### NN 9/2015 (26.1.2015.), Odluka Ustavnog suda Republike Hrvatske broj: U-III-715/2011 od 17. prosinca 2014.

USTAVNI SUD REPUBLIKE HRVATSKE

204

Ustavni sud Republike Hrvatske, u Prvom vijeću za odlučivanje o ustavnim tužbama, u sastavu sudac Antun Palarić, predsjednik Vijeća, te suci Mato Arlović, Marko Babić, Slavica Banić, Mario Jelušić i Miroslav Šeparović, članovi Vijeća, u postupku koji je ustavnom tužbom pokrenulo društvo Naftna industrija Srbije a.d., Novi Sad, Republika Srbija, koje zastupaju Saša Poldan, Goran Gatara i Vera Dizdarević, odvjetnici u Rijeci, na sjednici održanoj 17. prosinca 2014. jednoglasno je donio

ODLUKU

I. Ustavna tužba se odbija.

II. Ova odluka objavit će se u »Narodnim novinama«.

Obrazloženje

I. POSTUPAK PRED USTAVNIM SUDOM

1. Ustavnu tužbu podnijelo je društvo Naftna industrija Srbije a.d., Novi Sad, Republika Srbija, koje zastupaju Saša Poldan, Goran Gatara i Vera Dizdarević, odvjetnici u Rijeci (u daljnjem tekstu: podnositelj). Ustavna tužba je pravodobna i dopuštena.

Podnositelj u ustavnoj tužbi tvrdi da su mu sudskom odlukom povrijeđena ustavna prava zajamčena člancima 14., 18. stavkom 1., 26., 29. stavkom 1., 48. stavkom 1., 49. stavcima 4. i 5. i 50. stavkom 1. Ustava Republike Hrvatske (»Narodne novine« broj 56/90., 135/97., 113/00., 28/01., 76/10. i 5/14.) te članak 16. Ustava.

Ustavnu tužbu podnosi protiv rješenja Županijskog suda u Virovitici broj: Gž x-4/10-2 od 16. prosinca 2010. (u daljnjem tekstu: osporeno rješenje) kojim je, kao neosnovana, odbijena žalba podnositelja i potvrđeno rješenje Općinskog suda u Orahovici broj: Z-57/92 od 12. ožujka 1992. (u daljnjem tekstu: prvostupanjsko rješenje).

Prvostupanjskim rješenjem dopuštena je zabilježba promjene naziva korisnika na označenim nekretninama na način da se briše dotadašnji naziv »Naftagas promet« Novi Sad OOUR Veleprodaja te se upisuje društvo »Osijek-Petrol« d.o.o. Osijek te je istovremeno dopuštena promjena naziva korisnika na istim nekretninama u korist društva »Osijek-Petrol« d.o.o. Osijek.

II. ČINJENICE I OKOLNOSTI PREDMETA

2. U zemljišnoknjižnom postupku, koji je prethodio ustavnosudskom, prvostupanjskim rješenjem usvojen je prijedlog društva »Osijek-Petrol« d.o.o. Osijek kojim je predlagatelj na temelju članka 8. Uredbe o zabrani raspolaganja i prijenosa sredstava određenih pravnih osoba na teritoriju Republike Hrvatske (»Narodne novine« broj 52/91.; u daljnjem tekstu: Uredba) zatražio od suda zabilježbu promjene naziva korisnika na označenim nekretninama na način da se briše dotadašnji naziv »Naftagas promet« Novi Sad OOUR Veleprodaja i OOUR Maloprodaje i upiše »Osijek-Petrol« d.o.o. Osijek.

Protiv navedenog rješenja podnositelj je kao protustranka u zemljišnoknjižnom postupku 10. lipnja 2010. izjavio žalbu koja je osporenim rješenjem odbijena u cijelosti kao neosnovana.

2.1. Mjerodavni dio osporenog rješenja glasi:

»Pobijanim rješenjem prvostupanjski sud je na prijedlog predlagatelja, temeljem čl. 8. Uredbe o zabrani raspolaganja i prijenosa sredstava određenih pravnih osoba na teritoriju Republike Hrvatske ('Narodne novine' br. 52/91 od 3. listopada 1991. godine, u daljnjem tekstu – Uredba N.N. 52/91) zabilježio promjenu naziva korisnika na nekretninama uknjiženim kao društveno vlasništvo ... na način da se briše dotadašnji naziv 'Naftagas promet' Novi Sad OOUR Veleprodaja i OOUR Maloprodaja i upise 'Osijek-Petrol' d.o.o. Osijek ...

(...)

Člankom 6. iste Uredbe propisano je da poslovne jedinice i drugi organizacijski oblici pravnih osoba, koje se navode u čl. 2., mogu odlukom zaposlenih u jedinici odnosno organizacijskom obliku donesenom osobnim izjašnjavanjem organizirati kao društveno poduzeće ili druga odgovarajuća pravna osoba u društvenom vlasništvu.

Člankom 8. navedene Uredbe sredstva pravnih osoba čije je sjedište na teritoriju Republike Srbije ... koja se nalaze na teritoriju republike prenose se na pravne i osobe nastale organiziranjem njihovih poslovnih jedinica i drugih organizacijskih oblika.

Upravo pozivom na navedeni članak predlagatelj je zatražio uknjižbu zabilježbe promjene naziva korisnika na nekretninama iz prvostupanjskog rješenja, te dozvolu promjene naziva korisnika na nekretninama ...«

III. PRIGOVORI PODNOSITELJA

3. U ustavnoj tužbi podnositelj navodi da je pravni sljednik RO »Naftagas Promet« Novi Sad, OOUR »Maloprodaja« i OOUR »Veleprodaja« Novi Sad koji je prije prvostupanjskog rješenja u zemljišnim knjigama bio upisan kao nositelj prava korištenja na nekretninama, pobliže naznačenim u prvostupanjskom rješenju.

Povrede istaknutih ustavnih prava podnositelj, u bitnom, obrazlaže sljedećim navodima. Ističe da osporenim rješenjem Županijski sud u Virovitici »nije se osvrnuo niti obrazložio niti jedan od istaknutih žalbenih navoda«, zatim da rješenje Okružnog privrednog suda u Osijeku broj: Fi-3330/91 o upisu predlagatelja u sudski registar nije isprava na temelju koje bi se mogao vršiti bilo kakav upis u zemljišne knjige, a svakako ne isprava na temelju koje se može vršiti promjena naziva ili promjena nositelja prava korištenja.

U nastavku navodi:

»(...) sve i kada bi primjena sporne Uredbe na način kako ju tumači predlagatelj bila ispravna, a nije, jasno da je predlagatelj OSIJEK-PETROL d.o.o. nije mogao valjano temeljem raspoložive dokumentacije biti zabilježen kao korisnik na nekretninama iz pobijanog rješenja Z-57/92. Naime, i sam predlagatelj pod Ad III svog odgovora na žalbu navodi da je poduzeće OSIJEK-PETROL d.o.o. osnovano temeljem odluke radnika NAFTAGAS PROMET Radna jedinica 'Ostala tržišta' Osijek i Radne jedinice 'Slavonija' Vukovar. Ni jedna ni druga radna jedinica čijim je navodnim izdvajanjem osnovano novo društvo, nisu nikada bile upisane kao nositelji prava korištenja na predmetnim nekretninama.«

Nadalje, smatra da ograničenje prava podnositelja nije učinjeno na temelju zakona, budući da Uredba nije zakon, zatim da je iz provedenog postupka »i više nego jasno« da mu nije naknađena tržišna vrijednost ograničenog mu prava te da mu je odlukama sudova donesenim u konkretnom slučaju oduzeto pravo korištenja na nekretninama koje je stekao valjanim pravnim poslovima i to naplatno, a koja sredstva predstavljaju njegov kapital.

Također, navodi da je zbog činjenice što je podnositelj ustavne tužbe strana pravna osoba sa sjedištem izvan Republike Hrvatske stavljen u nepovoljniji i diskriminirajući položaj u odnosu na predlagatelja »i drugih« te da mu je pravo korištenja »oduzeto jedino i isključivo zbog činjenice njegova sjedišta u Republici Srbiji«.

Ustavnom sudu predlaže usvajanje ustavne tužbe.

IV. MJERODAVNO PRAVO

4. Mjerodavni dijelovi članaka 6. i 8. Uredbe glase:

»Članak 6.

Poslovne jedinice i drugi organizacijski oblici pravnih osoba sa sjedištem na teritoriju Republike Srbije, Autonomnih pokrajina Kosova i Vojvodine, Republike Crne Gore, te organa i institucija federacije mogu se odlukom zaposlenih u jedinici odnosno organizacijskom obliku donesenom osobnim izjašnjavanjem organizirati kao društveno poduzeće ili kakva druga odgovarajuća pravna osoba u društvenom vlasništvu.

Sve poslovne jedinice i drugi organizacijski oblici iste pravne osobe koje se nalaze na teritoriju Republike, organiziraju se odlukom zaposlenih kao društveno poduzeće ili druga odgovarajuća pravna osoba u društvenom vlasništvu, a uz suglasnost Agencije mogu se organizirati kao više pravnih osoba.

(...)«

»Članak 8.

Sredstva pravnih osoba čije je sjedište na teritoriju Republike Srbije ... koja se nalaze na teritoriju Republike prenose se na pravne osobe nastale organiziranjem njihovih poslovnih jedinica i drugih organizacijskih oblika.

(...)«

V. OCJENA USTAVNOG SUDA

5. Imajući u vidu navode ustavne tužbe, Ustavni sud je ustavnu tužbu podnositelja razmatrao s aspekta eventualne povrede ustavnih prava zajamčenih člancima 26. i 29. stavkom 1. Ustava.

5.1. Članak 26. Ustava glasi:

»Članak 26.

Svi su državljani Republike Hrvatske i stranci jednaki pred sudovima i drugim državnim i inim tijelima koja imaju javne ovlasti.«

Navedena odredba sadrži ustavno jamstvo jednakosti hrvatskih državljana i stranaca u postupcima pred nadležnim tijelima Republike Hrvatske. Ta Ustavom zajamčena procesna garancija obvezuje nadležna tijela da u sudskim, upravnim ili u postupcima pred drugim tijelima koja imaju javne ovlasti prema strankama postupaju jednako, neovisno o njihovoj državljanskoj pripadnosti.

Razmatrajući navode ustavne tužbe, relevantne za ocjenu povrede konkretnog ustavnog prava, Ustavni sud primjećuje da podnositelj ustavne tužbe tvrdi da je do povrede ovog ustavnog prava »... došlo ... zbog činjenice što je podnositelj ustavne tužbe strana pravna osoba sa sjedištem izvan Republike Hrvatske, odnosno zbog činjenice da je podnositelj ustavne tužbe pravna osoba sa sjedištem u Republici Srbiji«. Svoje navode dalje ne obrazlaže.

Ocjena je Ustavnog suda da navedeni razlog odnosno činjenica da je podnositelj pravna osoba sa sjedištem u Republici Srbiji nije sama po sebi dovoljan razlog na temelju kojeg bi Ustavni sud mogao utvrditi povredu navedenog ustavnog prava. Naime, uvidom u pribavljeni spis Ustavni sud nije pronašao okolnosti koje bi upućivale na nejednak ili neravnopravan procesni položaj podnositelja – stranog državljana u odnosu na procesni položaj koji u postupcima pred tim tijelima imaju hrvatski državljani niti takve okolnosti podnositelj navodi u ustavnoj tužbi.

Ustavni sud utvrđuje da su se u slučaju podnositelja mjerodavni postupovni zakoni primijenili na podnositelja na jednak način na koji se primjenjuju i u slučaju kad je stranka hrvatski državljanin.

Slijedom navedenog, Ustavni sud utvrđuje da podnositelju nije povrijeđeno ustavno pravo zajamčeno člankom 26. Ustava.

5.2. Mjerodavni dio članka 29. stavka 1. Ustava glasi:

»Članak 29.

Svatko ima pravo da ... sud pravično ... odluči o njegovim pravima i obvezama ... «

Sadržaj ustavnog prava na pravično suđenje ograničen je na jamstva pravičnog suđenja. Sukladno tome, ocjenjujući navode ustavne tužbe sa stajališta tog ustavnog prava, Ustavni sud ispituje eventualno postojanje povreda u postupcima pred sudovima i na temelju toga ocjenjuje je li postupak – razmatran kao jedinstvena cjelina – bio vođen na način koji je podnositelju osigurao pravično suđenje.

Ustavno pravo na pravično suđenje jamči zaštitu od arbitrarnosti u odlučivanju sudova i drugih državnih tijela. Arbitrarnim se može ocijeniti pojedinačni akt pri čijem je donošenju njegov donositelj bez razboritih ili bez ikakvih razloga odstupio od ustaljene prakse, nije uzeo u obzir očigledno mjerodavan propis ili je mjerodavni propis pogrešno protumačio i primijenio, na način i u mjeri koja konkretni pojedinačni akt čini pravno neprihvatljivim.

5.2.1. Uvidom u osporeno rješenje i pribavljeni spis, Ustavni sud je utvrdio da je predlagatelj, društvo »Osijek-Petrol« d.o.o. Osijek, na temelju članka 8. Uredbe podnio prijedlog za zabilježbu promjene naziva korisnika na označenim nekretninama koji je prijedlog sud prihvatio.

Također, uvidom u žalbu podnositelja Ustavni sud je ocijenio da se žalbeni navodi, u bitnome, svode na tvrdnje podnositelja iznesene u ustavnoj tužbi.

5.2.2. Razmatrajući navode ustavne tužbe te izvršenim uvidom u osporeno rješenje ocjena je Ustavnog suda da je Županijski sud u Virovitici, suprotno navodima podnositelja, iznio jasne razloge zbog čega su u konkretnom slučaju postojali uvjeti za sporni upis u zemljišne knjige. Ustavni sud primjećuje da podnositelj pogrešno smatra da je sporni upis dozvoljen na temelju rješenja Okružnog privrednog suda u Osijeku. Uvidom u pribavljeni spis, Ustavni sud utvrdio je da je prijedlog podnesen na temelju članka 8. Uredbe dok je navedeno rješenje Okružnog privrednog suda u Osijeku doneseno u smislu članka 6. Uredbe. Ustavni sud ukazuje da je sporni upis u zemljišne knjige dozvoljen na temelju Uredbe koja sukladno Ustavu ima zakonsku snagu i koju je Republika Hrvatska donijela radi rješavanja određenih pitanja koja su, tada, bila od značaja za zaštitu gospodarskih interesa Republike Hrvatske.

Ustavni sud prihvaća stajalište Županijskog suda u Virovitici prema kojemu se, s obzirom da Uredba više nije na snazi, upisi koji su u zemljišnim knjigama učinjeni na temelju tada važeće Uredbe ne mogu automatski bez eventualne odgovarajuće odluke brisati ili stavljati van snage. Zainteresirane stranke, kojih se tiču određene odluke, kako to navodi Županijski sud u Virovitici, mogu se na drugi odgovarajući i zakonom propisani način pobijati ako smatraju da imaju uvjeta za to.

Pored navedenog, Ustavni sud ponavlja da je zemljišnoknjižni postupak strogo formalan postupak u kojem je nastupanje pravnih učinaka zemljišnoknjižnog upisa uvjetovano ispunjenjem određenih pretpostavki. Zemljišnoknjižni sud o osnovanosti prijedloga za upis odlučuje isključivo na temelju uvida u zemljišne knjige, prijedloga za upis te njegove priloge tj. isprave na temelju kojih se upis zahtijeva.

5.2.3 Slijedom navedenog a imajući u vidu utvrđenja iznesena u točki 5.2. obrazloženja ove odluke kao i sadržaj citiranih članaka Uredbe, Ustavni sud utvrđuje da su redovni sudovi u primjeni i tumačenju mjerodavnog prava iznijeli ozbiljne, relevantne i dostatne razloge za svoje odluke odnosno da su svoja pravna stajališta obrazložili na način koji otklanja svaku sumnju u arbitrarnost postupanja i odlučivanja zbog čega podnositelju nije povrijeđeno pravno na pravično suđenje, zajamčeno člankom 29. stavkom 1. Ustava.

6. Stoga, a na temelju članaka 73. i 75. Ustavnog zakona o Ustavnom sudu Republike Hrvatske (»Narodne novine« broj 99/99., 29/02. i 49/02. – pročišćeni tekst), odlučeno je kao u točki I. izreke odluke.

7. Odluka o objavi (točka II. izreke) temelji se na članku 29. Ustavnog zakona o Ustavnom sudu Republike Hrvatske.

Broj: U-III-715/2011

Zagreb, 17. prosinca 2014.

USTAVNI SUD REPUBLIKE HRVATSKE

Predsjednik Vijeća

Antun Palarić, v. r.