## Odluka Ustavnog suda Republike Hrvatske broj: U-III-2805/2008 od 26. studenoga 2010.

### NN 142/2010 (17.12.2010.), Odluka Ustavnog suda Republike Hrvatske broj: U-III-2805/2008 od 26. studenoga 2010.

USTAVNI SUD REPUBLIKE HRVATSKE

3612

Ustavni sud Republike Hrvatske, u Drugom vijeću za odlučivanje o ustavnim tužbama, u sastavu sutkinja Snježana Bagić, predsjednica Vijeća, te suci Mario Jelušić, Davor Krapac, Ivan Matija, Duška Šarin i Miroslav Šeparović, članovi Vijeća, u postupku koji je ustavnom tužbom pokrenuo N. G. iz V. L., kojeg zastupaju B. K. i N. K., odvjetnici u odvjetničkom društvu K. & K. iz K., na sjednici održanoj 26. studenoga 2010. jednoglasno je donio

ODLUKU

I. Ustavna tužba se usvaja.

II. Ukida se:

– presuda Upravnog suda Republike Hrvatske broj: Us-10642/2007-5 od 13. ožujka 2008.,

– rješenje Ministarstva unutarnjih poslova Republike Hrvatske, Uprave pravnih i kadrovskih poslova, Odjela disciplinskog sudovanja, Odsjeka drugostupanjskog disciplinskog sudovanja, broj: 511-01-54-UP/II-1210/1-07 od 5. rujna 2007. i

– rješenje Ministarstva unutarnjih poslova Republike Hrvatske, Odjela disciplinskog sudovanja, Prvostupanjskog disciplinskog suda Zagreb, broj: 511-01-54-ZG-UP/I-1241/8-07 od 28. svibnja 2007.

III. Predmet se vraća Ministarstvu unutarnjih poslova Repub-like Hrvatske, Odjelu disciplinskog sudovanja, Prvostupanjskom disciplinskom sudu Zagreb na ponovni postupak.

IV. Ova odluka objavit će se u »Narodnim novinama«.

Obrazloženje

1. Ustavna tužba podnesena je protiv presude Upravnog suda Republike Hrvatske (u daljnjem tekstu: Upravni sud) broj: Us-10642/2007-5 od 13. ožujka 2008., kojom je odbijena podnositeljeva tužba podnesena protiv rješenja Ministarstva unutarnjih poslova Republike Hrvatske (u daljnjem tekstu: MUP), Uprave pravnih i kadrovskih poslova, Odjela disciplinskog sudovanja, Odsjeka drugostupanjskog disciplinskog sudovanja, broj: 511-01-54-UP/II-1210/1-07 od 5. rujna 2007.

Navedenim rješenjem od 5. rujna 2007. odbijena je podnositeljeva žalba podnesena protiv rješenja MUP-a, Odjela disciplinskog sudovanja, Prvostupanjskog disciplinskog suda Zagreb (u daljnjem tekstu: Prvostupanjski disciplinski sud Zagreb), broj: 511-01-54-ZG-UP/I-1241/8-07 od 28. svibnja 2007.

Rješenjem Prvostupanjskog disciplinskog suda Zagreb od 28. svibnja 2007. utvrđen je podnositelj (prvoprijavljeni policijski službenik u disciplinskom postupku) odgovornim za počinjenje teških povreda službene dužnosti propisanih člankom 99. stavkom 1. točkama d. i g. Zakona o državnim službenicima (»Narodne novine« broj 92/05., 142/06., 77/07., 107/07. i 27/08.), te mu je na temelju članka 110. stavka 2. točke f. istog Zakona izrečena kazna prestanka državne službe.

2. Podnositelj smatra da su mu osporenom presudom povrijeđena prava zajamčena člancima 14. stavkom 2., 29. stavkom 1. i 54. stavkom 1. Ustava Republike Hrvatske (u pročišćenom tekstu Ustava, »Narodne novine« broj 85/10., označen kao članak 55. stavak 1.). Iz razloga i navoda ustavne tužbe razvidno je kako podnositelj smatra povrijeđenim i pravo zajamčeno člankom 29. stavkom 2. alinejom 6. Ustava.

U ustavnoj tužbi podnositelj, u bitnome, navodi kako mu je prvostupanjski disciplinski sud usprkos njegovom traženju onemogućio da neposredno na raspravi ispita i suoči se sa svjedokom M. Ž., nego je umjesto toga samo pročitan iskaz navedenog svjedoka dan djelatnicima Interpola u Lj.

3. Za potrebe ustavnosudskog postupka pribavljena je preslika spisa MUP-a, Prvostupanjskog disciplinskog suda Zagreb, broj: 511-01-54-ZG-UP/I-1241/8-07.

Ustavna tužba je osnovana.

4. Prema članku 62. stavku 1. Ustavnog zakona o Ustavnom sudu Republike Hrvatske (»Narodne novine« broj 99/99., 29/02. i 49/02. – pročišćeni tekst; u daljnjem tekstu: Ustavni zakon), svatko može podnijeti Ustavnom sudu ustavnu tužbu ako smatra da mu je pojedinačnim aktom tijela državne vlasti, kojim je odlučeno o njegovim pravima i obvezama ili o sumnji ili optužbi zbog kažnjivog djela, povrijeđeno ljudsko pravo ili temeljna sloboda zajamčena Ustavom.

5. Prema utvrđenju prvostupanjskog suda podnositelj je 9. ožujka 2006. oko 1.30 sati obavljajući ophodnu djelatnost prilikom obilaska odmorišta S. H. na autocesti A3, M. Ž., državljaninu R. S., vozaču skupa motornih vozila s. registarskih oznaka naplatio novčanu kaznu u iznosu od 300,00 kn. Nadalje, podnositelj pri naplati navedene novčane kazne nije vozaču priopćio koji je prekršaj počinio, niti mu je izdao potvrdu o naplaćenoj kazni. Umjesto toga je na inzistiranje vozača istome izdao potvrdu o izvršenom pregledu zapisnog lista izvađenog s tahografa, koju je potpisao imenom nepoznate osobe, a navedeni novčani iznos zadržao za sebe.

Prvostupanjski disciplinski sud je na okolnost počinjenja teških povreda službene dužnosti koje se podnositelju stavljaju na teret, između ostalih izveo dokaze čitanjem dopisa Interpola Lj. od 7. lipnja 2006. i 28. studenoga 2006. o obavljenom obavijesnom razgovoru s M. Ž., pisane izjave M. Ž. i izjave navedenog svjedoka dane u odsutnosti podnositelja i njegove braniteljice izvanraspravno 17. svibnja 2007. u kaznenom postupku koji se protiv podnositelja vodi pred Općinskim sudom u Kutini pod brojem K-44/07 – u obrazloženju prvostupanjskog rješenja pogrešno označenom kao izjavom svjedoka uzetom od strane Općinskog državnog odvjetništva u K.

U obrazloženju osporenog prvostupanjskog rješenja navedeni sud je istaknuo:

»Primjedbi na pročitani dokazni materijal nije bilo.

(...)

Vijeće je poklonilo vjeru, u bitnom prostorno i vremenski ujednačenim izjavama g. M. Ž. te drži da isti nije imao razloga teretiti nepoznatog policijskog službenika PP K., posebno iz razloga što je profesionalni vozač. (...)«

Dva puta izneseni prijedlog podnositelja da se na raspravu pozove i neposredno sasluša svjedok M. Ž. prvostupanjski disciplinski sud je odbio, jer se prema njegovoj ocjeni »... neposrednim saslušanjem istog ne bi u bitnome razjasnilo činjenično stanje vezano uz izreku prijedloga za pokretanje disciplinskog postupka kojim se terete policijski službenici te obzirom da spisu predmeta prilježe vlastoručno napisana i potpisana izjava g. M. Ž. te dopis Interpola Lj. od 7. lipnja 2006. godine, iz kojeg je razvidno da je sa g. M. Ž. obavljen razgovor na predmetne okolnosti«.

Drugostupanjski disciplinski sud je odlučujući o žalbi podnositelja u cijelosti prihvatio činjenična utvrđenja i pravno stajalište prvostupanjskog suda, te je odbio žalbu.

Prema ocjeni navedenog suda nisu osnovani podnositeljevi žalbeni navodi glede propusta prvostupanjskog disciplinskog suda da neposredno sasluša i suoči podnositelja sa svjedokom M. Ž. Također, pravilno je prvostupanjski disciplinski sud ocijenio dokaznu snagu izjava M. Ž., iako iste zbog ekonomičnosti postupanja nisu dane neposredno na raspravi.

Provodeći kontrolu zakonitosti osporenih odluka navedenih disciplinskih sudova, Upravni sud ocijenio je da istima nije povrijeđen zakon na štetu podnositelja.

Pri tome je taj sud istaknuo kako prema njegovoj ocjeni u disciplinskom postupku nije bilo potrebe saslušavati svjedoka M. Ž., te da pravo podnositelja na obranu nije povrijeđeno, jer je isti mogao sudjelovati i davati prijedloge za provođenje dokaza u disciplinskom postupku.

5.1. Člankom 79. Zakona o policiji (»Narodne novine« broj 129/00. i 41/08.), propisano je:

»Članak 79.

Na položaj, prava, obveze i odgovornosti policijskih službenika Ministarstva primjenjuju se propisi o državnim službenicima, ako ovim Zakonom i propisima donesenim na temelju njega nije drukčije određeno.«

Člankom 102. stavkom 1. Zakona o državnim službenicima, propisano je:

»Članak 102.

(1) Na postupak zbog povrede službene dužnosti primjenjuju se odredbe zakona kojim se uređuje opći upravni postupak, ako ovim ili posebnim zakonom nije drukčije određeno.

(...)«

Člankom 143. stavkom 3. Zakona o općem upravnom postupku (»Narodne novine« broj 53/91. i 103/96.) propisano je:

»Članak 143.

(...)

(3) Službena osoba koja vodi postupak dužna je pružiti mogućnost stranci: (...) i da postavlja pitanja drugim strankama, svjedocima i vještacima preko službene osobe koja vodi postupak, a s njezinom dozvolom i neposredno (...).«

6. Članak 29. stavak 1. Ustava glasi:

»Članak 29.

Svatko ima pravo da zakonom ustanovljeni neovisni i nepristrani sud pravično i u razumnom roku odluči o njegovim pravima i obvezama, ili o sumnji ili optužbi zbog kažnjivog djela.«

6.1. Ustavni sud ističe da izvođenje dokaza u disciplinskom postupku čitanjem pisanog iskaza svjedoka danog pred nekim drugim nadležnim tijelom na zakonom propisani način ne uzrokuje samo po sebi povredu prava na pravično suđenje, pod uvjetom da je policijskom službeniku protiv kojeg se postupak vodi bilo omogućeno pred tim drugim tijelom suočiti se sa svjedokom i postavljati mu pitanja.

Ustavni sud napominje kako je Europski sud za ljudska prava u predmetu Vanjak protiv Hrvatske (presuda, 14. siječnja 2010., zahtjev br. 29889/04, stranica 7., § 49.), zauzeo stajalište prema kojemu: »Upotreba iskaza dobivenih tijekom policijskih izvida i sudske istrage u svrhu dokazivanja sama po sebi nije protivna stavcima 1. i 3. (d) članka 6., uz uvjet da je poštivano pravo na obranu. To pravo, u pravilu, zahtijeva da se optuženiku na primjeren i pravilan način pruži mogućnost da se sučeli sa svjedokom i ispituje svjedoka koji svjedoči protiv njega, bilo dok ovaj daje svoj iskaz ili u kasnijoj fazi postupka (vidi, između drugih izvora prava, Isgro v. Italy, presuda od 19. veljače 1991., Serija A br. 194-A, str. 12, § 34; i Luca v. Italy, br. 33354/96, §§ 40-43, ECHR 2001-II)«.

6.2. Polazeći od utvrđenja navedenog u točki 5. ove odluke, Ustavni sud smatra kako je u konkretnom slučaju odbijanjem prvostupanjskog upravnog tijela podnositeljeva prijedloga radi neposrednog saslušanja svjedoka M. Ž., podnositelju uzrokovana povreda prava na pravično suđenje.

Naime, dopisima Interpola Lj. od 7. lipnja 2006. i 28. studenoga 2006. o obavljenom obavijesnom razgovoru s M. Ž., sastavljenim na s. književnom jeziku, nije priložen zapisnik o saslušanju tog svjedoka iz kojeg bi bilo razvidno je li podnositelju bila dana mogućnost da prisustvuje davanju iskaza navedenog svjedoka i postavlja mu pitanja, niti je iz spisa predmeta razvidno je li osobno sastavljena pisana izjava navedenog svjedoka dana u postupku pred nadležnim tijelom, u kojem je podnositelju pružena mogućnost sučeljavanja i ispitivanja tog svjedoka.

Također, u kaznenom postupku koji se protiv podnositelja vodi pred Općinskim sudom u Kutini pod brojem K-44/07 navedeni svjedok je saslušan izvanraspravno u odsutnosti podnositelja i njegove braniteljice.

Stoga, Ustavni sud utvrđuje da postupak koji je prethodio ustavnosudskom postupku nije bio u okviru standarda prava na pravično suđenje, te da je osporenim odlukama podnositelju povrijeđeno člankom 29. stavkom 1. Ustava zajamčeno pravo na pravično suđenje.

6.3. Ustavni sud nije razmatrao povrede u ustavnoj tužbi ostalih istaknutih ustavnih prava, jer je ustavnu tužbu usvojio zbog povrede prava na pravično suđenje zajamčenog člankom 29. stavkom 1. Ustava.

7. Na temelju članaka 73. i 76. Ustavnog zakona, odlučeno je kao u točkama I., II. i III. izreke.

8. Odluka o objavi (točka IV. izreke) temelji se na članku 29. Ustavnog zakona.

Broj: U-III-2805/2008

Zagreb, 26. studenoga 2010.

USTAVNI SUD REPUBLIKE HRVATSKE

Predsjednica Vijeća
Snježana Bagić, v. r.

Odluka, NN 142/2010-3612