## Pravilnik o deterdžentima

### NN 1/2011 (3.1.2011.), Pravilnik o deterdžentima

MINISTARSTVO ZDRAVSTVA I SOCIJALNE SKRBI

5

Na temelju članka 7. stavka 4. Zakona o predmetima opće uporabe (»Narodne novine« broj 85/06, 75/09 i 43/10), ministar zdravstva i socijalne skrbi, uz prethodno pribavljeno mišljenje ministrice zaštite okoliša, prostornog uređenja i graditeljstva, ministra gospodarstva, rada i poduzetništva te ministra regionalnog razvoja, šumarstva i vodnog gospodarstva, donosi

PRAVILNIK

O DETERDŽENTIMA

Članak 1.

Ovim Pravilnikom uređuju se uvjeti koje moraju ispunjavati deterdženti i površinski aktivne tvari vezano uz stavljanje na tržište, opći uvjeti proizvodnje i stavljanja na tržište deterdženata i površinski aktivnih tvari za deterdžente te prava, dužnosti i ovlasti nadležnih tijela u vezi s deterdžentima i površinski aktivnim tvarima proizvedenim u Republici Hrvatskoj ili uvezenim i stavljenim na tržište Republike Hrvatske.

Članak 2.

Pojmovi u smislu ovoga Pravilnika imaju sljedeće značenje:

1. »deterdžent« jest svaka tvar ili smjesa koja sadrži sapune i/ili druge površinski aktivne tvari namijenjene za procese pranja i čišćenja. Deterdženti mogu biti u obliku tekućine, praška, pasta, šipki, blokova, kalupom ili na drugi način oblikovanih komada, a stavljaju se na tržište ili se rabe u kućanstvu ili u profesionalne ili industrijske svrhe;

Deterdžentom se smatra i:

– pomoćna smjesa za pranje namijenjena za namakanje (pretpranje), ispiranje ili izbjeljivanje odjeće i rublja u kućanstvu itd;

– omekšivač za rublje namijenjen za mijenjanje osjeta tkanine na dodir u procesima koji trebaju dopuniti pranje tkanine;

– smjesa za čišćenje namijenjena kao univerzalno sredstvo za čišćenje za uporabu u kućanstvu i/ ili drugo čišćenje površina (npr.: materijala, proizvoda, strojeva, mehaničkih naprava, prijevoznih sredstava i s njima povezane opreme, instrumenata, uređaja, itd.);

– ostale smjese za čišćenje i pranje namijenjene za sve druge procese pranja i čišćenja;

2. »pranje« jest čišćenje rublja, tkanina, posuđa i drugih tvrdih površina;

3. »čišćenje« ima značenje definirano normom HRN EN ISO 862;

4. »tvar« jest kemijski element i njegovi spojevi u prirodnom stanju ili dobiveni bilo kojim proizvodnim procesom, uključujući i svaki dodatak potreban za očuvanje stabilnosti proizvoda kao i svako onečišćenje koje nastaje tijekom procesa, osim otapala koje se može odijeliti, a da ne utječe na stabilnost tvari niti mijenja njezin sastav;

5. »smjesa« jest smjesa ili otopina sastavljena od dviju ili više tvari;

6. »površinski aktivna tvar« jest bilo koja organska tvar i/ ili smjesa koja se koristi u proizvodnji deterdženata i ima svojstva površinskog djelovanja, a sastoji se od jedne ili više hidrofilnih i jedne ili više hidrofobnih skupina koje su takve naravi i veličine da tvar ima sposobnost umanjiti površinsku napetost vode i stvarati jednostruke slojeve sa svojstvom širenja ili adsorpcije na graničnoj površini vode i zraka, kao i stvarati emulzije i/ ili mikroemulzije i/ ili micele, te se adsorbirati na graničnim površinama vode i čvrste tvari;

7. »primarna biološka razgradljivost« jest strukturna promjena površinski aktivne tvari djelovanjem mikroorganizama zbog čega ona gubi svojstva površinskog djelovanja razgradnjom glavne tvari, što se mjeri metodama ispitivanja navedenima u Prilogu II. ovoga Pravilnika koji čini njegov sastavni dio;

8. »konačna aerobna biološka razgradljivost« jest razina biološke razgradljivosti koja se postiže kad mikroorganizmi u uvjetima gdje ima kisika potpuno iskoriste površinski aktivnu tvar tako da se ona razgrađuje na ugljikov dioksid, vodu i mineralne soli svakog od sadržanih elemenata (mineralizacija), što se mjeri metodama ispitivanja navedenima u Prilogu III. ovoga Pravilnika koji čini njegov sastavni dio, kao i na nove mikrobne stanične sastavne dijelove (biomasa);

9. »stavljanje na tržište« jest uvođenje robe na tržište pri čemu se ona stavlja na raspolaganje trećim stranama uz plaćanje ili bez njega, prijevoz, skladištenje, prodaja, uvoz i izvoz kao i svaki drugi način stavljanja na tržište;

10. »proizvođač« jest fizička ili pravna osoba odgovorna za proizvodnju i/ili stavljanje na tržište deterdženta ili površinski aktivne tvari za deterdžent; posebno se pod tim podrazumijeva proizvođač, uvoznik, pakiratelj koji radi za svoj račun ili svaka druga osoba koja mijenja svojstva deterdženta ili površinski aktivne tvari za deterdžent ili postavlja ili mijenja etiketu kojom su označeni. Distributer koji ne mijenja svojstva, etiketu ili pakovanje deterdženta ili površinski aktivne tvari za deterdžent ne smatra se proizvođačem, osim ako nije i uvoznik;

11. »zdravstveni radnik« jest osoba koja ima obrazovanje zdravstvenog usmjerenja i neposredno u vidu zanimanja pruža zdravstvenu zaštitu stanovništvu, uz obvezno poštovanje moralnih i etičkih načela zdravstvene struke;

12. »nadležno tijelo« jest ministarstvo nadležno za zdravstvo (u daljnjem tekstu: ministarstvo);

13. »Povjerenstvo« jest stručno tijelo ministarstva.

Članak 3.

Deterdženti i površinski aktivne tvari mogu se staviti na tržište samo ako su sukladni uvjetima, svojstvima i ograničenjima utvrđenim ovim Pravilnikom i drugim posebnim propisima kojima se uređuju biocidni pripravci i opasne kemikalije.

Površinski aktivne tvari koje se upotrebljavaju kao dezinficijensi izuzimaju se od primjene odredaba Priloga II., III., IV. i VIII. ovoga Pravilnika i uređeni su posebnim propisima.

Proizvođači deterdženata i/ ili površinski aktivnih tvari za deterdžente moraju imati sjedište u Republici Hrvatskoj.

Ograničenja koja se temelje na biološkoj razgradljivosti površinski aktivnih tvari

Članak 4.

Površinski aktivne tvari i deterdženti koji sadrže površinski aktivne tvari koji udovoljavaju kriterijima konačne aerobne biološke razgradljivosti iz Priloga III. ovoga Pravilnika mogu se staviti na tržište bez daljnjih ograničenja s obzirom na biološku razgradljivost.

Ako deterdžent sadrži površinski aktivne tvari čija je razina konačne aerobne biološke razgradljivosti niža od one određene Prilogom III. ovoga Pravilnika, proizvođači industrijskih deterdženata ili deterdženata za profesionalnu uporabu koji sadrže površinski aktivne tvari i/ili površinski aktivne tvari za industrijske deterdžente ili deterdžente za profesionalnu uporabu mogu tražiti odobrenje iznimke. Zahtjevi za odobrenjem iznimke podnose se i o njima se odlučuje u skladu s odredbama ovoga Pravilnika.

Razina primarne biološke razgradljivosti mjeri se za sve površinski aktivne tvari u deterdžentima koji ne zadovolje na ispitivanjima konačne aerobne biološke razgradljivosti. Za površinski aktivne tvari za deterdžente čija je razina primarne biološke razgradljivosti niža od one određene Prilogom II. ovoga Pravilnika ne odobrava se iznimka.

Odobravanje iznimke

Članak 5.

Radi odobrenja iznimke proizvođač podnosi zahtjev nadležnom tijelu. Ministar nadležan za zdravstvo (u daljnjem tekstu: ministar) imenuje Povjerenstvo kao stručno tijelo za razmatranje zahtjeva za odobrenjem iznimke. Povjerenstvo ima sedam članova i sastoji se od stručnjaka na području kemije, biokemije, ekologije i toksikologije i čine ga predstavnici ministarstva, ministarstva nadležnoga za gospodarstvo, ministarstva nadležnog za vodno gospodarstvo, ministarstva nadležnog za zaštitu okoliša te Hrvatskog zavoda za javno zdravstvo.

Odluku o troškovima rada Povjerenstva donosi ministar.

Uz zahtjev proizvođača potrebno je priložiti dokaze prema kriterijima propisanim člankom 8. stavkom 1. ovoga Pravilnika.

Zahtjev iz stavka 1. ovoga članka mora sadržavati tehničku dokumentaciju sa svim podacima i obrazloženjima potrebnim za procjenu sigurnosnih aspekata povezanih s posebnom uporabom površinski aktivnih tvari u deterdžentima koji nisu u granicama biorazgradljivosti utvrđenima Prilogom III. ovoga Pravilnika.

Osim rezultata ispitivanja određenih Prilogom III. ovoga Pravilnika, tehnička dokumentacija treba sadržavati podatke i rezultate ispitivanja sukladno Prilozima II. i IV. ovoga Pravilnika, koji čine njegov sastavni dio..

Ispitivanja utvrđena u točki 4. Priloga IV. ovoga Pravilnika, obavljaju se na temelju slojevitog pristupa sukladno načelima dobre laboratorijske prakse.

Članak 6.

Povjerenstvo koje zaprima zahtjeve za odobrenje iznimke u skladu sa člankom 5. ovoga Pravilnika, pregledava zahtjeve te procjenjuje njihovu sukladnost s uvjetima za odobrenje iznimke.

Povjerenstvo će, ako smatra potrebnim radi procjene eventualnog rizika od tvari i/ili pripravka, u roku tri mjeseca nakon primitka zahtjeva zatražiti daljnje podatke, provjeru i/ili testove za dokazivanje biološke razgradljivosti koji se odnose na te tvari i/ ili smjese ili na produkte njihove razgradnje, o kojima je obaviješteno ili je primilo podatke na temelju ovoga Pravilnika. Rok u kojemu Povjerenstvo procjenjuje predmet počinje teći kad se predmet upotpuni dodatnim podacima. Ako se traženi podaci ne dostave u roku 12 mjeseci, zahtjev se smatra nepotpunim.

Ako se traže daljnji podaci o metabolitima, potrebno je primijeniti strategiju postupnog ispitivanja kako bi se osigurala primjena metoda ispitivanja in vitro i drugih ispitivanja koja se ne obavljaju na životinjama.

Članak 7.

Stavljanje na tržište i uporaba površinski aktivnih tvari kao sastojaka deterdženata mogu se odobravanjem iznimaka dopustiti ili, pak, djelomično ili strogo ograničiti, ovisno o rezultatima dopunske procjene rizika sukladno Prilogu IV. ovoga Pravilnika. Iznimka može podrazumijevati i razdoblje postupnog ukidanja stavljanja na tržište i uporabe površinski aktivnih tvari kao sastojaka deterdženata.

Uvjeti za odobrenje iznimke

Članak 8.

Povjerenstvo razmatra odobrenje iznimke prema sljedećim kriterijima:

– veća uporaba u primjenama s manjom rasprostranjenošću nego u onima sa znatnom rasprostranjenošću;

– uporaba samo u posebnoj industrijskoj i/ili profesionalnoj primjeni;

– rizik za okoliš ili zdravlje uzrokovan opsegom prodaje i načinom uporabe u cijeloj Europskoj uniji malen je u usporedbi s društvenim i gospodarskim prednostima, uključujući norme o sigurnosti hrane i higijenske norme.

Sve dok Povjerenstvo ne odluči o zahtjevu za odobrenje iznimke, određena površinski aktivna tvar može se i dalje stavljati na tržište i rabiti ako proizvođač može dokazati da je već bila u uporabi na tržištu Europske unije na dan stupanja na snagu ovoga Pravilnika i da je zahtjev za odobrenje iznimke predan u roku dvije godine od toga datuma.

Odluku o odbijanju odobrenja iznimke Povjerenstvo donosi u roku od 12 mjeseci od primitka urednog zahtjeva kojemu su priloženi dokazi o ispunjavanju kriterija iz članka 8. stavka 1. ovoga Pravilnika.

Povjerenstvo objavljuje, sukladno tablici iz Priloga VI. ovoga Pravilnika, popis površinski aktivnih tvari za koje je utvrđeno da nisu sukladne odredbama ovoga Pravilnika.

Povjerenstvo objavljuje, sukladno tablici tiskanoj u Prilogu V. ovoga Pravilnika koji čini njegov sastavni dio, popis površinski aktivnih tvari za koje je utvrđeno da su sukladne odredbama ovoga Pravilnika.

Ispitivanje površinski aktivnih tvari

Članak 9.

Sva ispitivanja navedena u člancima 3. i 4. ovoga Pravilnika te Prilozima II., III., IV. i VIII. ovoga Pravilnika obavljaju se prema normama tiskanim u Prilogu I. točki 1. ovoga Pravilnika koji čini njegov sastavni dio i u skladu s propisima vezanim uz ocjenu rizika. U tu je svrhu dovoljno primijeniti načelo dobre laboratorijske prakse te ako je neophodno potrebno, zbog procjene rizika, provesti ispitivanja na životinjama u skladu s posebnim propisima kojima se uređuju kemikalije.

Kad se površinski aktivne tvari upotrebljavaju za deterdžente stavljene na tržište prije stupanja na snagu navedene norme, mogu se, u pojedinačnim slučajevima, prihvatiti postojeća ispitivanja koja su se obavljala uz primjenu najboljih dostupnih znanstvenih spoznaja i prema normi usporedivoj s onima navedenima u Prilogu I. ovoga Pravilnika. Ako postoji sumnja ili spor proizvođač mora o tome obavijestiti Povjerenstvo.

Članak 10.

Ministarstvo je odgovorno za slanje i razmjenu podataka koji se odnose na primjenu ovoga Pravilnika.

Podaci koje trebaju dostaviti proizvođači

Članak 11.

Proizvođači koji stavljaju na tržište tvari i/ ili smjese obuhvaćene ovim Pravilnikom, na zahtjev nadležnog tijela stavljaju na raspolaganje sljedeće podatke:

– podatke o rezultatu ili rezultatima ispitivanja iz Priloga III. ovoga Pravilnika;

– za one površinski aktivne tvari koje ne udovolje na ispitivanjima propisanim Prilogom III. ovoga Pravilnika, a za koje je podnesen zahtjev za odobrenje iznimke sukladno članku 5. ovoga Pravilnika:

1) tehničku dokumentaciju s rezultatima ispitivanja iz Priloga II. ovoga Pravilnika;

2) tehničku dokumentaciju s rezultatima ispitivanja i podacima iz Priloga IV. ovoga Pravilnika.

Kad god se tvari i/ili smjese obuhvaćene ovim Pravilnikom stavljaju na tržište, proizvođač je odgovoran za pravilnu provedbu navedenih ispitivanja. Proizvođač na zahtjev nadležnoga tijela stavlja na raspolaganje dokumentaciju o obavljenom ispitivanju kako bi dokazao sukladnost s odredbama ovoga Pravilnika.

Proizvođači koji stavljaju na tržište smjese obuhvaćene ovim Pravilnikom, na zahtjev, bez odgađanja, besplatno zdravstvenim radnicima stavljaju na raspolaganje podatke o sastojcima navedenima u Prilogu VII. C ovoga Pravilnika koji čini njegov sastavni dio. Navedeni podaci čuvaju se kao povjerljivi i koriste samo u medicinske svrhe.

Nadzorne mjere

Članak 12.

Nadležno tijelo može primijeniti sve potrebne mjere koje osiguravaju sukladnost proizvoda s odredbama ovoga Pravilnika. Referentnu metodu čine ispitivanje i analitičke metode navedene u Prilogu VIII. ovoga Pravilnika koji čini njegov sastavni dio.

Nadzorne mjere iz stavka 1. ovoga članka ne obvezuju proizvođače na ponavljanje ispitivanja, ako su ispitivanja obavljena u akreditiranom laboratoriju, ili na plaćanje ponovljenog ili dodatnog ispitivanja, ako je prvotno ispitivanje pokazalo da su deterdženti ili površinski aktivne tvari koje se rabe kao sastojci u deterdžentima sukladni ovom Pravilniku.

Označavanje

Članak 13.

Obavijest o proizvodu deterdženata mora biti u skladu s propisima koji uređuju područje kemikalija.

Podaci navedeni u obavijesti o proizvodu moraju biti pisani latiničnim pismom na hrvatskom jeziku, čitljivim, vidljivim i neizbrisivim slovima.

Obavijest o proizvodu mora sadržavati:

a) naziv i trgovački naziv proizvoda;

b) naziv ili trgovački naziv ili zaštićeni znak, kao i punu adresu i telefonski broj osobe odgovorne za stavljanje proizvoda na tržište;

c) adresu, e-mail adresu i telefonski broj pomoću kojih se mogu dobiti podaci navedeni u članku 11. stavku 3. ovoga Pravilnika;

d) zemlju podrijetla.

Podaci iz stavka 2. ovoga članka moraju se nalaziti na svim popratnim dokumentima deterdženata koji se prevoze kao rasuti teret.

Na pakovanju deterdženta navodi se sastav proizvoda, u skladu sa zahtjevima propisanima Prilogom VII. A ovoga Pravilnika koji čini njegov sastavni dio. Na pakovanju se također navode upute za uporabu i posebne mjere opreza ako su potrebne.

Na pakovanju deterdženta za široku potrošnju namijenjenog za pranje rublja uz podatke iz stavka 4. ovoga članka, moraju se nalaziti i podaci propisani Prilogom VII. B ovoga Pravilnika koji čini njegov sastavni dio.

Na pakovanjima deterdženata namijenjenih prodaji potrošačima ne smiju biti slikovni prikazi hrane, da ne dovedu korisnika u zabludu u pogledu uporabe.

Slikovni prikazi hrane iz stavka 7. ovoga članka mogu se koristiti samo ako su uz sliku pobliže objašnjeni.

Odredba o slobodnom kretanju

Članak 14.

Nadležni inspektori ne smiju zabraniti, ograničiti ili spriječiti stavljanje na tržište deterdženata i/ili površinski aktivnih tvari za deterdžente koji udovoljavaju uvjetima utvrđenim ovim Pravilnikom, kao niti deterdžente koji sadrže fosfate.

Zaštitna odredba

Članak 15.

Nadležni inspektori ne smiju zabraniti, ograničiti ili spriječiti stavljanje na tržište deterdženata i/ili površinski aktivnih tvari za deterdžente koji udovoljavaju uvjetima utvrđenim ovim Pravilnikom, kao niti deterdžente koji sadrže fosfate.

Članak 16.

Nadzor nad primjenom odredbi ovoga Pravilnika provode sanitarni inspektori ministarstva.

Članak 17.

Ako deterdžent i površinski aktivna tvar nisu sukladni odredbama ovoga Pravilnika, kao i u slučaju sumnje na povredu odredaba ovoga Pravilnika, nadležni inspektori mogu izreći mjeru povlačenja s tržišta, odnosno mjeru zabrane uvoza.

Prijelazne i završne odredbe

Članak 18.

Povjerenstvo za odobravanje iznimki koje je osnovano i imenovano na temelju članka 5. Pravilnika o zdravstvenoj ispravnosti i sigurnosti deterdženata (»Narodne novine« broj 77/07 i 148/08) nastavlja s radom do osnivanja i imenovanja povjerenstva iz članka 5. ovoga Pravilnika.

Članak 19.

Danom stupanja na snagu ovoga Pravilnika prestaje važiti Pravilnik o zdravstvenoj ispravnosti i sigurnosti deterdženata (»Narodne novine« br. 77/07 i 148/08).

Članak 20.

Ovaj Pravilnik stupa na snagu osmoga dana od dana objave u »Narodnim novinama«.

Klasa: 011-02/10-04/51

Urbroj: 534-07-10-2

Zagreb, 23. prosinca 2010.

Potpredsjednik Vlade i
ministar zdravstva i socijalne skrbi
mr. Darko Milinović, dr. med., v. r.

PRILOG I.

Norme za akreditaciju laboratorija, dobru laboratorijsku praksu i zaštitu životinja, za laboratorije nadležne i ovlaštene za pružanje usluge potrebne za provjeru sukladnosti deterdženata zahtjevima iz ovoga Pravilnika i njegovih Priloga.

1. Norme koje se primjenjuju na razini laboratorija:

Opći zahtjevi za osposobljenost ispitnih i umjernih laboratorija (ISO/IEC 17025:2005+Cor.1:2006; EN ISO/IEC 17025:2005+AC:2006)

Pravilnik o dobroj laboratorijskoj praksi (»Narodne novine« broj 38/2008)

Zakon o dobrobiti životinja (»Narodne novine« broj 19/1999)

2. Norme koje se primjenjuju na razini akreditacijskih tijela i tijela koja prate primjenu dobre laboratorijske prakse:

HRN EN 45003:1997 (EN 45003:1995) – Sustavi ovlašćivanja ispitnih laboratorija i laboratorija za umjeravanje – Opći zahtjevi za vođenje i priznavanje

PRILOG II.

METODE ISPITIVANJA PRIMARNE BIOLOŠKE RAZGRADLJIVOSTI ZA POVRŠINSKI AKTIVNE TVARI (TENZIDE) U DETERDŽENTIMA

Primarna biološka razgradljivost mjeri se utvrđivanjem preostale razine glavnih površinski aktivnih tvari u biološki razgrađenim tekućinama. Ovaj Prilog počinje popisom metoda ispitivanja zajedničkih svim vrstama površinski aktivnih tvari, a zatim se u rubrikama od A do D navode analitički postupci ispitivanja specifični za svaku od vrsta.

Kriterij prolaza za ispitivanje primarne biološke razgradljivosti razina je od najmanje 80 % prema mjerenju u skladu s niže navedenim metodama ispitivanja.

Referentna metoda za laboratorijsko ispitivanje površinski aktivnih tvari u ovome Pravilniku temelji se na Postupku testa za dokazivanje iz metode OECD-a, opisanom u Prilogu VIII., točki 1. ovoga Pravilnika. Izmjene u postupku testa za dokazivanje mogu se dopustiti ako su u skladu s normom HRN EN ISO 11734:2000 (ISO 11734:1995, EN ISO 11734:1998) Kakvoća vode – Procjena potpune aerobne biološke razgradljivosti organskih tvari u stabiliziranome mulju – Metoda mjerenja proizvodnje bioplina.

Metode ispitivanja

Metoda OECD-a objavljena u Tehničkom izvješću OECD-a od 11. lipnja 1976. o ‘Predloženoj metodi za utvrđivanje biološke razgradljivosti površinski aktivnih tvari u sintetičkim deterdžentima’.

HRN EN ISO 9439: 2000 (ISO 9439:1999, EN ISO 9439:2000) Kakvoća vode Procjena potpune aerobne biološke razgradnje organskih tvari u vodi – Metoda određivanja nastalog ugljikova dioksida.

HRN EN ISO 14593:2008 (ISO 14593:1999; EN ISO 14593:2005) Kakvoća vode -- Procjena potpune aerobne biološke razgradnje organskih tvari u vodi -- Metoda određivanja anorganskog ugljika u začepljenim tikvicama (test CO2 u atmosferi).

Metoda HRN EN ISO 11734:2000 (ISO 11734:1995, EN ISO 11734: 1998) Kakvoća vode – Procjena potpune aerobne biološke razgradnje organskih tvari u stabiliziranome mulju – Metoda mjerenja proizvodnje bioplina. To je ujedno referentna metoda koja se primjenjuje za rješavanje sudskih sporova.

A.
ANALITIČKE METODE ZA ANIONSKE POVRŠINSKI
AKTIVNE TVARI

Anionske površinski aktivne tvari se u ispitivanjima utvrđuju analizom s metilenskim modrilom (MBAS) u skladu s kriterijima iz Priloga VIII., točke 2.ovoga Pravilnika. Za anionske površinski aktivne tvari koje ne reagiraju na navedenu metodu MBAS, ili ako se čini primjerenijim radi djelotvornosti ili točnosti, potrebno je primijeniti odgovarajuće specifične instrumentalne analize kao što su visokotlačna tekućinska kromatografija (HPLC) ili plinska kromatografija (GC).

Uzorke čiste površinski aktivne tvari proizvođač na zahtjev dostavlja nadležnim tijelima država članica.

B.
ANALITIČKE METODE ZA NEIONSKE POVRŠINSKI
AKTIVNE TVARI

Neionske površinski aktivne tvari se u ispitivanjima utvrđuju metodom bizmutne aktivne tvari (BiAS) u skladu s analitičkim postupkom iz Priloga VIII., točke 3.ovoga Pravilnika. Za neionske površinski aktivne tvari koje ne reagiraju na navedenu metodu BiAS, ili ako se čini primjerenijim radi djelotvornosti ili točnosti, potrebno je primijeniti odgovarajuće specifične instrumentalne analize kao što su visokotlačna tekućinska kromatografija (HPLC) ili plinska kromatografija (GC).

Uzorke čiste površinski aktivne tvari proizvođač na zahtjev dostavlja nadležnom tijelu.

C.
ANALITIČKE METODE ZA KATIONSKE POVRŠINSKI
AKTIVNE TVARI

Kationske površinski aktivne tvari se u ispitivanjima utvrđuju analizom disulfinskom modrilo aktivnom tvari (DBAS) u skladu s ovim postupcima za DBAS:

metodom koja se primjenjuje u Saveznoj Republici Njemačkoj (1989.) DIN 38 409 – Ausgabe: 1989-07.

Za kationske površinski aktivne tvari koje ne reagiraju na navedenu metodu ispitivanja, ili ako se čini primjerenijim radi djelotvornosti ili točnosti (što mora biti obrazloženo), potrebno je primijeniti odgovarajuće specifične instrumentalne analize kao što su visokotlačna tekućinska kromatografija (HPLC) ili plinska kromatografija (GC).

Uzorke čiste površinski aktivne tvari proizvođač na zahtjev dostavlja nadležnom tijelu.

D.
ANALITIČKE METODE ZA AMFOTERNE POVRŠINSKI AKTIVNE TVARI

Amfoterne površinski aktivne tvari se u ispitivanjima utvrđuju analizom prema sljedećim postupcima:

1. ako nema kationskih tvari:

prema propisanoj normi

2. u ostalim slučajevima:

prema metodi Oranž II (Orange II, Boiteux, 1984.).

Za amfoterne površinski aktivne tvari koje ne reagiraju na navedena ispitivanja, ili ako se čini primjerenijim radi djelotvornosti ili točnosti (što mora biti obrazloženo), potrebno je primijeniti odgovarajuće specifične instrumentalne analize kao što su visokotlačna tekućinska kromatografija (HPLC) ili plinska kromatografija (GC).

PRILOG III.

METODE ISPITIVANJA KONAČNE BIOLOŠKE RAZGRADLJIVOSTI (MINERALIZACIJE) ZA POVRŠINSKI AKTIVNE TVARI U DETERDŽENTIMA

A. Referentna metoda za laboratorijsko ispitivanje konačne biološke razgradljivosti površinski aktivne tvari u ovom Pravilniku temelji se na normi HRN EN ISO 14593:2008 (ISO 14593:1999; EN ISO 14593:2005) Kakvoća vode -- Procjena potpune aerobne biološke razgradnje organskih tvari u vodi -- Metoda određivanja anorganskog ugljika u začepljenim tikvicama (test CO2 u atmosferi).

Površinski aktivne tvari u deterdžentima smatraju se biološki razgradljivima ako je biološka razgradljivost (mineralizacija) mjerena prema jednom od pet sljedećih ispitivanja na razini od najmanje 60 % tijekom dvadeset osam dana:

1. norma HRN EN ISO 14593:2008 (ISO 14593:1999; EN ISO 14593:2005) Kakvoća vode -- Procjena potpune aerobne biološke razgradnje organskih tvari u vodi -- Metoda određivanja anorganskog ugljika u začepljenim tikvicama (test CO2 u atmosferi) Bez prethodne prilagodbe. Ne primjenjuje se načelo »deset dana prozora«. (Referentna metoda).

2. metoda iz Pravilnika o razvrstavanju, označavanju, obilježavanju i pakiranju opasnih kemikalija (NN br. 23/08 i 64/09), Prilog V.C.4-C HRN EN ISO 9439:2000 (ISO 9439:1999, EN ISO 9439:2000) Kakvoća vode Procjena potpune aerobne biološke razgradljivosti organskih tvari u vodi – Metoda određivanja nastalog ugljikova dioksida. Ne primjenjuje se načelo »deset dana prozora«.

3. metoda iz Pravilnika o razvrstavanju, označavanju, obilježavanju i pakiranju opasnih kemikalija (NN br. 23/08, 64/09 i 113/10), Prilog V.C.4-E HRN EN ISO 10707:2000 Kakvoća vode -- Procjena potpune aerobne biološke razgradnje organskih tvari u vodi -- Metoda određivanja biokemijske potrošnje kisika (test u zatvorenim bocama) (ISO 10707:1994; EN ISO 10707:1997). Bez prethodne prilagodbe. Ne primjenjuje se načelo »deset dana prozora«.

4. metoda iz Pravilnika o razvrstavanju, označavanju, obilježavanju i pakiranju opasnih kemikalija (NN br. 23/08, 64/09 i 113/10), Prilog V.C.4-D HRN EN ISO 9408:2002 (ISO 9408:1999, EN ISO 9408:1999) Kakvoća vode – Procjena potpune aerobne biološke razgradljivosti organskih tvari u vodi određivanjem potrošnje kisika u zatvorenome respirometru. Bez prethodne prilagodbe. Ne primjenjuje se načelo »deset dana prozora«.

5. metoda iz Pravilnika o razvrstavanju, označavanju, obilježavanju i pakiranju opasnih kemikalija (NN br. 23/08, 64/09 i 113/10), Prilog V.C.4-F (nema HRN norme) (MITI: Ministarstvo međunarodne trgovine i industrije – Japan, Ministry of International Trade and Industry): bez prethodne prilagodbe. Ne primjenjuje se načelo »deset dana prozora«.

6. norma HRN ISO 10708:2000 (ISO 10708:1997) Kakvoća vode – Procjena potpune aerobne biološke razgradnje organskih tvari u vodi – Određivanje biokemijske potrošnje kisika u zatvorenim bocama s dvije faze.

B. Ovisno o fizikalnim svojstvima površinski aktivne tvari može se primijeniti jedna od niže navedenih metoda uz odgovarajuće obrazloženje1. Potrebno je napomenuti da kriterij prolaza od najmanje 70 % za ove metode treba smatrati jednakovrijednim kriteriju prolaza od najmanje 60 % za metode navedene u točki A. O primjerenosti izbora niže navedenih metoda odlučuje se u svakom pojedinačnom slučaju, u skladu s člankom 5. ovoga Pravilnika.

1. metoda iz Pravilnika o razvrstavanju, označavanju, obilježavanju i pakiranju opasnih kemikalija (NN br. 23/08, 64/09 i 113/10), Prilog V.C.4-A HRN EN ISO 7827:2005 (ISO 7827:1994; EN ISO 7827:1995) Kakvoća vode -- Procjena potpune aerobne biološke razgradljivosti organskih tvari u vodi -- Metoda određivana otopljenoga organskog ugljika (OOU) (ISO 7827:1994; EN ISO 7827:1995) Bez prethodne prilagodbe. Ne primjenjuje se načelo »deset dana prozora«. Kriterij prolaza za biološku razgradljivost mjerenu prema ovom ispitivanju jest najmanje 70 % tijekom dvadesetosam dana.

2. metoda iz Pravilnika o razvrstavanju, označavanju, obilježavanju i pakiranju opasnih kemikalija (NN br. 23/08, 64/09 i 113/10), Prilog V.C.4-B (nema HRN normi) (izmijenjeno OECD-ovo ispitivanje (screening) smanjenja DOC-a, otopljenog organskog ugljika): bez prethodne prilagodbe. Ne primjenjuje se načelo »deset dana prozora«. Kriterij prolaza za biološku razgradljivost mjerenu prema ovom ispitivanju jest najmanje 70 % tijekom dvadesetosam dana.

PRILOG IV.

DOPUNSKA PROCJENA RIZIKA ZA POVRŠINSKI
AKTIVNE TVARI U DETERDŽENTIMA

Za površinski aktivne tvari za koje je dostupna procjena rizika, ta se procjena rizika razmatra zajedno s dopunskom procjenom rizika koja se obavlja u okviru ovoga Pravilnika.

U slučaju vjerojatnosti stvaranja teško razgradljivih metabolita dopunska se procjena rizika u okviru ovoga Pravilnika razmatra u kontekstu procjene obavljene na temelju postojećih propisa. O tome treba prosuditi od slučaja do slučaja, a posebno na temelju rezultata ispitivanja navedenih u Prilogu III. ovoga Pravilnika.

Ispitivanjem se obuhvaća vodeni dio okoliša. Dodatni podaci mogu se odnositi na druge segmente okoliša kao što su talog otpadnih voda i tlo. Za podatke tražene za tehničku dokumentaciju navedenu u člancima 5. i 11.ovoga Pravilnika primjenjuje se slojeviti pristup. Dokumentacija se sastoji minimalno od podataka u točkama 1., 2. i 3. Priloga IV. ovoga Pravilnika.

Da bi se ispitivanja svela na najmanju mjeru, a posebno da bi se izbjegla nepotrebna ispitivanja na životinjama, dodatna ispitivanja iz točke 4.2.2. Priloga IV. ovoga Pravilnika treba zatražiti samo ako su podaci potrebni i primjereni.

1. Identitet površinski aktivne tvari

1.1 Naziv

1.1.1 Nazivi prema nomenklaturi IUPAC-a

1.1.2 Ostali nazivi

1.1.3 Broj CAS i naziv CAS (ako su dostupni)

1.1.4 Brojevi iz popisa EINECS ili ELINCS (ako su dostupni)

1.2 Molekularna i strukturna formula

1.3 Sastav površinski aktivne tvari

2. Podaci o površinski aktivnoj tvari

2.1. Količine površinski aktivnih tvari koje se rabe za deterdžente

2.2. Podaci o načinima uporabe navedeni u ovom Prilogu trebaju biti dovoljni za približnu, ali realnu procjenu djelovanja i izloženosti okoliša djelovanju površinski aktivnih tvari u vezi s njihovom primjenom u deterdžentima. Obuhvaćaju se sljedeći podaci:

– značenje primjene (društvena vrijednost),

– uvjeti uporabe (scenarij puštanja u okoliš),

– opseg uporabe,

– dostupnost i primjerenost alternativnog rješenja (s obzirom na radni i gospodarski učinak),

– procjena bitnih podataka o okolišu.

3. Podaci o potencijalno teško razgradljivim metabolitima

Dostavljaju se podaci o toksičnosti tekućina za ispitivanje. Ako nisu dostupni nikakvi podaci o identitetu rezidua, mogu se zatražiti podaci navedeni u točki 4.2.1. Priloga IV. ovoga Pravilnika ovisno o mogućem riziku kao i značenju i količini površinski aktivne tvari koja se rabi za deterdžente.

4. Dodatna istraživanja

4.1. Ispitivanja biološke razgradljivosti

4.1.1. Prethodno prilagođeni inokulum

Svako od ispitivanja opisanih u Prilogu III. ovoga Pravilnika može se obavljati prethodno prilagođenim inokulumom radi dokazivanja značenja prethodne prilagodbe za površinski aktivnu tvar.

4.1.2. Ispitivanja inherentne biološke razgradljivosti

Obavlja se najmanje jedno od ovih ispitivanja:

– metoda iz Pravilnika o razvrstavanju, označavanju, obilježavanju i pakiranju opasnih kemikalija (NN br. 23/08, 64/09 i 113/10), Prilog V.C.12 (izmijenjeno ispitivanje SCAS), metoda HRN EN ISO 9887:2005(ISO 9887:1992; EN ISO 9887:1994) Procjena aerobne biološke razgradivosti organskih tvari u vodi – Polukontinuirana metoda s aktivnim muljem (SCAS).

– metoda iz Pravilnika o razvrstavanju, označavanju, obilježavanju i pakiranju opasnih kemikalija (NN br. 23/08, 64/09 i 113/10), Prilog V.C.9 HRN EN ISO 9888:2000 (ISO 9888:1999; EN ISO 9888:1999) kakvoća vode – Procjena potpune aerobne biološke razgradnje organskih tvari u vodi – statički test (Zahn-Wellensova metoda).

Ako ispitivanje inherentne biološke razgradljivosti ne zadovoljava ukazuje na potencijalnu tešku razgradljivost, što bi se općenito moglo smatrati dovoljnim za zabranu stavljanja na tržište takve površinski aktivne tvari, osim kad se prema kriterijima iz članka 8. ovoga Pravilnika pokaže da nema opravdanja za uskraćivanje odobrenja iznimke.

4.1.3. Ispitivanja biorazgradljivosti simulacijom aktiviranoga taloga

Obavljaju se sljedeća ispitivanja:

– metoda HRN EN ISO 11734:2000 (ISO 11734:1995, EN ISO 11734:1998) Kakvoća vode – Procjena potpune aerobne biološke razgradnje organskih tvari u stabiliziranome mulju – Metoda mjerenja proizvodnje bioplina. (Uključujući eventualne izmjene uvjeta rada prema normi HR EN ISO 11733).

Ako ispitivanje biološke razgradljivosti simulacijom aktiviranog taloga ne zadovoljava ukazuje na potencijalno oslobađanje metabolita pri obradi otpadne vode, što se općenito može smatrati dokazom potrebe potpunije procjene rizika.

4.2 Ispitivanje toksičnosti tekućina iz ispitivanja biološke razgradnje

Dostavljaju se sljedeći podaci o toksičnosti tekućina za ispitivanje:

4.2.1 Kemijski i fizikalni podaci, kao što su:

– identitet metabolita (i analitičko sredstvo kojim je utvrđen);

– glavna fizikalno-kemijska svojstva (topivost u vodi, koeficijent razdjeljenja oktanol: voda (Log Po/w) itd.).

4.2.2 Djelovanje na organizme. Ispitivanja treba obaviti u skladu s načelima dobre laboratorijske prakse.

Riba: preporučeno je ispitivanje iz Priloga V.C.1. Pravilnika o razvrstavanju, označavanju, obilježavanju i pakiranju opasnih kemikalija (NN br. 23/08, 64/09 i 113/10 Metoda HRN EN ISO 7346-1:2005 (ISO 7346-1:1996, EN ISO 7341-1:1997), Metoda HRN EN ISO 7346-2:2005 (ISO 7346-2:1996, EN ISO 7341-2:1997), i metoda HRN EN ISO 7346-3:2005 (ISO 7346-3:1996, EN ISO 7341-3:1997).

Dafnije: preporučeno je ispitivanje iz Priloga V.C.2. Pravilnika o razvrstavanju, označavanju, obilježavanju i pakiranju opasnih kemikalija (NN br. 23/08, 64/09 i 113/10) Metoda HRN EN ISO 6341:2000 (ISO 6341:1996+Cor 1:1998, EN ISO 6341:1996+AC:1998), i Metoda HRN EN ISO 10706:2002 (ISO 10706:2000).

Alge: preporučeno je ispitivanje iz Priloga V.C.3. Pravilnika o razvrstavanju, označavanju, obilježavanju i pakiranju opasnih kemikalija (NN br. 23/08, 64/09 i 113/10) Metoda HRN EN ISO 8692:2005 (ISO 8692:2004, EN ISO 8692:2004), i Metoda HRN EN ISO 10253:2008 (ISO 10253:2006, EN ISO 10253:2006).

Bakterije: preporučeno je ispitivanje iz Priloga V.C.11. Pravilnika o razvrstavanju, označavanju, obilježavanju i pakiranju opasnih kemikalija (NN br. 23/08, 64/09 i 113/10) Metoda HRN EN ISO 8192:2008 (ISO 8192:2007, EN ISO 8192:2007), Metoda HRN EN ISO 15522:2000 (ISO 15522:1999), Metoda HRN EN ISO 10712:2002 (ISO 10712:1995, EN ISO 10712:1995), Metoda HRN EN ISO 11348-1:2010 (ISO 11348-1:2007, EN ISO 11348-1:2008), Metoda HRN EN ISO 11348-2:2010 (ISO 11348-2:2007, EN ISO 11348-2:2008) i Metoda HRN EN ISO 11348-3:2010 (ISO 11348-3:2007, EN ISO 11348-3:2008).

4.2.3 Razgradnja

Biotička: preporučeno je ispitivanje iz Priloga V.C.5. Pravilnika o razvrstavanju, označavanju, obilježavanju i pakiranju opasnih kemikalija (NN br. 23/08, 64/09 i 113/10) (nema HR normi);

Abiotička: preporučeno je ispitivanje iz Priloga V.C.7. Pravilnika o razvrstavanju, označavanju, obilježavanju i pakiranju opasnih kemikalija (NN br. 23/08, 64/09 i 113/10) (nema HR normi).

U podacima koje treba dostaviti uzima se u obzir potencijal metabolita za biokoncentraciju kao i njihovo razdvajanje u fazu taloga.

Osim toga, ako se sumnja da djelovanje nekih metabolita remeti endokrini sustav, preporučuje se utvrditi njihov utjecaj čim budu dostupni potvrđeni planovi ispitivanja za procjenu tih nepovoljnih učinaka.

PRILOG V.

POPIS POVRŠINSKI AKTIVNIH TVARI (TENZIDA) ZA KOJE JE ODOBRENA IZNIMKA

Sljedeći tenzidi za deterdžente, koji su zadovoljili ispitivanja iz Priloga II. ovoga Pravilnika, ali nisu zadovoljili na ispitivanjima iz Priloga III. ovoga Pravilnika, mogu se staviti na tržište i koristiti uvjetovano dolje navedenim ograničenjima.

|  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- |
| Naziv u IUPAC nomenklaturi | EC broj | CAS broj | Ograničenja |
| Alcohols, Guerbet, C16-20, ethoxylated, n-butyl ether (7-8EO) | Nema (polimer) | 147993-59-7 | Smije se koristiti za sljedeće industrijske primjene do 27. lipnja 2019.:  – pranje boca,  – CIP – čišćenje u industrijskim i brodskim prostorima,  – čišćenje metala, |

»EC broj« je Einecs, ELINCS ili NLP broj i službeni je broj tvari u okviru Europske unije.

EINECS (European Inventory of Existing Comercial Chemical Substances) jest europski popis postojećih trgovačkih tvari koji sadrži popis svih tvari na tržištu do 18. rujna 1980. godine, a objavljen je kao europski popis postojećih tvari u Službenom listu EU C 146/4 dana 15. 6. 1990. godine.

ELINCS (European List of Notified Comercial Chemical Substances) jest europski popis novih tvari.

»NLP« (No-Longer-Polymer) je nije-više polimer. Izraz polimer definiran je u članku 3. stavku 5. Uredbe (EZ-a) br. 1907/2006[[1]](#footnote-29081-1) Europskoga parlamenta i Vijeća. NLP broj može se dobiti od popisa »Nisu-više polimeri«, kako je izmijenjen i dopunjen[[2]](#footnote-29081-2).

PRILOG VI.

POPIS TENZIDA ZA DETERDŽENTE KOJI SU ZABRANJENI ILI PODLIJEŽU OGRANIČENJIMA

Sljedeći tenzidi za deterdžente za koje je utvrđeno da nisu sukladni odredbama ovoga Pravilnika:

|  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- |
| Naziv u IUPAC terminologiji | EZ broj | CAS broj | Ograničenja |
|  |  |  |  |

»EZ broj« je Einecs, ELINCS ili NLP broj i službeni je broj tvari u okviru Europske unije.«

PRILOG VII.

OZNAČAVANJE I PODACI O SASTAVU

A. Podaci u obavijesti o proizvodu koji se odnose na sastav

Za pakovanja deterdženata u prodaji za široku potrošnju vezano za označavanje, primjenjuje se sljedeće:

Rasponi masenih postotaka:

– manje od 5 % (<5%),

– 5 % ili više, ali manje od 15 % (5-15%),

– 15 % ili više, ali manje od 30 % (15-30%),

– 30 % i više (30%),

primjenjuju se za označavanje sadržaja sljedećih sastojaka ako se oni dodaju u koncentraciji većoj od 0,2 %:

– fosfati,

– fosfonati

– anionske površinski aktivne tvari (anionski tenzidi),

– kationske površinski aktivne tvari (kationski tenzidi),

– amfoterne površinski aktivne tvari (amfoterni tenzidi),

– neionske površinski aktivne tvari (neionski tenzidi),

– izbjeljivači na bazi kisika,

– izbjeljivači na bazi klora,

– EDTA i njezine soli,

– NTA (nitrilotrioctena kiselina) i njezine soli

– fenoli i halogenirani derivati fenoli,

– paradiklorbenzen,

– aromatski ugljikovodici,

– alifatski ugljikovodici,

– halogenirani ugljikovodici,

– sapun,

– zeoliti,

– polikarboksilati.

Neovisno o koncentraciji, ako su dodane, navode se sljedeće se vrste sastojaka:

– enzimi,

– dezinficijensi,

– optička bjelila

– mirisi.

Konzervansi se, ako su dodani, navode neovisno o koncentraciji, koristeći nomenklaturu gdje je to moguće prema posebnom propisu za kozmetičke proizvode.

Alergeni – sastojci mirisa, ako su dodani u koncentracijama koje prelaze 0,01 % (masenih postotaka), navode se prema nomenklaturi prema posebnom propisu za kozmetičke proizvode.

Internetska stranica, na kojoj se mogu naći podaci navedeni u sekciji D Objavljivanje popisa sastojaka, mora biti otisnuta na pakovanju.

Za deterdžente namijenjene za uporabu u industrijskom sektoru koji nisu dostupni kupcima u širokoj potrošnji ne mora se udovoljiti gore navedenim uvjetima ako se podaci navode na sigurnosno-tehničkom listu proizvoda ili na sličan primjeren način.

Oznake obavijesti i upozorenja te ostale oznake na deterdžentu vezane za sastav proizvoda moraju biti navedena u skladu s odredbom članka 13. stavka 1. ovoga Pravilnika.

Pojedinačna pakovanja sredstava za pranje, osim sapuna za pranje, moraju imati odgovarajuću pisanu oznaku upozorenja za zaštitu ruku ili uputu koja glasi: »Nakon svakog pranja ruke isprati u čistoj vodi. Osobe s osjetljivom ili oštećenom kožom moraju se strogo držati upute za doziranje i izbjegavati dulji dodir ruku s otopinom sredstva za pranje.«

Pojedinačna pakovanja koja se nalaze u aerosolnom obliku moraju imati upozorenja o opasnostima koja mogu nastati zbog nepravilnog rukovanja pri uporabi.

Deterdžent u okviru obavijesti o proizvodu mora sadržavati potrebne oznake vezane za zaštitu okoliša.

B. Etiketa s podacima o doziranju

Na pakovanjima deterdženata u prodaji za široku potrošnju namijenjenih za pranje rublja sukladno članku 13. stavku 5.ovoga Pravilnika navode se ovi podaci:

– preporučene količine i/ ili upute za doziranje izražene u mililitrima ili gramima primjerene za standardno punjenje stroja za pranje rublja za meku, srednje tvrdu i tvrdu kategoriju vode s obzirom na tvrdoću i s podacima za jedan ili dva ciklusa pranja;

– za univerzalne deterdžente, broj standardnih punjenja stroja za pranje rublja za ‘uobičajeno zaprljano’ rublje, a za blage deterdžente za osjetljive tkanine, broj standardnih punjenja stroja za pranje rublja za umjereno zaprljano rublje koje se može oprati sadržajem pakovanja uz uporabu vode srednje tvrdoće, što odgovara 2,5 mmol CaCO3/l;

– ako se u pakovanju nalazi mjerna posuda, njezin se kapacitet navodi u mililitrima ili gramima, s oznakama za primjerenu dozu deterdženta za standardno punjenje stroja za pranje rublja za meku, srednje tvrdu i tvrdu kategoriju vode.

Standardna punjenja stroja za pranje rublja su 4,5 kg suhe tkanine za univerzalne deterdžente i 2,5 kg suhe tkanine za blage deterdžente. Deterdžent se smatra univerzalnim deteržentom osim ako proizvođač izrazito ne naglašava njegu tkanine, tj. pranje na niskoj temperaturi, osjetljiva vlakna i boje.

C. Lista sa sastojcima

Sljedeće se odredbe primjenjuju za popis sastojaka na listi s podacima navedenoj u članku 11. stavak 3. ovoga Pravilnika.

Na listi s podacima stoji naziv deterdženta i proizvođača.

Navode se svi sastojci, slijedom od najvećega prema udjelu u masi do najmanjega, a popis se dijeli prema ovim rasponima postotaka mase:

– 10% ili više (10%),

– 1% ili više, ali manje od 10% (1-10%),

– 0,1% ili više, ali manje od 1% (0,1-1%),

– manje od 0,1% (<0,1%).

Nečistoće se ne smatraju sastojcima.

Sastojak je svaka kemijska supstanca, sintetskog ili prirodnog podrijetla sadržana u deterdžentu s određenom namjerom. Mirisi i bojila ne moraju se deklarirati kvantitativno.

Ukoliko je kao miris prisutno eterično ulje, a alergeni – sastojci mirisa prelaze 0,01% navode se u skladu s kozmetičkim propisom.

Za svaki se sastojak navodi uobičajeni kemijski naziv ili naziv prema IUPAC-u2, broj CAS i, ako je dostupan, naziv prema nomenklaturi INCI3 te naziv iz Europske farmakopeje.

D. Objavljivanje popisa sastojaka

Proizvođači na internetskoj stranici stavljaju na raspolaganje gore navedenu listu sa sastojcima koja ne mora sadržavati ove podatke:

– raspone postotaka mase

– CAS broj

Sastojci moraju biti pisani INCI nomenklaturom, osim gdje to nije moguće navodi se naziv iz Europske farmakopeje. Ako nije niti jedno ime dostupno, potrebno je dati uobičajen kemijski naziv ili naziv prema IUPAC-u. Mirisni sastojci se nazivaju miris a sredstva za bojenje bojila. Mirisi i bojila ne moraju se deklarirati kvantitativno. Ukoliko je kao miris prisutno eterično ulje, a alergeni – sastojci mirisa prelaze 0,01% navode se u skladu s kozmetičkim propisom.

Pristup internetskoj stranici ne smije biti predmet zabrane ili uvjeta, a sadržaj internetske adrese mora biti redovito nadopunjivan. Internetska stranica mora uključiti poveznicu s Commission Pharmacos ili nekom drugom odgovarajućom stranicom koja daje usporednu tablicu između INCI naziva, naziva iz Europske farmakopeje i CAS broja.

Ta se obveza ne primjenjuje na one industrijske deterdžente ili deterdžente za profesionalnu uporabu koji sadržavaju površinski aktivne tvari niti na površinski aktivne tvari za industrijske deterdžente ili deterdžente za profesionalnu uporabu za koje su dostupne lista s tehničkim podacima ili sigurnosno-tehnički list.

PRILOG VIII.

METODE ISPITIVANJA I ANALITIČKE METODE

Sljedeće metode ispitivanja i analitičke metode primjenjuju se za postupke nadzora nad deterdžentima na tržištu:

1. Referentne metode za procjenu biološke razgradljivosti

1.1. Procjena potpune aerobne biološke razgradljivosti organskih tvari u vodi – Metoda određivanja nastalog ugljikova dioksida (HRN EN ISO 9439:2000) zamjenjuje metodu HRN EN ISO 11733

1.1.1. Princip metode

Poznati volumen nacijepljene mineralne podloge koja sadrži odgovarajuću koncentraciju određivane tvari (10 – 20 mg otopljenog organskog ugljika ili ukupnog organskog ugljika) kao jedini izvor organskog ugljika prozračuje se zrakom bez ugljikovog dioksida. Razgradnja se prati tijekom 28 dana određivanjem nastalog ugljikovog dioksida vezanog u barijevom hidroksidu. Mjerenje se obavlja titracijom zaostalog barijevog hidroksida. Stupanj biološke razgradljivosti (%) izračuna se iz omjera količine ugljikovog dioksida nastalog razgradnjom određivane tvari, korigirano za količinu CO2 nastalu u slijepoj probi, i teorijske količine CO2 (TCO2). Stupanj razgradnje se također može izračunati iz dodatnih analiza otopljenog organskog ugljika na početku i na kraju pokusa.

1.1.2. Potrebna oprema

a) boce volumena 5 litara, svaka opremljena s cijevi za prozračivanje koja doseže gotovo do dna boce, i s izlaznim otvorom;

b) magnetske mješalice;

c) boce za absorpciju plina;

d) uređaj za kontrolu i mjerenje protoka zraka;

e) sintetski zrak (zrak bez ugljikovog dioksida);

f) uređaj za određivanje ugljikovog dioksida titrimetrijski;

g) uređaj za membransko filtriranje;

h) DOC analizator.

1.1.3. Mineralna podloga

U 800 ml deionizirane ili destilirane vode visoke čistoće dodaje se 10 ml osnovne otopine (a) i po 1 ml otopina (b) do (d), te se nadopuni vodom do 1 litre. Osnovne otpine pripremaju se s kemikalijama analitičke čistoće na sljedeći način:

|  |  |
| --- | --- |
| (a) kalij dihidrogenfosfat, KH2PO4 | 8,50 g |
| di-kalij hidrogenfosfat, K2HPO4 | 21,75 g |
| di-natrij hidrogenfosfat dihidrat, Na2HPO4 × 2H2O | 33,40 g |
| amonijev klorid, NH4Cl | 0,50 g |
| otopi se u vodi i nadopuni do 1 L. pH otopine mora biti 7,4. |  |
| (b) kalcijev klorid dihidrat, CaCl2 × 2H2O | 36,40 g otopi se u vodi i nadopuni do 1L. |
| (c) magnezij sulfat heptahidrat, MgSO4 × 7H2O | 22,50 g otopi se u vodi i nadopuni do 1L. |
| (d) željezo(III)klorid heksahidrat, FeCl3 × 6H2O | 0,25 g otopi se u vodi i nadopuni do 1L. |

1.1.4. Priprema cjepiva

Kao cjepivo najčešće se koristi aktivni mulj. Taj mulj mora potjecati iz gradskog ili laboratorijskog uređaja koji pretežno obrađuju otpadne vode iz domaćinstava.

Osim aktivnog mulja cjepivo se može dobiti i iz drugih izvora: otpadnih voda, površinskih voda, tla ili iz njihove mješavine.

1.1.5. Pripremanje boca

U boce od 5 litara doda se 2400 ml mineralne podloge. Zatim se doda odgovarajući volumen pripremljenog cjepiva tako da koncentracija suspendiranih tvari ne bude veća od 30 mg/L računato na konačni volumen od 3 L. Nacijepljena mineralna podloga se prozračuje preko noći zrakom bez ugljikovog dioksida kako bi se ugljikov dioksid uklonio iz sustava.

Zatim se doda odgovarajući volumen osnovnih otopina određivane i referentne tvari da bi se postigle koncentracije od 10 do 20 mg otopljenog ili ukupnog organskog ugljika po litri. Boce u koje se ne dodaju kemikalije služe kao slijepa proba. Ukoliko je potrebno, jedna boca se upotrijebi za provjeru mogućeg inhibitornog djelovanja dodajući određivanu i referentnu tvar u istim koncentracijama kao i u pokusu. Također, ukoliko je potrebno, uzme se sterilna boca za provjeru razgrađuje li se određivana tvar abiotski. Pri tome se upotrebljava nenacijepljena otopina određivane tvari i filtrira kroz membranski filter (0,2 – 0,45 µm) ili se doda toksična tvar u koncentraciji koja sprečava rast i aktivnost mikroorganizama. Ukoliko se primjeni membranska filtracija, uzorke je potrebno tijekom pokusa uzimati sterilno. Zatim se u svim bocama dopuni volumen do 3 litre mineralnom podlogom prethodno propuhivanom zrakom bez ugljikovog dioksida. Izlaz za plin na bocama se spoji na boce za absorpciju s barijevim hidroksidom – u seriju se spoje po tri boce za absorpciju plina (svaka sadrži 100 ml 0,0125 M barijevog hidroksida) na svaku 5-litrenu bocu.

1.1.6. Broj boca u pokusu

Boce 1 i 2: određivana tvar

Boce 3 i 4: slijepa proba

Boca 5: kontrola postupka

Boca 6. kontrola abiotske razgradnje

Boca 7: kontrola toksičnosti.

1.1.7. Postupak

Pokus započinje propuhivanjem pripremljenih boca sa zrakom koji ne sadrži ugljikov dioksid (protok 30-100 ml/min). Količina nastalog ugljikovog dioksida određuje se u odgovarajućim vremenskim razmacima uzimanjem uzoraka iz boca za absorpciju plina. Preporuča se uzimanje uzoraka svaki drugi ili treći dan tijekom prvih deset dana, a zatim svaki peti dan do dvadesetosmog dana. Postupak pri uzimanju uzoraka za analizu ugljikovog dioksida je slijedeći: odvoji se prva boca s barijevim hidroksidom (najbliža 5-litrenoj boci) i titrira preostali hidroksid s 0,05 M HCl uz fenolftalein kao indikator. Ostale boce s hidroksidom pomaknu se za jedno mjesto bliže 5-litrenoj boci te sena zadnje mjesto stavi nova boca sa 100 mL svježeg 0,0125 M barijevog hidroksida.

1.1.8. Izračunavanje biološke razgradljivosti

Količina CO2 vezana na barijev hidroksid izračunava se prema jednadžbi:

mg CO2 = (100 × CB – 0,5 ×V × CA) × 44

gdje je:

V = volumen HCl potrošen za titraciju 100 ml hidroksida (ml),

CB = koncentracija otopine barijevog hidroksida (M),

CA = koncentracija otopine kloridne kiseline (M),

Ako je CB 0,0125 M i CA 0,05 M, za titraciju 100 mL barijevog hidroksida troši se 50 mL kloridne kiseline, a količina CO2 se izračuna pomoću jednadžbe:

(0,05/2) × 44 × ml HCl = 1,1 × ml HCl

Prema tome, faktor konverzije titriranog volumena HCl u mg nastalog CO2 je 1,1.

Posebno se izračunavaju količine nastalog CO2 u boci s cjepivom i u boci s cjepivom i određivanom tvari, a dobivena razlika je količina CO2 nastala razgradnjom određivane tvari.

Postotak biološke razgradnje se izračunava prema jednadžbi:

% razgradnje = (mg nastalog CO2 × 100)/(TCO2 × mg dodane tvari)

ili

% razgradnje = (mg nastalog CO2 × 100)/(mg TOC × 3,67)

pri čemu je 3,67 faktor konverzije ugljika u ugljikov dioksid (44/12).

Postotak razgradnje izračuna se za svako vremensko razdoblje u odnosu na teorijsku vrijednost CO2 (TCO2).

Ako se određuje smanjenje otopljenog organskog ugljika, postotak razgradnje izračuna se prema sljedećoj jednadžbi:

Dt = [1 – (Ct – Cbt)/(C0 – Cbo)] × 100

gdje je:

Dt = % razgradnje u vremenu t,

C0 = srednja početna koncentracija otopljenog organskog ugljika u nacijepljenoj podlozi koja sadrži određivanu tvar (mg DOC/L),

Ct = srednja koncentracija otopljenog organskog ugljika u nacijepljenoj podlozi koja sadrži određivanu tvar u vremenu t (mg DOC/L),

Cbo = srednja početna koncentracija otopljenog organskog ugljika u slijepoj probi tj. u nacijepljenoj mineralnoj podlozi (mg DOC/L),

Cbt = srednja koncentracija otopljenog organskog ugljika u slijepoj probi tj. u nacijepljenoj mineralnoj podlozi u vremenu t (mg DOC/L).

Smatra se da je pokus valjan ukoliko je razlika replikatnih vrijednosti razgradnje određivane tvari na kraju pokusa manja od 20% i ukoliko je postotak razgradnje referentne tvari dostigao vrijednost od najmanje 60% za 14 dana. Ukoliko bilo koji od ovih uvjeta nije postignut, pokus se mora ponoviti. Nastali CO2 u slijepoj probi na kraju pokusa ne smije biti veći od 40 mg/L. Ukoliko se dobiju vrijednosti veće od 70 mg CO2/L, potrebno je preispitati podatke i uvjete rada u laboratoriju.

Ukoliko je u pokusu toksičnosti koji sadrži određivanu i referentnu tvar stupanj razgradnje postignut tijekom 14 dana manji od 25%, smatra se da određivana tvar ima inhibirajuće ili toksično djelovanje na prisutne mikroorganizme. U tom slučaju, pokus je potrebno ponoviti po mogućnosti s manjom koncentracijom određivane tvari i/ili većom koncentracijom cjepiva, ali ne većom od 30 mg suspendirane tvari/L.

1.2. Procjena potpune aerobne biološke razgradnje organskih tvari u vodi – Metoda određivanja anorganskog ugljika u začepljenim tikvicama (test CO2 u atmosferi) (HRN EN ISO 14593:2008)

1.2.1. Princip metode

U poznati volumen nacijepljene mineralne podloge dodaje se odgovarajuća koncentracija određivane tvari (početna koncentracija organskog ugljika je 2 mg/L do 40 mg/L, obično 20 mg/L) kao jedini izvor organskog ugljika. Razgradnja se prati tijekom 28 dana određivanjem porasta ukupnog anorganskog ugljika. Stupanj biološke razgradljivosti (%) izražava se kao postotak teorijske količine anorganskog ugljika na osnovu početno dodane količine određivane tvari. Stupanj razgradnje se također može izračunati iz dodatnih analiza otopljenog organskog ugljika na početku i na kraju pokusa.

1.2.2. Potrebna oprema

a) začepljene boce, npr. boce volumena 160 ml zatvorene gumenim čepom i aluminijskim pokrovom;

b) rotacijska laboratorijska tresilica;

c) mjesto za inkubaciju sa difuznim svijetlom ili tamom i temperaturom od 20 °C do 25 °C koja ne smije varirati više od ± 2 °C tijekom pokusa;

d) centrifuga;

e) sustav za stvaranje zraka bez ugljikovog dioksida;

f) uređaj za membransko filtriranje;

g) TOC analizator.

1.2.3. Mineralna podloga

U 800 ml deionizirane ili destilirane vode visoke čistoće dodaje se 10 ml osnovne otopine (a) i po 1 ml otopina (b) do (d), te se nadopuni vodom do 1 litre. Osnovne otopine pripremaju se s kemikalijama analitičke čistoće na sljedeći način:

|  |  |
| --- | --- |
| (a) kalij dihidrogenfosfat, KH2PO4 | 8,50 g |
| di-kalij hidrogenfosfat, K2HPO4 21,75 g |  |
| di-natrij hidrogenfosfat dihidrat, Na2HPO4 × 2H2O | 33,40 g |
| amonijev klorid, NH4Cl | 0,50 g otopi se u vodi i nadopuni do 1 L. pH otopine mora biti 7,4. |
| (b) kalcijev klorid dihidrat, CaCl2 × 2H2O | 36,40 g otopi se u vodi i nadopuni do 1L. |
| (c) magnezij sulfat heptahidrat, MgSO4 × 7H2O | 22,50 g otopi se u vodi i nadopuni do 1L. |
| (d) željezo(III)klorid heksahidrat, FeCl3 × 6H2O | 0,25 g otopi se u vodi i nadopuni do 1L. |

1.2.4. Priprema cjepiva

Kao cjepivo najčešće se koristi aktivni mulj. Taj mulj mora potjecati iz gradskog ili laboratorijskog uređaja koji pretežno obrađuju otpadne vode iz domaćinstava.

Osim aktivnog mulja cjepivo se može dobiti i iz drugih izvora: otpadnih voda, površinskih voda, tla ili iz njihove mješavine.

1.2.5. Postupak

Boce za određivanu tvar označuju se sa FT, boce za slijepu probu sa FB, boce za kontrolu postupka koje sadrže referentnu tvar sa FC, boce za kontrolu toksičnosti sa FI, boce za kontrolu abiotske razgradnje koje sadrže određivanu tvar, ali bez cjepiva, steriliziraju se ili se dodaje odgovarajuća toksična tvar kako bi se spriječila mikrobiološka aktivnost, najčešće živa(II)klorid (HgCl2), i označuju s FS. Boce se pripremaju na način prikazan u Tablici 1. Priloga IV ovoga Pravilnika.

Potrebno je osigurati da omjer tekućine i prostora iznad te tekućine u bocama bude takav da u tom prostoru prostoru bude dovoljna količina kisika. Uobičajeno je da je omjer prostora i tekućine 1:2. Boce se zatvaraju gumenim čepom i aluminijskim pokrovom i stavljaju u laboratorijsku tresilicu uz miješanje od 150 do 200 r/min u tami ili pri difuznom svijetlu.

Tablica 1. Način pripreme boca za određivanu tvar, za kontrolu, referentnu tvar, za kontrolu toksičnosti i za kontrolu abiotske razgradnje.

|  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| Boca | Medij | Određivana tvar | Referentna tvar | Cjepivo |
| FT  Određivana tvar | + | +  2 mg/L do 40 mg/L TOC | – | + |
| FB  Slijepa proba | + | - | - | + |
| FC  Kontrola postupka | + | - | +  20 mg/L TOC | + |
| FS  Kontrola abiotske razgradnje | +  sterilizirano | +  2 mg/L do 40 mg/L TOC | – | – |
| FI  Kontrola toksičnosti | + | +  2 mg/L do 40 mg/L TOC | +  20 mg/L TOC | + |

Od ukupnog broja boca prvi se dan uzima odgovarajući broj boca za određivanu tvar FT, za slijepu probu sa FB, za kontrolu postupka koja sadrži referentnu tvar FC, za kontrolu toksičnosti FI i za kontrolu abiotske razgradnje FS i u njih se pomoću injekcijske šprice doda 1 ml svježe pripremljenog natrijevog hidroksida (280 g natrijevog hidroksida otopi se u 1L vode kako bi se dobila koncentracija od 7 mol/L). Te se boce stavljaju na tresilicu 1 h pri temperaturi od 20 °C do 25 °C. Nakon toga u tim se bocama izmjeri ukupni anorganski ugljik pomoću TOC analizatora. Preostale boce se analiziraju u odgovarajućim vremenskim razmacima tijekom dvadeset osam dana.

1.2.6. Izračunavanje biološke razgradljivosti

Ukupni anorganski ugljik (TIC) u testnim bocama je:

TIC = (mg C u vodenoj fazi + mg C u plinovitoj fazi)

odnosno

TIC = (VL × cL) + (VH × cH)

gdje je

VL volumen tekućine u boci s određivanom tvari, u litrama;

cL koncentracija ukupnog anorganskog ugljika (TIC) u vodenoj fazi (mg ugljika po litri);

VH volumen prostora iznad tekućine, u litrama;

cH koncentracija ukupnog anorganskog ugljika (TIC) u prostoru iznad tekućine (mg ugljika po litri).

Postotak biološke razgradnje izračunava se prema sljedećoj jednadžbi:

Dt = [(TICt – TICb)/TOCi] × 100

gdje je

TICt je ukupni anorganski ugljik u boci s određivanom tvari u vremenu t, u miligramima;

TICb je ukupni anorganski ugljik u boci sa slijepom probom u vremenu t, u miligramima;

TOCi je ukupni organski ugljik početno dodan u bocu s određivanom tvari, u miligramima.

Na isti se način izračunava stupanj biološke razgradnje referentne tvari u bocama FC za kontrolu postupka kao i u bocama za kontrolu toksičnosti FI te za kontrolu abiotske razgradnje FS, ali bez oduzimanja slijepe probe.

Smatra se da je pokus valjan ukoliko je postotak razgradnje referentne tvari dostigao vrijednost od najmanje 60% za 14 dana i ukoliko je ukupan anorganski ugljik, proizveden u slijepim probama, na kraju testa manji ili jednak 15% početno dodanog organskog ugljika određivanom tvari. Ukoliko bilo koji od ovih uvjeta nije postignut, pokus se mora ponoviti.

2. Utvrđivanje anionskih površinsko aktivnih tvari u ispitivanjima biološke razgradljivosti

2.1. Princip

Metoda se temelji na stvaranju soli metilenskog modrila (MBAS) i anionskih površinsko aktivnih tvari u alkalnom mediju. Sol se ekstrahira kloroformom i kiselom kloroformskom otopinom. Smetnje se uklanjaju ekstrakcijom kompleksa anionska površinsko aktivna tvar-metilensko modrilo iz alkalnih otopina i ekstrakcijom iz kisele otopine metilenskog modrila. Apsorbancija organske faze mjeri se pri valnoj duljini od 650 nm.

2.2. Oprema i reagensi

2.2.1. Oprema

– Spektrofotometar (mogućnost mjerenja pri 650 nm).

– Lijevci za odjeljivanje od 250 ml

– Odmjerne tikvice od 50, 1000 ml

– Trbušaste pipete od 1, 5, 10, 20, 25, 50, 100 ml

– Stakleni lijevčići

2.2.2. Kemikalije

Potrebne su kemikalije čistoće p.a. i destilirana voda.

2.2.2.1. Kloroform (CHCl3)

Oprez: potencijalni kancerogen.

Ako je potrebno, npr. zbog visoke apsorbancije slijepe probe, može se pročistiti propuštanjem kroz kolonu sa neutralnim Al2O3.

2.2.2.2. Sulfatna kiselina 96 % (H2SO4) ρ=1,84 g/ml

2.2.2.3. Pufer otopina pH=10

U odmjernoj tikvici od 1000 ml otopi se 24 g natrijev hidrogenkarbonata (NaHCO3) i 27 g bezvodnog natrijevog karbonata (Na2CO3) u vodi i nadopuni vodom do oznake.

2.2.2.4. Neutralna otopina metilenskog modrila

U odmjernoj tikvici od 1000 ml otopi se 0,350 g metilenskog modrila u vodi i nadopuni do oznake. Otopinu je potrebno napraviti najmanje 24 sata prije uporabe, čuva se na tamnom i hladnom mjestu, a stabilna je najmanje dva tjedna. Absorbancija slijepe probe mjerena prema kloroformu ne smije prelaziti 0,2 za kivetu veličine 10 mm pri 650 nm. Absorbancija slijepe probe mjerena prema kloroformu ne smije prelaziti 0,2 za kivetu veličine 10 mm pri 650 nm. U slučaju više apsorbancije, neutralnu otopinu metilenskog modrila potrebno je pročistiti na sljedeći način: Otopina metilenskog modrila premjesti se u odgovarajući lijevak za odjeljivanje. Na svakih 100 ml otopine metilenskog modrila doda se 200 ml puferske otopine i 200 ml kloroforma. Mućka se 30 sekundi i ostavi da se slojevi odijele. Kloroformski sloj se ispusti, a vodeni sloj se nadopuni sa 60 ml kloroforma za svakih 100 ml otopine metilenskog modrila. Ekstrakcija se ponavlja i nadopunjava kao i prije. Kloroformski slojevi se sjedine i odbace, a otopina metilenskog modrila je spremna za uporabu.

2.2.2.5. Kisela otopina metilenskog modrila

U odmjernoj tikvici od 1000 ml otopi se 0,350 g metilenskog modrila u vodi, doda 6,5 ml sulfatne kiseline i nadopuni do oznake. Otopinu je potrebno napraviti najmanje 24 sata prije uporabe, čuva se na tamnom i hladnom mjestu, a stabilna je najmanje dva tjedna. Absorbancija slijepe probe mjerena prema kloroformu ne smije prelaziti 0,2 za kivetu veličine 10 mm pri 650 nm. U slučaju više apsorbancije, neutralnu otopinu metilenskog modrila potrebno je pročistiti s kloroformom.

2.2.2.6. Natrijeva sol dodecilbenzen sulfonske kiseline (C12H25NaO3S), DDBS.

Koristi se kao referentna tvar za pripremu izvorne standardne otopine.

Izvorna otopina DDBS

Odvaže se 1,280 g DDBS na vagi s mogućnošću očitanja 0,1 mg (vaga V-1), otopi u vodi i nadopuni do 1000 ml. To je otopina »A« (1 ml = 1 mg DDBS)

Iz otopine »A« odpipetira se 50 ml i nadopuni vodom do 1000 ml.

To je otopina »B« (1 ml = 50 µg).

Iz otopine »B« odpipetira se 50 ml i nadopuni vodom do 1000 ml.

To je otopina »C« (1 ml = 2,5 µg).

Standardne otopine pripreme se prema Tablici 2. Priloga VIII ovoga Pravilnika.

Tablica 2. Količina DDBS, volumeni otopine »C« i vode za pripremu radnih standarda

|  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| Točka | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 | 6 | 7 |
| Količina DDBS (µg/l) | 2,5 | 12,5 | 25 | 50 | 125 | 187,5 | 250 |
| Volumen otopine »C« (ml) | 1 | 5 | 10 | 20 | 50 | 75 | 100 |
| Volumen dest. vode (ml) | 99 | 95 | 90 | 80 | 50 | 25 | 0 |

2.3. Postupak

100 ml uzorka stavi se u lijevak za odjeljivanje, doda se 5 ml neutralne otopine metilenskog modrila, 10 ml pufer otopine pH=10 i 15 ml kloroforma. Pažljivo se mućka jednu minutu i ostavi stajati da se slojevi odijele. Kloroformski sloj se ispusti u donji lijevak koji sadrži 110 ml vode, 5 ml kisele otopine metilenskog modrila. Ravnomjerno se mućka jednu minutu, a kloroformski sloj se profiltrira kroz vatu navlaženu kloroformom u odmjernu tikvicu od 50 ml.

Ekstrakcija u alkalnom i kiselom mediju se ponovi tri puta, od čega se za drugu i treću ektrakciju upotrijebi 10 ml kloroforma. Kloroformski slojevi se skupljaju preko istog lijevčića u istu odmjernu tikvicu koja se nadopuni kloroformom do oznake.

Kada se uzorci pripreme, mjeri se apsorbancija uzoraka (kloroformski ekstrakt) na spektrofotometru pri valnoj duljini od 650 nm, u kiveti veličine 1cm.

Paralelno s uzorcima radi se i slijepa proba i nulti faktor u setu baždarnih otopina (radnih standarda). Apsorbancija slijepe probe ili nultog faktora (A0) oduzme se od apsorbancije uzoraka ili baždarnih otopina (A1). Slijepa proba ne smije prelaziti 0,02 u kiveti veličine 10 mm, pri valnoj duljini od 650 nm.

2.4. Kalibracija i provjera točnosti mjerenja

Pripremi se niz radnih standarda prema Tablici 2.

Masena koncentracija MBAS iznosi ρx = m f1/ V

m= masa DDBS (mg)

f1= konverzijski faktor za DDBS; za DDBS iznosi 1,000

V= volumen korekcijskog faktora (ml) iznosi 20 000

Snime se apsorbancije radnih standarda, načini baždarni pravac; prema Beerovom zakonu uz metodu najmanjih kvadrata.

2.5. Izračunavanje rezultata

MBAS indeks = masena koncentracija DDBS (µg/l)

ρx = f2 (A1 – A0)/ V0

A1 = apsorbancija uzorka

A0 = apsorbancija slijepe probe

f2 = kalibracijski faktor – masa MBAS (µg/l), izračunat kao DDBS prema baždarnoj krivulji

V0= volumen uzorka (ml)

Rezultati se izražavaju minimalno s tri značajne brojke.

3. Utvrđivanje neionskih površinsko aktivnih tvari u ispitivanjima biološke razgradljivosti

3.1. Načelo

Površinski se aktivne tvari koncentriraju i izoliraju plinskim odvajanjem. Količina neionske površinski aktivne tvari u uporabljenom uzorku mora biti u rasponu 250-800 g.

Tako odvojena površinski aktivna tvar otapa se u etil acetatu.

Nakon odjeljivanja faza i isparavanja otapala neionska površinski aktivna tvar nataložila se u vodenoj otopini s izmijenjenim Dragendorffovim reagensom (KBiI4 + BaCl2 + ledena octena kiselina).

Talog se filtrira, ispere ledenom octenom kiselinom i otopi u otopini amonijevog tartarata. Bizmut u otopini titrira se potenciometrijski otopinom pirolidin ditiokarbamata pri pH 4-5 uz uporabu sjajne platinaste indikatorske elektrode i referentne elektrode od kalomela ili srebra/ srebrnog klorida. Metoda se može primijeniti na neionske površinski aktivne tvari koje sadržavaju 6-30 skupina alkilen oksida.

Rezultat titracije množi se empirijskim faktorom 54 radi konverzije u referentnu tvar nonilfenol kondenziranu s 10 mol etilen oksida (NP 10).

3.2 Reagensi i oprema

Reagense je potrebno pripremati s deioniziranom vodom.

3.2.1 Čisti etil acetat, netom destiliran.

3.2.2 Natrijev bikarbonat, NaHCO3 AR.

3.2.3 Razrijediti klorovodičnu kiselinu [20 ml koncentrirane kiseline (HCl) razrijeđene vodom do 1 000 ml]

3.2.4 Metanol AR, netom destiliran, čuvan u staklenoj boci.

3.2.5 Brom kresol purpur, 0,1 g na 100 ml metanola.

3.2.6 Sredstvo za taloženje: sredstvo za taloženje smjesa je dvaju volumenskih dijelova otopine A i jednog volumenskog dijela otopine B. Smjesa se čuva u smeđoj boci i može se rabiti najviše tjedan dana nakon pripravljanja.

3.2.6.1. Otopina A

Otopiti 1,7 g bizmutovog nitrata, BiONO3 x H2O AR, u 20 ml ledene octene kiseline i nadopuniti vodu do 100 ml. Zatim otopiti 65 g kalijevog jodida AR u 200 ml vode. Pomiješati te dvije otopine u mjernoj tikvici od 1 000 ml, dodati 200 ml ledene octene kiseline (3.2.7) i nadopuniti vodu do 1 000 ml.

3.2.6.2 Otopina B

Otopiti 290 g barijevog klorida, BaCl2 x 2H2O AR, u 1 000 ml vode.

3.2.7 Ledena octena kiselina 99-100 % (niže koncentracije su neodgovarajuće).

3.2.8 Otopina amonijevog tartarata: pomiješati 12,4 g vinske kiseline AR i 12,4 ml otopine amonijaka AR (d = 0,910 g/ml) i nadopuniti vodom do 1 000 ml (ili uporabiti jednaku količinu amonijevog tartarata AR).

3.2.9 Razrijeđena otopina amonijaka: 40 ml otopine amonijaka AR (d = 0,910 g/ml) razrijediti vodom do 1 000 ml.

3.2.10 Standardna acetatska pufer otopina: otopiti 40 g krutog natrijevog hidroksida AR u 500 ml vode u vrču i ostaviti da se ohladi. Dodati 120 ml ledene octene kiseline (3.2.7.). Dobro promiješati, ohladiti i premjestiti u volumetrijsku tikvicu od 1 000 ml.

Nadopuniti vodom do oznake.

3.2.11 Otopina pirolidin ditiokarbamata (poznata kao ‘otopina karbata’): otopiti 103 mg natrijevog pirolidin ditiokarbamata, C5H8NNaS2 x 2H2O, u oko 500 ml vode, dodati 10 ml n-amilnog alkohola AR i 0,5 g NaHCO3 AR te doliti vodu do 1 000 ml.

3.2.12 Otopina bakrovog sulfata (za standardizaciju 3.2.11).

ČISTA OTOPINA

Pomiješati 1,249 g bakrovog sulfata, CuSO4.x 5H2O AR, s 50 ml 0,5 mol sumporne kiseline i nadopuniti vodom do 1 000 ml.

STANDARDNA OTOPINA

Pomiješati 50 ml čiste otopine s 10 ml 0,5 mol H2SO4 i doliti vodu do 1 000 ml.

3.2.13 Natrijev klorid AR.

3.2.14 Naprava za plinsko odvajanje (vidi sliku 5).

Promjer sinterirane ploče mora biti jednak unutarnjem promjeru cilindra.

3.2.15 Lijevak za odjeljivanje, 250 ml.

3.2.16 Magnetna mješalica s magnetom 25-30 mm.

3.2.17 Goochova posuda za taljenje, promjer perforiranog dna = 25 mm, tip G4.

3.2.18 Okrugli filtar-papiri od staklenih vlakana, promjera 27 mm s promjerom vlakna 0,3-1,5 m.

3.2.19 Dvije tikvice za filtriranje s adapterima i gumenim obručima, od 500 i 250 ml.

3.2.20 Potenciometar s bilježenjem mjerenja s ugrađenom poliranom platinastom indikatorskom elektrodom i referentnom elektrodom od kalomela ili srebra/srebrnog klorida, mjernog raspona 250 mV, s automatskom biretom kapaciteta 20-25 ml ili alternativnom ručnom opremom.

3.3 Metoda

3.3.1 Koncentracija i odjeljivanje površinski aktivne tvari

Filtrirati vodeni uzorak kroz kvalitativni filtar-papir. Ukloniti prvih 100 ml filtrata.

Staviti izmjerenu količinu uzorka u napravu za odvajanje prethodno ispranu etil acetatom, tako da sadržava 250-800 g neionske površinski aktivne tvari.

Radi boljeg odjeljivanja dodati 100 g natrijevog klorida i 5 g natrijevog bikarbonata.

Ako obujam uzorka prelazi 500 ml, dodati te soli u krutom obliku u napravu za odvajanje i otopiti propuštanjem dušika ili zraka.

Ako je uzorak manji, otopiti soli u 400 ml vode i potom dodati u napravu za odvajanje.

Dodavati vodu dok se razina ne podigne do gornje slavine.

Oprezno preliti vodu sa 100 ml etil acetata. Bocu za pranje u plinskoj cijevi (za dušik ili zrak) napuniti do dvije trećine etil acetatom.

Propustiti plin kroz napravu protokom od 30-60 l/h; preporučuje se uporaba mjerača protoka. Brzina uvođenja zraka mora se u početku postupno povećavati. Brzina plina mora se namjestiti tako da su faze i dalje vidljivo odijeljene radi što manjeg miješanja faza i otapanja etil acetata u vodi. Nakon pet minuta zaustaviti protok plina.

Ako se obujam organske faze otapanjem u vodi smanji za više od 20 %, postupak se mora ponoviti, a posebna pozornost obratiti brzini protjecanja plina.

Odliti organsku fazu u lijevak za odjeljivanje. Vratiti svu vodu iz vodene faze u lijevku za odjeljivanje – moralo bi je biti samo nekoliko ml – u napravu za odvajanje. Filtrirati fazu etil acetata u vrč od 250 ml kroz suhi kvalitativni filter-papir.

Staviti još 100 ml etil acetata u napravu za odvajanje i opet pet minuta propuštati dušik ili zrak. Odvojiti organsku fazu u lijevak za odjeljivanje uporabljen za prvo odjeljivanje, ukloniti vodenu fazu i propustiti organsku fazu kroz isti filtar kao i prvu količinu etil acetata. Isprati lijevak za odjeljivanje i filtar s oko 20 ml etil acetata.

Ekstrakt etil acetata do sušenja isparavati nad vodenom kupelji (primjenom uređaja za isparavanje). Usmjeriti blago strujanje zraka preko površine otopine radi bržeg isparavanja.

3.3.2 Taloženje i filtriranje

Otopiti suhi ostatak preostao nakon obavljanja postupka iz točke 3.3.1.Priloga VIII ovoga Pravilnika u 5 ml metanola, dodati 40 ml vode i 0,5 ml razrijeđene HCl (3.2.3) te promiješati smjesu magnetnom mješalicom.

Toj otopini dodati 30 ml sredstva za taloženje (3.2.6) iz mjernog cilindra. Talog se sliježe daljnjim miješanjem. Nakon deset minuta miješanja ostaviti smjesu da odstoji najmanje pet minuta.

Filtrirati smjesu kroz Goochovu posudu za taljenje čije je dno prekriveno filtar-papirom od staklenih vlakana. Najprije oprati filtar lijevanjem oko 2 ml ledene octene kiseline uz usisavanje. Potom temeljito oprati vrč, magnet i posudu za taljenje ledenom octenom kiselinom, koje je potrebno oko 40-50 ml. Talog nakupljen na stijenkama vrča nije potrebno potpuno prenijeti na filtar jer se otopina taloga za titriranje vraća u vrč za taloženje i tada se otapa preostali talog.

3.3.3 Otapanje taloga

Otopiti talog u posudi za taljenje s filtrom dodavanjem tri puta po 10 ml vruće otopine amonijevog tartarata (oko 80° C) (3.2.8). Neka svaki dio odstoji u posudi za taljenje nekoliko minuta prije usisavanja kroz filtar u tikvicu.

Staviti sadržaj tikvice za filtriranje u vrč uporabljen za taloženje. Isprati stijenke vrča s još 20 ml otopine tartarata kako bi se otopio ostatak taloga.

Dobro oprati posudu za taljenje, adapter i tikvicu za filtriranje s 150-200 ml vode i vratiti vodu od ispiranja u vrč uporabljen za taloženje.

3.3.4 Titracija

Miješati otopinu magnetnom mješalicom (3.2.16), dodati nekoliko kapi brom kresol purpura (3.2.5) i dodavati razrijeđenu otopinu amonijaka (3.2.9) sve dok otopina ne postane ljubičasta (otopina je u početku blago kisela od ostatka octene kiseline za ispiranje).

Zatim dodati 10 ml standardne acetatske pufer otopine (3.2.10), uroniti elektrode u otopinu i titrirati potenciometrijski standardnom ‘otopinom karbata’ (3.2.11), s vrhom birete uronjenim u otopinu.

Brzina titriranja ne smije biti veća od 2 ml/min.

Krajnja je točka sjecište tangenta s dviju strana krivulje potencijala.

Povremeno se opaža smanjenje zakrivljenosti krivulje potencijala; to se može otkloniti pomnim čišćenjem platinaste elektrode.

3.3.5 Slijepe probe

Istodobno tijekom cijelog postupka raditi slijepu probu s 5 ml metanola i 40 ml vode, prema uputama iz točke 3.3.2. Titracija slijepe probe mora biti manja od 1 ml, u suprotnom je upitna čistoća reagensa (3.2.3, 3.2.7, 3.2.8, 3.2.9, 3.2.10.), posebno njihov sadržaj teških metala, pa se reagensi moraju zamijeniti. Slijepa se proba mora uzeti u obzir pri računanju rezultata.

3.3.6 Provjera faktora ‘otopine karbata’

Utvrditi faktor za otopinu karbata na dan uporabe. U tu svrhu titrirati 10 ml otopine bakrovog sulfata (3.2.12) s ‘otopinom karbata’ nakon dodavanja 100 ml vode i 10 ml standardne acetatske pufer otopine (3.2.10).

Ako je uporabljena količina »a« ml, faktor »f« iznosi:

f=10/a

a i svi se rezultati titracije množe tim faktorom.

3.4. Izračunavanje rezultata

Svaka neionska površinski aktivna tvar ima svoj faktor ovisno o sastavu, posebno o duljini lanca alken oksida. Koncentracija neionske površinski aktivne tvari izražava se u odnosu na standardnu tvar kao nonilfenol s deset jedinica etilen oksida (NP 10), s faktorom konverzije 0,054.

Primjenom toga faktora ovako se računa količina površinski aktivne tvari sadržane u uzorku, izražena u mg ekvivalenta NP 10:

(b – c) xfx 0,054 = mg neionske površinski aktivne tvari kao NP 10

pri čemu su:

b = volumen ‘otopine karbata’ uporabljene za uzorak (ml),

c = volumen ‘otopine karbata’ uporabljene za slijepu probu (ml),

f = faktor ‘otopine karbata’.

3.5 Izražavanje rezultata

Izraziti rezultate u mg/l kao NP 10 zaokruživanjem na 0,1.

4. Predobrada anionskih površinski aktivnih tvari koje je potrebno ispitati

4.1 Uvodne napomene

4.1.1 Obrada uzoraka

Anionske površinski aktivne tvari i složeni deterdženti prije utvrđivanja primarne biorazgradivosti testom za dokazivanje obrađuju se na sljedeći način:

|  |  |
| --- | --- |
| Proizvodi | Obrada |
| anionski površinski aktivne tvari | ne obrađuju se |
| složeni deterdženti | alkoholna ekstrakcija i potom odjeljivanje anionskih površinski aktivnih tvari ionskom izmjenom |

Svrha je alkoholne ekstrakcije uklanjanje netopivih i anorganskih sastojaka komercijalnog proizvoda koji bi pod nekim okolnostima mogli utjecati na ispitivanje biorazgradivosti.

4.1.2 Postupak ionske izmjene

Radi pravilnog ispitivanja biorazgradivosti potrebna je izolacija i odjeljivanje anionskih površinski aktivnih tvari od sapuna, neionskih i kationskih površinski aktivnih tvari. To se postiže tehnikom ionske izmjene uz uporabu makroporozne smole i prikladnih sredstava za frakcijsku eluciju. Na taj se način sapun, anionske i neionske površinski aktivne tvari mogu izolirati jednim postupkom.

4.1.3 Analitička kontrola

Koncentracija anionskih površinski aktivnih tvari u sintetičnim deterdžentima utvrđuje se nakon homogeniziranja, prema analitičkoj metodi za MBAS. Sadržaj sapuna utvrđuje se odgovarajućom analitičkom metodom. Ta je analiza proizvoda potrebna za računanje potrebnih količina za pripremu frakcija za ispitivanje biološke razgradljiivosti.

Nije potrebna potpuna ekstrakcija. Potrebno je ekstrahirati najmanje 80 % anionskih površinski aktivnih tvari. Obično se dobije 90 % ili više.

4.2 Načelo

Iz homogenog uzorka (prašaka, osušenih pasta i osušenih tekućina) dobiva se etanolski ekstrakt koji sadržava površinski aktivne tvari, sapun i druge sastojke uzorka sintetičnog deterdženta topive u alkoholu. Etanolski ekstrakt isparava se do sušenja, otapa u smjesi izopropanol/voda, a dobivena otopina propušta se kroz vrlo kiselu kombinaciju kationskog izmjenjivača i makroporoznog anionskog izmjenjivača zagrijanih na 50 °C. Ta je temperatura potrebna za sprječavanje taloženja masnih kiselina koje se mogu pojaviti u kiselim medijima. Sve neionske površinski aktivne tvari ostaju u otpadnoj vodi. Masne kiseline iz sapuna odjeljuju se ekstrakcijom etanolom koji sadržava CO2. Anionske površinski aktivne tvari zatim se dobiju kao amonijeve soli, elucijom otopinom amonijevog bikarbonata u smjesi izopropanola i vode. Te se amonijeve soli uporabljuju za ispitivanje razgradnje. Kationske površinski aktivne tvari koje mogu utjecati na ispitivanje biološke razgradljivosti i analitički postupak uklanjaju se kationskim izmjenjivačem postavljenim iznad anionskog izmjenjivača.

4.3 Kemikalije i oprema

4.3.1 Deionizirana voda

4.3.2 Etanol, 95 % (v/v) C2H5OH (dopušteno sredstvo za denaturiranje: metiletilketon ili metanol)

4.3.3 Smjesa izopropanol/voda (50/50 v/v):– 50 volumnih dijelova izopropanola, CH3CHOHCH3, i

– 50 volumnih dijelova vode (4.3.1)

4.3.4 Otopina ugljikovog dioksida u etanolu (oko 0,1 % CO2): ugljikov dioksid, CO2, deset minuta propuštati kroz etanol (4.3.2), kroz odljevnu cijev s ugrađenim sinteriranim staklom.

Uporabiti samo svježe pripremljenu otopinu

4.3.5 Otopina amonijevog bikarbonata (60/40 v/v): 0,3 mol NH4HCO3 u 1 000 ml smjese izopropanol/voda koja se sastoji od 60 volumnih dijelova izopropanola i 40 volumnih dijelova vode (4.3.1)

4.3.6 Kationski izmjenjivač (KAT), vrlo kiseli, otporan na alkohol (otvor 50-100)

4.3.7 Anionski izmjenjivač (AAT), makroporozan, Merck Lewatit MP 7080 (otvor 70-150) ili jednakovrijedan

4.3.8 Klorovodična kiselina, 10 % HCl (m/m)

4.3.9 Tikvica s okruglim dnom od 2 000 ml sa staklenim čepom i kondenzatorom za povratni tok

4.3.10 Usisni filtar promjera 90 mm (s mogućnošću zagrijavanja) za filtar-papir

4.3.11 Tikvica za filtriranje od 2 000 ml

4.3.12 Kolone za ionsku izmjenu s pokrovom za zagrijavanje i slavinom: unutarnja cijev promjera 60 mm, visine 450 mm (vidi sliku 4.)

4.3.13 Vodena kupelj

4.3.14 Vakuumska sušilica

4.3.15 Termostat

4.3.16 Rotirajući isparivač

4.4 Priprema ekstrakta i odjeljivanje anionskih aktivnih tvari.

4.4.1 Priprema ekstrakta

Potrebna količina površinski aktivnih tvari za ispitivanje biološke razgradnje je 50 g MBAS-a.

Količina proizvoda čija se ekstrakcija obavlja obično ne prelazi 1 000 g, ali može biti potrebna i veća količina uzorka. Iz praktičnih razloga u većini slučajeva potrebno je ograničiti količinu proizvoda koji služi za pripremu ekstrakata za ispitivanje biološke razgradnje na 5 000 g. Iskustvo je pokazalo da je korisnije obaviti više malih ekstrakcija nego jednu veliku ekstrakciju.

Naznačene količine izmjenjivača predviđene su za 600-700 mmol površinski aktivnih tvari i sapuna.

4.4.2 Izolacija sastojaka topivih u alkoholu. Dodati 250 g sintetičnog deterdženta koji je potrebno analizirati u 1 250 ml etanola, smjesu zagrijati do vrelišta na sat vremena uz povratni tok i uz miješanje. Propustiti vruću alkoholnu otopinu kroz usisni filtar sa širokim porama zagrijan na 50 °C i brzo filtrirati. Tikvicu i usisni filtar isprati lijevanjem oko 200 ml vrućeg etanola. Filtrat i tekućinu kojom se ispiralo prikupiti u tikvicu za filtriranje. Ako je potrebno analizirati paste ili tekuće proizvode, uzorak neka ne sadržava više od 55 g anionske površinski aktivne tvari i 35 g sapuna. Izvagani uzorak isparavati do sušenja. Ostatak otopiti u 2 000 ml etanola i postupiti kako je opisano.

U slučaju prašaka izrazito niske gustoće (< 300 g/l) preporučuje se povećati udio etanola u omjeru 20:1. Isparavati etanolski filtrat do sušenja, najbolje primjenom rotirajućeg isparivača.

Ponoviti postupak ako je potrebna veća količina ekstrakta.

Otopiti ostatak u 5 000 ml smjese izopropanol/voda. Priprema kolona za ionsku izmjenu.

4.4.3. Kolona za kationsku izmjenu

Staviti 600 ml smole za kationsku izmjenu (4.3.6) u vrč od 3 000 ml i preliti s 2 000 ml klorovodične kiseline (4.3.8). Ostaviti da odstoji najmanje dva sata uz povremeno miješanje.

Odliti kiselinu i lijevanjem deionizirane vode premjestiti smolu u kolonu (4.3.12). U kolonu prethodno je potrebno staviti komadić staklene vune. Ispirati kolonu deioniziranom vodom brzinom od 10-30 ml/min sve dok u eluatu više ne bude klorida. Istisnuti vodu lijevanjem 2 000 ml smjese izopropanol/voda (4.3.3) brzinom od 10-30 ml/min. Kolona za izmjenu sada je spremna za rad.

KOLONA ZA ANIONSKU IZMJENU

Staviti 600 ml smole za anionsku izmjenu (4.3.7) u vrč od 3 000 ml i preliti s 2 000 ml deionizirane vode.

Ostaviti smolu da bubri najmanje dva sata. Premjestiti smolu u kolonu lijevanjem deionizirane vode. U kolonu prethodno potrebno staviti komadić staklene vune.

Ispirati kolonu s 0,3 mol otopinom amonijevog bikarbonata (4.3.5) sve dok više ne bude klorida.

Za to je potrebno oko 5 000 ml otopine. Zatim isprati s 2 000 ml deionizirane vode. Istisnuti vodu lijevanjem 2 000 ml smjese izopropanol/voda (4.3.3) brzinom od 10-30 ml/min. Kolona za izmjenu sada je u obliku OH i spremna za rad.

Postupak ionske izmjene

4.4.4 Priključiti kolone za izmjenu tako da je kolona za kationsku izmjenu postavljena na vrhu kolone za anionsku izmjenu. Zagrijati kolone za izmjenu na 50 °C uz reguliranje termostatom.

Zagrijati 5 000 ml otopine dobivene prema točki 4.4.2 na 60 °C i propuštati otopinu kroz kombinaciju izmjenjivača brzinom od 20 ml/min. Isprati kolone lijevanjem 1 000 ml vruće smjese izopropanol/voda (4.3.3).

Za dobivanje anionskih površinski aktivnih tvari (MBAS) isključiti kolonu KAT. Lijevanjem 5 000 ml otopine etanol/CO2 pri 50 °C (4.3.4) eluirati masne kiseline sapuna iz kolone KAT. Eluat baciti. Zatim eluirati MBAS iz kolone AAT lijevanjem 5 000 ml otopine amonijevog bikarbonata (4.3.5.). Eluat isparavati nad parnom kupelji ili u rotirajućem isparivaču do sušenja. Ostatak sadržava MBAS (kao amonijevu sol) i moguće anionske tvari koje nisu površinski aktivne i ne utječu na ispitivanje biorazgradnje. Ostatku dodati deioniziranu vodu do određenog volumena i utvrditi sadržaj MBAS-a u alikvotu. Otopina se rabi kao standardna otopina anionskih sintetičnih detergenata za ispitivanje biološke razgradnje. Otopinu je potrebno čuvati na temperaturi nižoj od 5 °C. Obnavljanje smola za ionsku izmjenu.

4.4.5 Kationski se izmjenjivač nakon uporabe baca. Smola za anionsku izmjenu obnavlja se lijevanjem dodatne količine otopine amonijevog bikarbonata (4.3.5) niz kolonu brzinom od oko 10 ml/min sve dok u eluatu više ne bude anionskih površinski aktivnih tvari (test s metilenskim modrilom). Zatim isprati anionski izmjenjivač propuštanjem 2 000 ml smjese izopropanol/voda (točka 4.3.3). Anionski je izmjenjivač opet spreman za uporabu.

5. Predobrada neionskih površinski aktivnih tvari koje je potrebno ispitati

5.1 Obrada uzoraka

5.1.1 Neionske površinski aktivne tvari i složeni deterdženti prije utrđivanja primarne biološke razgradljivosti testom za dokazivanje obrađuju se na sljedeći način:

|  |  |
| --- | --- |
| Proizvodi | Obrada |
| neionske površinski aktivne tvari | ne obrađuju se |
| složeni deterdženti | alkoholna ekstrakcija i potom odjeljivanje neionskih površinski aktivnih tvari ionskom izmjenom |

Svrha je alkoholne ekstrakcije uklanjanje netopivih i anorganskih sastojaka komercijalnog proizvoda koji bi pod nekim okolnostima mogli utjecati na ispitivanje biološke razgradljivosti.

Postupak ionske izmjene

5.1.2 Radi pravilnog ispitivanja biorazgradivosti potrebna je izolacija i odjeljivanje neionskih površinski aktivnih tvari od sapuna, anionskih i kationskih površinski aktivnih tvari. To se postiže tehnikom ionske izmjene uz uporabu makroporozne smole i prikladnih sredstava za frakcijsku eluciju. Na taj se način sapun, anionske i neionske površinski aktivne tvari mogu izolirati jednim postupkom.

Analitička kontrola

5.1.3 Koncentracija anionskih i neionskih površinski aktivnih tvari u deterdžentu utvrđuje se nakon homogeniziranja, prema analitičkom postupku za MBAS i BiAS. Sadržaj sapuna utvrđuje se odgovarajućom analitičkom metodom. Ta je analiza proizvoda potrebna za računanje potrebnih količina za pripremu frakcija za ispitivanje biološke razgradljivosti.

Nije potrebna potpuna ekstrakcija; potrebno je ekstrahirati najmanje 80 % neionskih površinski aktivnih tvari. Obično se dobije 90 % ili više.

5.2 Načelo

Iz homogenog uzorka (prašaka, osušenih pasta i osušenih tekućina) dobiva se etanolni ekstrakt koji sadržava površinski aktivne tvari, sapun i druge sastojke uzorka deterdženta topive u alkoholu. Etanolni ekstrakt isparava se do sušenja, otapa u smjesi izopropanol/voda, a dobivena otopina propušta kroz vrlo kiselu kombinaciju kationskog izmjenjivača i makroporoznog anionskog izmjenjivača zagrijanih na 50 °C. Ta je temperatura potrebna za sprječavanje taloženja masnih kiselina koje se mogu pojaviti u kiselim medijima. Neionske površinski aktivne tvari dobiju se isparavanjem iz otpadne vode. Kationske površinski aktivne tvari koje mogu utjecati na ispitivanje biorazgradivosti i analitički postupak uklanjaju se kationskim izmjenjivačem postavljenim iznad anionskog izmjenjivača.

Kemikalije i oprema

5.3 Deionizirana voda

5.3.1 Etanol, C2H5OH, 95 % (v/v) (dopušteno sredstvo za denaturiranje: metiletilketon ili metanol)

5.3.2 Smjesa izopropanol/voda (50/50 v/v):

5.3.3 50 volumnih dijelova izopropanola, CH3CHOHCH3, i

– 50 volumnih dijelova vode (5.3.1)

– otopina amonijevog bikarbonata (60/40 v/v):

5.3.4 0,3 mol NH4HCO3 u 1 000 ml smjese izopropanol/voda koja se sastoji od 60 volumnih dijelova izopropanola i 40 volumnih dijelova vode (5.3.1) Kationski izmjenjivač (KAT), vrlo kiseli, otporan na alkohol (otvor 50-100)

5.3.5 Anionski izmjenjivač (AAT), makroporozan, Merck Lewatit MP 7080 (otvor 70-150) ili jednakovrijedan

5.3.6 Klorovodična kiselina, 10 % HCl m/m

5.3.7 Tikvica s okruglim dnom od 2 000 ml sa staklenim čepom i kondenzatorom za povratni tok

5.3.8 Usisni filtar promjera 90 mm (s mogućnošću zagrijavanja) za filtar-papir

5.3.9 Tikvica za filtriranje od 2 000 ml

5.3.10 Kolone za ionsku izmjenu s pokrovom za zagrijavanje i slavinom: unutarnja cijev promjera 60 mm, visine 450 mm (vidi sliku 4.)

5.3.11 Vodena kupelj

5.3.12 Vakuumska sušilica

5.3.13 Termostat

5.3.14 Rotirajući isparivač

5.3.15 Priprema ekstrakta i odjeljivanje neionskih aktivnih tvari

5.4 Priprema ekstrakta

5.4.1 Potrebna količina površinski aktivne tvari za ispitivanje razgradnje je oko 25 g BiAS-a.

Količinu proizvoda koji služi za pripremu ekstrakta za ispitivanje razgradnje potrebno je ograničiti na najviše 2 000 g. Zato može biti potrebno ponoviti postupak i više puta da bi se dobila dovoljna količina tvari za ispitivanja razgradnje. Iskustvo je pokazalo da je korisnije obaviti više malih ekstrakcija nego jednu veliku ekstrakciju.

Izolacija sastojaka topivih u alkoholu

5.4.2 Dodati 250 g sintetičnog deterdženta koji je potrebno analizirati u 1 250 ml etanola, smjesu zagrijati do vrelišta na sat vremena uz povratni tok i uz miješanje. Propustiti vruću alkoholnu otopinu kroz usisni filtar sa širokim porama zagrijan na 50 °C i brzo filtrirati. Tikvicu i usisni filtar isprati lijevanjem oko 200 ml vrućeg etanola.

Filtrat i tekućinu kojom se ispiralo prikupiti u tikvicu za filtriranje.

Ako je potrebno analizirati paste ili tekuće proizvode, uzorak neka ne sadržava više od 25 g anionskih površinski aktivnih tvari i 35 g sapuna. Izvagani uzorak isparavati do sušenja. Ostatak otopiti u 500 ml etanola i postupiti kako je opisano.

U slučaju prašaka izrazito niske gustoće (< 300 g/l) preporučuje se povećati udio etanola u omjeru 20:1.

Isparavati etanolski filtrat do potpunog sušenja, najbolje primjenom rotirajućeg isparivača. Ponoviti postupak ako je potrebna veća količina ekstrakta.

Otopiti ostatak u 5 000 ml smjese izopropanol/voda.

5.4.3 Priprema kolona za ionsku izmjenu

KOLONA ZA KATIONSKU IZMJENU

Staviti 600 ml smole za kationsku izmjenu (5.3.5) u vrč od 3 000 ml i preliti s 2 000 ml klorovodične kiseline (5.3.7). Ostaviti da odstoji najmanje dva sata uz povremeno miješanje.

Odliti kiselinu i lijevanjem deionizirane vode premjestiti smolu u kolonu (5.3.11). U kolonu prethodno je potrebno staviti komadić staklene vune. Ispirati kolonu deioniziranom vodom brzinom od
10-30 ml/min sve dok u eluatu više ne bude klorida.

Istisnuti vodu lijevanjem 2 000 ml smjese izopropanol/voda (5.3.3) brzinom od 10-30 ml/min. Kolona za izmjenu sada je spremna za rad.

KOLONA ZA ANIONSKU IZMJENU

Staviti 600 ml smole za anionsku izmjenu (5.3.6) u vrč i preliti s 2 000 ml deionizirane vode.

Ostaviti smolu da bubri najmanje dva sata. Premjestiti smolu u kolonu lijevanjem deionizirane vode. U kolonu je prethodno potrebno staviti komadić staklene vune.

Ispirati kolonu s 0,3 mol otopinom amonijevog bikarbonata (5.3.4) sve dok više ne bude klorida. Za to je potrebno oko 5 000 ml otopine. Zatim isprati s 2 000 ml deionizirane vode.

Istisnuti vodu lijevanjem 2 000 ml smjese izopropanol/voda (5.3.3) brzinom od 10-30 ml/min.

Kolona za izmjenu sada je u hidroksilnoj formi i spremna je za rad.

5.4.4 Postupak ionske izmjene Priključiti kolone za izmjenu tako da je kolona za kationsku izmjenu postavljena na vrhu kolone za anionsku izmjenu. Zagrijati kolone za izmjenu na 50 °C uz reguliranje termostatom.

Zagrijati 5 000 ml otopine dobivene prema točki 5.4.2 na 60 °C i propuštati otopinu kroz kombinaciju izmjenjivača brzinom od 20 ml/min. Isprati kolone lijevanjem 1 000 ml vruće smjese izopropanol/voda (5.3.3).

Za dobivanje neionskih površinski aktivnih tvari prikupiti filtrat i talog s filtra i isparavati do sušenja, najbolje primjenom rotirajućeg isparivača. Ostatak sadržava BiAS. Dodati deioniziranu vodu do određenog volumena i utvrditi sadržaj BiAS-a u alikvotu. Otopina se rabi kao standardna otopina neionskih površinski aktivnih tvari za ispitivanje razgradnje. Otopinu je potrebno čuvati na temperaturi nižoj od 5 °C.

5.4.5 Obnavljanje smola za ionsku izmjenu

Kationski se izmjenjivač nakon uporabe baca. Smola za anionsku izmjenu obnavlja se lijevanjem oko 5 000-6 000 ml otopine amonijevog bikarbonata (5.3.4) niz kolonu brzinom od oko 10 ml/min sve dok u eluatu više ne bude anionskih površinski aktivnih tvari (test s metilenskim modrilom). Zatim isprati anionski izmjenjivač propuštanjem 2 000 ml smjese izopropanol/voda (točka 5.3.3). Anionski je izmjenjivač opet spreman za uporabu.

Uređaj s aktiviranim talogom

![](dodatni/412166.jpg)

A Posuda za čuvanje sintetične otpadne vode

B Uređaj za doziranje

C Komora za uvođenje zraka (kapaciteta tri litre)

D Posuda za taloženje

E Pumpa s komprimiranim zrakom

F Posuda za prikupljanje obrađene otpadne vode

G Sinterirani uređaj za propuštanje zraka

H Mjerač protoka zraka

I Zrak

Uređaj s aktiviranim talogom: detalj

![](dodatni/412167.jpg)

(mjere u milimetrima)

A Razina tekućine

B Tvrdi PVC

C Staklo ili vodootporna plastika (tvrdi PVC)

Računanje biorazgradljivosti – test za dokazivanje

![](dodatni/412168.jpg)

Početno razdoblje

B Razdoblje računanja biorazgradljivosti (dvadeset i jedan dan)

C Lako biološki razgradljiva površinski aktivna tvar

D Teško biološki razgradljiva površinski aktivna tvar

E Biorazgradnja (%)

F Vrijeme (broj dana)

Grijana kolona za ionsku izmjenu (mjere u milimetrima)

![](dodatni/412169.jpg)

Naprava za plinsko odvajanje

(mjere u milimetrima)

![](dodatni/412170.jpg)

Pravilnik, NN 1/2011-5