## Zakon o trgovini (pročišćeni tekst)

### NN 49/2003 (27.3.2003.), Zakon o trgovini (pročišćeni tekst)

# ODBOR ZA ZAKONODAVSTVO HRVATSKOGA SABORA

624

Na
temelju članka 59. Poslovnika Hrvatskoga sabora, Odbor za zakonodavstvo
Hrvatskoga sabora na 106. sjednici 14. ožujka 2003. utvrdio je pročišćeni tekst
Zakona o trgovni.

Pročišćeni tekst Zakona o trgovini obuhvaća Zakon o
trgovini (»Narodne novine«, br. 11/96.) te njegove izmjene i dopune objavljene
u »Narodnim novinama«, br. 101/98., 30/99., 75/99., 76/99., 62/01. i 109/01. u
kojima je naznačeno vrijeme njihova stupanja na snagu.

Klasa: 330-01/01-01/03
Zagreb, 14. ožujka 2003.

Predsjednik
Odbora za zakonodavstvo
Hrvatskoga sabora
**Josip** **Leko****, dipl****. iur****.,** v. r.

## ZAKON O TRGOVINI

### (pročišćeni tekst)

D I O  P R V I

I. OPĆE
ODREDBE

Članak
1.

Ovim se Zakonom uređuju uvjeti za obavljanje
djelatnosti trgovine na domaćem tržištu, obavljanje trgovine s inozemstvom,
zaštitne mjere pri uvozu i izvozu, mjere ograničavanja obavljanja trgovine,
nepošteno tržišno natjecanje te nadzor i upravne mjere.

Članak 2.

Djelatnost trgovine u smislu ovoga Zakona je kupnja i
prodaja robe te obavljanje trgovačkog posredovanja na domaćem i inozemnom
tržištu.

Djelatnost trgovine može obavljati pravna i fizička
osoba koja je registrirana za obavljanje te djelatnosti.

Članak 3.

Trgovac je, u smislu ovoga Zakona, pravna ili fizička
osoba, koja obavlja djelatnost trgovine iz članka 2. ovoga Zakona.

Izvoznik je, u smislu ovoga Zakona, trgovac te druga
pravna ili fizička osoba koja radi obavljanja registrirane djelatnosti izvozi
robu iz zemlje.

Uvoznik je, u smislu ovoga Zakona, trgovac te druga
pravna ili fizička osoba koja radi obavljanja registrirane djelatnosti uvozi
robu u zemlju.

Članak 4.

Trgovac se bavi trgovinom slobodno i uz jednake
uvjete na tržištu.

Zabranjeno je ponašanje trgovca koje je suprotno
dobrim poslovnim običajima, kojim se narušava slobodno tržišno natjecanje te
kojim se nanosi šteta potrošačima.

Članak 5.

Aktima državnih tijela ne može se trgovcu
ograničavati pravo slobodnog nastupanja na tržištu, zabranjivati tržišno
natjecanje ili dovoditi u nejednak položaj na tržištu pojedine trgovce i
potrošače, osim u slučajevima propisanim zakonom.

II.
OBAVLJANJE TRGOVINE

Članak
6.

Trgovina se može obavljati kao trgovina na veliko,
trgovina na malo i posredovanje u trgovini.

Trgovac se može baviti svim
oblicima trgovine za koje je registriran, ako ovim Zakonom ili drugim propisom
nije drukčije određeno.

Članak 7.

Trgovac može, bez upisa u
registar, obavljati i druge poslove u manjem opsegu, koji služe obavljanju
djelatnosti trgovine, a koji se uobičajeno obavljaju uz djelatnost trgovine.

Članak 8.

Odredbe ovoga Zakona
odgovarajuće se primjenjuju i na:

– pravne i fizičke osobe
registrirane za obavljanje djelatnosti proizvodnje koje svoje proizvode prodaju
na tržištu,

– društvene organizacije i
udruženja građana koji radi ostvarivanja svojih zadataka, sukladno odredbama
statuta, prodaju određenu robu,

– fizičke osobe, koje se bave
poljoprivrednom proizvodnjom, kad svoje poljoprivredne proizvode prodaju na
tržištu,

– fizičke osobe koje na
temelju ugovora s registriranim trgovcem, bez zasnivanja radnog odnosa,
obavljaju za trgovca trgovinu na malo određenom robom.

Način i uvjete obavljanja trgovine na malo, te vrstu
robe iz podstavka 4. stavka 1. ovoga članka propisuje ministar nadležan za
trgovinu (u daljnjem tekstu: ministar).

TRGOVINA NA VELIKO

Članak
9.

Trgovina na veliko je kupnja robe radi daljnje
prodaje trgovcima na malo, industrijskim, trgovačkim i profesionalnim
korisnicima i ustanovama te drugim trgovcima na veliko kao i posredovanje u
kupnji, odnosno prodaji robe za treće osobe.

Trgovina na veliko, u smislu
ovoga Zakona je i kupnja i prodaja robe na inozemnom tržištu.

Članak 10.

Trgovina na veliko se obavlja
u posebnim prostorijama ili u skladištima za prodaju robe na veliko, na
tržnicama za prodaju robe na veliko te na drugim mjestima koja udovoljavaju
propisanim uvjetima, a može se obavljati i u tranzitu.

Pod trgovinom na veliko u
tranzitu podrazumijeva se kupnja robe i njezina prodaja bez zadržavanja u
skladištu trgovca na veliko.

Za obavljanje trgovine na
veliko u tranzitu nije potrebna prodajna prostorija.

Članak 11.

Iznimno od članka 10. ovoga Zakona Vlada Republike Hr­vat­ske
(u daljnjem tekstu: Vlada) može za određenu robu propisati obavljanje trgovine
na veliko samo u posebnim prostorijama, odnosno skladištima.

Propisom iz stavka 1. ovoga članka određuju se
posebni uvjeti glede prostorija, odnosno skladišta, uvjeti za skladištenje robe
radi osiguravanja zaštite života i zdravlja ljudi i zaštite okoliša.

Članak
12.

Trgovina
na veliko može se obavljati i na robnim burzama.

Osnivanje
i ustrojstvo robnih burzi uređuju se posebnim zakonom.

TRGOVINA
NA MALO

Članak
13.

Trgovina
na malo je kupnja robe radi daljnje prodaje stanovništvu za osobnu potrošnju
ili uporabu u kućanstvu i posredovanje u kupnji, odnosno prodaji robe za treće
osobe.

Članak
14.

Trgovina
na malo se obavlja u prodajnim prostorijama (u daljnjem tekstu: prodavaonice)
te izvan njih, ako su za takav način prodaje ispunjeni propisani uvjeti.

Članak 15.

Prodaja robe izvan prodavaonica je osobito prodaja na
tržnicama na malo, prodaja putem pošte, na klupama, u kioscima, prodaja u
prostorijama kupca, prodaja putem automata, televizije, pokretnih prodavača
(ulični prodavači s kolicima i dr.).

Prodajom
robe izvan prodavaonice smatraju se i prigodne prodaje (priredbe, sajmovi,
izložbe).

Prodaja
robe na klupama izvan tržnice, u kioscima, automatima, pokretnim prodavačima i
prigodna prodaja može se obavljati samo na mjestima koje svojim propisom odredi
nadležno tijelo lokalne samouprave.

Članak
16.

Pravne
i fizičke osobe koje nisu registrirane, odnosno nemaju, u skladu sa zakonom i
drugim propisom, odobrenje za obavljanje djelatnosti trgovine, kao ni prodaju
proizvoda, koji se prema posebnim propisima ne mogu prodavati na otvorenim
prostorima (tržnice na malo, tržnice na veliko, prigodne prodaje, sajmovi,
izložbe, priredbe i sl.), ne mogu obavljati trgovinu na tim prostorima.

Fizičke osobe koje se bave poljoprivrednom
proizvodnjom mogu vlastite poljoprivredne proizvode slobodno prodavati na
prostorima iz stavka 1. ovoga članka u skladu s posebnim propisima.

Nadležni će inspektor pravnim i fizičkim osobama iz
stavka 1. ovoga članka zabraniti prodaju na tom prostoru i o tome obavijestiti
pravnu ili fizičku osobu koja upravlja otvorenim prostorom.

DRAŽBE

Članak
17.

Posebni
način obavljanja trgovine na veliko i trgovine na malo je dražba (javno
nadmetanje).

Dražba
je organizirana prodaja robe najboljem nuditelju na temelju javne objave i
javnog nadmetanja na određenom mjestu i u određeno vrijeme.

Dražbe
mogu biti stalne i povremene.

Uvjete
za organiziranje dražbe, popis robe koja se obvezno prodaje na dražbama te
način poslovanja i postupak prodaje putem dražbe propisuje Vlada na prijedlog
ministra.

POSREDOVANJE
U TRGOVINI

Članak
18.

Posredovanje
u trgovini, u smislu ovoga Zakona su agencijske usluge, zastupničke usluge,
usluge robnih burza, komisione usluge i usluge uskladištenja robe te druge
usluge uobičajene u trgovini.

Posebni
oblici trgovanja osobito se smatraju: isključiva distribucija, selektivna
distribucija, franchising, prodaja na daljinu, te prodaja od vrata do vrata.

1.
Isključiva distribucija

Članak
19.

Ugovorom
o isključivoj distribuciji, sklopljenim između dobav­ljača – proizvođača ili
trgovca na veliko (u daljnjem tekstu: proizvođač) i distributora – trgovca na
malo, proizvođač se obvezuje distributoru isporučivati određenu robu radi
daljnje prodaje na određenom području, a distributor se obvezuje da će dalje
prodavati tu robu u svoje ime i za svoj račun prema pravilima prodaje koja
određuje proizvođač.

Proizvođač može istu robu isporučivati i drugim
trgovcima na malo sa područja utvrđenog ugovorom iz stavka 1. ovoga članka pod
uvjetom da ovi ne prodaju tu robu na području određenim ugovorom o isključivoj
distribuciji.

Proizvođač je obvezan na području utvrđenom ugovorom
iz stavka 1. ovoga članka: prodavati robu i ustupati prava isključivo
distributoru s kojim je sklopio distribucijski ugovor u okviru kupoprodajnih
aranžmana, kojima se pobliže određuju uvjeti i način prodaje, ispuniti sve
narudžbe u granicama razumnih količina i rokova; na distributora prenijeti
poslovna znanja, tehničku i komercijalnu pomoć, osposobiti ga za poseban način
prodaje i servisiranje proizvoda iz ugovora; te da neće na istom području
prodavati robu iz ugovora preko vlastitih poslovnih jedinica ili zastupnika.

Distributor je obvezan: u određenom vremenu kupovati
minimalne količine robe iz ugovora; osiguravati potrošačke i garancijske usluge
koje prate robu iz ugovora; pridržavati se cijena, uputa i standarda poslovanja
proizvođača i omogućiti mu nadzor nad svojim poslovanjem; zaposliti osobu
potrebne tehničke struke; da neće konkurirati proizvođaču i da će na način
utvrđen u ugovoru prodavati robu i poštivati druge odnose isključivosti;
odgovarajuće urediti i održavati poslovni i skladišni prostor; ugovorene proizvode
prodavati s korištenjem žiga proizvođača ili u ambalaži i prezentaciji kako je
utvrdio proizvođač; koristiti način promocije koji je odobrio proizvođač;
izvješćivati proizvođača o svom radu i financijskom rezultatu.

2.
Selektivna distribucija

Članak
20.

Ugovorom
o selektivnoj distribuciji proizvođač uvjetuje prodaju robe samo onom
distributoru koji zadovoljava posebne zahtjeve proizvođača u pogledu stručnosti
osoblja, servisiranja robe, izgleda i lokacije poslovne jedinice prodaje.

3.
Franchising

Članak
21.

Ugovorom
o franchisingu franchise-proizvođač, specijalizirani trgovac na veliko i tvrtka
koja je razvila uspješni oblik uslužnog poslovanja ustupa uz financijsku
naknadu primatelju franchise-trgovcu na malo ili tvrtki uslužne djelatnosti,
pravo uporabe franchise radi prodaje određenih vrsta robe i/ili usluga.

4. Prodaja
na daljinu

Članak
22.

Ugovorom
o prodaji na daljinu organizira se od strane trgovca prodaja putem nekog
komunikacijskog sredstva za prodaju na daljinu, a sklapa se između trgovca i
potrošača, pri čemu se do sklapanja ugovora upotrebljava jedno ili više
sredstava za daljinsku komunikaciju.

5. Prodaja
od vrata do vrata

Članak
23.

Ugovore
koji se odnose na prodaju od vrata do vrata mogu sklapati samo pravne osobe
registrirane za takvu djelatnost.

Direktni
prodavatelji mogu biti neovisni komercijalni agenti, neovisni poduzetnici,
neovisni trgovci i distributeri, zaposleni ili samo-zaposleni predstavnici,
franšizori i slično, o čemu im pravna osoba iz stavka 1. ovoga članka izdaje
identifikacijsku karticu u svrhu nastupa kod potrošača.

III.
UVJETI ZA OBAVLJANJE TRGOVINE

Članak
24.

Za
obavljanje trgovine moraju biti ispunjeni:

–
minimalni tehnički uvjeti, kojima moraju udovoljavati poslovne prostorije,
oprema i sredstva pomoću kojih se obavlja trgovina te drugi uvjeti s obzirom na
oblik i način obavljanja trgovine,

– opći sanitarni i zdravstveni uvjeti, kojima moraju
udovoljavati poslovne prostorije, oprema, sredstva i osobe koje neposredno
posluju s robom, koja može utjecati na zdravlje ljudi.

Uvjete iz stavka 1. ovoga članka, propisuje ministar
u suglasnosti s ministrima drugih nadležnih ministarstava.

Propisom iz stavka 2. ovoga članka određuju se
najmanji uvjeti što ih moraju ispunjavati poslovne prostorije, oprema i uređaji
u prodajnim objektima, trgovine na veliko i malo i za obavljanje trgovačkog
posredovanja, uvjeti glede vanjskih površina prodajnog objekta, uvjeti za
prodaju robe izvan prodajnih objekata te robe koju je dopušteno prodavati izvan
prodajnih objekata.

Vlada će na usuglašeni prijedlog ministra i ministra
nadležnog za zaštitu okoliša i prostornog uređenja propisati posebne uvjete za
obavljanje trgovine na malo u određenim vrstama prodavaonica.

Ispunjavanje uvjeta iz stavka 1. ovoga članka
utvrđuje rješenjem nadležno tijelo županije, odnosno Grada Zagreba.

Članak 25.

Osobe
koje obavljaju određene poslove u trgovini moraju ispunjavati uvjete minimalne
stručne spreme za obavljanje tih poslova.

Poslove
iz stavka 1. ovoga članka i odgovarajuću stručnu spremu za njihovo obavljanje,
propisuje ministar.

Članak
26.

Radno
vrijeme i raspored dnevnog i tjednog radnog vremena prodavaonica i drugih
oblika trgovine, radno vrijeme u dane državnih blagdana i neradnih dana u kojem
je trgovac dužan poslovati te radno vrijeme za tržnice propisuje poglavarstvo
općine, odnosno grada, sukladno propisu koji donosi ministar.

Propisom
iz stavka 1. ovoga članka na jedinstven način uredit će se pitanja iz
prethodnog stavka ovoga članka, te utvrditi kriteriji na temelju kojih nadležno
tijelo grada, odnosno općine može ta pitanja urediti i na drukčiji način.

Članak 27.

Trgovac mora za obavljanje trgovine na malo u svakoj
prodavaonici i izdvojenom prodajnom mjestu voditi poseban popis koji sadrži
podatke o nabavi, prodaji i cijeni robe i obavljenom posredovanju.

Poseban popis iz stavka 1. ovoga članka vodi se
stalno – dnevno i mora se nalaziti u prodavaonici i na izdvojenom prodajnom
mjestu za vrijeme poslovanja.

Oblik, sadržaj i način vođenja popisa iz stavka 1.
ovoga član­ka propisat će ministar.

D I O  D R U G I

I. UVJETI
ZA OBAVLJANJE TRGOVINE S INOZEMSTVOM

Članak
28.

Trgovina
s inozemstvom obavlja se na temelju ugovora izme­đu trgovca sa sjedištem u
Republici Hrvatskoj i osoba sa sjedištem u inozemstvu sukladno propisima
Republike Hrvatske te među­narodnim sporazumima i ugovorima.

1. Izvoz i
uvoz; izvozno-uvozno carinjenje

Članak
29.

Izvoz,
odnosno uvoz robe i usluga obavljen je kada je roba ocarinjena i kada je roba
prešla carinsku crtu, odnosno kada je usluga pružena. Danom izvoza, odnosno
uvoza robe, smatra se dan kada je roba ocarinjena.

Ministar propisuje koji se dan smatra danom izvoza,
odnosno uvoza usluge.

Iznimno od odredbi stavka 1. ovoga članka, nadležna
carinarnica može odobriti izvozno-uvozno carinjenje robe, iako roba nije prešla
carinsku crtu, ako su s tim suglasni svi sudionici u poslu izvoza i uvoza i ako
se time pridonosi smanjenju troškova prijevoza. Pri izvozno-uvoznom carinjenju
te robe primjenjuju se propisi što se odnose na izvoz i uvoz robe koja prelazi
carinsku crtu.

2. Uvjeti
koje mora ispunjavati roba pri uvozu

Članak
30.

Roba koja ne udovoljava propisanim normama o
stavljanju robe u promet ili uporabu na hrvatskom tržištu, ne može se uvoziti,
odnosno privremeno uvoziti u Republiku Hrvatsku.

Roba koja se uvozi ili privremeno uvozi mora glede
zdravstve­ne, veterinarske ili fitopatološke ispravnosti udovoljavati uvjetima
koji su propisani u Republici Hrvatskoj.

Roba za
koju je propisan postupak obveznog atestiranja ili homologacije mora biti
ispitana i atestirana u ovlaštenoj organizaciji, te odgovarajuće označena nakon
dobijanja propisanog atesta, odnosno prije stavljanja u promet.

Trgovac
koji uvozi motorna vozila, opremu i trajna potrošna dobra dužan je neposredno,
putem drugog trgovca ili druge osobe osigurati servis i rezervne dijelove pri
prodaji te robe na hrvat­skom tržištu.

Članak
31.

Za robu
čija svojstva zahtijevaju posebno rukovanje i ču­vanje, a za koju su propisani
posebni uvjeti za obavljanje trgovine na veliko na domaćem tržištu, sukladno
članku 11. ovoga Zakona, Vlada može odrediti iste uvjete i za uvoz te robe.

3. Isprave
koje prate robu pri izvozi i uvozu

Članak
32.

Kada je
ugovorom sa stranom osobom, propisima strane države, međunarodnim sporazumom
ili propisom Republike Hrvatske predviđeno da robu pri izvozu i uvozu mora
pratiti potvrda o podrijetlu robe ili druge potvrde, odnosno određene ovjerene
isprave, takve potvrde izdaje ili ovjerava Ministarstvo nadležno za trgovinu (u
daljnjem tekstu: Ministarstvo).

Iznimno od stavka 1. ovoga članka, potvrde o
hrvatskom podrijetlu robe izdaje ili ovjerava Hrvatska gospodarska komora i
carinska tijela Republike Hrvatske.

Vlada donosi propis kojim se određuje što se smatra
robom hrvatskog podrijetla, što se smatra robom uvoznog podrijetla, propisuje
način izdavanja potvrda i ovjere isprava koje prate robu pri izvozu ili uvozu
te propisuje u kojim je slučajevima potrebno pribaviti potvrde o podrijetlu
robe koja se izvozi ili uvozi.

Propisom iz stavka 3. ovoga članka Vlada može
odrediti da potvrde ili druge ovjerene isprave, osim potvrda iz stavka 2. ovoga
članka, izdaje, odnosno, ovjerava drugo tijelo državne uprave, lokalne i
područne (regionalne) samouprave ili Hrvatska gospodarska komora.

Članak 33.

Pri donošenju propisa o podrijetlu robe iz članka 32.
ovog Zakona, polazi se od sljedećih kriterija:

– zemljom podrijetla uvozne robe smatra se zemlja u
kojoj je ta roba proizvedena u cijelosti ili ako je više zamalja sudjelovalo u
proizvodnji određene robe, zamlja u kojoj je obavljena posljednja bitna
promjena na robi,

– pravila o podrijetlu robe moraju se temeljiti na
potvrdnom određenju podrijetla robe; niječno određenje podrijetla robe može se
koristiti samo radi pojašnjenja potvrdnog određenja,

– pravila o podrijetlu robe koja se primjenjuju pri
izvozu i uvozu robe ne smiju biti restriktivnija od pravila koja određuju što
se smatra robom hrvatskog podrijetla i ne smiju proizvoditi diskriminirajući
učinak prema pojedinim zemljama,

– pravila o podrijetlu robe ne mogu se koristiti kao
mjera kojom se izravno ili neizravno ograničava trgovina s inozemstvom.

U slučajevima za koje se primjenjuju povlaštene
carinske stope između Republike Hrvatske i pojedinih zemalja, pravila o
podrijetlu robe iz stavka 1. ovoga članka uređuju se sukladno sklopljenom
ugovoru s pojedinom zemljom

4. Izvoz i
uvoz bez naplate i plaćanja protuvrijednosti

Članak
34.

Izvoznik
može izvoziti robu i usluge bez naplate protuvrijednosti, a uvoznik uvoziti
robu i usluge bez plaćanja protuvrijednosti:

– ako
je to u svezi s obavljanjem njegove gospodarske djelatnosti i ako roba koja se
izvozi, odnosno uvozi ne služi za daljnju prodaju,

– ako
postoji uzajamnost s određenom državom,

– ako
je to predviđeno međunarodnim ugovorima i konvencijama.

Bez
naplate, odnosno plaćanja protuvrijednosti, mogu slati i primati robu i pružati
usluge u humanitarne, znanstveno-prosvjetne, kulturne, zdravstvene, socijalne,
športske, vjerske i druge slične svrhe, udruge, odnosno ustanove registrirane
za te djelatnosti.

Izvoz i
uvoz, odnosno primanje i slanje robe te primanje i pružanje usluga iz stavka 1.
i 2. ovoga članka obavlja se slobodno.

Nadležnoj
carinarnici, uz carinsku deklaraciju, podnosi se dokaz o izvozu bez naplate,
odnosno uvozu bez plaćanja protuvrijednosti te izjava odgovorne osobe kod
izvoznika, odnosno uvoznika da se radi o izvozu i uvozu bez naplate, odnosno plaćanja
protuvrijednosti.

PRIVREMENI
IZVOZ I UVOZ

Članak
35.

Roba se
može privremeno izvoziti i uvoziti radi pružanja usluga stranim osobama i
korištenja usluga stranih osoba te u drugim slučajevima predviđenim ovim
Zakonom.

Roba iz
stavka 1. ovoga članka se izvozi, odnosno uvozi s točno utvrđenom namjenom i s
obvezom vraćanja u određenom roku u istom ili promijenjenom stanju.

Privremno izvezena ili uvezena roba može se
upotrijebiti samo za namjene za koje je bila privremeno izvezena, odnosno
uvezena.

Privremeno izvezena roba mora se vratiti u Republiku
Hrvat­sku ili trajno izvesti, a privremeno uvezena roba mora se vratiti u
inozemstvo ili trajno uvesti.

Članak 36.

Na prijedlog Ministarstva, Vlada propisom određuje
vrstu i rokove privremenog izvoza i uvoza, a može odrediti i koja se roba ne
može privremeno uvoziti radi sprječavanja ugrožavanja života i zdravlja ljudi i
životinja te zaštite čovjekove okoline, kao i uvjete za privremeni izvoz
pojedine robe radi dorade, obrade i prerade (u daljnjem tekstu: oplemenjivanje).

Članak 37.

Na robu koja se privremeno izvozi, odnosno uvozi
primjenjuju se odredbe ovoga Zakona i propisa donesenih na temelju ovoga
Zakona, a carinski postupak provodi se sukladno Carinskom zakonu.

Članak
38.

Iznimno
od članka 37. ovoga Zakona na privremeni izvoz i uvoz robe ne odnose se odredbe
o kontingentima iz ovoga Zakona niti zabrane ili druga ograničenja izvoza i
uvoza određena iz gospodarskih razloga.

Ako je
za robu koja se privremeno izvozi ili uvozi propisana dozvola na temelju ovoga Zakona,
roba se privremeno izvozi ili uvozi uz dozvolu.

Članak
39.

Privremeni uvoz, odnosno izvoz u smislu ovoga Zakona
su poslovi oplemenjivanja robe koja je, vlasništvo strane osobe ili domaće
osobe koja obavlja reeksportne poslove, kada se ti poslovi obavljaju u
Republici Hrvatskoj, odnosno robe koja je u vlasništvu domaće osobe i daje se
na oplemenjivanje stranoj osobi.

Usluga oplemenjivanja može se iznimno, ako je to pred­viđeno
ugovorom sa stranom osobom, naplatiti, odnosno platiti robom koja je data na
oplemenjivanje, odnosno koja je proizvod procesa oplemenjivanja.

Na izvoz i uvoz robe kojom se naplaćuje, odnosno
plaća usluga oplemenjivanja primjenjuju se propisi koji se odnose na redovit
izvoz i uvoz te robe.

Naplata, odnosno plaćanje usluge oplemenjivanja iz
stavka 2. ovoga članka obavlja se na temelju odobrenja ministra.

Članak 40.

Oprema se može privremeno izvoziti, odnosno uvoziti
na temelju ugovora o zakupu ili ugovora o leasingu radi uporabe u proizvodnji
ili radi pružanja usluga.

Ugovor iz stavka 1. ovoga članka obvezno sadrži rok
trajanja zakupa. Ugovorom se može predvidjeti da se nakon proteka ugovorenog
roka zakupa konačno izveze privremeno izvezena oprema, odnosno privremeno
uvezena oprema konačno uveze.

Ako je za izvoz, odnosno uvoz opreme koja se izvozi,
odnosno uvozi u zakup utvrđen kontingent ili dozvola, carinarnica će odobriti
izvoz, odnosno uvoz na temelju kontingenta ili dozvole.

Ako je izvoz, odnosno uvoz opreme u trenutku
privremenog izvoza ili uvoza u zakup slobodan, pri konačnom izvozu, odnosno
uvozu, ta se oprema izvozi, odnosno uvozi slobodno.

POSEBNI OBLICI TRGOVINE S INOZEMSTVOM

1.
Kompenzacijski poslovi

Članak
41.

Izvoz
robe i usluga, odnosno uvoz robe i usluga mogu se naplatiti, odnosno platiti
uvozom robe i usluga iz inozemstva u istoj vrijednosti (kompenzacijski
poslovi), i to osobito ako se radi o:

– uvozu
opreme, reprodukcijskog materijala i sirovina namijenjenih proizvodnji robe i
pružanja usluga za izvoz,

– uvozu
robe koja se ne proizvodi u Republici Hrvatskoj ili se ne proizvodi u
količinama dovoljnim za potrebe opskrbe domaćeg tržišta,

–
izvozu koji se na drugi način ne može naplatiti.

Kriterije
i uvjete uz koje se poslovi iz stavka 1. ovoga članka mogu obavljati propisuje
Vlada.

Ministarstvo,
na temelju kriterija iz stavka 2. ovoga članka, odobrava kompenzacijske poslove
s inozemstvom.

Na
izvoz i uvoz robe i usluga iz stavka 1. ovoga članka primjenjuju se odredbe
ovoga Zakona o izvozu i uvozu robe i usluga.

2. Poslovi
posredovanja u trgovini s inozemstvom

Članak
42.

Trgovac
može slobodno kupovati robu u inozemstvu, i tu robu uvoziti ili privremeno
uvoziti radi ponovnog izvoza, odnosno robu kupljenu u inozemstvu neposredno
prodavati u inozemstvu (poslovi posredovanja).

Iznimno,
Vlada na prijedlog Ministarstva, može ograničiti obavljanje poslova iz stavka
1. ovoga članka, odnosno propisati potanje uvjete za njihovo obavljanje,
osobito ako država u koju se roba prodaje to izričito zahtijeva ili ako ocijeni
da su ti poslovi protivni sklopljenim međunarodnim ugovorima, ili da nanose ili
prijete nanošenjem štete gospodarstvu Republike Hrvatske.

3.
Malogranični izvoz i uvoz i susjedni prekomorski promet

Članak 43.

Malogranični izvoz i uvoz i susjedni prekomorski
promet izvoznik, odnosno uvoznik može obavljati sukladno ovom Zakonu,
sklopljenim međudržavnim ugovorima, te propisima donesenim na temelju ovoga
Zakona.

Malogranično i susjedno prekomorsko područje u smislu
ovoga Zakona je područje utvrđeno međudržavnim ugovorom.

Poslove izvoza i uvoza robe i usluga u malograničnom
i sus­jednom prekomorskom prometu može obavljati izvoznik, odnos­no uvoznik sa
sjedištem u području iz stavka 2. ovoga članka.

4. Prodaja
strane robe s konsignacijskog skladišta

Članak
44.

Posebni
oblik trgovine s inozemstvom je i prodaja strane robe iz konsignacijskog
skladišta, koja se obavlja na temelju pisanog ugovora sa stranom osobom.

Uvjeti
za otvaranje konsignacijskog skladišta uređuju se Carinskim zakonom.

ZAŠTITNE
MJERE PRI UVOZU I IZVOZU

1. Mjere
zaštite domaće proizvodnje od prekomjernog uvoza

Članak
45.

Ako se u kratkom razdoblju poveća uvoz određene robe,
količinski ili u odnosu na domaću proizvodnju, i ako taj povećani uvoz nanosi
štetu ili prijeti nanošenjem ozbiljne štete domaćoj proizvodnji iste ili
izravno konkurentne robe, Vlada će poduzeti odgovarajuće zaštitne mjere (u
daljnjem tekstu: mjere) s ciljem otklanjanja šteta i poremećaja nastalih takvim
uvozom.

Mjere iz stavka 1. ovoga članka primjenjivat će se na
svu robu koja se uvozi neovisno o zemlji podrijetla ili zemlji uvoza.

Mjere iz stavka 1. ovoga članka mogu se poduzeti samo
ako se u prethodno provedenom postupku dokaže uzročna veza između povećanog
uvoza određene robe i štete, odnosno mo­gućnosti nastanka ozbiljne štete za
domaću proizvodnju.

Ako se u provedenom postupku iz stavka 3. ovoga
članka utvrdi da su štetu domaćoj industriji prouzročili drugi čimbenici, a ne
povećani uvoz određene robe, ostvaren u istom razdoblju, neće se propisivati
mjere iz stavka 1. ovoga članka.

Postupak iz stavka 3. ovoga članka provodi
Ministarstvo. U postupku bit će pozvane sve zainteresirane strane – izvoznici i
uvoznici da u javnoj raspravi ili na drugi odgovarajući način iznesu svoja
stajališta i predoče dokaze o potrebi poduzimanja zaš­titnih mjera.

Ministarstvo
u postupku iz stavka 3. ovoga članka ocjenjuje sve činjenice i dokaze, a
osobito: stanje u određenoj proizvodnoj djelatnosti; ukupan porast uvoza
određene robe u apsolutnom i relativnom iznosu; udjela domaćeg tržišta koji je
preuzet povećanim uvozom; iskorištenost proizvodnih kapaciteta, stanje dobiti
ili gubitaka, te utjecaj povećanog uvoza na zaposlenost u određenoj proizvodnoj
djelatnosti i druge okolnosti koje su značajne za ocjenu stanja u domaćoj
proizvodnji te robe. Ministarstvo tijekom postupka objavljuje izvješća s
nalazima i zaključcima u skladu s ovim Zakonom i propisima donesenim na temelju
ovoga Zakona.

Ministarstvo je dužno postupati odgovorno s podacima
prikupljenim u postupku, koji su povjerljive prirode za određene gospodarske
subjekte, i ne smije ih otkrivati, bez njihovog odobrenja. Ako ocijeni
potrebnim, radi provedbe postupka, Ministarstvo može zatražiti od osoba koje
raspolažu povjerljivim podacima dostavu sažetka podataka, koji nisu povjerljive
prirode ili pojašnjenje datih podataka, a ako to odbiju, pojašnjenje i razloge
radi kojih se to odbija. Ako Ministarstvo ocijeni da zahtjev za povjerljivost
podataka nije utemeljen, a zainteresirana strana nije voljna javno objaviti
podatke u općenitom ili sažetom obliku, Ministarstvo može zanemariti te
podatke, ili provjeriti njihovu točnost iz drugog izvora.

Članak 46.

Pojedini pojmovi iz članka 45. ovoga Zakona u smislu
odredaba ovoga Zakona imaju sljedeća značenja:

a) »ozbiljna šteta« je značajno slabljenje položaja
domaće proizvodnje,

b) »prijetnja ozbiljne štete« je prosudba opasnosti
slabljenja domaće proizvodnje,

c) »domaća proizvodnja« je proizvodnja iste ili
izravno konkurentne robe na teritoriju Republike Hrvatske, koju čine svi
proizvođači te robe ili proizvođači čija proizvodnja te robe čini pretežan dio
njene ukupne proizvodnje.

Članak 47.

Ako kao mjeru iz članka 45. ovoga Zakona Vlada
propiše količinsko ograničenje uvoza (kontingent) iz članka 52. ovoga Zakona,
opseg tog kontigenta za određenu robu ne smije biti manji od prosječnoga
godišnjeg uvoza te robe ostvarenog u proteklom trogodišnjem razdoblju, osim u
slučaju potrebe otkla­njanja ili sprječavanja nastanka ozbiljne štete.

Ako se raspodjela utvrđenog kontingenta obavlja
između vi­še zemalja, Vlada može, sa zemljama članicama Svjetske trgovinske
organizacije, osobito zainteresiranih za izvoz te robe u Re­pub­liku Hrvatsku,
usuglasiti način raspodjele kontingenata i njihove udjele u toj raspodjeli. Ako
utvrdi da takav način raspodjele kontingenta nije prikladan, utvrđeni opseg
kontingenta ras­podijelit će se razmjerno udjelima zemalja izvoznica u ukupnom
uvozu određene robe u Republiku Hrvatsku u promatranom razdoblju, vodeći pritom
računa i o drugim bitnim čimbenicima, koji su utjecali ili mogu utjecati na
uvoz te robe.

Iznimno
od odredbe stavka 2. ovoga članka Vlada može izmijeniti način raspodjele
kontingenata ako:

a) uvoz
iz određene zemlje članice Svjetske trgovinske organizacije poraste
nesrazmjerno ukupnom povećanju uvoza odre­đene robe u promatranom razdoblju,

b)
postoje opravdani razlozi za odstupanje, i

c) su
uvjeti za odstupanje jednaki prema svim dobavljačima određene robe.

Trajanje
mjera iz članka 45. ovoga Zakona ne može biti duže od razdoblja određenih u
članku 49. ovoga Zakona, čak ni u slučaju prijetnje ozbiljne štete domaćoj
proizvodnji.

Članak
48.

U
iznimnim okolnostima, kada bi odgoda poduzimanja mjera iz članka 45. ovoga
Zakona prouzročila teško otklonjivu štetu domaćoj proizvodnji, Vlada može, na
prijedlog Ministarstva propisati privremene mjere, ako utvrdi postojanje
pouzdanih pokazatelja da je povećani uvoz nanio štetu ili da prijeti nanošenjem
ozbiljne štete domaćoj proizvodnji.

Kao
privremene mjere iz stavka 1. ovoga članka, Vlada može propisati zaštitne
pristojbe.

Privremene
mjere iz stavka 1. ovoga članka ne mogu trajati dulje od 200 dana. U tom razdoblju
Ministarstvo je dužno provesti postupak sukladno članku 45. i 46. ovoga Zakona.

Ako se
u postupku utvrdi da povećani uvoz nije prouzročio štetu ili ne prijeti
nanošenjem ozbiljne štete domaćoj proizvodnji, sredstva naplaćena na ime
zaštitne pristojbe, vratit će se u najkraćem roku uvoznicima od kojih je ona
naplaćena.

Trajanje
privremenih mjera uračunat će se u ukupno trajanje mjera iz članka 49. ovoga
Zakona.

Članak
49.

Mjere
iz članka 45. ovoga Zakona primjenjivat će se vremenski koliko je potrebno da
se otkloni ili spriječi nastanak ozbiljne štete ili olakša prilagodba domaće
proizvodnje, a najviše četiri godine od uvođenja.

Iznimno,
od stavka 1. ovoga članka, trajanje mjera može biti produljeno, ako
Ministarstvo utvrdi, da su one i nadalje potrebne, radi sprječavanja nastanka
ozbiljne štete ili ako je domaća proizvodnja u postupku prilagodbe. U tom
slučaju mjere ne mogu biti strože u odnosu na ranije propisane.

Ministarstvo je dužno pratiti učinke mjera iz stavka
1. ovoga članka i po potrebi predložiti Vladi njihovo ublažavanje.

Ukupno razdoblje u kojem se primjenjuju mjere iz
stavka 1. ovoga članka, uključivo i razdoblje privremenih mjera ili produljenje
ranije propisanih mjera ne može biti dulje od osam godina od uvođenja.

Kada se očekuje da će mjere iz članka 45. ovoga
Zakona trajati dulje od jedne godine, Vlada je dužna u jednakim vremenskim
razdobljima ubrzano ublažavati te mjere. Ako se propišu mjere s rokom duljim od
tri godine, Vlada će najkasnije u polovini toga razdoblja utvrditi njihove učinke
i ocijeniti postoje li uvjeti za njihovo ublažavanje ili ukidanje.

Vlada neće propisivati ponovno uvođenje mjera za robu
za koju su te mjere već ranije bile propisane. Iznimno, za tu robu mogu se
propisati mjere, tek nakon proteka razdoblja, koje odgovara razdoblju u kojem
su te mjere trajale, s tim da moraju proteći najmanje dvije godine od prestanka
njihova važenja.

U
iznimnim okolnostima, Vlada može propisati mjere s rokom trajanja od 180 dana
ili manje, ako je protekla najmanje godina dana od uvođenja ranije poduzetih
mjera i ako takve mjere nisu bile propisivane za istu robu više od dva puta u
razdoblju od pet godina.

Članak
50.

U
slučaju uvođenja mjera iz članka 45. ovoga Zakona, Vlada na zahtjev zemlje
izvoznice, može toj zemlji odobriti određenu trgovinsku kompenzaciju radi
otklanjanja štetnih posljedica, koje ta zemlja ima radi uvođenja ili
produljenja mjera u Republici Hrvatskoj.

Mjere
iz članka 45. i 48. ovoga Zakona Vlada neće propisivati za uvoz robe
podrijetlom iz zemlje u razvoju – članice Svjetske trgovinske organizacije, sve
dok udio uvoza određene robe iz te zemlje ne prelazi 3% ukupnog uvoza te robe,
pod uvjetom da ukupan uvoz iz zemalja u razvoju – članica Svjetske trgovinske
organizacije, s pojedinačnim udjelom u hrvatskom uvozu nižim od 3%, ne čini
više od 9% ukupnog uvoza te robe u Republiku Hrvatsku.

Članak
51.

Način
provedbe članka 45., 46., 47., 48., 49. i 50. ovoga Zakona propisuje Vlada.

2.
Kontingenti

Članak
52.

Vlada
može odrediti količinsko ograničenje uvoza određi­vanjem uvoznog kontingenta,
radi otklanjanja poremećaja u platnoj bilanci Republike Hrvatske, i radi
provedbe mjera iz članka 45. ovoga Zakona.

Vlada može odrediti količinsko ograničenje izvoza
određiva­njem izvoznog kontingenta za određenu robu radi zaštite neobnovljivih
prirodnih bogatstava Republike Hrvatske, ako se istodobno odgovarajućim mjerama
ograničava i trgovina tom robom u Republici Hrvatskoj.

Količinsko ograničavanje uvoza i izvoza iz stavka 1.
i 2. ovoga članka provodi se sukladno međunarodnim ugovorima koje je sklopila
Republika Hrvatska.

Članak 53.

Robu za koju se pri uvozu i izvozu određuje
kontingent, Vlada određuje na prijedlog Ministarstva.

Kontingentima se određuje opseg izvoza i uvoza
određene robe najduže za razdoblje od jedne godine.

Propis kojim se određuje opseg kontingenata iz stavka
2. ovoga članka Vlada je dužna donijeti do 1. studenoga tekuće godine za iduću
godinu.

Članak 54.

Propisom iz članka 53. stavka 3. ovoga Zakona, Vlada
određuje, osim opsega kontingenata za izvoz i uvoz robe, kriterije, rokove i
uvjete za raspodjelu kontingenata.

Raspodjelu kontingenata iz stavka 1. ovoga članka
obavlja Ministarstvo.

Raspodjela kontingenata iz stavka 1. ovoga članka
obavlja se u pravilu putem javnog natječaja. Natječaj se mora objaviti najmanje
8 dana prije raspodjele kontingenata u javnim glasilima.

Pri raspodjeli kontingenata osigurava se najmanje 10%
za dodatnu raspodjelu za potrebe nove prozvodnje čije se potrebe nisu mogle
predvidjeti pri redovitoj raspodjeli kontingenata.

Carinska
uprava Republike Hrvatske dužna je jedanput godiš­nje dostaviti Ministarstvu
podatke o izvozu i uvozu robe na temelju kontigenata.

Članak
55.

Ministarstvo
može iznimno pojedinim gospodarskim subjektima odobriti uvoz i izvoz robe iznad
kontingenta utvrđenog i raspodijeljenog na način iz članka 54. ovoga Zakona, i
to za:

– uvoz
robe radi zamjene za robu uništenu djelovanjem više sile,

– uvoz
opreme na temelju kredita međunarodnih financijskih institucija,

– uvoz
robe radi proizvodnje roba i usluga za izvoz, ako se radi o izvozu robe i
usluga čija je vrijednost najmanje 50% veća od vrijednosti uvezene robe,

– uvoz
opreme na temelju ugovora o zakupu ili ugovora o leasingu iz članka 40. ovoga
Zakona na temelju elaborata o gospodarskoj opravdanosti toga posla,

– izvoz
robe, ako se time ne remeti opskrba na domaćem tržištu.

3. Izuzeća
od primjene kontingenata

Članak
56.

Neovisno
o propisanom kontingentu slobodan je uvoz, odnosno izvoz:

–
opreme radi zamjene za opremu uništenu djelovanjem više sile ili u prometnoj
nezgodi, koja se nabavlja na temelju reosiguranja,

–
opreme koja predstavlja ulog strane osobe ili povećanje toga uloga koja se
uvozi na temelju ugovora o osnivanju, odnosno ulaganju,

–
opreme i sredstava preostalih nakon smanjivanja opsega poslovanja, odnosno
nakon likvidacije tvrtke u inozemstvu uz dokaz da su bila u uporabi u tvrtki
osnovanoj u inozemstvu,

–
rezervnih dijelova za održavanje ranije uvezene opreme kao i dijelova već
uvezene opreme i trajnih potrošnih dobara,

–
opreme, dijelova opreme i materijala radi ugradnje u opremu namijenjenu
investicijskom objektu u inozemstvu sukladno ugovoru o izvođenju investicijskih
radova, koji će se nakon roka potrebnog za kompletiranje opreme ili radi
ugradnje izvesti u inozemstvo,

– opreme i rezervnih dijelova za tu opremu kupljenih
u inozemstvu, kojima se izvoznik, odnosno uvoznik koristio tijekom izvođenja
investicijskih radova u inozemstvu,

– komercijalnih uzoraka i drugih prigodnih predmeta
koji se uveze bez plaćanja protuvrijednosti.

Robu iz stavka 1. podstavka 6. ovoga članka uvoznik
može slobodno uvesti nakon završetka investicijskih radova u inozemstvu uz
predočenje dokaza o kupnji te robe te uz posebnu izjavu da su oprema i rezervni
dijelovi za tu opremu upotrebljena isključivo za izvođenje investicijskih
radova u inozemstvu.

Članak
57.

Izvoznik,
odnosno uvoznik, može slobodno sukladno sklopljenom ugovoru o izvozu i uvozu,
izvoziti i uvoziti robu radi zamjene za ranije isporučenu robu za koju je
tijekom jamstvenog roka ili ako taj rok nije ugovoren, utvrđeno da nije ispravna
ili da ne udovoljava ugovorenim uvjetima.

Roba za
koju izvoznik, odnosno uvoznik utvrdi da nije isporučena s glavnom pošiljkom
može se slobodno izvesti, odnosno uvesti.

Pri
izvozu, odnosno uvozu robe iz stavka 1. i 2. ovoga članka izvoznik, odnosno uvoznik
je dužan nadležnoj carinarnici predočiti ugovor, kao i druge dokaze da se radi
o zamjeni za ranije isporučenu robu, odnosno o robi koja nije isporučena s
glavnom pošiljkom.

4. Dozvole za izvoz i uvoz
robe

Članak
58.

Radi
izvršavanja međunarodnih ugovora, osiguranja državne sigurnosti, zaštite života
i zdravlja ljudi, životinja i biljaka te zaštite čovjekove okoline, zaštite
javnog morala, nadzora izvoza i uvoza umjetničkih djela i pojedinih plemenitih
kovina, određena se roba može izvoziti i uvoziti na temelju dozvola.

Robu
koja se izvozi i uvozi na temelju dozvola određuje Vlada na prijedlog
Ministarstva.

Članak
59.

Dozvole
za izvoz i uvoz robe iz članka 58. ovoga Zakona izdaje Ministarstvo.

Za
predmete naoružanja i vojnu opremu, namijenjenu hrvatskoj vojsci i policiji
dozvole izdaje ministarstvo nadležno za obranu, odnosno ministarstvo nadležno
za unutarnje poslove.

Za
povijesna i umjetnička djela dozvole izdaje ministarstvo nadležno za kulturu.

5.
Antidamping mjere

Članak
60.

Ako se
neka roba uvozi u Republiku Hrvatsku po cijeni nižoj od njezine stvarne
vrijednosti (damping), i ako se u ispitnom postupku, koji provodi Ministarstvo
utvrdi da takav uvoz nanosi ili prijeti nanošenjem materijalne štete domaćoj
proizvodnji ili bi mogao usporiti razvoj domaće proizvodnje, Vlada će propisati
antidampinšku pristojbu na uvoz te robe.

Smatra se da se roba uvozi u Republiku Hrvatsku po
cijeni nižoj od njezine stvarne vrijednosti (damping), ako je cijena te robe
niža od usporedive cijene iste robe po kojoj se ona uz uobičajene trgovačke
uvjete prodaje u zemlji izvoznici, za potrošnju u toj zemlji.

Ako nema podataka o usporedivoj cijeni, ili kada radi
posebnog stanja na tržištu ili malog opsega trgovine određenom robom u zemlji
izvoznici, raspoloživi podaci ne omogućuju odgovarajuću usporedbu,
antidampinška pristojba utvrdit će se usporedbom cijene robe koja se uvozi sa:

– cijenom istovrsne robe kada se izvozi na
odgovarajuće tržište treće zemlje, pod uvjetom da je ta cijena primjerena, ili

– troškovima proizvodnje u zemlji podrijetla uvećanim
za uobičajen iznos administrativnih troškova, troškova prodaje, općih troškova
i dobiti.

Članak 61.

Zahtjev za propisivanjem antidampinške pristojbe
podnosi se u ime svih domaćih proizvođača određene robe, ili onih čija proizvodnja
čini pretežni dio ukupne proizvodnje te robe.

Zahtjev se podnosi u pisanom obliku Ministarstvu. Ako
Ministarstvo utvrdi da su zahtjev podnijeli proizvođači iz stavka 1. ovoga
članka ili osoba koju su oni ovlastili za podnošenje zahtjeva provest će ispitni
postupak.

Uz
zahtjev iz stavka 1. ovoga članka prilažu se i dokazi o:

–
postojanju damping uvoza za određenu robu,

– šteti
koju damping nanosi domaćoj proizvodnji prema Ugovoru o primjeni članka VI.
Općeg Ugovora o carinama i trgovini (GATT),

– uzročnoj vezi između damping uvoza i štete koju taj
uvoz nanosi domaćoj proizvodnji.

Ministarstvo može pokrenuti postupak iz stavka 2.
ovoga članka i bez pisanog zahtjeva oštećenih proizvođača, ako postoje dostatni
dokazi o damping uvozu, šteti koju taj uvoz nanosi domaćoj proizvodnji i
uzročnoj vezi između damping uvoza i štete, koji opravdaju pokretanje postupka.

Antidampinška pristojba iz članka 60. ovoga Zakona ne
može biti viša od marže dampinga, koja je utvrđena u postupku, tj. razlike u
cijeni utvrđene prema odredbama članka 60. ovoga Zakona. Antidampinška
pristojba može biti i niža od marže dampinga ako bi takva niža pristojba bila
dostatna da ukloni štetu domaćoj proizvodnji.

Antidampinška pristojba će ostati na snazi onoliko
vremena koliko je potrebno da spriječi damping koji je prouzročio štetu domaćoj
proizvodnji. Ministarstvo će nakon određenog vremena preispitati potrebu za
primjenom antidampinške pristojbe, pod uvjetom da je od uvođenja pristojbe
proteklo određeno vremensko razdoblje, ili po zahtjevu bilo koje zainteresirane
stranke, koja dokaže opravdanost preispitivanja antidampinške pristojbe.

Postupak i način utvrđivanja antidampinške pristojbe
propisuje Vlada.

6. Mjere
protiv subvencioniranog uvoza

Članak
62.

Vlada
može, na prijedlog Ministarstva, propisati kompenzacijsku pristojbu za određenu
robu, koja se uvozi ako:

– se u
proizvodnji ili izvozu te robe odobravaju novčani poticaji (subvencije) u
zemlji podrijetla ili zemlji izvoza, osim kada su u pitanju novčani poticaji
protiv kojih se ne mogu poduzimati mjere iz ovoga članka, sukladno
odgovarajućem među­narodnom ugovoru,

– uvoz
robe, koja se novčano potiče, nanosi materijalnu štetu ili prijeti nanošenjem
štete domaćoj proizvodnji ili bi mogao uspo­riti njezin razvoj.

Članak
63.

Zahtjev
za propisivanjem kompenzacijske pristojbe podnosi se u ime svih domaćih
proizvođača određene robe, ili onih čija proizvodnja čini pretežni dio ukupne
proizvodnje te robe.

Zahtjev
se podnosi u pisanom obliku Ministarstvu. Ako Ministarstvo utvrdi da su zahtjev
podnijeli proizvođači iz stavka 1. ovoga članka ili osoba koju su oni ovlastili
za podnošenje zahtjeva, provest će ispitni postupak.

Uz
zahtjev iz stavka 1. ovoga članka prilažu se i dokazi o:

–
postojanju subvencije za određenu robu, i ako je moguće, njezin iznos,

– šteti
koju ta subvencija nanosi domaćoj proizvodnji prema Ugovoru o primjeni članka
VI. Općeg Ugovora o carinama i trgovini,

–
uzročnoj vezi između subvencioniranog uvoza i štete koja se nanosi domaćoj
proizvodnji.

Ministarstvo
može pokrenuti postupak iz stavka 2. ovoga članka i bez pisanog zahtjeva
oštećenih proizvođača, ako postoje dostatni dokazi o subvencioniranom uvozu,
šteti koju taj uvoz nanosi domaćoj proizvodnji i uzročnoj vezi između
subvencioniranog uvoza i štete, koji opravdavaju pokretanje postupka.

Ministarstvo će, nakon provedenog postupka, utvrditi
da li su ispunjeni svi uvjeti za uvođenje kompenzacijske pristojbe, i odrediti
njezinu visinu koja odgovara visini subvencije. Visina pristojbe može biti i
niža ako je dostatna da ukloni štetu domaćoj proizvodnji.

Kompenzacijska pristojba će ostati na snazi u vremenu
i opsegu potrebnom da otkloni štetu nanesenu domaćoj proizvodnji. Ministarstvo
će, nakon određenog vremena preispitati potrebu za daljnjom primjenom
kompenzacijske pristojbe, na vlastiti poticaj ili na zahtjev zainteresirane
stranke ako ona dokaže oprav­danost preispitivanja kompenzacijske pristojbe.

Postupak
i način utvrđivanja kompenzacijske pristojbe propisuje Vlada.

OBAVLJANJE
GOSPODARSKIH DJELATNOSTI U INOZEMSTVU

Članak
64.

Domaća
pravna osoba (u daljnjem tekstu: osnivač) dužna je Ministarstvu u roku od 30
dana od dana osnivanja tvrtke ili podružnice u inozemstvu, odnosno sklapanja
ugovora o ulaganju u inozemnu tvrtku dostaviti izvješće o osnivanju, odnosno o
ulaganju radi evidentiranja.

Izvješće iz stavka 1. ovoga članka treba sadržavati:

– naziv osnivača, tvrtku, sjedište i predmet
poslovanja inozemne tvrtke, odnosno podružnice u inozemstvu,

– iznos i izvor sredstava za osnivački ulog po
osnivačima,

– podatke o osobi odgovornoj za poslovanje tvrtke,
odnosno podružnice u inozemstvu,

– ovlaštenja odgovorne osobe u tvrtki, odnosno
podružnici u inozemstvu.

Osnivač je dužan Ministarstvu u roku od 30 dana od
dana statusnih promjena koje utječu na osnivački ulog iz stavka 1. ovoga članka,
odnosno od dana prestanka poslovanja tvrtke ili podružnice u inozemstvu
dostaviti izvješće o tim promjenama radi evidentiranja.

OSNIVANJE
STRANIH PREDSTAVNIŠTAVA U REPUBLICI HRVATSKOJ

Članak
65.

Strane
osobe koje obavljaju gospodarsku djelatnost, mogu pod uvjetom uzajamnosti
osnovati predstavništvo u Republici Hrvatskoj radi istraživanja tržišta,
obavljanja promidžbenih i informativnih poslova, kao i radi svoga
predstavljanja.

Uvjet uzajamnosti iz stavka 1. ovoga članka ne
primjenjuje se na strane osobe, koje imaju sjedište, odnosno trajno boravište u
zemlji članica Svjetske trgovinske organizacije.

Osobe iz stavka 1. ovoga članka mogu otvoriti jedan
ili više ogranaka predstavništava u Republici Hrvatskoj.

Predstavništvo nije pravna osoba i poslove iz stavka
1. ovoga članka obavlja po nalogu osnivača.

Prije otvaranja predstavništva u Republici Hrvatskoj
osoba iz stavka 1. ovoga članka dužna je predstavništvo upisati u Registar
predstavništva stranih osoba koje se vodi u Ministarstvu.

Vlada na prijedlog ministra propisuje potanje uvjete
za osnivanje i rad predstavništva stranih osoba u Republici Hrvatskoj.

PRAVA
FIZIČKIH OSOBA PRI UVOZU I IZVOZU

Članak
66.

Domaće
i strane fizičke osobe mogu slobodno unositi i primati iz inozemstva, odnosno
iznositi i slati u inozemstvo predmete osobne prtljage, namirnice i predmete za
osobne potrebe i potrebe članova svoje obitelji, predmete za potrebe svog
domaćinstva i životinje, u količinama koje nisu namijenjene preprodaji.
Predmeti naslijeđeni u inozemstvu mogu se slobodno unositi, a iznositi – uz
uvjete uzajamnosti. Predmeti predviđeni međudržavnim ugovorima mogu se slobodno
unositi i iznositi u skladu s tim ugovorima.

Domaće i strane fizičke osobe mogu iznositi i slati u
inozemstvo robu, odnosno predmete što imaju povijesnu, umjetničku ili kulturnu
vrijednost samo na temelju suglasnosti ministarstva nadležnog za kulturu.

Domaće fizičke osobe, koje su po bilo kojem osnovu
bile na radu u inozemstvu najmanje dvije godine neprekidno ili najmanje 24
mjeseca u posljednje četiri godine ili boravili u inozemstvu najmanje sedam
godina, mogu u roku od šest mjeseci od dana povratka iz inozemstva slobodno
uvoziti opremu namijenjenu za obavljanje djelatnosti.

Stranci koji su stekli hrvatsko državljanstvo,
odnosno pravo trajnog nastanjenja ili boravak na temelju priznatog statusa
izbjeglice u Republici Hrvatskoj, osim osoba koje se po propisima bivše SFRJ
smatraju jugoslavenskim državljanima, mogu u roku od 6 mjeseci od dana
stjecanja hrvatskog državljanstva, trajnog nastanjenja ili stjecanja statusa
izbjeglice u Republici Hrvat­skoj, slobodno uvoziti opremu iz stavka 3. ovoga
članka.

Članak 67.

Domaće i strane fizičke osobe koje dolaze privremeno
u Republiku Hrvatsku, odnosno odlaze privremeno u inozemstvo, mogu privremeno
uvoziti, unositi ili primati iz inozemstva, odnosno privremeno izvoziti,
iznositi ili slati u inozemstvo predmete što su im potrebni za vrijeme
privremenog boravka u Republici Hrvatskoj, odnosno u inozemstvu.

Predmeti iz stavka 1. ovoga članka mogu se uporabiti
samo za namjene zbog kojih su privremeno uvezeni, uneseni ili primljeni, ili
izvezeni, izneseni ili poslani.

Domaće i strane fizičke osobe dužne su, nakon proteka
odobrenog roka, predmete iz stavka 1. ovoga članka vratiti u Republiku
Hrvatsku, odnosno u inozemstvo ili ih konačno ocariniti.

D I O  T R E Ć I

OGRANIČENJA
OBAVLJANJA TRGOVINE

Članak
68.

Vlada
može posebnim propisom privremeno ograničiti obavljanje trgovine u slučaju:

–
prirodnih i drugih nepogoda u Republici Hrvatskoj, kada nastane ili bi mogao
nastati osjetni poremećaj u trgovini, pore­mećaj u opskrbi pučanstva ili
poremećaj na drugim područjima koja ugrožavaju siguran i zdrav život građana,

–
značajnijih poremećaja na domaćem tržištu radi pomanjkanja robe nužno potrebne
za proizvodnju, preradu i za život građana,

– u
slučaju ratnog stanja i neposredne ugroženosti, neovisnosti i jedinstvenosti
Republike Hrvatske,

–
potrebe osiguranja proizvoda, sirovina i reprodukcijskog materijala od
posebnoga strateškog značaja za obranu Republike Hrvatske.

Vlada
će propisati ograničenja obavljanja trgovine u slučaju iz stavka 1. ovoga
članka, samo ako poremećaj nije moguće otkloniti drugim mjerama ili ako potrebe
nije moguće podmiriti iz robnih zaliha, uvozom ili drugim mjerama gospodarske
politike.

Članak
69.

U slučajevima
iz članka 68. stavka 1. ovoga Zakona, Vlada može propisati:

–
ograničenje trgovine pojedinom robom ili posebne uvjete za trgovinu pojedinom
robom,

–
ograničenje uvoza ili izvoza pojedine robe ili posebne uvjete za uvoz ili izvoz
pojedine robe,

– zabranu
trgovcu da obavlja trgovinu pojedinom robom,

–
obvezu trgovcu pribavljanja i prodaje određene vrste i količine pojedine robe,
te prodaju robe određenim utvrđenim potrošačima po propisanom redoslijedu,

–
obvezu pojedinim trgovcima čuvanja određene količine i vrste robe.

D I O  Č E T V R T I

NEPOŠTENO
TRŽIŠNO NATJECANJE

Članak
70.

Pod
nepoštenim tržišnim natjecanjem podrazumijevaju se radnje trgovca kojima se
radi tržišnog natjecanja povređuju dobri poslovni običaji.

Nepošteno
tržišno natjecanje je zabranjeno.

Članak 71.

Nepoštenim tržišnim natjecanjem iz članka 70. ovoga
Zakona podrazumijeva se osobito:

– reklamiranje, oglašavanje ili ponuda robe ili
usluga navođenjem podataka ili upotrebom izraza kojima se iskorištava ugled
drugog trgovca, njegovih proizvoda ili usluga, odnosno porizvoda drugog
trgovca,

–
reklamiranje, oglašavanje ili ponuda robe ili usluga kojima se vrijeđa ili
omalovažava drugog trgovca na nacionalnoj, rasnoj, političkoj ili vjerskoj
osnovi,

–
davanje podataka o drugom trgovcu, ako ti podaci štete ili mogu nanijeti štetu
ugledu i poslovanju drugog trgovca,

–
prodaja robe s oznakama ili podacima koji stvaraju ili bi mogli stvoriti zbrku
glede izvora, načina proizvodnje, količine, kakvoće ili drugih osobina robe,

– prikrivanje grešaka (mana) robe ili usluga ili
kakvo drugo zavođenje potrošača,

– radnje trgovaca usmjerene na prekid poslovnih
odnosa, između drugih trgovaca ili koje sprječavaju ili otežavaju poslovne
odnose drugih trgovaca,

– neopravdano neispunjavanje ili raskidanje ugovora s
pojedinim trgovcem, da bi se sklopio isti ili povoljniji ugovor s drugim
trgovcima,

–
ugovaranje izvoza robe i usluga po nižoj cijeni, ako je drugi trgovac već
ugovorio izvoz takve robe i usluge po višoj cijeni čime se nanosi šteta tom
trgovcu,

– neopravdana
uporaba imena, firme, marke ili koje druge oznake drugog trgovca,

– davanje ili obećanje darova, imovinske ili druge
koristi drugom trgovcu, njegovom djelatniku ili osobi koja radi za drugog
trgovca, da bi se davatelju omogućila pogodnost na štetu drugog trgovca ili
potrošača,

– neovlaštena uporaba usluga trgovačkog putnika,
trgovač­kog predstavnika ili zastupnika drugog trgovca,

– pridobivanje kupaca robe ili korištenje usluga s
davanjem ili obećavanjem nagrada ili koje druge imovinske koristi ili pogodnosti
koje po vrijednosti znatno premašuju uobičajene vrijednosti robe ili usluga,

– protupravno pribavljanje poslovne tajne drugog
trgovca ili bespravno iskorištavanje povjerene poslovne tajne drugog trgov­ca.

Članak 72.

Naknada štete nastale zabranjenim radnjama
nepoštenoga tržišnog natjecanja ostvaruje se u sudskom postupku.

Tužbu iz stavka 1. ovoga članka može podnijeti
trgovac koji je oštećen te gospodarska komora i drugi oblici udruživanja
trgovaca.

Pravo na tužbu iz stavka 1. ovoga članka zastarijeva
protekom roka od jedne godine od dana kada tužitelj sazna za djelo i
učinitelja, a najkasnije tri godine od dana izvršenja djela.

D I O  P E T I

NADZOR I
UPRAVNE MJERE

Članak
73.

Nadzor
nad provedbom odredaba ovoga Zakona obavlja Državni inspektorat te druge
inspekcije i carinska tijela sukladno ovlaštenjima utvrđenih posebnim zakonima.

Nadzor
posebnih oblika trgovine s inozemstvom obavlja Hrvatska narodna banka.

Članak 74.

Carinska tijela, prilikom carinjenja robe nadziru da
li stvarno stanje robe koja se izvozi ili uvozi odgovara propisanom obliku
izvoza i drugim propisanim uvjetima za izvoz, odnosno uvoz robe. U obavljanju
tog nadzora primjenjuju se odredbe propisa kojima se uređuje obavljanje nadzora
pri carinjenju robe.

Članak 75.

Ako nadležni gospodarski inspektor prilikom nadzora
utvrdi da se djelatnost trgovine obavlja bez registracije ili bez odobrenja
izdanog od nadležnog tijela ili se djelatnost trgovine obavlja bez odluke
nadležnoga upravnog tijela kojim se utvrđuje da prostor udovoljava tehničkim i
drugim uvjetima za obavljanje te djelatnosti, rješenjem će privremeno zabraniti
obavljanje trgovine do otkla­njanja nepravilnosti utvrđenih nalazom inspektora.

Žalba protiv rješenja ne zadržava izvršenje rješenja.

Članak 76.

Ako nadležni inspektor prilikom nadzora utvrdi da se
trgovina na veliko određene robe ne obavlja u odgovarajućim prostorijama ili
skladištima ili da se određena roba uvozi suprotno propisanim uvjetima,
rješenjem će privremeno zabraniti obavljanje trgovine do otklanjanja nepravilnosti.

Žalba
protiv rješenja ne zadržava izvršenje rješenja.

Članak 77.

Ako nadležni gospodarski inspektor prilikom
obavljanja nad­zora utvrdi:

– da prodajni objekti ne ispunjavaju propisane
minimalne tehničke i druge uvjete ili da nisu ispunjeni uvjeti za prodaju izvan
objekta,

– da opremljenost prodavaonice i način prodaje robe
ne udovoljava posebnim uvjetima,

– da trgovac ne vodi popis o nabavi i prodaji robe,
te cijeni robe i usluga na način kako je propisano, rješenjem će privremeno
zabraniti trgovcu obavljanje trgovine do otklanjanja nalazom utvrđenih
nepravilnosti.

Žalba protiv rješenja ne zadržava izvršenje rješenja.

Članak 78.

Ako nadležni inspektor utvrdi da postoji opasnost da
izvršenjem određenog uvoza može nastati znatna šteta za sigurnost, zdravlje
ljudi i životinja ili životnu okolinu, može rješenjem izreći mjeru privremene
zabrane izvršenja tog posla.

Žalba protiv mjere iz stavka 1. ovoga članka ne
zadržava izvršenje rješnja.

Nadležna inspekcija dužna je u roku od 15 dana od
dana izricanja mjere iz stavka 1. ovoga članka podnijeti prijavu Sudu časti pri
Hrvatskoj gospodarskoj komori.

Članak 79.

Ako nadležni gospodarski inspektor prilikom
obavljanja nad­zora utvrdi da osoba za koju je propisana stručna sprema ne
ispunjava uvjete stručne spreme propisane posebnim propisom (članak 25.) ili
ako trgovac ne posluje u propisanom radnom vremenu (članak 26.) donijet će
rješenje kojim će:

– osobi bez odgovarajuće stručne spreme zabraniti
daljnje obavljanje djelatnosti,

– zabraniti trgovcu poslovanje suprotno propisanom
radnom vremenu.

Žalba
protiv rješenja ne zadržava izvršenje rješenja.

D I O  Š E S T I

KAZNENE
ODREDBE

Članak
80.

Novčanom kaznom u iznosu od 50.000,00 do 210.000,00
kuna kaznit će se za prekršaj pravna osoba ako:

– obavlja trgovinu s inozemstvom suprotno propisanim
uvjetima (članak 31.),

– obavlja kompenzacijske poslove bez odobrenja
(članak 41.),

– kupuje robu u inozemstvu radi prodaje u inozemstvu
ili robu kupljenu u inozemstvu uvozi ili privremeno uvozi suprotno propisu o
ograničavanju tih poslova (članak 42.),

– ako se pri uvozu robe ne pridržava zaštitnih mjera
i zaštitnih pristojbi radi otklanjanja poremećaja (članak 45. i 48.),

– ako se ne pridržava mjera donesenih radi
otklanjanja poremećaja na tržištu (članak 69.),

– ako
čini radnju koja prema ovom Zakonu predstavlja nepošteno tržišno natjecanje
(članak 71.).

Za radnje iz stavka 1. ovoga članka kaznit će se za
prekršaj i odgovorna osoba u pravnoj osobi novčanom kaznom u iznosu od
10.000,00 do 60.000,00 kuna.

Članak 81.

Novčanom kaznom u iznosu od 30.000,00 do 150.000,00
kuna kaznit će se za prekršaj pravna osoba ako:

– obavlja trgovinu na malo suprotno propisanim
uvjetima (članak 8.),

– prodaje robu na veliko u prodajnim prostorijama
koje ne odgovaraju propisanim uvjetima (članak 10.),

– prodaje određenu robu na veliko suprotno propisanim
uvjetima (članak 11.),

– prodaje robu na malo u prodajnim prostorijama koje
ne odgovaraju propisanim uvjetima (članak 14.),

– prodaje robu izvan prodavaonice ako nisu za taj
način prodaje ispunjeni uvjeti i ako taj način prodaje obavlja izvan mjesta
koje je odredilo nadležno tijelo lokalne samouprave (članak 15.),

– prodaje robu putem dražbe suprotno propisanim
uvjetima (članak 17.),

– prodaje robu na veliko i malo u prodajnim
prostorijama bez odluke nadležnog upravnog organa kojom se utvrđuje da prostor
udovoljava uvjetima za obavljanje djelatnosti (članak 24.),

– ako se u svom poslovanju ne pridržava propisanog
radnog vremena (članak 26.),

– ne vodi na propisani način poseban popis koji
sadrži podatke o nabavi, prodaji i cijeni robe i obavljenom posredovanju (člnak
27.),

– suprotno ovom Zakonu ili propisu donesenom na
temelju ovoga Zakona izvozi ili uvozi robu bez pribavljene određene potvrde ili
ovjerene isprave (članak 32.),

– prekrši propisani rok za vraćanje privremeno
izvezene, odnosno uvezene robe (članak 35., 40. i 42.),

– ako privremeno izvezenu ili uvezenu robu uporabi za
druge namjene, a ne za namjene za koje je bila privremeno izvezena, odnosno
uvezena (članak 35., 40. i 42.),

– naplatu usluge oplemenjivanja obavi bez odobrenja
Ministarstva (članak 39.),

– uvozi i izvozi robu bez odobrenog kontingenta
(članak 54.) ili bez dozvole (članak 58. i 59.),

– ne izveze ili uveze robu u roku predviđenom
odobrenjem (članak 55.),

– u propisanom roku ne obavijesti Ministarstvo o
osnivanju tvrtke ili podružnice u inozemstvu (članak 64.),

– prije otvaranja predstavništva u Republici
Hrvatskoj ne upiše predstavništvo u Registar predstavništva (članak 65.),

– u radu predstavništva postupa suprotno odredbama
ovoga Zakona (članak 65.).

Za radnje iz stavka 1. ovoga članka kaznit će se za
prekršaj i odgovorna osoba u pravnoj osobi novčanom kaznom u iznosu od
10.000,00 do 50.000,00 kuna.

Članak 82.

Novčanom kaznom u iznosu od 50.000,00 do 150.000,00
kuna kaznit će se za prekršaj trgovac – fizička osoba ako učini prekršaj iz
članka 80. stavka 1. i članka 81. stavka 1. ovoga Zakona.

Članak
83.

Novčanom
kaznom u iznosu od 3.000,00 do 15.000,00 kuna kaznit će se za prekršaj domaća
ili strana fizička osoba ako:

– unese
ili uveze robu suprotno odredbama ovoga Zakona (članak 66.),

– ako s
predmetima privremeno izvezenim, iznesenim ili poslanim u inozemstvo, odnosno
privremeno uvezenim, unesenim ili primljenim u Republiku Hrvatsku postupa
suprotno odredbama ovoga Zakona (članak 67.).

Članak
84.

Novčanom
kaznom od 50.000,00 do 150.000,00 kuna kaznit će se za prekršaj fizička ili
pravna osoba, ako prodaje robu na otvorenom prostoru, a nije registrirana,
odnosno nema odobrenje za obavljanje djelatnosti trgovine, kao ni za prodaju proizvoda
koji se prema posebnim propisima ne mogu prodavati na otvorenim prostorima
(članak 16. stavak 1.).

Novčanom
kaznom od 20.000,00 do 500.000,00 kuna kaznit će se za prekršaj pravna ili
fizička osoba koja upravlja otvorenim prostorom ako dopusti prodaju robe na
otvorenom prostoru nakon obavijesti nadležnog inspektora (članak 16. stavak
3.).

Novčanom
kaznom od 1.000,00 do 50.000,00 kuna za prekršaj iz stavka 1. i 2. ovoga članka
kaznit će se i odgovorna osoba u pravnoj osobi.

Za
prekršaj iz stavka 1. ovoga članka uz novčanu kaznu izreći će se i mjera
oduzimanja imovinske koristi ostvarene prekršajem.

Članak 85.

Za prekršaje iz članka 80. stavka 1. podstavka 1. do
5., članka 81. stavka 1. podstavka 2., 5., 11. i 13. te članka 82. ovoga Zakona
osim novčane kazne, izreći će se i zaštitna mjera oduzimanja imovinske koristi
ostvarene izvršenjem prekršaja i zaštitna mjera oduzimanja predmeta koji su
uporabljeni ili namijenjeni za izvršenje prekršaja ili su nastali izvršenjem
prekršaja.

Za prekršaj iz članka 81. stavka 1. podstavka 11. i
članka 83. ovoga Zakona osim novčane kazne može se izreći i zaštitna mjera
oduzimanja predmeta koji su uporabljeni ili namijenjeni za izvršenje prekršaja
ili su nastali izvršenjem prekršaja.

Predmeti iz stavka 1. ovoga članka koji se izvoze ili
uvoze, mogu se staviti pod carinski nadzor, do okončanja prekršajnog postupka.

Članak 86.

Prekršajni postupak za prekršaje iz članka 80. stavka
1. pod­stavka 2. i 3. i članka 81. stavka 1. podstavka 11. i 14. ovoga Zakona,
vodi Devizni inspektorat Republike Hrvatske.

Prekršajni postupak za prekršaje iz članka 81. stavka
1. pod­stavka 10. i 11. i članka 83. ovoga Zakona uvodi Carinska uprava.

Članak 87.

Prekršajni postupci i postupci za privredne
prijestupe za djela koja su prema propisima koji su bili na snazi do stupanja
na snagu Zakona o trgovini (»Narodne novine«, br. 11/96.) bili propisani kao
prekršaji ili privredni prijestupi, a prema tom Zakonu nisu određeni kao
prekršaji, obustavit će se.

Postupci
koji se ne obustavljaju prema stavku 1. ovoga članka, dovršit će se prema
propisima koji su važili do dana stupanja na snagu Zakona o trgovini (»Narodne
novine«, br. 11/96.).

D I O  S E D M I

PRIJELAZNE
I ZAVRŠNE ODREDBE

Članak
88.

Propis
iz članka 17., 31., 32., 36., 41., 52., 53. i 65. ovoga Zakona Vlada će
donijeti u roku od 6 mjeseci od dana stupanja na snagu Zakona o trgovini
(»Narodne novine«, br. 11/96.).

Do
stupanja na snagu propisa iz stavka 1. ovoga članka primjenjivat će se propisi
doneseni na temelju odredaba Zakona o vanjskotrgovinskom poslovanju.

Članak 89.

Propise iz članka 24., 25., 27. i 29. ovoga Zakona
ministar nadležan za trgovinu donijet će u roku od 6 mjeseci od dana stupanja
na snagu Zakona o trgovini (»Narodne novine«, br. 11/96.).

Do stupanja na snagu propisa iz stavka 1. ovoga
članka primjenjivat će se propisi doneseni na temelju odredaba Zakona o
trgovini, Zakona o unutarnjem prometu roba i uslugama u prometu robe i Zakona o
vanjskotrgovinskom poslovanju.

Članak 90.

Propise o rasporedu radnog vremena iz članka 26. ovoga
Zakona nadležno tijela grada, odnosno općine uskladit će u roku od 60 dana od
dana stupanja na snagu Zakona o trgovini (»Narodne novine«, br. 11/96.).

Članak 91.

Poslove raspodjele izvoznih i uvoznih kontingenata za
1996. godinu preuzet će ministarstvo nadležno za trgovinu u roku od 60 dana od
dana stupanja na snagu Zakona o trgovini (»Narodne novine«, br. 11/96.).

Članak 92.

Na dan stupanja na snagu Zakona o trgovini (»Narodne
novine«, br. 11/96.) prestaje važiti Zakon o unutarnjem prometu robe i o uslugama
u prometu robe (»Narodne novine«, br. 32/77., 50/87. i 26/93.), i Zakon o
trgovini (»Narodne novine«, br. 53/91., 77/92. i 26/93.) osim odredaba članka
10. do 19., članka 32. i kaznenih odredaba koje se odnose na privredne
prijestupe i prekršaje iz navedenih članaka, Zakon o vanjskotrgovinskom
poslovanju (»Narodne novine«, br. 53/91., 26/93. i 109/93.) i Zakon o mjerama
ograničenja tržišta, slobodnog prometa robe i usluge od interesa za cijelu
zemlju (»Narodne novine«, br. 53/91. i 26/93.).

Članak 93.

Stupanjem na snagu Zakona o izmjenama i dopunama
Zakona o trgovini (»Narodne novine« br. 75/99.) prestaje važiti Uredba o
izmjenama i dopunama Zakona o trgovini (»Narodne novine« br. 101/98.).

Propisi o posebnim uvjetima za obavljanje trgovine na
veliko i trgovine s inozemstvom za određenu robu doneseni na temelju Uredbe o
izmjenama i dopunama Zakona o trgovini ostaju na snazi.

Članak 94.

Propis iz članka 8. stavka 2. ovoga Zakona, ministar
će donijeti u roku od šest mjeseci od dana stupanja na snagu Zakona o izmjenama
i dopunama Zakona o trgovini (»Narodne novine«, br. 75/99.).

Propise
iz članka 51., 61. i 63. ovoga Zakona, Vlada će donijeti u roku od 12 mjeseci
od dana stupanja na snagu Zakona o izmjenama i dopunama Zakona o trgovini
(»Narodne novine«, br. 75/99.).

Članak
95.

Propis
iz članka 24. stavka 4. ovoga Zakona, Vlada će donijeti u roku od 30 dana od
dana stupanja na snagu Zakona o izmjeni i dopunama Zakona o trgovini (»Narodne
novine«, br. 62/01.).

Članak
96.

Propis
iz članka 26. ovoga Zakona, ministar će donijeti u roku od 30 dana od dana
stupanja na snagu Zakona o izmjeni i dopunama Zakona o trgovini (»Narodne
novine«, br. 62/01.).

Članak
97.

Propise
o rasporedu radnog vremena iz članka 26. ovoga Zakona poglavarstvo općine,
odnosno grada uskladit će se propisom iz članka 96. ovoga Zakona u roku od 30
dana od dana stupanja na snagu toga propisa.

Članak
98.

Do
donošenja posebnih propisa članka 16. stavka 2. ovoga Zakona, fizičke osobe
koje se bave poljoprivrednom proizvod­njom mogu vlastite proizvode prodavati na
temelju uvjerenja ureda državne uprave u jedinici područne (regionalne)
samouprave, odnosno upravnog tijela Grada Zagreba nadležnog za poslove
gospodarstva.

Članak
99.

Stupanjem na snagu Zakona o izmjeni i dopunama Zakona o trgovini (»Narodne novine«, br. 109/01.) prestaje važiti Uredba o mjerama sprječavanja nedopuštene prodaje roba na tržnicama i drugim otvorenim prostorima (»Narodne novine«, br. 69/01. i 84/01.).

Pročišćeni tekst, NN 49/2003-624