## Odluka Ustavnog suda Republike Hrvatske broj: U-IIIA-2559/2002 od 17. rujna 2003. godine

### NN 162/2003 (15.10.2003.), Odluka Ustavnog suda Republike Hrvatske broj: U-IIIA-2559/2002 od 17. rujna 2003. godine

# USTAVNI SUD REPUBLIKE HRVATSKE

2335

Ustavni
sud Republike Hrvatske, u sastavu Smi­ljko Sokol, predsjednik Suda, te suci
Marijan Hra­njski, Petar Klarić, Mario Kos, Ivan Matija, Ivan Mrko­njić, Jasna
Omejec, Že­ljko Potoč­njak, Agata Račan, Emilija Rajić, Nevenka Šernhorst i
Vice Vukojević, odlučujući u povodu ustavne tužbe R. B. iz S., na sjednici Suda
održanoj 17. rujna 2003. godine, donio je

## ODLUKU

I.
Ustavna tužba se usvaja.

II. Općinski sud u Šibeniku dužan je donijeti presudu
u pred­metu koji se vodi pred tim sudom, pod brojem: P-161/98, u najkraćem
mogućem roku, ali ne du­ljem od šest (6) mjeseci, računajući od prvog iduće­g
dana nakon dana objave ove odluke u »Narodnim novinama«.

III. Na teme­lju članka 63. stavka 3. Ustavnog zakona
o Ustav­nom sudu Republike Hrvatske (»Narodne novine«, broj 49/02 – pročišćeni
tekst) podnosite­lju ustavne tužbe R.B. iz S., SR Jugoslavija, određuje se
primjerena naknada zbog povrede ustavnog prava iz članka 29. stavka 1. Ustava
Republike Hrvatske u iznosu od 5.000,00 kuna.

IV. Naknada iz točke III. izreke ove odluke bit će
isplaćena iz državnog proračuna Republike Hrvatske, u roku od tri (3) mjeseca
od dana podnoše­nja zahtjeva podnosite­lja za ­njezinu isplatu Ministarstvu
financija Republike Hrvatske.

V. Ova odluka objavit će se u »Narodnim novinama«.

Obrazlože­nje

1.
Podnosite­lj ustavne tužbe, teme­ljem odredbe članka 63. Ustavnog zakona o
Ustavnom sudu Republike Hrvatske (»Narod­ne novine«, broj 49/02 – pročišćeni
tekst, u da­lj­njem tekstu: Ustavni zakon), podnio je 6. studenoga 2002. godine
ustavnu tužbu zbog nedonoše­nja sudske odluke u razumnom roku.

Predlaže da Ustavni sud odredi rok za donoše­nje
presude u predmetu koji se vodi pred Općinskim sudom u Šibeniku pod poslovnim
brojem: P-161/98, te da odredi primjerenu naknadu podnosite­lju zbog povrede
ustavnog prava iz članka 26. i članka 29. stavka 1. Ustava, koje je počinio
Općinski sud u Šibeniku, ne odlučivši o pravima podnosite­lja u razumnom roku.

ČINJENICE
VAŽNE ZA USTAVNOSUDSKI POSTUPAK

2.
Ustavni sud je u postupku pokrenutom ustavnom tužbom, primjenom članka 63.
Ustavnog zakona, uvidom u preslik spisa Općinskog suda u Šibeniku, broj:
P-161/98, utvrdio s­ljedeće či­njenice koje su pravno relevantne za odlučiva­nje
o povredi ustavnog prava podnosite­lja, zajamčenog člankom 29. stavkom 1.
Ustava Republike Hrvatske:

– dana 22. siječ­nja 1998. godine, B. B. tužbom (sa
zah­tjevom za izdava­nje privremene mjere) je protiv podnosite­lja kao tuženog,
pokrenuo postupak radi utvrđe­nja prava vlasništva i ispravka uk­njižbe na
čest. zem. 3278/8 zk. ul. br. 5187 k.o. D.P.,

– dana 22. siječ­nja 1998. godine, sud izdaje rješe­nje
kojim se određuje privremena mjera zabrane otuđe­nja, optereće­nja i promjene
vlasništva nad navedenom česticom zem­lje, te se ujedno zakazuje pripremno
ročište za dan 24. ve­ljače 1998. godine,

– na ročištu dana 24. ve­ljače 1998. godine,
podnosite­lj, kao tuženi, očituje se o navodima iz tužbe i novo ročište sud
zakazuje za dan 12. ožujka 1998. godine, a službenim putem na uvid pribavit će
se predmet istog suda broj: P-2927/97, na okolnost navoda odgovora na tužbu tuženog
(podnosite­lja),

– na ročištu održanom u predmetu dana 12. ožujka
1998. godine, obje stranke očituju se ponovno o navodima suprotne strane, novo
ročište sud zakazuje za dan 15. trav­nja 1998. godine, na koje će se pozvati i
saslušati svjedoci predloženi od tužite­lja i tuženog,

– podneskom od 23. ožujka 1998. godine, tuženi u spis
dostav­lja dokumentaciju vezanu za navode iz svog odgovora na tužbu,

– na ročištu održanom 15. trav­nja 1998. godine,
saslušani su prispjeli svjedoci, a raspravnim rješe­njem tužite­lju i umješaču
određen je rok od 30 dana radi očitova­nja na navode saslušanih svjedoka, te je
određeno da će se po proteku tog roka nova rasprava zakazati pisano,

– budući da je rok od 30 dana protekao u kojem tužite­lj
i umješač nisu udovo­ljili traže­nju suda, a novo ročište sud nije zakazao;
podnescima od 25. studenoga 1998. godine, 10. rujna 1999. godine i 19. trav­nja
2000. godine podnosite­lj kao tuženi moli nastavak postupka u predmetu,

– novo ročište održano je 2. ve­ljače 2001. godine,
te je na istom raspravnim rješe­njem naloženo punomoćniku umješača da u roku od
8 dana u sudski spis dostavi punomoć za zastupa­nje, Pravilnik o rješava­nju
stambenih potreba radnika iz 1989. godine, a punomoćniku tuženika (podnosite­lja)
da se očituje na navode tužite­lja. Novo ročište zakazano je za dan 27. ve­ljače
2001. godine,

– ročište 27. ve­ljače 2001. godine, odgođeno je zbog
bolesti suca i novo zakazano za dan 7. ožujka 2001. godine, ali je i to
odgođeno zbog istog razloga,

– podneskom od 7. listopada 2001. godine, podnosite­lj
(kao tuženik) ponovno moli zakaziva­nje nove glavne rasprave i nastavak
postupka u predmetu,

– s­ljedeće ročište održano je 28. siječ­nja 2003.
godine, na kojem se stranke ponovno međusobno očituju o navodima suprotne
strane, a novo ročište, radi sasluša­nja stranaka, određuje se za dan 20. ožujka
2003. godine,

– na
ročištu 20. ožujka 2003. godine, sud izvodi dokaz sasluša­njem stranaka, a
raspravnim rješe­njem tužite­lju određuje rok od 8 dana radi dostave
dokumentacije na koju se pozvao tijekom sasluša­nja. S­ljedeće ročište određuje
se za 18. trav­nja 2003. godine, na koje će se pozvati svjedoci predloženi od
strane tuženog – podnosite­lja,

– na ročištu održanom 18. trav­nja 2003. godine,
saslušani su svi predloženi svjedoci, a raspravnim rješe­njem tužite­lju je
određen rok od 15 dana za dostavu već ranije zatraženog Pravilnika, te umješaču
isti rok za dostavu rješe­nja o otkazu za tuženog-podnosite­lja. Novo ročište u
predmetu bit će određeno naknadno, nakon što stranke udovo­lje traže­nju suda.

OČITOVANJE OPĆINSKOG SUDA U ŠIBENIKU

3. Na teme­lju članka 69. stavka 1. alineje 2.
Ustavnog zakona, Ustavni sud je zatražio od Općinskog suda u Šibeniku (dopisima
od 26. studenoga 2002. godine i 21. siječ­nja 2003. godine) da se izjasni o
navodima ustavne tužbe.

Općinski sud u Šibeniku 7. siječ­nja 2003. godine, 8.
trav­nja 2003. godine i 22. trav­nja 2003. godine, dostavio je ovom Sudu svoje
očitova­nje o navodima ustavne tužbe u kojemu je navedena kronologija postupa­nja
u predmetu. Uz očitova­nje Sudu je, privitkom dopisa od 22. trav­nja 2003.
godine dostav­ljen i preslik spisa, broj: P-161/98.

PRAVO VAŽNO ZA USTAVNOSUDSKI POSTUPAK

4. Odredbom članka 29. stavka 1. Ustava Republike
Hrvat­ske, propisano je s­ljedeće:

»Svatko ima pravo da zakonom ustanov­ljeni neovisni i
nepristrani sud (...)  u razumnom roku
odluči o ­nje­govim pravima i obvezama (...)«.

Odredbom članka 63. Ustavnog zakona propisano je s­lje­deće:

»(1) Ustavni sud će pokrenuti postupak po ustavnoj tužbi
i prije no što je iscrp­ljen pravni put, u slučaju kad o pravima i obvezama
stranke (...) nije u razumnom roku odlučio sud (...).

(2) U odluci kojom usvaja ustavnu tužbu zbog nedonoše­nja
akta u razumnom roku iz stavka 1. ovoga članka, Ustavni sud će nadležnom sudu
odrediti rok za donoše­nje akta kojim će taj sud meritorno odlučiti o pravima i
obvezama (...) podnosite­lja. Rok za donoše­nje akta poči­nje teći iduće­g dana
od dana objave odluke Ustavnog suda u »Narodnim novinama«.

(3) U odluci iz stavka 2. ovoga članka Ustavni sud će
odrediti primjerenu naknadu koja pripada podnosite­lju zbog povrede ­nje­gova
ustavnog prava koju je sud učinio kada o pravima i obvezama podnosite­lja (...)
nije odlučio u razumnom roku. Naknada se isplaćuje iz državnog proračuna u roku
od tri mjeseca od dana podnoše­nja zahtjeva stranke za ­njezinu isplatu«.

*Ustavna tužba je osnovana.*

5. Povredu ustavnog prava na donoše­nje sudske odluke
u razumnom roku Ustavni sud razmatra u svjetlu osobitih okolnosti svakog
pojedinog slučaja.

Razmatra­njem razloga ustavne tužbe podnosite­lja i
uvida u naznačeni spis Općinskog suda u Šibeniku, Ustavni sud je utvrdio da su
se u ovom slučaju ostvarile pretpostavke za ­nje­govo postupa­nje u smislu
odredbe članka 63. Ustavnog zakona.

Svoju odluku Ustavni sud obrazlaže s­ljedećim utvrđe­njima:

5.1.
DULJINA SUDSKOG POSTUPKA

Prvostupa­njski parnični postupak započeo je 22.
siječ­nja 1998. godine, podnoše­njem tužbe B. B., sa zahtjevom za izdava­nje
privremene mjere, protiv podnosite­lja kao tuženog, radi utvrđe­nja prava
vlasništva i ispravka uk­njižbe na čest. zem. 3278/8 zk. ul. br. 5187 k.o. D.
P. Ustavna tužba podnijeta je 6. studenoga 2002. godine, a do tog dana sudski
postupak nije okončan, pa Ustavni sud utvrđuje da postupak u ovom predmetu
traje ukupno četiri (4) godine, devet (9) mjeseci i petnaest (15) dana.

Zakon o potvrđiva­nju Konvencije za zaštitu ­ljudskih
prava i teme­ljnih sloboda i protokola br. 1, 4, 6, 7 i 11 uz Konvenciju za
zaštitu ­ljudskih prava i teme­ljnih sloboda (»Narodne novine« – Međunarodni
ugovori, broj 18/97, 6/99 – pročišćeni tekst i 8/99 – ispravak, u da­lj­njem
tekstu: Zakon o potvrđiva­nju Konvencije) stupio je na snagu 5. studenoga 1997.
godine.

Od dana stupa­nja na snagu Zakona o potvrđiva­nju
Konvencije, odredbe Konvencije za zaštitu ­ljudskih prava i teme­ljnih sloboda
Vijeća Europe (u da­lj­njem tekstu: Europska konvencija) čine, teme­ljem članka
140. Ustava, dio unutar­nje­g pravnog poretka Republike Hrvatske. Dio unutar­nje­g
pravnog poretka Re­pub­like Hrvatske od tog dana čini i odredba članka 6.
stavka 1. Europske konvencije pod nazivom »Pravo na pošteno suđe­nje« koja,
između ostaloga, propisuje s­ljedeće:

»Radi utvrđiva­nja svojih prava i obveza građanske
naravi (...) svatko ima pravo da zakonom ustanov­ljeni neovisni i nepristrani
sud (...) u razumnom roku ispita ­nje­gov slučaj«.

Pravo na donoše­nje sudske odluke u razumnom roku
čini dio unutar­nje­g pravnog poretka Republike Hrvatske od dana stupa­nja na
snagu Zakona o potvrđiva­nju Konvencije (5. studenoga 1997. godine). Pravo na
donoše­nje sudske odluke u razumnom roku je ustavno pravo u Republici Hrvatskoj
od 9. studenoga 2000. godine (dana proglaše­nja Ustava). Ispitiva­nje
razumnosti traja­nja sud­skih postupaka prije 5. studenoga 1997. godine, u
pravilu, ne bi moglo biti predmetom ustavnosudskih postupaka teme­ljenih na
članku 63. Ustavnog zakona, jer u dotadaš­njem pravnom poretku Republike
Hrvatske takvo pravo nije postojalo.

Ustavni sud je u konkretnom slučaju, ocijenio da se
pravno relevantnim razdob­ljem s aspekta povrede prava na razumnu du­ljinu
traja­nja sudskog postupka smatra razdob­lje od 5. studenoga 1997. godine (to
jest, od dana stupa­nja na snagu Zakona o potvrđiva­nju Konvencije), odnosno od
22. siječ­nja 1998. godine (od kada je protiv podnosite­lja pokrenut predmetni
parnični postupak) do 6. studenoga 2002. godine (to jest, do dana podnoše­nja
ustavne tužbe), što ukupno iznosi navedeni period vremena od četiri (4) godine,
devet (9) mjeseci i petnaest (15) dana.

5.2. POSTUPANJE NADLEŽNOG SUDA

Ustavni sud je utvrdio da je, u razmatranom, pravno
relevantnom razdob­lju, Općinski sud u Šibeniku, za provođe­nje rad­nji koje
usmjerene za meritorno odlučiva­nje o pravima i obvezama stranaka u tom sudskom
postupku, održao sedam ročišta za glavnu raspravu.

Iz spisa predmeta razvidno je da se razdob­lje
potpune neaktivnosti Općinskog suda u Šibeniku u razmatranom razdob­lju, proteže
od 15. trav­nja 1998. godine (kada je održano ročište na kojem su saslušani
svjedoci) do 2. ve­ljače 2001. godine (kada je nakon tri pisane urgencije
podnosite­lja kao tuženog zakazano i ponovno održano ročište), tj. dvije (2)
godine, devet (9) mjeseci i osamnaest (18) dana i od 7. ožujka 2001. godine
(kada je ročište zakazano za taj dan odgođeno zbog bolesti suca) do 28. siječ­nja
2003. godine (kada je nakon ponovne urgencije podnosite­lja kao tuženog
zakazano i održano novo ročište), tj. jedna (1) godina, deset (10) mjeseci i
dvadesetjedan (21) dan.

5.3. PONAŠANJE PODNOSITELJA USTAVNE TUŽBE (TUŽENOG U
SUDSKOM POSTUPKU)

Podnosite­lj ustavne tužbe, kao tuženi u sudskom
postupku, prema utvrđe­nju Ustavnog suda, svojim ponaša­njem nije pridonio du­ljini
sudskog postupka. Analizirajući tijek sudskog postupka u pravno relevantnom
razdob­lju, Ustavni sud je utvrdio da je podnosite­lj uvijek udovo­ljio traže­nju
suda, te je u četiri navrata požurivao (25. studenoga 1998., 10. rujna 1999.,
19. trav­nja 2000. i 7. listopada 2001. godine), nastavak sudskog postupka.

5.4. SLOŽENOST SUDSKOG PREDMETA

Dosadaš­nji tijek sudskog postupka ne ukazuje da se u
konkretnom slučaju radi o složenoj sudskoj stvari.

Polazeći od či­njenice da postupak pred sudom prvog
stup­nja traje preko četiri (4) godine, a da nije donesena meritorna prvostupa­njska
presuda, te imajući u vidu postupa­nje nadležnog suda u razmatranom, pravno relevantnom
razdob­lju, Ustavni sud nije našao okolnosti koje bi u dosadaš­njem tijeku
postupka ukazivale na složenost sudskog predmeta, a koje bi opravdale
dugotrajnost postupanja u konkretnom sudskom predmetu.

6. Slijedom iznijetog, Ustavni sud ocje­njuje da je
nerazumno dugim traja­njem predmetnog sudskog postupka pred sudom prvog stup­nja
povrijeđeno ustavno pravo podnosite­lja da zakonom ustanov­ljeni neovisni i
nepristrani sud u razumnom roku odluči o ­nje­govim pravima ili obvezama, koje
je zajamčeno člankom 29. stavkom 1. Ustava Republike Hrvatske.

7. Imajući u vidu sve navedene či­njenice i okolnosti,
a posebno važnost sudskog postupka za podnosite­lja, u smislu odredbe članka
63. stavka 2. Ustavnog zakona, odlučeno je kao pod točkama I. i II. izreke
odluke.

8. Sukladno odredbi članka 63. stavka 3. Ustavnog
zakona, odlučeno je kao pod točkama III. i IV. izreke odluke.

Visinu naknade zbog povrede ustavnog prava na donoše­nje
sudske odluke sudske odluke u razumnom roku, Ustavni sud u pravilu određuje za
razmatrano, pravno relevantno razdob­lje, posebno uzimajući u obzir i razdob­lja
potpune neaktivnosti suda, a koja su navedena u  točki 5.2. ovog obrazlože­nja.

Pri utvrđe­nju visine naknade, teme­ljem članka 63.
stavka 2. Ustavnog zakona, Ustavni sud uzima u obzir sve okolnosti slučaja, uz
istodobno uvažava­nje ukupnih gospodarskih i socijalnih prilika u Republici
Hrvatskoj.

U konkretnom slučaju Ustavni sud je, utvrđujući
visinu naknade uzeo u obzir i či­njenicu da je podnosite­lj žurno udovo­ljavao
svim traže­njima i nalozima suda, te u više navrata požurivao nastavak postupka
u predmetu.

9. Odluka o objavi odluke (točka V. izreke) teme­lji
se na odredbi članka 29. Ustavnog zakona.

Broj: U-IIIA-2559/2002
Zagreb, 17. rujna 2003.

USTAVNI SUD REPUBLIKE HRVATSKE

Predsjednik Suda
**dr. sc.** **Smi­ljko Sokol,** v. r.

Odluka, NN 162/2003-2335