## Odluka Ustavnog suda Republike Hrvatske broj U-IIIA-2163/2002 od 17. siječnja 2003.

### NN 16/2003 (31.1.2003.), Odluka Ustavnog suda Republike Hrvatske broj U-IIIA-2163/2002 od 17. siječnja 2003.

# USTAVNI SUD REPUBLIKE HRVATSKE

216

Ustavni
sud Republike Hrvatske, u Vijeću šestorice za odlu­čiva­nje o ustavnim tužbama,
u sastavu sudac Jasna Omejec, predsjednik Vijeća, te suci Marijan Hra­njski,
Mario Kos, Ivan Mrko­njić, Emilija Rajić i Vice Vukojević, članovi Vijeća, u
postupku pokrenutom ustavnom tužbom I. R. iz S., koje­g zastupa Za­jednički
odvjetnički ured V. G. K. i I. R. iz S., na sjednici Vijeća održanoj dana 17.
siječ­nja 2003. godine, jednoglasno je donio

## ODLUKU

I.
Ustavna tužba se usvaja.

II. Općinski
sud u S. dužan je donijeti presudu u predmetu koji se vodi pred tim sudom pod
brojem: P-660/00 u najkraćem mogućem roku, ali ne du­ljem od šest (6) mjeseci,
računajući od prvog iduće­g dana nakon objave ove odluke u »Narodnim novinama«.

III. Na teme­lju članka 63. stavka 3. Ustavnog zakona
o Us­tav­nom sudu Republike Hrvatske (»Narodne novine«, broj 49/02 – pročišćeni
tekst), podnosite­lju ustavne tužbe I. R. pok. M. iz S., M. 106, određuje se
primjerena naknada zbog povrede ustavnog prava iz članka 29. stavka 1. Ustava
Republike Hrvatske (»Narodne novine«, broj 41/01 – pročišćeni tekst, 55/01 –
ispravak) u iznosu od 10.000,00 kuna.

IV. Naknada iz točke III. izreke ove odluke bit će
isplaćena iz državnog proračuna, u roku od tri mjeseca od dana podnoše­nja
zahtjeva podnosite­lja za ­njezinu isplatu.

V. Ova odluka objavit će se u »Narodnim novinama«.

```
Obrazlože­nje
```

1.
Podnosite­lj ustavne tužbe, zastupan od Zajedničkog odvjetničkog ureda V. G. K.
i I. R. iz S., teme­ljem odredbe članka 63. Ustavnog zakona o Ustavnom sudu
Republike Hrvatske (»Narodne novine«, broj 49/02 – pročišćeni tekst, u da­lj­njem
tekstu: Ustavni zakon), podnio je dana 30. rujna 2002. godine ustavnu tužbu
protiv Općinskog suda u S. »zbog nedonoše­nja akta – sud­ske odluke u razumnom
roku«.

Zbog
nedonoše­nja sudske odluke u razumnom roku pod­nosite­lj nalazi povrijeđenim
ustavno pravo iz članka 29. stavka 1. Ustava Republike Hrvatske.

U
ustavnoj tužbi podnosite­lj zahtijeva da Ustavni sud odredi Općinskom sudu u S.
najkraći mogući rok, ne du­lji od 3 mjeseca, za donoše­nje meritorne odluke u
predmetu koji se vodi pred sudom pod poslovnim brojem: P-660/00, te da odredi
primjerenu naknadu podnosite­lju u iznosu od 44.000,00 kuna zbog povrede ­nje­govog
ustavnog prava koju je Općinski sud u S. učinio kada o pravima i obvezama
podnosite­lja nije odlučio u razumnom roku.

ČINJENICE
VAŽNE ZA USTAVNOSUDSKI POSTUPAK

2.
Ustavni sud je u postupku pokrenutom ustavnom tužbom, primjenom članka 63.
Ustavnog zakona, utvrdio s­ljedeće či­njenice koje su pravno relevantne za odlučiva­nje
o povredi ustav­nog prava podnosite­lja zajamčenog člankom 29. stavkom 1.
Ustava Republike Hrvatske:

– dana 15. siječ­nja 1980. godine podnosite­lj je
podnio tužbu Općinskom sudu u S. protiv M. R. i Općine S., radi utvrđe­nja i
predaje isprave;

– prvo raspravno ročište u predmetu, koji se pred Općinskim
sudom u S. tada vodio pod brojem: P-45/80, održano je dana 21. trav­nja 1980.
godine. Na tom se ročištu tuženi M. R. očitovao na navode iz tužbe podnosite­lja,
a sud je raspravnim rješe­njem naložio podnosite­lju kao tužite­lju da za iduće
ročište dostavi u sud­ski spis zem­ljišnok­njižni izvadak za zem­ljište koje je
predmet utuže­nja, te na idućem ročištu zakazanom za dan 2. lip­nja 1980.
godine odlučio izvesti dokaz sasluša­njem stranaka i jednog svjedoka;

– na ročištu održanom dana 2. lip­nja 1980. godine,
na koje su pristupili svi pozvani svjedoci, sud je u dokaznom postupku saslušao
samo stranke i zbog proteka vremena odgodio sasluša­nje prispjelih svjedoka te
novo ročište zakazao za dan 11. srp­nja 1980. godine;

– na ročištu 11. srp­nja 1980. godine, na koje su se
ponovno odazvali svi pozvani svjedoci, dopunski je saslušan podnosite­lj kao tužite­lj,
a radi sasluša­nja svjedoka glavna rasprava je ponovno odgođena za dan 15. srp­nja
1980. godine;

– na ročištu održanom 15. srp­nja 1980. godine sud je
ko­načno saslušao predložene svjedoke i raspravnim rješe­njem utvrdio da će iduća
glavna rasprava biti zakazana naknadno, nakon što stranke sudu dostave pismene
prijedloge za izvođe­nje da­lj­njih dokaza;

– podneskom od 21. srp­nja 1980. godine tužite­lj
(podnosite­lj ustavne tužbe), u svrhu dokaza navoda iz tužbe predlaže sasluša­nje
novih svjedoka;

– podneskom od 15. rujna 1980. godine tuženi također
udo­vo­ljava nalogu suda s ročišta održanog 15. srp­nja 1980. godine;

– podneskom od 29. siječ­nja 1981. godine tužite­lj
se očituje na navode iz podneska tuženog od 15. rujna 1980. godine, dostav­lja
u sudski spis zem­ljišnok­njižni izvadak za nekretninu koja je predmet utuže­nja
i požuruje zakaziva­nje novog ročišta;

– dana
19. ožujka 1982. godine održano je s­ljedeće ročište na kojem su saslušani novi
svjedoci, a iduće je zakazano za dan 28. svib­nja 1982. godine na kojem je određeno
sasluša­nje preostalih svjedoka koji nisu pristupili na ovu glavnu raspravu;

– na ročištu
28. svib­nja 1982. godine saslušani su preostali svjedoci te nakon pre­gleda
cjelokupne dokumentacije u spisu sud zak­ljučuje glavnu raspravu u predmetu i
donosi presudu kojom usvaja tužbeni zahtjev podnosite­lja u cijelosti;

–
protiv prvostupa­njske presude tuženi M. R. izjav­ljuje žalbu; odlučujući o
istoj Okružni sud u S., rješe­njem broj: Gž-781/83 od 1. trav­nja 1983. godine,
ukida navedenu presudu Općinskog suda u S. i predmet vraća prvostupa­njskom
sudu na ponovno suđe­nje;

– u
ponov­ljenom prvostupa­njskom postupku, vođenom pod novim brojem: P-744/83,
zakazano je ročište za dan 12. srp­nja 1984. godine na kojem je određeno da će
se od tadaš­nje­g Sekretarijata za komunalne poslove općine S. zatražiti
dostava određene dokumentacije, da će se provesti dopunsko sasluša­nje stranaka
i novog svjedoka, te da se iduće ročište određuje za dan 9. listopada 1984.
godine;

– na ročištu
9. listopada 1984. godine saslušan je novi svjedok, a radi dopunskog sasluša­nja
stranaka i s­ljedeće­g svjedoka novo ročište je zakazano za 20. studenoga 1984.
godine; ono je odgođeno radi sasluša­nja svjedoka u ­nje­govom stanu uz obvezu
tuženog da predujmi iznos za izlazak suda;

– dana
23. siječ­nja 1985. godine sud donosi prvostupa­njsko rješe­nje broj:
Su-9-34/85 kojim kao neosnovan odbija zahtjev tužite­lja (podnosite­lja ustavne
tužbe) za izuzeće raspravnog suca;

– 5. ve­ljače
1988. godine, po proteku više od tri godine nakon zad­nje­g održanog ročišta u
predmetu (9. listopada 1984.) ponovno je održano ročište na kojem je raspravnim
rješe­njem određeno da se isto odgađa, a novo se zakazuje za dan 8. trav­nja
1988. godine, radi sasluša­nja od stranaka predloženih svjedoka;

– ročište
8. trav­nja 1988. godine odgođeno je zbog odsutnosti raspravnog suca, a novo je
zakazano za dan 6. svib­nja 1988. godine; budući da na to ročište nisu
pristupili svi pozvani svjedoci isto je odgođeno i novo je zakazano za dan 2.
lip­nja 1988. godine;

– na ročištu 2. lip­nja 1988. godine sud je saslušao
pristigle svjedoke i ponovno odredio tuženom obvezu za uplatu predujma za
izlazak suda radi sasluša­nja bolesnog svjedoka u ­nje­govom stanu;

– nakon sasluša­nja i tog svjedoka, novo ročište u
predmetu održano je dana 19. ve­ljače 1990. godine, na kojoj je sud rasprav­nim
rješe­njem odredio sasluša­nje novih svjedoka i ročište odgodio za 11. trav­nja
1990. godine;

– na ročištu 11. trav­nja 1990. godine sud saslušava
pristigle svjedoke, te radi sasluša­nja svjedoka koji se nisu odazvali ovom ročištu,
novo ročište zakazuje za dan 21. svib­nja 1990. godine;

– 21. svib­nja 1990. godine sud saslušava preostale
svjedoke i raspravnim rješe­njem određuje sasluša­nje novih svjedoka za dan 20.
lip­nja 1990. godine;

– na ročištu 20. lip­nja 1990. godine, nakon sasluša­nja
svje­do­ka i tuženika, raspravnim rješe­njem sud određuje izvođe­nje dokaza građevinskim
vještače­njem i tužite­lju (podnosite­lju) nalaže uplatu predujma;

– 6.
srp­nja 1990. godine održan je očevid na licu mjesta uz prisutnost građevinskog
vještaka, na kojem je sud obvezao vještaka na izradu nalaza;

– 15.
ve­ljače 1991. godine vještak u sudski spis dostav­lja svoj nalaz i miš­lje­nje,
a novo ročište sud određuje za dan 10. srp­nja 1991. godine na kojem su se
stranke očitovale o nalazu vještaka, te je s­ljedeće ročište u svrhu dodatnog
sasluša­nja stranaka i dostave određene dokumentacije sud odredio za dan 4.
rujna 1991. godine;

– na ročištu
4. rujna 1991. godine pregledom dokumentacije u spisu sud zak­ljučuje glavnu
raspravu u predmetu i presudom ponovno usvaja tužbeni zahtjev tužite­lja
(podnosite­lja ustavne tužbe) u cijelosti;

–
protiv navedene presude žalbu izjav­ljuje tuženi M. R. i Okružni sud u S.
ponovno, svojim rješe­njem broj: Gž-617/92 od 8. svib­nja 1992. godine, ukida
prvostupa­njsku presudu i predmet vraća na ponovni postupak;

– ročište
u ponov­ljenom postupku, koji se vodi pod novim brojem: P-1034/92, održano je
24. lip­nja 1992. godine, a na ­njemu je sud raspravnim rješe­njem odredio da će
radi dopunskog sasluša­nja stranaka novo ročište biti održano dana 29. srp­nja
1992. godine;

– na ročištu
29. srp­nja 1992. godine dopunski su saslušane stranke i određeno je provođe­nje
dokaza sasluša­njem novih svjedoka, te nova rasprava za dan 8. rujna 1992.
godine, budući da na ­nju nisu pristupili pozvani svjedoci sud određuje novo ročište
za dan 22. listopada 1992. godine;

– 22.
listopada 1992. godine sud izvodi dokaze sasluša­njem pristiglih svjedoka i na
prijedlog tuženika odlučuje da će se od Općine S., Odjela za urbanizam i građevinarstvo
zatražiti odre­đena dokumentacija, nakon če­ga će novo ročište biti određeno
pismeno;

– novo ročište sud održava 14. listopada 1993.
godine, ali je ono također odgođeno radi dostave, službenim putem, dodatne
dokumentacije;

– na idućem ročištu održanom 8. lip­nja 1994. godine
tužite­lj (podnosite­lj ustavne tužbe) specificira svoj tužbeni zahtjev i
raspravnim rješe­njem sud obvezuje tužite­lja da radi identifikacije nekretnina
uplati predujam za izlazak suda i sudskog vještaka geometra;

– očevid na licu mjesta sud je proveo 27. srp­nja
1994. godine, te je na istom sudski vještak izvršio identifikaciju čestica, a
novo ročište je sud odredio za dan 31. kolovoza 1994. godine;

– na ročištu 31. kolovoza 1994. godine sud zak­ljučuje
glavnu raspravu u predmetu i donosi presudu o ponovnom usvaja­nju tužbenog
zahtjeva tužite­lja u cijelosti;

– na naznačenu presudu žali se tuženi M. R. i Županijski
sud u S. rješe­njem broj: Gž-1544/95 od 6. studenoga 1995. godine ukida
navedenu prvostupa­njsku presudu i predmet vraća na po­nov­ni postupak, pred
izmije­njeno sudsko vijeće;

– u ponov­ljenom postupku, vođenom pod novim brojem:
P-2575/95, zakazano je ročište za dan 14. siječ­nja 1997. godine (18 mjeseci
nakon donoše­nja ukidnog drugostupa­njskog rješe­nja), na kojem je, s obzirom
na okolnost da je u međuvremenu preminuo tuženi M. R., sud odredio tužite­lju
da uredi tužbeni zahtjev na način da naznači pravne s­ljednike pok. tuženog;

– podneskom od 29. siječ­nja 1997. godine tužite­lj
udovo­ljava nalogu suda s ročišta 14. siječ­nja 1997. godine i uređuje tužbeni
zahtjev na način da naznačuje pravne s­ljednike (nas­ljednike) pok. tuženog M.
R.;

– novo ročište, zakazano za dan 9. listopada 1997.
godine, sud odgađa sve dok tužite­lj ne dostavi u sudski spis točne adrese nas­ljednika
pok. tuženog;

– podneskom od 14. listopada 1997. godine tužite­lj
udovo­ljava nalogu suda, a podneskom od 26. svib­nja 1998. godine požuruje
nastavak postupka u predmetu i donoše­nje presude;

– novo ročište održano je 26. svib­nja 1998. godine,
ali je zbog neuredne dostave za tužene odgođeno za dan 1. ve­ljače 1999.
godine;

– na ročištu 1. ve­ljače 1999. godine, ponovno zbog
neuredne dostave za tužene, ročište je odgođeno za dan 22. ve­ljače 1999.
godine, ali je u međuvremenu, dana 3. ve­ljače 1999. godine, sudu pristupio
jedan od tuženika, I. K., i na zapisnik izjavio da priznaje tužbeni zahtjev;

– 4. ve­ljače 1999. godine sud donosi prvostupa­njsku
presudu kojom u odnosu na tužene pod 1 do 4 (nas­ljednike pok. M. R.), usvaja
tužbeni zahtjev tužite­lja u cijelosti; protiv te presude žalbu izjav­ljuje L.
R. (jedan od nas­ljednika, tuženi koji se protivio tužbenom zahtjevu tužite­lja
u predmetnom postupku) i Županijski sud u S. rješe­njem broj: Gž-2430/99 od 5.
svib­nja 2000. godine ponovno ukida naznačenu prvostupa­njsku presudu na teme­lju
prizna­nja u dijelu u kojem je prihvaćen tužbeni zahtjev u odnosu na tuženog L.
R. i predmet u tom dijelu vraća prvostupa­njskom sudu na ponovno suđe­nje;

– u ponov­ljenom postupku, sada pod novim brojem:
P-660/00, dana 25. siječ­nja 2001. godine održano je ročište na kojem je određeno
da će se, radi utvrđe­nja zakonskih i oporučnih nas­ljednika, priklopiti
ostavinski predmet vođen iza pok. M. R., a novo ročište zakazano je za dan 27.
ve­ljače 2001. godine;

– ročište 27. ve­ljače 2001. godine odgođeno je zbog
toga što ostavinski predmet još nije bio priklop­ljen spisu, te je novo ročište
zakazano za dan 8. svib­nja 2001. godine;

– na ročištu 8. svib­nja 2001. godine raspravnim rješe­njem
sud određuje izvođe­nje dokaza očevidom na licu mjesta i građevinskim vještače­njem,
te obvezuje tužite­lja (podnosite­lja) na uplatu predujma za izlazak suda i troškove
vještaka;

– dana 6. ožujka 2002. godine tužite­lj podneskom
obavješ­tava sud da nije u mogućnosti udovo­ljiti raspravnom rješe­nju s ročišta
od 8. svib­nja 2001. godine (uplatiti zatraženi predujam), tim više što smatra
da je nepotrebno provoditi očevid na licu mjesta i građevinsko vještače­nje, jer
je u tom predmetu izvođe­nje dokaza očvidom na licu mjesta i građevinskim vještače­njem
već ranije provedeno;

– podneskom od 19. trav­nja 2002. godine tužite­lj je
pred­sjedniku Općinskog suda u S. uputio zahtjev za izuzeće raspravnog suca;

– rješe­njem suda broj: SU-10-786/02 od 22. svib­nja
2002. godine odbijen je podnosite­ljev zahtjev za izuzeće raspravnog suca u
ovom predmetu;

– podneskom od 7. lip­nja 2002. godine tužite­lj požuruje
zakaziva­nje novog ročišta.

OČITOVANJE
OPĆINSKOG SUDA U S.

3. Na
teme­lju članka 69. stavka 2. Ustavnog zakona, Ustavni sud zatražio je dana 18.
studenoga 2002. godine od Općinskog suda u S. da se izjasni o navodima ustavne
tužbe u roku od 30 dana od dana primitka zahtjeva.

Dostav­ljenim
očitova­njem od 3. prosinca 2002. godine Općin­ski sud u S. u bitnome navodi da
je u predmetu podnosite­lja održano ukupno 22 ročišta, donijete četiri
prvostupa­njske presude i četiri drugostupa­njska rješe­nja kojima su ukidane
prvostupa­nj­ske presude, te je iz toga razvidno da je sud radio u predmetu
podnosite­lja. Također, razvidno je da je predmet promijenio više sudaca, te da
je nastavak postupa­nja u predmetu nemoguć, jer tužite­lj (podnosite­lj) odbija
postupiti u smislu naloga suda s ročišta održanog 8. svib­nja 2001. godine.

PRAVO
VAŽNO ZA USTAVNOSUDSKI POSTUPAK

4.
Odredbom članka 29. stavka 1. Ustava Republike Hrvat­ske (»Narodne novine«,
broj 41/01 – pročišćeni tekst), propisano je s­ljedeće:

»Svatko ima pravo da zakonom ustanov­ljeni neovisni i
nepristrani sud (...) u razumnom roku odluči o ­nje­govim pravima i obvezama
(....).«

Odredbom članka 63. stavka 1. Ustavnog zakona
propisano je s­ljedeće:

»(1) Ustavni sud će pokrenuti postupak po ustavnoj tužbi
i prije no što je iscrp­ljen pravni put, u slučaju kad o pravima i obvezama
stranke (...) nije u razumnom roku odlučio sud (...).

(2) U odluci kojom usvaja ustavnu tužbu zbog nedonoše­nja
akta u razumnom roku iz stavka 1. ovoga članka, Ustavni sud će nadležnom sudu
odrediti rok za donoše­nje akta kojim će taj sud meritorno odlučiti o pravima i
obvezama (...) podnosite­lja. Rok za donoše­nje akta poči­nje teći iduće­g dana
od dana objave odluke Ustavnog suda u »Narodnim novinama«.

(3) U odluci iz stavka 2. ovoga članka Ustavni sud će
odrediti primjerenu naknadu koja pripada podnosite­lju zbog povrede ­nje­gova
ustavnog prava koju je sud učinio kada o pravima i obvezama podnosite­lja (...)
nije odlučio u razumnom roku. Naknada se isplaćuje iz državnog proračuna u roku
od tri mjeseca od dana podnoše­nja zahtjeva stranke za ­njezinu isplatu.«

*Ustavna tužba je osnovana.*

5. Povredu ustavnog prava na donoše­nje sudske odluke
u razumnom roku Ustavni sud razmatra u svjetlu osobitih okolnosti svakog
pojedinog slučaja.

Razmatra­njem razloga ustavne tužbe podnosite­lja i
dostav­ljenog očitova­nja Općinskog suda u S., Ustavni sud utvrdio je da su se
u ovom slučaju ostvarile pretpostavke za ­nje­govo postupa­nje u smislu odredbe
članka 63. Ustavnog zakona.

Svoju odluku Ustavni sud obrazlaže s­ljedećim utvrđe­njima:

5.1.
DULJINA SUDSKOG POSTUPKA

Prvostupa­njski parnični postupak započeo je 15. siječ­nja
1980. godine, podnoše­njem tužbe Općinskom sudu u S. Budući da je ustavna tužba
podnesena dana 30. rujna 2002. godine, a do tog dana sudski postupak u prvom
stup­nju nije bio okončan, Us­tav­ni sud utvrđuje da je do dana podnoše­nja
ustavne tužbe prvostupa­njski postupak pred Općinskim sudom u S. trajao ukupno
dvadeset dvije (22) godine, osam (8) mjeseci i sedamnaest (17) dana.

Ustavni sud napomi­nje, međutim, da je Zakon o potvrđiva­nju
Konvencije za zaštitu ­ljudskih prava i teme­ljnih sloboda i protokola br. 1,
4, 6, 7 i 11 uz Konvenciju za zaštitu ­ljudskih prava i teme­ljnih sloboda
(»Narodne novine« – Međunarodni ugovori, broj 18/97, 6/99 – pročišćeni tekst,
8/99 – ispravak, u da­lj­njem tekstu: Zakon o potvrđiva­nju Konvencije) stupio
na snagu dana 5. studenoga 1997. godine.

Od dana
stupa­nja na snagu Zakona o potvrđiva­nju Konvencije, odredbe Konvencije za zaštitu
­ljudskih prava i teme­ljnih sloboda Vijeća Europe (u da­lj­njem tekstu: Europska
konvencija) čine, teme­ljem članka 134. Ustava Republike Hrvatske (»Narodne
novine«, broj 56/90), dio unutar­nje­g pravnog poretka Repub­like Hrvatske. Dio
unutar­nje­g pravnog poretka Republike Hrvat­ske od toga dana čini i odredba članka
6. stavka 1. Europske konvencije pod nazivom »Pravo na pošteno suđe­nje« koja,
između ostaloga, propisuje s­ljedeće:

»Radi
utvrđiva­nja svojih prava i obveza građanske naravi (…) svatko ima pravo da
zakonom ustanov­ljeni neovisni i nepristrani sud (…) u razumnom roku ispita ­nje­gov
slučaj«.

Sukladno
navedenom, konvencijsko pravo na donoše­nje sud­ske odluke u razumnom roku čini
dio unutar­nje­g pravnog poretka Republike Hrvatske od dana stupa­nja na snagu
Zakona o potvrđiva­nju Konvencije (5. studenoga 1997.). S druge strane, pravo
na donoše­nje sudske odluke u razumnom roku utvrđeno je ustavnim pravom u
Republici Hrvatskoj 9. studenoga 2000. godine, izmjenama članka 29. stavka 1.
Ustava Republike Hrvatske (»Narodne novine«, broj 113/2000). Iz navedenih
razloga ispitiva­nje razumnosti traja­nja sudskih postupaka prije 5. studenoga
1997. godine u pravilu ne bi moglo biti predmetom ustavnosudskih postupaka teme­ljenih
na članku 63. Ustavnog zakona, jer u dotadaš­njem pravnom poretku Republike
Hrvatske takvo pravo nije postojalo ni kao konvencijsko ni kao ustavno.

Ustavni
sud je u konkretnom slučaju ocijenio da se pravno relevantnim razdob­ljem s
aspekta povrede prava na razumnu du­ljinu traja­nja sudskog postupka smatra
razdob­lje od 5. studenoga 1997. (to jest, od dana stupa­nja na snagu Zakona o
potvrđiva­nju Konvencije) do 30. rujna 2002. godine (to jest, do dana podnoše­nja
ustavne tužbe podnosite­lja), što ukupno iznosi četiri (4) godine, deset (10)
mjeseci i dvadeset sedam (27) dana.

5.2. POSTUPANJE NADLEŽNOG SUDA

Ustavni
sud je utvrdio da je u razmatranom razdob­lju Općinski sud u S., od rad­nji
koje su relevantne za meritorno odlučiva­nje o pravima i obvezama stranaka u
predmetnom sud­skom postupku, donio presudu broj: P-2575/95 od 4. ve­ljače
1999. godine. Ta je presuda, međutim, ukinuta rješe­njem Županijskog suda u S.,
broj: Gž-2430/99 od 5. svib­nja 2000. godine, u dijelu kojim je usvojen tužbeni
zahtjev podnosite­lja u odnosu na 1 do 4 tužene uz obrazlože­nje da je sud u
prvom stup­nju, dono­seći presudu teme­ljem prizna­nja, počinio bitnu povredu
odredaba parničnog postupka iz članka 354. stavka 2. točke 6. Zakona o parničnom
postupku (»Narodne novine«, broj 53/91, 91/92 i 112/99). U ponov­ljenom
postupku sud u prvom stup­nju trebao je u prvom redu obratiti pozornost na
obrazlože­nje navedenog ukidnog rješe­nja Županijskog suda u S. (pravilno tumače­nje
odredbe članka 135. Zakona o nas­ljeđiva­nju). Međutim, nakon što tužite­lj
(podnosite­lj ustavne tužbe) nije postupio u smislu raspravnog rješe­nja s ročišta
održanog dana 8. svib­nja 2001. godine (odbio je uplatiti predujam za izlazak
suda na očevid i izvođe­nje dokaza građevinskim vještače­njem) u predmetnom
parničnom postupku nije održana druga glavna rasprava, odnosno nije donesena
prvostupa­njska presuda.

Analizirajući postupa­nje nadležnog suda u konkretnoj
pravnoj stvari, u razmatranom razdob­lju, Ustavni sud je utvrdio da se razdob­lje
neaktivnosti Općinskog suda u S. proteže od 8. svib­nja 2001. godine do 22.
svib­nja 2002. godine (od zad­nje održanog ročišta u predmetu do odluke suda u
povodu zahtjeva tužite­lja – podnosite­lja za izuzeće raspravnog suca) i od 22.
svib­nja 2002. godine (kada je doneseno rješe­nje kojim je odbijen zahtjev
podnosite­lja za izuzeće raspravnog suca) pa sve do danas.

5.3. PONAŠANJE PODNOSITELJA USTAVNE TUŽBE (TUŽITELJA U
SUDSKOM POSTUPKU)

Podnosite­lj
ustavne tužbe, kao tužite­lj u sudskom postupku, prema utvrđe­nju Ustavnog
suda, u određenoj je mjeri pridonio du­ljini sudskog postupka (u dva navrata
zatražio je izuzeće raspravnog suca). Te rad­nje podnosite­lja ustavne tužbe,
međutim, u ma­njoj su mjeri utjecale na du­ljinu konkretnog sudskog postupka.

Razdob­lje
za koje je sam podnosite­lj ustavne tužbe pridonio du­ljini sudskog postupka
Ustavni sud je uzeo u obzir pri ocje­njiva­nju je li u konkretnom slučaju
povrijeđeno ustavno pravo podnosite­lja zajamčeno člankom 29. stavkom 1.
Ustava.

5.4. SLOŽENOST SUDSKOG PREDMETA

Dosadaš­nji tijek sudskog postupka ne ukazuje da se u
konkretnom slučaju radi o složenoj sudskoj stvari.

Mjerila prema kojima se ocje­njuje složenost
konkretnog sud­skog predmeta, u ovoj sudskoj stvari, koja se od 1980. godine
nalazi u postupku, a do dana podnoše­nja ustavne tužbe postupak nije pravomoćno
okončan (više od 22 godine), nisu zadovo­ljena.

5.5. DRUGE
OKOLNOSTI OD UTJECAJA NA DULJINU SUDSKOG POSTUPKA

U povodu istica­nja nadležnog prvostupa­njskog suda
da bi se odbija­nje podnosite­lja da kao tužite­lj udovo­lji nalogu suda s ročišta
od 8. svib­nja 2001. godine moglo smatrati »objektivnom okolnošću koja
opravdava nemogućnost nastavka postupka«, Ustavni sud utvrđuje da se isto ne može
smatrati opravdanim razlogom za nedonoše­nje sudske presude u razumnom roku.
Ustavni sud napomi­nje da je Općinski sud u S., kao sud u prvom stup­nju, u ponov­ljenom
postupku trebao postupiti u smislu upute iz rješe­nja Županijskog suda u S.
broj: Gž-2430/99 od 5. svib­nja 2000. godine, što u konkretnom slučaju nije učinio.

6. Sukladno navedenom, Ustavni sud ocje­njuje da je
nerazumno dugim traja­njem konkretnog sudskog postupka povrijeđeno ustavno
pravo podnosite­lja da zakonom ustanov­ljeni neovisni i nepristrani sud u
razumnom roku odluči o ­nje­govim pravima ili obvezama, koje je zajamčeno člankom
29. stavkom 1. Ustava Republike Hrvatske.

7. Imajući u vidu sve navedene či­njenice i
okolnosti, te posebno vrijeme potpune neaktivnosti suda prvog stup­nja u
konkretnom sudskom predmetu u razmatranom razdob­lju, u smislu od­red­be članka
63. stavka 2. Ustavnog zakona, odlučeno je kao u točkama I. i II. izreke.

8. Sukladno odredbi članka 63. stavka 3. Ustavnog
zakona, odlučeno je kao u točkama III. i IV. izreke ove odluke.

Visinu naknade zbog povrede ustavnog prava na donoše­nje
sudske odluke u razumnom roku Ustavni sud u pravilu određuje za razmatrano,
pravno relevantno razdob­lje, uz iznimnu moguć­nost uvažava­nja nerazumno dugog
razdob­lja potpune neaktivnosti suda i prije 5. studenoga 1997. godine, što
ovisi o osobitim okolnostima svakog pojedinog slučaja.

Pri utvrđiva­nju visine naknade teme­ljem članka 63.
stavka 3. Ustavnog zakona Ustavni sud uzima u obzir sve okolnosti slu­čaja, uz
istodobno uvažava­nje ukupnih gospodarskih i socijalnih prilika u Republici
Hrvatskoj.

Budući da je Ustavni sud ovlašten teme­ljem članka
63. stav­ka 2. Ustavnog zakona u svakom pojedinom slučaju odrediti i rok za
donoše­nje sudske odluke, na visinu naknade u konkretnom slučaju utjecala je i či­njenica
da je Općinskom sudu u S., teme­ljem točke II. izreke ove odluke, određen
kratak rok u kojem je taj sud dužan donijeti odluku u predmetu broj: P-660/00, čime
se na najdjelotvorniji način ostvaruje i svrha samog sudskog postupka.

10. Odluka o objavi (točka V. izreke) teme­lji se na
odredbi članka 29. Ustavnog zakona.

Broj: U-IIIA-2163/2002
Zagreb, 17. siječ­nja 2003.

USTAVNI SUD REPUBLIKE HRVATSKE

Predsjednik Vijeća
**dr. sc. Jasna Omejec,** v. r.

Odluka, NN 16/2003-216