## Odluka Ustavnog suda Republike Hrvatske broj: U-III-3190/2011 od 7. ožujka 2012.

### NN 38/2012 (30.3.2012.), Odluka Ustavnog suda Republike Hrvatske broj: U-III-3190/2011 od 7. ožujka 2012.

USTAVNI SUD REPUBLIKE HRVATSKE

987

Ustavni sud Republike Hrvatske, u Prvom vijeću za odlučivanje o ustavnim tužbama, u sastavu sudac Antun Palarić, predsjednik Vijeća, te suci Marko Babić, Snježana Bagić, Slavica Banić, Mario Jelušić i Aldo Radolović, članovi Vijeća, u postupku koji je ustavnom tužbom pokrenuo I. B. iz Z., kojeg zastupa B. K., odvjetnik iz Z., na sjednici održanoj 7. ožujka 2012. jednoglasno je donio

ODLUKU

I. Ustavna tužba se usvaja.

II. Ukidaju se:

– presuda Županijskog suda u Zagrebu broj: 34. Gž-2426/09-3 od 22. ožujka 2011. i

– presuda Općinskog građanskog suda u Zagrebu broj: LXI P-15605/99-39 od 22. listopada 2008.

III. Predmet se vraća Općinskom građanskom sudu u Zagrebu na ponovni postupak.

IV. Ova odluka objavit će se u »Narodnim novinama«.

Obrazloženje

I. POSTUPAK PRED USTAVNIM SUDOM REPUBLIKE HRVATSKE

1. Postupak u ovom predmetu pokrenut je ustavnom tužbom I. B. iz Z. (u daljnjem tekstu: podnositelj) podnesenom nakon okončanja parničnog postupka koji se vodio pred Općinskim građanskim sudom u Zagrebu (u daljnjem tekstu: prvostupanjski sud), a u posljednjem stupnju i pred Županijskim sudom u Zagrebu (u daljnjem tekstu: drugostupanjski sud) u povodu žalbe koju je podnio podnositelj. Podnositelj osporava presude donesene u tom postupku.

Riječ je o sljedećim presudama:

1) presudi Općinskog građanskog suda u Zagrebu broj: LXI P-15605/99-39 od 22. listopada 2008. kojom je naloženo zemljišno-knjižnom odjelu Općinskog građanskog suda u Zagrebu da u podulošku 24408 zk.ul. 23355 k.o. Grad Zagreb briše upis prava vlasništva kojim je podnositelj upisan kao vlasnik stana u potkrovlju koji se sastoji od 3 sobe i ostalih prostorija u površini od 105,60 m2, te se nalaže uspostava ranije z.k. stanja kakvo je bilo prije upisa podnositelja, te

2) presudi Županijskog suda u Zagrebu broj: 34. Gž-2426/09-3 od 22. ožujka 2011. kojom je odbijena žalba podnositelja i potvrđena presuda Općinskog građanskog suda u Zagrebu broj: LXI P-15605/99-39 od 22. listopada 2008.

2. Za potrebe ustavnosudskog postupka zatražen je na uvid spis predmeta Općinskog građanskog suda u Zagrebu broj: P-15605/99, koji sadrži i spis predmeta Općinskog suda u Zagrebu broj: I-2188/96.

II. ČINJENICE I OKOLNOSTI SLUČAJA

3. Izreka pravomoćne presude Općinskog suda u Zagrebu broj: P-1728/96 od 18. lipnja 1996. (na temelju koje je podnositelj upisao svoje pravo vlasništva na predmetnom stanu u zemljišnim knjigama), glasi:

»Utvrđuje se da je tužitelj B. I. iz Z., G. br. 12 vlasnik stana u Z., G. 12 potkrovlje, koji stan se sastoji od 3 sobe i nus prostorija, površine 105,60 m2, a nalazi se u zgradi sagrađenoj na kat. čest. Grad Zagreb zk.ul. 23355. Nalaže se tuženiku Gradu Zagrebu, tužitelju izdati tabularnu ispravu podobnu za upis prava vlasništva na predmetnoj nekretnini, a koju će u protivnom zamijeniti ova presuda, te nadoknaditi tužitelju prouzročen parnični trošak u iznosu od....«.

Navedenom presudom Općinskog suda u Zagrebu broj: P-1728/96 od 18. lipnja 1996. (ovršnom z.k. ispravom) podnositelj je utvrđen vlasnikom predmetnog stana na temelju ulaganja i prenamjene tavanskog prostora zgrade u Z., G. 12, koja prenamjena je izvršena uz suglasnost (prešutnu) svih ostalih stanara te zgrade i rezultirala je novom stambenom jedinicom (kasnije uz suglasnost Gradske plinare i HEP-a priključeni su plin i električna energija).

Pozivom na članak 24. Zakona o osnovnim vlasničkopravnim odnosima (»Narodne novine« broj 53/91.) i članak 3. Zakona o prenamjeni zajedničkih prostorija u stanove (»Narodne novine« broj 73/88.), podnositelj je presudom (pravomoćnom) Općinskog suda u Zagrebu broj: P-1728/96 od 18. lipnja 1996. utvrđen vlasnikom te nove stambene jedinice.

3.1. Presuda je utvrđena pravomoćnom s danom 17. srpnja 1996., a upis prava vlasništva na navedenom stanu, pozivom na naznačenu z.k. ispravu, podnositelj je zatražio 28. kolovoza 1996.

Utvrđenje pravomoćnost navedene presude, kao i zahtjev za njezinom provedbom u zemljišnim knjigama prethodilo je donošenju (i stupanju na snagu, 1. siječnja 1997.) Zakona o vlasništvu i drugim stvarnim pravima (»Narodne novine« broj 91/96., 68/98., 137/99., 22/00., 73/00., 114/01., 79/06., 141/06., 146/08., 38/09. i 153/09., u daljnjem tekstu: ZV).

3.2. Rješenje o ovrsi, na temelju kojeg je proveden upis vlasništva, Općinski sud u Zagrebu donio je pod brojem: I-2188/96 dana 27. svibnja 1997.

Ovršni postupak broj: I-2188/96 dovršen je rješenjem suda od 15. studenoga 2004., u obrazloženju kojeg rješenja je navedeno:

»Dana 27. svibnja 1997. godine ovaj sud donio je rješenje o ovrsi uknjižbom prava vlasništva ovrhovoditelja u zemljišnu knjigu, a na temelju ovršne isprave.

Dana 5. studenoga 2004. godine zemljišno-knjižni odjel Općinskog suda u Zagrebu dostavio je ovršnom odjelu zemljišno-knjižni izvadak iz kojeg je vidljivo da je ovrhovoditelj upisan kao vlasnik predmetne nekretnine, pa je stoga valjalo riješiti kao u izreci ovog rješenja.«

4. Brisovna tužba tužiteljice – D. s. m. S. V. P. iz Z., protiv podnositelja podnesena je u predmetnom postupku tek 20. prosinca 1999., (više od dvije godine nakon što je podnositelj već bio upisan kao vlasnik predmetnog stana). Zemljišno-knjižni odjel prvostupanjskog suda pod brojem: Zs-12092/99 primio je prijedlog tužiteljice radi zabilježbe tužbe.

III. UTVRĐENJA SUDOVA

5. Ocjenjujući osnovanim tužbeni zahtjev, prvostupanjski sud u Zagrebu u obrazloženju presude broj: LXI P-15605/99-39 od 22. listopada 2008. između ostalog je naveo:

»(...) Iz zemljišno knjižnog izvatka razvidno je da se stan tuženika nalazi na zemljištu koje je vlasništvo tužitelja. Uknjižba prava vlasništva tog stana mogla je biti izvršena samo uz preduvjet da je napravljen etažni elaborat cijele zgrade zajedno sa omjerom pripadajućeg dijela zemljišta. U ovom slučaju to je propušteno učiniti. Slijedom navedenog, sud je utvrdio da je uknjižba prava vlasništva na stanu tuženika protivna člancima 71., 72. i 73. Zakona o vlasništvu i drugim stvarnim pravima ('Narodne novine' broj 91/96., 68/98., 137/99., 22/00., 73/00., 114/01., 79/06., 141/06., 146/08., 38/09. i 153/09., u daljnjem tekstu ZV), kao i članku 1. Pravilnika o ustrojavanju i vođenju Knjige položenih ugovora ('Narodne novine' broj 42/91. i 16/94.) (...)«.

Stajalište je prvostupanjskog suda da u konkretnom slučaju nije moguće dopustiti predloženu uknjižbu, jer je vlasništvo posebnog dijela nekretnine nedjeljivo povezano s odgovarajućim dijelom nekretnine, pa ga se može samo zajedno s njime utvrditi. Budući da je »izostalo upravo to utvrđenje veličine odgovarajućeg suvlasničkog dijela nekretnine kao uvjeta za dopuštenost upisa prava vlasništva podnositelja na tom posebnom dijelu nekretnine«, tužbeni zahtjev tužiteljice za brisanje provedenog upisa prava vlasništva prvostupanjski sud našao je osnovanim.

5.1. Odlučujući o žalbi podnositeljice drugostupanjski sud je prihvatio činjenična utvrđenja i pravno stajalište prvostupanjskog suda, te u obrazloženju presude broj: 34. Gž-2426/09-3 od 22. ožujka 2011. između ostalog naveo:

»(...)... tuženik ispušta iz vida:

– da je do stupanja na snagu ZVDSP-a (1. siječnja 1997.) bio na snazi Zakon o vlasništvu na dijelovima zgrade ('Narodne novine' broj 52/73.) koji je u odredbama čl. 36. – 48. detaljno propisivao način upisa etažiranog vlasništva u zemljišnu knjigu, tako da je uknjižbu mogao tražiti samo vlasnik zgrade, odnosno davatelj na korištenje ili u zakup zgrade koja do tada nije bila u etažnom vlasništvu (čl. 36.) koji je zemljišnoknjižnom sudu podnio plan posebnih dijelova zgrade (čl. 37. st. 1.) koji je morao sadržavati zemljišnoknjižnu oznaku zemljišta na kojem je zgrada podignuta, površinu tog zemljišta, oznaku zgrade po ulici, kućnom broju (...) izrađen po stručnoj osobi i potvrđen od nadležnog općinskog upravnog tijela (...).«

IV. PRIGOVORI PODNOSITELJA

6. Osporenom presudom drugostupanjskog suda (podredno i prvostupanjskom presudom) podnositelj smatra povrijeđenima prava zajamčena člancima 14. stavkom 2., 29. stavkom 1. i 48. stavkom 1. te članak 3. Ustava Republike Hrvatske (»Narodne novine« broj 56/90., 135/97., 113/00., 28/01. i 76/10.).

Povredu navedenih ustavnih prava, u bitnome, nalazi zbog pogrešno i nepotpuno utvrđenog činjeničnog stanja i pogrešnog tumačenja i primjene mjerodavnih zakonskih odredbi. Posebno napominje:

»(...) Uknjižba prava vlasništva u korist tuženika (podnositelja) izvršena je na temelju presude Općinskog suda u Zagrebu broj: P-1728/96 od 18. lipnja 1996., pravomoćne dana 17. srpnja 1996., a zemljišno-knjižni odjel je istu proveo na nalog ovršnog odjela istog tog suda. Osporene presude Županijskog suda u Zagrebu i Općinskog građanskog suda u Zagrebu (u ovom predmetu) u suprotnosti su sa člankom 6. stavkom 1. Zakona o sudovima gdje se nalaže da: 'Odluku suda smije mijenjati i ukidati samo sud u čiju nadležnost spada predmet u postupku propisanom zakonom', dok stavak 2. istog članak nalaže da: 'Svatko u Republici Hrvatskoj dužan je poštivati pravomoćnu i izvršnu sudsku odluku i njoj se prikloniti'.«

Od Ustavnog suda podnositelj traži ukidanje osporenih presuda.

V. MJERODAVNO PRAVO

7. U konkretnom slučaju Ustavni sud mjerodavnima smatra članak 370. i članak 372. ZV-a koji glase:

»Članak 370.

(1) Vlasništvo na posebnom dijelu zgrade (etažno vlasništvo), a isto tako i pravo raspolaganja na posebnom dijelu zgrade u društvenom vlasništvu, stečeno na temelju prijašnjih propisa, od stupanja na snagu ovoga Zakona vlasništvo je posebnih dijelova nekretnine, kako je uređeno odredbama ovoga Zakona, pa se prosuđuje po njima, ako ovim prijelaznim odredbama nije što posebno određeno.

(2) Vlasnik posebnoga dijela zgrade iz stavka 1. ovoga članka nakon stupanja na snagu ovoga Zakona ostaje vlasnikom svoga posebnoga dijela nekretnine, a nositelj prava raspolaganja na posebnom dijelu zgrade postaje vlasnikom toga posebnoga dijela, s time da se vlasništvo posebnoga dijela nekretnine neodvojivo povezuje s određenim suvlasničkim dijelom cijele nekretnine po odredbama stavka 3. i 4. ovoga članka.

(3) Vlasniku posebnoga dijela zgrade iz stavka 2. ovoga članka pripada stupanjem na snagu ovoga Zakona odgovarajući suvlasnički dio cijele nekretnine, umjesto njegova dosadašnjega sudjelovanja u zajedničkom nedjeljivom vlasništvu zajedničkih dijelova porodične zgrade sa suvlasništvom zemljišta, odnosno umjesto njegova dotadašnjega sudjelovanja u trajnom pravu korištenja zajedničkih dijelova višestambene zgrade s pravom trajnoga korištenja zemljišta.

(4) Veličina odgovarajućega suvlasničkoga dijela iz stavka 3. ovoga članka utvrdit će se odgovarajućom primjenom pravila ovoga Zakona o veličini odgovarajućega suvlasničkoga dijela nekretnine koji ovlašćuje suvlasnika da ima u svome vlasništvu posebni dio zgrade; do tada se smatra da su dijelovi svih suvlasnika jednaki, ali svaki od suvlasnika nekretnine, pa makar i ne bio vlasnikom posebnoga dijela zgrade, može zahtijevati da se utvrdi veličina suvlasničkih dijelova koje će sud među njih pravedno podijeliti.

(5) Osobe koje su po prijašnjim propisima imale valjani pravni temelj za stjecanje vlasništva stana odnosno drugoga posebnoga dijela nekretnine, ovlaštene su na tom temelju steći taj stan odnosno drugi posebni dio zgrade zajedno s odgovarajućim suvlasničkim dijelom cijele nekretnine, čija će se veličina utvrditi prema odredbama stavka 4. ovoga članka.

(6) Vlasništvo određenoga posebnoga dijela nekretnine, povezanoga s određenim suvlasničkim dijelom te nekretnine, upisuje se u zemljišnoj knjizi uz odgovarajuću primjenu odredaba predviđenih ovim Zakonom za uspostavu vlasništva na posebnom dijelu; do tada već provedeni upisi vlasništva na posebnom dijelu zgrade, odnosno upisi prava raspolaganja na posebnom dijelu zgrade u društvenom vlasništvu smatraju se upisima prava vlasništva posebnoga dijela nekretnine povezanoga sa suvlasničkim dijelom te nekretnine koji je određen po stavku 4. ovoga članka.«

»Članak 372.

(1) Tko je do stupanja na snagu ovoga Zakona, a na temelju odobrenja koje je nadležna vlast dala u granicama svoje ovlasti na takvo imovinskopravno raspolaganje, o svome trošku proveo prenamjenu zajedničkih prostorija u zgradi u društvenom vlasništvu u stan ili drugu samostalnu prostoriju, stekao je time na temelju i u okviru toga odobrenja pravo vlasništva prenamijenjenih prostorija kao posebnoga dijela nekretnine, zajedno s odgovarajućim suvlasničkim dijelom cijele nekretnine, u smislu odredaba članka 370. ovoga Zakona.

(2) Odredba stavka 1. ovoga članka primjenjuje se na odgovarajući način i na nadogradnje, dogradnje i prigradnje nekretnine izvršene do stupanja na snagu ovoga Zakona na temelju valjanoga odobrenja nadležne vlasti i o svome trošku.

(3) Ako je do stupanja na snagu ovoga Zakona provedena prenamjena, nadogradnja, pregradnja ili dogradnja iz stavka 1. i 2. ovoga članka, nadležni će sud na zahtjev zainteresirane osobe odrediti upis u zemljišnoj knjizi toga vlasništva uspostavljenoga na odgovarajućem suvlasničkom dijelu cijele nekretnine, a na temelju ovršne sudske odluke kojom je utvrđeno stjecanje vlasništva posebnoga dijela nekretnine te takve odluke kojom je utvrđena veličina odgovarajućega suvlasničkoga dijela, odnosno na temelju isprave svih suvlasnika cijele nekretnine kojom oni priznaju stjecanje vlasništva posebnoga dijela nekretnine i sporazumno određuju veličinu odgovarajućega suvlasničkoga dijela na kojem se to vlasništvo osniva. »

VI. OCJENA USTAVNOG SUDA

8. Polazeći od osobitih okolnosti konkretnog slučaja, podredno i od navoda podnositelja, ustavna tužba razmotrena je u odnosu na prava zajamčena člancima 29. stavkom 1. i 48. stavkom 1. koji glase:

»Članak 29.

Svatko ima pravo da zakonom ustanovljeni neovisni i nepristrani sud pravično i u razumnom roku odluči o njegovim pravima i obvezama, ili o sumnji ili optužbi zbog kažnjivog djela.

(...)«

Člankom 29. stavkom 1. Ustava zajamčeno je pravo na pravično suđenje. Sadržaj ustavnog prava na pravično suđenje ograničen je na jamstva pravičnog suđenja pa Ustavni sud, ocjenjujući navode ustavne tužbe sa stajališta tog ustavnog prava, ispituje eventualno postojanje povreda u postupcima pred sudovima te na temelju toga, sagledavajući postupak kao jedinstvenu cjelinu, ocjenjuje je li postupak bio vođen na način koji je podnositelju osiguravao pravično suđenje.

»Članak 48. stavak 1.

Jamči se pravo vlasništva.

(...)«

Ustavni sud, na temelju članka 48. Ustava, štiti pravo vlasništva na ustavnopravnoj razini na način da priječi tijelima državne vlasti ograničavanje ili oduzimanje tog prava, osim ako je ograničavanje ili oduzimanje zasnovano na zakonu. U slučaju zadiranja u vlasništvo od strane drugih pravnih subjekata (fizičkih ili pravnih osoba) radi se, u pravilu, o imovinskim sporovima privatnog prava. Ustavni sud ispituje i takvu odluku sudbene i druge vlasti kad ocijeni da je osporena odluka, prosuđujući je kroz zaštitu ljudskih prava i temeljnih sloboda zajamčenih Ustavom, utemeljena na neprihvatljivom pravnom stajalištu.

8.1. Prigovori podnositelja ustavne tužbe razmotreni su i u odnosu na postupovni aspekt članka 1. Protokola br. 1 uz Konvenciju za zaštitu ljudskih prava i temeljnih sloboda (»Narodne novine – Međunarodni ugovori« broj 18/97., 6/99., 8/99., 14/02. i 1/06., u daljnjem tekstu: Konvencija). Mjerodavne odredbe Konvencije, odnosno Protokola br. 1 uz Konvenciju glase:

»Članak 6.

PRAVO NA POŠTENO SUĐENJE

1. Radi utvrđivanja svojih prava i obveza građanske naravi ili (...) svatko ima pravo da zakonom ustanovljen neovisni i nepristrani sud pravično, javno i u razumnom roku ispita njegov slučaj. (...)«

»Članak 1.

ZAŠTITA VLASNIŠTVA

Svaka fizička ili pravna osoba ima pravo na mirno uživanje svojega vlasništva. Nitko se ne smije lišiti svoga vlasništva, osim u javnom interesu, i to samo uz uvjete predviđene zakonom i općim načelima međunarodnoga prava.

(...)«

9. Ustavni sud ističe da je njegova nadležnost, vezana uz ispitivanje jesu li nadležni sudovi i druga nadležna tijela pravilno protumačili i primijenili pravo, ograničena. Uloga je Ustavnog suda osigurati da odluke kojima se odlučuje o pravima i obvezama pojedinaca ne budu arbitrarne ili na drugi način očito nerazumne. To pravilo treba posebno uvažavati u predmetima u kojima se sudovi bave složenim pitanjima interpretacije domaćeg prava. Ustavni sud ističe da, sukladno članku 155. stavku 3. Ustava, »sudovi sude na temelju Ustava, zakona, međunarodnih ugovora i drugih važećih izvora prava«. U okviru članka 125. alineje 4. Ustava (Ustavni sud »odlučuje povodom ustavnih tužbi protiv pojedinačnih odluka državnih tijela... kad su tim odlukama povrijeđena ljudska prava i temeljne slobode...«), njegova je dužnost osigurati da sudovi tumače i primjenjuju domaće pravo na način da svojim odlukama ne dovode do povrede ljudskih prava i temeljnih sloboda stranaka, zajamčenih Ustavom.

Prema tome, nije zadaća Ustavnog suda presuđivati umjesto nadležnih sudova o pravima i obvezama stranaka u sudskim postupcima niti se baviti pogreškama o činjenicama ili o pravu koje su navodno napravili domaći sudovi, osim ako i u mjeri u kojoj one mogu povrijediti ljudska prava i temeljne slobode zaštićene Ustavom, na koje podnositelji ukazuju u ustavnim tužbama.

10. Slijedeći utvrđenja navedena u točkama 5. i 5.1. ove odluke Ustavni sud primjećuje kako je u konkretnom slučaju, prije stupanja na snagu ZV-a, podnositelj pravomoćnom sudskom odlukom (presudom Općinskog suda u Zagrebu broj: P-1728/96 od 18. lipnja 1996.), utvrđen vlasnikom točno određenog dijela stambene zgrade u Z., G. 12, potkrovlje (stan se sastoji od 3 sobe i nus prostorija, površine 105,60 m2, nalazi se u zgradi sagrađenoj na kat. čest. Grad Zagreb zk.ul. 23355).

Na temelju navedene presude podnositelj je utvrđen vlasnikom spornog stana na temelju članka 24. Zakona o osnovnim vlasničkopravnim odnosima i članka 3. Zakona o prenamjeni zajedničkih prostorija u stanove. Dakle, prenamjenom je u skladu s tada važećim zakonodavstvom na originaran način stekao vlasništvo (novonastalog) stana kao posebnog dijela zgrade.

U postupku koji je prethodio ustavnosudskom postupku, sažeto i u bitnom, sudovi su kao razlog brisanja upisa prava vlasništva podnositelja na spornom stanu (upisanog na temelju navedene pravomoćne presude Općinskog suda u Zagrebu) naveli okolnost da je pri upisu prava vlasništva podnositelja na tom stanu »postupljeno suprotno člancima 71., 72. i 73. ZV-a«, odnosno da prije upisa nije prethodno provedeno etažiranje posebnih dijelova zgrade.

U vezi navedenog stajališta, Ustavni sud primjećuje da je upis prava vlasništva podnositelja na spornom stanu, istina proveden 1997. godine, dakle, nakon stupanja na snagu ZV-a, ali na temelju ovršnog naslova (pravomoćne sudske odluke) donesene prije njegovog stupanja na snagu (te je i prijedlog za upis također podnesen prije tog datuma).

Stoga su za uspostavu jedinstva nekretnine i posebnih dijelova zgrade te rješavanja pitanja povezivanja etažnog vlasništva sa suvlasništvom, uključujući i posebne dijelove nastale prenamjenom, nadogradnjom, prigradnjom ili dogradnjom, mjerodavne prijelazne i završne odredbe ZV-a (članci 370. do 373.).

Proizlazi da se u konkretnom slučaju – vlasništvo stana (nastalog prenamjenom) kao posebnog dijela nekretnine stečenog prije stupanja na snagu ZV-a, može provesti u zemljišnim knjigama, neovisno što nije provedeno etažiranje zgrade, jer se na takve situacije primjenjuje presumpcija iz članka 370. stavka 4. ZV-a, prema kojoj su suvlasnički dijelovi suvlasnika jednaki, sve dok se oni drukčije ne dogovore.

Slijedi da podnositelju ustavne tužbe za pravovaljanost upisa prava vlasništva stana u zemljišne knjige preduvjet upisa nije bilo prethodno etažiranje zgrade (u konačnici, ono je stvar dogovora svih suvlasnika zgrade).

U svjetlu navedenih okolnosti osporene odluke sudova lišile su podnositelja njegova zakonito stečenog prava vlasništva (naloživši upis njegova brisanja u zemljišnim knjigama), pogrešnom primjenom materijalnog prava koja se ne može ocijeniti drugačije nego kao arbitrarna i proizvoljna.

Ustavni sud posebno ističe da je u konkretnom slučaju riječ o jednom od kvalificiranih ljudskih prava – pravu vlasništva – koje Ustav posebno jamči i štiti.

Stoga, svako ograničenje ili lišavanja vlasništva mora biti u skladu sa zakonom i pod uvjetima propisanim zakonom.

Slijedom navedenoga se i upis prava vlasništva u zemljišne knjige kao javne knjige provodi u posebnom, strogo formalnom, zemljišnoknjižnom postupku, na temelju tabularne isprave kao osnove (titulara) upisa (u okolnostima konkretnog slučaja to je bila pravomoćna odluka Općinskog suda u Zagrebu).

Stoga i svaki zahvat u nečije vlasništvo, uključujući i njegovo brisanje iz zemljišnih knjiga, zahtijeva posebnu pozornost i odgovornost pri utvrđivanju svih činjenica i pravilnoj primjeni mjerodavnog materijalnog prava.

Postupivši suprotno u konkretnom slučaju, sudovi su povrijedili pravo podnositelja na pravično suđenje propisano člankom 29. stavkom 1. i člankom 48. stavkom 1. Ustava.

Povrijeđenim Ustavni sud nalazi i pravo zajamčeno člankom 1. Protokola br. 1. uz Konvenciju.

11. Na temelju članaka 73. i 76. Ustavnog zakona, odlučeno je kao u točkama I., II. i III. izreke.

Točka IV. izreke donesena je pozivom na članak 29. Ustavnog zakona.

Broj: U-III-3190/2011

Zagreb, 7. ožujka 2012.

USTAVNI SUD REPUBLIKE HRVATSKE

Predsjednik Vijeća

Antun Palarić, v. r.

Odluka, NN 38/2012-987