## Odluka Ustavnog suda Republike Hrvatske broj: U-IIIA-1897/2004 od 10. studenoga 2004.

### NN 164/2004 (26.11.2004.), Odluka Ustavnog suda Republike Hrvatske broj: U-IIIA-1897/2004 od 10. studenoga 2004.

# USTAVNI SUD REPUBLIKE HRVATSKE

2903

Ustavni sud Republike
Hrvatske, u Drugom vijeću za odlučivanje o ustavnim tužbama, u sastavu sudac
Jasna Omejec, predsjednik Vijeća, te suci Marijan Hranjski, Mario Kos, Ivan
Mrkonjić, Emilija Rajić i Vice Vukojević, članovi Vijeća, odlučujući o ustavnoj
tužbi A. i L. L. iz Z., zastupanih po V. P., odvjetnici u Z., na sjednici održanoj
10. studenoga 2004. godine, jednoglasno je donio

## ODLUKU

I.
Ustavna tužba se usvaja.

II.
Općinski sud u Zagrebu dužan je donijeti odluku u predmetu koji se vodi pred
tim sudom, pod poslovnim brojem: P2-757/81 u najkraćem mogućem roku, ali ne
duljem od dvanaest (12) mjeseci, računajući od prvog idućeg dana nakon objave
ove odluke u »Narodnim novinama«.

III. Na
temelju članka 63. stavka 3. Ustavnog zakona o Ustav­nom sudu Republike
Hrvatske (»Narodne novine«, broj 49/02. – pročišćeni tekst), podnositeljima
ustavne tužbe određuje se primjerena naknada zbog povrede ustavnog prava iz
članka 29. stavka 1. Ustava Republike Hrvatske (»Narodne novine«, broj 41/01. –
pročišćeni tekst) i to:

– A. L.
iz Z., u iznosu od 13.000,00 kuna; te

– L. L.
iz Z., u iznosu od 13.000,00 kuna.

IV.
Naknada iz točke III. izreke ove odluke bit će isplaćena iz državnog proračuna
u roku od tri mjeseca od dana podnošenja zahtjeva podnositeljice Ministarstvu
financija Republike Hrvatske za njezinu isplatu.

V. Ova
odluka objavit će se u »Narodnim novinama«.

```
Obrazloženje
```

1.
Podnositelji ustavne tužbe, temeljem članka 63. Ustavnog zakona o Ustavnom sudu
Republike Hrvatske (»Narodne novine«, broj 49/02. – pročišćeni tekst, u
daljnjem tekstu: Ustavni zakon), podnijeli su 24. svibnja 2004. godine ustavnu
tužbu radi duljine parničnog postupka.

ČINJENICE VAŽNE ZA
USTAVNOSUDSKI POSTUPAK

2. Dana
8. svibnja 1981. godine podnositelji su Općinskom sudu u Zagrebu podnijeli tužbu
radi utvrđenja očinstva i uzdržavanja protiv tuženika M. M. iz B.

Do 5.
studenoga 1997. godine održan je veći broj ročišta te je proveden dokaz
vještačenjem tipizacijom tkiva, pri čemu je utvrđena vjerojatnost da je tuženik
otac drugotužitelja s 99%. Rješenjem suda od 24. ožujka 1993. godine postupak
je prekinut po zajedničkom prijedlogu stranaka jer se tuženik nalazio na
području s kojim nije postojao poštanski promet.

Postupak
je nastavljen i ročišta su održana 16. studenoga 1998., 17. ožujka 1999., 1.
veljače i 3. prosinca 2002., 23. listopada 2003., te 2. veljače 2004. godine.
Tuženik, koji prebiva izvan Republike Hrvatske, u postupku je zastupan po puno­moćniku.

Dopisom
od 4. ožujka 2004. godine sud je diplomatskim putem zatražio podatak od J. A.,
Letačke direkcije zračne luke u B., podatak o primanjima tuženika.

3.
PRAVO VAŽNO ZA USTAVNOSUDSKI POSTUPAK

Odredbom
članka 29. stavka 1. Ustava Republike Hrvatske propisano je:

»Članak
29.

Svatko
ima pravo da zakonom ustanovljeni neovisni i nepristrani sud (...) u razumnom
roku odluči o njegovim pravima i obvezama (...).«.

Odredbom
članka 63. Ustavnog zakona propisano je:

»Članak
63.

(1)
Ustavni sud će pokrenuti postupak po ustavnoj tužbi i prije no što je iscrpljen
pravni put, u slučaju kad o pravima i obvezama stranke (...) nije u razumnom
roku odlučio sud (...).

(2) U
odluci kojom usvaja ustavnu tužbu zbog nedonošenja akta u razumnom roku iz
stavka 1. ovoga članka, Ustavni sud će nadležnom sudu odrediti rok za donošenje
akta kojim će taj sud meritorno odlučiti o pravima i obvezama (...)
podnositelja. Rok za donošenje akta počinje teći idućeg dana od dana objave
odluke Ustavnog suda u »Narodnim novinama«.

(3) U
odluci iz stavka 2. ovoga članka Ustavni sud će odrediti primjerenu naknadu
koja pripada podnositelju zbog povrede njegova ustavnog prava koju je sud učinio
kada o pravima i obvezama podnositelja (...) nije odlučio u razumnom roku.
Naknada se isplaćuje iz državnog proračuna u roku od tri mjeseca od dana
podnošenja zahtjeva stranke za njezinu isplatu.«.

*Ustavna
tužba je osnovana.*

4.
Svoju odluku Ustavni sud obrazlaže sljedećim utvrđe­njima:

4.1.
DULJINA SUDSKOG POSTUPKA

Dana 8.
svibnja 1981. godine podnositelji su Općinskom sudu u Zagrebu podnijeli tužbu
radi utvrđenja očinstva i uzdržavanja.

Međutim,
duljina postupka ne uzima se u razmatranje od tog dana već od 5. studenoga
1997. godine kada je stupio na snagu Zakon o potvrđivanju Konvencije za zaštitu
ljudskih prava i temeljnih sloboda i Protokola, broj 1, 4, 6, 7 i 11 uz
Konvenciju za zaštitu ljudskih prava i temeljnih sloboda (»Narodne novine« –
Međunarodni ugovori, broj 18/97., 6/99. – pročišćeni tekst i 8/99. – ispravak,
u daljnjem tekstu: Zakon o potvrđivanju Konvencije), koja Konvencija u članku
6. stavku 1. jamči, između ostalog, i pravo na suđenje u razumnom roku.

Ustavna
tužba podnijeta je dana 24. svibnja 2004. godine, a do toga dana postupak nije
pravomoćno okončan, pa Ustavni sud utvrđuje da je do dana podnošenja ustavne tužbe
postupak trajao dvadeset tri (23) godine i šesnaest (16) dana, a nakon stupanja
na snagu Zakona o potvrđivanju Konvencije pa do dana podnošenja ustavne tužbe
postupak je trajao šest (6) godina, šest (6) mjeseci i tri (3) dana.

4.2.
POSTUPANJE NADLEŽNOG SUDA

Postupak
se u razmatranom, pravno relevantnom razdoblju vodio do podnošenja ustavne tužbe
pred Općinskim sudom u Zagrebu. Postupak je bio u prekidu od 1993. godine do
1999. godine, te se u tom razdoblju u predmetu nije postupalo. Nadalje, sud je
bio neaktivan od 17. ožujka 1999. do 3. prosinca 2002. godine (tri godine, osam
mjeseci i šesnaest dana).

4.3.
PONAŠANJE PODNOSITELJA USTAVNE TUŽBE (TUŽITELJA U PARNIČNOM POSTUPKU)

Podnositelji
ustavne tužbe kao tužitelji u parničnom postupku nisu svojim ponašanjem
pridonijeli duljini postupka.

4.4.
SLOŽENOST SUDSKOG PREDMETA

Ustavni
sud utvrđuje da je riječ o složenom predmetu u kojem je potrebno utvrditi
očinstvo izvanbračnog djeteta. Međutim u postupku je vještačenje tipizacije
tkiva provedeno još 1983. godine.

OCJENA
USTAVNOG SUDA

5.
Ustavni sud utvrđuje da se predmet vodi u trajanju duljem od dvadeset tri
godine, te da je u razdoblju nakon 5. studenoga 1997. godine sud bio potpuno
neaktivan oko tri godine i osam mjeseci. S druge strane, duljina postupka
uzrokovana je i činjenicom da tuženik prebiva izvan Republike Hrvatske, te je
komunikacija s njim otežana. Međutim, napominje se da je Europski sud za
ljudska prava u više svojih presuda izrijekom utvrdio da su države-ugovornice
obvezne organizirati svoje pravne poretke na način koji omogućava sudovima da
ispune zahtjeve propisane člankom 6. stavkom 1. Europske konvencije, opetovano
ističući naročitu važnost tog zahtjeva za pravilno i uredno vođenje sud­skih
postupaka (v., primjerice, presude Europskog suda u predmetima *Bucholoz
protiv Njemačke* od 6. svibnja 1981., *Guincho protiv Portugala* od 10.
srpnja 1984., *Union Alimentaria Sanders SA* od 7. srpnja 1989., *Brigandi
protiv Italije* od 19. veljače 1991. i dr.). Sukladno tako izraženom stavu,
a s obzirom na okolnosti predmetnog parničnog postupka, Ustavni sud nalazi da
je država dužna organizirati svoj pravni sustav na način da se osigura suđenje
u razumnom roku i u predmetima u kojima postoje poteškoće pri komuniciranju sa
strankom. Imajući u vidu ukupnu duljinu postupka, neučinkovito postupanje suda,
te okolnost da se postupak i nadalje vodi pred sudom prvog stupnja kao i da je
riječ o postupku žurne prirode, Ustavni sud nalazi da je povrijeđeno pravo
podnositelja na suđenje u razumnom roku, zajamčeno člankom 29. stavkom 1.
Ustava Republike Hrvatske.

Stoga
je u smislu odredbe članka 63. Ustavnog zakona, donijeta odluka kao pod točkama
I. i II. izreke ove odluke.

6.
Sukladno odredbi članka 63. stavka 3. Ustavnog zakona, odlučeno je kao u
točkama III. i IV. izreke ove odluke.

Visinu
naknade zbog povrede ustavnog prava na donošenje odluke u razumnom roku,
Ustavni sud utvrđuje uzimajući u obzir okolnosti svakog pojedinog predmeta uz
istodobno uvažavanje ukupnih gospodarskih i socijalnih prilika u Republici
Hrvatskoj. U predmetnom postupku pri određivanju visine naknade Ustavni sud
imao je u vidu okolnost da je postupak bio u prekidu uslijed prekida poštanskih
veza s područjem na kojem se nalazio tuženik.

7.
Odluka o objavi (točka V. izreke) temelji se na odredbama članka 29. Ustavnog
zakona.

Broj:
U-IIIA-1897/2004
Zagreb, 10. studenoga 2004.

USTAVNI SUD REPUBLIKE HRVATSKE

Predsjednik Vijeća
**dr. sc.** **Jasna Omejec**, v. r.

Odluka, NN 164/2004-2903