## Odluka Ustavnog suda Republike Hrvatske broj U-III-665/1995 od 28

### NN 49/1999 (20.5.1999.), Odluka Ustavnog suda Republike Hrvatske broj U-III-665/1995 od 28

# USTAVNI SUD REPUBLIKE HRVATSKE

Ustavni sud Republike Hrvatske, u sastavu Jurica Malčić,
dopredsjednik Suda te suci Zdravko Bartovčak, dr. Velimir
Belajec, Ante Jelavić Mitrović, mr. Vojislav Kučeković,
mr. Hrvoje Momčinović, Ivan Marijan Severinac, Milan
Vuković i Mladen Žuvela, odlučujući u
predmetu ustavne tužbe D. G. iz P., radi zaštite ustavnih
prava, na sjednici održanoj 28. travnja 1999. godine, donio
je sljedeću

## ODLUKU

I. Ustavna tužba se usvaja te se ukida:

- rješenje Upravnog suda Republike Hrvatske, broj: Us-11574/1993-8
od 22. prosinca 1994. godine.

II. Predmet se vraća Upravnom sudu Republike Hrvatske na
ponovni postupak.

III. Ova odluka objavit će se u »Narodnim novinama«.

Obrazloženje

D. G. iz P. podnio je ovom Sudu pravodobnu i dopuštenu ustavnu
tužbu u povodu rješenja Upravnog suda Republike Hrvatske,
broj: Us-11574/1993-8 od 22. prosinca 1994., kojim je odbačena
kao nedopuštena njegova tužba u upravnom sporu protiv
rješenja Hrvatskog fonda za privatizaciju (nastavno: Fond),
klasa: 50-03-93-04/83 od 6. rujna 1993., donesenog u postupku
kontrole provođenja pretvorbe u poduzeću »S-P«,
P.

Postupak za kontrolu pretvorbe u spomenutom poduzeću inicirao
je podnositelj kao djelatnik i dioničar poduzeća,
nezadovoljan, kako navodi, brojnim nezakonitostima u pretvorbi,
a osobito smanjenjem mogućnosti upisa i kupnje dionica poduzeća,
do čega je došlo stoga što su pojedini rukovoditelji
pokazali interes za upis dionica tek po isteku rokova, što
je rezultiralo interesom većim od raspoloživog kapitala
i smanjenjem broja raspoloživih dionica po dioničaru.

Navedenim je rješenjem Hrvatskog fonda za privatizaciju utvrđeno
da se pretvorba ne obavlja protivno prethodno izdanoj suglasnosti
niti odredbama Zakona o pretvorbi društvenih poduzeća
(»Narodne novine«, broj 19/91) odnosno Zakona o izmjenama
i dopunama Zakona o pretvorbi društvenih poduzeća (»Narodne
novine«, broj 83/92). Također je utvrđeno da ne postoje
pretpostavke za obnovu postupka davanja suglasnosti na namjeravanu
pretvorbu te je data uputa o pravnom lijeku na način da
se zainteresirane upućuje na mogućnost pokretanja
upravnog spora pred Upravnim sudom Republike Hrvatske.

Podnositeljeva tužba u upravnom sporu odbačena je
s obrazloženjem da čl. 45a. Zakona o pretvorbi društvenih
poduzeća sadrži odredbe o kontroli pretvorbe nakon
izdavanja suglasnosti na namjeravanu pretvorbu pa da je to samo
po sebi vrsta izvanrednog pravnog sredstva koje nije predviđeno
Zakonom o općem upravnom postupku (»Narodne novine«,
broj 53/91, nastavno: ZUP). Stoga da akt kojeg Fond donosi u kontroli
pretvorbe predstavlja akt sui generis, koji nije upravni akt iz
čl. 6. ZUP-a i koji, kao takav, nije podložan upravnosudskoj
kontroli.

Podnositelj smatra da mu je na opisani način povrijeđeno
pravo na jednakost zajamčeno odredbom čl. 14. Ustava
Republike Hrvatske, dok se iz konteksta ustavne tužbe može
izvesti zaključak da ukazuje i na povredu odredaba čl.
19. stavka 2. Ustava (o zajamčenju sudske kontrole zakonitosti
pojedinačnih akata upravnih vlasti i tijela s javnim ovlastima).
Stoga predlaže ukidanje rješenja Upravnog suda Republike
Hrvatske, kao i rješenja Hrvatskog fonda za privatizaciju.

Ustavna tužba je osnovana.

Na temelju analize dokumentacije u spisu predmeta, osporavanih
odluka, navoda i razloga ustavne tužbe te relevantnih zakonskih
odredaba, Ustavni sud Republike Hrvatske utvrdio je sljedeće:

U konkretnom je slučaju sporno pitanje da li je akt Hrvatskog
fonda za privatizaciju, koji se donosi u postupku kontrole provođenja
pretvorbe poduzeća nakon izdate suglasnosti na namjeravanu
pretvorbu, po svojoj pravnoj prirodi upravni akt tj. akt protiv
kojeg bi bilo dopušteno pokrenuti upravni spor.

Odredbom čl. 12. stavka 4. Zakona o pretvorbi društvenih
poduzeća definirana je pravna priroda akata koje Hrvatski
fond za privatizaciju donosi u ranijoj fazi privatizacijskog procesa.
To su rješenje o suglasnosti za provođenje namjeravane
pretvorbe (stavak 1. istog članka) odnosno rješenje
o zabrani provođenja namjeravane pretvorbe (stavak 2. istog
članka). Ova se rješenja donose na temelju ocjene
podnesenog prijedloga koji predstavlja sveobuhvatni plan buduće
privatizacije određenog pravnog subjekta. Spomenutom odredbom
stavka 4. izričito je propisano da su tako donesena rješenja
konačna i da je protiv njih moguće pokrenuti upravni
spor, što je sukladno ustavnom jamstvu sudske kontrole pojedinačnih
akata državne uprave odnosno tijela koja imaju javne ovlasti.

Člankom 16. Zakona o izmjenama i dopunama Zakona o pretvorbi
društvenih poduzeća uvedena je u tekst Zakona nova
odredba čl. 45a., kojom je inauguriran pravni institut
kontrole provođenja već odobrene pretvorbe. U vršenju
te kontrole nadležno tijelo - Hrvatski fond za privatizaciju
- također donosi određene akte, ali akte koji se temelje
na ocjeni provođenja ranije odobrenog plana privatizacije
poduzeća.

Zakonom ti akti nisu izričito definirani kao upravni akti.
Međutim, samim činom donošenja izmjena i dopuna
predmetnog Zakona, poglavito uvođenjem nove odredbe čl.
45a. tj. kontrole provođenja pretvorbe, zakonodavac je na
jasan način izrazio potrebu i nakanu, temeljenu na često
nezadovoljavajućim praktičnim iskustvima provođenja
pretvorbe, da se privatizacijski proces na određen način
segmentira na svoj, uvjetno rečeno, formalni dio i na operativni,
praktični dio. Na prvi dio zakonodavac je izričitom
zakonskom odredbom aplicirao, u modificiranom obliku, sve one
principe na kojima počiva pravna država, kao što
su princip stupnjevitosti u odlučivanju, dakle devolutivne
prirode pravnog lijeka, princip priznavanja prava na žalbu
(prigovor, tužbu), odnosno, što je u konkretnom slučaju
najprimjerenije - princip i ustavno jamstvo sudske kontrole akata
tijela državne uprave i tijela koja imaju javne ovlasti.

Kako je po prirodi stvari očekivati da svaki društveni
proces, pa tako i privatizacijski, pokaže više nepravilnosti
i nezakonitosti u tijeku same provedbe, nego u fazi planiranja,
teško je utemeljiti zaključak da bi zakonodavac odlučivanje
u ovom osjetljivom stadiju postupka privatizacije prepustio u
nadležnost isključivo jednom tijelu i njegovoj volji
da postupi ili ne postupi ex offo, oslobodio ga obveze da u svezi
sa svojim postupanjem donese bilo kakav formalan akt te odrekao
svima čija prava mogu biti time tangirana mogućnost
korištenja pravnog lijeka. Iz odredaba čl. 45a. Zakona
o pretvorbi društvenih poduzeća to ne proizlazi.

Stoga je i u konkretnom slučaju Hrvatski fond za privatizaciju
pristupio kontroli provođenja pretvorbe na inicijativu zainteresirane
osobe - dioničara, donio o tome rješenje i uputio
na mogućnost pokretanja upravnog spora, dakle, u procesnopravnom
smislu postupio sukladno intenciji Zakona.

Neutemeljeno je, dakle, stajalište Upravnog suda Republike
Hrvatske izraženo u osporavanom rješenju, prema kojem
se kontrola pretvorbe provodi po službenoj dužnosti,
bez obveze donošenja rješenja i bez dužnosti obrazlaganja
stajališta Fonda, time da se istodobno postupak kontrole
pretvorbe smatra izvanrednim pravnim lijekom.

Iz svega navedenog razvidno je da, jednako kao ni aktu donesenom
u stadiju planiranja pretvorbe, nije moguće odreći
svojstva upravnog akta niti aktu donesenom u kasnijoj fazi procesa
pretvorbe. Pored već spomenutih razloga, razlog takvom stajališu
proizlazi i iz same zakonske definicije upravnog akta sadržane
u čl. 6. ZUP-a, prema kojoj upravni akt jest akt kojim
nadležni organ (tijelo) u obavljanju javnih ovlasti rješava
o stanovitom pravu ili obvezi određenog pojedinca ili organizacije
u kakvoj upravnoj stvari. Rečeno upućuje na potrebu
jednakog postupanja u odnosu na sve akte proizašle iz postupaka
pretvorbe poduzeća, te dakako, u odnosu na sve osobe čijih
se prava i obveza ti akti tiču.

Konačno, odricanje svojstava upravnog akta aktu kojeg u
procesu pretvorbe društvenih poduzeća donese za to
nadležno tijelo, a što ima za posljedicu onemogućavanje
pristupa sudu zainteresiranim osobama, u suprotnosti je s ustavnom
garancijom sudske kontrole upravnih akata, pa može biti uzrokom
povrede prava. Na neizravan način ovaj je Sud svoje stajalište,
osobito o smislu i sadržaju odredbe čl. 45a. Zakona
o pretvorbi društvenih poduzeća (čl. 16. Zakona
o izmjenama i dopunama tog Zakona), izrazio i u točki 3.
obrazloženja rješenja broj: U-I-472/1996, U-I-26/1998
od 25. ožujka 1998. (»Narodne novine«, broj 48/98),
kojim, između ostalog, nije prihvatio prijedlog za pokretanje
postupka za ocjenu ustavnosti te zakonske odredbe.

Stoga je, imajući u vidu sve rečeno, ovaj Sud utvrdio
da je odbacivanjem tužbe podnositelja u upravnom sporu iz
razloga zbog kojih je to u konkretnom slučaju učinjeno,
došlo do povrede podnositeljeva ustavnog prava na jednakost
pred zakonom te mu je uskraćena sudska zaštita u odnosu
na doneseni upravni akt.

O zakonitosti osporavanog rješenja Hrvatskog fonda za privatizaciju
odlučit će Upravni sud Republike Hrvatske u postupku
propisanom Zakonom o upravnim sporovima (»Narodne novine«,
broj 53/91).

Slijedom iznesenog, a na temelju odredaba čl. 59. Poslovnika
Ustavnog suda Republike Hrvatske (»Narodne novine«,
broj 29/94) i čl. 30. Ustavnog zakona o Ustavnom sudu Republike
Hrvatske (»Narodne novine«, broj 13/91), donijeta je
odluka kao u izreci (točke I. i II.).

Odluka o objavi (točka III. izreke) temelji se na odredbi
članka 20. stavka 1. Ustavnog zakona o Ustavnom sudu Republike
Hrvatske.

Broj: U-III-665/1995
Zagreb, 28. travnja 1999.

USTAVNI SUD REPUBLIKE HRVATSKE

Dopredsjednik
**Jurica Malčić,** v. r.

Odluka, NN 49/1999-943