## Zakon o izmjenama i dopunama Zakona o zaštiti i očuvanju kulturnih dobara

### NN 151/2003 (24.9.2003.), Zakon o izmjenama i dopunama Zakona o zaštiti i očuvanju kulturnih dobara

# HRVATSKI SABOR

2180

Na teme­lju
članka 88. Ustava Republike Hrvatske, donosim

## ODLUKU

### O PROGLAŠENJU ZAKONA O IZMJENAMA I DOPUNAMA ZAKONA O ZAŠTITI I OČUVANJU KULTURNIH DOBARA

Proglašavam
Zakon o izmjenama i dopunama Zakona o zaštiti i očuva­nju kulturnih dobara,
koji je donio Hrvatski sabor na sjednici 10. rujna 2003.

Broj:
01-081-03-3103/2
Zagreb, 15. rujna 2003.

Predsjednik
Republike Hrvatske
**Stjepan Mesić,** v. r.

## ZAKON

### O IZMJENAMA I DOPUNAMA ZAKONA O ZAŠTITI I OČUVANJU KULTURNIH DOBARA

Članak
1.

U
Zakonu o zaštiti i očuvanju kulturnih dobara (»Narodne novine«, br. 69/99.) u
članku 12. stavku 5. dodaje se rečenica koja glasi: »Rješenje o žalbi donosi
ministar kulture.«

Članak
2.

U
članku 13. stavku 5. dodaje se rečenica koja glasi: »Rješenje o žalbi donosi
ministar kulture.«

Članak
3.

Iza
članka 37. dodaje se članak 37.a koji glasi:

»Članak
37.a

U
slučaju kada se kulturno dobro prodaje na aukciji organizator aukcije dužan je
obavijestiti ovlaštenike prava prvokupa iz članka 37. ovoga Zakona 30 dana
prije održavanja aukcije o svim početnim uvjetima prodaje kulturnoga dobra
putem aukcije, te o mjestu i vremenu održavanja aukcijske prodaje.

Predstavnik
ovlaštenika prava prvokupa iz članka 37. ovoga Zakona može iskoristiti pravo
prvokupa sukladno ovom Zakonu nakon utvrđivanja prodajne cijene kulturnoga
dobra na aukciji, a najkasnije do okončanja aukcijske prodaje.

Organizator
aukcijske prodaje dužan je nakon utvrđivanja cijene za kulturno dobro koje je
bilo predmet aukcije, zatražiti od prisutnih predstavnika ovlaštenika iz članka
37. ovoga Zakona očitovanje o korištenju prava prvokupa.«

Članak
4.

Iza
članka 43. dodaje se podnaslov:

»6.
Koncesije i koncesijska odobrenja na kulturnim dobrima« i članci 43a., 43b.,
43c., 43d., 43e., 43f., 43g., 43h., 43i., 43j. i 43k., koji glase:

»Članak
43.a

Koncesijom
se stječe pravo na gospodarsko korištenje nepokretnoga kulturnog dobra ili
pravo obavljanja gospodarskih djelatnosti u vezi s nepokretnim kulturnim dobrom
koje je u vlasništvu Republike Hrvatske, županije, Grada Zagreba, grada ili
općine.

Na pitanja koncesije koja nisu uređena ovim Zakonom
primjenjuju se posebni propisi ako nisu u suprotnosti s odredbama ovoga Zakona.

Članak 43.b

Koncesija se dodjeljuje na temelju javnog natječaja
što ga raspisuje vlasnik kulturnoga dobra. Za kulturna dobra u vlas­niš­tvu
Republike Hrvatske natječaj raspisuje Ministarstvo kulture.

Javni natječaj iz stavka 1. ovoga članka mora sadržavati
uvjete zaštite i očuvanja kulturnih dobara koje utvrđuje nadležno tijelo. Na
druge uvjete natječaja obvezna je prethodna suglasnost nadležnoga tijela.

Koncesija se dodjeljuje na određeno vrijeme, ali ne dulje
od 30 godina.

Članak 43.c

Odluku o koncesiji donosi vlasnik kulturnoga dobra u
skladu s uvjetima iz javnog natječaja. Odluku o koncesiji na kulturnom dobru u
vlasništvu Republike Hrvatske donosi Ministarstvo kulture.

Odlukom o koncesiji utvrđuje se osobito:

– kulturno dobro na koje se koncesija odnosi,

– korisnik koncesije,

– uvjeti zaštite i očuvanja kulturnoga dobra koje je
utvrdilo nadležno tijelo,

– namjena i vrijeme trajanja koncesije uz prethodno
pribav­ljenu suglasnost nadležnoga tijela, te

– visina naknade ili osnova za određivanje visine
naknade.

Članak 43.d

Na osnovi odluke o koncesiji zaključuje se ugovor o
koncesiji.

Ugovorom o koncesiji se u skladu s odlukom o
koncesiji obvezno utvrđuju:

– namjene i vrijeme trajanja koncesije,

– uvjeti zaštite i očuvanja kulturnoga dobra, te
način njihove provedbe od strane korisnika koncesije,

– visina, uvjeti i način plaćanja naknade za
koncesiju,

– jamstva korisnika koncesije,

– druga prava i obveze korisnika i davatelja
koncesije, te

– razlozi za raskid ugovora o koncesiji prije isteka
roka na koji je koncesija dodijeljena.

Odredbe ugovora o koncesiji ne smiju biti u
suprotnosti s odlukom o koncesiji. Odredbe ugovora koje su u suprotnosti s
odlukom o koncesiji ništave su.

Članak 43.e

Prava i obveze korisnika koncesije utvrđene ugovorom
o koncesiji mogu se prenijeti na drugu osobu uz pisanu suglasnost davatelja
koncesije i nadležnoga tijela.

Za vrijeme trajanja koncesije mogu se promijeniti
uvjeti i namjena koncesije aneksom ugovora o koncesiji uz suglasnost nadležnoga
tijela.

Članak 43.f

Ugovor o koncesiji smatra se raskinutim:

– istekom vremena na koje je koncesija dodijeljena,

– smrću
fizičke ili prestankom pravne osobe korisnika koncesije, ako se prava i obveze
iz ugovora o koncesiji ne prenesu u roku od 30 dana, sukladno članku 43.e
stavku 1. ovoga Zakona,

– ako
nadležno tijelo utvrdi da korisnik koncesije ne provodi mjere zaštite i
očuvanja kulturnoga dobra koje je utvrdilo nadležno tijelo, ili postupa
suprotno tim uvjetima,

– ako
je korisniku koncesije pravomoćnom odlukom suda ili upravnoga tijela zabranjeno
obavljanje djelatnosti za koju je koncesija dodijeljena, te

–
sporazumnim raskidom ugovora o koncesiji.

Članak
43.g

Ugovor
o koncesiji može se raskinuti prije isteka vremena na koji je koncesija dodijeljena:

– ako
korisnik koncesije nije u roku započeo, odnosno dovršio radove na zaštiti i
očuvanju kulturnoga dobra u skladu s ugovorom o koncesiji,

– ako
korisnik koncesije prestane kontinuirano obavljati djelatnost za koju je
koncesija dodijeljena, a prava i obveze iz koncesije ne preuzme novi korisnik
na način propisan zakonom, po isteku roka od šest mjeseci od dana kada je
utvrđen prestanak obavljanja te djelatnosti, te

– ako
korisnik koncesije ne koristi kulturno dobro, odnosno ne obavlja dopuštenu djelatnost
na način utvrđen uvjetima zaštite i očuvanja kulturnoga dobra.

U
slučaju spora o prestanku važenja ugovora o koncesiji odlučuje mjesno nadležni
trgovački sud na čijem se području nalazi kulturno dobro.

Članak
43.h

Korisnik
koncesije s kojim je raskinut ugovor iz razloga određenih člancima 43.f i 43.g
ovoga Zakona nema pravo na naknadu štete zbog raskida ugovora, te je dužan u
roku od 60 dana od dana raskida ugovora predati kulturno dobro vlasniku.

Članak
43.i

Korisnik
koncesije dužan je poduzimati mjere zaštite i očuvanja kulturnoga dobra na
način i pod uvjetima utvrđenim ovim Zakonom i na temelju njega donesenim
propisima.

Ako u
tijeku trajanja koncesije na kulturnom dobru nastaju promjene zbog kojih je
potrebno ograničiti opseg i trajanje koncesije, te način njenog provođenja,
korisnik koncesije dužan je poduzeti sve radnje i mjere koje mu naloži nadležno
tijelo.

Koncesijska
odobrenja

Članak
43.j

Javna
ustanova koja upravlja nepokretnim kulturnim dobrom može za obavljanje
gospodarskih djelatnosti ili za korištenje kulturnoga dobra kojim upravlja,
dati koncesijsko odobrenje.

Koncesijsko
odobrenje može se dati za obavljanje djelatnosti kojom se ne sprječava provedba
mjera zaštite i očuvanja kulturnoga dobra. Koncesijsko odobrenje daje se najduže
na godinu dana.

Korisnik
koncesijskog odobrenja dužan je prije zaključenja ugovora o koncesijskom
odobrenju osigurati odgovarajuća jamstva glede provedbe mjera zaštite i
očuvanja kulturnog dobra.

Na
osnovi odluke o koncesijskom odobrenju zaključuje se ugovor o koncesijskom
odobrenju. Na ugovor o koncesijskom odobrenju na odgovarajući način se
primjenjuju odredbe ovoga Zakona o ugovoru o koncesiji.

Koncesijsko
odobrenje javna ustanova daje uz prethodnu suglasnost nadležnoga tijela.
Koncesijsko odobrenje mora sadržavati uvjete zaštite i očuvanja kulturnoga
dobra što ih utvrđuje nadležno tijelo.

Naknada
za koncesijska odobrenja prihod su javne ustanove koja upravlja kulturnim
dobrom.

Članak
43.k

Za
donošenje odluka o koncesijskom odobrenju duljem od 30 dana, raspisuje se javni
natječaj. Natječaj raspisuje javna ustanova koja upravlja kulturnim dobrom.«

Članak
5.

U
članku 49. stavak 2. mijenja se i glasi:

»Ministar
kulture propisuje uvjete i način obavljanja arheoloških istraživanja, te
postupak i način izdavanja dopuštenja za obavljanje podvodnih aktivnosti u
unutarnjim morskim vodama i teritorijalnom moru Republike Hrvatske u područjima
gdje se nalaze kulturna dobra.«

Iza
stavka 2. dodaje se novi stavak 3. koji glasi:

»Nadzor
nad obavljanjem podvodnih aktivnosti iz stavka 2. ovoga članka provode
inspektori Ministarstva kulture i ovlaštene službene osobe lučke kapetanije i
Ministarstva unutarnjih poslova.«

Članak 6.

U
članku 62. stavku 1. riječi: »kao i u njegovoj neposrednoj blizini« brišu se.

Članak 7.

Iza
članka 69. dodaje se članak 69.a koji glasi:

»Članak
69a.

Odredbe
članka 67. – 69. ovoga Zakona odgovarajuće se primjenjuju i na sljedeće
predmete:

1.
arheološki predmeti stariji od sto godina, te arheološka nalazišta i arheološke
zbirke,

2.
predmeti stariji od sto godina koji čine sastavni dio umjetničkih, povijesnih
ili vjerskih spomenika,

3.
slike i crteži u cijelosti ručno izrađeni na svakom mediju i materijalu, koji
nisu obuhvaćeni podstavcima 4. i 5. ovoga članka,

4.
akvareli, gvaševi i pasteli ručno izrađeni na svakom materijalu,

5.
mozaici ručno izrađeni na svakom materijalu, drugačiji od onih navedenih u
podstavcima 1. i 2. ovoga članka, te crteži izrađeni na svakom mediju odnosno
materijalu,

6.
izvorne grafike, otisci, serigrafije i litografije s pripa­da­jućim pločama i
plakatima,

7.
izvorne skulpture i plastike i kopije izrađene u istom postupku kao izvornici,
različite od onih navedenih u podstavku 1. ovoga članka,

8.
fotografije, filmovi i pripadajući negativi,

9.
inkunabule i rukopisi, uključujući mape i muzičke note, pojedinačno ili kao
zbirke,

10.
knjige starije od sto godina, pojedinačno i/ili kao zbirka,

11.
tiskane mape starije od 200 godina,

12.
arhivsko gradivo i njegovi dijelovi stariji od pedeset godina,

13.
zbirke i primjerci iz zooloških, botaničkih, mineraloških i anatomskih zbirki,

14.
zbirke od povijesnog, paleontološkog, etnografskog i numizmatičkog značenja,

15.
prijevozna sredstva starija od 75 godina,

16. sve
druge stare stvari koje nisu uključene u podstavke 1. do 15. ovoga članka koje su
stare između pedeset i sto godina (igračke, igre, stakleni predmeti, predmeti
od zlata i srebra, pokućstvo, optički, fotografski i kinematografski aparati,
muzički instrumenti, satovi i njihovi dijelovi, drveni predmeti, lončarski
predmeti, tapiserije, sagovi, tapete, oružje, te drugi dijelovi koji čine
sastavni dio umjetničkih, povijesnih i vjerskih spomenika, a stariji su od sto
godina).«

Članak
8.

Iza
članka 70. dodaje se podnaslov i članci 70.a – 70.e koji glase:

»10.a
Povrat kulturnih predmeta nezakonito odnesenih iz drugih zemalja

Članak
70.a

Države
članice Europske unije mogu u postupku propisanom ovim Zakonom zatražiti povrat
kulturnih predmeta nezakonito odnesenih s njihova teritorija, ukoliko se oni
nalaze na području Republike Hrvatske, a radi se o predmetima:

1. koji
su prije ili nakon nezakonitog odnošenja s teritorija države članice Europske
unije zaštićeni kao nacionalno blago koje ima umjetničku, povijesnu ili
arheološku vrijednost prema njihovom nacionalnom zakonodavstvu ili su takvima
utvrđeni u njihovom administrativnom postupku, sukladno članku 36. Ugovora o
osnivanju Europske zajednice,

2. koji
pripadaju u jednu od grupa predmeta navedenih u pravilniku iz stavka 2. ovoga
članka, ili čine sastavni dio javnih zbirki navedenih u inventaru zbirki
muzeja, arhiva i/ili knjižnica. Pod javnom zbirkom u smislu ove odredbe
smatraju se sakralne zbirke i zbirke koje su imovina države članice Europske
unije, odnosno lokalne ili područne jedinice vlasti države članice Europske
unije, ili javne institucije sa sjedištem u državi članici Europske unije, te
predstavljaju njezinu imovinu, ili je ta institucija značajno financirana od
strane države članice Europske unije, odnosno lokalne ili područne jedinice
vlasti.

Popis grupe predmeta koji se mogu smatrati
nacionalnim blagom u smislu stavka 1. ovoga članka, utvrđuje ministar kulture
pravilnikom.

Odredbom stavka 1. ovoga članka ne zadire se u pravo
država koje nisu članice Europske unije da ostvaruju povrat kulturnih predmeta
prema mnogostranim i dvostranim međuna­rod­nim ugovorima.

Članak 70.b

Postupak povrata kulturnih predmeta koji su
nezakonito odneseni s teritorija države članice Europske unije može pokrenuti
država članica pred nadležnim sudom u Republici Hrvatskoj protiv posjednika,
odnosno drugog imatelja kulturnog predmeta. Zahtjevu za pokretanje postupka
mora biti priložena isprava s opisom predmeta na koji se zahtjev odnosi i
izjava da je taj kulturni predmet zaštićen prema nacionalnom zakonodavstvu, te
izjava nadležnih vlasti države članice Europske unije da je kulturni predmet
nezakonito odnesen sa njezinog teritorija na dan 1. siječnja 1993. ili nakon
toga.

Postupak
iz stavka 1. ovoga članka može se pokrenuti u roku od godine dana od kada je država
članica Europske unije saznala za mjesto na kojemu se kulturni premet nalazi i
identitet njegova posjednika, odnosno drugog imatelja, a najdulje u roku od 30
godina od kada je kulturni predmet nezakonito odnesen iz države članice.

U
slučaju kada kulturni predmet čini dio javne zbirke iz članka 70.a stavka 1.
ovoga Zakona, ili je sakralni predmet pod posebnom zaštitom nacionalnog
zakonodavstva, za pokretanje postupka iz stavka 1. ovoga članka rok je 75
godina, osim za one države članice u kojima je propisan drugi rok za pokretanje
takvih postupaka ili je rok utvrđen dvostranim ugovorima.

Postupak
povrata kulturnoga predmeta ne može se pokrenuti ako odnošenje kulturnog
predmeta s teritorija države članice Europske unije nije više nezakonito u
trenutku kada bi se postupak trebao pokrenuti.

Članak
70.c

Sud kojem
je upućen zahtjev naredit će povrat kulturnoga predmeta ukoliko utvrdi da se
radi o kulturnom predmetu u smislu članka 70.a ovoga Zakona, te da je taj
kulturni predmet na nezakoniti način odnesen s teritorija države članice
Europske unije kršenjem njezinih propisa o zaštiti nacionalnog blaga ili drugih
propisa, ili ako kulturni predmeti nisu vraćeni po isteku roka zakonitog
privremenog iznošenja ili kršenjem propisa kojima se uređuje takvo privremeno
iznošenje.

Članak
70.d

Nadležni
sud u Republici Hrvatskoj koji naredi povrat kulturnoga predmeta, dosudit će
posjedniku, odnosno drugom imatelju naknadu koju smatra pravičnom prema
okolnostima slučaja, na teret države članice Europske unije koja je zatražila
povrat, ukoliko je posjednik, odnosno drugi imatelj postupao s dužnom pažnjom
pri stjecanju kulturnog predmeta. U pogledu tereta dokaza primjenjuju se
propisi Republike Hrvatske.

U slučaju stjecanja darovanjem ili nasljeđivanjem,
novi posjednik ne može biti u povoljnijem položaju od osobe od koje je stekao
kulturni predmet na ovaj način.

Posjednik, odnosno drugi imatelj ostvaruje isplatu
naknade iz stavka 1. ovoga članka, nakon što je državi članici Europske unije
predan traženi kulturni predmet.

Troškove provedbe odluke o povratu kulturnoga
predmeta, te troškove provedbe mjera iz članka 70.e podstavka 4. ovoga Zakona,
snosi država članica Europske unije koja je zatražila povrat. Plaćanje pravične
naknade i troškova ne utječe na pravo države članice Europske unije da od
odgovorne osobe koja je nezakonito odnijela kulturni predmet, sudskim putem
zatraži isplatu navedene naknade i troškova.

U pogledu vlasništva kulturnoga predmeta koje je
predano državi članici Europske unije primjenjuju se njezini propisi.

Članak 70.e

Nadležno tijelo dužno je surađivati sa državama
članicama Europske unije, te će naročito:

1. nakon zahtjeva države članice Europske unije, koji
mora sadržavati potrebne podatke osobito u pogledu stvarnog ili
pretpostavljenog mjesta na kojemu se nalazi traženi kulturni pred­met, poduzeti
radnje radi pronalaženja kulturnoga predmeta koji je nezakonito odnesen s
teritorija države članice Europske unije i radi utvrđivanja posjednika odnosno
drugog imatelja,

2.
obavijestiti zainteresiranu državu članicu Europske unije gdje je na teritoriju
Republike Hrvatske pronađen traženi kulturni predmet, te postoje li razumne
osnove za zaključak da je nezakonito odnesen s teritorija države članice
Europske unije,

3.
omogućiti nadležnoj vlasti zainteresirane države članice Europske unije da u
roku od dva mjeseca od obavijesti iz pod­stav­ka 2. ovoga članka provjeri radi
li se o traženom kulturnom predmetu. Ukoliko se provjera ne obavi, ne
primjenjuju se odred­be podstavka 4. i 5. ovoga članka,

4.
poduzeti potrebne mjere u suradnji sa zainteresiranom državom članicom Europske
unije za fizičko očuvanje kulturnoga predmeta,

5.
spriječiti potrebnim privremenim mjerama svaku radnju poduzetu radi
izbjegavanja povrata kulturnoga predmeta,

6.
postupati kao posrednik između posjednika, odnosno drugog imatelja i
zainteresirane države članice Europske unije vezano za povrat kulturnoga
predmeta.«

Članak
9.

U
članku 73. stavku 1. riječi: »ili u njegovoj neposrednoj blizini,« brišu se.

Članak 10.

U
članku 78. iza stavka 1. dodaje se novi stavak 2. koji glasi:

**»**Službenici nadležnog tijela
koji obavljaju poslove iz stavka 1. ovoga članka imaju službenu iskaznicu kojom
dokazuju njihovo službeno svojstvo, identitet i ovlasti. Obrazac i način
izdavanja službene iskaznice propisuje ministar kulture.«

Dosadašnji
stavci 2. i 3. postaju stavci 3. i 4.

Članak
11.

U
članku 82. stavku 1. iza riječi: »iskaznicu« dodaju se riječi: »i značku«.

U
stavku 3. iza riječi: »iskaznice« dodaju se riječi: »i značke«.

Članak 12.

U
članku 87. stavak 2. mijenja se i glasi:

»O
privremenom oduzimanju izdaje se potvrda uz istovremeno pokretanje prekršajnog,
odnosno kaznenog postupka.«

Članak
13.

U
članku 100. stavku 5. dodaje se rečenica koja glasi: »Rješenje o žalbi donosi
ministar kulture.«

Članak
14.

Članak
114. mijenja se i glasi:

»Fizičke
i pravne osobe, koje su obveznici poreza na dohodak ili poreza na dobit, a koje
obavljaju gospodarsku djelatnost u nepokretnom kulturnom dobru ili na području
kulturnopovijesne cjeline, obveznici su spomeničke rente.

Fizičke
i pravne osobe koje u svom sastavu imaju poslovne jedinice (svako stalno mjesto
obavljanja gospodarske djelatnost) koje obavljaju gospodarsku djelatnost u
nepokretnom kulturnom dobru ili na području kulturnopovijesne cjeline,
obveznici su spomeničke rente za svaku poslovnu jedinicu.

Osnovica
spomeničke rente je korisna površina poslovnog prostora koji se nalazi u
nepokretnom kulturnom dobru ili na području kulturnopovijesne cjeline.

Spomenička
renta plaća se mjesečno od 3,00 do 10,00 kuna po četvornom metru korisne
površine poslovnog prostora koji se nalazi u nepokretnom kulturnom dobru ili na
području kulturnopovijesne cjeline.

Visinu
spomeničke rente propisuje svojom odlukom Grad Zagreb, grad ili općina.

Obveznici spomeničke rente moraju nadležnom upravnom
ti­jelu jedinice lokalne i područne (regionalne) samouprave u či­jem su
djelokrugu poslovi komunalnog gospodarstva, do 31. ožujka godine za koju se
utvrđuje spomenička renta, dostaviti podatke o korisnoj površini poslovnih
prostora koji se nalaze u nepokretnom kulturnom dobru ili na području
kulturnopovijesne cjeline.

Spomenička renta plaća se u godišnjem iznosu prema
rješenju o utvrđivanju spomeničke rente koje donosi nadležno upravno tijelo
jedinice lokalne i područne (regionalne) samouprave, u roku od 15 dana od dana
dostave rješenja o utvrđivanju spomeničke rente.

Ako u tijeku kalendarske godine fizička ili pravna
osoba počinje ili prestaje obavljati djelatnost u nepokretnom kulturnom dobru
ili na području kulturno-povijesne cjeline, plaća godišnju spomeničku rentu za
dio godine u kojoj je obavljala djelatnost.

Korisnik koncesije iz članka 43.c stavka 2. ovoga
Zakona oslobođen je plaćanja spomeničke rente propisane ovim člankom.

Na ovršni i žalbeni postupak primjenjuju se odredbe
Zakona o komunalnom gospodarstvu.«

Članak 15.

Iza članka 114. dodaju se članci 114.a i 114.b koji
glase:

»Članak 114.a

Spomeničku rentu plaćaju fizičke i pravne osobe koje
obav­ljaju sljedeće djelatnosti prema Nacionalnoj klasifikaciji djelatnosti:

01.41.  Uslužne djelatnosti u
biljnoj proizvodnji; (samo djelatnost sadnje i održavanja vrtova, parkova i
zelenih površina za sportske terene i sl.) uređenje i održavanje krajolika,

50.40.4.           Održavanje i
popravak motocikla,

51.8.    Trgovina na veliko
strojevima, opremom i priborom,

51.9.    Ostala trgovina na veliko,

55.       Hoteli i restorani,

60.21.  Ostali redoviti kopneni
putnički prijevoz,

60.22.  Taksi služba,

60.23.  Ostali kopneni cestovni
prijevoz putnika,

61.10.  Pomorski i obalni prijevoz,

62.1.    Redoviti zračni prijevoz,

62.2.    Izvanredni zračni
prijevoz,

63.21.  Ostale prateće djelatnosti
u kopnenom prijevozu,

63.23.1.           Djelatnosti u
zračnim lukama,

63.30.  Djelatnost putničkih
agencija i turoperatora, ostale usluge turistima,

64.2.    Telekomunkacije (osim održavanja
komunikacijske mreže i prijenosa radijskog i televizijskog programa),

65.12.1.           Poslovne banke,

67.13.  Pomoćne djelatnosti u financijskom
posredovanju,

71.10.  Iznajmljivanje automobila,

71.2.    Iznajmljivanje ostalih prijevoznih sredstava (osim željezničkih
vozila, kamiona, traktora i kontejnera),

71.4.    Iznajmljivanje predmeta za osobnu uporabu i kućanstvo (samo
iznajmljivanje predmeta za zabavu, bicikla i sportske opreme),

92.33.  Djelatnosti sajmova i zabavnih parkova,

92.34.  Ostale zabavne djelatnosti,

92.61.  Djelatnost sportskih arena i stadiona (samo igrališta za golf),

92.62.1.           Djelatnosti marina,

92.62.2.           Ostale sportske djelatnosti (samo
sportsko rekreativni lov),

92.7.    Ostale rekreacijske djelatnosti (osim dresure kućnih ljubimaca,
te ostalih filmskih, televizijskih i kazališnih djelatnosi),

92.71.  Djelatnosti kockanja i klađenja,

93.01.  Pranje i kemijsko čišćenje tekstila i krznenih proizvoda.

Spomenička
renta plaća se po stopi od 0,05%. Osnovica za obračun spomeničke rente je
ukupni prihod ostvaren obavljanjem navedenih djelatnosti.

Poslove
utvrđivanja, evidentiranja, nadzora, naplate i ovrhe spomeničke rente obavlja
Porezna uprava. Troškovi evidencije nadzora, naplate i ovrhe spomeničke rente
iz stavka 1. ovoga članka iznose 5% od naplaćene spomeničke rente.

Fizičke
i pravne osobe dostavljaju podatke za obračun spomeničke rente na Obrascu SR,
koji je sastavni dio ovoga Zakona.

Fizičke
osobe obveznici plaćanja spomeničke rente podnose Obrazac SR nadležnoj
ispostavi Porezne uprave, nadležnoj prema svom prebivalištu, odnosno
uobičajenom boravištu, zajedno s Prijavom poreza na dohodak i to najkasnije do
kraja veljače iduće godine, nakon godine za koju se sastavlja konačni obračun.

Pravne
osobe obveznici plaćanja spomeničke rente podnose Obrazac SR nadležnoj
ispostavi Porezne uprave, nadležnoj prema svom sjedištu, zajedno s Prijavom
poreza na dobit i to najkasnije do kraja travnja iduće godine, nakon godine za
koju se sastavlja konačni obračun.

Fizička
i pravna osoba plaća mjesečni predujam spomeničke rente u visini jedne
dvanaestine osnovice po obračunu poslovnog rezultata za prethodnu godinu. Za
fizičku i pravnu osobu koja počinje obavljati djelatnost, utvrđivanje
predujmova spomeničke rente do prvog podnošenja obračuna poslovnog rezultata
utvrđuje Porezna uprava, na način na koji se utvrđuju predujmovi poreza na dohodak,
odnosno poreza na dobit.

Fizičke
i pravne osobe obveznici spomeničke rente uplaćuju mjesečni iznos spomeničke
rente, u rokovima za plaćanje predujmova poreza na dohodak odnosno poreza na
dobit, dok razliku po Obrascu SR uplaćuju u propisanom roku za podnošenje
Obrasca SR.

Nadzor
nad obračunom i uplatom spomeničke rente obavlja Porezna uprava.

Članak 114.b

Prihod
od spomeničke rente iz članka 114. i članka 114.a ovoga Zakona može se
koristiti isključivo za zaštitu i očuvanje kulturnih dobara, a uplaćuje se 60%
u korist Grada Zagreba, grada ili općine na području koje je renta ubrana, a
40% u korist državnog proračuna za ostvarivanje nacionalnog programa iz članka
110. ovoga Zakona.«

Članak
16.

U
članku 118. stavku 1. iza točke »2.« dodaju se točke 3. i 4. koje glase:

»3. ne
dostavi podatke za utvrđivanje spomeničke rente prema članku 114. stavak 6.,

4. ne
dostavi podatke za utvrđivanje spomeničke rente prema članku 114.a stavak 4.«

Članak
17.

Članak
123. mijenja se i glasi:

»Na
području zaštićene kulturnopovijesne cjeline do donošenja urbanističkog plana
uređenja iz članka 57. ovoga Zakona primjenjuje se članak 60. ovoga Zakona.«

Članak
18.

Iza
članka 126. dodaje se članak 126.a koji glasi:

»Članak
126.a

Članak
69.a ovoga Zakona primjenjivat će se od dana prijama Republike Hrvatske u
punopravno članstvo Europske unije.«

Članak
19.

Provedbene
propise na temelju ovoga Zakona ministar kulture donijet će u roku od šest
mjeseci od dana stupanja na snagu ovoga Zakona.

Članak
20.

Ovaj
Zakon stupa na snagu osmoga dana od dana objave u »Narodnim novinama«.

Klasa: 612-01/03-01/01

Zagreb,
10. rujna 2003.

HRVATSKI SABOR

Predsjednik
Hrvatskoga sabora
**Zlatko Tomčić,** v. r.

Zakon, NN 151/2003-2180