## Zakon o izmjenama i dopunama Zakona o parničnom postupku

### NN 117/2003 (23.7.2003.), Zakon o izmjenama i dopunama Zakona o parničnom postupku

# HRVATSKI SABOR

1639

Na teme­lju članka 88. Ustava Republike
Hrvatske, donosim

## ODLUKU

### O PROGLAŠENJU ZAKONA O IZMJENAMA I DOPUNAMA ZAKONA O PARNIČNOM POSTUPKU

Proglašavam Zakon o izmjenama i dopunama Zakona
o parničnom postupku, koji je donio Hrvatski sabor na sjednici 14. srp­nja
2003.

Broj: 01-081-03-2602/2
Zagreb, 16. srp­nja 2003.

Predsjednik
Republike Hrvatske
**Stjepan Mesić,** v. r.

## ZAKON

### O IZMJENAMA I DOPUNAMA ZAKONA O PARNIČNOM POSTUPKU

Članak 1.

U Zakonu o parničnom postupku (»Narodne novine«,
br. 53/91., 91/92., 112/99. i 88/01.) članak 1. mijenja se i glasi:

»Ovim se Zakonom uređuju pravila postupka na
temelju kojih sud raspravlja i odlučuje u sporovima o osnovnim pravima i obvezama
čovjeka i građanina, o osobnim i obiteljskim odnosima građana te u radnim,
trgovačkim, imovinskim i drugim građanskopravnim sporovima, ako zakonom nije za
neke od tih sporova određeno da u njima sud rješava po pravilima kojega drugog
postupka.«

Članak 2.

Članak 7. mijenja se i glasi:

»Stranke su dužne iznijeti činjenice na kojima
temelje svoje zahtjeve i predložiti dokaze kojima se utvrđuju te činjenice.

Sud je ovlašten utvrditi činjenice koje stranke
nisu iznijele i izvesti dokaze koje stranke nisu predložile samo ako posumnja
da stranke idu za tim da raspolažu zahtjevima kojima ne mogu raspolagati
(članak 3. stavak 3.), ako zakonom nije drugačije određeno.

Sud ne može svoju odluku utemeljiti na
činjenicama i dokazima o kojima strankama nije dana mogućnost da se izjasne.«

Članak 3.

U članku 9. iza riječi: »Stranke« dodaju se
riječi: »i umješači«, a riječ: »dužne« zamjenjuje se riječju: »dužni«.

Članak 4.

Članak 10. mijenja se i glasi:

»Sud je dužan postupak provesti bez
odugovlačenja, u razumnom roku, i sa što manje troškova te onemogućiti svaku
zlouporabu prava u postupku.

Sud će kazniti novčanom kaznom od 500,00 do
10.000,00 kuna fizičku osobu, odnosno od 2.500,00 do 50.000,00 kuna pravnu
osobu koja teže zlouporabi prava koja joj pripadaju u postupku, ako ovim
Zakonom nije drugačije određeno.

Novčana kazna iz stavka 2. ovoga članka može se
izreći stranci i umješaču, a njihovom zastupniku ako je on odgovoran za
zlouporabu prava.

Novčanu kaznu izriče prvostupanjski sud. Izvan
ročišta za glavnu raspravu kaznu izriče sudac pojedinac, odnosno predsjednik
vijeća.

Ako sud koji odlučuje o pravnom lijeku posumnja
da je koja od osoba koje sudjeluju u postupku teže zlouporabila prava koja joj
pripadaju u postupku, naložit će prvostupanjskom sudu da provjeri je li takva
zlouporaba počinjena.

U slučaju iz stavka 5. ovoga članka sudac
pojedinac, odnosno predsjednik vijeća prvostupanjskoga suda izreći će novčanu
kaznu ili će rješenjem utvrditi da nije počinjena teža zlouporaba prava.
Prijepis svoje odluke prvostupanjski će sud uvijek dostaviti sudu iz stavka 5.
ovoga članka.

Izrečena novčana kazna prisilno se naplaćuje po
službenoj dužnosti kao novčana

tražbina prema pravilima ovršnoga postupka.«

Članak 5.

Članak 13. mijenja se i glasi:

»Sudski savjetnici ovlašteni su u prvom stupnju
provoditi parnični postupak, ocjenjivati dokaze i utvrđivati činjenice. Na
temelju tako provedenog postupka sudski savjetnik podnosi sucu kojeg na to
ovlasti predsjednik suda, pisani prijedlog na temelju kojeg sudac donosi
odluku. U uvodu odluke navest će se da je odluka donesena temeljem prijedloga
sudskog savjetnika.

Ako ne prihvati prijedlog kojeg mu je dao sudski
savjetnik, nadležni sudac će sam provesti postupak.

Sudski savjetnici u parničnom postupku su
ovlašteni provoditi postupak i predlagati sucu odluku u sporovima za isplatu
novčane tražbine, ako vrijednost predmeta spora ne prelazi 50,000,00 kuna,
odnosno u trgovačkim sporovima ako vrijednost predmeta spora ne prelazi
500.000,00 kuna.

U drugostupanjskom postupku i postupku povodom
izvanrednih pravnih lijekova sudski savjetnici referiraju o stanju spisa i
pripremaju nacrte odluka.«

Članak 6.

U članku 15. stavku 1.
riječ: »prema« zamjenjuje se riječju: »po«.

Stavak 3. mijenja se i
glasi:

»Ako se tijekom
postupka promijene okolnosti na kojima je utemeljena nadležnost suda, sud koji
je bio nadležan u vrijeme podnošenja tužbe ostaje i dalje nadležan i ako bi
zbog tih promjena bio nadležan drugi sud iste vrste ili sud druge vrste, ako
zakonom nije izrijekom drugačije određeno.«

Članak 7.

U članku 16. stavku 1.
riječi: »u tijeku cijelog postupka« zamjenjuju se riječima: »do pravomoćnosti
odluke«.

U stavku 2. i 3. iza
riječi: »postupka« stavlja se zarez i dodaju se riječi: »do pravomoćnosti
odluke,«.

Članak 8.

U članku 17. stavci 1.
i 2. mijenjaju se i glase:

»Sud se može po
službenoj dužnosti oglasiti stvarno nenadležnim najkasnije na pripremnom
ročištu ili, ako ono nije održano, do upuštanja tuženika u raspravljanje o
glavnoj stvari na prvom ročištu za glavnu raspravu.

U povodu prigovora tuženika
o stvarnoj nenadležnosti sud se može oglasiti stvarno nenadležnim samo ako je
tuženik taj prigovor podnio najkasnije na pripremnom ročištu ili, ako ono nije
održano, na prvom ročištu za glavnu raspravu do upuštanja u raspravljanje o
glavnoj stvari.«

Iza stavka 3. dodaje se
stavak 4. koji glasi:

»Ako je već održano
pripremno ročište, ili, ako ono nije održano, nakon što se tuženik na prvom
ročištu za glavnu raspravu upustio u raspravljanje o glavnoj stvari, sud jedne
vrste može se po službenoj dužnosti ili u povodu prigovora tuženika podnesenog
nakon pripremnog ročišta ili, ako ono nije održano, nakon upuštanja tuženika u
raspravljanje o glavnoj stvari, oglasiti stvarno nenadležnim za predmete iz
nadležnosti suda druge vrste samo kada je to zakonom izrijekom određeno.«

Članak 9.

U članku 18. stavku 5.
riječ: »dužnost« zamjenjuje se riječju: »dužnosti«.

Članak 10.

U članku 20. stavku 1.
i 2. riječ: »privremenom« zamjenjuje se riječju: »pripremnom«.

Članak 11.

U članku 21. stavak 1.
mijenja se i glasi:

»Nakon pravomoćnosti
rješenja kojim se oglasio nenadležnim (članak 17. i 20.) sud će ustupiti
predmet nadležnom sudu ili jednom od više izberivo nadležnih sudova.«

U stavku 3. u prvoj
rečenici riječi: »izmijenjenim vijećem« zamjenjuju se riječima: »sudom u izmijenjenom
sastavu«.

Članak 12.

U članku 22. iza stavka
1. dodaje se novi stavak 2. koji glasi:

»Sud iz stavka 1. ovoga
članka kome je predmet ustupljen kao nadležnom može, po službenoj dužnosti ili
na prijedlog koje od stranaka, postupiti u skladu s tom odredbom najkasnije na
prvom ročištu koje je održao nakon što mu je predmet ustupljen.«

Dosadašnji stavci 2. i
3. postaju stavci 3. i 4.

Članak 13.

U članku 23. iza stavka
2. dodaje se stavak 3. koji glasi:

»Sukob nadležnosti iz
stavka 1. i 2. ovoga članka rješava sudac pojedinac nadležnoga suda.«

Članak 14.

U članku 25. prva
rečenica mijenja se i glasi:

»Svaki sud obavlja
radnje u postupku na svom području, ali iznimno, iz opravdanih razloga, sud
može poduzeti pojedine radnje i na području drugog suda.«

Članak 15.

U članku 26. stavku 2.
riječi: »republičko tijelo uprave« zamjenjuju se riječju: »ministarstvo«.

Članak 16.

Iza članka 33. dodaju
se članci 34. i 34.a do 34.d koji glase:

»Članak 34.

Općinski sudovi u
parničnom postupku uvijek sude u prvom stupnju u sporovima:

1. o uzdržavanju,

2. o postojanju ili
nepostojanju braka, o poništenju i rastavi braka,

3. o utvrđivanju ili
osporavanju očinstva ili materinstva,

4. o tome s kojim će
roditeljem dijete živjeti i o roditeljskoj skrbi, ako se istodobno odlučuje o
rastavi braka, postojanju ili nepostojanju braka i poništenju braka,

5. o stvarnim i osobnim
služnostima,

6. zbog smetanja
posjeda,

7. iz najamnih,
zakupnih i stambenih odnosa (osim sporova iz članka 34.b točke 1.),

8. za ispravak
informacije i za naknadu štete nastale objavom informacije,

9. za zaštitu od
nezakonite radnje,

10. iz radnih odnosa
koje pokreće radnik protiv odluke o prestanku ugovora o radu.

Općinski sudovi sude u
prvom stupnju i u svim drugim sporovima iz članka 1. ovoga Zakona koji nisu u
prvostupanjskoj nadležnosti trgovačkih ili kojih drugih sudova.

Na području županijskog
suda u kojemu je ustanovljeno više općinskih sudova zakonom se može odrediti da
u određenoj vrsti sporova iz djelokruga općinskog suda na području istog
županijskog suda sude samo neki od općinskih sudova.

Općinski sudovi
obavljaju poslove pravne pomoći, ako zakonom nije drugačije određeno.

Članak 34.a

Županijski sudovi u
parničnom postupku:

1. sude u prvom stupnju
u sporovima predviđenim zakonom,

2. rješavaju o sukobu
nadležnosti između općinskih sudova kojima su neposredno viši sudovi,

3. odlučuju o žalbama
protiv odluka općinskih sudova donesenih u prvom stupnju,

4. obavljaju druge poslove predviđene zakonom.

Članak 34.b

Trgovački sudovi u parničnom postupku u prvom
stupnju sude:

1. u sporovima što proizlaze iz trgovačkih
ugovora i u sporovima za naknadu štete koja proizlazi iz tih ugovora između
osoba koje obavljaju gospodarsku djelatnost,

2. sporove u povodu osnivanja, rada i prestanka
trgovačkoga društva kao i o raspolaganju članstvom i članskim pravima u
trgovačkom društvu,

3. sporove između članova trgovačkoga društva
međusobno te između članova društva i društva koji se tiču upravljanja društvom
i vođenja poslova društva kao i prava i obveza članova društva koji proizlaze
iz njihova položaja u društvu, sporove između predsjednika i članova uprave ili
nadzornog odbora društva i društva ili njegovih članova koji nastanu u svezi s
njihovim radom u društvu ili za društvo,

4. sporove o
odgovornosti člana trgovačkog društva, člana uprave ili nadzornog odbora
trgovačkog društva za obveze trgovačkog društva,

5. sporove u kojima je
stranka osoba nad kojom je otvoren stečajni postupak, bez obzira na svojstvo
druge stranke i vrijeme pokretanja sporova te svih sporova u povodu stečaja,
ako za pojedine vrste sporova zakonom nije izrijekom određeno da su za njih
uvijek stvarno nadležni sudovi druge vrste (članak 34. stavak 1.),

6. u sporovima koji se
odnose na brodove i plovidbu na moru i unutarnjim vodama te u sporovima na koje
se primjenjuje plovidbeno pravo (plovidbeni sporovi), osim sporova o prijevozu
putnika,

7. u sporovima koji se
odnose na zrakoplove i na sporove na koje se primjenjuje zračno plovidbeno
pravo, osim sporova o prijevozu putnika,

8. u sporovima koji se
odnose na zaštitu i uporabu industrijskog vlasništva, autorskog prava i srodnih
prava i drugih prava intelektualnog vlasništva, na zaštitu i uporabu izuma i
tehničkih unaprjeđenja te tvrtke, ako posebnim zakonom nije drugačije određeno,

9. u sporovima u povodu
djela nelojalne tržišne utakmice, monopolističkih sporazuma i narušavanja
ravnopravnosti na jedinstvenom tržištu Republike Hrvatske,

10. u sporovima između
osoba iz točke 1. ovoga članka u kojima kao suparničari iz članka 196. stavka
1. točke 1. ovoga Zakona sudjeluju i druge fizičke ili pravne osobe.

Članak 34.c

Visoki trgovački sud
Republike Hrvatske u parničnom postupku:

1. sudi u prvom stupnju
u slučajevima predviđenim zakonom,

2. odlučuje o žalbama
protiv odluka trgovačkih sudova donesenih u prvom stupnju,

3. odlučuje o sukobu
mjesne nadležnosti između trgovačkih sudova,

4. obavlja druge
poslove određene zakonom.

Članak 34.d

Vrhovni sud Republike
Hrvatske u parničnom postupku:

1. odlučuje o žalbama
protiv prvostupanjskih odluka županijskih sudova i Visokoga trgovačkog suda
Republike Hrvatske i protiv vlastitih prvostupanjskih odluka, ako zakonom nije
drugačije određeno,

2. odlučuje o reviziji,

3. rješava sukob o nadležnosti između sudova na
području Republike Hrvatske ako im je zajednički neposredno viši sud,

4. obavlja druge poslove određene zakonom.«

Članak 17.

U članku 37. stavku 1. riječi: »nadležnost se
određuje po« zamjenjuju se riječima: »vrijednost predmeta spora se određuje
prema«.

Stavak 2. mijenja se i
glasi:

»Ako zahtjevi u tužbi
proizlaze iz raznih osnova, ili pojedine zahtjeve ističu različiti tužitelji
ili su pojedini zahtjevi istaknuti protiv različitih tuženika, vrijednost
predmeta spora se određuje prema vrijednosti svakoga pojedinog zahtjeva.«

Članak 18.

Članak 38. briše se.

Članak 19.

U članku 40. stavak 3.
mijenja se i glasi:

»Ako je u slučaju iz
stavka 2. ovoga članka tužitelj vrijednost predmeta spora očito suviše visoko
ili suviše nisko naznačio, tako da se postavlja pitanje stvarne nadležnosti,
sastava suda, vrste postupka, prava na izjavljivanje revizije, ovlaštenja na
zastupanje ili prava na naknadu troškova postupka, sud će, po službenoj
dužnosti ili na prigovor tuženika, najkasnije na pripremnom ročištu, ili ako
ono nije održano, onda na prvom ročištu za glavnu raspravu prije nego što se
tuženik upustio u raspravljanje o glavnoj stvari, brzo i na prikladan način
provjeriti točnost naznačene vrijednosti te rješenjem protiv kojega nije
dopuštena posebna žalba odrediti vrijednost predmeta spora.«

Iza stavka 3. dodaju se
stavci 4. i 5. koji glase:

»Ako se nakon upuštanja
tuženika u raspravljanje o glavnoj stvari utvrdi da je tužitelj propustio
odrediti vrijednost predmeta spora, sud prvoga stupnja će brzo i na prikladan
način, nakon što strankama omogući da se o tome izjasne, odrediti vrijednost
predmeta spora rješenjem protiv kojega nije dopuštena posebna žalba.

Na način određen u
stavku 4. ovoga članka sud će postupiti i nakon izjavljivanja žalbe, odnosno
revizije, prije nego što predmet uputi višem sudu radi odlučivanja o tim
pravnim lijekovima.«

Članak 20.

U članku 41. stavci 1.
i 2. mijenjaju se i glase:

»U parničnom postupku u
prvom stupnju sporove sudi sudac pojedinac, ako zakonom nije određeno da sudi
vijeće.

U drugom stupnju sudovi
sude u vijeću, ako zakonom nije drugačije određeno.«

Iza stavka 2. dodaje se
novi stavak 3. koji glasi:

»U povodu revizije
sudovi odlučuju u vijeću, ako zakonom nije drugačije određeno.«

Dosadašnji stavak 3.
postaje stavak 4.

Dosadašnji stavak 4.
briše se.

Članak 21.

Članak 42. mijenja se i
glasi:

»Kad u prvom stupnju
sudi vijeće, ono je sastavljeno od trojice sudaca, ako zakonom nije drugačije
određeno.«

Članak 22.

Članak 43. briše se.

Članak 23.

Članak 44. mijenja se i
glasi:

»Kad odlučuje u drugom
stupnju u sjednici vijeća, sud odlučuje u vijeću sastavljenom od trojice
sudaca, ako zakonom nije drugačije određeno. U tom sastavu viši sud odlučuje i
u svim drugim slučajevima, ako zakonom nije drugačije određeno.

O žalbi protiv rješenja
odlučuje sudac pojedinac višeg suda, ako zakonom nije drugačije određeno.

Kad odlučuje o reviziji
protiv drugostupanjskih odluka, Vrhovni sud Republike Hrvatske sudi u vijeću
sastavljenom od pet sudaca, ako ovim Zakonom nije drugačije određeno.

Kad odlučuje o reviziji
protiv drugostupanjskih rješenja koje je donio sudac pojedinac suda nižeg
stupnja, Vrhovni sud Republike Hrvatske sudi u vijeću sastavljenom od trojice
sudaca.«

Članak 24.

Članak 48. mijenja se i
glasi:

»Za suđenje u sporovima
protiv pravnih osoba općemjesno je nadležan sud na čijem se području nalazi
njihovo registrirano sjedište.

Za suđenje u sporovima
protiv županija, Grada Zagreba, gradova i općina općemjesno je nadležan sud na
čijem se području nalazi njihovo predstavničko tijelo.

Za suđenje u sporovima
protiv Republike Hrvatske opće­mje­sno je nadležan sud na čijem području
tužitelj ima prebivalište, odnosno sjedište u Republici Hrvatskoj. Ako tužitelj
nema prebivalište, odnosno sjedište u Republici Hrvatskoj za suđenje u
sporovima protiv Republike Hrvatske općemjesno je nadležan sud na čijem se
području nalazi Hrvatski sabor.«

Članak 25.

U članku 52. stavku 1.
riječi: »ili sud na čijem je području štetna radnja učinjena,« brišu se.

U stavku 2. riječ:
»teške« briše se.

Članak 26.

U članku 56. stavak 1.
mijenja se i glasi:

»Za suđenje u sporovima
o pravu vlasništva i drugim stvarnim pravima na nekretnini, u sporovima zbog
smetanja posjeda na nekretnini te u sporovima iz zakupnih ili najamnih odnosa
na nekretnini isključivo je nadležan sud na čijem se području nalazi
nekretnina.«

Članak
27.

U članku 57. stavak 1.
mijenja se i glasi:

»Kad je za suđenje u
sporovima o pravu vlasništva i drugim stvarnim pravima na brodu i zrakoplovu te
u sporovima iz zakupnih odnosa na brodu i zrakoplovu nadležan sud u Republici
Hrvatskoj, isključivo je mjesno nadležan sud na čijem se području vodi upisnik
u kojem je brod, odnosno zrakoplov upisan.«

Članak 28.

U članku 59. riječi:
»proizlazi iz pravnog odnosa« zamjenjuju se riječima: »nastane u povodu
djelatnosti«.

Članak 29.

U naslovu članka 63.
riječ: »izvršnom« zamjenjuje se riječju: »ovršnom«.

U članku 63. riječi:
»administrativnog izvršnog« zamjenjuju se riječima: »upravnoga ovršnog«, riječ:
»izvršni« zamjenjuje se riječju: »ovršni«, riječi: »administrativno izvršenje«
zamjenjuju se riječima: »upravna ovrha«.

Članak 30.

Iza članka 63. dodaje se članak 63.a koji glasi:

»Članak 63.a

U sporovima u kojima je nad objema strankama
otvoren stečajni postupak, mjesno je nadležan sud pred kojim je protiv jedne od
stranaka prije otvoren stečajni postupak.

Iznimno od odredbe stavka 1. ovoga članka, u
sporovima iz te odredbe o izlučnim i razlučnim pravima, o postojanju ili
nepostojanju tražbina prema stečajnom dužniku, o postojanju obveza stečajne
mase te o pobijanju pravnih radnji stečajnoga dužnika, mjesno je nadležan sud
na čijem se području nalazi sjedište stečajnoga dužnika.«

Članak 31.

U članku 67. iza
riječi: »suca« dodaju se riječi: »ili iz drugih razloga«.

Članak 32.

Članak 68. mijenja se i
glasi:

»Nadležni sud prvog
stupnja može sam ili na prijedlog stranke zatražiti od najvišeg suda određene
vrste da odredi da u pojedinom predmetu postupa drugi stvarno nadležni sud s
njegova područja ako je očito da će se tako lakše provesti postupak ili ako za
to postoje drugi važni razlozi.

O prijedlogu stranke iz
stavka 1. ovoga članka odlučuje prvostupanjski sud rješenjem protiv kojeg žalba
nije dopuštena.

O zahtjevu
prvostupanjskog suda iz stavka 1. ovoga članka odlučuje sudac pojedinac
najvišeg suda određene vrste.«

Članak 33.

U članku 70. iza stavka
3. dodaje se novi stavak 4. koji glasi:

»Sporazum o mjesnoj
nadležnosti sklopljen je u pisanom obliku i ako je sklopljen razmjenom pisama,
brzojava, teleksa ili drugih telekomunikacijskih sredstava koja omogućavaju
pisani dokaz o sklopljenom ugovoru.«

Dosadašnji stavak 4.
postaje stavak 5.

Članak 34.

U članku 71., u uvodnoj
rečenici, riječi: »ili sudac porotnik« brišu se.

U točki 3. iza riječi:
»bračni drug« stavlja se zarez i dodaju riječi: »izvanbračni drug«.

Točka 5. mijenja se i
glasi:

»5) ako je u istom
predmetu sudjelovao u postupku pred nižim sudom ili pred kojim drugim
tijelom,«.

Iza točke 5. dodaje se
nova točka 6. koja glasi:

»6) ako je u stečajnom
postupku u povodu kojega je došlo do spora sudjelovao ili sudjeluje kao
stečajni sudac ili član stečajnog vijeća,«.

Dosadašnja točka 6.
postaje točka 7.

Članak 35.

U članku 72. stavku 1.
riječi: »ili sudac porotnik« brišu se, a brojka: »5.« zamjenjuje se brojkom:
»6.«.

U stavku 2. riječi:
»ili sudac porotnik« brišu se, a brojka: »6.« zamjenjuje se brojkom: »7.«.

Članak 36.

Članak 73. mijenja se i
glasi:

»Stranke mogu tražiti
izuzeće samo suca koji sudjeluje u određenom postupku, odnosno predsjednika
suda koji o zahtjevu za izuzeće treba odlučiti.

Nije dopušten zahtjev
za izuzeće:

1) kojim se uopćeno
traži izuzeće svih sudaca nekoga suda ili svih sudaca koji bi mogli suditi u
nekom predmetu,

2) o kojem je već
odlučeno,

3) u kojem nije naveden
obrazloženi razlog zbog kojeg se traži izuzeće.

Zahtjeve iz stavka 2.
ovoga članka odbacit će sudac pojedinac ili predsjednik vijeća pred kojim teče
postupak u povodu kojeg je izuzeće zatraženo.

Protiv rješenja iz
stavka 3. ovoga članka posebna žalba nije dopuštena.

Ako je zahtjev za
izuzeće iz stavka 2. ovoga članka istaknut u pravnom lijeku, odbacit će ga
predsjednik prvostupanjskog suda.

Stranka je dužna
podnijeti zahtjev za izuzeće suca čim sazna da postoji razlog za izuzeće, a
najkasnije do završetka rasprave pred prvostupanjskim sudom; a ako nije bilo
rasprave, do donošenja odluke.

Zahtjev za izuzeće suca
višeg suda stranka može staviti u pravnom lijeku ili odgovoru na pravni lijek.«

Članak 37.

U članku 74. stavku 1.
na kraju teksta umjesto točke stavlja se zarez i dodaju riječi: »ako zakonom
nije drugačije određeno«.

U stavku 3. riječi:
»opća sjednica« zamjenjuju se riječima: »vijeće sastavljeno od pet sudaca«.

U stavku 4. riječi:
»ili suca porotnika« brišu se.

Iza stavka 4. dodaje se
novi stavak 5. koji glasi:

»Primjerak izjave suca
čije se izuzeće traži, odnosno izvješća o obavljenim izviđajima predsjednik
suda dostavit će strankama, koje mogu u roku od tri dana dati svoje
očitovanje.«

U dosadašnjem stavku 5.
koji postaje stavak 6. iza riječi: »a protiv rješenja kojim se zahtjev« dodaju
se riječi: »odbacuje ili«.

Članak 38.

Članak 75. mijenja se i
glasi:

»Kad sudac pojedinac,
predsjednik vijeća, član vijeća ili pred­sjednik suda sazna da je stavljen
zahtjev za njegovo izuzeće, dužan je obustaviti svaki rad na tom predmetu, a
ako je izuzeće zatraženo zbog razloga iz članka 71. točke 7. ovoga Zakona, može
do donošenja rješenja o zahtjevu poduzimati samo one radnje za koje postoji
opasnost od odgode.

Iznimno od odredbe
stavka 1. ovoga članka sudac pojedinac ili predsjednik vijeća može rješenjem
protiv kojega nije dopuštena žalba odlučiti nastaviti s radom ako ocijeni da je
zahtjev za izuzeće očito neosnovan i da je postavljen radi sprječavanja ili
ometanja suda u poduzimanju određenih radnji, odnosno radi odugovlačenja
postupka.

U slučaju iz stavka 2.
ovoga članka sudac pojedinac ili predsjednik vijeća će odrediti da se spis
predmeta umnoži te da se prijepis spisa zajedno sa zahtjevom za izuzeće
proslijedi na odlučivanje.

Ako zahtjev za izuzeće
bude prihvaćen, radnje koje su poduzete i odluke koje su donesene u smislu
stavka 2. i 3. ovoga članka ukinut će sudac pojedinac ili predsjednik vijeća
koji će preuzeti vođenje postupka.

Sud će novčano kazniti,
uz odgovarajuću primjenu odredaba članka 10. ovoga Zakona, stranku i umješača,
odnosno njihova zastupnika ako se utvrdi da je zahtjev za izuzeće očito
neosnovan i da je podnesen samo zato da bi se omelo ili spriječilo sud u
poduzimanju nekih radnji ili radi odugovlačenja postupka.

Na zahtjev protivne
stranke sud će bez odgode rješenjem odlučiti o naknadi troškova postupka koji
su toj stranci uzrokovani postavljanjem neosnovanoga zahtjeva za izuzeće.
Protiv toga rješenja posebna žalba nije dopuštena, a na temelju njega ovrha se
može tražiti i prije njegove pravomoćnosti.«

Članak 39.

U članku 76. stavku 1.
riječi: »i sudaca porotnika« brišu se, a iza riječi: »i na« dodaju se riječi:
»sudske savjetnike i«.

Stavak 2. mijenja se i
glasi:

»O izuzeću sudskih
savjetnika i zapisničara odlučuje sudac pojedinac ili predsjednik vijeća.«

Članak 40.

U članku 77. stavku 3.
riječi: »društvenim sredstvima odnosno« brišu se, a riječ: »izvršenje«
zamjenjuje se riječju: »ovrha«.

Članak 41.

Članak 78. mijenja se i
glasi:

»Kad su državni
odvjetnik ili koje drugo državno tijelo zakonom ovlašteni pokrenuti parnični
postupak oni mogu poduzimati radnje u postupku potrebne za ostvarivanje svojih
ovlasti.«

Članak 42.

U članku 84. iza stavka
3. dodaju se stavci 4. i 5. koji glase:

»Sud može privremenoga
zastupnika postaviti i pravnoj osobi, primjenjujući na odgovarajući način
odredbe prethodnih stavaka ovoga članka.

Ako se tijekom postupka
nakon podnošenja tužbe i u odnosu na tužitelja ostvare razlozi zbog kojih je
prema prethodnim odredbama ovoga članka moguće tuženiku postaviti privremenoga
zastupnika, sud će privremenoga zastupnika postaviti i tužitelju.«

Članak 43.

U članku 85. stavku 2.
riječ: »tuženik« zamjenjuje se riječju: »stranka«, a riječ: »njegov« zamjenjuje
se riječju: »njezin«.

Članak 44.

U članku 86. stavku 1.
riječ: »tuženiku« zamjenjuje se riječju: »stranci«, a riječi: »republičkom
službenom listu« zamjenjuju se riječima: »Narodnim novinama«.

U stavku 2. riječi:
»tuženika kome« zamjenjuju se riječima: »stranke kojoj«, riječ: »tuženika«
zamjenjuje se riječju: »stranku«, a riječi: »tuženik ili njegov« zamjenjuju se
riječima: »stranka ili njezin«.

Članak
45.

Iza članka 89. dodaje
se novi članak 89.a koji glasi:

»Članak 89.a

Stranku kao punomoćnik
može zastupati samo odvjetnik, ako zakonom nije drugačije određeno.

Stranku može kao
punomoćnik zastupati osoba koja je s njome u radnom odnosu, ako je potpuno
poslovno sposobna.

Stranku kao punomoćnik može zastupati srodnik po
krvi u pravoj liniji, brat, sestra ili bračni drug – ako je potpuno poslovno
sposoban i ako se ne bavi nadripisarstvom.«

Članak 46.

Članak 90. mijenja se i glasi:

»Ako se kao punomoćnik pojavi osoba koja ne može
biti punomoćnikom prema odredbama članka 89.a ovoga Zakona, sud će takvoj osobi
uskratiti daljnje zastupanje i o tome obavijestiti stranku.

Žalba protiv rješenja o uskrati zastupanja ne
zadržava provedbu rješenja.

Ako utvrdi da punomoćnik koji nije odvjetnik
nije sposoban obavljati tu dužnost, sud će upozoriti stranku na štetne
posljedice koje mogu nastati zbog nepravilnog zastupanja.«

Članak 47.

U članku 95. stavku 1.
točki 2. riječ: »izvršenje« zamjenjuje se riječju: »ovrhu«.

Stavak 3. mijenja se i
glasi:

»Odvjetnički vježbenik
bez položenoga pravosudnog ispita može zamjenjivati odvjetnika kod kojeg je
zaposlen samo pred sudom prvoga stupnja, u postupcima čija vrijednost predmeta
spora nije veća od 50.000,00 kuna.«

Iza stavka 3. dodaje se
stavak 4. koji glasi:

»Odvjetnički vježbenik
s položenim pravosudnim ispitom može zamjenjivati odvjetnika bez ikakvih
ograničenja.«

Članak 48.

U članku 100. stavak 1.
mijenja se i glasi:

»Ako je punomoćniku
dano ovlaštenje da može obavljati sve radnje u postupku, a stranka izgubi
parničnu sposobnost, odnosno njezin zakonski zastupnik umre ili izgubi poslovnu
sposobnost, ili ako zakonski zastupnik bude razriješen dužnosti, punomoćnik je
ovlašten i nadalje poduzimati radnje u postupku, ali novi zakonski zastupnik
može opozvati punomoć.«

Članak 49.

U članku 101. stavak 1.
mijenja se i glasi:

»Smrću fizičke osobe,
odnosno prestankom pravne osobe prestaje i punomoć koju je ona izdala.«

U stavku 2. umjesto
točke stavlja se zarez i dodaju riječi: »ako zakonom nije drugačije određeno«.

Članak 50.

U članku 102. iza
stavka 3. dodaje se stavak 4. koji glasi:

»Troškovi prevođenja
padaju na teret stranke ili sudionika kojega se tiču.«

Članak
51.

U članku 103. stavak 2.
briše se.

Članak 52.

U članku 104. riječi:
»jeziku koji je u službenoj uporabi u sudu« zamjenjuju se riječima: »hrvatskom
jeziku i latiničnom pismu«.

Članak
53.

Članak 105. mijenja se
i glasi:

»Uporaba jezika i pisma
nacionalnih manjina u parničnom postupku uređuje se posebnim zakonom.

Troškovi prevođenja na jezik nacionalne manjine
koji nastanu primjenom odredaba Ustava Republike Hrvatske, ovoga Zakona te
drugih zakona o pravu pripadnika nacionalnih manjina na uporabu svoga jezika
padaju na teret sredstava suda.«

Članak 54.

U članku 106. iza stavka 2. dodaje se novi
stavak 3. koji glasi:

»Stranka, odnosno njezin zastupnik potpisuju
podnesak na njegovu kraju.«

Dosadašnji stavci 3. i 4. postaju stavci 4. i 5.

Članak 55.

U članku 109. stavak 5. mijenja se i glasi:

»Ako podnesci ili prilozi nisu podneseni u
dovoljnom broju primjeraka, sud će odrediti da se oni prepišu na trošak
stranke, uz odgovarajuću primjenu propisa o sudskim pristojbama.«

Članak 56.

Članak 110. mijenja se i glasi:

»Sud prvog stupnja kaznit će novčanom kaznom od
500,00 do 5.000,00 kuna fizičku osobu, odnosno od 2.000,00 do 20.000,00 kuna
pravnu osobu koja u podnesku vrijeđa sud, stranku ili drugoga sudionika u
postupku. Novčana kazna može se izreći i zastupniku stranke i umješača ako je
on odgovoran za vrijeđanje suda.

Odredbe članka 10. ovoga Zakona na odgovarajući
se način primjenjuju u slučajevima iz stavka 1. ovoga članka.

Odredbe prethodnih stavaka ovoga članka
primjenjuju se u svim slučajevima kad sud izriče novčanu kaznu po odredbama
ovoga Zakona, osim ako što drugo nije izričito predviđeno za pojedine
slučajeve.«

Članak 57.

U članku 112. stavku 4. riječ: »praznik«
zamjenjuje se riječju: »blagdan«.

Članak 58.

U članku 117. iza stavka 1. dodaje se novi
stavak 2. koji glasi:

»Povrat u prijašnje stanje nije dopušten ako se
propuštanje stranke može pripisati bitnoj povredi postupka zbog koje se može
izjaviti pravni lijek.«

Dosadašnji stavak 2. postaje stavak 3.

Članak 59.

U članku 118. iza stavka 2. dodaje se novi
stavak 3. koji glasi:

»Ako je stranka u pozivu za poduzimanje neke
parnične radnje ili u pozivu za ročište bila upozorena na posljedice pro­puštanja,
smatrat će se da je saznala za propuštanje onoga dana kojega je istekao rok u
kojemu je radnju trebala poduzeti, odnosno onoga dana kojega je održano ročište
na koje je pozvana.«

Dosadašnji stavci 3. i 4. postaju stavci 4. i 5.

Članak 60.

U članku 121. stavku 1. iza riječi: »će« dodaju
se riječi: »sudac pojedinac, odnosno«.

Članak 61.

U članku 122. iza riječi: »protivno« dodaju se
riječi: »članku 117. stavku 2. i«.

Članak 62.

Iza članka 122. dodaje se članak 122.a koji
glasi:

»Članak 122.a

Stranka koja traži povrat u prijašnje stanje
dužna je protivnoj stranci naknaditi troškove postupka izazvane propuštanjem i
odlučivanjem o prijedlogu za povrat u prijašnje stanje neovisno o ishodu spora.
O zahtjevu protivne stranke za naknadu troškova postupka sud je dužan odlučiti
rješenjem bez odgode, neovisno o odluci o glavnoj stvari. Protiv toga rješenja
posebna žalba nije do­puštena, a ovrha se na temelju njega može tražiti prije
njegove pravomoćnosti.«

Članak
63.

U članku 124. stavku 1.
riječ: »čas« zamjenjuje se riječju: »sat«.

Članak
64.

U članku 126. stavku 1.
iza riječi: »da« dodaju se riječi: »sudac pojedinac, odnosno«.

Članak 65.

U članku 127. stavku 1.
iza riječi: »potpisuju« dodaju se riječi: »sudac pojedinac, odnosno«.

U stavku 4. riječi: »ne
želi« zamjenjuju se riječju: »neće«.

Članak 66.

Članak 133. mijenja se
i glasi:

»Pismena se dostavljaju
preko pošte ili preko određenoga sudskog službenika, odnosno sudskog
namještenika, preko nadležnoga tijela uprave, preko javnoga bilježnika ili
neposredno u sudu.

Ako se dostava ne
obavlja preko pošte, osoba koja obavlja dostavu dužna je osobi kojoj se dostava
obavlja, na njezin zahtjev, dokazati svoje svojstvo ovlaštene osobe.

Osobe koje dostavljač
iz stavka 1. ovoga članka zatekne na mjestu na kome dostavu treba obaviti dužne
su, na njegov zahtjev, dokazati svoju istovjetnost.

Kad je to potrebno,
dostavljač je ovlašten zatražiti pomoć policije radi utvrđivanja istovjetnosti
osobe koju zatekne na mjestu na kome dostavu treba obaviti te radi obavljanja
drugih radnji dostave. Troškovi koji time nastanu ulaze u troškove postupka.«

Članak 67.

Iza članka 133. dodaju
se članci 133.a do 133.c koji glase:

»Članak 133.a

Na zahtjev stranke koja
izjavi da je spremna snositi troškove time izazvane, sud može rješenjem protiv
kojega nije dopuštena žalba odrediti da se dostava nekoga pismena povjeri
javnome bilježniku. U tom će slučaju sud pismeno koje treba dostaviti zajedno
sa svojim rješenjem staviti u posebnu omotnicu koju će predati toj stranci.

Javni bilježnik od koga
stranka zatraži obavljanje radnje dostave dužan ju je obaviti po pravilima
ovoga Zakona o dostavi. Prigodom dostave pismena iz stavka 1. ovoga članka
javni bilježnik ima prava i dužnosti sudskoga dostavljača. Javnog bilježnika u
obavljanju poslova dostave može zamjenjivati i javnobilježnički prisjednik ili
javnobilježnički vježbenik.

O primitku pismena radi
dostave i o radnjama poduzetim radi dostave javni bilježnik sastavit će
zapisnike.

Ovjerovljeni prijepis
zapisnika o primitku pismena radi dostave te potvrdu o obavljenoj dostavi zajedno
s ovjerovljenim prijepisom zapisnika o dostavi, odnosno nedostavljeno pismeno
zajedno s ovjerovljenim prijepisom zapisnika o poduzetim radnjama javni
bilježnik dostavit će bez odgode izravno sudu.

Troškove izazvane javnobilježničkom dostavom
stranka izravno podmiruje javnom bilježniku. Javni bilježnik kome nisu
predujmljena sredstva za pokriće troškova dostave nije dužan dostavu obaviti, o
čemu će javni bilježnik sastaviti zapisnik i o tome izravno obavijestiti sud.

Na radnje poduzete u
svezi s dostavom preko javnih bilježnika stranke ne plaćaju javnobilježničke
pristojbe.

Troškovi dostave putem
javnoga bilježnika ulaze u parnične troškove, ako sud ocijeni da su oni bili
nužni.

Članak 133.b

Ako se tuženik prije
podnošenja tužbe sudu u pisanom sporazumu sklopljenom s tužiteljem suglasio da
mu se dostava u sporovima na koje se sporazum odnosi obavlja na određenoj
adresi u Republici Hrvatskoj ili preko određene osobe u Republici Hrvat­skoj,
tužba i druga pismena u postupku tuženiku će se, na prijedlog tužitelja,
dostavljati na toj adresi ili toj osobi. Smatrat će se da je dostava tuženiku
obavljena kada je pismeno dostavljeno osobi naznačenoj u sporazumu.

Ako se dostava iz
stavka 1. ovoga članka nije mogla obaviti sud će odrediti da se daljnje dostave
tuženiku obavljaju stavljanjem pismena na oglasnu ploču suda. Smatrat će se da
je dostava obavljena istekom osmoga dana od dana stavljanja pismena na oglasnu
ploču suda.

Tužitelj je dužan uz
tužbu priložiti sporazum iz stavka 1. ovoga članka ako u njoj predlaže da se
dostava obavlja na adresi ili preko osobe iz toga sporazuma. Tužitelj koji u
tužbi nije predložio da se dostava obavlja na adresi ili preko osobe iz
sporazuma može i kasnije tijekom postupka predložiti da se tuženiku dostava
obavlja na toj adresi ili preko te osobe ako mu se nije mogla uredno obaviti na
adresi naznačenoj u tužbi.

Sporazum iz stavka 1.
ovoga članka može se sklopiti glede određenog spora koji je već nastao ili
glede budućih sporova koji mogu nastati iz određenoga pravnog odnosa.

Ako je tuženik fizička
osoba koja ne obavlja registriranu djelatnost, sporazum iz stavka 1. ovoga
članka valjan je samo ako je na njemu potpis tuženika javno ovjerovljen. Ako
tuženik fizička osoba obavlja registriranu djelatnost, sporazum iz stavka 1.
ovoga članka u vezi sa sporovima koji se ne tiču te djelatnosti pravno je
valjan samo ako je na njemu potpis tuženika javno ovjerovljen.

Ako tuženik nakon što
mu je tužba dostavljena zatraži da mu se dostava obavlja na novoj adresi u
Republici Hrvatskoj, dostava će mu se obavljati na toj adresi ako uvjeti uz
koje se treba obavljati nisu bitno teži od onih uz koje se dostava obavlja
prema sporazumu iz stavka 1. ovoga članka.

O zahtjevu tuženika za
obavljanje dostave na novu adresu sud odlučuje rješenjem nakon što tužitelju
omogući da se o tom zahtjevu izjasni. Dok sud ne odluči o zahtjevu iz stavka 6.
ovoga članka, dostava će se obavljati na adresu, odnosno osobi iz sporazuma iz
stavka 1. ovoga članka.

Protiv rješenja suda
kojim zahtjev iz stavka 6. ovoga članka prihvaća ili ga odbija žalba nije
dopuštena. Dostava toga rješenja obavlja se na adresi, odnosno osobi iz stavka
1. ovoga članka.

Troškove izazvane
prijedlogom tuženika iz stavka 6. ovoga članka snosi tuženik bez obzira na
ishod spora.

Članak 133.c

Ako se stranke s time
suglase tijekom postupka, sud će odlučiti da one izravno upućuju jedna drugoj
podneske i druga pismena, i to preporučeno preko pošte uz povratnicu.

Ako je koja od stranaka
pravna osoba ili fizička osoba s registriranom djelatnošću, pismena iz stavka 1.
ovoga članka mogu joj se predati izravno u njezinom sjedištu uz potvrdu o
preuzimanju pošiljke ovjerovljenu njenim pečatom.

U parnici u kojoj obje
stranke zastupaju odvjetnici ili državni odvjetnici sud može odrediti da
zastupnici stranaka izravno upućuju podneske jedni drugima – poštom uz
povratnicu ili da ih izravno predaju uredu, odnosno pisarnici.«

Članak 68.

U članku 134. stavku 2.
riječi: »javnom tužiteljstvu« zamjenjuju se riječima: »državnom odvjetništvu«,
a riječi: »ili javnom pravobraniteljstvu« brišu se.

Članak 69.

Iza članka 134. dodaju
se članci 134.a i 134.b koji glase:

»Članak 134.a

Pravnoj osobi koja je
upisana u određeni sudski ili drugi upisnik dostava se obavlja na adresu
navedenu u tužbi. Ako dostava na adresu navedenu u tužbi ne uspije, dostava će
se obaviti na adresu sjedišta te osobe upisanu u upisniku. Ako dostava ne
uspije ni na toj adresi, obavit će se stavljanjem pismena na oglasnu ploču
suda. Smatrat će se da je dostava obavljena istekom osmoga dana od dana
stavljanja pismena na oglasnu ploču suda.

Odredba stavka 1. ovoga članka primjenjuje se i
na fizičke osobe koje obavljaju određenu upisanu djelatnost (obrtnici, trgovci
pojedinci, javni bilježnici, odvjetnici, liječnici itd.) kad se tim osobama
dostava obavlja u vezi s tom djelatnošću.

Članak 134.b

Ako se određenim osobama, na temelju njihova
zahtjeva i odobrenja predsjednika suda, dostava obavlja u sudu, pismena koja im
upućuje sud polažu se za njih u posebne pretince u za to određenoj prostoriji
suda. Dostavu obavlja službena osoba suda.

Predsjednik suda može
rješenjem donesenim u upravnom postupku odrediti da svi odvjetnici koji imaju
pisarnicu na području njegovog suda, sudska pismena primaju preko pretinaca iz
stavka 1. ovoga članka. Protiv toga rješenja odvjetnik ima pravo žalbe
predsjedniku neposredno višeg suda u roku od osam dana.

Pismena koja se
dostavljaju preko pretinca ne smiju biti dostupna osobama kojima se dostavljaju
prije nego što potpišu dostavnicu. Pismena se dostavljaju u zatvorenim
omotnicama, u kojima se dostava obavlja preko pošte. Prigodom uzimanja pismena
moraju se preuzeti sva pismena položena u pretinac.

Na svako pismeno koje
se dostavlja na način predviđen u stavcima 1. i 2. ovoga članka naznačit će se
dan kada je položeno u pretinac osobe kojoj se dostava tako obavlja.

U slučajevima iz stavka 1. i 2. ovoga članka
odvjetnici su dužni pismeno podići iz pretinca u roku od osam dana na način
određen stavkom 3. i 4. ovoga članka. Ako pismeno ne bude podignuto u tom roku,
dostava će se obaviti stavljanjem pismena na oglasnu ploču suda. Smatrat će se
da je dostava obavljena istekom osmoga dana od dana stavljanja pismena na
oglasnu ploču suda.

Valjana je dostava koja
je u slučajevima iz stavka 1. i 2. ovoga članka umjesto preko pretinca
obavljena na drugi zakonom predviđen način.

Predsjednik suda povući
će odobrenje iz stavka 1. ovoga članka ako utvrdi da osoba kojoj je ono dano
neredovito preuzima pismena ili pokušava zloupotrijebiti takav način dostave.«

Članak 70.

U članku 139. riječi:
»njegovu namješteniku« zamjenjuju se riječima: »osobi koja radi«.

Članak 71.

U članku 140. stavku 1.
riječ: »danju« zamjenjuje se riječima: »od sedam do dvadeset sati«.

U stavku 2. riječi:
»ili na temelju posebne odluke suda koju je dostavljač dužan na zahtjev
pokazati« brišu se.

Iza stavka 2. dodaje se
novi stavak 3. koji glasi:

»Ako ocijeni da je to
potrebno, sud će odrediti da se dostava obavi na bilo kojem drugom mjestu ili u
bilo koje drugo vrijeme. Prigodom takve dostave osobi kojoj se dostava obavlja
predat će se primjerak rješenja suda kojim je ona određena. To rješenje ne mora
biti obrazloženo.«

Dosadašnji stavak 3.
koji postaje stavak 4. mijenja se i glasi:

»Odredba da se dostava
obavlja samo radnim danom u vrijeme određeno u stavku 1. ovoga članka ne važi
za dostavu poštom ili putem javnoga bilježnika.«

Članak 72.

U članku 141. stavku 1.
u prvoj rečenici riječ: »odraslih« zamjenjuje se riječju: »punoljetnih«.
Rečenica druga briše se.

Iza stavka 1. dodaje se
novi stavak 2. koji glasi:

»Ako se osoba kojoj se
pismeno ima dostaviti ne zatekne u svom stanu i ako se ono ne može predati kome
od njezinih punoljetnih članova domaćinstva, pismeno se može predati
kućepazitelju ili susjedu, ako oni na to pristanu, i time je dostava
obavljena.«

Dosadašnji stavci 2. i
3. postaju stavci 3. i 4.

Iza stavka 4. dodaje se
stavak 5. koji glasi:

»Osobe kojima se prema
odredbama prethodnih stavaka dostava obavi umjesto osobi kojoj se pismeno ima
dostaviti, dužne su pismeno predati toj osobi. Ako svojom krivnjom propuste
pismeno predati, odgovaraju osobi za koju su pismeno primili za štetu koju su
joj time prouzročili.«

Članak
73.

U članku 142. stavku 1.
u prvoj rečenici riječi: »izvanredni pravni lijek,« brišu se, a iza riječi:
»žalba« dodaju se riječi: »te pravni lijek«.

U stavku 2. brojke: »1.
i 2.« zamjenjuju se brojkama: »1., 2. i 3.«.

Članak
74.

U članku 143. brojke:
»1. i 2.« zamjenjuju se brojkama: » 1., 2. i 3.«, a na kraju teksta briše se
točka i dodaju riječi: »i uz naznaku osobe od koje se to saznalo.«.

Članak 75.

U članku 144. riječ: »odrasli«
zamjenjuje se riječju: »punoljetni«, riječ: »staviti« zamjenjuje se riječju:
»pribiti«, a riječ: »čas« zamjenjuje se riječju: »sat«.

Članak 76.

Članak 145. i naslov
iznad njega mijenjaju se i glase:

»Promjena adrese

Članak 145.

Stranka ili njezin
zastupnik dužni su tijekom postupka do isteka roka od šest mjeseci nakon
pravomoćnosti prvostupanjske odluke protiv koje žalba nije izjavljena, odnosno
nakon dostave drugostupanjske odluke kojom se postupak pravomoćno završava
odmah obavijestiti sud o svakoj promjeni svoje adrese.

Ako protiv pravomoćne odluke unutar roka iz
stavka 1. ovoga članka bude izjavljena revizija, taj se rok produžava sve dok
ne istekne šest mjeseci od dostave stranci odluke kojom se revizija odbacuje
ili odbija ili pobijana odluka preinačuje.

Ako je protiv
pravomoćne odluke unutar roka iz stavka 1. ovoga članka podnesen prijedlog za
ponavljanje postupka, taj se rok produžava do isteka roka od šest mjeseci nakon
pravomoćnosti prvostupanjske odluke u tom postupku protiv koje nije izjavljena
žalba, odnosno do isteka roka od šest mjeseci od dostave stranci
drugostupanjske odluke kojom se postupak za ponavljanje postupka pravomoćno
završava.

Ako u povodu
izvanrednoga pravnoga lijeka pravomoćna odluka bude ukinuta i predmet vraćen na
ponovno suđenje, smatrat će se da rok iz stavka 1. ovoga članka nije ni počeo
teći.

Ako stranka ili njezin
zastupnik ne obavijeste odmah sud o promjeni adrese, pa se zbog toga dostava
nije mogla uredno obaviti, sud će odrediti da se daljnje dostave u parnici obavljaju
stavljanjem pismena na oglasnu ploču suda, sve dok stranka ili njezin zastupnik
ne priopće sudu svoju novu adresu.

Dostava iz stavka 5.
ovoga članka smatra se obavljenom istekom osam dana od dana stavljanja pismena
na oglasnu ploču suda.

Kad zastupnik za
primanje pismena do isteka rokova iz stavka 1. do 3. ovoga članka promijeni
svoju adresu, a o tome ne obavijesti sud, sud će imenovati drugoga zastupnika
za primanje pismena kojemu će dostavu obaviti.

U slučaju iz stavka 7.
ovoga članka sud može novčano kazniti ranijeg zastupnika za primanje pismena
zbog povrede svoje dužnosti obavještavanja suda o promjeni adrese.«

Članak 77.

Članak 146. i naslov
iznad njega mijenjaju se i glase:

»Zastupnik za primanje
pismena

Članak 146.

Tužitelj ili njegov
zastupnik koji se nalaze u inozemstvu, a tužitelj nema punomoćnika u Republici
Hrvatskoj, dužni su već prigodom podnošenja tužbe imenovati punomoćnika za
primanje pismena u Republici Hrvatskoj. Ako oni tako ne postupe, sud će tužbu
odbaciti.

Tuženika ili njegova
zastupnika koji se nalaze u inozemstvu, a tuženik nema punomoćnika u Republici
Hrvatskoj, sud će već prigodom dostave prvoga pismena pozvati da u primjerenom
roku postave punomoćnika za primanje pismena u Republici Hrvatskoj, uz
upozorenje da će u suprotnom sud tuženiku na njegov trošak postaviti zastupnika
za primanje pismena iz reda odvjetnika ili jav­nih bilježnika i preko toga
zastupnika obavijestiti tuženika odnosno njegova zastupnika o tom postavljenju.

Stranci koja opozove
punomoć punomoćniku za primanje pismena i istodobno ne postavi drugog takvog
punomoćnika, sud će dostavu obavljati stavljanjem pismena na oglasnu ploču
suda, sve dok ta stranka ne postavi drugoga punomoćnika za primanje pismena.

Punomoćnik za primanje
pismena koji je obavijestio sud o tome da je stranci otkazao punomoć i priložio
nesumnjiv dokaz o tome da je stranka uredno primila taj otkaz, dužan je za
stranku i dalje primati pismena sve dok ne protekne trideset dana od dana
kojega je sudu priložio taj dokaz. Ako stranka u roku od trideset dana od dana
primitka otkaza punomoći ne obavijesti sud o imenovanju novoga punomoćnika za
primanje pismena, sud će postupiti u smislu odredbe stavka 3. ovoga članka.

Sredstva za pokriće
troškova postavljanja i rada zastupnika tuženika za primanje pismena dužan je
predujmiti tužitelj na temelju rješenja suda protiv kojega nije dopuštena
posebna žalba. Ako tužitelj ne predujmi ta sredstva u roku koji je sud odredio
u svom rješenju, sud će tužbu odbaciti.

Pravila o postavljanju
zastupnika tužitelju za primanje pismena na odgovarajući se način primjenjuju
na umješače.«

Članak 78.

U članku 149. stavak 1.
mijenja se i glasi:

»Potvrdu o obavljenoj
dostavi (dostavnicu) potpisuje primatelj, koji će na njoj napisati datum
primitka. Ako se dostava obavlja državnome tijelu, pravnoj osobi ili fizičkim
osobama koje obavljaju registriranu djelatnost, primatelj je dužan uz potpis
otisnuti i pečat ili štambilj tog tijela odnosno osobe. Dostavljač je dužan
naznačiti na dostavnici zašto prigodom dostave tom tijelu ili osobama pečat ili
štambilj nije otisnut.«

Iza stavka 5. dodaju se
novi stavci 6., 7., 8. i 9. koji glase:

»Ako dostavu ne obavlja
državnom tijelu ili pravnoj osobi, dostavljač će od osobe kojoj pismeno
predaje, a koju osobno ne poznaje, zatražiti da dokaže svoju istovjetnost.

Dostavljač će na
dostavnici upisati ime i prezime osobe kojoj je pismeno predao te naznačiti da
osobu kojoj je pismeno predao osobno poznaje, odnosno broj isprave na temelju
koje je utvrdio njenu istovjetnost i tko ju je izdao.

Dostavljač koji nije
javni bilježnik dužan je čitljivo označiti na dostavnici svoje ime i prezime te
svojstvo, a zatim je osobno potpisati.

Ako je to potrebno,
dostavljač će o dostavi sastaviti poseban zapisnik i priložiti ga uz
dostavnicu.«

Dosadašnji stavci 6. i
7. postaju stavci 10. i 11.

Članak 79.

Iza članka 149. dodaju
se članci 149.a i 149.b koji glase:

»Članak 149.a

Osobu koja neopravdano,
u slučajevima predviđenim u ovoj Glavi, odbije dokazati svoju istovjetnost ili
primiti pismeno te osobu koja na neki drugi način ometa dostavu svjesno onemogu­ćavajući
ili otežavajući primjenu odredaba ove Glave sud može novčano kazniti uz
odgovarajuću primjenu odredaba članka 110. ovoga Zakona.

Stranka kojoj je osoba
iz stavka 1. ovoga članka ponašanjem opisanim u toj odredbi prouzročila dodatne
troškove u postupku, može u tom postupku zatražiti od suda da je osudi da joj
te troškove naknadi, neovisno o tome je li je novčano kaznio ili nije. O takvom
zahtjevu sud je dužan rješenjem odlučiti bez odgode, neovisno o odluci o
glavnoj stvari. Protiv toga rješenja dopuštena je posebna žalba, ali se ovrha
na temelju njega može tražiti prije njegove pravomoćnosti.

Članak
149.b

Dostavljača koji
nesavjesno obavi koju radnju dostave i zbog toga dođe do znatnijeg
odugovlačenja postupka sud može novčano kazniti, primjenjujući na odgovarajući
način odredbe članka 110. ovoga Zakona.

Stranka kojoj je
dostavljač iz stavka 1. ovoga članka nesavjesnim obavljanjem svoje dužnosti
prouzročio dodatne troškove u postupku, može u tom postupku zatražiti od suda
da dostavljača odnosno pravnu osobu koja za njega odgovara po općim pravilima
za naknadu štete osudi da joj te troškove naknadi. O takvom zahtjevu sud je
dužan rješenjem odlučiti bez odgode, neovisno o odluci o glavnoj stvari. Protiv
toga rješenja dopuštena je žalba, ali se ovrha na temelju njega može tražiti i
prije njegove pravomoćnosti.

Zahtjev za naknadu
troškova iz stavka 2. ovoga članka stranka može postaviti u roku od petnaest
dana od saznanja za razloge koji opravdavaju njegovo postavljanje, a najkasnije
do pravomoćnosti, odnosno okončanja postupka u povodu izvanrednog pravnog
lijeka.«

Članak 80.

U članku 150. stavku 2.
u drugoj rečenici iza riječi: »daje« dodaju se riječi: »sudac pojedinac,
odnosno«, a riječi: »odnosno radnik u sudu« zamjenjuju se riječima: »ili
sudac«.

Članak 81.

U članku 153. iza
stavka 3. dodaje se novi stavak 4. koji glasi:

»Ako sud izvede dokaz
iako predujam za njegovo izvođenje nije položen, rješenjem će naložiti stranci
da u roku od osam dana određenu svotu plati svjedoku ili vještaku. Žalba protiv
toga rješenja ne odgađa ovrhu.«

Dosadašnji stavak 4.
postaje stavak 5.

Članak 82.

U članku 154. stavku 2.
riječ: »podmiruje« zamjenjuje se riječju: »snosi«.

U stavku 4. brojka:
»4.« zamjenjuje se brojkom: »5.«.

Članak 83.

Iza članka 154. dodaje
se članak 154.a koji glasi:

»Članak 154.a

U postupcima u kojima
državni odvjetnik ili koje drugo državno tijelo nastupa kao stranka, odluka o
troškovima postupka donosi se u korist, odnosno protiv Republike Hrvatske.«

Članak 84.

U članku 156. iza
stavka 2. dodaje se stavak 3. koji glasi:

»O zahtjevima za
naknadu troškova iz stavka 1. i 2. ovoga članka sud je dužan rješenjem odlučiti
bez odgode, neovisno o odluci o glavnoj stvari. Protiv toga rješenja posebna
žalba nije dopuštena, a ovrha se na temelju toga rješenja može tražiti prije
njegove pravomoćnosti.«

Članak 85.

U članku 158. stavak 1.
mijenja se i glasi:

»Tužitelj koji povuče
tužbu dužan je protivnoj stranci nadoknaditi parnične troškove. Ali, ako je
tužba povučena odmah nakon što je tuženik udovoljio zahtjevu tužitelja,
troškove postupka dužan je tužitelju nadoknaditi tuženik.«

Članak 86.

U članku 159. stavku 1.
riječ: »podmiruje« zamjenjuje se riječju: »snosi«.

Članak 87.

U članku 160. riječ:
»izvršnom« zamjenjuje se riječju »ovršnom«, a riječ »podmiruje« zamjenjuje se
riječju: »snosi«.

Članak 88.

U članku 162. stavku 1. riječi: »javni tužitelj«
zamjenjuju se riječima: »državni odvjetnik«.

Stavci 2., 3. i 4. brišu se.

Članak 89.

U članku 163. riječi: »javno pravobraniteljstvo«
zamjenjuju se riječima: »državno odvjetništvo«.

Članak 90.

U članku 164. stavku 2. riječ: »zahtjev«
zamjenjuje se riječju: »zahtjevu«.

Iza stavka 4. dodaje se novi stavak 5. koji
glasi:

»U odluci kojom se postupak završava za nekog
suparničara, sud će odlučiti i o zahtjevu za naknadu troškova stranaka između
kojih se tom odlukom postupak pred tim sudom završava.«

Dosadašnji stavci 5., 6. i 7. postaju stavci 6.,
7. i 8.

Članak 91.

Članak 165. mijenja se i glasi:

»U međupresudi ili
djelomičnoj presudi sud može izreći da se odluka o troškovima ostavlja za
kasniju presudu, osim ako se kod djelomične presude ne radi o slučaju iz članka
164. stavka 5. ovoga Zakona.«

Članak
92.

U članku 172. stavak 3.
mijenja se i glasi:

»Sud može stranku
osloboditi od plaćanja sudskih pristojbi uz uvjete propisane Zakonom o sudskim
pristojbama.«

Članak 93.

U članku 173. stavku 4.
riječ: »republičkim« zamjenjuju se riječju: »posebnim«.

Članak 94.

U članku 177. stavku 3.
riječ: »prema« zamjenjuje se riječju: »po«.

Članak
95.

Članak 178.a briše se.

Članak 96.

U članku 179. stavku 3.
riječ: »republičkim« zamjenjuje se riječju: »posebnim«.

Članak 97.

U članku 181. stavku 1.
riječi: »republičko tijelo uprave« zamjenjuju se riječju: »ministarstvo«.

Članak 98.

U članku 186. stavku 1.
riječi: »da sadrži« zamjenjuju se riječju: »sadržavati«.

Stavak 2. mijenja se i
glasi:

»Kad stvarna
nadležnost, sastav suda, vrsta postupka, pravo na izjavljivanje revizije,
ovlaštenje na zastupanje ili pravo na naknadu troškova postupka ovisi o
vrijednosti predmeta spora, a predmet tužbenog zahtjeva nije novčana svota,
tužitelj je dužan u tužbi naznačiti vrijednost predmeta spora.«

Članak 99.

Iza članka 186. dodaju
se članci 186.a, 186.b i 186.c koji glase:

»Članak 186.a

Osoba koja namjerava podnijeti tužbu protiv
Republike Hrvat­ske dužna se prije podnošenja tužbe obratiti nadležnom državnom
odvjetništvu sa zahtjevom za mirno rješenje spora.

Ako je zahtjev iz
stavka 1. ovoga članka podnesen nenadležnom državnom odvjetništvu, smatrat će
se da je podnesen nadležnom državnom odvjetništvu istekom roka od osam dana.

Podnošenjem zahtjeva iz
stavka 1. prekida se zastarijevanje.

Nagodba postignuta
između podnositelja zahtjeva i Državnog odvjetništva, po zahtjevu iz stavka 1.
ovoga članka, ima svojstvo ovršnosti.

Ako zahtjev iz stavka
1. ovoga članka ne bude prihvaćen ili o njemu ne bude odlučeno u roku od tri
mjeseca od njegova podnošenja, podnositelj zahtjeva može podnijeti tužbu
nadležnom sudu.

Sud će odbaciti tužbu
protiv Republike Hrvatske podnesenu prije donošenja odluke o zahtjevu za mirno
rješenje spora, odnosno prije isteka roka iz stavka 2. ovoga članka.

Odredbe prethodnih
stavaka ovoga članka ne primjenjuju se u slučajevima kada je posebnim zakonom
propisan postupak podnošenja zahtjeva za mirno rješenje spora nadležnom
državnom odvjetništvu ili nekom drugom tijelu.

Članak 186.b

Tužitelj koji za to ima
imovinskopravni interes može tužbom zatražiti od suda da naloži tuženiku koji
je prema sadržaju pravnoga odnosa dužan položiti račun ili dati pregled neke
imovine i obveza, odnosno tuženiku za koga je vjerojatno da nešto zna o
utajenoj ili prikrivenoj imovini – da, pod prisegom ili bez prisege, položi
račun ili preda potpuni pregled imovine ili obveza, odnosno priopćiti što mu je
o utajenoj ili prikrivenoj imovini poznato, te izjavi da su položeni račun,
predani pregled imovine i obveza, odnosno dani podaci o utajenoj ili
prikrivenoj imovini potpuni i točni.

U sporovima u kojima ne
može postaviti tužbeni zahtjev za isplatu određenog iznosa novca, isporuku
određene količine zamjenjivih stvari, predaju određenih stvari ili prijenos
određenih prava prije nego što tuženik ispuni svoju obvezu polaganja računa ili
predaje pregleda imovine i obveza, tužitelj može u tužbi istaknuti, pored
zahtjeva za polaganje računa ili predaju pregleda imovine i obveza iz stavka 1.
ovoga članka, i zahtjev kojim će zatražiti od suda da tuženika osudi na isplatu
iznosa novca, isporuku ili predaju stvari ili prijenos prava čiju će visinu,
količinu odnosno istovjetnost odrediti tek nakon što tuženik položi račun ili
preda pregled imovine i obveza, odnosno tek nakon što se provede vještačenje
ili izvedu drugi dokazi u povodu položenog računa ili predanog pregleda imovine
i obveza ili u povodu uskrate polaganja računa ili predaje pregleda imovine i
obveza.

U sporovima u kojima ne
može postaviti određeni zahtjev prije nego što dođe do podataka koje mu tuženik
ne želi dati premda njima raspolaže, a koje mu je prema sadržaju
građanskopravnoga odnosa dužan dati odnosno koji se mogu smatrati zajedničkima
za obje stranke, tužitelj može u tužbi istaknuti zahtjev kojim će zatražiti od
suda da tuženika osudi na isplatu iznosa, predaju stvari ili prijenos prava
čiju će visinu, količinu, odnosno istovjetnost odrediti tek nakon što mu
tuženik dade potrebne podatke, odnosno tek nakon što se provede vještačenje ili
izvedu drugi dokazi o podacima koje tuženik izbjegava dati.

U slučajevima iz stavka
2. i 3. ovoga članka tužitelj je dužan određeni tužbeni zahtjev postaviti u
roku koji mu za to sud odredi tijekom postupka rješenjem protiv kojega nije
dopuštena posebna žalba.

U tužbi iz stavka 1. ovoga članka tužitelj je
dužan naznačiti vrijednost predmeta spora u skladu s odredbom članka 40. stavka
2. ovoga Zakona; prigodom postavljanja tužbenoga zahtjeva iz stavka 4. ovoga
članka tužitelj je dužan iznova naznačiti vrijednost predmeta spora u skladu s
odredbama članka 35. do 37. i članka 39. ovoga Zakona.

Članak 186.c

Tužitelj koji učini vjerojatnim da tuženik
ozbiljno dovodi u pitanje postojanje njegove još uvijek nedospjele tražbine,
ili da će morati sudskim putem ostvarivati svoju tražbinu nakon što ona
dospije, ili da iz drugih razloga ima za to pravni interes, može i prije
dospjelosti tražbine zatražiti od suda da tuženiku naloži da mu ispuni dužnu
činidbu u vrijeme njezine dospjelosti. Vrijeme dospjelosti tražbine treba biti
određeno naznačeno u tužbenom zahtjevu.

Sud će odbaciti tužbu ako utvrdi da tužitelj
nema pravnoga interesa tražiti donošenje presude iz stavka 1. ovoga članka
prije dospjelosti tražbine.

Ovrha na temelju presude kojom je prihvaćen
zahtjev iz stavka 1. ovoga članka može se tražiti tek nakon dospjelosti
tražbine.«

Članak 100.

U članku 187. stavku 3. riječi: »u tijeku«
zamjenjuju se riječima: »prije ili tijekom«, a riječi: », pored postojećeg zahtjeva,«
brišu se.

U stavku 4. iza riječi: »člana« dodaju se
riječi: »nakon podnošenja tužbe«.

Članak 101.

U članku 192. iza stavka 2. dodaje se novi
stavak 3. koji glasi:

»Nakon što se tuženik upustio u raspravljanje o
glavnoj stvari, umjesto tužitelja može u parnicu stupiti novi tužitelj samo ako
tuženik na to pristane.«

U dosadašnjem stavku 3. koji postaje stavak 4.
riječ: »tuženika« zamjenjuje se riječju: »stranke«.

Članak 102.

U članku 196. iza stavka 2. dodaje se novi
stavak 3. koji glasi:

»Nakon što se tuženik upustio u raspravljanje o
glavnoj stvari, bez njegova pristanka ne može uz tužitelja pristupiti novi
tužitelj.«

Dosadašnji stavak 3. postaje stavak 4.

Članak 103.

Članak
205. i naslov iznad njega brišu se.

Članak 104.

Iza članka 208. dodaje se članak 208.a koji
glasi:

»Članak 208.a

Umješač ne može u odnosu na stranku kojoj se bio
pridružio u prethodnom postupku tvrditi da spor, onako kako je tijekom toga
postupka izložen sudu, nije pravilno riješen. Njegov prigovor istaknut u novoj
parnici, da je stranka kojoj se bio pridružio pogrešno vodila spor, može biti
prihvaćen samo utoliko ukoliko je on s obzirom na stanje spora u vrijeme svoga
stupanja u prethodnu parnicu ili izjavama i radnjama te stranke bio spriječen
poduzeti radnje koje bi dovele do povoljnijeg ishoda spora, odnosno ako takve
radnje, za mogućnost čijega poduzimanja on nije znao, sama stranka nije
poduzela namjerno ili iz grube nepažnje.

Odredba stavka 1. ovoga članka na odgovarajući
se način primjenjuje i na imenovanog prethodnika (članak 210.) te na treću
osobu obaviještenu o parnici (članak 211.).«

Članak 105.

Iza članka 209. dodaje se članak 209.a koji
glasi:

»Članak 209.a

Odredbe ovoga Zakona o stranačkoj i parničnoj
sposobnosti te zastupanju stranaka, kao i o podnescima stranaka i dostavi
strankama na odgovarajući se način primjenjuju i na umješača.«

Članak 106.

U članku 210. stavku 1. riječ: »imalac«
zamjenjuje se riječju: »držatelj«, a riječ: »ima« zamjenjuje se riječju:
»drži«.

Članak 107.

Naslov Glave sedamnaeste mijenja se i glasi:

»Glava sedamnaesta

PREKID, OBUSTAVA I MIROVANJE POSTUPKA«

Članak 108.

Članak 212. mijenja se
i glasi:

»Postupak se prekida:

1) kad stranka umre,

2) kad stranka izgubi
parničnu sposobnost a nema punomoćnika u toj parnici,

3) kad zakonski
zastupnik stranke umre ili prestane njegovo ovlaštenje za zastupanje, a stranka
nema punomoćnika u toj parnici,

4) kad stranka koja je
pravna osoba prestane postojati odnosno kad nadležno tijelo pravomoćno odluči o
zabrani rada,

5) kad nastupe pravne
posljedice otvaranja stečajnog postupka,

6) kad se stranka nađe
na području koje je zbog izvanrednih događaja (poplava i sl.) odsječeno od
suda,

7) kad zbog rata ili
drugih uzroka prestane rad u sudu,

8) kad je to drugim
zakonom određeno.«

Članak 109.

U članku 213. stavak 1.
mijenja se i glasi:

»Sud će prekid postupka
odrediti i ako je odlučio da sam ne rješava o prethodnom pitanju (članak 12.).«

Članak 110.

U članku 214. iza
stavka 2. dodaje se novi stavak 3. koji glasi:

»Ako je postupak
prekinut iz razloga navedenog u članku 212. točki 5. ovoga Zakona i ako je zbog
otvaranja stečajnoga postupka prestala nadležnost suda koji vodi postupak, taj
će sud rješenjem utvrditi prekid postupka, oglasiti se nenadležnim i ustupiti
predmet nadležnom sudu nakon pravomoćnosti rješenja.«

Dosadašnji stavak 3.
postaje stavak 4.

Članak 111.

U članku 215. stavku 1.
brojka: »4.« zamjenjuje se brojkom: »5.«, a iza riječi: »strane« dodaju se
riječi: »ili po službenoj dužnosti«.

Iza stavka 1. dodaju se
novi stavci 2. i 3. koji glase:

»U slučaju iz članka
214. stavka 3. ovoga Zakona smatrat će se da je postupak nastavljen dostavom
rješenja o prekidu postupka i o oglašavanju suda nenadležnim stranci kojoj je
kasnije dostavljen.

Postupak koji je prekinut iz razloga navedenih u
članku 212. točki 6. ovoga Zakona nastavit će se kad stranka koja se nalazila
na području koje je zbog izvanrednih događaja odsječeno od suda preuzme
postupak ili kad je sud na prijedlog protivne stranke ili po službenoj dužnosti
pozove da to učini.«

U dosadašnjem stavku 2. koji postaje stavak 4.
riječi: »stavku 1. točki 1. i stavku 2.« brišu se.

U dosadašnjem stavku 3. koji postaje stavak 5.
iza riječi: »stranke« dodaju se riječi: »ili po službenoj dužnosti«.

Dosadašnji stavci 4. i 5. postaju stavci 6. i 7.

Članak 112.

Iza članka 215. dodaju se članci 215.a i 215.b
koji glase:

»Članak 215.a

U slučajevima u kojima po ovom Zakonu dolazi do
zastoja postupka primjenjivat će se na odgovarajući način odredbe ovoga Zakona
o prekidu postupka.

Članak 215.b

Postupak se obustavlja kad umre ili prestane
postojati stranka u postupku o pravima koja ne prelaze na njezine nasljednike,
odnosno pravne sljednike.

U slučajevima iz stavka 1. ovoga članka sud će
rješenje o obustavi postupka dostaviti protivnoj stranci te nasljednicima,
odnosno pravnim sljednicima stranke nakon što oni budu utvrđeni.

Sud će nasljednicima umrle stranke, na prijedlog
protivne stranke ili po službenoj dužnosti, postaviti privremenog zastupnika
kojemu će dostaviti rješenje o obustavi postupka, ako ocijeni da bi ostavinski
postupak mogao duže trajati.

Rješenje o obustavi postupka zbog toga što je
pravna osoba prestala postojati dostavit će se protivnoj stranci i njezinom
pravnom sljedniku nakon što on bude utvrđen, a ako pravna osoba nema pravnoga
sljednika, sud će, na prijedlog protivne stranke ili po službenoj dužnosti,
rješenje o obustavi postupka dostaviti državnom odvjetništvu.

Dok se postupak u
povodu rješenja o obustavi pravomoćno ne završi, glede rokova za poduzimanje
pravnih radnji te prava stranaka i suda da poduzimaju te radnje primijenit će
se na odgovarajući način pravila o prekidu postupka, ako prethodnim odredbama
ovoga članka nije drugačije propisano.«

Članak 113.

U članku 216. stavku 1.
iza riječi: »predloži mirovanje« stavlja se točka a zarez i riječi: »ili kad na
ročište dođe samo tužitelj, pa ne predloži donošenje presude zbog izostanka.«
brišu se.

Članak 114.

U članku 218. stavku 1.
riječ: »izvršenje« zamjenjuje se riječima: »nastupanje pravnih učinaka«.

Članak 115.

U članku 219. dodaje se
stavak 2. koji glasi:

»Sud može tijekom
postupka, kad ocijeni da je to svrsishodno za pravilno rješenje spora,
upozoriti stranke na njihovu dužnost iz stavka 1. ovoga članka, a osobito na
potrebu iznošenja odlučnih činjenica i predlaganja određenih dokaza te iznijeti
razloge zbog kojih smatra da je to potrebno.«

Članak 116.

U članku 220. stavak 2. mijenja se i glasi:

»Sud odlučuje o tome koje će od predloženih
dokaza izvesti radi utvrđivanja odlučnih činjenica.«

Članak 117.

U članku 224. stavku 1.
riječ: »Dokazi« zamjenjuje se riječima: »U sporovima koje sudi vijeće dokazi«.

Članak 118.

U članku 225. iza
riječi: »ovlašten je« dodaje se zarez i riječi: »ako stranke to predlože,«.

Članak 119.

U članku 230. stavak 1.
mijenja se i glasi:

»Isprava koju je u
propisanom obliku izdalo državno tijelo u granicama svoje nadležnosti te
isprava koju je u takvom obliku izdala pravna ili fizička osoba u obavljanju
javnog ovlaštenja koje joj je povjereno zakonom ili propisom utemeljenim na
zakonu (jav­na isprava), dokazuje istinitost onoga što se u njoj potvrđuje ili
određuje.«

Članak
120.

U članku 232. stavak 3.
mijenja se i glasi:

»Ako se isprava nalazi
kod državnoga tijela ili koje pravne ili fizičke osobe koja ima javna
ovlaštenja, a sama stranka ne može postići da se isprava preda ili pokaže, sud
će na prijedlog stranke pribaviti tu ispravu.«

Članak 121.

U članku 233. stavku 5.
riječ: »prema« zamjenjuje se riječju: »po«.

Članak
122.

U članku 234. stavak 1.
mijenja se i glasi:

»Treća osoba dužna je
po nalogu suda podnijeti ispravu koju je po zakonu dužna pokazati ili
podnijeti, odnosno ispravu koja je po svojem sadržaju zajednička za tu osobu i
stranku koja se na ispravu poziva. U pogledu prava treće osobe da uskrati
podnošenje drugih isprava na odgovarajući se način primjenjuju odredbe članka 237.
i 238. ovoga Zakona.«

Stavak 5. mijenja se i
glasi:

»Na temelju rješenja
kojim je trećoj osobi naloženo da preda određenu ispravu ovrha će se provesti
po službenoj dužnosti po pravilima ovršnog postupka i prije pravomoćnosti toga
rješenja.«

Članak 123.

U članku 237. stavku 1.
točki 2. riječ: »ispovijedala« zamjenjuje se riječju: »ispovijedila«.

U stavku 2. riječi:
»Predsjednik vijeća« zamjenjuju se riječima: »Sudac pojedinac ili predsjednik
vijeća«.

Članak 124.

U članku 238. stavku 2.
riječi: »Predsjednik vijeća« zamjenjuju se riječima: »Sudac pojedinac ili
predsjednik vijeća«.

Članak 125.

Članak 246. mijenja se
i glasi:

»Sud može odlučiti da
svjedok prisegne na iskaz koji je dao.

Prisega se daje usmeno
izgovaranjem ovih riječi: »Prisežem čašću da sam o svemu što me je sud pitao
istinu govorio i da ništa što sam o ovoj stvari znao nisam prešutio.«

Sud može odlučiti da svjedok prisegne i prije
nego što bude saslušan.

Nijemi svjedoci koji znaju čitati i pisati
prisežu tako da potpisuju tekst prisege, a gluhi će svjedoci pročitati tekst
prisege. Ako gluhi ili nijemi svjedoci ne znaju ni čitati ni pisati, prisegnut
će preko tumača.

Ako se svjedok ponovno saslušava, neće po drugi
put dati prisegu, nego će se samo opomenuti na već danu prisegu.«

Članak 126.

 Članak
247. mijenja se i glasi:

»Neće se tražiti prisega od svjedoka koji u
vrijeme saslušanja nisu punoljetni ili ne mogu shvatiti njezino značenje.

Protiv odluke suda kojom se svjedoku naređuje da
prisegne ili se određuje da svjedok ne prisegne, stranke i svjedok nemaju pravo
na žalbu.«

Članak 127.

U članku 248. stavku 1. i 2. riječi: »do
3.000,00« zamjenjuju se riječima: »od 500,00 do 10.000,00«.

Iza stavka 3. dodaje se novi stavak 4. koji
glasi:

»U slučajevima iz stavka 1. do 3. ovoga članka
na odgovarajući način primjenjuju se odredbe članka 10. ovoga Zakona.«

Dosadašnji stavci 4. i 5. postaju stavci 5. i 6.

Dosadašnji stavak 6. briše se.

Članak 128.

U članku 249. stavku 2. riječi: »da zahtijeva«
zamjenjuju se riječju: »zatražiti«.

U stavku 3. u drugoj rečenici riječ: »izvršenje«
zamjenjuje se riječju: »ovrhu«.

Članak 129.

U članku 253. stavku 3. riječi: »ovlašteni
radnik tijela ili organizacije« zamjenjuju se riječima: »ovlaštena osoba tijela
ili pravne osobe«.

Članak 130.

U članku 254. stavku 1. riječi: »ili sudac
porotnik« brišu se.

U stavku 2. riječ: »ličnosti« zamjenjuje se
riječju: »osobi«.

Članak 131.

U članku 255. stavku 1. riječi: »do 3.000,00«
zamjenjuju se riječima: »od 500,00 do 10.000,00«.

U stavku 2. brojka: »5.« zamjenjuje se brojkom:
»6.«.

U stavku 3. dodaju se rečenica druga i treća
koje glase: »O takvom zahtjevu sud je dužan odlučiti bez odgode. Žalba protiv
toga rješenja ne odgađa ovrhu.«

Članak 132.

U članku 260. iza stavka 3. dodaje se stavak 4.
koji glasi:

»Odredba članka 255. stavka 3. ovoga Zakona
primijenit će se na odgovarajući način i kada vještak svoj nalaz i mišljenje ne
podnese u roku koji mu je sud odredio.«

Članak 133.

U članku 265. stavak 2. mijenja se i glasi:

»Neće se saslušati stranka koja uskrati davanje
iskaza ili se bez opravdanog razloga ne odazove pozivu suda.«

Članak 134.

U članku 268. iza stavka 1. dodaje se novi
stavak 2. koji glasi:

»Ako stranka ima punomoćnika, poziv na ročište
na kojemu će se izvesti dokaz saslušanjem stranaka stranci ili osobi koja se
treba saslušati za stranku uputit će se preko punomoćnika.«

U dosadašnjem stavku 2. koji postaje stavak 3.
riječi: »(članak 265. stavak 2.)« brišu se.

Članak 135.

U članku 270. riječi: »polaganja zakletve«
zamjenjuju se riječima: »davanja prisege«.

Članak 136.

U članku 272. stavku 1. iza riječi: »bojazan da
se« dodaje se riječ: »neki«.

Članak 137.

U članku 274. prva rečenica mijenja se i glasi:
»U podnesku kojim traži osiguranje dokaza predlagatelj je dužan naznačiti prava
čija zaštita ovisi o činjenicama koje se imaju utvrditi predloženim dokazom,
razloge iz kojih smatra da je izvođenje toga dokaza nužno radi utvrđenja tih
činjenica, te zašto se kasnije on neće moći izvesti ili će njegovo izvođenje
biti otežano.«

Članak 138.

U članku 277. stavak 3. mijenja se i glasi:

»U sporovima koje sudi vijeće glavnu raspravu
priprema pred­sjednik vijeća, koji je ovlašten donositi sve odluke i poduzimati
sve radnje koje je tijekom pripremanja glavne rasprave ovlašten donositi,
odnosno poduzimati sudac pojedinac.«

Stavak 4. mijenja se i glasi:

»U tijeku pripremanja glavne rasprave stranke
mogu upućivati podneske u kojima će navesti činjenice koje treba utvrditi te
dokaze čije izvođenje predlažu u skladu s ovim Zakonom.«

Iza stavka 4. dodaju se stavci 5. i 6. koji
glase:

»U sporovima koje sudi vijeće predsjednik vijeća
može radi pripreme glavne rasprave održati pripremno ročište u skladu s ovim
Zakonom.

Odluke koje u pripremanju glavne rasprave
predsjednik vijeća može donijeti tek na pripremnom ročištu, sudac pojedinac
može donijeti tek na ročištu za glavnu raspravu.«

Članak 139.

U članku 278. stavku 1. riječi: »predsjednik
vijeća ovlašten je da odlučuje« zamjenjuju se riječima: »sud je ovlašten
odlučivati«.

U stavku 2. riječi: »predsjednik vijeća«
zamjenjuju se riječju: »sud«.

Članak 140.

U članku 279. riječi: »Predsjednik vijeća«
zamjenjuju se riječju: »Sud«, a iza riječi: »odricanja« stavlja se zarez i
dodaju riječi: »presudu zbog ogluhe«.

Članak 141.

U članku 280. riječi: »predsjednik vijeća
ovlašten je« zamjenjuju se riječima: »sud je ovlašten«.

Članak 142.

U članku 281. riječi: »predsjednik će vijeća«
zamjenjuju se riječima: »sud će«.

Članak 143.

U članku 282. stavku 1. riječi: »predsjednik
vijeća« zamjenjuju se riječju: »sud«.

U stavku 2. riječi: »Predsjednik vijeća«
zamjenjuju se riječju: »Sud«.

Članak 144.

U članku 283. riječi: »predsjednik vijeća
ostavit će« zamjenjuju se riječima: »sud će ostaviti«.

Članak 145.

Članak 284. i naslov iznad njega mijenjaju se i
glase:

»Odgovor
na tuŽbu

Članak 284.

Ako sud smatra da se na temelju tužbe može dalje
postupati, naredit će da se primjerak tužbe dostavi tuženiku radi podnošenja
pisanog odgovora na tužbu. Sud je dužan u pozivu upozoriti tuženika na pravne
posljedice nedavanja odgovora na tužbu (članak 331.b).

Sud može iznimno, ako to zahtijevaju posebne
okolnosti pojedinog slučaja, a osobito ako je to potrebno radi odlučivanja o
prijedlogu za određivanje privremenih mjera, odmah zakazati ročište i narediti
da se primjerak tužbe dostavi tuženiku.«

Članak 146.

Članak 285. mijenja se
i glasi:

»U odgovoru na tužbu
tuženik se može očitovati o zahtjevima i navodima tužbe te predložiti dokaze
kojima potkrepljuje te navode. Uz odgovor na tužbu tuženik je dužan priložiti
isprave na koje se poziva ako je to moguće.

Odgovor na tužbu
podnosi se u roku koji odredi sud, ali taj rok ne može biti kraći od petnaest
niti duži od trideset dana.

Nakon što tuženik
podnese odgovor na tužbu, u sporovima koje sudi vijeće predsjednik vijeća će
ocijeniti je li s obzirom na prijedloge i navode stranaka potrebno zakazati pripremno
ročište ili se odmah može zakazati ročište za glavnu raspravu.

Tuženik može u pisanom
obliku odgovoriti na tužbu iako mu to sud nije naredio.

Nakon što primi odgovor na tužbu, sud može
donositi sva rješenja koja može donositi u tijeku prethodnog ispitivanja
tužbe.«

Članak 147.

U članku 286. iza stavka 2. dodaje se novi
stavak 3. koji glasi:

»U pozivu za pripremno ročište predsjednik
vijeća je dužan upozoriti stranke na pravne posljedice propuštanja da na tom
ročištu ili najkasnije na prvom ročištu za glavnu raspravu iznesu nove
činjenice i predlože nove dokaze (članak 299.).«

Dosadašnji stavak 3. koji postaje stavak 4.
mijenja se i glasi:

»Ako je potrebno da se za pripremno ročište
pribave spisi, isprave ili predmeti koji se nalaze kod suda ili kod kojega
drugog državnog tijela ili pravne, odnosno fizičke osobe kojoj je povjereno
vršenje javnog ovlaštenja, sud će narediti, ako su stranke to predložile, da se
ti predmeti, odnosno isprave pravodobno pribave.«

Članak 148.

U članku 288. stavku 2. riječi: »koje je
ovlašten da donosi« zamjenjuju se riječima: »koja je ovlašten donositi«.

Članak 149.

U članku 289. stavak 1. mijenja se i glasi:

»Kad utvrdi da ne postoje smetnje za daljnje
vođenje postupka, predsjednik će vijeća, prema rezultatima raspravljanja na
pripremnom ročištu, odlučiti koji će se od predloženih svjedoka i vještaka
pozvati na glavnu raspravu i koji će se drugi od predloženih dokaza pribaviti.
O tome koji će se od tih dokaza izvesti odlučuje vijeće na glavnoj raspravi.«

Članak 150.

U članku 290. stavak 1. mijenja se i glasi:

»Ako je koja od stranaka predložila da se neke
sporne činjenice utvrde vještačenjem, predsjednik vijeća će imenovati vještake,
odlučiti o zahtjevima za njihovo izuzeće i pozvati jednu ili obje stranke da
polože svotu potrebnu za troškove vještaka.«

U stavku 3. prva rečenica mijenja se i glasi:
»Na prijedlog koje od stranaka, ako ocijeni da je to potrebno, predsjednik
vijeća može obaviti uviđaj izvan suda.«

Članak 151.

U članku 292. riječi: »glavna rasprava«
zamjenjuju se riječima: »ročište za glavnu raspravu«.

Članak 152.

U članku 293. stavku 1. iza riječi: »zakazuje«
dodaju se riječi: »sudac pojedinac, odnosno«.

U stavku 3. u prvoj rečenici riječ:
»Predsjednik« zamjenjuje se riječima: »Sudac pojedinac, odnosno predsjednik«, a
riječi: »na pripremnom ročištu« brišu se. U drugoj rečenici iza riječi:
»održano,« dodaju se riječi: »sudac pojedinac, odnosno«.

Članak 153.

U članku 294. riječ: »Predsjednik« zamjenjuje se
riječima: »Sudac pojedinac, odnosno predsjednik«.

Članak 154.

Članak 296. mijenja se i glasi:

»Ako stranka ili zakonski zastupnik stranke nije
u stanju jasno i određeno izjasniti se o predmetu o kojemu se raspravlja, a
nema punomoćnika, sudac pojedinac, odnosno predsjednik vijeća upozorit će je na
potrebu da uzme punomoćnika.

Ako stranka ne može odmah uzeti punomoćnika, sud
će na njezin prijedlog odgoditi ročište.«

Članak 155.

U članku 297. stavak 5. mijenja se i glasi:

»Kad je u ovom Zakonu predviđeno da stranka može
staviti određeni prigovor ili prijedlog ili poduzeti kakvu drugu parničnu
radnju dok se tuženik na glavnoj raspravi ne upusti u raspravljanje o glavnoj
stvari, takav prigovor, odnosno prijedlog stranka može staviti, odnosno drugu
parničnu radnju poduzeti dok tuženik ne završi svoj odgovor na tužbu.«

Članak 156.

Članak 298. mijenja se i glasi:

»Sudac pojedinac, odnosno predsjednik vijeća
postavljanjem pitanja i na drugi svrsishodan način nastojat će da se tijekom
rasprave iznesu sve odlučne činjenice, da se dopune nepotpuni navodi stranaka o
važnim činjenicama, da se označe ili dopune dokazna sredstva koja se odnose na
navode stranaka i, uopće, da se dadu sva razjašnjenja potrebna da bi se
utvrdilo činjenično stanje važno za odluku. U mjeri u kojoj je to potrebno radi
ostvarivanja toga cilja, sud će sa strankama razmotriti i pravna pitanja
spora.«

Članak 157.

Članak 299. mijenja se
i glasi:

»Stranke su dužne već u
tužbi i odgovoru na tužbu, na pripremnom ročištu ili najkasnije na prvom
ročištu za glavnu raspravu ako pripremno ročište nije održano iznijeti sve
činjenice na kojima temelje svoje zahtjeve, predložiti dokaze potrebne za
utvrđivanje iznijetih činjenica te se izjasniti o činjeničnim navodima i
dokaznim prijedlozima protivne stranke.

Stranke mogu i kasnije
tijekom glavne rasprave iznositi nove činjenice i predlagati nove dokaze, ali
su dužne naknaditi troškove koji time budu izazvani protivnoj stranci, osim ako
potreba za iznošenjem novih činjenica i predlaganja novih dokaza nije izazvana
ponašanjem protivne stranke. Na zahtjev protivne stranke, sud će bez odgode
rješenjem odlučiti o naknadi takvih troškova rješenjem. Protiv toga rješenja
posebna žalba nije dopuštena, a ovrha se na temelju njega može tražiti prije
njegove pravomoćnosti.

Stranke mogu i između
ročišta za glavnu raspravu upućivati podneske u kojima će iznositi nove
činjenice i predlagati nove dokaze. Odredba stavka 2. ovoga članka primijenit
će se i u tom slučaju na odgovarajući način.«

Članak 158.

U članku 300. stavcima
1. i 2. riječ: »vijeće« zamjenjuje se riječju: »sud«.

Članak
159.

U članku 301. stavku 1.
iza riječi: »presuđena,« dodaje se riječ: »ili«, a riječi: »ili da se tužitelj
pred sudom odrekao tužbenog zahtjeva,« brišu se.

Stavak 2. briše se.

U dosadašnjem stavku 3.
koji postaje stavak 2. riječi: »vijeće odlučilo« zamjenjuju se riječima: »sud
odlučio«.

U dosadašnjem stavku 4.
koji postaje stavak 3. brojka: »3.« zamjenjuje se brojkom: »2.«, a riječi: »da
li se tužitelj pred sudom odrekao tužbenog zahtjeva« brišu se.

Članak 160.

U članku 302. stavak 1.
mijenja se i glasi:

»U sporovima koje sudi
vijeće, kad predsjednik vijeća završi saslušanje pojedinog svjedoka, vještaka
ili stranke, članovi vijeća mogu toj osobi neposredno postavljati pitanja.«

U stavku 2. iza riječi:
»odobrenju« dodaju se riječi: »suca pojedinca, odnosno«.

U stavku 3. riječ:
»Predsjednik« zamjenjuje se riječima: »Sudac pojedinac, odnosno predsjednik«.

U stavku 5. riječi:
»vijeće odbilo« zamjenjuju se riječima: »sud odbio«.

Članak
161.

U članku 303. stavku 1.
iza riječi: »ih« dodaju se riječi: »sudac pojedinac, odnosno«.

U stavku 2. riječ:
»Predsjednik« zamjenjuje se riječima: »Sudac pojedinac, odnosno predsjednik«.

Članak 162.

Članak 304. mijenja se i glasi:

»Kad sudac pojedinac ili vijeće zaključi da je
predmet raspravljen tako da se može donijeti odluka, sudac pojedinac, odnosno
predsjednik vijeća priopćit će da je glavna rasprava zaključena. U sporovima
koje sudi, vijeće će se nakon toga povući na vijećanje i glasanje.«

Članak 163.

Članak 305. mijenja se i glasi:

»Sudac pojedinac, odnosno vijeće tijekom
vijećanja i glasanja može odlučiti da se glavna rasprava ponovno otvori ako je
to potrebno radi dopune postupka ili razjašnjenja pojedinih važnijih pitanja.«

Članak 164.

U članku 307. stavak 1. mijenja se i glasi:

»Sud može isključiti javnost za cijelu glavnu
raspravu ili jedan njezin dio ako to zahtijevaju interesi morala, javnog reda
ili državne sigurnosti, ili radi čuvanja vojne, službene ili poslovne tajne,
odnosno radi zaštite privatnog života stranaka, ali samo u opsegu koji je po
mišljenju suda bezuvjetno potreban u posebnim okolnostima u kojima bi javnost
mogla biti štetna za interese pravde.«

U stavku 2. riječ: »Vijeće« zamjenjuje se
riječju: »Sud«.

Članak 165.

U članku 308. stavku 2. riječ: »Vijeće«
zamjenjuje se riječju: »Sud«.

U stavku 3. riječ: »vijeće« zamjenjuje se
riječju: »sud«.

U stavku 4. riječ: »Predsjednik« zamjenjuje se
riječima: »Sudac pojedinac, odnosno predsjednik«.

Članak 166.

U članku 309. stavku 1. riječ: »vijeće«
zamjenjuje se riječju: »sud«.

Članak 167.

U članku 311. stavak 1. mijenja se i glasi:

»Sudac pojedinac, odnosno predsjednik vijeća
rukovodi glavnom raspravom, ispituje stranke i izvodi dokaze. U sporovima koje
sudi vijeće predsjednik vijeća daje riječ članovima vijeća te objavljuje odluke
vijeća«.

U stavku 2. iza riječi: »je« dodaju se riječi:
»suca pojedinca, odnosno«, a riječ: »raspravlja« zamjenjuje se riječju:
»raspravi«.

Članak 168.

U članku 312. stavcima
1., 2. i 3. riječi: »predsjednik vijeća« zamjenjuju se riječima: »sudac
pojedinac, odnosno predsjednik vijeća«.

Članak
169.

Članak 313. mijenja se
i glasi:

»Ako pred istim sudom
teče više parnica između istih osoba ili u kojima je ista osoba protivnik
raznih tužitelja ili raznih tuženika, a za koje je predviđena ista vrsta
postupka i u kojima sudi sudac pojedinac, sve se te parnice mogu rješenjem suca
pojedinca spojiti radi zajedničkoga raspravljanja ako bi se time ubrzalo
raspravljanje ili smanjili troškovi. Spojeni se postupak nastavlja pred sucem
koji je odlučio o spajanju. Za sve spojene parnice sud može donijeti zajedničku
presudu.

Ako je za sve parnice
iz stavka 1. ovoga članka nadležno vijeće, odnosno ako je za koju od tih
parnica nadležno vijeće, a za druge sudac pojedinac, rješenje o spajanju može
donijeti vijeće. U tom se slučaju odredbe stavka 1. ovoga članka primjenjuju na
odgovarajući način.

Sud može odrediti da se odvojeno raspravlja o
pojedinim zahtjevima u istoj tužbi i nakon završetka odvojenoga raspravljanja
može donijeti posebne odluke o tim zahtjevima.«

Članak 170.

U članku 314. stavku 1.
riječ: »vijeće« zamjenjuje se riječju: »sud«, a iza riječi: »raspravu,« dodaju
se riječi: »sudac pojedinac, odnosno«.

Članak
171.

Članak 315. mijenja se
i glasi:

»Ako se ročište odgodi,
novo ročište održat će se po mogućnosti pred sudom u istom sastavu.

Ako se novo ročište
drži pred sudom u istom sastavu, glavna će se rasprava nastaviti i sudac
pojedinac, odnosno predsjednik vijeća ukratko će izložiti tijek prijašnjih
ročišta, ali i u tom slučaju sud može odlučiti da rasprava počne iznova.

Ako se ročište drži
pred sudom u izmijenjenom sastavu, glavna rasprava mora početi iznova, ali
sudac pojedinac, odnosno vijeće može, nakon što se strankama omogući da se o
tome izjasne, odlučiti da se ponovno ne saslušavaju svjedoci i vještaci i da se
ne obavlja novi uviđaj, već da se pročitaju zapisnici o izvođenju tih dokaza.«

Članak 172.

Članak 316. briše se.

Članak 173.

U članku 317. iza
riječi: »je« dodaju se riječi: »suca pojedinca, odnosno«.

Članak
174.

Članak 318. mijenja se
i glasi:

»Ako osoba koja
sudjeluje u postupku ili osoba koja kao slušatelj prisustvuje raspravi vrijeđa
sud ili druge sudionike u postupku, ometa rad ili se ne pokorava naredbama suda
za održavanje reda, sud će je opomenuti ili kazniti novčanom kaznom od 500,00
do 10.000,00 kuna, a može je i udaljiti i kazniti tom novčanom kaznom.

Ako stranka ili
zastupnik stranke bude udaljen iz sudnice, ročište će se održati i bez njihove
prisutnosti.

Ako iz sudnice bude
udaljen zakonski zastupnik fizičke osobe sud će odgoditi ročište ako je to
potrebno radi zaštite prava i interesa zastupane stranke.

Kad sud novčano kazni
ili udalji iz sudnice odvjetnika ili odvjetničkoga vježbenika kao punomoćnika,
obavijestit će o tome Hrvatsku odvjetničku komoru.

Kad sud novčano kazni
ili udalji iz sudnice državnog odvjetnika, obavijestit će o tome nadležnog
državnog odvjetnika.«

Članak 175.

Članak 319. briše se.

Članak 176.

U članku 320. iza
riječi: »imaju« dodaju se riječi: »sudac pojedinac, odnosno«.

Članak
177.

Iza članka 325. dodaje
se članak 325.a koji glasi:

»Članak 325.a

U povodu tužbi iz članka
186.b stavka 1. i 2. ovoga Zakona sud će rješenjem prihvatiti zahtjev za
polaganje računa, podnošenja pregleda imovine i obveza ili davanje podataka ako
utvrdi da je osnovan. Protiv toga rješenja tuženik može izjaviti žalbu u roku
od osam dana, koja ne odgađa ovrhu.

Ako utvrdi da zahtjevi iz stavka 1. ovoga članka
nisu osnovani, sud će donijeti rješenje iz članka 186.b stavka 4. ovoga Zakona.

Nakon što tuženik položi račun, podnese pregled
imovine i obveza ili se očituje o traženim podacima, odnosno nakon što utvrdi
da je ovrha radi pribavljanja tih podataka ostala bez uspjeha ili da njezina
provedba ili nastavak nisu svrhoviti, sud može, na prijedlog tužitelja, prije
nego što donese rješenje iz članka 186.b stavka 4. ovoga Zakona, odrediti
vještačenje ili izvođenje drugih dokaza ako ocijeni da je to potrebno radi
provjere i dopune pred­loženoga računa, podnijetoga pregleda imovine i obveza
ili danih podataka.

Troškove izvođenja dokaza iz stavka 3. ovoga
članka snosit će tuženik ako se pokaže da položeni račun, predani pregled
imovine i obveza te dani podaci nisu bili točni i potpuni, odnosno ako odbije
položiti račun, predati pregled imovine i obveza ili dati potrebne podatke.

Tužitelj može u posebnoj parnici zatražiti
naknadu štete koju je pretrpio zato što tuženik nije postupio u skladu s
rješenjem iz stavka 1. ovoga članka.«

Članak 178.

Članak 327. mijenja se i glasi:

»Ako je tužitelj u tužbi tražio da se tuženiku
naloži ispunjenje neke činidbe, a istodobno je u tužbi ili do zaključenja
glavne rasprave izjavio da je voljan umjesto te činidbe primiti neku drugu
činidbu, sud će ako prihvati tužbeni zahtjev, izreći u presudi da se tuženik
može osloboditi činidbe čije mu je ispunjenje naloženo ako ispuni tu drugu
činidbu.«

Članak 179.

Članak 329. mijenja se i glasi:

»Ako su na temelju raspravljanja sazreli za
konačnu odluku samo neki od više tužbenih zahtjeva, ili ako je samo dio jednog
zahtjeva sazrio za konačnu odluku, sud može u vezi sa sazrelim zahtjevima,
odnosno dijelom zahtjeva zaključiti raspravu i donijeti presudu (djelomična
presuda). Pri ocjeni hoće li donijeti djelomičnu presudu sud će osobito uzeti u
obzir veličinu zahtjeva ili dijela zahtjeva koji je sazrio za odluku.

Sud je dužan bez odgode donijeti djelomičnu
presudu ako su, na temelju priznanja ili odricanja od više istaknutih zahtjeva
samo neki sazreli za konačnu odluku, ili ako je samo dio jednog zahtjeva sazrio
za takvu odluku.

U slučaju iz članka 200. ovoga Zakona sud je
dužan donijeti djelomičnu presudu ako je tužbeni zahtjev koji se tiče više
suparničara sazrio za konačnu odluku na temelju priznanja ili odricanja samo
prema kojem od suparničara, ili ako je neki od više tužbenih zahtjeva koji se
tiču različitih suparničara sazrio na temelju priznanja ili odricanja za
konačnu odluku samo prema suparničaru kojeg se tiče.

Djelomičnu presudu sud može (stavak 1.), odnosno
dužan je (stavak 2. i 3.) donijeti, u skladu s prethodnim odredbama ovoga
članka i kad je podnesena protutužba, ako je za odluku sazrio zahtjev tužbe ili
protutužbe.

U skladu s odredbama stavka 1. do 3. ovoga
članka sud će postupiti i u slučaju spajanja dviju ili više parnica radi
zajedničkog raspravljanja i odlučivanja.

Što se tiče pravnih lijekova i ovrhe, djelomična
presuda smatra se samostalnom presudom.

U slučaju žalbe protiv djelomične presude sud će
umnožiti spis i prijepis spisa sa žalbom i odgovorom na žalbu dostaviti
drugostupanjskom sudu, a postupak glede zahtjeva ili dijela zahtjeva o kojemu
nije odlučio nastaviti.«

Članak 180.

Iza članka 331.a dodaje se članak 331.b i naslov
iznad njega koji glase:

»Presuda
zbog ogluhe

Članak 331.b

Ako tuženik ne podnese odgovor na tužbu u
određenom roku, donijet će se presuda kojom se prihvaća tužbeni zahtjev
(presuda zbog ogluhe), ako bude udovoljeno ovim uvjetima:

1) ako su tuženiku tužba i poziv za davanje
odgovora na tužbu uredno dostavljeni,

2) ako osnovanost tužbenog zahtjeva proizlazi iz
činjenica navedenih u tužbi,

3) ako činjenice na kojima se temelji tužbeni
zahtjev nisu u protivnosti s dokazima koje je sam tužitelj podnio ili s
činjenicama koje su općepoznate,

4) ako ne postoje općepoznate okolnosti iz kojih
proizlazi da su tuženika spriječili opravdani razlozi da podnese odgovor na
tužbu.

Neće se donijeti presuda zbog ogluhe i kad je
udovoljeno uvjetima iz stavka 1. ovoga članka ako sud nađe da je riječ o
zahtjevu kojim stranke ne mogu raspolagati (članak 3. stavak 3.).

Donošenje presude zbog ogluhe odgodit će se ako
je potrebno da se o okolnostima iz stavka 2. ovoga članka prije toga pribave
obavijesti.

Ako iz činjenica navedenih u tužbi ne proizlazi
osnovanost tužbenoga zahtjeva, sud će odrediti pripremno ročište i ako na tom
ročištu tužitelj ne preinači tužbu, donijet će presudu kojom se tužbeni zahtjev
odbija.

Donošenje presude zbog ogluhe može se odgoditi i
ako nema dokaza da su tuženiku uredno dostavljeni tužba i poziv za davanje
odgovora na tužbu, a nesumnjivo je da su mu upućeni. U tom slučaju odredit će
se rok, koji ne može biti dulji od trideset dana za dostavu u zemlji, odnosno
dulji od šest mjeseci za dostavu u inozemstvu, da se izvidi jesu li tužba i
poziv za davanje odgovora na tužbu tuženiku uredno dostavljeni. Ako se u tom
roku utvrdi da su ta pismena bila tuženiku uredno dostavljena, donijet će se
presuda zbog ogluhe.

Protiv rješenja suda kojim odbija prijedlog
tužitelja da se donese presuda zbog ogluhe žalba nije dopuštena.

U slučajevima iz stavka 3. i 5. ovoga članka
presuda zbog ogluhe može se donijeti i bez saslušanja stranaka.«

Članak 181.

U članku 332. stavak 1. mijenja se i glasi:

»Kad tuženik kojemu tužba nije dostavljena na
odgovor, već mu je samo dostavljena zajedno s pozivom na ročište, ne dođe na
pripremno ročište do njegova zaključenja, ili na prvo ročište za glavnu
raspravu ako pripremno ročište nije održano, ili ako dođe na ta ročišta, ali se
neće upustiti u raspravljanje ili se udalji s ročišta, a ne ospori tužbeni
zahtjev sud će na prijedlog tužitelja ili po službenoj dužnosti donijeti
presudu kojom se prihvaća tužbeni zahtjev (presuda zbog izostanka) ako je
udovoljeno ovim uvjetima:

1) ako je tuženik bio uredno pozvan,

2) ako tuženik nije podneskom osporio tužbeni
zahtjev,

3) ako osnovanost tužbenog zahtjeva proizlazi iz
činjenica navedenih u tužbi,

4) ako činjenice na kojima se temelji tužbeni
zahtjev nisu u protivnosti s dokazima koje je sam tužitelj podnio ili s
činjenicama koje su općepoznate,

5) ako ne postoje općepoznate okolnosti iz kojih
proizlazi da su tuženika spriječili opravdani razlozi da dođe na ročište.«

Stavak 6. mijenja se i glasi:

»Protiv rješenja kojim se odbija prijedlog
tužitelja da se donese presuda zbog izostanka žalba nije dopuštena.«

Članak 182.

Iza članka 332. dodaje se članak 332.a i naslov
iznad njega koji glase:

»Presuda bez odrŽavanja
rasprave

Članak 332.a

Ako je tuženik u odgovoru na tužbu priznao
odlučne činjenice, neovisno o tome što je osporio tužbeni zahtjev, sudac
pojedinac, odnosno predsjednik vijeća može bez zakazivanja ročišta donijeti
presudu (članak 325. i 329.), ako ne postoje druge smetnje za njeno donošenje.«

Članak 183.

U članku 333. stavku 2. riječ: »Sud« zamjenjuje
se riječima: »Prvostupanjski sud«, a iza riječi: »parnica« dodaju se riječi:
»među istim strankama«.

Članak 184.

U članku 335. stavku 2. druga rečenica briše se.

Iza stavka 2. dodaje se novi stavak 3. koji
glasi:

»Presuda se donosi odmah nakon zaključenja
glavne rasprave i nju objavljuje sudac pojedinac, odnosno predsjednik vijeća.«

Dosadašnji stavak 3. koji postaje stavak 4.
mijenja se i glasi:

»U složenijim predmetima sud može odgoditi
donošenje presude za petnaest dana od dana zaključenja glavne rasprave. U takvu
slučaju u istom roku sud će održati ročište na kojem će objaviti presudu. To je
ročište sud dužan zakazati na ročištu na kojem je glavna rasprava zaključena.
Ročište na kojem se presuda objavljuje održat će se neovisno o tome jesu li stranke
o njemu obaviještene, odnosno jesu li pristupile na to ročište.«

Dosadašnji stavak 4. briše se.

Članak 185.

U članku 336. stavku 1. iza riječi:
»objavljuje,« dodaju se riječi: »sudac pojedinac, odnosno«.

U stavku 2. druga rečenica mijenja se i glasi:
»U takvu slučaju u sporovima koje sudi vijeće troškove odmjerava predsjednik
vijeća, a odluka se unosi u pisani sastav presude.«

Članak 186.

U članku 337. stavak 1. mijenja se i glasi:

»Presuda se mora izraditi i otpremiti u roku od
trideset dana od donošenja. Predsjednik suda može na temelju obrazloženog
prijedloga suca pojedinca, odnosno predsjednika vijeća dopustiti produženje
toga roka za daljnjih trideset dana.«

U stavku 2. iza riječi: »potpisuje« dodaju se
riječi: »sudac pojedinac, odnosno«.

Članak 187.

Iza članka 337. dodaje se članak 337.a koji
glasi:

»Članak 337.a

U slučaju dulje odsutnosti ili nastupanja drugih
iznimnih okolnosti (smrt, iznenadna teška bolest i dr.) zbog kojih sudac nije u
mogućnosti izraditi ili potpisati odluku koju je objavio, odluku će po nalogu
predsjednika suda izraditi i potpisati drugi sudac.

Neizrađena odluka
izradit će se prema sadržaju proglašene odluke i prema podacima iz spisa.«

Članak 188.

U članku 338. stavak 2.
mijenja se i glasi:

»Uvod presude sadrži:
naznaku da se presuda izriče u ime Republike Hrvatske, naziv suda, ime i
prezime suca pojedinca, odnosno predsjednika i članova vijeća, ime i prezime
ili naziv te prebivalište ili boravište, odnosno sjedište stranaka, njihovih
zastupnika i punomoćnika, kratku oznaku predmeta spora, dan zaključenja glavne
rasprave, naznaku stranaka, njihovih zastupnika i punomoćnika koji su toj
raspravi prisustvovali te dan kad je presuda donesena.«

Stavak 4. mijenja se i
glasi:

»U obrazloženju sud će
izložiti zahtjeve stranaka, činjenice koje su iznijele i dokaze koje su
predložile, koje je od tih činjenica utvrđivao, zašto i kako ih je utvrdio, a
ako ih je utvrdio dokazivanjem, koje je dokaze izvodio i zašto te kako ih je
ocijenio; sud će posebno navesti koje je odredbe materijalnog prava primijenio
odlučujući o zahtjevima stranaka, a izjasnit će se, ako je to potrebno, i o
stavovima stranaka o pravnoj osnovi spora te o njihovim prijedlozima i
prigovorima o kojima nije dao svoje razloge u odlukama koje je već donio
tijekom postupka.«

U stavku 5. iza riječi:
»obrazloženju« dodaju se riječi: »presude zbog ogluhe,«.

Iza stavka 5. dodaje se
stavak 6. koji glasi:

»Ako su se stranke
nakon proglašenja presude odrekle prava na žalbu te ako nisu izričito zatražile
da presuda koja će im biti dostavljena bude obrazložena, sud neće posebno
obrazložiti donesenu presudu, već će samo naznačiti da su se stranke odrekle
prava na žalbu i da zbog toga presuda nije obrazložena.«

Članak 189.

U članku 339. iza
stavka 1. dodaje se novi stavak 2. koji glasi:

»Ako stranka ne podnese
prijedlog za donošenje dopunske presude u roku iz stavka 1. ovoga članka,
smatrat će se da je tužba u tom dijelu povučena.«

U dosadašnjem stavku 2.
koji postaje stavak 3. iza riječi: »odbiti« dodaju se riječi: »sudac pojedinac,
odnosno«.

Članak 190.

U članku 340. stavku 1.
iza riječi: »Kad« dodaju se riječi: »sudac pojedinac, odnosno«.

U stavku 2. riječi:
»isto vijeće koje je donijelo« zamjenjuju se riječima: »sud u sastavu u kojem
je donio«.

U stavku 3. riječ:
»vijeće« zamjenjuje se riječima: »sudac pojedinac, odnosno vijeće na raspravi«.

U stavku 4. iza riječi: »donosi« dodaju se
riječi: »sudac pojedinac, odnosno«.

Članak 191.

U članku 341. stavak 1. mijenja se i glasi:

»Ako je uz prijedlog za dopunsku presudu
podnesena i žalba protiv presude, prvostupanjski sud može dostaviti prijepis
spisa sa žalbom drugostupanjskom sudu i nastaviti postupak u povodu prijedloga
za dopunsku presudu, ili zastati s dostavom te žalbe drugostupanjskom sudu dok
se ne donese odluka o prijedlogu za dopunu presude i dok ne protekne rok za
žalbu protiv te odluke, pa ako i protiv odluke o dopuni presude bude podnesena
žalba, tu žalbu zajedno sa žalbom protiv prvobitne presude dostaviti
drugostupanjskom sudu.«

Stavak 2. briše se.

Dosadašnji stavak 3.
postaje stavak 2.

Članak 192.

U članku 342. stavku 1.
iza riječi: »će« dodaju se riječi: »sudac pojedinac, odnosno«.

Članak 193.

U članku 343. stavku 1.
iza riječi: »objavljuje« dodaju se riječi: »sudac pojedinac, odnosno«.

U stavku 2. riječ:
»izvršenje« zamjenjuje se riječju: »ovrha«.

Članak 194.

Članak 350. mijenja se
i glasi:

»Pored podataka koje
mora imati svaki podnesak (članak 106.), žalba treba sadržavati:

1) oznaku presude
protiv koje se podnosi,

2) određenu izjavu o
tome da se presuda pobija u cijelosti ili u nekom dijelu,

3) razloge zbog kojih
se žalba podnosi,

4) potpis podnositelja
žalbe.«

Članak 195.

Članak 352. mijenja se
i glasi:

»U žalbi se ne mogu
iznositi nove činjenice niti predlagati novi dokazi, osim ako se oni odnose na
bitne povrede odredaba parničnog postupka zbog kojih se žalba može izjaviti.

Ako stranka nije
tijekom prvostupanjskoga postupka istaknula prigovor zastare ili prigovor radi
prebijanja, odnosno neki drugi materijalnopravni ili postupovnopravni prigovor
o pitanju na koji prvostupanjski sud ne pazi po službenoj dužnosti, ona taj
prigovor ne može iznijeti u žalbi.«

Članak 196.

U članku 353. stavku 2.
iza riječi: »Presuda« dodaju se riječi: »zbog ogluhe i presuda«, a riječ:
»može« zamjenjuje se riječju: »mogu«.

Stavak 3. mijenja se i
glasi:

»Presuda na temelju
priznanja i presuda na temelju odricanja mogu se pobijati zbog bitnih povreda
odredaba parničnog postupka iz članka 354. stavka 2. ovoga Zakona ili zbog toga
što je izjava o priznanju. odnosno odricanju dana u bitnoj zabludi ili pod utjecajem
prisile ili prijevare.«

Iza stavka 3. dodaje se
stavak 4. koji glasi:

»Kada presudu na
temelju priznanja i presudu na temelju odricanja pobija zbog toga što je izjava
o priznanju ili odricanju dana u bitnoj zabludi ili pod utjecajem prisile ili
prijevare, stranka može u žalbi iznijeti i nove činjenice te predložiti nove
dokaze koji se tiču tih mana u volji.«

Članak 197.

U članku 354. stavak 2. mijenja se i glasi:

»Bitna povreda odredaba parničnog postupka
uvijek postoji:

1) ako je u donošenju presude sudjelovao sudac
koji se po zakonu mora izuzeti (članak 71. stavak 1. točka 1. do 6.), odnosno
koji je rješenjem suda bio izuzet, ili ako je u donošenju presude sudjelovala
osoba koja nema svojstvo suca,

2) ako je odlučeno o zahtjevu u sporu koji ne ide
u sudsku nadležnost (članak 16.),

3) ako je sud u povodu prigovora stranaka
pogrešno odlučio da je stvarno ili mjesno nadležan,

4) ako je protivno
odredbama ovoga Zakona sud utemeljio svoju odluku na nedopuštenim
raspolaganjima stranaka (članak 3. stavak 3.),

5) ako je protivno
odredbama ovoga Zakona donio presudu na temelju priznanja, presudu na temelju
odricanja, presudu zbog ogluhe, presudu zbog izostanka ili presudu bez
održavanja rasprave,

6) ako kojoj stranci
nezakonitim postupanjem, a osobito propuštanjem dostave, nije dana mogućnost da
raspravlja pred sudom,

7) ako je protivno
odredbama ovoga Zakona sud odbio zahtjev stranke da se u postupku služi svojim
jezikom i pismom i da prati tijek postupka na svom jeziku, a stranka se zbog
toga žali,

8) ako je u postupku
kao tužitelj ili tuženik sudjelovala osoba koja ne može biti stranka u
postupku, ili ako stranku koja je pravna osoba nije zastupala ovlaštena osoba,
ili ako parnično nesposobnu stranku nije zastupao zakonski zastupnik, ili ako
zakonski zastupnik, odnosno punomoćnik stranke nije imao potrebno ovlaštenje za
vođenje parnice ili za pojedine radnje u postupku, ako vođenje parnice, odnosno
obavljanje pojedinih radnji u postupku nije bilo naknadno odobreno,

9) ako je odlučeno o
zahtjevu o kojemu već teče parnica, ili o kojemu je već prije pravomoćno
presuđeno, ili o kojemu je već zaključena sudska nagodba ili nagodba koja po
posebnim propisima ima svojstvo sudske nagodbe,

10) ako je protivno
zakonu bila isključena javnost na glavnoj raspravi,

11) ako presuda ima
nedostataka zbog kojih se ne može ispitati, a osobito ako je izreka presude
nerazumljiva, ako proturječi sama sebi ili razlozima presude, ili ako presuda
nema uopće razloga, ili u njoj nisu navedeni razlozi o odlučnim činjenicama,
ili su ti razlozi nejasni ili proturječni, ili ako o odlučnim činjenicama
postoji proturječnost između onoga što se u razlozima presude navodi o sadržaju
isprava ili zapisnika o iskazima danim u postupku i samih tih isprava ili
zapisnika,

12) ako je presudom
prekoračen tužbeni zahtjev.«

Iza stavka 2. dodaje se
stavak 3. koji glasi:

»Zato što stranku koja
je pravna osoba nije zastupala ovlaštena osoba, ili zato što parnično
nesposobnu stranku nije zastupao zakonski zastupnik, ili zato što zakonski
zastupnik, odnosno punomoćnik stranke nije imao potrebno ovlaštenje za vođenje
parnice ili za pojedine radnje u postupku – žalbu može izjaviti samo stranka
koje se ti nedostaci tiču.«

Članak 198.

U članku 355. stavak 2. briše se.

Članak 199.

U članku 358. stavku 1. iza riječi: »rješenjem«
dodaju se riječi: »sudac pojedinac, odnosno«.

Članak 200.

Članak 360. mijenja se i glasi:

»Nakon primitka odgovora na žalbu ili nakon
proteka roka za odgovor na žalbu sudac pojedinac, odnosno predsjednik vijeća će
žalbu i odgovor na žalbu, ako je podnesen, sa svim spisima dostaviti
drugostupanjskom sudu.

Ako žalitelj tvrdi da
su u prvostupanjskom postupku povrijeđene odredbe parničnog postupka, sudac
pojedinac, odnosno predsjednik vijeća prvostupanjskog suda po potrebi će dati
objašnjenje u povodu navoda žalbe koji se tiču tih povreda, odnosno provesti
izviđaje da provjeri istinitost tih navoda u žalbi.

Primjerak objašnjenja,
odnosno izvješća o obavljenom izvi­đaju sudac pojedinac, odnosno predsjednik
vijeća prvostupanjskog suda dostavit će strankama, koje mogu dati svoje
očitovanje u roku od osam dana.

Ako ocijeni da je to
potrebno, sudac pojedinac, odnosno predsjednik vijeća prvostupanjskog suda može
pozvati stranke da prisustvuju provedbi izviđaja iz stavka 2. ovoga članka.

Očitovanja stranaka iz
stavka 3. ovoga članka sudac pojedinac, odnosno predsjednik vijeća
prvostupanjskoga suda dostavit će drugostupanjskom sudu zajedno sa svojim
objašnjenjem odnosno izvješćem o obavljenom izviđaju samo ako budu podnesena u
roku. Očitovanja podnesena nakon isteka roka proslijedit će se drugostupanjskom
sudu, koji će ih uzeti u obzir, ako je to još moguće.«

Članak 201.

U članku 361. stavak 1.
mijenja se i glasi:

» Kad spisi po žalbi
stignu drugostupanjskom sudu, odredit će se sudac izvjestitelj.«

Iza stavka 1. dodaje se
novi stavak 2. koji glasi:

»Ako je predsjednik
vijeća određen za suca izvjestitelja, dužnost predsjednika vijeća obavljat će
drugi član vijeća.«

Iza dosadašnjeg stavka
2. koji postaje stavak 3. dodaje se stavak 4. koji glasi:

»U slučajevima iz stavka
3. ovoga članka na odgovarajući će se način primijeniti odredbe članka 360.
stavka 3. do 5. ovoga Zakona.«

Članak
202.

Članak 362. mijenja se
i glasi:

»Drugostupanjski sud
odlučuje o žalbi u sjednici vijeća.

Kad vijeće
drugostupanjskog suda nađe da je to radi donošenja odluke o žalbi potrebno,
može pozvati stranke ili njihove zastupnike na sjednicu vijeća.«

Članak 203.

U članku 363. stavak 1.
mijenja se i glasi:

»Sud će održati
sjednicu vijeća i odlučiti o žalbi i ako u slučaju iz članka 362. stavka 2.
ovoga Zakona izostanu jedna ili obje stranke.«

Stavak 2. briše se.

Dosadašnji stavak 3.
koji postaje stavak 2. mijenja se i glasi:

»Sjednica vijeća na
kojoj prisustvuje barem jedna od stranaka počinje izvještajem suca
izvjestitelja, koji izlaže stanje stvari ne dajući svoje mišljenje o
osnovanosti žalbe.«

Dosadašnji stavak 4.
postaje stavak 3.

Stavak 5. briše se.

Članak 204.

Članak 364. briše se.

Članak 205.

U članku 365. stavak 2.
mijenja se i glasi:

»Drugostupanjski sud
ispituje prvostupanjsku presudu u granicama razloga navedenih u žalbi pazeći po
službenoj dužnosti na bitne povrede odredaba parničnog postupka iz članka 354.
stavka 2. točke 2., 4., 8., 9. i 11. ovoga Zakona i na pravilnu primjenu
materijalnog prava.«

Stavak 3. briše se.

Članak 206.

U članku 366. stavku 1.
riječi: »u sjednici vijeća ili na temelju održane rasprave« brišu se.

Članak 207.

U članku 368. dodaje se
stavak 2. koji glasi:

»Drugostupanjski sud će
presudom odbiti žalbu kao neosnovanu i potvrditi prvostupanjsku presudu ako
utvrdi da je prvostupanjski sud pogrešno primijenio materijalno pravo, ali da
je pravil­nom primjenom materijalnog prava trebalo jednako odlučiti o tužbenom
zahtjevu.«

Članak 208.

U članku 369. stavci 2.
i 3. mijenjaju se i glase:

»Ako su u postupku pred
prvostupanjskim sudom povrijeđene odredbe članka 354. stavka 2. točke 2. i 9.
ovoga Zakona, drugostupanjski će sud ukinuti prvostupanjsku presudu i odbaciti
tužbu.

Ako su u postupku pred
prvostupanjskim sudom povrijeđene odredbe članka 354. stavka 2. točke 8. ovoga
Zakona, drugostupanjski će sud, s obzirom na prirodu povrede, ukinuti
prvostupanjsku presudu i vratiti predmet nadležnome prvostupanjskom sudu ili će
ukinuti prvostupanjsku presudu i odbaciti tužbu.«

Iza stavka 3. dodaju se
stavci 4. i 5. koji glase:

»Ako utvrdi da je
prvostupanjskom presudom prekoračen tužbeni zahtjev na način da je odlučeno o
nečem drugom, a ne o onome što je traženo, drugostupanjski će sud rješenjem
ukinuti presudu prvostupanjskog suda i predmet vratiti na ponovno suđenje.

Ako utvrdi da je
prvostupanjskom presudom prekoračen tužbeni zahtjev na način da je dosuđeno
više od onoga što je traženo, drugostupanjski će sud rješenjem ukinuti presudu
prvostupanjskoga suda u dijelu u kojem je prekoračen tužbeni zahtjev.«

Članak 209.

U članku 370. stavku 1.
iza riječi: »sudom« stavlja se točka, a riječi: »osim ako je odlučio da sam
održi raspravu.« brišu se.

Stavci 2. i 3. brišu
se.

Članak 210.

U članku 371. iza
riječi: »pred« dodaju se riječi: »drugim sucem pojedincem, odnosno pred«.

Članak 211.

Članak 372. briše se.

Članak 212.

U članku 373. točka 1. briše se.

Dosadašnje točke 2., 3. i 4. postaju točke 1.,
2. i 3.

Članak 213.

U članku 375. stavku 3. riječ: »nove« zamjenjuje
se riječju: »određene«.

Članak 214.

U članku 377. stavku 3. riječi: »promijeni
vijeće« zamjenjuju se riječima: »izmijeni sastav suda«.

Članak 215.

Iza članka 377. dodaje se članak 377.a i naslov
iznad njega koji glase:

»Dopunska
drugostupanjska odluka

Članak 377.a

Ako je drugostupanjski sud propustio odlučiti
glede svih dijelova presude koji se pobijaju žalbom ili ako je propustio
donijeti sve odluke koje je odbacujući, odnosno odbijajući ili prihvaćajući
žalbu trebalo donijeti ili ako je propustio odlučiti u pogledu jedne ili više
žalbi, žalitelj može u roku od petnaest dana od dostave drugostupanjske odluke
predložiti drugostupanjskom sudu da svoju odluku dopuni.

Prijedlog za donošenje drugostupanjske odluke ne
može se podnijeti radi toga što drugostupanjski sud nije odlučio o svim
razlozima zbog kojih je žalba izjavljena ili na koje je bio dužan paziti po
službenoj dužnosti.

Prijedlog iz stavka 1.
ovoga članka podnosi se prvostupanjskom sudu, koji ga je dužan bez odgode
zajedno sa spisom proslijediti drugostupanjskom sudu.

Ako je u povodu
drugostupanjske odluke iz stavka 1. ovoga članka potrebno iznova provesti
postupak pred prvostupanjskim sudom, prvostupanjski sud će drugostupanjskom
sudu prijedlog za donošenje dopunske odluke dostaviti zajedno s prijepisom
spisa.

Na postupak u povodu
prijedloga iz stavka 1. ovoga članka na odgovarajući se način primjenjuju
odredbe članaka 339. do 341. ovoga Zakona.«

Članak
216.

U članku 378. iza
stavka 2. dodaje se stavak 3. koji glasi:

» U slučajevima u
kojima je po ovom Zakonu posebna žalba dopuštena protiv rješenja kojima se
postupak pred prvostupanjskim sudom ne završava, prvostupanjski sud umnožit će
spis i prijepis spisa zajedno sa žalbom dostaviti drugostupanjskom sudu te će
nastaviti postupak radi rješavanja pitanja na koja se žalba ne odnosi.«

Članak
217.

U članku 379. stavku 1.
riječ: »izvršenje« zamjenjuje se riječju: »ovrhu«.

U stavku 2. riječ:
»izvršiti« zamjenjuje se riječju: »ovršiti«.

Članak 218.

Članak 381. mijenja se
i glasi:

»U postupku po žalbi
protiv rješenja na odgovarajući će se način primjenjivati odredbe koje važe za
žalbu protiv presude. Odredbe o odgovoru na žalbu primjenjivat će se samo na
žalbe izjavljene protiv rješenja kojima je postupak pred prvostupanjskim sudom
okončan.«

Članak 219.

Članak 382. mijenja se i glasi:

»Stranke mogu podnijeti reviziju protiv drugostupanjske
presude:

1) ako vrijednost predmeta spora pobijanog
dijela presude prelazi 100.000,00 kuna,

2) ako je presuda
donesena u sporu koji je pokrenuo radnik protiv odluke o prestanku ugovora o
radu.

U slučajevima u kojima
je ne mogu podnijeti prema odredbi stavka 1. ovoga članka stranke mogu
podnijeti reviziju protiv drugostupanjske presude ako je drugostupanjski sud u
izreci te presude odredio da je protiv nje revizija dopuštena. Drugostupanjski
sud može tako odlučiti ako ocijeni da odluka u sporu ovisi o rješenju nekog
materijalnopravnog ili postupovnopravnog pitanja važnog za osiguranje
jedinstvene primjene zakona i ravnopravnosti građana. U obrazloženju presude
drugostupanjski će sud naznačiti zbog kojeg je pravnog pitanja dopustio
reviziju i izložiti razloge iz kojih je smatrao da je ono važno za osiguranje
jedinstvene primjene zakona i ravnopravnosti građana.

Odredbe stavka 1. točke
1. i stavka 2. ovoga članka ne primjenjuju se u onim sporovima za koje je ovim
ili drugim zakonom izrijekom određeno da u njima revizija nije dopuštena.

Revizija se izjavljuje
u roku od trideset dana od dostave drugostupanjske presude.«

Članak 220.

Članak 383. briše se.

Članak 221.

Članak 384. mijenja se
i glasi:

»Revizija ne zadržava
ovrhu presude protiv koje je izjavljena.«

Članak 222.

Članak 385. mijenja se
i glasi:

»Protiv drugostupanjske
presude iz članka 382. stavka 1. ovoga Zakona revizija se može izjaviti:

1) zbog bitne povrede
odredaba parničnog postupka iz članka 354. stavka 2. ovoga Zakona, osim ako se
povreda odnosi na stvarnu i mjesnu nadležnost (članak 354. stavak 2. točka 3.),
ako je prvostupanjski sud protivno odredbama ovoga Zakona donio presudu bez
održavanja rasprave (članak 354. stavak 2. točka 5.) ili ako je odlučeno o
zahtjevu o kojemu već teče parnica (članak 354. stavak 2. točka 9.),

2) zbog bitne povrede
odredaba parničnog postupka iz članka 354. stavka 1. ovoga Zakona koja je
učinjena u postupku pred drugostupanjskim sudom,

3) zbog pogrešne
primjene materijalnog prava.

Protiv drugostupanjske
presude kojom se potvrđuje prvostupanjska presuda revizija se zbog bitne
povrede odredaba parničnog postupka iz članka 354. stavka 2. točke 6., 7., 8.,
10., 11. i 12. ovoga Zakona može izjaviti samo ako je podnositelj revizije zbog
tih povreda žalbom pobijao prvostupanjsku presudu, ili ako su te povrede
učinjene tek u drugostupanjskom postupku.

Protiv presude donesene
u drugom stupnju kojom se potvrđuje presuda na temelju priznanja ili presuda na
temelju odricanja revizija se može izjaviti samo iz razloga iz stavka 1. točke
1. i 2. ovoga članka.«

Članak 223.

Iza članka 385. dodaje se članak 385.a koji
glasi:

»Članak 385.a

Protiv drugostupanjske presude iz članka 382.
stavka 2. ovoga Zakona revizija se može izjaviti samo zbog materijalnopravnog
ili postupovnopravnog pitanja zbog kojega je dopuštena.«

Članak 224.

Članak 386. mijenja se i glasi:

»U reviziji stranka treba određeno navesti
razloge zbog kojih je izjavljuje.

Ako je revizija iz članka 382. stavka 1. ovoga
Zakona izjavljena iz razloga zbog kojeg nije dopuštena ili je izjavljena iz
razloga zbog kojeg je dopuštena ali koji nije obrazložen, odnosno ako revizija
iz članka 382. stavka 2. ovoga Zakona nije izjavljena iz razloga zbog kojega ju
je drugostupanjski sud dopustio, sudac pojedinac, odnosno predsjednik vijeća
prvostupanjskog suda odbacit će je rješenjem bez prethodnog pozivanja stranke
da je dopuni.«

Članak 225.

Članak 388. mijenja se i glasi:

»Revizija se podnosi sudu koji je izrekao
prvostupanjsku presudu u dovoljnom broju primjeraka za sudove i protivnu
stranku.«

Članak 226.

U članku 389. stavku 1. iza riječi: »rješenjem«
dodaju se riječi: »sudac pojedinac, odnosno«.

Iza stavka 2. dodaje se stavak 3. koji glasi:

»Ako je revizija izjavljena protiv
drugostupanjske presude iz članka 382. stavka 2. ovoga Zakona, sudac pojedinac,
odnosno predsjednik vijeća prvostupanjskog suda ne može odbaciti reviziju zato
što smatra da ne postoje razlozi zbog kojih je izjavljena.«

Članak 227.

Članak 390. mijenja se i glasi:

»Primjerak pravodobne,
potpune i dopuštene revizije sudac pojedinac, odnosno predsjednik vijeća
prvostupanjskog suda dostavit će protivnoj stranci, koja može u roku od
petnaest dana od dostave revizije podnijeti tom sudu odgovor na reviziju.

Nepravodobno podnesen
odgovor na reviziju neće se odbaciti, već će se dostaviti revizijskom sudu,
koji će ga uzeti u obzir ako je to još moguće.

Nakon primitka odgovora
na reviziju, odnosno nakon proteka roka za odgovor na reviziju sudac pojedinac,
odnosno predsjednik vijeća prvostupanjskog suda uputit će reviziju i odgovor na
reviziju, ako je podnesen, sa svim spisima izravno revizijskom sudu.

Sudac pojedinac,
odnosno predsjednik vijeća prvostupanjskog suda dostavit će primjerak revizije
i odgovora na reviziju ako je podnesen i drugostupanjskom sudu koji će svoje
izvješće o mogućim povredama postupka pred tim sudom izravno uputiti
revizijskom sudu.«

Članak 228.

Članak 391. mijenja se
i glasi:

»O reviziji bez rasprave odlučuje Vrhovni sud
Republike Hrvatske.«

Članak 229.

Članak 392. mijenja se i glasi:

»Nepravodobnu, nepotpunu, nedopuštenu ili
neobrazloženu (članak 386.) reviziju odbacit će rješenjem sudac izvjestitelj
revizijskog suda, ako to u granicama svojih ovlaštenja nije učinio
prvostupanjski sud.

Reviziju podnesenu
protiv drugostupanjske presude iz članka 382. stavka 2. ovoga Zakona odbacit će
rješenjem sudac izvjestitelj, odnosno ako on to ne učini, vijeće revizijskog
suda ako utvrde da ona nije izjavljena zbog pravnog pitanja zbog kojega je
dopuštena.

Reviziju podnesenu
protiv drugostupanjske presude iz članka 382. stavka 2. ovoga Zakona vijeće
revizijskog suda nije ovlašteno odbaciti ako ocijeni da pravno pitanje zbog
kojega je ona izjavljena nije važno za osiguranje jedinstvene primjene zakona i
ravnopravnosti građana.«

Članak
230.

Iza članka 392. dodaje
se članak 392.a koji glasi:

»Članak 392.a

Revizijski sud ispituje
pobijanu presudu samo u onom dijelu u kojem se ona pobija revizijom i u
granicama razloga određeno navedenih u reviziji.«

Članak
231.

U članku 393. iza
riječi: »izjavljena« stavlja se točka, a riječi: »a ni razlozi na koje pazi po
službenoj dužnosti« brišu se.

Članak 232.

U članku 394. stavku 2.
brojka: »3.« zamjenjuje se brojkom: »2.«, a brojka: »11.« zamjenjuje se
brojkom: »9.«.

U stavku 3. brojka:
»10.« zamjenjuje se brojkom: »8.«.

Članak 233.

Iza članka 394. dodaje
se članak 394.a koji glasi:

»Članak 394.a

Sud kome je predmet
vraćen na ponovno suđenje vezan je u tom predmetu pravnim shvaćanjem na kojemu
se temelji rješenje revizijskoga suda kojim je ukinuta pobijana
drugostupanjska, odnosno kojim su ukinute drugostupanjska i prvostupanjska
presuda.«

Članak 234.

Članak 396. mijenja se
i glasi:

»Ako utvrdi da je
drugostupanjskom presudom prekoračen tužbeni zahtjev na način da je odlučeno o
nečem drugom, a ne o onome što je traženo, revizijski će sud rješenjem ukinuti
tu presudu i predmet vratiti drugostupanjskom sudu na ponovno suđenje.

Ako utvrdi da je
drugostupanjskom presudom prekoračen tužbeni zahtjev na način da je dosuđeno
više od onoga što je traženo, revizijski će sud rješenjem ukinuti tu presudu u
dijelu u kojem je prekoračen tužbeni zahtjev.«

Članak 235.

Članak 397. briše se.

Članak 236.

Članak 398. mijenja se
i glasi:

»Odluka revizijskog
suda izravno se dostavlja prvostupanjskom sudu.

Primjerak odluke
revizijskog suda revizijski sud dostavlja i drugostupanjskom sudu.«

Članak 237.

Članak 399. mijenja se i glasi:

»Ako odredbama članka 382. do 398. ovoga Zakona
nije što drugo određeno, u postupku u povodu revizije na odgovarajući će se
način primjenjivati odredbe ovoga Zakona o žalbi protiv presude iz članka 349.
stavka 2. i 3., članka 350., 351. i 356., članka 360. stavka 2. do 5., članka
361., 366., 371. i članka 374. do 377.a ovoga Zakona.«

Članak 238.

U članku 400. stavak 1. mijenja se i glasi:

»Stranke mogu izjaviti reviziju i protiv rješenja
drugostupanjskog suda kojim je postupak pravomoćno završen u sporovima u kojima
bi revizija bila dopuštena protiv drugostupanjske presude (članak 382.).«

Stavak 2. briše se.

Dosadašnji stavci 3. i 4. postaju stavci 2. i 3.

Članak 239.

U Glavi dvadeset šestoj naslov Podglave 2. »2.
Zahtjev za zaštitu zakonitosti« i članci 401. do 408. brišu se.

Članak 240.

U članku 421. točka 1. mijenja se i glasi:

»1) ako je u donošenju odluke sudjelovao sudac
koji je po zakonu morao biti izuzet (članak 71. stavak 1. točke 1. do 6.)
odnosno koji je rješenjem suda bio izuzet, ili ako je u donošenju odluke
sudjelovala osoba koja nema svojstvo suca,«.

U točki 6. riječi: »odnosno suca porotnika«
brišu se.

Iza točke 8. dodaje se nova točka 9. koja glasi:

»9) ako je nadležno tijelo naknadno pravomoćno
riješilo prethodno pitanje (članak 12. stavci 1. i 2.) na kojemu se temelji
odluka suda,«.

Dosadašnja točka 9. postaje točka 10.

Iza stavka 1. dodaju se stavci 2. i 3. koji
glase:

»Postupak pravomoćno završen presudom na temelju
priznanja, presudom na temelju odricanja, presudom zbog ogluhe i presudom zbog
izostanka ne može se ponoviti zbog razloga iz stavka 1. točke 8., 9. i 10.
ovoga članka.

Postupak pravomoćno završen presudom na temelju
priznanja i presudom na temelju odricanja može se ponoviti zato što je izjava o
priznanju, odnosno odricanju dana u bitnoj zabludi ili pod utjecajem prisile
ili prijevare.«

Članak 241.

Članak 422. mijenja se
i glasi:

»Iz razloga navedenih u
članku 421. stavku 1. točki 1. do 3. i stavku 3. ovoga Zakona ne može se
zahtijevati ponavljanje postupka ako je taj razlog bio bez uspjeha iznesen u
prijašnjem postupku.

Iz razloga navedenih u članku 421. stavku 1.
točki 1., 7., 8., 9. i 10. te stavku 3. ovoga Zakona ponavljanje postupka može
se dopustiti samo ako stranka bez svoje krivnje nije mogla te razloge iznijeti
prije nego što je prijašnji postupak završen pravomoćnom sudskom odlukom.«

Članak 242.

U članku 423. stavku 1. i točki 1., 2., 3. i 4.
iza brojke: »421.« dodaju se riječi: »stavka 1.«.

Točke 5. i 6. mijenjaju
se i glase:

»5) u slučajevima iz
članka 421. stavka 1. točke 7., 8. i 9. ovoga Zakona – od dana kad je stranka
mogla upotrijebiti pravomoćnu odluku koja je razlog za ponavljanje postupka,

6) u slučaju iz članka
421. stavka 1. točke 10. ovoga Zakona – od dana kad je stranka mogla iznijeti
sudu nove činjenice odnosno nova dokazna sredstva,«.

Iza točke 6) dodaje se
točka 7) koja glasi:

»7) u slučajevima iz
članka 421. stavka 3. ovoga Zakona – od dana kad je stranka mogla iznijeti pred
sudom da je priznanje odnosno odricanje dala u bitnoj zabludi ili pod utjecajem
prisile ili prijevare.«

Stavak 3. mijenja se i
glasi:

»Nakon što protekne rok
od pet godina od dana kad je odluka postala pravomoćna, prijedlog za
ponavljanje postupka ne može se podnijeti, osim ako se ponavljanje traži zato
što je u donošenju odluke sudjelovala osoba koja nema svojstvo suca (članak
421. stavak 1. točka 1. ) ili iz razloga navedenih u članku 421. stavku 1.
točki 2. i 3. ovoga Zakona.«

Članak 243.

U članku 425. stavku 1.
iza riječi: »rješenjem« dodaju se riječi: »sudac pojedinac, odnosno«.

U stavku 2. u prvoj
rečenici iza riječi: »Ako« i u drugoj rečenici iza riječi: »odgovora,« dodaju
se riječi: »sudac pojedinac, odnosno«.

Stavak 3. mijenja se i
glasi:

»Ako se ponavljanje postupka
zahtijeva iz razloga navedenog u članku 421. stavku 1. točki 10. i stavku 3.
ovoga Zakona, sudac pojedinac, odnosno predsjednik vijeća može raspravljanje o
prijedlogu za ponavljanje postupka spojiti s raspravljanjem o glavnoj stvari.«

Članak
244.

U članku 426. iza
riječi: »pred« dodaju se riječi: »sucem pojedincem, odnosno«.

Članak 245.

U članku 427. stavku 1.
iza riječi: »raspravljanje o prijedlogu« dodaju se riječi: »sudac pojedinac,
odnosno«.

U stavku 3. riječ:
»Predsjednik« zamjenjuje se riječima: »Sudac pojedinac, odnosno predsjednik«.

U stavcima 4. i 5. iza
riječi: »je« dodaju se riječi: »sudac pojedinac, odnosno«.

Članak
246.

U članku 428. stavku 1.
iza riječi: »sudom,« dodaju se riječi: »sudac pojedinac, odnosno«.

U stavku 2. riječi:
»predsjednik vijeća« brišu se, a iza riječi: »će« dodaje se riječ: »se«.

Članak 247.

Iza članka 428. dodaje
se Podglava 5.a i članak 428.a koji glase:

»5.a Ponavljanje postupka u povodu konačne
presude Europskog suda za ljudska prava u Strasbourgu o povredi temeljnog
ljudskog prava ili slobode

Članak
428.a

Kad Europski sud za
ljudska prava utvrdi povredu kojeg ljud­skog prava ili temeljne slobode
zajamčene Konvencijom za zaštitu ljudskih prava i temeljnih sloboda i dodatnih
Protokola uz tu Konvenciju koje je Republika Hrvatska ratificirala, stranka
može, u roku od trideset dana od konačnosti presude Europskog suda za ljudska
prava, podnijeti zahtjev sudu u Republici Hrvatskoj koji je sudio u prvom
stupnju u postupku u kojemu je donesena odluka kojom je povrijeđeno ljudsko
pravo ili temeljna sloboda, za izmjenu odluke kojom je to pravo ili temeljna
sloboda povrijeđeno.

Postupak iz stavka 1. ovoga članka provodi se uz
odgo­varajuću primjenu odredaba o ponavljanju postupka.

U ponovljenom postupku sudovi su dužni poštivati
pravna stajališta izražena u konačnoj presudi Europskog suda za ljudska prava
kojom je utvrđena povreda temeljnog ljudskog prava ili slobode.«

Članak 248.

U članku 429. stavku 2. i 3. brojka: »11.«
zamjenjuje se brojkom: »9.«.

Članak 249.

U članku 431. stavku 1. u prvoj rečenici i
stavku 2. u prvoj rečenici iza riječi: »donosi« dodaju se riječi: »sudac
pojedinac, odnosno«.

Članak 250.

Članak 432. briše se.

Članak 251.

U članku 434. iza stavka 1. dodaju se stavci 2.,
3., 4. i 5. koji glase:

»U postupku u parnicama iz radnih odnosa rok za
odgovor na tužbu je osam dana.

U sporovima iz radnih odnosa koje pokreće radnik
protiv odluke o prestanku ugovora o radu i u kolektivnim radnim sporovima, ako
zakonom nije određen kraći rok, ročište za glavnu raspravu mora se održati u
roku od trideset dana od dana primitka odgovora na tužbu.

U postupku u parnicama iz radnih odnosa postupak
pred prvostupanjskim sudom mora se okončati u roku od šest mjeseci od dana
podnošenja tužbe.

U postupku u parnicama
iz radnih odnosa drugostupanjski je sud dužan donijeti odluku o žalbi
podnesenoj protiv odluke prvostupanjskog suda u roku od trideset dana od dana
primitka žalbe.«

Članak 252.

Iza članka 434. dodaje
se članak 434.a koji glasi:

»Članak 434.a

Radnika može u postupku
u parnicama iz radnih odnosa kao punomoćnik zastupati osoba koja je u radnom
odnosu u sindikatu čiji je on član ili u udruzi sindikata u koju je udružen
sindikat čiji je on član.

Poslodavca može u postupku u parnicama iz radnih
odnosa kao punomoćnik zastupati osoba koja je u radnom odnosu u udruzi
poslodavaca čiji je on član ili u udruzi poslodavaca više razine u koju je
udružena udruga poslodavaca čiji je on član.«

Članak 253.

U članku 435. u prvoj rečenici riječ: »izvršnom«
zamjenjuje se riječju: »ovršnom«, a druga rečenica briše se.

Iza stavka 1. dodaje se stavak 2. koji glasi:

»U postupku u parnicama
iz radnih odnosa sud je ovlašten izvesti i dokaze koje stranke nisu predložile,
ako su ti dokazi značajni za odlučivanje.«

Članak 254.

U članku 437. iza
stavka 1. dodaje se stavak 2. koji glasi:

»Iz važnih razloga sud
može odlučiti da žalba ne zadržava ovrhu odluke«.

Članak 255.

U članku 442. u prvoj
rečenici riječ: »izvršnom« zamjenjuje se riječju: »ovršnom«, a druga rečenica
briše se.

Članak 256.

U članku 443. stavku 3.
riječ: »izvršenje« zamjenjuje se riječju: »ovrhu«.

Članak 257.

U članku 444. riječ:
»izvršnom« zamjenjuje se riječju: »ovršnom«, riječi: »izvršenje rješenja«
zamjenjuju se riječima: »ovrhu rješenja«, a riječi: »zahtijevao izvršenje«
zamjenjuju se riječima: »zahtijevao ovrhu«.

Članak 258.

U članku 445. iza
brojke: »421.« dodaju se riječi: »stavku 1.«.

Članak 259.

Iza naslova Glave
dvadeset devete »Izdavanje platnog naloga« dodaje se članak 445.a koji glasi:

»Članak 445.a

Ako u ovoj Glavi ne
postoje posebne odredbe, u postupku za izdavanje platnog naloga primjenjivat će
se ostale odredbe ovoga Zakona.«

Članak 260.

U članku 446. stavku 2.
točki 4. riječ: »ovjerenih« briše se.

Stavci 4. i 5. brišu
se.

Članak 261.

U članku 447. stavku 1.
iza riječi: »dospjelo« dodaje se riječ: »glavno«.

Iza stavka 1. dodaje se
novi stavak 2. koji glasi:

»U sporovima iz
nadležnosti trgovačkih sudova platni nalog iz stavka 1. ovoga članka sud će
izdati kad se tužbeni zahtjev odnosi na dospjelu glavnu tražbinu u novcu koja
ne prelazi svotu od 20.000,00 kuna.«

Dosadašnji stavak 2.
postaje stavak 3.

Članak 262.

U članku 448. stavku 1.
iza riječi: »izdaje« dodaju se riječi: »sudac pojedinac, odnosno«.

Članak 263.

U članku 451. stavku 1.
iza riječi: »će« i stavku 2. iza riječi: »pravovremeno,« dodaju se riječi:
»sudac pojedinac, odnosno«.

Stavak 3. briše se.

Dosadašnji stavak 4.
postaje stavak 3.

Članak 264.

U članku 453. stavku 2.
iza riječi: »prigovor« dodaju se riječi: »stvarne i«.

Članak 265.

Članak 454. mijenja se i glasi:

»Ako sud nakon izdavanja platnog naloga utvrdi
da je stvarno ili mjesno nenadležan, neće ukinuti platni nalog, nego će nakon
pravomoćnosti rješenja kojim se oglasio nenadležnim ustupiti predmet nadležnom
sudu.«

Članak 266.

U članku 459. iza riječi: »radnih odnosa« dodaju
se riječi: »koje je pokrenuo radnik protiv odluke o prestanku ugovora o radu«.

Članak 267.

U članku 467. stavku 1. iza brojke: »2.« dodaju
se riječi: »točke 1.,2., 4., 5., 6. 8., 9., 10. i 11.«.

Iza stavka 5. dodaje se novi stavak 6. koji
glasi:

»O žalbi protiv presude u sporovima male
vrijednosti odlučuje sudac pojedinac drugostupanjskoga suda.«

Dosadašnji stavak 6. postaje stavak 7.

Članak 268.

Naslov Glave trideset druge mijenja se i glasi:

»Glava trideset druga

POSTUPAK PRED TRGOVAČKIM SUDOVIMA«

Članak 269.

U članku 488. riječi: »u trgovačkim sporovima«
zamjenjuju se riječima: »pred trgovačkim sudovima«.

Članak 270.

Članak 489. mijenja se i glasi:

»Pravila o postupku pred trgovačkim sudovima
primjenjuju se u sporovima iz nadležnosti trgovačkih sudova osim u sporovima za
koje je propisana posebna vrsta postupka.«

Članak 271.

   Članci
489.a, 490. i 491. brišu se.

Članak 272.

   U
članku 492. riječi: »izvršenja ili raskidanja« zamjenjuju se riječima:
»ispunjenja ili raskida«, riječ: »neizvršenja« riječju: »neispunjenja«, a
riječ: »izvršiti« riječju: »ispuniti«.

Članak 273.

Članci 493. i 494. brišu se.

Članak 274.

Članak 495. mijenja se i glasi:

»U hitnim slučajevima ročište se može zakazati
telefonom, brzojavom ili na drugi odgovarajući način. O tome će se sastaviti
službena bilješka, ako o zakazivanju ročišta, s obzirom na to kako je
obavljeno, nema drugog pisanog dokaza.«

Članak 275.

Članci 496. i 496.a brišu se.

Članak 276.

U članku 497. stavku 1. riječi: »trgovačkim
sporovima« zamjenjuju se riječima: »postupku pred trgovačkim sudovima«.

Članak 277.

U članku 499. dodaje se novi stavak 1. koji
glasi:

»U postupku pred trgovačkim sudovima sud može
strankama naložiti da jedna drugoj izravno upućuju pismena preporučeno poštom s
povratnicom ili na drugi način koji omogućava nesumnjiv dokaz o obavljenoj
predaji. Takvo je upućivanje podnesaka po učincima izjednačeno sa sudskom
dostavom pismena.«

U dosadašnjem stavku 1. koji postaje stavak 2.
riječi: »u trgovačkim sporovima« zamjenjuju se riječima: »pred trgovačkim
sudovima«.

Dosadašnji stavak 2.
postaje stavak 3.

Članak 278.

U članku 500., u
uvodnoj rečenici riječi: »u trgovačkim sporovima« zamjenjuju se riječima: »pred
trgovačkim sudovima«.

U točki 1. brojka: »3.«
zamjenjuje se brojkom: »4.«.

U točki 3. riječ:
»izvršenje« zamjenjuje se riječju: »ispunjenje«.

Članak
279.

U članku 501. stavku 1.
riječi: »u trgovačkim sporovima« zamjenjuju se riječima: »pred trgovačkim
sudovima«.

Stavak 3. briše se.

Članak 280.

U članku 502. stavku 1.
riječi: »u trgovačkim sporovima« zamjenjuju se riječima: »pred trgovačkim
sudovima«, a brojka: »200.000,00« zamjenjuje se brojkom: »50.000,00«.

Stavak 4. briše se.

Članak 281.

U cijelom tekstu
Zakona, riječ: »član« zamjenjuje se riječju: »čla­nak«, riječ: »krivično«
zamjenjuje se riječju: »kazneno«, ri­ječ: »porodično« zamjenjuje se riječju:
»obiteljsko«, riječ: »takse« zamjenjuje se riječju: »pristojbe«, sve u
odgovarajućem padežu.

Članak 282.

Na parnične postupke
pokrenute do stupanja na snagu ovoga Zakona primjenjivat će se odredbe ovoga
Zakona, osim kada je ovim Zakonom drugačije određeno.

Članak 283.

Postupak koji je na dan
stupanja na snagu ovoga Zakona bio pokrenut pred sudom koji je bio stvarno
nadležan po propisima koji su do tada bili na snazi nastavit će se pred tim sudom.

Članak 284.

Odredbe članka 18.,
21., 22., 30., 45., 46., 76., 77., 145., 146., 147., 157., 180., 182., 251.,
252., 269., 270., 271., 273., 275., 276., 278., 279. i 280. ovoga Zakona
primjenjivat će se samo na postupke u kojima je nakon stupanja na snagu ovoga
Zakona podnesena tužba, prijedlog za izdavanje platnog naloga ili prijedlog za
ovrhu na temelju vjerodostojne isprave.

Odredbe članka 23.
ovoga Zakona primjenjivat će se na pravne lijekove koji su u drugostupanjskom
odnosno revizijskom sudu primljeni nakon stupanja na snagu ovoga Zakona.

Odredba članka 59.
ovoga Zakona primjenjivat će se ako je poziv stranci dostavljen nakon stupanja
na snagu ovoga Zakona.

Odredbe članka 108.
ovoga Zakona primjenjivat će se samo na postupke u kojima je razlog za prekid
postupka nastao nakon stupanja na snagu ovoga Zakona.

Odredbe članka 195.,
197., 198., 205., 208., 219., 220., 222., 223., 224., 225., 226., 227., 228.,
229., 230., 231., 232., 233., 234., 236., 237., 238., 239., 240., 241., 242.,
243., 244., 245., 246., 248., 249., 250. i 266. ovoga Zakona primjenjivat će se
samo na postupke u kojima je glavna rasprava pred prvostupanjskim sudom
zaključena nakon stupanja na snagu ovoga Zakona.

Odredbe članka 54.
ovoga Zakona primjenjivat će se samo na podneske predane sudu nakon stupanja na
snagu ovoga Zakona.

Članak 285.

U sudskim postupcima u
kojima se na odgovarajući način primjenjuju odredbe Zakona o parničnom postupku
zahtjev za zaštitu zakonitosti ne može se izjaviti ako je postupak pred
prvostupanjskim sudom okončan nakon stupanja na snagu ovoga Zakona.

U postupcima iz stavka
1. ovoga članka može se podnijeti revizija iz članka 382. stavka 2. (članak
219. ovoga Zakona).

Članak 286.

U Zakonu o sudovima
(»Narodne novine«, broj 3/94., 100/96., 115/97., 131/97., 129/00., 67/01. i
5/02.) u članku 19. točki 2. riječi: »pravnih osoba« brišu se.

Članak 287.

Ovaj Zakon stupa na
snagu 1. prosinca 2003.

Klasa: 740-08/02-01/01
Zagreb, 14. srpnja 2003.

HRVATSKI SABOR

Predsjednik
Hrvatskoga sabora
**Zlatko** **Tom****či****ć**, v. r.

Zakon, NN 117/2003-1639