## Rješenje Ustavnog suda Republike Hrvatske broj U-I-1631/2000 od 28. ožujka 2001.

### NN 27/2001 (30.3.2001.), Rješenje Ustavnog suda Republike Hrvatske broj U-I-1631/2000 od 28. ožujka 2001.

# USTAVNI SUD REPUBLIKE HRVATSKE

if !supportEmptyParas endif

486

Ustavni sud Republike Hrvatske u sastavu Smi­ljko Sokol, predsjednik
Suda, te suci Marijan Hra­njski, Petar Klarić, Jurica Malčić, Ivan Matija, Ivan
Mrko­njić, Jasna Omejac, Emilija Rajić, Vice Vukojević i Milan Vuković,
odlučujući u povodu prijedloga za ocjenu ustavnosti, na sjednici održanoj dana
28. ožujka 2001. godine, donio je s­ljedeće

## RJEŠENJE

I. Ne prihvaćaju se prijedlozi za ocjenu ustavnosti Promjene Ustava
Republike Hrvatske (»Narodne novine«, broj 113/2000).

II. Ovo rješe­nje će se objaviti u »Narodnim novinama«.

```
Obrazlože­nje
```

1. Ocjenu ustavnosti Promjene Ustava Republike Hrvatske (»Narodne
novine«, broj 113/00, u nastavku; Promjena Ustava), predložili su zajedničkim
prijedlogom saborski zastupnici Julije Derossi iz Zadra, A. Starčevića 8/XIII i
dr. Jure Burić iz Dubrovnika. I. Račića 6, te Srećko Radović iz Dextera MI
48130, USA.

Predlagate­lji – zastupnici
smatraju da je Promjena Ustava do­nesena protivno člancima 137. i 138. Ustava
(»Narodne novine«, broj 8/98 – pročišćeni tekst), jer je Županijski dom
Hrvatskoga državnog sabora većinom glasova odbio Prijedlog promjene Ustava
Republike Hrvatske. Prema ­njihovom miš­lje­nju, promjene Us­ta­va se mogu
vršiti samo uz prethodno miš­lje­nje Županijskog do­ma, koje se mora uvažiti pa
izglasava­nje tih promjena unatoč ne­gativnom miš­lje­nju Županijskog doma
znači krše­nje načela prav­ne države i Ustava, te demokratske procedure. Stoga
predlažu uki­da­nje osporenih Promjena Ustava.

Srećko Radović smatra da je Zastupnički dom mogao glasovati o prijedlogu
za promjenu Ustava tek nakon što Županijski dom prihvati taj prijedlog, jer ako
Županijski dom odbaci pri­jedlog, Vlada Republike Hrvatske treba isti povući i
zaustaviti postupak. Predlaže poništava­nje tako »nametnutog« Ustava.

2. Promjenu Ustava koju osporavaju predlagate­lji, donio je Zastupnički
dom Hrvatskoga sabora na 8. sjednici održanoj 8. i 9. studenoga 2000. godine
većinom glasova (108 »za« 34 »suzdr­žana« glasa nitko »protiv«). Promjena
Ustava je objav­ljena u »Narodnim novinama«, službenom glasilu Republike
Hrvatske, broj 113 od 16. studenoga 2000. godine, a stupila je na snagu danom
proglaše­nja.

U to vrijeme na snazi su bile odredbe Ustava Republike Hrvatske, objav­ljenog
u »Narodnim novinama«, broj 8/98 – pročišćeni tekst. Prema odredbama tog
Ustava, kojima je u posebnom poglav­lju (VIII.) uređeno pita­nje promjene
Ustava, pravo predložiti promjenu Ustava imala je najma­nje jedna petina
zastupnika u Zastupničkom domu Hrvatskoga državnog sabora, Pred­sjednik
Republike i Vlada Republike Hrvatske (članak 136.); Zastupnički dom, uz
prethodno miš­lje­nje Županijskog doma, odlučuje da li će pristupiti promjeni
Ustava većinom glasova svih zastupnika, te istom većinom utvrđuje nacrt
promjene Ustava (članak 137.), o promjeni Ustava odlučuje, uz prethodno miš­lje­nje
Županijskog doma. Zastupnički dom dvotrećinskom većinom glasova svih zastupnika
(članak 138.); promjenu Ustava proglašava Zastupnički dom Hrvatskoga državnog
sabora (članak 139.).

Istovjetne odredbe sadrže i članci 143., 144., 145. i 146. Ustava
Republike Hrvatske objav­ljenog u »Narodnim novinama«, broj 124/2000 –
pročišćeni tekst.

*Prijedlozi nisu osnovani.*

3. Nadležnost Ustavnog suda Republike Hrvatske određena je Ustavom
Republike Hrvatske (»Narodne novine«, broj 124/00 – pročišćeni tekst), te
Ustavnim zakonom o Ustavnom sudu Republike Hrvatske (»Narodne novine«, broj
99/99).

Prema odredbama članka 129. Ustava, Ustavni sud Republike Hrvatske:

– odlučuje o suglasnosti
zakona s Ustavom,

– odlučuje o suglasnosti
drugih propisa s Ustavom i zakonom,

– može ocje­njivati ustavnost
zakona te ustavnost i zakonitost drugih propisa koji su prestali važiti ako od
tog prestanka do podnoše­nja zahtjeva ili prijedloga za pokreta­nje postupka
nije prošlo više od godine dana,

– odlučuje povodom ustavnih
tužbi protiv pojedinačnih od­lu­ka državnih tijela, tijela jedinica lokalne i
područne (re­gionalne) samouprave te pravnih osoba s javnim ovlastima kad su
tim odlukama povrijeđene teme­ljne slobode i prava čovjeka i gra­đa­nina, kao i
pravo na lokalnu i područnu (re­gionalnu) samoupravu zajamčeno Ustavom
Republike Hrvatske,

– prati ostvariva­nje
ustavnosti i zakonitosti te o uočenim pojavama neustavnosti i nezakonitosti
izvješćuje Zastupnički dom Hrvatskoga sabora,

– rješava sukob nadležnosti
između tijela zakonodavne, izvrš­ne i sudbene vlasti,

– odlučuje u skladu s
Ustavom, o odgovornosti predsjednika Republike,

– nadzire ustavnost programa
i djelova­nja političkih stranaka i može, u skladu s Ustavom, zabraniti ­njihov
rad,

– nadzire ustavnost i
zakonitost izbora i državnog referenduma i rješava izborne sporove koji nisu u
djelokrugu sudova,

– obav­lja druge poslove određene Ustavom.

Iz ovih ustavnih odredbi razvidno je da Ustavni sud nije nadležan ocje­njivati
materijalne odredbe Ustava (tzv. »materijalnu protuustavnost«), jer ne postoji
ni pravna, ni faktična mogućnost za ocje­njiva­nje materijalne suglasnosti
ustavnih odredaba niti s jednim višim pravnim aktom, budući da je Ustav teme­ljni
i najviši pravni akt države. Stoga je bespredmetno govoriti o bilo čijoj nad­ležnosti
za odlučiva­nje o »ustavnosti Ustava«, uk­ljučujući i Ustav­ni sud.

Međutim, predmet ustavnosudske ocjene može biti postupak donoše­nja i
promjene Ustava u smislu ocjene je li Ustav donesen, mije­njan ili dopu­njavan
sukladno odredbama Ustava.

4. O donoše­nju i promjeni Ustava odlučuje Zastupnički dom Hrvatskoga
sabora (članak 80. stavak 1. podstavak 1. Ustava). U postupku donoše­nja ili
promjene Ustava, Županijski dom Hrvat­skog sabora daje Zastupničkom domu
prethodno miš­lje­nje (članak 81. stavak 1. podstavak 3. Ustava).

5. Uvidom u raspravni materijal 8. sjednice Zastupničkog doma Hrvatskoga
državnog sabora od 8. i 9. studenoga 2000. godine, utvrđeno je da je u
zapisniku s te sjednice uvodno samo konstatirano da je Županijski dom dostavio
prethodno miš­lje­nje.

Uvidom u raspravni materijal s XLVIII. sjednice Županijskog doma
Hrvatskoga državnog sabora od 6. studenoga 2000. godine, utvrđeno je da je
Županijski dom na toj sjednici donio zak­ljučak kojim je utvrdio prethodno miš­lje­nje
koje glasi: Odbija se Prijedlog promjene Ustav, Republike Hrvatske koji je
podnio Odbor za Ustav, Poslovnik i politički sustav Zastupničkog doma
Hrvatskoga državnog sabora.

U podnesku Županijskog doma klasa: 012-02/00-01/02, ur. broj:
621/1-00-02 od 6. studenoga 2000. godine, kojim se prethod­no miš­lje­nje
dostav­lja predsjedniku Zastupničkog doma, nisu navedeni nikakvi razlozi za
takovo stajalište Županijskog doma glede promjene Ustava Republike Hrvatske.

6. Sukladno navedenom, Ustavni sud je utvrdio da je Zastup­nički dom
osporenu Promjenu Ustava donio u skladu s Ustavom.

Okolnost da je Zastupnički dom izglasao Promjenu Ustava iako je
prethodno miš­lje­nje Županijskog doma o tome bilo ne­gativno, ne znači da je i
sam postupak promjene Ustava neustavan. Naime, miš­lje­nje Županijskog doma ne
obvezuje Zastupnički dom, pa ga on može, ali i ne mora uzeti u obzir. To
proizlazi iz tada važećih ustavnih odredbi članaka 137. i 138., odnosno sada
članaka 144. i 145. Ustava, kojima je propisano da Zastupnički dom o pristupa­nju
promjeni Ustava, kao i o samoj promjeni Ustava odlučuje »uz« prethodno miš­lje­nje
Županijskog doma. Traže­nje prethodnog miš­lje­nja Županijskog doma postupovna
je pret­pos­tavka za odlučiva­nje o promjeni Ustava koja je propisana Us­tav­om,
međutim, sadržaj toga miš­lje­nja ne obvezuje Zastupnički dom prigodom
izglasava­nja promjene Ustava.

Naime, miš­lje­nje je nedvojbeno slabiji oblik utjecaja nekog tijela ne­go
što je to slučaj sa suglasnošću. Dok je suglasnost izraz vo­lje da se netko slaže
s namjerom drugoga, da nema ništa protiv ­nje, miš­lje­nje se tiče ocjene, to
je sud o vrijednosti projektirane akcije, koji se kao takav ne izražava
formalnim aktom, kao što je to akcesorni akt (ne)suglasnosti. Stoga miš­lje­nje
kao takvo ne obvezuje.

Za ustavnopravnu va­ljanost postupka promjena Ustava glede prethodnog
miš­lje­nja Županijskog doma dovo­ljno je da ono bude zatraženo. Nje­govo
nedava­nje ili dava­nje u ne­gativnom izričaju, ne može imati za pos­ljedicu
zaustav­lja­nje postupka promjene Ustava dok Županijski dom ne odobri taj
postupak dava­njem pozitivnog miš­lje­nja. Kada bi, kao što neosnovano smatraju
predlagate­lji, prethodno miš­lje­nje Županijskog doma imalo takvo obvezujuće
znače­nje i pravnu snagu, Zastupnički dom bi takvim postupa­njem Županijskog
doma bio u potpunosti onemogućen u svojoj nadležnosti glede donoše­nja Ustava
ili promjena tog Ustava, a Županijski dom bi, suprotno ustavnim odredbama,
faktički dobio pravo apsolutnog veta na prijedloge Zastupničkog doma.

7. Ocje­njujući navode predlagate­lja neosnovanim, Ustavni sud je na
teme­lju odredbi članka 41. navedenog Ustavnog zakona o Ustavnom sudu Republike
Hrvatske, riješio kao u točki I. izreke.

Objava ovog rješe­nja (točka II. izreke) teme­lji se na odredbi članka
28. Ustavnog zakona o Ustavnom sudu Republike Hrvat­ske.

Broj: U-I-1631/2000
Zagreb, 28. ožujka 2001.

USTAVNI SUD REPUBLIKE HRVATSKE

Predsjednik Suda
**dr. sc. Smi­ljko Sokol,** v. r.

Rješenje, NN 27/2001-486