## Odluka Ustavnog suda Republike Hrvatske broj: U-IIIA-2172/2003. od 20. siječnja 2004.

### NN 13/2004 (2.2.2004.), Odluka Ustavnog suda Republike Hrvatske broj: U-IIIA-2172/2003. od 20. siječnja 2004.

# USTAVNI SUD REPUBLIKE HRVATSKE

438

Ustavni
sud Republike Hrvatske, u Drugom vijeću za odlu­čiva­nje o ustavnim tužbama, u
sastavu sudac Jasna Omejec, pred­sjednik Vijeća, te suci Marijan Hra­njski,
Mario Kos, Ivan Mrko­njić, Emilija Rajić i Vice Vukojević, članovi Vijeća, odlučujući
o ustavnoj tužbi M. D. iz S., na sjednici održanoj 20. siječ­nja 2004. godine,
jednoglasno je donio

## ODLUKU

I.
Ustavna tužba se usvaja.

II. Općinski
sud u Splitu dužan je donijeti presudu u predmetu koji se vodi pred tim sudom,
pod brojem: II P-2667/93,  u najkraćem
mogućem roku, ali ne du­ljem od šest (6) mjeseci, računajući od prvoga iduće­g
dana nakon dana objave ove odluke u »Narodnim novinama«.

III. Na
teme­lju članka 63. stavka 3. Ustavnog zakona o Us­tav­nom sudu Republike
Hrvatske (»Narodne novine«, broj 49/02 – pročišćeni tekst), podnosite­ljici
ustavne tužbe, M. D. iz S., S. 17, određuje se primjerena naknada zbog povrede
ustavnog prava iz članka 29. stavka 1. Ustava Republike Hrvatske (»Narodne
novine«, broj 41/01 – pročišćeni tekst) u iznosu od 6.000,00 kuna.

IV.
Naknada iz točke III. izreke ove odluke bit će isplaćena iz Državnog proračuna
u roku od tri mjeseca od dana podnoše­nja zahtjeva podnosite­ljice Ministarstvu
financija Republike Hrvatske za ­njezinu isplatu.

V. Ova
odluka objavit će se u »Narodnim novinama«.

```
Obrazlože­nje
```

1.
Ustavna tužba, podnijeta 16. lip­nja 2003. godine, teme­lji se na odredbama članka
63. stavka 1. Ustavnog zakona o Ustavnom sudu Republike Hrvatske (»Narodne
novine«, broj 49/02 – pročišćeni tekst, u da­lj­njem tekstu: Ustavni zakon).

Podnosite­ljica
navodi da se kod Općinskog suda u Splitu vodi postupak pod brojem: II P-2667/93
koji traje preko deset godina, a da mu se još ne nazire dovršetak. Navodi kako
zbog toga trpi materijalnu štetu te da joj je uskraćeno ­njezino ustavno pravo
na brzo i pošteno suđe­nje.

Predlaže
da Ustavni sud poduzme rad­nje u okviru svojih nadležnosti.

ČINJENICE VAŽNE ZA USTAVNOSUDSKI POSTUPAK

2.
Ustavni sud je u postupku pokrenutom ustavnom tužbom, primjenom članka 63.
Ustavnog zakona, uvidom u spis Općin­skog suda u Splitu, broj: II P-2667/93,
utvrdio s­ljedeće či­njenice, koje su pravno relevantne za odlučiva­nje o
povredi ustavnog prava podnosite­ljice, zajamčenog člankom 29. stavkom 1. Ustava:

–
podnosite­ljica je podnijela tužbu radi poveća­nja rente kod Općinskog suda u
Splitu 27. prosinca 1993. godine;

–
podneskom od 17. listopada 1994. godine, tuženik u postupku daje odgovor na tužbu;

– podneskom od 18. ožujka 1997. godine, podnosite­ljica
moli odgodu ročišta zbog zdravstvenih razloga (zdravstveni pre­gled izvan
mjesta prebiva­nja);

– na ročištu, održanom 18. ožujka 1997. godine, tuženik
se dodatno očituje na navode iz tužbe;

– na ročištu, održanom 2. listopada 1997. godine,
doneseno je rješe­nje o pribav­lja­nju spisa broj II: P-1768/93;

– na ročištu, održanom 12. studenoga 1997. godine,
doneseno je rješe­nje kojim se odlučuje zatražiti spis Trgovačkog suda u
Splitu, broj XIII P-1964/95 te je podnosite­ljici naloženo dostaviti podatak o
postoja­nju prvotuženika;

– dopisom od 12. studenoga 1997. godine zatražena je
dostava spisa Općinskog suda u Splitu, broj II P-1768/93, koji je priložen
spisu Trgovačkog suda u Splitu, broj: XIII P-1964/95, ili da se dostavi spis
Trgovačkog suda;

– podneskom od 18. siječ­nja 1999. godine, podnosite­ljica
moli hitno zakaziva­nje ročišta;

 – dopisom od
9. ožujka 1999. godine, ponovno je zatražen spis Općinskog suda u Splitu, broj:
II P-1768/93;

– na ročištu, održanom 9. svib­nja 2002. godine, utvrđeno
je da za prvotuženika nitko nije pristupio te da Trgovački sud u Splitu nije
dostavio zatraženi spis. Doneseno je rješe­nje kojim se ponovno traži dostava
navedenog spisa;

– dopisom od 9. svib­nja 2002. godine, ponovno je
zatražen spis od Trgovačkog suda u Splitu;

– dopisom od 13. svib­nja 2002. godine, Trgovački sud
u Splitu dostav­lja spis broj: XIII P-1964/95.;

– na ročištu, održanom 12. rujna 2002. godine,
doneseno je rješe­nje kojim se podnosite­ljici daje rok od 20 dana radi
predlaga­nja da­lj­njih dokaza;

– na ročištu, održanom 4. prosinca 2002. godine, nije
pristupila podnosite­ljica niti prvotuženik. Drugotuženik je predložio mirova­nje,
koje je nastupilo istog dana;

– podneskom od 27. ožujka 2003. godine, podnosite­ljica
moli nastavak postupka te zakaziva­nje ročišta;

– svojim podneskom od 20. lip­nja 2003. godine,
podnosite­ljica podnosi zahtjev za izuzeće uredujuće­g suca u predmetu broj: II
P-2667/93;

– izjavom od 4. srp­nja 2003. godine, uredujući sudac
se očituje na zahtjev za izuzeće;

– rješe­njem od 15. srp­nja 2003. godine, Općinski
sud u Splitu odbija zahtjev podnosite­ljice za izuzeće;

– na ročištu, održanom 8. rujna 2003. godine,
doneseno je rješe­nje o održava­nju ročišta u odsutnosti prvotuženika te je podnosite­ljici
dodije­ljen rok od 15 dana radi očitova­nja na podnesak tuženika, uručenog na
ročištu;

– podneskom od 13. listopada 2003. godine, podnosite­ljica
podnosi zahtjev za izuzeće Općinskog suda u Splitu;

– na ročištu
održanom 16. listopada 2003. godine, doneseno je rješe­nje kojim se ročište
odgađa, a s­ljedeće će biti zakazano nakon odlučiva­nja o zahtjevu podnosite­ljice
za izuzećem Općin­skog suda u Splitu;

– 20.
listopada 2003. godine, spis broj: II P-2667/93 upućen je Vrhovnom sudu
Republike Hrvatske radi odlučiva­nja o zahtjevu za izuzeće suda.

OČITOVANJE OPĆINSKOG SUDA U ZAGREBU

3. Na teme­lju članka 69. stavka 1. alineje 2.
Ustavnog zakona, Ustavni sud je zatražio, dana 3. rujna 2003. godine, od Općinskog
suda u Splitu da se izjasni o navodima ustavne tužbe.

U očitova­nju Općinskog suda u Splitu, broj: 10
Su-1702/03 od 22. listopada 2003. godine, ukratko je izložen tijek postupka,
naveden u prethodnoj točki obrazlože­nja.

PRAVO VAŽNO ZA USTAVNOSUDSKI POSTUPAK

4. Odredbom članka 29. stavka 1. Ustava Republike
Hrvat­ske, propisano je:

»Svatko ima pravo da zakonom ustanov­ljeni neovisni i
nepristrani sud (...) u razumnom roku odluči o ­nje­govim pravima i obvezama
(...).«.

Odredbom članka 63. Ustavnog zakona, propisano je:

»(1) Ustavni sud će pokrenuti postupak po ustavnoj tužbi
i prije no što je iscrp­ljen pravni put, u slučaju kad o pravima i obvezama
stranke (...) nije u razumnom roku odlučio sud (...).

(2) U odluci kojom usvaja ustavnu tužbu zbog nedonoše­nja
akta u razumnom roku iz stavka 1. ovoga članka, Ustavni sud će nadležnom sudu
odrediti rok za donoše­nje akta kojim će taj sud meritorno odlučiti o pravima i
obvezama (…) podnosite­lja. Rok za donoše­nje akta poči­nje teći iduće­g dana
od dana objave odluke Ustavnog suda u »Narodnim novinama«.

(3) U odluci iz stavka 2. ovoga članka Ustavni sud će
odrediti primjerenu naknadu koja pripada podnosite­lju zbog povrede ­nje­gova
ustavnog prava koju je sud učinio kada o pravima i obvezama podnosite­lja (…)
nije odlučio u razumnom roku. Naknada se isplaćuje iz državnog proračuna u roku
od tri mjeseca od dana podnoše­nja zahtjeva stranke za ­njezinu isplatu«.

*Ustavna tužba je osnovana.*

5. Povredu ustavnog prava na donoše­nje sudske odluke
u razumnom roku, Ustavni sud razmatra u svjetlu osobitih okolnosti svakoga
pojedinog slučaja.

Razmatra­njem razloga ustavne tužbe podnosite­ljice i
uvida u spis Općinskog suda u Splitu, broj: II P-2667/93, Ustavni sud je
utvrdio da su se u ovom slučaju ostvarile pretpostavke za postupa­nje teme­ljem
odredbe članka 63. Ustavnog zakona.

Svoju odluku Ustavni sud obrazlaže s­ljedećim utvrđe­njima:

5.1. DULJINA SUDSKOG POSTUPKA

Prvostupa­njski parnični postupak započeo je tužbom
podno­si­te­ljice, podnesenom 27. prosinca 1993. godine Općinskom sudu u
Splitu. Postupak je još u tijeku pred sudom prvog stup­nja. Od dana podnoše­nja
tužbe nadležnom sudu do podnoše­nja ustavne tužbe, postupak traje devet (9)
godina, pet (5) mjeseci i devetnaest (19) dana.

Zakon o potvrđiva­nju Konvencije za zaštitu ­ljudskih
prava i teme­ljnih sloboda i Protokola br. 1, 4, 6, 7 i 11 uz Konvenciju za zaštitu
­ljudskih prava i teme­ljnih sloboda (»Narodne novine« – Međunarodni ugovori,
broj 18/97, 6/99 – pročišćeni tekst, u da­lj­njem tekstu: Zakon o potvrđiva­nju
Konvencije) stupio je na snagu dana 5. studenoga 1997. godine.

Od dana
stupa­nja na snagu Zakona o potvrđiva­nju Konvencije, odredbe Konvencije za zaštitu
­ljudskih prava i teme­ljnih sloboda Vijeća Europe (u da­lj­njem tekstu:
Europska konvencija) čine, teme­ljem članka 140. Ustava Republike Hrvatske, dio
unutar­nje­ga pravnog poretka Republike Hrvatske. Dio unutar­nje­g pravnog
poretka Republike Hrvatske od tog dana čini i odredba članka 6. stavka 1.
Europske konvencije pod nazivom »Pravo na pošteno suđe­nje«, koja, između
ostaloga, propisuje:

»Radi
utvrđiva­nja svojih prava i obveza građanske naravi (…) svatko ima pravo da
zakonom ustanov­ljeni neovisni i nepristrani sud (…) u razumnom roku ispita ­nje­gov
slučaj.«.

Pravo na donoše­nje sudske odluke u razumnom roku čini
dio unutar­nje­ga pravnog poretka Republike Hrvatske od dana stupa­nja na snagu
Zakona o potvrđiva­nju Konvencije (5. studenoga 1997.). Pravo na donoše­nje
sudske odluke u razumnom roku je ustavno pravo u Republici Hrvatskoj od 9.
studenoga 2000. godine (dana proglaše­nja Promjena Ustava).

Ustavni sud je, u konkretnom slučaju, ocijenio da se
pravno relevantnim razdob­ljem, s aspekta povreda prava na razumnu du­ljinu
traja­nja sudskog postupka, smatra razdob­lje od 5. studenoga 1997. godine (to
jest od dana stupa­nja na snagu Zakona o potvrđiva­nju Konvencije) do 16. lip­nja
2003. godine (to jest do dana podnoše­nja ustavne tužbe), što ukupno iznosi pet
(5) godina i sedam (7) mjeseci i pet (5) dana.

5.2. POSTUPANJE NADLEŽNIH
SUDOVA

U postupku su, od dana podnoše­nja tužbe do dana
podnoše­nja ustavne tužbe, održana četiri ročišta te je sud u tri navrata zatražio
spis Trgovačkog suda u Splitu.

Analizirajući postupa­nje nadležnog suda, u
razmatranom razdob­lju, Ustavni sud je utvrdio da se razdob­lje neaktivnosti Općinskog
suda u Zagrebu proteže od 12. studenoga 1997. godine, kada je održano ročište
na kojem je odlučeno zatražiti dostavu spisa Trgovačkog suda u Splitu, do
dopisa Trgovačkom sudu u Splitu od 9. ožujka 1999. godine, kada je nanovo zatražena
dostava, tj. jednu (1) godinu, tri (3) mjeseca i dvadeset sedam (27) dana. Nada­lje,
potpuna neaktivnost suda je postojala od 9. ožujka 1999. godine do 9. svib­nja
2002. godine, tj. tri (3) godine i dva (2) mjeseca, u kojem razdob­lju sud nije
poduzeo niti jednu pravno relevantnu rad­nju za odlučiva­nje u predmetu.

Od 9. svib­nja 2002. godine do podnoše­nja ustavne tužbe,
16. lip­nja 2003. godine, održana su dva ročišta, 12. rujna 2002. godine i 4.
prosinca 2002. godine, kada je doneseno rješe­nje o mirova­nju postupka zbog
nepristupa podnosite­ljice i prvotuženika.

Iako je sud u tri navrata zatražio dostavu spisa
Trgovačkog suda u Splitu, propusti tog suda da spis dostavi ne mogu se uzeti
kao olakotne okolnosti pri ocjeni dugotrajnosti postupka. Nadležni sud je, kako
u razmatranom razdob­lju, tako i u razdob­lju prije 5. studenoga 1997. godine,
postupao u velikim razmacima i tek po požurujućim podnescima podnosite­ljice, čime
je svojom neaktivnošću u pretežitom dijelu pridonio nerazumnom traja­nju postupka.

Zahtjevi podnosite­ljice za izuzeće suca, a potom i
nadležnog suda, podneseni su nakon podnoše­nja ustavne tužbe te nisu od bitnog
utjecaja na ocjenu dugotrajnosti samog postupka u razmatranom razdob­lju.

5.3. PONAŠANJE PODNOSITELJICE
USTAVNE TUŽBE             (TUŽITELJICE U
SUDSKOM POSTUPKU)

Podnosite­ljica ustavne tužbe, kao tužite­ljica u
sudskom postupku, prema utvrđe­nju Ustavnog suda, u bitnome nije pridonijela
dugotrajnosti postupka.

5.4. SLOŽENOST SUDSKOG
PREDMETA

Iz dosadaš­nje­g tijeka postupka, Sud ne može
ocijeniti radi li se u slučaju podnosite­ljice o složenom postupku.

6. Imajući u vidu sve navedene či­njenice i
okolnosti, a posebno važnost sudskog postupka za podnosite­ljicu (postupak radi
poveća­nja rente), Ustavni sud je utvrdio da je traja­njem parničnog postupka
preko devet godina, u kojem razdob­lju još uvijek nije donesena niti prvostupa­njska
presuda, podnosite­ljici povrijeđeno ustavno pravo da zakonom ustanov­ljeni
neovisni i nepristrani sud u razumnom roku odluči o ­njezinim pravima i obvezama,
koje je zajamčeno člankom 29. stavkom 1. Ustava Republike Hrvatske.

Stoga je, u smislu odredbe članka 63. stavka 2.
Ustavnog zakona, odlučeno kao pod točkama I. i II. izreke odluke.

7. Sukladno odredbi članka 63. stavka 3. Ustavnog
zakona, odlučeno je kao u točkama III. i IV. izreke ove odluke.

Pri utvrđiva­nju visine naknade, teme­ljem članka 63.
stavka 3. Ustavnog zakona, Ustavni sud uzima u obzir sve okolnosti slučaja,
imajući pritom u vidu i vrstu postupka o kojem se radi.

8. Odluka o objavi (točka V. izreke) teme­lji se na
odredbi članka 29. Ustavnog zakona.

Broj: U-IIIA-2172/2003
Zagreb, 20. siječ­nja 2004.

USTAVNI SUD REPUBLIKE HRVATSKE

Predsjednik Vijeća
**dr. sc.** **Jasna Omejec,** v. r.

Odluka, NN 13/2004-438