## Presuda Upravnog suda Republike Hrvatske broj: Us-9064/2010-4 od 11. studenoga 2010.

### NN 7/2011 (17.1.2011.), Presuda Upravnog suda Republike Hrvatske broj: Us-9064/2010-4 od 11. studenoga 2010.

UPRAVNI SUD REPUBLIKE HRVATSKE

154

PRESUDA

Upravni sud Republike Hrvatske u vijeću sastavljenom od sudaca Senke Orlić-Zaninović kao predsjednice vijeća, Mire Kovačić i Mirjane Čačić kao članica vijeća, te sudske savjetnice Romine Bašnec kao zapisničarke, u upravnom sporu tužitelja Hrvatski telekom, d.d., Zagreb, Savska cesta 32, protiv odluke Hrvatske agencije za poštu i elektroničke komunikacije, klasa: 344-03/09-01/574, urbroj: 376-12-10-09 od 31. svibnja 2010., radi rješavanja spora između korisnika i operatora javnih komunikacijskih usluga, u nejavnoj sjednici održanoj 11. studenoga 2010.

presudio je

Tužba se odbija.

Ova presuda objavit će se u »Narodnim novinama« i na internetskim stranicama Agencije.

Obrazloženje

Osporenom odlukom tuženog tijela, točkom 1. izreke, usvaja se prigovor korisnika Rupnik Josipa Antona na račun za HALO usluge broj: 5005436028-118-4 za 6 mjesec 2009. za pretplatnički broj 052/361776 izdan od trgovačkog društva HT-Hrvatski telekom d.d., Zagreb, Savska cesta 32. Točkom 2. izreke odluke nalaže se trgovačkom društvu HT-Hrvatski telekom d.d da u roku od 15 dana od dana primitka ove odluke, korisniku Rupnik Josipu Antonu izda novi račun za obavljene javne komunikacijske usluge ispostavljene u računu za Halo usluge za 6 mjesec 2009., umanjen za iznos od 300,00 kn + PDV koji se odnosi na obračun usluge s dodanom vrijednosti. Točkom 3. izreke odluke odbijen je zahtjev korisnika Rupnik Josipa Antona za povratom putnih troškova nastalih zbog prisustvovanja na usmenoj raspravi.

Tužitelj u tužbi osporava zakonitost odluke i navodi da istu pobija iz svih razloga navedenih u članku 10. Zakona o upravnim sporovima. Navodi da je 29. rujna 2009. godine zaprimio dopis tuženog tijela od 22. rujna 2009. godine, kojim je zatraženo očitovanje na prigovor korisnika Rupnik Josipa Anton na dio računa za telekomunikacijske usluge koje se odnose na usluge s dodanom vrijednosti. Nadalje navodi da je 14. srpnja 2009. zaprimio pisani prigovor korisnika na dio računa za lipanj 2009. godine, a koji se odnosi na obračun usluga s dodanom vrijednosti, te da je nakon izvršene administrativno-tehničke provjere navedeni prigovor proslijedio mrežnom operatoru Optima telekomu d.d., koji je nakon svoje administrativno tehničke provjere isti prigovor proslijedio operatoru MAG-D.R.I.V.E. d.o.o. s obzirom da navedeni treba postupiti s prigovorom sukladno odredbama članka 49. stavka 6. Zakona o elektroničkim komunikacijama i članka 00. stavka 6. Dodatka 5 Pravilnika o načinu i uvjetima obavljanja djelatnosti elektroničkih komunikacijskih mreža i usluga. Tužitelj naime smatra da je MAG-D.R.I.V.E. d.o.o. jedini mogao usvojiti prigovor korisnika, te da tuženo tijelo nije moglo naložiti tužitelju da umanjuje iznos koji se odnosi na obračun usluge s dodanom vrijednosti u računu korisnika. Smatra da je pogrešan stav tuženog tijela da je pravna osnova za određivanje obveze tužitelju članak 22. stavak 10. Pravilnika, te da je time tuženo tijelo povrijedilo odredbu članka 209. Zakona o općem upravnom postupku. Ističe da se slaže da međusobni odnosi među operatorima nisu bili predmet konkretnog upravnog postupka, međutim, predmet postupka je nesumnjivo bio obračun usluga s dodanom vrijednosti u čijem pružanju sudjeluju sva tri operatora, pa je stoga na provedenoj usmenoj raspravi izričito tražio od tuženog tijela da kao stranku pozove i operatora MAG-D.R.I.V.E. d.o.o. Smatra da je svakim pozivom korisnika prema telefonskom broju 060, na kojem je operator MAG-D.R.I.V.E. d.o.o. pružao usluge s dodanom vrijednosti, nastao poseban ugovorni odnos između korisnika i navedenog operatora. Tužitelj smatra da je tuženo tijelo omogućilo navedenom operatoru da izbjegne odgovornost koju ima prema krajnjem korisniku. Nadalje, tužitelj navodi da je tuženo tijelo prekoračilo rok od 4 mjeseca od dana podnošenja zahtjeva pretplatnika do rješavanja spora te je stoga tuženo tijelo trebalo obrazložiti razloge zbog kojih je taj rok prekoračen. Navodi da je propust pozivanja operatora MAG-D.R.I.V.E. d.o.o. na usmenu raspravu doveo do povrede načela materijalne istine, pa ističe da u konkretnom slučaju ni na koji način ne može biti sudionik u pružanju protuzakonite usluge od strane navedenog operatora, jer je kao pristupni operator u cijelosti ispunio svoj zakonske i ugovorne obveze prema pretplatniku i drugim operatorima, te omogućio pretplatniku pozivanje brojeva na kojima se pružaju usluge s dodanom vrijednosti. Ističe da je tuženo tijelo povrijedilo i odredbu članka 135. stavak 1. i članka 136. stavak 1. Zakona o općem upravnom postupku. Predlaže da Sud tužbu uvaži, te poništi osporenu odluku.

Tuženo tijelo u odgovoru na tužbu prigovara svim navodima iz tužbe, te ističe da tužitelj ima sklopljen pretplatnički ugovor o pružanju javno dostupnih elektroničkih komunikacijskih usluga s korisnikom, te korisnik putem mreže tužitelja ostvaruje pristup javno dostupnim komunikacijskim uslugama za koje mu onda tužitelj izdaje račun. S druge strane, da bi pružalo usluge s dodanom vrijednosti trgovačko društvo MAG-D.R.I.V.E. d.o.o. iz Zagreba se, kao operator usluga s dodanom vrijednosti, putem mreže OT Optima Telekom d.d., svog pristupnog operatora, spaja na javnu komunikacijsku mrežu. Nadalje navodi da ne pronalazi ništa sporno u činjenici da mu se korisnik obratio sa zahtjevom za rješavanje spora, jer je zakonodavac korisniku omogućio dodatnu zaštitu putem Hrvatske agencije za elektroničke komunikacije kao nacionalne neovisne regulatorne agencije nadležne, između ostalog, za rješavanje sporova između korisnika operatora na način propisan člankom 51. Zakona o elektroničkim komunikacijama i odredbama Pravilnika. Tuženo tijelo navodi da je korisniku, nakon što je iskoristio svoje pravo pred operatorima u svezi prigovora na iznos kojim je zadužen za pruženu uslugu u skladu s odredbama članka 50. Zakona o elektroničkim komunikacijama, ostala mogućnost da se obrati Agenciji, a koja je postupala u skladu s odredbama mjerodavnih zakona i propisa donesenih na temelju istih, te je poštujući pravila postupka zatraženo očitovanje svih operatora uključenih u proces pružanja i korištenja usluge, dakle, očitovanja tužitelja, Optima Telekoma d.d. i MAG-D.R.I.V.E. d.o.o. Nadalje navodi da je na temelju svih činjenica iznesenih u postupku utvrđeno da se radi o nezakonitoj usluzi, samim time i obračunu i naplati nezakonite usluge. Uzimajući u obzir da u konkretnom slučaju nitko ne osporava da je došlo do utvrđenih nezakonitosti, te uzimajući u obzir činjenicu da je tužitelj ovlašteni operator s kojim korisnik ima sklopljen pretplatnički ugovor o pružanju javno dostupnih komunikacijskih usluga, te da tužitelj izdaje račun korisniku za obavljene usluge, to je i obvezan tužitelj korisniku otpisati navedeni sporni iznos računa, odnosno, ako je račun već podmiren obvezan je izvršiti povrat novca korisniku. Tuženo tijelo ističe da je tužitelj jedini operator koji u nastaloj situaciji može u skladu s člankom 22. stavkom 10. Pravilnika ispraviti račun na kojem je došlo do obračuna i naplate nezakonite usluge, te da je tužitelj taj koji će ako korisnik ne podmiri račun, jedini izvršavati prisilnu naplatu. Nadalje ističe da su odredbom članka 22. Pravilnika propisane obveze operatora u slučajevima prigovora i traženja naknade, obveza operatora na administrativnu provjeru zaduženog iznosa, detaljnu provjeru tehničke ispravnosti mreže i opreme, te provjeru dostupnosti pretplatničke linije po prigovoru korisnika. Smatra u odnosu na prigovor tužitelja za uključivanje MAG-D.R.I.V.E. d.o.o. u postupak, da za isto nije bilo osnove, obzirom da je nesporno utvrđeno postojanje nepravilnosti koja se može ispraviti jedino na način da izdavatelj računa, dakle tužitelj, kao sudionik u pružanju protuzakonite usluge isti ispravi, a da tužitelj ima pravo sva potraživanja, koja ne ostvaruje zbog nezakonitog postupanja druge ugovorene strane, u ovom slučaju MAG-D.R.I.V.E. d.o.o. zahtijevati u posebnom postupku pred nadležnim tijelima, jer pravni odnos između tužitelja i drugih operatora uređenih njihovim međusobnim ugovorom nije predmet ovog postupka. Tuženo tijelo ističe da nije isključeno pravo tužitelja da pokrene regulatorni spor pred Agencijom u smislu odredbe članka 20. Zakona o elektroničkoj komunikaciji. Nadalje, osporava prigovor tužitelja o dugotrajnosti vođenja postupka ističući da su navedene tvrdnje paušalne i neutemeljene jer su poduzete sve radnje koje se odnose na utvrđivanje činjenica i okolnosti koje su bile važne za rješavanje upravne stvari. Osporava i navode tužitelja da je činjenično stanje nepotpuno i nepravilno utvrđeno. Predlaže da Sud tužbu odbije kao neosnovanu.

Pozvan Rupnik Josip Anton iz Pule nije ovom Sudu dostavio odgovor na tužbu.

Tužba nije osnovana.

Prema odredbi članka 49. stavka 4. Zakona o elektroničkim komunikacijama (»Narodne novine«, broj 73/08) ako pretplatnik podnesene prigovor operatoru javno dostupnih telefonskih usluga na iznos kojim je zadužen za pruženu uslugu s dodanom vrijednosti, ili prigovor na kakvoću pružene usluge u skladu s člankom 50. ovog Zakona, operator javno dostupnih telefonskih usluga će prigovor pretplatnika, nakon provjere, proslijediti operatoru usluga s dodanom vrijednosti, u roku od petnaest dana od dana zaprimanja tog prigovora. Stavkom 5. navedenog članka Zakona propisano je da u slučaju iz stavka 4. ovog članka operator javno dostupnih telefonskih usluga mora dostaviti operatoru usluga s dodanom vrijednosti ime i prezime i adresu, naziv i sjedište pretplatnika, te provjerene podatke o spornom računu ili usluzi, a stavkom 6. istoga članka Zakona, propisano je da operator usluga s dodanom vrijednosti mora prigovor iz stavka 4. ovog članka riješiti u skladu s člankom 50. ovog Zakona. Prema stavku 7. navedenog članka Zakona primjena obveze iz stavka 4. i 5. ovog članka pobliže se uređuje međusobnim ugovorom koji sklapaju operatori javno dostupnih telefonskih usluga i operator usluga s dodanom vrijednošću. Osnovne odredbe tog ugovora sastavni su dio općih uvjeta poslovanja operatora javno dostupnih telefonskih usluga.

Odredbom članka 22. Pravilnika o načinu i uvjetima obavljanja djelatnosti elektroničkih komunikacijskih mreža i usluga (»Narodne novine«, broj: 154/08) propisane su obveze operatora javnih komunikacijskih usluga u svezi s prigovorom i traženjem naknade.

Stavkom 7. članka 22. Pravilnika, propisano je da u slučaju podnošenja prigovora iz stavka 1. ovoga članka, a kada se prigovor odnosi na usluge čiji davatelj je operator različit od operatora koji je izdao račun, operator izdavatelj računa je dužan postupiti u skladu sa stavcima 3. i 4. ovoga članka, te ako utvrdi da ne postoji administrativna ili tehnička pogreška na njegovoj strani, prigovor pretplatnika s potpunom dokumentacijom proslijediti operatoru koji je pružao uslugu na koju se navedeni prigovor odnosi. Nakon zaprimljenog prigovora operator koji je pružio spornu uslugu dužan je postupiti u skladu s ovim pravilnikom, te o provedenom postupku obavijestiti podnositelja prigovora i operatora koji je izdao račun. Prema stavku 10. navedenog članka Pravilnika, pretplatniku koji je podnio prigovor iz stavka 1. ovog članka, operator izdaje novi račun za obavljene usluge ako se provjerom utvrdi da je u razdoblju, na koje se odnosi prigovor, postojala tehnička ili koja druga neispravnost, prijevara ili zlouporaba za koju je utvrđeno da je uzrokovala povećano zaduženje. Ako je račun već plaćen u cijelosti, pretplatniku se vraća više zaračunati iznos, ili se za taj iznos umanjuje račun za prvo sljedeće razdoblje.

Iz podataka spisa predmeta proizlazi je da je pretplatnik, korisnik usluge, naveo da je prilikom pozivanja broja 060 887707 došlo do zlouporabe, obzirom da mu je prilikom pozivanja spornog broja davan signal zauzeća linije, te da nije ostvario poziv ali mu je isti unatoč tome naplaćen. Korisnik je uz prigovor priložio sporni račun za navedenu uslugu i ispis poziva za 6 mjesec 2009. Tuženo tijelo je uvidom u sporni račun utvrdilo da je obračunato 100 poziva prema broju 060887707, odnosno usluzi s dodanom vrijednosti,pa je radi navedenoga tražilo očitovanje od operatora HT-a, MAG-D.R.I.V.E.-a, i Optime telekom, kako bi se utvrdilo jesu li navedeni operatori postupili sukladno članku 49. stavka 3. Zakona o elektroničkim komunikacijama, te članku 7. stavcima 1. i 2. Dodatka 5. Pravilnika o načinu i uvjetima obavljanja djelatnosti elektroničkih komunikacijskih mreža i usluga. Operatori su i to HT – dopisom od 6. listopada 2009., Optima telekom- dopisom od 5. listopada 2009. i MAG-D.R.I.V.E. dopisom od 28. rujna 2009., dostavili svoje očitovanje na prigovor korisnika kao i dokumentaciju. Na traženje tuženog tijela za dostavu ispisa prema broju 060 887707 Optima Telekom d.d. je dostavio zatraženi ispis za broj 060 887707, te je tuženo tijelo utvrdilo da za svih 100 poziva na navedeni broj nije dana najavna poruka, odnosno da je u dužini do 3 sekunde dana tonska signalizacija zauzeća linije, te da se tako registrirani pozivi ne smatraju ostvarenim pozivima i nisu smjeli biti naplaćeni pretplatniku. Tuženo je tijelo nakon provedene usmene rasprave ponovno ispitalo sve činjenice u postupku i ocijenilo, a glede prigovora tužitelja o promašenoj legitimaciji, da su međusobni odnosi tužitelja, Optima Telekoma d.d. i MAG-D.R.I.V.E. d.o.o. u vezi s plaćanjem naknada za korištenje javne komunikacijske mreže uređeni njihovim međusobnim ugovorima, što nije predmet navedenog postupka i ako se u konkretnom slučaju za pružanje i korištenje usluge s dodanom vrijednosti radi o sudjelovanju više operatora koji svoje međusobne odnose reguliraju svojim međusobnim ugovorima, a s obzirom da je utvrđeno da je usluga s dodanom vrijednosti pružena suprotno pozitivnim propisima, svaki sudionik u pružanju protuzakonite usluge je dužan snositi svoju odgovornost. Stoga je zaključilo da tužitelj ima pravo svoja potraživanja, koja ne ostvaruje zbog nezakonitog postupanja druge ugovorne strane u konkretnom slučaju MAG-D.R.I.V.E. d.o.o. zahtijevati u posebnom postupku pred nadležnim tijelima. Tuženo tijelo je utvrdilo da je tužitelj jedini operator koji može u skladu s člankom 22. stavkom 10. Pravilnika ispraviti račun na kojem je došlo do obračuna i naplate nezakonite usluge jer je isti izdao račun.

Slijedom citiranih zakonskih propisa i podataka spisa predmeta proizlazi da je tuženo tijelo u provedenom postupku utvrdilo da operator usluga s dodanom vrijednosti nije postupio sukladno članku 7. dodatka 5. Pravilnika o načinu i uvjetima obavljanja djelatnosti elektroničkih komunikacijskih mreža i usluga, jer nije osigurao da se na početku svakog poziva, a prije početka pružanja usluge najavi cijena poziva i početak naplate, nije omogućio prekid poziva nakon najave iz prethodnog stavka, u roku od najmanje dvije sekunde, a prije početka naplate poziva, kako bi korisnik mogao pravovremeno odustati od uporabe usluge, te je za 100 poziva, u dužini od 3 sekunde dana tonska signalizacija zauzeća linije čime su registrirani pozivi i naplaćeni. Nakon takvog utvrđenja zlouporabe, a koja je uzrokovala povećano zaduženje pretplatniku, tuženo tijelo je pravilno utvrdilo da je tužitelj sukladno odredbi članka 22. stavka 10. Pravilnika dužan izdati novi račun za obavljanje javne komunikacijske usluge umanjen za navedene pozive koji su proizašli iz zlouporabe, odnosno postupanja suprotnog članku 7. dodatka 5. Pravilnika, a svoje međusobne odnose s operaterom usluge s dodanom vrijednosti riješiti u posebnom postupku.

Kako je tuženo tijelo prilikom donošenja odluke pravilno primijenilo zakon i propise utemeljene na zakonu, potpuno i pravilno utvrdilo činjenično stanje, te odlukom obrazložilo, prigovori tužitelja nisu od utjecaja na drugačije rješenje ove upravne stvari.

Trebalo je stoga temeljem članka 42. stavka 2. Zakona o upravnim sporovima (»Narodne novine«, broj 53/91, 9/92 i 77/92) tužbu odbiti kao neosnovanu.

Objava presude u »Narodnim novinama« i na internetskim stranicama Agencije temelji se na odredbi članak 14. stavka 7. Zakona o elektroničkim komunikacijama.

Broj: Us-9064/2010-4

Zagreb, 11. studenoga 2010.

Predsjednica vijeća
Senka Orlić-Zaninović, v. r.

Presuda, NN 7/2011-154