## Odluka Ustavnog suda Republike Hrvatske broj U-IIIA-3083/2002 od 26. lipnja 2003.

### NN 111/2003 (15.7.2003.), Odluka Ustavnog suda Republike Hrvatske broj U-IIIA-3083/2002 od 26. lipnja 2003.

# USTAVNI SUD REPUBLIKE HRVATSKE

1524

Ustavni sud Republike Hrvatske, u Vijeću šestorice
za odlučivanje o ustavnim tužbama, u sastavu sudac Petar Klarić, predsjednik
Vijeća, te suci Mario Kos, Ivan Matija, Jasna Omejec, Nevenka Šernhorst i Milan
Vuković, članovi Vijeća, u povodu ustavne tužbe M. Č. iz K. S., na sjednici
Vijeća održanoj dana 26. lipnja 2003. godine, jednoglasno je donio

## ODLUKU

I. Ustavna tužba se odbija.

II. Pretpostavke iz članka 63. stavka 1.
Ustavnog zakona o Ustavnom sudu Republike Hrvatske (»Narodne novine«, broj
49/02 – pročišćeni tekst) nisu ispunjene.

III. Ova odluke objavit će se u »Narodnim
novinama«.

Obrazloženje

1. Podnositeljica je temeljem odredbe članka 63.
Ustavnog zakona o Ustavnom sudu Republike Hrvatske (»Narodne novine«, broj
49/02 – pročišćeni tekst, u daljnjem tekstu: Ustavni zakon), podnijela, dana
16. prosinca 2002. godine, ustavnu tužbu zbog nedonošenja sudske odluke u
razumnom roku.

Predlaže da Ustavni sud
odredi rok za donošenje presude u predmetu koji se od 1998. godine vodi pred
Općinskim sudom u Splitu pod poslovnim brojem: P-702/01 (ranije P-1777/98), te
da odredi primjerenu naknadu podnositeljici zbog povrede ustavnog prava iz
članka 29. stavka 1. Ustava, koju je počinio Općinski sud u Splitu, ne odlučivši
o njezinim pravima i obvezama u razumnom roku.

ČINJENICE VAŽNE ZA USTAVNOSUDSKI POSTUPAK

2. Ustavni sud je u postupku pokrenutom ustavnom
tužbom, primjenom članka 63. Ustavnog zakona, uvidom u spis Općin­skog suda u
Splitu, broj: P-702/01 (ranije P-1777/98), utvrdio sljedeće činjenice koje su
pravno relevantne za odlučivanje o povredi ustavnog prava podnositeljice,
zajamčenog člankom 29. stavkom 1. Ustava Republike Hrvatske:

– dana 29. prosinca
1998. M. Č. kao prvotužiteljica i B. Č. kao drugotužitelj podnijeli su
Općinskom sudu u Splitu tužbu protiv tuženika »J. o.« d.d. S., radi naknade
materijalne i nematerijalne štete (kod oboje tužitelja, a osobito kod prvotužiteljice
radi se o višestrukim i iznimno teškim tjelesnim ozljedama) pretrpljene u
prometnoj nesreći koju je 8. rujna 1997. prouzročio osiguranik tuženika, te je
tužba zaprimljena pod brojem: P-1777/98; Tužbi je priložen nalaz i mišljenje
specijaliste kirurga, od 7. studenoga 1998., kojeg je angažirala sama prvotužiteljica,

– dana 3. lipnja 1999. održano je prvo ročište
za glavnu raspravu, na kojem je tuženik dao odgovor na tužbu (priznao pasiv­nu
legitimaciju i pravnu osnovu potraživanja, usprotivio se visini tužbenog
zahtjeva, te stavio prigovor podijeljene odgovornosti), a sud je raspravnim rješenjem
naložio dostavu medicinske dokumentacije, dokaza o materijalnoj šteti, te
zapisnika o očevidu prometne nesreće, kao i odredio saslušanje svjedoka,

– na ročište zakazano za dan 14. srpnja 1999.
nisu pristupili pozvani svjedoci, a sud je rješenjem naložio dostavu zapisnika
o očevidu, broja kaznenog spisa, te ponovno pozivanje istih svjedoka,

– podneskom od 20.
srpnja 1999. tuženik je dostavio zapisnik o očevidu prometne nesreće,

– na ročištu održanom
dana 17. rujna 1999. saslušan je jedan svjedok (za drugog dostava poziva nije
bila uredno iskazana), te je sud na suglasni prijedlog parničnih stranaka
odredio izvođenje dokaza vještačenjem na okolnosti vezane uz nematerijalnu štetu
koju su pretrpjeli tužitelji, a za provođenje vještačenja odredio Medicinski
fakultet Sveučilišta u Zagrebu,

– 19. travnja 2000.
Medicinski fakultet u Zagrebu odredio je dvojicu vještaka kirurške i
sudsko-medicinske struke i o tome obavijestio Općinski sud u Splitu dopisom
zaprimljenim kod suda 25. travnja 2000.,

– nalazi i mišljenja
dvojice vještaka, o nematerijalnoj šteti koju je pretrpjelo oboje tužitelja,
dostavljeni su Općinskom sudu u Splitu dana 8. rujna 2000.,

– na ročištu održanom
dana 24. listopada 2000. tuženik je izjavio da nema prigovora na nalaze vještaka,
dok punomoćnik tužitelja, u odnosu na dio nalaza koji se odnosi na drugotužitelja,
nije imao prigovora, a u dijelu koji se odnosi na prvotužiteljicu jest, pa je s
tim u svezi predložio novo vještačenje; Sud je ras­prav­nim rješenjem ponovo
pozvao tužitelje na dostavu broja kaznenog spisa,

– podneskom od 7.
studenoga 2000. tužitelji su specificirali tužbeni zahtjev drugotužitelja, te
predložili da se u odnosu na njega raspravljanje zaključi i donese međupresuda,
odnosno da se predmeti razdvoje i donese odluka u odnosu na drugotužitelja;
također su u odnosu na prvotužiteljicu predložili provođenje više medicinskih
vještačenja i dostavili dodatnu medicinsku dokumentaciju,

– dana 14. studenoga
2000. održano je ročište na kojem su saslušani tužitelji, te im je ponovno naložena
dostava broja kaznenog spisa, a također su se parnične stranke sporazumjele oko
većine elemenata materijalne štete koju je pretrpio drugotužitelj,

– podneskom od 20.
studenoga 2000. tužitelji su dostavili sudu broj kaznenog spisa pod kojim je vođen
i pravomoćno okončan (osuđujućom presudom) kazneni postupak protiv štetnika,

– na ročištu održanom
29. studenoga 2000. utvrđeno je da navedeni kazneni spis Općinskog suda u Sinju
nije pribavljen, te da će se požuriti njegova dostava, a ročište je odgođeno,

– podneskom od 7.
prosinca 2000. tužitelji su izvijestili sud o promjeni punomoćnika (zbog otkaza
ranijeg punomoćnika),

– dana 8. prosinca
2000. zaprimljen je spis Općinskog suda u Sinju broj: K-43/98,

– na ročištu održanom dana 21. prosinca 2000.
parnične stranke su se sporazumjele oko preostalih elemenata materijalne štete
glede drugotužitelja, te je sud donio rješenje da se postupak razdvaja, da je u
odnosu na drugotužitelja raspravljanje zaklju­čeno, a u odnosu na prvotužiteljicu
da će se postupak nastaviti pod novim brojem,

– prvo ročište u predmetu koji se sada vodi pod
brojem P-702/01 održano je dana 4. lipnja 2001., na kojem je određeno provođenje
vještačenja nad tužiteljicom, po šest vještaka razli­čitih medicinskih struka
(neurokirurgu, ortopedu, neurologu, oftalmologu, otorinolaringologu i
neuropsihijatru), time da će na iduća dva ročišta biti saslušavana po trojica
od imenovanih vještaka,

– na ročište dana 12. srpnja 2001. pristupio je
samo jedan od vještaka (neurolog), drugi je opravdao izostanak (ortoped), a
treći (neurokirurg) izvanraspravno je zatražio izuzeće od vještačenja u
predmetu, pa je stoga imenovan novi; Nazočni vještak izjavio je da nedostaje
određena medicinska dokumentacija potrebna za očitovanje, pa je sud naložio
dostavu zdravstvenog kartona tužiteljice od liječnika primarne zdravstvene zaštite,

– požurnicom od 26. rujna 2001. sud je ponovo
zatražio dostavu zdravstvenog kartona tužiteljice,

– podneskom od 24. svibnja 2002. punomoćnik tužitelja
obavijestio je sud o otkazivanju punomoći za zastupanje tužitelja,

– na ročištu održanom dana 1. srpnja 2002. sud
utvrđuje da su izvanraspravno sudu dostavljena vještva četvorice vještaka –
ortopeda, neurologa, neurokirurga i oftalmologa (iz preslika dokumentacije
spisa predmeta to nije razvidno – op. Ust. suda), te zakazuje iduće ročište do
kojeg bi se parnične stranke na nalaze i mišljenja vještaka trebale očitovati,

– podneskom predsjedniku Općinskog suda u Splitu
od 3. srpnja 2002. tužiteljica je zatražila izuzeće raspravnog suca zbog
pristranosti i, u svezi s tim, odugovlačenja postupka,

– rješenjem predsjednika Općinskog suda u
Splitu, broj: Su-10-1189/02 od 11. srpnja 2002. odbijen je zahtjev tužiteljice
za izuzećem raspravnog suca, a istim je rješenjem odbijen i zahtjev samog
raspravnog suca, koji je (što nije razvidno iz dokumentacije u spisu predmeta –
op. Ust. suda) također zatražio svoje izuzeće od rada na predmetu,

– na ročištu održanom dana 30. kolovoza 2002. tužiteljica
je stavila prigovore na nalaz i mišljenje vještaka, a sud je donio rješenje da
će se ponovo provesti vještačenja po vještaku ortopedu, neurologu,
neurokirurgu, te oftalmologu, radi usuglašavanja nalaza i mišljenja,

– podneskom tužiteljice od 24. veljače 2003.
dostavljaju se sudu dodatni liječnički nalazi za tužiteljicu i požuruje
zakazivanje rasprave,

– kako proizlazi iz
očitovanja Općinskog suda u Splitu, dostavljenog Ustavnom sudu, a koje je
sačinjeno dana 8. travnja 2003., imenovani vještaci su tek nekoliko dana prije
toga dostavili svoje nalaze i mišljenja, te je novo ročište zakazano za 23.
svibnja 2003.

OČITOVANJE OPĆINSKOG
SUDA U SPLITU

3. Na temelju članka
69. alineje 2. Ustavnog zakona, Ustavni sud je zatražio od Općinskog suda u
Splitu da se izjasni o navodima ustavne tužbe.

Općinski sud u Splitu
je 14. travnja 2003. godine dostavio ovom Sudu svoje očitovanje o navodima
ustavne tužbe u kojemu je navedena kronologija postupanja u predmetu. Uz
očitovanje, Sudu je dostavljen i preslik spisa, broj: P-702/01 odnosno
P-1777/98.

U svojem očitovanju Općinski sud u Splitu ističe
činjenicu da se ne radi o vrsti postupka koji bi prema važećem zakonu bio hitne
naravi, te da su u predmetnom postupku radi utvrđenja činjeničnog stanja nužna
brojna vještačenja, pri čemu se spis pred­meta određeno vrijeme mora nalaziti
kod vještaka, a što utječe na nemogućnost zakazivanja ročišta i ukupno trajanje
postupka.

PRAVO VAŽNO ZA USTAVNOSUDSKI POSTUPAK

4. Odredbom članka 29. stavka 1. Ustava
Republike Hrvat­ske, propisano je:

»Svatko ima pravo da zakonom ustanovljeni
neovisni i nepristrani sud (...) u razumnom roku odluči o njegovim pravima i
obvezama (...).«.

Odredbom članka 63. stavka 1. Ustavnog zakona
propisano je:

»(1) Ustavni sud će pokrenuti postupak po
ustavnoj tužbi i prije no što je iscrpljen pravni put, u slučaju kad o pravima
i obvezama stranke (...) nije u razumnom roku odlučio sud (...).

(2) U odluci kojom
usvaja ustavnu tužbu zbog nedonošenja akta u razumnom roku iz stavka 1. ovoga
članka, Ustavni sud će nadležnom sudu odrediti rok za donošenje akta kojim će
taj sud meritorno odlučiti o pravima i obvezama (...) podnositelja. Rok za donošenje
akta počinje teći idućeg dana od dana objave odluke Ustavnog suda u »Narodnim
novinama«.

(3) U odluci iz stavka
2. ovoga članka Ustavni sud će odrediti primjerenu naknadu koja pripada
podnositelju zbog povrede njegova ustavnog prava koju je sud učinio kada o
pravima i obvezama podnositelja (...) nije odlučio u razumnom roku. Naknada se
isplaćuje iz državnog proračuna u roku od tri mjeseca od dana podnošenja
zahtjeva stranke za njezinu isplatu.«.

*Ustavna tužba
nije osnovana.*

5. Povredu ustavnog
prava na donošenje sudske odluke u razumnom roku Ustavni sud razmatra u svjetlu
osobitih okolnosti svakog pojedinog slučaja.

Razmatranjem razloga
ustavne tužbe podnositeljice i uvidom u spis Općinskog suda u Splitu, broj:
P-702/01 (ranije P-1777/98), Ustavni sud je utvrdio da se u ovom slučaju nisu
ostvarile pretpostavke za njegovo postupanje u smislu odredbe članka 63.
Ustavnog zakona.

Svoju odluku Ustavni
sud obrazlaže sljedećim utvrđenjima:

5.1. DULJINA SUDSKOG
POSTUPKA

Prvostupanjski parnični
postupak započeo je 29. prosinca 1998. godine, podnošenjem tužbe nadležnom
Općinskom sudu u Splitu. Ustavna tužba podnesena je dana 16. prosinca 2002.
godine, pa Ustavni sud utvrđuje da postupak u ovom predmetu traje ukupno tri
(3) godine, jedanaest (11) mjeseci i sedamnaest (17) dana.

Zakon o potvrđivanju
Konvencije za zaštitu ljudskih prava i temeljnih sloboda i Protokola br. 1, 4,
6, 7 i 11 uz Konvenciju za zaštitu ljudskih prava i temeljnih sloboda (»Narodne
novine« – Međunarodni ugovori, broj 18/97, 6/99 – pročišćeni tekst i
8/99-ispravak, u daljnjem tekstu: Zakon o potvrđivanju Konvencije) stupio je na
snagu dana 5. studenoga 1997. godine.

Od dana stupanja na snagu Zakona o potvrđivanju
Konvencije, odredbe Konvencije za zaštitu ljudskih prava i temeljnih sloboda
Vijeća Europe (u daljnjem tekstu: Europska konvencija) čine, temeljem članka
140. Ustava Republike Hrvatske, dio unutarnjeg pravnog poretka Republike
Hrvatske. Dio unutarnjeg prav­nog poretka Republike Hrvatske od tog dana čini i
odredba članka 6. stavka 1. Europske konvencije pod nazivom »Pravo na pošteno
suđenje« koja, između ostaloga, propisuje:

»Radi utvrđivanja svojih prava i obveza građanske
naravi (...) svatko ima pravo da zakonom ustanovljeni neovisni i nepristrani
sud (...) u razumnom roku ispita njegov slučaj.«.

Pravo na donošenje sudske odluke u razumnom roku
čini dio unutarnjeg pravnog poretka Republike Hrvatske od dana stupanja na
snagu Zakona o potvrđivanju Konvencije (5. studenoga 1997. godine), a pravo na
donošenje sudske odluke u razumnom roku jest ustavno pravo u Republici
Hrvatskoj od 9. studenoga 2000. godine (dana proglašenja Promjena Ustava), pa
stoga Ustavni sud utvrđuje da je parnični postupak u vezi s kojim je podnesena
konkretna ustavna tužba započeo i traje unutar tog pravno relevantnog razdoblja.

5.2. POSTUPANJE NADLEŽNOG SUDA

Ustavni sud je utvrdio da je u tijeku predmetnog
parničnog postupka Općinski sud u Splitu, od radnji koje su relevantne za
meritorno odlučivanje o pravima i obvezama stranaka u tom sud­skom postupku,
održao jedanaest ročišta za glavnu raspravu, saslušao jednog svjedoka, oboje tužitelja,
odredio ukupno jedanaest vještačenja, pribavio kazneni spis, te zaključio
raspravu u odnosu na drugotužitelja.

Iz spisa predmeta
razvidno je da značajnijih razdoblja neaktivnosti Općinskog suda u Splitu nije
bilo, štoviše, da su ročišta za glavnu raspravu u najvećem broju zakazivana u
razmacima od svega jednog mjeseca, a u studenom 2000. godine zakazana su i održana
dva ročišta. Najdulje razdoblje u kojem nije bilo aktivnosti suda jest razdoblje
od zaprimanja tužbe (29. prosinca 1998.) do održavanja pripremnog ročišta (3.
lipnja 1999.), što iznosi pet (5) mjeseci i četiri (4) dana, a u razdobljima
duljim od navedenog, kada ročišta nisu održavana (17. rujna 1999. do 24.
listopada 2000., 21. prosinca 2000. do 4. lipnja 2001., 12. srpnja 2001. do 1.
srpnja 2002., 30. kolovoza 2002. do 25. svibnja 2003.), spis predmeta nalazio
se kod sudskih vještaka, te se prije izrade i dostave njihovih nalaza i mišljenja
sudu ročišta nisu niti mogla zakazivati.

5.3. PONAŠANJE
PODNOSITELJA USTAVNE TUŽBE

(TUŽITELJA U SUDSKOM
POSTUPKU)

Podnositeljica ustavne
tužbe, kao tužiteljica u sudskom postupku, prema utvrđenju Ustavnog suda,
svojim ponašanjem nije pridonijela duljini sudskog postupka.

5.4. SLOŽENOST SUDSKOG
PREDMETA

Dosadašnji tijek
sudskog postupka ukazuje da se u konkretnom slučaju radi o složenoj sudskoj
stvari, prije svega zbog činjenice da je tužiteljica u štetnom događaju iz
kojeg je proistekla predmetna parnica pretrpjela i tužbenim zahtjevom zatražila
naknadu više različitih vidova štete, pri čemu je osobito značajno da je
pretrpjela znatnu nematerijalnu štetu. Utvrđivanje činjenica relevantnih za
presuđenje u konkretnom parničnom postupku, a vezanih uz nastanak i visinu te
nematerijalne štete, moguće je samo putem većeg broja vještačenja, što nužno
utječe na duljinu trajanja postupka. Potrebno je, međutim, istaknuti da
konkretni parnični postupak, prema stajalištu Ustavnog suda, ne traje nerazumno
dugo, te da njegovo trajanje, i unatoč navedenim okolnostima koje ga čine složenim,
tek neznatno prelazi okvire vremenskih standarda koji se u sudskoj praksi
smatraju prihvatljivim za predmetnu vrstu postupaka.

6. Slijedom iznesenog,
Ustavni sud ocjenjuje da u konkretnom slučaju nije povrijeđeno ustavno pravo
podnositeljice da zakonom ustanovljeni neovisni i nepristrani sud u razumnom
roku odluči o njezinim pravima ili obvezama, koje je zajamčeno člankom 29.
stavkom 1. Ustava Republike Hrvatske.

7. Imajući u vidu sve
navedene činjenice i okolnosti, a na temelju odredaba članaka 73. i 75.
Ustavnog zakona, donesena je odluka kao u izreci (točke I. i II.).

8. Odluka o objavi
(točka III. izreke) temelji se na odredbi članka 29. Ustavnog zakona.

Broj: U-IIIA-3083/2002
Zagreb, 26. lipnja 2003.

USTAVNI SUD REPUBLIKE HRVATSKE

Predsjednik Vijeća

**dr. sc. Petar Klarić, v. r.**

Odluka, NN 111/2003-1524