## Presuda Visokog upravnog suda Republike Hrvatske broj: Us-10902/2011-8 od 31. listopada 2013.

### NN 147/2013 (10.12.2013.), Presuda Visokog upravnog suda Republike Hrvatske broj: Us-10902/2011-8 od 31. listopada 2013.

147 10.12.2013 Presuda Visokog upravnog suda Republike Hrvatske broj: Us-10902/2011-8 od 31. listopada 2013.

VISOKI UPRAVNI SUD REPUBLIKE HRVATSKE

3129

PRESUDA

Visoki upravni sud Republike Hrvatske u vijeću sastavljenom od sudaca toga suda Jasminke Jenjić, predsjednice vijeća, Lidije Rostaš-Beroš i mr. sc. Mirjane Juričić, članica vijeća te sudske savjetnice Višnje Jurjević, zapisničarke, u upravnom sporu tužitelja Hrvatski Telekom d.d., Savska cesta 32., Zagreb, kojeg zastupa Maja Mandić, direktorica Odjela za korporativne regulatorne poslove, protiv rješenja tužene Hrvatske agencije za poštu i elektroničke komunikacije, koju zastupa predsjednik Vijeća agencije Miljenko Krivšek, Ulica Roberta Frangeša Mihanovića 9, Zagreb, klasa: UP/I-344-01/11-09/12, urbroj: 376-11(IF-11-2 (DJ) od 21. rujna 2011., radi izmjene cijene za uslugu izdvojenog pristupa lokalnoj petlji, u nejavnoj sjednici vijeća održanoj 31. listopada 2013.

presudio je

Tužba se odbija.

Ova presuda će se objaviti u »Narodnim novinama«.

Obrazloženje

Rješenjem tužene Hrvatske agencije za poštu i elektroničke komunikacije (dalje u tekstu: HAKOM) odbijen je zahtjev tužitelja za izmjenu cijene za uslugu izdvojenog pristupa lokalnoj petlji.

Tužitelj je podnio upravnu tužbu kojom traži poništavanje navedenog rješenja što u aktu nije pravilno primijenjen zakon, što činjenično stanje nije pravilno utvrđeno i što je iz utvrđenih činjenica izveden nepravilan zaključak u pogledu činjeničnog stanja (čl. 10. st. 1. t. 1. i 3. Zakona o upravnim sporovima – Narodne novine, broj: 53/91., 9/92., 77/92., dalje u tekstu: ZUS).

Tužitelj u tužbi navodi da iz Zakona o elektroničkim komunikacijama (»Narodne novine«, broj 73/08., 90/11.) i Analize tržišta veleprodajnog (fizičkog pristupa mrežnoj infrastrukturi (uključujući dijeljeni ili potpuni izdvojeni pristup) na fiksnoj lokaciji (dalje u tekstu: Analiza tržišta) proizlaze dvije metodologije izračuna cijena za uslugu izdvojenog pristupa lokalnoj petlji, i to metodologija troškovnog računovodstva i metodologija referentnih vrijednosti na temelju cijena na usporedivim tržištima. Tvrdi da, unatoč tome što obje metodologije izračuna mjesečne naknade za uslugu izdvojenog pristupa lokalnoj petlji pokazuju da je cijenu potrebno povećati, tuženik odbija zahtjev tužitelja za povećanjem cijene sa 43,61 kunu na 52,14 kuna te da tuženik nije sagledao cijene na usporedivim tržištima.

Tužitelj nadalje tvrdi da jedinični trošak nije jedini element o kojem je vodio računa prilikom podnošenja zahtjeva jer bi u tom slučaju tražio povećanje od 67,43 kune, a ne od 52,14 kuna odnosno da se cijene vrate na iznos koji se primjenjivao do 5. travnja 2011. Dakle, tvrdi da je vodio računa i o razini pripadajućih maloprodajnih cijena te da tražena cijena ostavlja dovoljnu marginu operatorima korisnicima za njihovo djelotvorno natjecanje na relevantnom maloprodajnom tržištu.

Tužitelj predlaže uvažiti tužbu i poništiti osporavano rješenje.

Tuženik u odgovoru na tužbu navodi da tužitelj u suštini prigovara načinu izračuna cijene za uslugu izdvojenog pristupa lokalnoj petlji na temelju kojeg je utvrđena trenutno važeća cijena. Tvrdi da je navedeni izračun bio predmet postupka u kojem je konačna odluka donesena 23. ožujka 2011. protiv koje je HT podnio upravnu tužbu te da svi argumenti kojima se osporava valjanost izračuna iz te odluke moraju biti izneseni u ovom postupku. Navodi da bi se tužiteljev zahtjev za izmjenu cijene mogao meritorno razmatrati, tužitelj je morao dokazati ne samo promjenu jediničnog troška, već i pokrivenost troška maloprodajnim cijenama pripadajuće usluge, a tužitelj ne osporava da su njegove maloprodajne cijene ostale iste, neovisno o navodno većem trošku kojeg ima. Tuženik tvrdi da nije mogao postupiti drukčije nego odbiti zahtjev tužitelja jer nije bio ispunjen bitan preduvjet za ispitivanje njegovog merituma, a to je promjena u odgovarajućim maloprodajnim cijenama. Tvrdi da je osporavano rješenje zakonito te predlaže tužbu odbiti kao neosnovanu.

Tužba je neosnovana.

Iz spisa proizlazi da je tužitelj 1. kolovoza 2011. tuženiku podnio zahtjev za izmjenu cijene za uslugu izdvojenog pristupa lokalnoj petlji koja je određena rješenjem tuženika od 23. ožujka 2011. u iznosu od 43,61 kunu. Tužitelj smatra opravdanim izmijeniti cijenu tako da ista iznosi 52,14 kuna. Tuženik je predmetnim rješenjem odbio tužiteljev zahtjev.

U skladu s rješenjem HAKOM-a od 23. ožujka 2011., HAKOM može odrediti cijenu za uslugu izdvojenog pristupa lokalnoj petlji na temelju jediničnog troška kojeg je HT izračunao temeljem metodologije troškovnog računovodstva (troškovnog modela) koju je odobrilo Vijeće HAKOM-a, a uzevši u obzir razinu pripadajućih maloprodajnih cijena.

Pravilno navodi tuženik da tužitelj treba dokazati ne samo promjene vezane uz trošak, već i pokrivenost troška maloprodajnim cijenama pripadajuće maloprodajne usluge da bi tuženik mogao razmatrati osnovanost tužiteljevog zahtjeva za povećanje cijene pristupa lokalnoj petlji.

Iz spisa i iz tužbe proizlazi da tužitelj tijekom postupka ukazuje na povećane troškove, međutim niti ne osporava da nije promijenio svoje pripadajuće maloprodajne cijene.

S obzirom na navedeno, tuženik pravilno ocjenjuje da nisu ispunjeni uvjeti za razmatranje osnovanosti tužiteljevog zahtjeva za povećanje cijene pristupa lokalnoj petlji, stoga je tužiteljev zahtjev odbijen, uz obrazloženje s kojim je sud suglasan.

Ovdje još valja dodati da je uvidom u spis ovog suda poslovni broj: Us-4535/2011 utvrđeno da je tužitelj Hrvatski Telekom d.d. podnio upravnu tužbu protiv rješenja Agencije, klasa: UP/I-344-01/10-01/4644, urbroj: 376-11-11-13 od 23. ožujka 2011. te da je presudom od 12. rujna 2013. tužba odbijena.

Na osnovi svega izloženog Sud ne nalazi povreda zakona na štetu tužitelja, već cijeni da je tuženo tijelo pri donošenju rješenja poštivalo zakonske odredbe, da je rješenje doneseno na osnovi potpuno utvrđenoga činjeničnog stanja i uz pravilnu primjenu zakona.

Zbog toga je tužba odbijena na temelju odredbe članka 42. stavka 2. ZUS-a, u svezi sa člankom 90. Zakona o upravnim sporovima (»Narodne novine«, broj 20/10., 143/12.).

Odluka o objavi presude temelji se na odredbi članka 14. stavka 8. Zakona o elektroničkim komunikacijama.

Broj: Us-10902/2011-8

Zagreb, 31. listopada 2013.

Predsjednica vijeća
Jasminka Jenjić, v. r.

Presuda, NN 147/2013-3129