## Odluka Ustavnog suda Republike Hrvatske broj U-III-924/1999 od 30. studenoga 2000.

### NN 128/2000 (21.12.2000.), Odluka Ustavnog suda Republike Hrvatske broj U-III-924/1999 od 30. studenoga 2000.

# USTAVNI SUD REPUBLIKE HRVATSKE

2381

Ustavni sud Republike Hrvatske, u Vijeću petorice za odlu­čiva­nje o
ustavnim tužbama sastav­ljenom od suca Velimira Belajca, kao presjednika Vijeća
te sudaca Marijana Hra­njskog, Ivana Mrko­njića, Jasne Omejec i Vice Vukojevića,
kao članova Vijeća, u postupku povodom ustavne tužbe Ž. B. iz Z., koje­g
zastupa pu­nomoćnik mr. D. J., odvjetnik iz Z., na sjednici Vijeća održanoj da­na
30. studenoga 2000., jednoglasno je donio

## ODLUKU

I. Ustavna tužba se usvaja i ukidaju se:

– presuda Upravnog suda
Republike Hrvatske, broj: Us-3909/1997-4 od 13. svib­nja 1999. godine;

– rješe­nje Ministarstva
financija, Porezne uprave, Središ­nji ured, klasa: UP/II-410-18/96-01/862,
urbroj: 513-07/97-2 od 10. ožujka 1997. godine i

– rješe­nje Ministarstva
financija, Porezne uprave, Područni ured Z., Ispostava D., klasa:
UP/I-410-18/96-001/05265, urbroj: 513-07-01-03/96-02 od 11. trav­nja 1996.
godine.

II. Predmet se vraća
Ministarstvu financija, Poreznoj upravi, Područni ured Z., Ispostava D., na
ponovni postupak.

Obrazlože­nje

1. Ustavna tužba podnijeta je u svezi s odlukama navedenim u izreci.
Osporenom presudom odbijena je u upravnom sporu tužba podnosite­lja koju je
izjavio protiv rješe­nja Ministarstva fi­nan­cija drugog stup­nja, a kojim je
odbijena ­nje­gova žalba izjav­ljena protiv rješe­nja nadležnog tijela istog
Ministarstva prvog stup­nja. Navedenim rješe­njem podnosite­lju su na teme­lju
utvr­đe­nog dohotka od samostalnog rada u 1995. godini razrezani porez i
prirez.

2. Podnosite­lj smatra da su
osporenim odlukama povrijeđene odredbe članka 18. Ustava, kojima se jamči pravo
na učinkovitu žalbu i odredba članka 115. stavka 3. Ustava, kojom je propisano
da sudovi sude na teme­lju Ustava i zakona. Iz razloga ustavne tužbe proizlazi
da podnosite­lj ukazuje i na povrede odredaba članka 14. stavka 2. i članka 26.
Ustava, kao i na povrede odredaba članka 51. stavka 2. i članka 57. stavka 2.
Ustava.

Povrede navedenih odredaba
Ustava podnosite­lj obrazlaže ističući da osporene odluke ne sadrže va­ljana
obrazlože­nja u svezi navoda koje je iznosio u žalbi odnosno u tužbi i da je u
konkretnom slučaju pogrešno primije­njen materijalni propis. Ističe da je
hrvatski ratni vojni invalid (nastavno: HRVI) Domovinskog rata i smatra da je
oslobođen plaća­nja poreza i doprinosa u skladu s odredbom članka 15. Zakona o
pravima branite­lja iz Domovinskog rata (»Narodne novine«, broj 2/94, 52/94 i
36/95).

*Ustavna tužba je osnovana.*

3. Iz navoda ustavne tužbe i
osporenih odluka proizlazi da je podnosite­lju, koji ima status HRVI
Domovinskog rata i koji obav­lja samostalnu djelatnost, rješe­njem tijela prvog
stup­nja utvrđen ukupni godiš­nji dohodak za 1995., te da mu je pravo na osobni
odbitak priznato sukladno odredbi članka 34. stavka 1. Zakona o porezu na
dohodak (»Narodne novine«, broj 25/95 i 52/95). Osporenom presudom prihvaćeno
je stajalište izraženo i u rješe­nju tijela drugog stup­nja, a prema kojem su
teme­ljem odredbe članka 15. Zakona o pravima hrvatskih branite­lja iz
Domovinskog rata, od plaćanja svih poreza i doprinosa oslobođeni samo HRVI koji
dohodak ostvaruju od nesamostalnog rada.

4. Prema odredbi članka 15.
tada važeće­g Zakona o pravima hrvatskih branite­lja iz Domovinskog rata,
poslodavcu koji zaposli HRVI Domovinskog rata, uma­njuje se svota poreza na
dobit za trostruki iznos plaće svakog zaposlenog invalida, dok je odredba
stavka 2. istog članka propisivala za HRVI Domovinskog rata oslobođe­nje od
svih poreza i doprinosa na plaću i na nadoknadu plaće.

5. Odredbom članka 3. Zakona
o porezu na dohodak (»Narodne novine«, broj 25/95 i 52/95) propisano je da
osnovicu poreza na dohodak tuzemnog poreznog obveznika čini ukupni iznos
dohotka koji porezni obveznik ostvari u zem­lji i inozemstvu i to od dohotka od
nesamostalnog rada, dohotka od samostalne djelatnosti i dohotka od imovine i
imovinskih prava.

6. Zakon o porezu na dohodak
nada­lje utvrđuje što je dohodak od samostalne djelatnosti, a što dohodak od
nesamostalnog rada, ali u osnovi tako ostvareni dohotci podliježu jednakom
razrezu poreza. Odredba članka 15. tada važeće­g Zakona o pravima hrvatskih
branite­lja iz Domovinskog rata, od olakšica koje propisuje nije isk­ljučivala
HRVI Domovinskog rata koji plaću ostvaruju iz samostalnog rada. Stoga je Ustavni
sud utvrdio da se olakšice propisane tom odredbom jednako odnose na sve osobe
kojima je utvrđen status HRVI iz Domovinskog rata, bez obzira na to da li plaću
ostvaruju od nesamostalnog rada ili iz samostalne djelatnosti.

7. Slijedom izloženog, Ustavni
sud je utvrdio da su osporenim odlukama povrijeđene odredbe članka 14. stavka
2. i članka 26. Ustava, te odredbe članka 51. stavka 2. i članka 57. stavka 2.
Ustava.

Naime, ustavno jamstvo
jednakosti, zajamčeno odredbama članka 14. stavka 2. i članka 26. Ustava,
povrijeđeno je u konkretnom slučaju, jer je osporenim odlukama mjerodavan
propis oči­gledno pogrešno shvaćen te je podnosite­lju bez razboritih razloga,
odnosno iz razloga koji nisu pravno prihvat­ljivi, uskraćeno pravo uteme­ljeno
na mjerodavnom propisu. Budući da je osporenim odlukama podnosite­lju razrezan
porez protivno mjerodavnom propisu, te su odluke u nesuglasju s odredbom članka
51. stavka 2. Ustava, koja utvrđuje načela jednakosti i pravednosti teme­ljnim
načelima poreznog sustava. Takvim odlukama podnosite­lju, koji je HRVI
Domovinskog rata, povrijeđena su i prava koja proizlaze iz posebne skrbi države
za zaštitu invalidnih osoba, zajamčena odredbom članka 57. stavka 2. Ustava.

8. Podnosite­lj u tužbi
ukazuje na povredu odredbe članka 18. Ustava. Ustavni sud je utvrdio da
navedena odredba nije povrijeđena. Naime, u provedenom postupku podnosite­lj je
imao mogućnost i koristio je pravo na izjav­ljiva­nje pravnih lijekova, o
kojima su odlučivala nadležna tijela, odnosno nadležan sud i koji su u svojim
odlukama dali dostatna obrazlože­nja u svezi či­njeničnih utvrđe­nja i zauzetih
pravnih stajališta. Iako navedena pravna stajališta nisu na zakonu i Ustavu
osnovana, osporenim odlukama nije povrijeđena odredba članka 18. Ustava.

Budući da odredba članka 115.
stavka 3. Ustava posebno utvrđuje načelo ustavnosti i zakonitosti u postupa­nju
sudova, na toj se odredbi ne može zasnovati ustavno pravo koje se štiti u
postupku povodom ustavne tužbe.

9. Teme­ljem odredbe članaka
69. i 72. Ustavnog zakona o Ustav­nom sudu Republike Hrvatske (»Narodne
novine«, broj 99/99) odlučeno je kao u izreci.

Broj: U-III-924/1999
Zagreb, 30. studenoga 2000.

USTAVNI SUD REPUBLIKE HRVATSKE

Predsjednik Vijeća
**dr. sc. Velimir Belajec,** v. r.

Odluka, NN 128/2000-2381