## Odluka Ustavnog suda Republike Hrvatske broj U/I-169/89 od 16. svibnja 1991.

### NN 25/1991 (1.6.1991.), Odluka Ustavnog suda Republike Hrvatske broj U/I-169/89 od 16. svibnja 1991.

# USTAVNI SUD REPUBLIKE HRVATSKE

Ustavni sud Republike Hrvatske, na sjednici održanoj 16. svibnja 1991.
godine. donio je

## ODLUKA

Ustavnog suda Republike Hrvatske broj U/I-169/89 od 16. svibnja 1991.

1. Ukida se odredba člana 22. Zakona o prenamjeni zajedničkih prostorija
u stanove ("Narodne novine", br. 37/88) u dijelu koji glasi:
"ako on ili njegovo maloljetno dijete nerna u istom mjestu stanovanja
u vlasništvu obiteljsku kuću ili stan kao poseban dio zgrade koji odgovara
potrebama njegovog porodičnog domaćinstva".

2. Ova odluka objavit će se u "Narodnim novinama".

Obrazloženje

Odredbom člana 22. zakona navedenog u izreci utvrđuju se uvjeti pod
kojima se može sudjelovati u natječaju i ostvariti pravo na prenamjenu
zajedničkih prostorija stambene zgrade u stan. Među ostalima, to su i uvjeti
utvrđeni dijelom odredbe citiranim u izreci. Odlukom od 20. rujna 1990.
godine. objavljenom u "Narodnim novinama", br. 43/90, Sud je
utvrdio da ta odredba u citiranom dijelu nije u skladu s tada važećim Ustavom.
i to s njegovim odredbama člana 229. kojima se osiguravala jednakost građana.
Sud je, naime, smatrao da su njome oni građani koji ne mogu ostvariti prava
temeljem navedenog zakona samo zbog toga što njihova djeca imaju u vlasništvu
obiteljsku kuću odnosno stan dovedeni u nejednak položaj u odnosu na ostale
građane. Oni ne samo što ne mogu ostvariti pravo na prenamjenu nego ne
mogu ni sudjelovati u natječaju. Sud je, donoseći takvu odluku, imao u
vidu i ustavno načelo, da je ostvarivanje prava na stan bitan uvjet socijalne
sigurnosti svakog čovjeka. Pored navedenoga, Sud je smatrao da je odredba
neustavna i zbog toga što ostvarivanje prava temeljem tog zakona ovisi
i o tome da li je obiteljska kuća ili stan, koju ima u vlasništvu građanin
odnosno njegovo maloljetno dijete, u istom mjestu stanovanja. Naime, u
pomanjkanju kriterija za određivanje područja koje se smatra istim mjestom
stanovanja, ovakva zakonska odredba dovodi do pravne nesigurnosti, a time
i nejednakosti građana. Budući da Sabor Republike Hrvatske nije osporenu
odredbu uskladio s Ustavom u roku od šest mjeseci, Sud je, u skladu s odredbom
članka 45. stavka 2. Ustavnog zakona o Ustavnom sudu Republike Hrvatske
("Narodne novine", br. 13/91), nastavio postupak ocjene njene
ustavnosti. Kako je u međuvremenu donesen novi Ustav Republike Hrvatske,
to je ustavnost osporene odredbe valjalo ocijeniti u odnosu na odredbe
tog ustava. Jednakost građana koja je povrijeđena osporenom odredbom, kako
je to prethodno obrazloženo, utvrđena je kao jedno od temeljnih prava čovjeka
i građanina odredbama članka 14. Ustava. Iz odredbe stavka 1. tog članka
proizlazi da slobode i prava građana Republike Hrvatske ne mogu ovisiti
ni o njihovom socijalnom podrijetlu niti o imovini ili drugim osobinama
navedenim u toj odredbi. Osporena odredba, dakle, koja građaninu uskraćuje
pravo sudjelovanja u natječaju za prenamjenu zajedničkh prostorija samo
zbog toga što on ili njegovo maloljetno dijete imaju drugi stan, nije u
skladu s ovim ustavnim odredbama.S obzirom na izneseno valjalo je odlučiti
kao u izreci.

Broj: U/I-169/89

Zagreb, 16. svibnja 1991.

USTAVNI SUD REPUBLIKE HRVATSKE

Zamjenjuje predsjednika

**Vjekoslav Čemeljić, v. r.**

Odluka, NN 25/1991-725