima ovrhe i osiguranja,
odlučuju u bračnim, obiteljskim i drugim stvarima koje se uređuju ovim Zakonom.

(2)
Postupci iz stavka 1. ovoga članka su hitni.

Članak 268.

U
postupcima iz članka 267. ovoga Zakona primjenjivat će se odredbe Zakona o
parničnom postupku i Ovršnog zakona, ako ovim Zakonom nije drukčije određeno.

Članak 303.

(1)
Sud će donijeti odluku o uzdržavanju zajedničkog maloljetnog djeteta ili
punoljetnog djeteta koje nije sposobno za rad kad u bračnom sporu donese odluku
kojom se utvrđuje da brak ne postoji ili se poništava ili rastavlja, te u
drugim slučajevima odvojenog života roditelja.

(...)

5.
ObZ ne sadrži posebne postupovne odredbe u pogledu
odlučivanja o uzdržavanju djece u bračnom sporu.

Slijedom
toga, Ustavni sud smatra važnim istaknuti da se i na postupke u svezi s
uzdržavanjem odnosi pravno načelo zabrane suđenja dva puta u istoj pravnoj
stvari (Ne bis in idem), kao opće procesno načelo, koje je izraženo u pravilima
parničnog postupka kroz institut zabrane dvostruke litispendencije
(članak 194. stavak 3. Zakona o parničnom postupku – »Narodne novine«, broj
53/91., 91/92., 112/99., 88/01. i 117/03., u daljnjem tekstu: ZPP) i zabrane
suđenja u pravnoj stvari o kojoj je već pravomoćno presuđeno (res iudicata – članak 333. stavak 2. ZPP-a).

Povreda
navedenih zabrana ima značenje apsolutno bitne povrede odredaba parničnog
postupka (članak 354. stavak 2. točka 11. ZPP-a), na koju je drugostupanjski
sud dužan paziti (i) po službenoj dužnosti (članak 365. stavak 2. ZPP-a).

6.
Uvidom u osporene presude i spis predmeta utvrđeno je da u konkretnom slučaju
pravno egzistiraju dvije pravomoćne presude o uzdržavanju malodobne djece stranaka.

Općinski
sud u Kutini, budući da nije imao nikakvih saznanja o vođenju drugog postupka
pred drugim sudom (pritom nije relevantno zbog čega stranke u postupku to nisu
isticale), donio je, pored odluke o razvodu braka stranaka, i odluku o
uzdržavanju njihove malodobne djece, primjenom odredbe članka 303. stavka 1.
ObZ-a.

Županijski
sud u Sisku je, međutim, u vrijeme odlučivanja o žalbi podnositeljice, imao
saznanje o postojanju druge pravomoćne presude o uzdržavanju, budući da su se
isključivo na tu okolnost odnosili žalbeni razlozi podnositeljice.
Drugostupanjski sud je, dakle, imao saznanje o postojanju apsolutno bitne
povrede odredaba parničnog postupka.

Taj
je sud odbio žalbu podnositeljice i u obrazloženju naveo: *»... nema bitne
povrede odredaba parničnog postupka na koju žalba ukazuje jer sud u bračnom
sporu donosi odluku o uzdržavanju maloljetne djece, pa tuženica pogrešno smatra
da bi saznanje o postojanju parnice o uzdržavanju pred Općinskim sudom u Ivanić
Gradu moglo utjecati na odluku o uzdržavanju (članak 303. Obiteljskog zakona,
»Narodne novine«, broj 162/98).«*

Županijski
sud u Sisku je, prema tome, odlučio o žalbi podnositeljice, tumačeći sadržaj
odredbe članka 303. stavka 1. ObZ-a na način da je sud koji odlučuje o razvodu
braka dužan uvijek, po sili zakona, donijeti odluku o uzdržavanju malodobne
djece.

7.
Ustavni sud ističe da nadležni sud mora u bračnom sporu donijeti odluku o
uzdržavanju djece u skladu s naprijed navedenim pravilima ako o uzdržavanju
nije već ranije odlučeno, ili, ako je o uzdržavanju već odlučeno, ukoliko
ocijeni da izmijenjeno činjenično stanje opravdava novu odluku o uzdržavanju
ili ako novu odluku o uzdržavanju zatraži stranka.

Takvo
stajalište proizlazi i iz normativnog sadržaja odredbe članka 247. ObZ-a, prema
kojoj primatelj i davatelj uzdržavanja mogu od suda tražiti da povisi odnosno
snizi iznos uzdržavanja, da odluči o prestanku uzdržavanja ili promijeni način
uzdržavanja određen prijašnjom pravomoćnom odlukom ili nagodbom, ako su se
promijenile okolnosti na temelju kojih je odluka o uzdržavanju donesena.

Navedeno
vrijedi i u slučaju kada je sud ovlašten i dužan po službenoj dužnosti odlučiti
o uzdržavanju. Sud o tom pitanju može odlučivati samo ako o tome prethodno nije
odlučeno ili ako su se nakon donošenja prethodne sudske odluke okolnosti tako
izmijenile da opravdavaju donošenje nove odluke, odnosno da se činjenično
stanje tako izmijenilo da više nema činjeničnog identiteta između slučaja u
kojem je donesena prethodna odluka i slučaja u kojem se kasnije odlučuje.
Pritom sud koji namjerava po službenoj dužnosti odlučiti o nekom pravnom
pitanju mora tu svoju namjeru staviti na znanje strankama u postupku te im time
omogućiti da se izjasne i iznesu činjenice koje se tiču tog pitanja odnosno
predlože odgovarajuće dokaze i pravne argumente.

Nasuprot
opisanoj pravnoj situaciji, u konkretnom slučaju ne radi se o donošenju nove
odluke o uzdržavanju zbog izmijenjenih okolnosti.

Općinskom
sudu u Kutini podnesena je tužba radi razvoda braka u kojoj tužitelj nije postavio
zahtjev za određivanjem uzdržavanja djece, niti je tijekom postupka takav
zahtjev postavila podnositeljica kao tuženica, a niti je Općinski sud u Kutini
sam ocijenio da je došlo do izmjene okolnosti koja bi opravdavala donošenje
nove odluke o uzdržavanju djece. Taj sud postupao je polazeći od (pogrešne) pret­postavke da o uzdržavanju djece stranaka do tada nije
donesena nikakva odluka i stoga je donio odluku o uzdržavanju po službenoj
dužnosti.

Prema
tome, u pogledu uzdržavanja djece stranaka, u predmetu Općinskog suda u Kutini
nedvojbeno postoji činjenični identitet u odnosu na predmet Općinskog suda u
Ivanić Gradu, u kojem je ranije, po tužbi podnositeljice, odlučeno o
uzdržavanju djece stranaka. Stoga je odluka Općinskog suda u Kutini o
uzdržavanju djece stranaka donesena protivno pravilima parničnog postupka o
zabrani dvostruke litispendencije i o zabrani suđenja
u pravnoj stvari o kojoj je već pravomoćno presuđeno.

Slijedom
navedenog, stajalište Županijskog suda u Sisku, izraženo u osporenoj presudi, a
kojim je presuda Općinskog suda u Kutini potvrđena i u dijelu koji se odnosi na
uzdržavanje djece stranaka, također je, prema ocjeni Ustavnog suda, protivno
navedenim pravilima parničnog postupka.

8.
Odredbom članka 29. stavka 1. Ustava propisano je:

Svatko
ima pravo da zakonom ustanovljeni neovisni i nepristrani sud pravično i u
razumnom roku odluči o njegovim pravima i obvezama ili o sumnji ili optužbi
zbog kažnjivog djela.

Ocjenjujući
navode ustavne tužbe sa stajališta tog ustavnog prava Ustavni sud ispituje
eventualno postojanje postupovnih povreda u
postupcima pred sudovima te na temelju toga, sagledavajući postupak kao
jedinstvenu cjelinu, ocjenjuje je li postupak bio vođen na način koji
podnositelju osigurava pravično suđenje, odnosno je li tijekom postupka pred
nadležnim sudom počinjena povreda takvog značaja da postupak kao cjelinu čini
nepravičnim za podnositelja.

U
konkretnom slučaju Ustavni sud utvrđuje da je, zbog razloga navedenih u točkama
5., 6. i 7. ovog obrazloženja, drugostupanjski postupak proveden i okončan na
način koji podnositeljici nije osigurao pravično suđenje.

9.
S obzirom na utvrđenje Ustavnog suda da je podnositeljici povrijeđeno ustavno
pravo zajamčeno odredbom članka 29. stavka 1. Ustava, ostale povrede ustavnih
prava koje je podnositeljica istaknula, Sud nije razmatrao.

10.
Slijedom izloženog, a na temelju odredaba članaka 73. i 76. stavaka 1. i 2.
Ustavnog zakona o Ustavnom sudu Republike Hrvatske (»Narodne novine«, broj
99/99., 29/02. i 49/02. – pročišćeni tekst), donesena je odluka kao u točkama
I. i II. izreke.

11.
Objava odluke (točka III. izreke) temelji se na odredbama članka 29. Ustavnog
zakona o Ustavnom sudu Republike Hrvatske.

Broj:
U-III-267/2002

Zagreb,
20. lipnja 2007.

USTAVNI
SUD REPUBLIKE HRVATSKE

Predsjednik

**dr****. sc. Petar Klarić, v. r.**

Odluka, NN 74/2007-2372