## Odluka Ustavnog suda Republike Hrvatske broj: U-III-774/1999 od 9. listopada 2003.

### NN 173/2003 (31.10.2003.), Odluka Ustavnog suda Republike Hrvatske broj: U-III-774/1999 od 9. listopada 2003.

# USTAVNI SUD REPUBLIKE HRVATSKE

2531

Ustavni
sud Republike Hrvatske, u Vijeću šestorice za odlučiva­nje o ustavnim tužbama,
u sastavu sudac Petar Klarić, predsjednik Vijeća, te suci Ivan Matija, Že­ljko
Potoč­njak, Nevenka Šernhorst, Vice Vukojević i Milan Vuković, članovi Vijeća,
u postupku pokrenutom ustavnom tužbom A. Š. iz O., koje­g zastupa K. Z.,
odvjetnik iz O., na sjednici održanoj dana 9. listopada 2003. godine,
jednoglasno je donio

## ODLUKU

I.
Ustavna tužba se usvaja te se ukidaju:

–
presuda Upravnog suda Republike Hrvatske, broj: Us-7261/1997 od 1. trav­nja
1999. godine i

– rješe­nje
Ministarstva obrane Republike Hrvatske, Personalne uprave, klasa:
805-06/97-02/02, urbroj: 512-20-08-97-165 od 25. lip­nja 1997. godine.

II.
Predmet se vraća Personalnoj upravi Ministarstva obrane Republike Hrvatske na
ponovni postupak.

III.
Ova odluka objavit će se u »Narodnim novinama«.

```
Obrazlože­nje
```

1. Ustavna tužba podnijeta je protiv presude Upravnog
suda Republike Hrvatske, broj: Us-7261/1997 od 1. trav­nja 1999. godine, kojom
je odbijena tužba podnosite­lja u upravnom sporu radi prestanka djelatne vojne
službe. Upravni spor je pokrenut protiv rješe­nja Ministarstva obrane Republike
Hrvatske, Personalne uprave, klasa: 805-06/97-02/02, urbroj: 512-20-08-97-165
od 25. lip­nja 1997. godine. Tim rješe­njem podnosite­lju je prestala djelatna
vojna služba i preveden je u pričuvu s danom 30. lip­nja 1997. godine, uz
častan otpust, teme­ljem uvjeta propisanih u članku 174. stavku 1. i u svezi s
člankom 173. stavkom 1. točkom 2. Zakona o obrani (»Narodne novine«, broj 74/93
i 33/02), a u svezi s odredbama članka 94. stavka 1. i članka 95. stavka 1.
točke 4. Zakona o službi u oružanim snagama Republike Hrvatske (»Narodne
novine«, broj 23/95, 33/95, 105/99, 128/99 i 33/02).

2. Podnosite­lj smatra da su osporenom presudom i
rješe­njem upravnog tijela povrijeđene odredbe članaka 3., 28., 56. stavka 1. i
117. stavka 3. Ustava.

U obrazlože­nju tih povreda podnosite­lj u bitnom
navodi da je pravomoćnom presudom Općinskog suda u Ogulinu, broj: K-140/97 od
17. studenoga 1998., protiv ­nje­ga odbijena optužba u svezi kaznenog djela
koje mu se stav­ljalo na teret te da je presudom Vojnoste­govnog suda u
Zagrebu, broj: VsP-14/98 od 16. kolovoza 1999., protiv ­nje­ga također odbijen
optužni prijedlog radi ste­govnog prijestupa. To, prema ­nje­govom miš­lje­nju,
znači da nije bilo osnove za pokreta­nje kaznenog niti ste­govnog postupka, a
time niti osnove za ­nje­govo razrješe­nje. S obzirom da presudu Upravnog suda
smatra protivnom ustavnom načelu iz članka 28. Ustava, predlaže usvojiti
ustavnu tužbu i tu presudu ukinuti.

*Ustavna tužba je osnovana.*

3. Rješe­njem Ministarstva obrane podnosite­lju je
prestala djelatna vojna služba te je preveden u pričuvu. U obrazlože­nju rješe­nja
navedeno je da je optužnim prijedlogom Vojnog tužite­ljstva u Karlovcu, broj:
KT-158/96 od 4. lip­nja 1996. godine, pokrenut kazneni postupak protiv
podnosite­lja zbog kaznenog djela protiv imovine – teškom krađom označene u
članku 125. stavku 10. tada važeće­g Kaznenog zakona (»Narodne novine«, broj
110/97, 27/98, 129/00 i 51/01). Upravno tijelo je utvrdilo da su uslijed
navedenog nastupile okolnosti koje predstav­ljaju zapreku za ostanak podnosite­lja
u djelatnoj vojnoj službi, čime su ispu­njeni uvjeti propisani u članku 174.
stavku 1. u svezi s člankom 173. stavkom 1. točkom 2. Zakona o obrani, a u
svezi s odredbama članka 94. stavka 1. i članka 95. stavka 1. točke 4. Zakona o
službi u oružanim snagama Republike Hrvatske.

Ustavni sud Republike Hrvatske je osporenom presudom
potvrdio zakonitost rješe­nja upravnog tijela, donijetog teme­ljem navedenih
odredbi Zakona o obrani i Zakona o službi u oružanim snagama Republike
Hrvatske.

4. Odredbom članka 94. stavka 1. točke 1. Zakona o
službi u oružanim snagama propisano je da djelatnoj vojnoj osobi služba
prestaje po sili tog Zakona. Prema odredbi članka 95. stavka 1. točke 4. istog
Zakona, djelatnoj vojnoj osobi služba po sili zakona prestaje kada se steknu
okolnosti koje predstav­ljaju zapreku za prijam u djelatnu vojnu službu.

Iz odredbe članka 174. Zakona o obrani slijedi da
službeniku Ministarstva obrane radni odnos prestaje po sili zakona, ako taj
službenik prestane ispu­njavati posebne uvjete iz članka 173. istog Zakona.

Člankom 173. Zakona o obrani utvrđeni su posebni
uvjeti koje osoba mora ispu­njavati da bi mogla biti prim­ljena na rad u
Ministarstvo obrane. Prema stavku 1. točki 2. istog zakonskog članka, jedan od
uvjeta je da protiv osobe nije otvorena istraga, odnosno da se protiv ­nje ne
vodi kazneni postupak za određena kaznena djela koja su izrijekom određena u
odredbi točke 1. stav­ka 1. članka 173. Zakona o obrani, a to su: kaznena djela
protiv službene dužnosti, protiv života i tijela, javnih ovlašte­nja, za
kaznena djela protiv oružanih snaga, za kaznena djela izvršena iz koristo­ljub­lja
ili za druga kaznena djela izvršena iz nečasnih pobuda.

5. Prema ocjeni Ustavnog suda, okolnosti koje, teme­ljem
odredbi članaka 173. i 174. Zakona o obrani, predstav­ljaju zapreku za prijam u
djelatnu vojnu službu ne mogu se smatrati odlučnima i za ­njen prestanak. To, u
konkretnom slučaju znači da rješe­nje Ministarstva obrane, kojim je podnosite­lj
bio razriješen djelatne vojne službe, nije bilo uteme­ljeno na zakonu. Ovo zbog
toga što niti u ste­govnom postupku, a niti u kaznenom postupku nije bila
utvrđena podnosite­ljeva odgovornost.

Potvrdivši zakonitost rješe­nja Ministarstva obrane,
Upravni sud Republike Hrvatske, osporenom presudom, povrijedio je podnosite­ljevo
pravo propisano člankom 28. Ustava Republike Hrvatske jer podnosite­lju nije
pravomoćnom sudskom odlukom utvrđena kriv­nja za kazneno djelo. Naprotiv,
pravomoćnom presudom Općinskog suda u Ogulinu, broj: K-140/97 od 17. studenoga
1998., odbijena je tužba protiv podnosite­lja ustavne tužbe da bi počinio
navedeno kazneno djelo.

Prema ocjeni Ustavnog suda, nije ustavnopravno
prihvat­ljivo da primjena odredbi Zakona o obrani, teme­ljem kojih je pod­nosite­lj
razriješen djelatne vojne službe, ne ovisi o pita­nju postoja­nja pravomoćnog
utvrđe­nja podnosite­ljeve kriv­nje za djela koja su mu optužnim prijedlogom
bila stav­ljena na teret.

Ovakvo stajalište Ustavni sud zauzeo je već u svojoj
odluci, broj: U-I-366/2000 od 19. lip­nja 2002., objav­ljenoj u »Narodnim
novinama«, broj 86/02 od 19. srp­nja 2002., kada je utvrđeno da za vrijeme važe­nja
odredbe članka 174. stavka 1. Zakona o obrani, u dijelu u kojem se odnosila na
odredbu članka 173. stavka 1. točke 2. tog Zakona, ta odredba nije bila
suglasna s odredbama članaka 28. i 30. Ustava.

U konkretnom slučaju, podnosite­lj ustavne tužbe
pravomoć­no je oslobođen od optužbe da bi počinio određeno kazneno djelo.
Stoga, donoše­njem rješe­nja, kojim je razriješen službe, povrijeđeno je ­nje­govo
ustavno pravo koje proizlazi iz odredbe članka 28. Ustava, prema kojoj je
svatko nedužan i nitko ga ne može smatrati krivim za kazneno djelo dok mu se
pravomoćnom sudskom presudom ne utvrdi kriv­nja.

6. Sud je utvrdio da osporenim odlukama nije
povrijeđena odredba članka 56. stavka 1. Ustava, kojom je propisano da se pravo
zaposlenih i članova ­njihovih obite­lji na socijalnu sigurnost i socijalno
osigura­nje uređuje zakonom i kolektivnim ugovorom.

7.
Odredbe članaka 3. i 117. stavka 3. Ustava, čiju povredu podnosite­lj također
ističe u ustavnoj tužbi, ne sadrže ­ljudska prava i teme­ljne slobode koje su
Ustavom zajamčene fizičkoj ili pravnoj osobi i koje se štite u ustavnosudskom
postupku pokrenutom ustavnom tužbom, u smislu odredbe članka 62. stavka 1.
Ustavnog zakona o Ustavnom sudu Republike Hrvatske (»Narodne novine«, broj
49/02 – pročišćeni tekst, u da­lj­njem tekstu: Ustavni zakon).

8.
Slijedom navedenog, teme­ljem odredbi članaka 73. i 76. Ustavnog zakona,
odlučeno je kao u točkama I. i II. izreke.

9. Odluka o objavi iz točke III. izreke teme­lji se
na odredbi članka 29. stavka 1. Ustavnog zakona o Ustavnom sudu Repub­like
Hrvatske.

Broj: U-III-774/1999
Zagreb, 9. listopada 2003.

USTAVNI SUD REPUBLIKE HRVATSKE

Predsjednik Vijeća
**dr. sc. Petar Klarić,** v. r.

Odluka, NN 173/2003-2531