## Rješenje Ustavnog suda Republike Hrvatske broj:U-I-4660/2004 od 20. travnja 2006.

### NN 58/2006 (26.5.2006.), Rješenje Ustavnog suda Republike Hrvatske broj:U-I-4660/2004 od 20. travnja 2006.

# USTAVNI SUD REPUBLIKE HRVATSKE

**1426**

Ustavni sud Republike Hrvatske, u sastavu Petar Klarić, predsjednik Suda, te
suci Marijan Hranjski, Mario Kos, Ivan Matija, Ivan Mrkonjić, Jasna Omejec,
Željko Potočnjak, Agata Račan, Smiljko Sokol, Nevenka Šernhorst, Vice Vukojević
i Milan Vuković, rješavajući o prijedlogu za pokretanje postupka za ocjenu
suglasnosti zakona s Ustavom, na sjednici održanoj 20. travnja 2006., donio je

## RJEŠENJE

I. Ne prihvaća se prijedlog za pokretanje postupka za ocjenu suglasnosti s
Ustavom odredbe članka 25. Zakona o vatrogastvu (»Narodne novine«, broj 106/99,
117/01, 96/03 i 174/04).
II. Ovo rješenje objavit će se u »Narodnim novinama«.

```
Obrazloženje
```

1. Petrokemija d.d. iz Kutine, koju zastupaju Boris Mesarić, predsjednik Uprave,
i Tomislav Seletković, član Uprave, (u daljnjem tekstu: podnositelj), podnijela
je prijedlog za pokretanje postupka za ocjenu suglasnosti s Ustavom Republike
Hrvatske odredbe članka 25. Zakona o vatrogastvu (»Narodne novine«, broj 106/99,
117/01, 96/03, 139/04 – pročišćeni tekst i 174/04).
Podnositelj ističe da odredba članka 25. Zakona o vatrogastvu nije u suglasnosti
s odredbama članka 3. i članka 14. Ustava Republike Hrvatske.
Osporena odredba članka 25. Zakona o vatrogastvu glasi:
*Profesionalnim vatrogascima staž osiguranja računa se u uvećanom trajanju od 15
mjeseci za 12 mjeseci stvarno provedenih na tim poslovima.
Dobrovoljni vatrogasac kada obavlja iste poslove i pod istim uvjetima kao
profesionalni vatrogasac duže od mjesec dana ima pravo na uvećani staž
osiguranja u trajanju od 15 mjeseci za 12 mjeseci stvarno provedenih na tim
poslovima.*
2. Prema navodima podnositelja, osporenom zakonskom odredbom propisuje se
računanje staža osiguranja s povećanim trajanjem za profesionalne vatrogasce i
dobrovoljne vatrogasce kada obavljaju iste poslove i pod istim uvjetima kao
profesionalni vatrogasci duže od mjesec dana, time da se staž osiguranja računa
u trajanju od 15 mjeseci za 12 mjeseci stvarno provedenih na tim poslovima.
Međutim, takav povećani staž osiguranja za ovu kategoriju djelatnika, kakav nije
utvrđen u Zakonu o stažu osiguranja s povećanim trajanjem (»Narodne novine«,
broj 71/99, u daljnjem tekstu: ZSOPT), već u posebnom zakonu, utvrđuje se bez
uvažavanja mjerila, metodologije i postupka za utvrđivanje takvog staža
osiguranja, koji su propisani ZSOPT-om odnosno pravilnikom nadležnog ministra
donesenim sukladno odredbi članka 6. ZSOPT-a.
Stoga se staž osiguranja s povećanim trajanjem priznaje svim djelatnicima
podnositelja (i drugih pravnih osoba) koji su profesionalni vatrogasci (odnosno
osobe s njima izjednačenog statusa), bez obzira na kakvim konkretnim poslovima i
u kojim uvjetima stvarno rade.
Navedeno ima za posljedicu da je podnositelj, kao poslodavac, dužan za te
djelatnike, isključivo na temelju formalnog kriterija (naziva radnog mjesta),
uplaćivati povećane doprinose za mirovinsko i invalidsko osiguranje, te je tako
izložen neopravdano visokim troškovima u svojem poslovanju, a u protivnom
prekršajnim sankcijama.
Prema stajalištu podnositelja, osobe na koje se odnosi osporena odredba Zakona o
vatrogastvu stavljene su u privilegiran položaj i u odnosu na druge djelatnike,
koji nerijetko rade u uvjetima štetnijim i opasnijim od uvjeta u kojima rade
vatrogasci, a u slučaju požara ili drugih izvanrednih situacija i drugi
djelatnici, bez obzira na svoju struku, zbog poznavanja procesa rada, sudjeluju
u gašenju odnosno otklanjanju posljedica.
Podnositelj smatra da je osporenom odredbom članka 25. Zakona o vatrogastvu
narušena ustavna vrednota socijalne pravde i ustavno jamstvo jednakosti pred
zakonom, a koje Ustav štiti u odredbama članaka 3. i 14. (pri čemu je iz
sadržaja prijedloga razvidno da se ukazuje na nesuglasnost osporene zakonske
odredbe s odredbom stavka 2. članka 14. Ustava).
Podnositelj predlaže poništavanje osporene odredbe Zakona o vatrogastvu.
3. U tijeku razmatranja podnesenog prijedloga Ustavni sud je pribavio mišljenje
Ministarstva gospodarstva, rada i poduzetništva Republike Hrvatske, kao i
mišljenje Hrvatskog zavoda za mirovinsko osiguranje.

*Prijedlog nije osnovan.*
4. Člankom 3. Ustava Republike Hrvatske propisano je:
*(...), jednakost, (...), socijalna pravda, (...), najviše su vrednote ustavnog
poretka Republike Hrvatske i temelj za tumačenje Ustava.*
Člankom 14. stavkom 2. Ustava propisano je:

*Svi su pred zakonom jednaki.*
5. Prijedlog podnositelja zasniva se na tvrdnji o protuustavnom stavljanju u
neravnopravan položaj onih poslodavaca, koji zbog prirode djelatnosti moraju
zapošljavati vatrogasce i uplaćivati za njih povećane doprinose, a bez prethodno
utvrđenih objektivnih mjerila stvarne težine radnih uvjeta na pojedinim radnim
mjestima vatrogasca. S druge strane, prijedlog ukazuje na neravnopravan položaj
dugih djelatnika, koji nisu vatrogasci, a koji stvarno rade u otežanim uvjetima,
ali pravo na staž osiguranja s povećanim trajanjem mogu steći samo ako su
poslovi njihovog radnog mjesta, na temelju propisane metodologije i u propisanom
postupku, utvrđeni takvima da udovoljavaju uvjetima za računanje staža
osiguranja s povećanim trajanjem.
Podnositelj navedenu neravnopravnost nalazi i u međusobnoj neusklađenosti dvaju
zakona odnosno u činjenici da su donošenju Zakona o vatrogastvu odnosno unošenju
odredbe članka 25. u taj Zakon trebale prethoditi određene radnje propisane
odredbom članka 6. ZSOPT-a, međutim je provođenje tih radnji izostalo.
Odredbom članka 6. ZSOPT-a propisano je:
*(1) Radna mjesta odnosno zanimanja na kojima se staž osiguranja računa s
povećanim trajanjem, a koja nisu utvrđena ovim Zakonom, utvrđuju se na temelju
stručne dokumentacije izrađene prema metodologiji koju pravilnikom propisuje
ministar nadležan za mirovinsko osiguranje.
(2) Poticaj za utvrđivanje odnosno ukidanje radnih mjesta i zanimanja na kojima
se staž osiguranja računa s povećanim trajanjem može dati poslodavac, sindikat i
Hrvatski zavod za mirovinsko osiguranje.
(3) Podnositelj poticaja iz stavka 2. ovog članka dužan je priložiti stručnu
dokumentaciju.
(4) Stručna dokumentacija izrađena prema metodologiji iz stavka 1. ovog članka
dostavlja se ministarstvu nadležnom za mirovinsko osiguranje koje pribavlja
mišljenje specijaliziranih znanstvenih i stručnih ustanova.
(...)*
6. Odredbom članka 128. alineje 1. Ustava Republike Hrvatske propisano je da
Ustavni sud Republike Hrvatske odlučuje o suglasnosti zakona s Ustavom.
U tom smislu, Ustavni sud nije ovlašten ocjenjivati međusobnu usklađenost dvaju
zakona.
7. Zakonom o vatrogastvu utvrđena je još jedna skupina radnih mjesta na kojima
se staž osiguranja računa s povećanim trajanjem, pored onih radnih mjesta i
zanimanja na kojima se staž osiguranja računa s povećanim trajanjem, a koja su
utvrđena ZSOPT-om. Taj Zakon u odnosu na osporenu odredbu članka 25. Zakona o
vatrogastvu predstavlja opći zakon.
ZSOPT utvrđuje određena prava (računanje staža osiguranja s povećanim trajanjem,
snižavanje dobne granice za stjecanje prava na starosnu mirovinu) za niz
taksativno navedenih radnih mjesta, zanimanja i oblika invalidnosti, to jest za
više različitih skupina osiguranika Hrvatskog zavoda za mirovinsko osiguranje.
To su osobe zaposlene na osobito teškim i za zdravlje štetnim radnim mjestima,
osobe kojima zbog naravi posla opadaju fiziološke funkcije organizma, slijepe
osobe, gluhe osobe, osobe koje se ne mogu samostalno kretati, te osobe oboljele
od određenih u Zakonu navedenih bolesti.
Pravo je zakonodavca da putem zakona propiše određene vrste i opseg prava
odnosno obveza građana, u skladu s Ustavom. Stoga je u skladu s ovlastima
zakonodavca činjenica da su ZSOPT-om propisana određena prava za određeni krug
osoba, a da su Zakonom o vatrogastvu ista prava proširena na još jednu skupinu
osoba (koje, konkretno, rade na radnom mjestu profesionalnog vatrogasca).
Također je nedvojbeno pravo zakonodavca da istim ili drugim zakonom propiše i
način ostvarivanja prava priznatih određenim osobama, pa da radi toga propiše i
određene obveze. U konkretnom slučaju te su obveze propisane drugim zakonom, a
odnose se na dužnost uplaćivanja povećanih doprinosa za mirovinsko i invalidsko
osiguranje za određene djelatnike, sve one kojima neki zakon priznaje pravo na
računanje staža osiguranja s povećanim trajanjem.
Neovisno o tome pristupa li se konkretnom pitanju s gledišta priznatog prava ili
s gledišta nametnute obveze, ustavnopravno je odlučujuće da obveza jednako
tereti sve poslodavce svih djelatnika kojima je priznato jednako pravo (dakle,
one na koje se odnosi ZSOPT, članak 25. Zakona o vatrogastvu i drugi posebni
zakoni koji sadrže istovrsne odredbe).
Prema stajalištu Ustavnog suda, pitanje jednakosti u primjeni zakona, pa i
pitanja socijalne pravednosti, nije moguće razmatrati unutar dviju društvenih
skupina koje nemaju jednak pravni položaj to jest unutar skupina od kojih na
jednu utječu ovdje sporna prava odnosno obveze, a na drugu ne utječu. To je
pitanje moguće razmatrati samo unutar iste društvene skupine, one na koju se
sporna prava i obveze odnose.
U tom smislu, prema ocjeni Ustavnog suda, poslodavac koji zapošljava osobe
navedene u osporenom članku 25. Zakona o vatrogastvu nije u neravnopravnom
položaju u odnosu na ostale poslodavce koji također zapošljavaju osobe kojima se
staž osiguranja računa s povećanim trajanjem.
8. Na jednak način, ustavnopravno je neprihvatljiva tvrdnja o privilegiranom
položaju onih djelatnika na koje se odnosi osporena odredba članka 25. Zakona o
vatrogastvu (ili bilo koja druga zakonska odredba o pravu na računanje staža
osiguranja s povećanim trajanjem), ukoliko bi se ta ocjena zasnivala na
usporedbi položaja tih djelatnika i djelatnika za koje nije propisano računanje
staža osiguranja s povećanim trajanjem, kako to svojim prijedlogom sugerira
podnositelj.
Stoga Ustavni sud ne nalazi ustavnopravno prijepornom zakonsku odredbu kojom
zakonodavac utvrđuje da profesionalnim vatrogascima (i s njima izjednačenim
dobrovoljnim vatrogascima) pripada pravo na računanje staža osiguranja s
povećanim trajanjem, kod činjenice da se, načelno, radi o poslovima koji se
obavljaju u otežanim uvjetima, te kod činjenice da takvo radno mjesto odnosno
zanimanje nije obuhvaćeno ZSOPT-om kao općim propisom, koji istovjetno pravo
utvrđuje za niz drugih radnih mjesta odnosno zanimanja.
9. Okolnost da, kako ističe podnositelj, pojedini djelatnici uživaju privilegiju
računanja staža osiguranja u povećanom trajanju, koja nije utemeljena na
objektivnoj procjeni stvarne težine radnih uvjeta, dok, naprotiv, pojedini
djelatnici tu privilegiju nemaju, iako stvarno rade u teškim ili opasnim
uvjetima, zatim okolnost da je pravo na računanje staža osiguranja u povećanom
trajanju za profesionalne vatrogasce (i s njima izjednačene dobrovoljne
vatrogasce) utvrđeno bez prethodnog provođenja propisanog postupka i bez ikakve
znanstvene i stručne podloge, za razliku od istovrsnih prava koja su za neka
druga radna mjesta i zanimanja predviđena ZSOPT-om uz prethodnu primjenu
propisanog postupka i metodologije, prema stajalištu Ustavnog suda ne
predstavlja ustavnopravno pitanje, već pitanje stručne i znanstvene podloge za
donošenje određenog zakona, odnosno zakonske odredbe.
Ustavni sud ponovo naglašava da je odredbom članka 6., stavcima 2., 3. i 4.
ZSOPT-a (koja je citirana u točki 5. ovog obrazloženja) propisano tko, u kojem
postupku i na temelju kakve dokumentacije može dati poticaj za utvrđivanje, ali
i za ukidanje radnih mjesta i zanimanja na kojima se staž osiguranja računa s
povećanim trajanjem.
Odredbom članka 11. istog Zakona propisano je da upravni nadzor nad primjenom
ZSOPT-a (a u njegovu primjenu spada i poštivanje propisanog postupka i
metodologije u slučaju kada se posebnim zakonima utvrđuju radna mjesta i
zanimanja kojima se staž osiguranja računa u povećanom trajanju) provodi
ministarstvo nadležno za mirovinsko osiguranje, a inspekcijski nadzor obavlja
Državni inspektorat.
10. Slijedom svega izloženog, Ustavni sud je ocijenio da osporena odredba članka
25. Zakona o vatrogastvu nije nesuglasna odredbama članaka 3. i 14. stavka 2.
Ustava.
Stoga je, na temelju odredaba članka 128. alineje 1. Ustava, te članka 43.
stavaka 1. i 2. Ustavnog zakona o Ustavnom sudu Republike Hrvatske (»Narodne
novine«, broj 99/99, 29/02 i 49/02 – pročišćeni tekst, u daljnjem tekstu:
Ustavni zakon), doneseno rješenje kao u točki I. izreke.
11. Objava rješenja (točka II. izreke) temelji se na odredbi članka 29. Ustavnog
zakona.

Broj: U-I-4660/2004
Zagreb, 20. travnja 2006.

USTAVNI SUD REPUBLIKE HRVATSKE
Predsjednik
**dr. sc. Petar Klarić**, v. r.

Rješenje, NN 58/2006-1426
Opći uvjeti korištenjaZaštita privatnosti[Pristup podatcima](/data_access_hr.aspx)[ELI](/about_eli_hr.aspx)

©2026. g. Narodne novine d.d.

, izrada [Novena d.o.o.](http://novena.hr/)