## Naputak o provođenju odredbi Protokola 4 Privremenog sporazuma o trgovinskim i s njima povezanim pitanjima između Republike Hrvatske i Europske zajednice

### NN 125/2002 (25.10.2002.), Naputak o provođenju odredbi Protokola 4 Privremenog sporazuma o trgovinskim i s njima povezanim pitanjima između Republike Hrvatske i Europske zajednice

# MINISTARSTVO FINANCIJA

2021

Na teme­lju
članka 17. i 39. Zakona o sustavu državne uprave (»Narodne novine« br. 75/93),
a u vezi s člankom 3. Zakona o potvrđiva­nju Privremenog sporazuma o
trgovinskim i s ­njima povezanim pita­njima između Republike Hrvatske i
Europske zajednice, potpisanog u Luksemburgu dana 29. listopada 2001., ministar
financija donosi

## NAPUTAK

### O PROVOĐENJU ODREDBI PROTOKOLA 4 PRIVREMENOG SPORAZUMA O TRGOVINSKIM I S NJIMA POVEZANIM PITANJIMA IZMEĐU REPUBLIKE HRVATSKE I EUROPSKE ZAJEDNICE

Članak
1.

Ovim
naputkom uređuje se postupa­nje carinarnica u provedbi odredbi Protokola 4 o
definiciji pojma »proizvoda s podrijetlom« i načinima upravne surad­nje iz članka
28. Privremenog sporazuma o trgovinskim i s ­njima povezanim pita­njima između
Republike Hrvatske i Europske zajednice.

Članak 2.

U ci­lju usklađiva­nja primjene pravila podrijetla
utvrđenih Protokolom 4 daju se sljedeće napomene uz pojedine ­nje­gove odredbe:

Članak 1 (f) – CIJENA FCO TVORNICA (EX WORKS)

Cijena fco tvornica uk­ljučuje:

– vrijednost svih dobav­ljenih materijala upotrijeb­ljenih
u proizvod­nji,

– sve troškove (materijalne troškove jednako kao i
druge troškove) koje proizvođač stvarno uk­ljuči u cijenu. Na primjer, cijena
fco tvornica snim­ljenih video kazeta, snim­ljenih ploča, sredstava koja su
nosite­lji kompjutorskoga softwera i drugih takvih proizvoda koji sadržavaju
element prava intelektualnog vlasniš­tva, uk­ljučivat će, što je potpunije moguće,
sve troškove nastale s obzirom na uporabu prava intelektualnog vlasništva pri
proizvod­nji robe, a s osnova plaća­nja od strane proizvođača, bez obzira na to
ima li nosite­lj takvih prava svoje sjedište ili prebivalište u zem­lji
proizvod­nje.

Trgovačka sniže­nja cijene neće se uzimati u obzir
(npr. sni­že­nja za plaća­nje robe odmah ili za isporuke velikih količina).

Članak
3 – BILATERALNA KUMULACIJA PODRIJETLA

Materijali
koji nisu prošli obradu ili preradu preko one koja je navedena u članku 7. st.
1., zadržavaju svoje podrijetlo.

Članak
10. – PRAVILO PODRIJETLA ZA SETOVE

Pravilo
podrijetla za setove primje­njuje se samo na setove unutar znače­nja opće­g
pravila 3 za primjenu harmoniziranog sustava.

Sukladno
toj odredbi svaki proizvod od koje­ga je set sastav­ljen, s izuzetkom proizvoda
vrijednost kojih ne prelazi 15% od ukupne vrijednosti seta, mora zadovo­ljiti
kriterij vrijednosti za tarifni broj u koji bi proizvod bio razvrstan da se
radilo o posebnom, odvojenom proizvodu, ne uk­ljučenom u set, bez obzira na
tarifni broj u koji je cjeli set razvrstan, a sukladno tekstu gore navedenog opće­g
pravila.

Ove
odredbe se primje­njuju čak i ako se tolerancija od 15% primijeni za proizvod
koji, prema tekstu gore navedenog Opće­g pravila, određuje razvrstava­nje
cijelog seta.

Članak
15 – POVRAT U SLUČAJU POGREŠKE

Povrat
ili oslobođe­nje od plaća­nja carine može se odobriti samo u slučaju kada je
dokaz o podrijetlu bio pogrešno ispostav­ljen ili izdan, ako su ispu­njena
sljedeća tri uvjeta:

a)
pogrešno ispostav­ljen ili izdan dokaz o podrijetlu vraćen je tijelima zem­lje
izvoza ili je kao alternativa sači­njena izjava tijela zem­lje uvoza u pismenom
obliku, da nije odobrena niti će biti odobrena primjena povlaštene stope;

b) za
proizvode korištene u proizvod­nji odobrio bi se povrat ili oslobođe­nje od
carine prema odredbama koje su na snazi, ukoliko dokaz o podrijetlu nije korišten
za odobrava­nje povlaštene stope;

c)
odobreni rok za povrat nije istekao, a udovo­ljeno je uvjetima predviđenim
propisima zem­lje o kojoj se radi kojima se utvrđuje povrat dava­nja.

Članak 16 – DOKUMENTARNI DOKAZI ZA UPOTREBLJAVANU
ROBU

Dokazi
o podrijetlu mogu biti izdani i za upotreb­ljavanu ili bilo koju drugu robu
kad, zbog duže­g proteka vremena između datuma proizvod­nje ili uvoza na jednoj
strani i datuma izvoza na drugoj, uobičajeni uzgredni dokumenti više nisu
raspoloživi, pod uvjetom:

a) da
je od datuma proizvod­nje ili uvoza robe protekao onaj rok, tijekom koje­ga
prema odgovarajućim propisima zem­lje izvoza, trgovci moraju čuvati evidenciju;

b) da
je moguće smatrati kako je roba podrijetlom iz neke zem­lje na teme­lju drugih
dokaza, kakvi su deklaracija proiz­vođača ili nekoga drugog trgovca, miš­lje­nja
struč­njaka, oznake na robi ili ­njen opis, itd;

c) da
nema pokazate­lja o tome kako roba udovo­ljava zahtje­vima pravila o
podrijetlu.

Članak 16 (i 24) – PODNOŠENJE DOKAZA O PODRIJETLU U
SLUČAJU PODNOŠENJA UVOZNE DEKLARACIJE ELEKTRONSKIM PUTEM

U slučajevima
gdje se uvozne deklaracije podnose carinskim vlastima zem­lje uvoznice
elektronskim putem, na tim je vlastima da odluče, unutar okvira i sukladno
odredbama nacionalnog zakonodavstva koje važi u zem­lji uvoznici, kada i u
kojoj mjeri će isprave koje predstav­ljaju dokaze o podrijetlu stvarno biti
podnesene.

Članak 17 – OPIS ROBE NA POTVRDI O PROMETU ROBE EUR-1

U slučajevima
kada je na potvrdi o prometu robe postojeća rubrika za opis robe nedovo­ljna za
upisiva­nje potrebnih podataka za identifikaciju robe, naročito u slučaju
velikih poši­ljki, izvoznik može specificirati robu na koju se potvrda odnosi
na priloženom računu za robu, a ako je potrebno i na drugim trgovinskim
dokumentima, pod uvjetom:

a) da
su brojevi računa navedeni u rubrici 10 potvrde o prometu robe EUR.1;

b) da
su računi i, ako su potrebni, drugi trgovinski dokumenti prije podnoše­nja
carinarnici, čvrsto priloženi potvrdi i

c) da
su carinska tijela pečatom ovjerila račune i, ako su potrebni, druge
komercijalne dokumente, čime se i službeno prilažu potvrdi.

Članak 17 – ROBA IZVEZENA PO OTPREMNIKU

Carinskim
otpremnicima može biti dopušteno da rade kao ovlašteni predstavnici osoba koje
su vlasnici robe ili osoba koje imaju jednako pravo raspolaga­nja robom, čak i
u slučajevima kad osoba nema sjedište u zem­lji izvoza, tako dugo dok je
otpremnik u mogućnosti dokazati podrijetlo robe.

Članak 18 – TEHNIČKI RAZLOZI

Potvrda
o prometu robe EUR-1 može biti odbijena iz »tehničkih razloga« ukoliko nije
sastav­ljena na propisani način. To su slučajevi kada može doći do kasnije­g
predoče­nja naknadno izdane potvrde i oni uk­ljučuju, primjerice, sljedeće:

–
potvrda o prometu robe EUR-1 po svom je obliku druga­čija od one koja je
propisana (npr.  na podlozi nema
»gilloche« uzorak, značajno se razlikuje od modela u veličini ili boji, nema
serijskog broja, nije tiskan na jednom od službeno propisanih jezika);

– jedna
od obveznih rubrika (npr. rubrika 4 na EUR-u 1) nije popu­njena;

–
potvrda o prometu robe EUR-1 nije ovjerena i potpisana (npr. u rubrici 11);

– potvrdu o prometu robe EUR-1 ispostavilo je tijelo
koje za to nije ovlašteno;

– pečat koji se na ­njoj nalazi je nov a o ­njemu još
nije stigla nikakva obavijest;

– podnijeta potvrda o prometu robe EUR-1 zapravo je
kopija ili fotokopija a ne izvornik;

– unos
u rubrici 2 ili 5 odnosi se na zem­lju koja ne pripada Sporazumu (npr. Izrael
ili Kuba)

*Rad­nje koje treba poduzeti:*

Dokument
treba biti označen riječima »DOCUMENT NOT ACCEPTED« (DOKUMENT NIJE PRIHVAĆEN),
te se na ­njemu navodi razlog (razlozi) neprihvaća­nja, a on se vraća uvozniku
kako bi mu se omogućilo da pribavi novi naknadno izdani dokument. Carinska tijela
mogu ipak zadržati fotokopiju odbijenog dokumenta u svrhu ­nje­gove naknadne
provjere ili ako imaju razloga posum­njati na prijevaru.

Članak
21 – PRAKTIČNA PRIMJENA ODREDABA KOJE SE ODNOSE NA IZJAVU NA RAČUNU

Primje­njuju
se s­ljedeće smjernice:

(a)
Tekst izjave na računu treba biti usklađen s tekstom iznijetim u Dodatku 4
Protokola;

(b)
Napomene za proizvode koji nemaju povlašteno podrijetlo, a time, dakle, i za
proizvode na koje se ne odnosi izjava na računu, ne trebaju se navoditi na
samoj izjavi. Međutim, ova napomena mora se pojaviti na računu i to potanko
razrađena, kako bi se izbje­gli bilo kakvi nesporazumi;

(c)
Izjave koje se daju na fotokopiranim računima prihvat­ljive su, pod uvjetom da
takve izjave nose potpis izvoznika pod istim okolnostima kao i izvornik računa.
Ovlašteni izvoznici, kojima je odobreno da ne moraju potpisivati izjave na računu,
ne trebaju potpisivati ni izjave na računu navedene na fotokopiranim računima;

(d)
Izjava na računu prihvat­ljiva je i kada je navedena na straž­njoj strani samog
računa;

(e)
Izjava na računu može biti podnijeta i na zasebnom primjerku računa, pod
pretpostavkom da je taj primjerak očevidno dio računa. Ne može se koristiti
komplementarni oblik;

(f)
Izjava na računu, sači­njena na na­ljepnici koja je potom naknadno pridodana računu
– prihvatljiva je, pod pretpostavkom da nema nikakve sum­nje kako je na­ljepnicu
nalijepio izvoznik. Primjerice, pečat ili potpis izvoznika mora pokrivati oboje
– i na­ljepnicu, i račun.

Članak
19 – VRIJEDNOSNA OSNOVA ZA IZDAVANJE I PRIHVAĆANJE IZJAVA NA RAČUNU KOJE DAJE
BILO KOJI IZVOZNIK

Cijena
fco tvornica se može upotrijebiti kao vrijednosna osnova pri odlučiva­nju o
tome kada se izjava na računu može upotrijebiti umjesto potvrde o prometu robe
EUR-1 u skladu sa vrijednosnim limitom utvrđenim člankom 21. st. 1 (b). Ako je
cijena fco tvornica upotrijeb­ljena kao vrijednosna osnova, država uvoznica
prihvatit će izjave na računu koje su sastav­ljene na toj osnovi.

U slučajevima
kada nema cijene fco tvornica uslijed či­njenice da je poši­ljka poslana
besplatno, carinska vrijednost koju utvrde carinska tijela zem­lje uvoza uzima
se kao osnova za vrijednosni limit.

Članak
20 – OVLAŠTENI IZVOZNIK

Pojam
»izvoznik« odnosi se na osobe ili poduzeća, bez obzira na to da li su proizvođači
ili trgovci, ukoliko posluju u skladu sa svim ostalim odredbama ovog Protokola.
Carinskim otpremnicima se ne odobrava status ovlaštenog izvoznika unutar znače­nja
ovog Protokola. Status ovlaštenog izvoznika može se dobiti samo nakon podnoše­nja
zahtjeva u pisanom obliku, koji podnosi izvoznik. Pri razmatranju zahtjeva
carinska tijela moraju obratiti posebnu pozornost na sljedeća pita­nja:

– da li izvoznik robu izvozi u skladu s propisima;
ovdje bi carinska tijela trebala više gledati na to koliko uredno on obav­lja
ove rad­nje, i ne bi se trebala toliko usredotočiti na postojeći broj poši­ljaka
ili na neke određene iznose;

– da li je izvoznik u svakom trenutku pripravan
podnijeti dokaz o podrijetlu za robu koju izvozi. S tim u vezi, potrebno je
razmotriti poznaje li izvoznik trenutno važeća pravila podrijetla, te da li
posjeduje sve dokumente kojima se podrijetlo dokazuje. Radi li se o proizvođaču,
tijela moraju sa sigurnošću utvrditi da k­njigovodstveni zapisi omogućavaju
utvrđiva­nje podrijetla robe, te – kada se radi o novim poduzećima – da će
sustav koji se instalira omogućiti takvo utvrđiva­nje. Za izvoznike koji su
samo trgovci, provjera bi se trebala pozornije usredotočiti na ­njihove uobičajene
trgovinske tokove;

– u
svjetlu evidencije vođene o ­njihovim proteklim izvozima treba sagledati, da li
izvoznik nudi dostatna jamstva vezana uz status podrijetla robe, i da li je
sposoban udovo­ljiti svim obvezama koje iz toga proizlaze.

Kada se ovlašte­nje jednom ispostavi, izvoznici
moraju:

– preuzeti na sebe da će izjave na računu ispostav­ljati
jedino za one robe, za koje posjeduju sve potrebne dokaze ili elemente koje
treba uzeti u obzir u trenutku ispostav­lja­nja;

– preuzeti potpunu odgovornost za način na koji
koriste dobiveno ovlašte­nje, a posebno za netočne izjave o podrijetlu ili za
druge načine zlouporabe ovlašte­nja;

– preuzeti odgovornost i osigurati da osoba, koja je
u podu­zeću odgovorna za izradu izjave na računu, poznaje i razumije pravila o
podrijetlu;

– preuzeti na sebe čuva­nje svih dokumentarnih dokaza
o podrijetlu robe u razdob­lju od najma­nje tri godine od datuma ka­da je
izjava bila ispostav­ljena;

– preuzeti na sebe da će u svako doba carinskim
tijelima pri­baviti dokaz o podrijetlu, te u svako vrijeme dopustiti provjeru
od strane tih tijela.

Carinska
tijela moraju obav­ljati redovite kontrole kod ovlaš­tenih izvoznika. Ove
kontrole moraju osigurati, da se dobiveno ovlašte­nje neprestano koristi na
odobreni način. Mogu se obav­ljati i u unaprijed utvrđenim razmacima, te se
teme­ljiti na kriteriju analize rizika, ako je to moguće.

Carinska
tijela moraju obavijestiti Komisiju Europskih Zajednica o sustavu numerira­nja
koji koriste u svojoj zem­lji prilikom imenova­nja ovlaštenih izvoznika.
Komisija Europskih Zajednica će potom ove informacije proslijediti i carinskim
tijelima drugih zema­lja.

Članak
23 – UVOZ DJELOMIČNIH POŠILJAKA

Uvoznik
koji želi iskoristiti pogodnosti koje mu pružaju odredbe ovoga članka, mora
obavijestiti izvoznika prije ne­go li se prva djelomična poši­ljka izveze, kako
zahtijeva izdava­nje jedinstvenog dokaza o podrijetlu za čitav proizvod.

Moguće je da svaka djelomična poši­ljka bude sastav­ljena
samo od proizvoda s podrijetlom. Kada takve pojedinačne poši­lj­ke prate
pojedinačni dokazi o podrijetlu, ove zasebne dokaze o podrijetlu carinska
tijela zem­lje uvoza trebaju prihvatiti za svaku od poši­ljaka na koje se oni
odnose, umjesto jedinstvenog dokaza o podrijetlu koji bi bio ispostav­ljen za čitav
proizvod.

Članak
30 – ODBIJANJE POVLAŠTENOG TRETMANA BEZ PROVJERE

Ovo
odbija­nje odnosi se na slučajeve kod kojih se dokaz o podrijetlu smatra
neprimje­njivim, između ostalog iz s­ljedećih razloga:

– roba
na koju se potvrda o prometu robe EUR.1 odnosi nije prihvat­ljiva za povlašteni
tretman;

–
rubrika za opis robe (rubrika 8 u EUR-u 1) nije popu­njena ili se odnosi na
neku drugu robu, a ne na onu koja je podnesena;

– dokaz
o podrijetlu ispostavila je zem­lja koja nije uk­ljučena u povlašteni sustav, čak
i ako roba potječe iz zem­lje koja pripada sustavu (kad je npr, EUR-1 ispostav­ljen
u Izraelu za proizvode, koji su podrijetlom iz Po­ljske);

– jedna
od rubrika koje obavezno moraju biti popu­njene na potvrdi o prometu robe EUR.1
nosi na sebi tragove neovjerenog brisa­nja ili izmjena (npr. rubrike gdje se
opisuje roba ili broj koleta, odredišna zem­lja ili zem­lja podrijetla);

–
potvrdi o prometu robe EUR.1 istekao je rok iz nekih drugih razloga osim onih
koji su utvrđeni propisima (npr. iznimne okolnosti), izuzev u slučaju kad je
roba bila podnijeta prije no što je taj rok istekao;

– dokaz
o podrijetlu naknadno se pribavio za robu, koju se u početku pokušalo uvoziti
prijevarom;

– u
rubrici 4 potvrde o prometu robe EUR.1 navedena je zem­lja, koja nije sudionica
Sporazuma, teme­ljem koje­ga se zahtijeva povlašteni tretman robe.

Rad­nje
koje treba poduzeti:

Dokaz o
podrijetlu treba označiti napomenom »INAPPLICABEL« (NEPRIMJENLJIVO), a carinska
tijela kojima je podnijet zadržavaju ga, kako bi spriječil i svaki pokušaj ­nje­gove
da­lj­nje uporabe.

Tamo
gdje je to primjereno, carinska tijela zem­lje uvoza trebaju bez odlaga­nja o
tom odbija­nju obavijestiti zem­lju izvoza.

Članak
30 – ROKOVI ZA PROVJERU DOKAZA O PODRIJETLU

Niti
jedna zem­lja nije obavezna odgovoriti na zahtjev za naknadnu provjeru, kako
predviđa članak 32., ukoliko takav zahtjev primi nakon više od tri godine od
datuma izdava­nja potvrde o prometu robe EUR.1 ili od datuma izdava­nja izjave
na računu.

Članak
30 – OSNOVANA SUMNJA

Ovdje
spadaju, primjerice, sljedeći slučajevi:

–
dokument nije potpisao izvoznik (osim izjava na računu ili trgovinskim
dokumentima koje je ispostavio ovlašteni izvoznik ukoliko je predviđena takva
mogućnost);

– potvrda o prometu robe EUR-1 nije potpisana ili
datirana od strane tijela koje ga inače ispostav­lja;

– oznake na robi, ili ambalaži, ili drugi prateći
dokumenti odnose se na podrijetlo koje je drugačije od onog, navedenog u
potvrdi o prometu robe EUR.1;

– pojedinosti unijete u potvrdu robe EUR-1 pokazuju,
da obav­ljena obrada nije bila dostatna da bi se podrijetlo potvrdilo;

– pečat koji je korišten za ovjeru dokumenta ne
podudara se s onim o kojemu postoji obavijest.

Rad­nje koje treba poduzeti

Dokument
se ša­lje tijelu koje ga je ispostavilo radi ­nje­gove naknadne provjere, uz
navođe­nje razloga koji su doveli do zahtjeva za provjeru. Čekajući rezultate
provjere, trebaju se poduzeti svi koraci koje carinska tijela ocijene
potrebnima, da se osigura plaća­nje svih dava­nja koja bi se mogla odnositi na
tu robu.

Dodatak
I – UVODNA NAPOMENA 6, 6.1

Posebno
pravilo za tekstilne materijale isk­ljučuje podstave i međupodstave. »Džepovina«
je posebna tkanina, koja se koristi isk­ljučivo za proizvod­nju ­džepova, pa se
stoga ne može držati običnom podstavom ili međupodstavom. Stoga se posebno
pravilo odnosi na »­džepovinu« (za hlače). Pravilo se primje­njuje kako na
tkanine u komadima, tako i na gotove, već izrađene ­džepove, koji su
podrijetlom iz trećih zema­lja.

Članak
3.

Ovaj
Naputak stupa na snagu s danom objave u »Narodnim novinama«.

Klasa:
018-05/02-01/77
Urbroj: 513-02-1210/1-02-3
Zagreb, 2. listopada 2002.

Ministar
financija
**dr. Mato Crkvenac,** v. r.

Naputak, NN 125/2002-2021