### NN 38/2023 (5.4.2023.), Odluka Ustavnog suda Republike Hrvatske broj: U-IIIA-3004/2022 od 8. ožujka 2023.

Ustavni sud Republike Hrvatske

671

Ustavni sud Republike Hrvatske, u Prvom vijeću za odlučivanje o ustavnim tužbama, u sastavu sudac Branko Brkić, predsjednik Vijeća, te suci Andrej Abramović, Mario Jelušić, Lovorka Kušan, Josip Leko i Goran Selanec, članovi Vijeća, u postupku koji je ustavnom tužbom pokrenula Ana Lemo iz Kaštel Kambelovca, koju zastupa Josip Giljanović, odvjetnik u Splitu, na sjednici održanoj 8. ožujka 2023. jednoglasno je donio

ODLUKU

I. Ustavna tužba se usvaja.

II. Vrhovni sud Republike Hrvatske dužan je, u najkraćem mogućem roku, ali ne duljem od tri (3) mjeseca, računajući od prvog idućeg dana nakon objave ove odluke u »Narodnim novinama«, donijeti odluku u predmetu koji se pred tim sudom vodi pod brojem Rev 61/2022.

III. Na temelju članka 63. stavka 3. Ustavnog zakona o Ustavnom sudu Republike Hrvatske (»Narodne novine« broj 99/99., 29/02. i 49/02. – pročišćeni tekst), podnositeljici ustavne tužbe Ani Lemo iz Kaštel Kambelovca, Dr. F. Tuđmana 73, određuje se primjerena naknada zbog povrede prava na suđenje u razumnom roku zajamčenog člankom 29. stavkom 1. Ustava Republike Hrvatske (»Narodne novine« broj 56/90., 135/97., 113/00., 28/01., 76/10. i 5/14.) u iznosu od 225,63 eura.

IV. Naknada iz točke III. izreke ove odluke bit će isplaćena iz državnog proračuna u roku od tri (3) mjeseca od dana podnošenja zahtjeva podnositeljice Ministarstvu pravosuđa i uprave Republike Hrvatske za njezinu isplatu.

IV. Ova odluka objavit će se u »Narodnim novinama«.

Obrazloženje

I. POSTUPAK PRED USTAVNIM SUDOM

1. Ana Lemo iz Kaštel Kambelovca (u daljnjem tekstu: podnositeljica), koju u postupku pred Ustavnim sudom zastupa Josip Giljanović, odvjetnik u Splitu, podnijela je 13. svibnja 2022. ustavnu tužbu u povodu rješenja Vrhovnog suda Republike Hrvatske broj: Gžzp II-11/2022-3 od 8. travnja 2022. (u daljnjem tekstu: drugostupanjsko rješenje o razumnom roku) i točke III. izreke rješenja Vrhovnog suda Republike Hrvatske broj: Gzp II-13/2021-5 od 14. veljače 2022. (u daljnjem tekstu: prvostupanjsko rješenje o razumnom roku).

2. Drugostupanjskim rješenjem o razumnom roku odbijena je žalba podnositeljice i u osporenoj točki III. izreke potvrđeno prvostupanjsko rješenje o razumnom roku.

Prvostupanjskim rješenjem o razumnom roku točkom I. izreke podnositeljici je određena primjerena naknada zbog povrede prava na suđenje u razumnom roku u iznosu od 500,00 kn, točkom II. izreke naloženo je Republici Hrvatskoj u roku od tri mjeseca podnositeljici isplatiti određenu primjerenu naknadu, te je točkom III. izreke odbijen podnositeljičin zahtjev za određivanje primjerene naknade u daljnjem iznosu od 9.500,00 kn.

3. Podnositeljica u ustavnoj tužbi nije izrijekom navela koja prava zajamčena Ustavom smatra povrijeđenima osporenim rješenjima.

Ustavni sud ocjenjuje na temelju prigovora iz ustavne tužbe da je ustavna tužba podnesena na temelju članka 62. Ustavnog zakona o Ustavnom sudu Republike Hrvatske (»Narodne novine« broj 99/99., 29/02. i 49/02. – pročišćeni tekst; u daljnjem tekstu: Ustavni zakon), radi zaštite člankom 29. stavkom 1. Ustava zajamčenog prava na suđenje u razumnom roku, povrijeđenog nerazumno dugim trajanjem radnog spora koji se u trenutku podnošenja ustavne tužbe vodi pred Vrhovnim sudom Republike Hrvatske pod brojem Rev 61/2022.

4. Za potrebe ustavnosudskog postupka pribavljen je spis Općinskog suda u Splitu (u daljnjem tekstu: prvostupanjski sud) broj: Pr-409/2020 (ranije broj: Pr-157/2014).

II. PREGLED RADNJI U POSTUPKU

5. Podnositeljica je tužbom podnesenom prvostupanjskom sudu 13. veljače 2014. protiv Triglav osiguranja d.d. pokrenula radni spor radi utvrđenja nedopuštenom odluke tuženika o izvanrednom otkazu ugovora o radu i vraćanja podnositeljice na rad, te radi isplate naknade plaće od 1. siječnja 2014. do vraćanja na posao.

Tuženik je 21. listopada 2014. dao odgovor na tužbu, a podnositeljica se 26. studenoga 2014. očitovala na tuženikov odgovor na tužbu.

Pred prvostupanjskim sudom održano je petnaest (15) ročišta i to:

– 3. prosinca 2014., na kojem je naloženo tuženiku da u roku od osam dana dostavi svoj pravilnik o radu, ugovor o radu sklopljen s podnositeljicom i njezinu pisanu obranu danu u postupku pred tuženikom – na koje se pozvao u odgovoru na tužbu (što je tuženik učinio 9. prosinca 2014.),

– 13. travnja 2015., na kojem je odlučeno da će se na sljedećem ročištu izvesti dokaz saslušanjem podnositeljice i svjedoka čije je saslušanje podnositeljica predložila u tužbi,

– 9. rujna 2015., na kojem je izveden dokaz saslušanjem podnositeljice i predloženog svjedoka, te određen tuženiku rok od osam dana radi očitovanja na te dokaze,

– 16. studenoga 2015., na kojem je saslušan jedan od svjedoka koje je predložio tuženik u odgovoru na tužbu, dok je samo ročište prekinuto zbog održavanja ročišta zakazanog za 13.00 sati u drugom predmetu,

– 2. prosinca 2015., na kojem je saslušana druga svjedokinja koju je predložio tuženik u odgovoru na tužbu,

– 14. prosinca 2015., na kojem je odlučeno da će se na sljedećem ročištu izvesti dokaz saslušanjem podnositeljice i svjedokinje saslušane na prethodnom ročištu,

– 29. veljače 2016., na kojem je ponovno saslušana svjedokinja koja je bila saslušana na ročištu održanom 2. prosinca 2015.,

– 16. svibnja 2016., na kojem je izveden dokaz saslušanjem trećeg svjedoka kojeg je predložio tuženik u odgovoru na tužbu,

– 15. rujna 2016., na kojem su stranke razmijenile podneske,

– 20. listopada 2016., na kojem je tuženiku uručen podnositeljičin podnesak od 19. listopada 2016., kojim je preinačila tužbeni zahtjev radi isplate naknade plaće i naknade za godišnji odmor,

– 26. siječnja 2017., na kojem su strankama uručeni prethodno 20. prosinca 2016. (po tuženiku) i 16. siječnja 2017. (po podnositeljici) sudu dostavljeni podnesci,

– 27. ožujka 2017., na kojem je tuženiku uručen podnositeljičin podnesak od 23. veljače 2017. i podnesak kojim je preinačila tužbeni zahtjev na način da je postavila zahtjev za sudskim raskidom radnog odnosa i zahtjev za naknadu štete, i na kojem je odlučeno da će se na sljedećem ročištu izvesti dokaz saslušanjem dvoje svjedoka koje je podnositeljica predložila u podnesku od 16. siječnja 2017.,

– 28. lipnja 2017., na kojem je tuženiku uručen podnositeljičin podnesak od 5. travnja 2017., saslušani su gore navedeni svjedoci i podnositeljica je podnijela zahtjev za izuzeće raspravne sutkinje (koji je odbijen rješenjem prvostupanjskog suda broj: Su-2024/17 od 24. kolovoza 2017.),

– 12. veljače 2018., na kojem je zaključena glavna rasprava i

– 26. ožujka 2018., na kojem je donesena i objavljena presuda broj: Pr-157/14.

Odgođeno je pet (5) ročišta, i to:

– ročište zakazano za 16. veljače 2015. – zbog prelaska raspravnog suca u drugu referadu,

– ročište zakazano za 17. lipnja 2015. – zbog spriječenosti raspravnog suca,

– ročište zakazano za 29. studenoga 2016. – na prijedlog stranaka, nakon što je tuženiku uručen podnositeljičin podnesak od 23. studenoga 2016., kojim je specificirala tužbeni zahtjev u pogledu naknade plaće i preinačila (uz postojeće postavila i zahtjev za isplatu božićnice),

– ročište zakazano za 30. studenoga 2017. – zbog spriječenosti raspravne sutkinje, te

– ročište zakazano za 9. siječnja 2018. – zbog preraspodjele predmeta novom raspravnom sucu.

6. Protiv presude prvostupanjskog suda broj: Pr-157/14 od 26. ožujka 2018. žalbe su 3. travnja 2018. podnijeli: podnositeljica u dijelu u kojem je s 26. ožujkom 2018. određen sudski raskid radnog odnosa i u dijelu u kojem joj je dosuđena naknada štete, te u odnosu na dosuđeni trošak, te tuženik u cijelosti.

Podnositeljica je 3. travnja 2018. podnijela prijedlog za donošenje dopunskog rješenja o trošku parničnog postupka.

Podnositeljica je 12. travnja 2018. dala odgovor na tuženikovu žalbu.

7. Rješenjem Županijskog suda u Zagrebu broj: Gž R-677/2018-4 od 28. veljače 2020. prihvaćene su žalbe podnositeljice i tuženika, ukinuta je presuda prvostupanjskog suda broj: Pr-157/14 od 26. ožujka 2018. i predmet je vraćen prvostupanjskom sudu na ponovno suđenje.

8. Potom, podnositeljica je podneskom od 4. travnja 2020. specificirala i preinačila (u pogledu visine naknade plaće i ostalih materijalnih prava) tužbeni zahtjev te je održano četiri (4) ročišta i to:

– 24. lipnja 2020., na kojem je dopuštena preinaka tužbe, zaključen prethodni postupak i određeno koji će se dokazi izvesti na glavnoj raspravi,

– 1. listopada 2020., na kojem je odlučeno da se daljnji dokazi neće provoditi i zaključena je glavna rasprava,

– 27. studenoga 2020., na kojem određeno ročište za objavu presude i

– 20. siječnja 2021., na kojem je donesena i objavljena presuda broj: Pr-409/2020, koja je ispravljena rješenjem prvostupanjskog suda broj: Pr-409/20 od 26. siječnja 2021.

9. Protiv presude prvostupanjskog suda broj: Pr-409/2020 od 20. siječnja 2021. žalbe su podnijeli:

– podnositeljica 28. siječnja 2021. (u dijelu u kojem je utvrđen sudski raskid radnog odnosa s 31. siječnjem 2021., u kojem je odbijen njezin zahtjev za naknadu plaće i u kojem je odbijen njezin zahtjev za naknadu štete) i

– tuženik 3. veljače 2021. (u cijelosti).

Podnositeljica je 28. siječnja 2021. podnijela prijedlog za donošenje dopunskog rješenja o naknadi troška parničnog postupka, koji je prvostupanjski sud prihvatio dopunskim rješenjem broj: Pr-409/2020 od 1. veljače 2021., protiv kojeg je podnositeljica podnijela žalbu 6. veljače 2021.

Podnositeljica je 9. veljače 2021. dala odgovor na tuženikovu žalbu na presudu broj: Pr-409/2020 od 20. siječnja 2021., a tuženik je 15. veljače 2021. dao odgovor na podnositeljičinu žalbu na tu presudu.

10. Presudom Županijskog suda u Zagrebu broj: Gž R-613/2021-5 od 25. svibnja 2021. odbijene su žalbe podnositeljice i tuženika i potvrđena je presuda prvostupanjskog suda broj: Pr-409/2020 od 20. siječnja 2021., ispravljena rješenjem prvostupanjskog suda broj: Pr-409/2020 od 1. veljače 2021.

Rješenjem Županijskog suda u Zagrebu broj: Gž R-614/2021-2 od 25. svibnja 2021. odbijena je tuženikova žalba i potvrđeno je dopunsko rješenje prvostupanjskog suda broj: Pr-409/2020 od 1. veljače 2021., te je djelomično prihvaćena žalba podnositeljice i preinačeno navedeno rješenje prvostupanjskog suda na način da je podnositeljici dosuđen daljnji trošak parničnog postupka.

Podnositeljica je 16. srpnja 2021. podnijela prijedlog za dopunu presude Županijskog suda u Zagrebu broj: Gž R-613/2021-5 od 25. svibnja 2021., a tuženik je 26. srpnja 2021. također podnio prijedlog za dopunu navedene presude prvostupanjskog suda.

Dopunskom presudom Županijskog suda u Zagrebu broj: Gž R-613/2021-8 od 19. listopada 2021. odbijena je žalba podnositeljice (u dijelu u kojem to nije učinjeno presudom istog suda od 25. svibnja 2021.) i potvrđena je presuda prvostupanjskog suda broj: Pr-409/2020 od 1. veljače 2021.

11. Protiv presude Županijskog suda u Zagrebu broj: Gž R-613/2021-5 od 25. svibnja 2021. revizije su 10. kolovoza 2021. podnijeli tuženik i podnositeljica.

Tuženik je 24. kolovoza 2021. dao odgovor na podnositeljičinu reviziju.

Protiv dopunske presude Županijskog suda u Zagrebu broj: Gž R-613/2021-8 od 19. listopada 2021. podnositeljica je 29. studenoga 2021. podnijela reviziju.

Postupak po revizijama tuženika i podnositeljice podnesenim protiv obje gore navedene presude Županijskog suda u Zagrebu vodi se pred Vrhovnim sudom pod brojem Rev 61/2022.

Do donošenja odluke Ustavnog suda taj postupak nije dovršen.

III. KORIŠTENJE SREDSTAVA ZA ZAŠTITU PRAVA NA SUĐENJE U RAZUMNOM ROKU

12. Rješenjem predsjednice prvostupanjskog suda broj: Su-Gzp I-95/2017 od 12. siječnja 2018., utvrđen je osnovanim podnositeljičin zahtjev za zaštitu prava na suđenje u razumnom roku od 8. lipnja 2017., te je naloženo nadležnom sucu da u roku od dvanaest (12) mjeseci donese odluku u predmetu broj: Pr-157/2014.

Rješenjem predsjednika Županijskog suda u Zagrebu broj: Su.Gzp I-5/2020-9 od 12. ožujka 2020. odbijen je podnositeljičin zahtjev za zaštitu prava na suđenje u razumnom roku povrijeđenog nerazumno dugim trajanjem postupka koji se pred tim sudom vodio pod brojem Gž R-677/2018 (vidi točku 7. obrazloženja ove odluke).

Rješenjem suca Županijskog suda u Zagrebu ovlaštenog za obavljanje poslova sudske uprave broj: Su Gzp I-21/2021-6 od 24. svibnja 2021. prihvaćen je podnositeljičin zahtjev podnesen 5. svibnja 2021. za zaštitu prava na suđenje u razumnom roku i određen je rok od dva (2) mjeseca u kojem je Županijski sud u Zagrebu dužan donijeti odluku u predmetu koji se je pred tim sudom vodio pod brojem Gž R-613/2021.

Odlukom Ustavnog suda broj: U-IIIA-1964/2021 od 2. lipnja 2021. naloženo je Županijskom sudu u Zagrebu da u najkraćem mogućem roku, ali ne duljem od trideset dana donese odluku u predmetu koji se pred tim sudom vodio pod brojem Gž R-613/2021 i podnositeljici je zbog povrede prava na suđenje u razumnom roku određena primjerena naknada u iznosu od 15.400,00 kn.

Prvostupanjskim rješenjem o razumnom roku točkom I. izreke podnositeljici je određena primjerena naknada zbog povrede prava na suđenje u razumnom roku u iznosu od 500,00 kn, točkom II. izreke naloženo je Republici Hrvatskoj u roku od tri mjeseca podnositeljici isplatiti određenu primjerenu naknadu, te je točkom III. izreke odbijen podnositeljičin zahtjev za određivanje primjerene naknade u daljnjem iznosu od 9.500,00 kn.

Drugostupanjskim rješenjem o razumnom roku odbijena je žalba podnositeljice i u osporenoj točki III. izreke potvrđeno prvostupanjsko rješenje o razumnom roku.

IV. MJERODAVNO PRAVO

13. U odluci broj: U-IIIA-1031/2014 od 27. travnja 2016., u točkama 4. – 11. (»Narodne novine« broj 50/16.) Ustavni sud opisao je razvoj pravne zaštite ustavnog prava na suđenje u razumnom roku od trenutka njegovog uvođenja u hrvatski pravni sustav, stupanjem na snagu Promjene Ustava Republike Hrvatske 9. studenoga 2000. (»Narodne novine« broj 113/00.) sve do 14. ožujka 2013., kada je stupio na snagu Zakon o sudovima (»Narodne novine« broj 28/13., 33/15., 82/15., 82/16. – Uredba, 67/18. i 126/19. – rješenje USRH broj: U-I-4658/2019 i dr.; u daljnjem tekstu: ZoSud: 28/13-126/19).

V. DOPUŠTENOST USTAVNE TUŽBE

14. U rješenju broj: U-IIIA-322/2014 od 23. prosinca 2014. (»Narodne novine« broj 8/15.) Ustavni sud je, u odnosu na dopuštenost ustavne tužbe, zauzeo sljedeće stajalište:

»5. Polazeći od članka 29. stavka 1. Ustava Republike Hrvatske (»Narodne novine« broj 56/90., 135/97., 113/00., 28/01., 76/10. i 5/14.) te članaka 62. i 63. Ustavnog zakona, a imajući u vidu da je zakonodavac u ZoSud-u/13 propisao pravna sredstva za ubrzanje sudskih postupaka i za isplatu primjerene naknade zbog povrede prava na suđenje u razumnom roku, Ustavni sud, vezano uz svoju nadležnost u zaštiti ustavnog prava na suđenje u razumnom roku, utvrđuje sljedeća pravila:

– povreda ustavnog prava na suđenje u razumnom roku, to jest dugotrajnost postupka odlučivanja o glavnoj stvari u kojoj se odlučuje o pravima i obvezama podnositelja odnosno o sumnji ili optužbi zbog kažnjivog djela, kao i djelotvornost pravnih sredstava po ZoSud-u/13, u svakom pojedinom konkretnom slučaju može biti ispitana u postupku pokrenutom ustavnom tužbom podnesenom na temelju članka 62. Ustavnog zakona (u povodu odluke o glavnoj stvari /meritumu/ nakon iscrpljenog dopuštenog pravnog puta) ili u postupku pokrenutom ustavnom tužbom na temelju članka 63. Ustavnog zakona (dok postupak o glavnoj stvari još nije okončan);

– pored općih postupovnih pretpostavki koje mora ispunjavati svaka ustavna tužba, pretpostavka za odlučivanje o ustavnoj tužbi u kojoj je istaknuta povreda ustavnog prava na suđenje u razumnom roku (bilo na temelju članka 62. ili članka 63. Ustavnog zakona), u pravilu jest i ta da je podnositelj prethodno koristio sva dopuštena pravna sredstva protiv nerazumne duljine postupka.«

15. U konkretnom slučaju podnositeljica je koristila pravna sredstva koja su joj bila na raspolaganju, na temelju ZoSuda:28/13-126/19 (vidi točku 12. obrazloženja ove odluke).

Slijedom navedenog, Ustavni sud utvrđuje da je ustavna tužba podnositeljice dopuštena te će razmotriti njezinu osnovanost.

VI. OSNOVANOST USTAVNE TUŽBE

16. Ustavni sud ponavlja da se razumnost duljine postupka uvijek mora procjenjivati u svjetlu okolnosti konkretnog slučaja prema sljedećim kriterijima: složenosti predmeta, ponašanju podnositelja i mjerodavnih tijela, te važnosti predmeta postupka za podnositelja.

1) Duljina sudskog postupka

17. Radni spor pokrenut je 13. veljače 2014., kada je podnositeljica protiv tuženika Triglav osiguranja d.d. podnijela prvostupanjskom sudu tužbu radi utvrđenja nedopuštenom odluke tuženika o izvanrednom otkazu ugovora o radu, vraćanja podnositeljice na rad i isplate naknade plaće. Detaljni tijek postupka opisan je u točkama 5. – 11. obrazloženja ove odluke. Taj postupak do donošenja odluke Ustavnog suda u ovom ustavnosudskom predmetu nije dovršen.

18. Ustavni sud utvrđuje da je postupak u razmatranom razdoblju od 13. veljače 2014. (dana podnošenja tužbe prvostupanjskom sudu) do 8. ožujka 2023. (dana donošenja odluke Ustavnog suda), trajao ukupno devet (9) godina i dvadeset pet (25) dana.

2) Složenost sudskog predmeta

19. Imajući u vidu sve okolnosti konkretnog slučaja (vidi točke 5. – 11. obrazloženja ove odluke), Ustavni sud ocjenjuje da se u konkretnom slučaju ne radi o složenijem predmetu.

3) Postupanje nadležnih sudova

20. Prvostupanjski sud, prije donošenja prve presude 26. ožujka 2018. (broj: Pr-157/14) u četiri je navrata odgodio ročišta zbog razloga koji padaju na njegov teret, te četiri (4) godine, jedan (1) mjesec i trinaest (13) dana po podnošenju tužbe donio prvu presudu.

Međutim, jednu (1) godinu, jedanaest (11) mjeseci i dva (2) dana potom, rješenjem Županijskog suda u Zagrebu broj: Gž R-677/2018-4 od 28. veljače 2020. ukinuta je gore navedena presuda i predmet je vraćen prvostupanjskom sudu na ponovno suđenje.

Potom, deset (10) mjeseci i dvadeset dva (22) dana nakon donošenja gore navedenog rješenja Županijskog suda u Zagrebu, prvostupanjski sud je 20. siječnja 2021. donio drugu presudu u radnom sporu, ovog puta pod brojem Pr-409/2020.

Zatim (četiri /4/ mjeseca i pet /5/ dana po donošenju druge presude prvostupanjskog suda), Županijski sud u Zagrebu, 25. svibnja 2021. donio je presudu broj: Gž R-613/2021 kojom je odbio žalbe stranaka i potvrdio drugu presudu prvostupanjskog suda.

Međutim, s obzirom da tom presudom nije odlučio o svim žalbenim prigovorima, Županijski sud u Zagrebu je 19. listopada 2021. (tj. četiri /4/ mjeseca i dvadeset i četiri /24/ dana po donošenju svoje presude od 25. svibnja 2021.) donio dopunsku presudu broj: Gž R-613/2021-8, kojom je odbio podnositeljičinu žalbu u cijelosti.

Postupak se potom po revizijama podnositeljice i tuženika vodi pred Vrhovnim sudom pod brojem Rev 61/2022.

4) Ponašanje podnositeljice ustavne tužbe

21. Ustavni sud ocjenjuje da podnositeljica ustavne tužbe nije pridonijela duljini trajanja postupka.

5) Važnost predmeta spora za podnositeljicu

22. Imajući u vidu da se radni spor vodi radi utvrđenja nedopuštenosti odluke o izvanrednom otkazu ugovora o radu, sudskog raskida radnog odnosa i isplate naknade plaće i ostalih materijalnih prava iz radnog odnosa, te naknade štete, Ustavni sud ocjenjuje da je predmet spora od osobite važnosti za podnositeljicu.

VII. OCJENA USTAVNOG SUDA

23. Ustavni sud utvrđuje da se radni spor u razmatranom razdoblju vodi dulje od devet (9) godina, te da još nije dovršen.

Stoga, Ustavni sud ocjenjuje da je trajanjem radnog spora u gore navedenom mjerodavnom razdoblju podnositeljici povrijeđeno pravo da sud u razumnom roku odluči o njezinim pravima i obvezama zajamčenim člankom 29. stavkom 1. Ustava.

Izreka odluke i nalog sucu ovlaštenom za obavljanje poslova sudske uprave nadležnog suda

24. Utvrdivši da je ustavna tužba osnovana, u smislu članka 63. stavaka 1. i 3. Ustavnog zakona, donesena je odluka kao u točkama I. i II. izreke.

Na temelju članka 31. stavaka 4. i 5. Ustavnog zakona određuje se da je predsjednik Vrhovnog suda dužan dostaviti Ustavnom sudu pisanu obavijest o datumu donošenja revizijske odluke u roku od osam (8) dana od dana donošenja, a najkasnije u roku od osam (8) dana od isteka roka određenog u točki II. izreke.

25. U skladu s člankom 63. stavkom 3. Ustavnog zakona, donesena je odluka kao u točkama III. i IV. izreke.

Ustavni sud utvrđuje visinu naknade zbog povrede ustavnog prava na suđenje u razumnom roku uzimajući u obzir okolnosti svakog pojedinog predmeta, uz istodobno uvažavanje ukupnih gospodarskih i socijalnih prilika u Republici Hrvatskoj.

U konkretnom slučaju Ustavni sud uzeo je u obzir da je odlukom broj: U-IIIA-1964/2021 od 2. lipnja 2021. podnositeljici, zbog povrede prava na suđenje u razumnom roku, odredio primjerenu naknadu u iznosu od 15.400,00 kn, te da je prvostupanjskim rješenjem o razumnom roku podnositeljici u iznosu od 500,00 kn određena primjerena naknada zbog povrede prava na suđenje u razumnom roku.

26. Odluka o objavi temelji se na članku 29. Ustavnog zakona (točka V. izreke).

27. U odnosu na zatraženi trošak sastavljanja ustavne tužbe, Ustavni sud ističe da u skladu s člankom 23. Ustavnog zakona svaki sudionik snosi svoje troškove, ako Ustavni sud ne odluči drukčije.

U konkretnom slučaju ustavna tužba podnesena je zbog povrede ustavnog prava podnositeljice na donošenje odluke u razumnom roku zajamčenog člankom 29. stavkom 1. Ustava.

Ustavni sud nije utvrdio razloge za drukčije postupanje s obzirom na to da u konkretnom slučaju podnositeljica prigovara duljini parničnog postupka (radnog spora) te se stoga prema ocjeni Ustavnog suda ne radi o složenom predmetu.

Broj: U-IIIA-3004/2022

Zagreb, 8. ožujka 2023.

USTAVNI SUD REPUBLIKE HRVATSKE

Predsjednik Vijeća
 dr. sc. Branko Brkić, v. r.