## Pravilnik o specijalističkom usavršavanju doktora medicine

### NN 73/2008 (26.6.2008.), Pravilnik o specijalističkom usavršavanju doktora medicine

# MINISTARSTVO ZDRAVSTVA I SOCIJALNE SKRBI

**2447**

Na temelju članka 133. stavka 2. i članka 134. stavka 6. Zakona o zdravstvenoj
zaštiti (»Narodne novine« br. 121/03, 48/05 i 85/06) ministar zdravstva i
socijalne skrbi donosi

## PRAVILNIK

### O SPECIJALISTIČKOM USAVRŠAVANJU DOKTORA MEDICINE

Članak 1.

Ovim Pravilnikom utvrđuju se grane specijalizacija doktora medicine, trajanje i
program specijalizacija i užih specijalizacija, uvjeti koje moraju ispunjavati
zdravstvene ustanove, trgovačka društva i zdravstveni radnici koji obavljaju
privatnu praksu za obavljanje specijalizacije, način provođenja specijalizacija
i užih specijalizacija te način polaganja specijalističkog ispita.

Članak 2.

Doktori medicine mogu se stručno usavršavati u obliku specijalizacije i uže
specijalizacije.
Specijalizacija jest oblik organiziranog stjecanja teorijskih i praktičnih
stručnih znanja i znanstvenih spoznaja prema propisanom programu.
Program specijalizacija iz stavka 2. ovog članka donijet će ministar nadležan za
zdravstvo (u daljnjem tekstu: ministar).

Članak 3.

Cjeloviti program specijalističkog usavršavanja doktora medicine obavlja se u
kliničkim zdravstvenim ustanovama koje glede radnika, prostora i
medicinsko-tehničke opremljenosti udovoljavaju sljedećim uvjetima:
– da se u njima obavljaju stručni poslovi predviđeni planom i programom određene
specijalizacije,
– da imaju odgovarajući prostor i opremu,
– da u njima rade najmanje dva specijalista u znanstveno-nastavnom zvanju u
radnome odnosu i s najmanje deset godina specijalističkoga staža za granu
specijalizacije u kojoj se specijalizant usavršava,
– da imaju knjižnično-informatičku potporu sukladno suvremenim zahtjevima
medicinske struke kojom se omogućava pristup odgovarajućoj domaćoj i stranoj
stručnoj literaturi te prostor i opremu za praktično učenje laboratorijskih
tehnika,
– da imaju organizirane aktivnosti na području praćenja kvalitete zdravstvene
zaštite.

Članak 4.

Zdravstvene ustanove u kojima se može obavljati dio praktičnog specijalističkog
usavršavanja glede radnika, prostora i medicinsko-tehničke opremljenosti moraju
ispunjavati sljedeće uvjete:
– da se u njima obavljaju stručni poslovi predviđeni planom i programom određene
specijalizacije,
– da imaju odgovarajući prostor i opremu,
– da u njima rade najmanje dva specijalista grane specijalizacije za koju se
specijalizant usavršava, da su u radnom odnosu s punim radnim vremenom i s
najmanje pet godina specijalističkoga staža od kojih jedan mora imati priznati
naziv primarijus te koji mogu biti komentori specijalizantima,
– da imaju primjeren knjižnični fond iz područja specijalizacije te potrebnu
informatičku opremu kojom se omogućava pristup odgovarajućoj domaćoj i stranoj
stručnoj literaturi,
– da imaju organizirane aktivnosti na području praćenja kvalitete zdravstvene
zaštite.

Članak 5.

Ministar rješenjem na vrijeme od šest godina ovlašćuje zdravstvene ustanove koje
ispunjavaju uvjete iz članaka 3. i 4. ovoga Pravilnika, za provođenje
specijalističkog usavršavanja iz određene grane specijalizacije, odnosno uže
specijalizacije ili za izvođenje dijelova programa specijalističkog usavršavanja
koji će se u njima izvoditi.
U zahtjevu za davanje ovlaštenja iz stavka 1. ovoga članka zdravstvena ustanova
koja ispunjava uvjete iz članka 3. ovoga Pravilnika predlaže grane
specijalizacije koje će se u toj ustanovi izvoditi, voditelje programa
specijalističkog usavršavanja, glavne mentore te zdravstvene ustanove iz članka
4. ovog Pravilnika u kojima će se obavljati dio praktičnog specijalističkog
usavršavanja.
Uz zahtjev iz stavka 2. ovoga članka, zdravstvena ustanova obvezna je priložiti
dokaze o ispunjavanju uvjeta iz članka 3. ovoga Pravilnika.
U zahtjevu za davanje ovlaštenja iz stavka 1. ovoga članka zdravstvena ustanova
koja ispunjava uvjete iz članka 4. ovoga Pravilnika predlaže dijelove programa
specijalističkog usavršavanja koji će se u toj ustanovi izvoditi te komentore
specijalizantima.
U zahtjevu iz stavka 4. ovoga članka, zdravstvena ustanova obvezna je priložiti
dokaze o ispunjavanju uvjeta iz članka 4. ovoga Pravilnika.
Voditelj programa specijalističkog usavršavanja mora biti nastavnik izabran u
znanstveno-nastavno zvanje s najmanje deset godina specijalističkog staža
obavljenog u radnom odnosu u kliničkoj zdravstvenoj ustanovi uz dokazane
pedagoške sposobnosti i sklonosti. Voditelja programa specijalističkog
usavršavanja imenuje ministar rješenjem iz stavka 1. ovoga članka na vrijeme od
pet godina.
Voditelj programa specijalističkog usavršavanja koordinira izvođenje programa
specijalističkog usavršavanja u zdravstvenoj ustanovi, izvođenje dijelova
programa specijalističkog usavršavanja u drugim zdravstvenim ustanovama te
nadzire rad glavnog mentora i komentora.
Ako tijekom izvođenja programa specijalističkog usavršavanja nastanu promjene
vezano uz voditelja programa, ovlaštena zdravstvena ustanova predlaže ministru
imenovanje novog voditelja programa.
O nastalim promjenama u vezi ispunjavanja uvjeta na temelju kojih je dano
ovlaštenje ministra za provođenje specijalističkog usavršavanja iz određene
grane specijalizacije ili izvođenja dijela programa specijalističkog
usavršavanja, ravnatelj zdravstvene ustanove obvezan je obavijestiti
ministarstvo nadležno za zdravstvo (u daljnjem tekstu: ministarstvo) u roku od
30 dana od dana nastupa promjene.
Zdravstvenoj ustanovi ili dijelu zdravstvene ustanove koja ne ispunjava uvjete
iz članka 3. i 4. ovoga Pravilnika, ministar rješenjem oduzima ovlaštenje za
provođenje specijalističkog usavršavanja iz određene grane specijalizacije ili
za izvođenje dijelova programa specijalističkog usavršavanja koji će se u toj
zdravstvenoj ustanovi izvoditi.
Ministarstvo vodi registar zdravstvenih ustanova u kojima se može obavljati
specijalističko usavršavanje i voditelja programa specijalističkog usavršavanja.

Članak 6.

Odobrenje za specijalizaciju i užu specijalizaciju ministar daje na temelju
godišnjeg plana potrebnih specijalizacija i užih specijalizacija koji donosi na
prijedlog zdravstvenih ustanova, Hrvatskog zavoda za zdravstveno osiguranje,
Hrvatske liječničke komore te tijela ili pravnih osoba iz članka 7. stavka 2.
ovoga Pravilnika.

Članak 7.

Specijalizacija se može odobriti doktoru medicine koji je u radnom odnosu u
zdravstvenoj ustanovi ili u trgovačkom društvu koje obavlja zdravstvenu
djelatnost ili ima privatnu praksu ili radi kod doktora medicine privatne prakse
te kojem je izdano odobrenje za samostalan rad (licenca).
Doktoru medicine koji nije u radnom odnosu u zdravstvenoj ustanovi niti u
trgovačkom društvu koje obavlja zdravstvenu djelatnost niti ima privatnu praksu,
odnosno ne radi kod doktora medicine privatne prakse, ministar može odobriti
specijalizaciju za potrebe ministarstva nadležnog za zdravstvo, ministarstva
nadležnog za obranu, ministarstva nadležnog za pravosuđe, upravu i lokalnu
samoupravu, ministarstva nadležnog za unutarnje poslove, fakulteta zdravstvenog
usmjerenja, znanstvenoistraživačkih pravnih osoba, pravnih osoba koje obavljaju
proizvodnju i promet lijekova i medicinskih proizvoda, pravnih osoba koje
obavljaju poslove zdravstvenog osiguranja te upravnih tijela jedinica područne
(regionalne) samouprave nadležnih za zdravstvo.

Članak 8.

Prijedlog za odobrenje specijalizacije ministarstvu podnosi zdravstvena ustanova
kod koje je doktor medicine u radnom odnosu, trgovačko društvo koje obavlja
zdravstvenu djelatnost, odnosno doktor medicine privatne prakse ili doktor
medicine privatne prakse kod kojeg je doktor medicine u radnom odnosu te tijelo
ili pravna osoba iz članka 7. stavka 2. ovoga Pravilnika.
Ministarstvu je obvezno prilikom dostave prijedloga za odobrenje specijalizacije
iz stavka 1. ovoga članka dostaviti potrebnu dokumentaciju o ispunjavanju uvjeta
iz članka 7. ovoga Pravilnika.

Članak 9.

Uz prijedlog za odobrenje specijalizacije sukladno članku 8. stavku 1. ovoga
Pravilnika, ministarstvu je potrebno dostaviti pisane suglasnosti osoba koje su
preuzele obvezu glavnog mentora i komentora.
Glavnog mentora i komentore imenuje ministar rješenjem o odobrenju
specijalizacije. Glavni mentor i komentor moraju biti radnici zdravstvenih
ustanova kojima je dano ovlaštenje ministra sukladno članku 5. ovoga Pravilnika.
Glavni mentor mora biti nastavnik ili primarijus iste specijalističke grane za
koju se specijalizant usavršava s najmanje deset godina specijalističkog staža.
Komentor mora biti specijalist iste specijalističke grane za koju se
specijalizant usavršava s najmanje pet godina specijalističkog staža.
Liste glavnih mentora i komentora u zdravstvenoj ustanovi određuju zdravstvene
ustanove iz članka 3. i 4. ovoga Pravilnika na prijedlog voditelja programa te
se iste prilažu zahtjevu za dobivanje ovlaštenja za provođenje specijalističkog
usavršavanja iz određene grane specijalizacije sukladno članku 5. ovoga
Pravilnika.
Glavni mentor je odgovoran za propisano provođenje plana i programa
specijalističkog staža u cijelosti, praćenje napretka specijalizanta,
provjeravanje znanja specijalizanta najmanje dva puta godišnje putem provjere
znanja i vještina te točnost podataka u specijalističkoj knjižici.
Komentor se imenuje za dio specijalističkog programa koji traje dulje od 30
dana.
Komentor je odgovoran za propisano provođenje dijela programa specijalističkog
usavršavanja za koji je imenovan.

Članak 10.

Ako glavni mentor tijekom mentorstva utvrdi da specijalizant ne izvršava obveze
iz programa specijalističkog usavršavanja ili nema sklonosti prema
specijalizaciji za koju se usavršava, o tome pisano izvješćuje podnositelja
prijedloga za odobrenje specijalizacije iz članka 8. stavka 1. ovoga Pravilnika.
Glavni mentor i komentor tijekom specijalizacije mogu povući svoju suglasnost o
mentorstvu iz objektivnih ili subjektivnih razloga. Tu odluku obvezni su u
pisanom obliku dostaviti ministarstvu, podnositelju prijedloga za odobrenje
specijalizacije iz članka 8. stavka 1. ovoga Pravilnika i specijalizantu.
Ministarstvo razrješava glavnog mentora i komentora ako utvrdi da isti
neodgovorno vode specijalizanta, o tome obavješćuje podnositelja prijedloga za
odobrenje specijalizacije iz članka 8. stavka 1. ovoga Pravilnika i
specijalizanta.
Glavni mentor i komentor za svoj rad po mentorstvu, odnosno komentorstvu
dobivaju godišnju naknadu od podnositelja prijedloga za odobrenje
specijalizacije iz članka 8. stavka 1. ovoga Pravilnika.
Iznos naknade iz stavka 4. ovoga članka odlukom utvrđuje ministar.
Glavni mentor i komentor obvezni su obavljati poslove utvrđene člankom 9.
stavkom 6. ovoga Pravilnika najmanje dva sata tjedno sa svakim specijalizantom.
Ako glavni mentor ili komentor tijekom specijalizacije povuče svoju suglasnost o
glavnom mentorstvu ili komentorstvu zbog razloga iz stavka 2. ovoga članka ili
izgubi status mentora ili komentora zbog razloga iz stavka 3. ovoga članka,
obvezan je na povrat razmjernoga dijela naknade.

Članak 11.

Ministarstvu je potrebno, uz dokumentaciju iz članka 8. stavka 2. ovoga
Pravilnika, dostaviti i pisanu suglasnost ravnatelja zdravstvene ustanove u
kojoj će se obavljati specijalističko usavršavanje o mogućnosti obavljanja
specijalizacije, uz naznačen datum početka specijalističkog usavršavanja.

Članak 12.

Iznos troškova specijalizacije odlukom utvrđuje ministar.
Troškove iz stavka 1. ovoga članka snosi podnositelj prijedloga za odobrenje
specijalizacije iz članka 8. stavka 1. ovoga Pravilnika.
Zdravstvenim ustanovama iz članka 4. ovoga Pravilnika u kojima specijalizant
obavlja dio programa specijalističkog usavršavanja, sredstva se doznačuju
razmjerno trajanju specijalističkog usavršavanja u tim ustanovama.

Članak 13.

Zdravstveni radnici stranci mogu započeti specijalizaciju uz uvjete iz članka
12. ovoga Pravilnika predviđene za specijalizante iz privatne prakse, a na
temelju prijedloga ministarstva nadležnog za znanost, odnosno ministarstva.
Suglasnost za obavljanje specijalizacije strancima daje ministar.

Članak 14.

Doktore medicine specijaliste određene grane specijalnosti može se uputiti na
dalje usavršavanje u određene grane uže specijalnosti temeljem utvrđenog plana
potrebnih kadrova.

Članak 15.

Specijalizant započinje s obavljanjem specijalističkog usavršavanja u roku od 30
dana od dana primitka rješenja o odobrenju specijalizacije.
U roku iz stavka 1. ovoga članka glavni mentor je obvezan izraditi raspored
obavljanja propisanog programa specijalističkog usavršavanja, dogovoriti
obavljanje specijalizacije u zdravstvenim ustanovama iz članka 3. i 4. ovoga
Pravilnika te utvrditi dan početka specijalizacije.
Dio programa specijalizacije koji je zajednički za sve specijalističke programe
mora sadržavati teorijsku nastavu iz područja:
– znanstveno-istraživački rad,
– donošenje kliničkih odluka,
– komunikacijske vještine,
– timski rad,
– upravljanja sustavom,
– sposobnost stjecanja i prenošenja znanja,
– etika i propisi,
– promocija zdravlja.
Dio programa specijalizacije iz stavka 3. ovoga članka obavlja se na fakultetima
zdravstvenog usmjerenja u ukupnom vremenu ne većem od 10% vremena od ukupnog
trajanja specijalizacije.
Dio programa iz stavka 3. ovoga članka sastavni je dio specijalističkog
usavršavanja te se organizira u nastavnom obliku za specijalizante različitih
usmjerenja specijalizacije.

Članak 16.

Specijalizant provodi program specijalizacije bez prekida.
O svakom prekidu u tijeku trajanja specijalističkog usavršavanja podnositelj
prijedloga za odobrenje specijalizacije iz članka 8. stavka 1. ovoga Pravilnika
obvezan je izvijestiti ministarstvo.
Iznimka od stavka 2. ovoga članka jest stručno ili znanstveno usavršavanje u
inozemstvu u kontinuiranom trajanju duljem od 30 dana, rodiljni dopust,
komplikacije u trudnoći, bolesti kod kojih liječenje traje dulje od 30 dana,
izvršenje vojne obveze te pritvor dulji od 30 dana.
Za prekid iz stavka 3. ovoga članka prilaže se potvrda ravnatelja zdravstvene
ustanove, uprave trgovačkog društva koje obavlja zdravstvenu djelatnost ili
doktora medicine privatne prakse, odnosno čelnika tijela ili pravne osobe iz
članka 7. stavka 2. ovoga Pravilnika prilikom prijave specijalističkog ispita.
Ako je prekid opravdan, specijalizacija se produljuje za vrijeme za koje je
prekid trajao.

Članak 17.

Pravo na obavljanje specijalizacije prestaje ako:
1. specijalizant otkaže ugovor o radu u zdravstvenoj ustanovi, trgovačkom
društvu, doktoru medicine privatne prakse, odnosno tijelu ili pravnoj osobi iz
članka 7. stavka 2. ovoga Pravilnika, koja ga je predložila za odobrenje
specijalizacije,
2. sukladno odredbi članka 10. stavka 1. ovoga Pravilnika mentor utvrdi da
specijalizant ne izvršava obveze iz programa specijalizacije ili nema sklonosti
prema specijalizaciji za koju se usavršava te o tome pisano izvijesti
zdravstvenu ustanovu, trgovačko društvo, doktora medicine privatne prakse,
odnosno tijelo ili pravnu osobu iz članka 7. stavka 2. ovoga Pravilnika za čije
se potrebe specijalizant specijalizira.
Rješenje o prestanku prava na specijalizaciju donosi ministar na temelju
zahtjeva zdravstvene ustanove, trgovačkog društva, doktora medicine privatne
prakse, odnosno tijela ili pravne osobe iz članka 7. stavka 2. ovoga Pravilnika.
Zahtjevu iz stavka 2. ovoga članka prilažu se isprave kojima se dokazuje
postojanje uvjeta iz točke 1. ili 2. stavka 1. ovoga članka.

Članak 18.

Specijalistički staž i obveze specijalizanta u specijalističku knjižicu upisuju
glavni mentor i komentori u ustrojstvenim jedinicama zdravstvenih ustanova u
kojima specijalizant obavlja specijalističko usavršavanje prema propisanom planu
i programu.
Sporna pitanja između glavnog mentora i specijalizanta oko upisa
specijalističkog staža i obveza u radnu knjižicu rješava voditelj programa
specijalističkog usavršavanja, koji ima pravo upisa podataka u specijalističku
knjižicu.
Obrazac specijalističke knjižice propisat će posebnim pravilnikom ministar.

Članak 19.

Nakon obavljenog programa specijalističkog usavršavanja specijalizant polaže
specijalistički ispit.
Specijalistički ispit polaže se najkasnije u roku šest mjeseci od završetka
specijalističkog usavršavanja.
Ministar utvrđuje troškove polaganja specijalističkog ispita koje snosi
podnositelj prijedloga za odobrenje specijalizacije iz članka 8. stavka 1. ovoga
Pravilnika.

Članak 20.

Prijava za polaganje specijalističkog ispita podnosi se ministarstvu najmanje 30
dana prije pristupanja polaganju specijalističkog ispita.
Pristupnik prijavljuje polaganje specijalističkog ispita na temelju konačnog
mišljenja glavnog mentora.
Prijava treba sadržavati zamolbu pristupnika, rješenje o odobrenju
specijalizacije, uredno popunjenu specijalističku knjižicu te ostale isprave
utvrđene specijalističkim programom.

Članak 21.

Ministar na temelju izvješća glavnog mentora donosi rješenje o polaganju
specijalističkog ispita.
Rješenjem iz stavka 1. ovoga članka ministar imenuje članove i tajnika ispitnog
povjerenstva te određuje datum polaganja specijalističkog ispita.
Član ispitnog povjerenstva ne može biti glavni mentor i komentori koji su
sudjelovali u provođenju specijalističkog usavršavanja specijalizanta.
Članovi i tajnik ispitnog povjerenstva na specijalističkim ispitima i ispitima
iz uže specijalnosti imaju pravo na novčanu naknadu čiji iznos određuje ministar
posebnim rješenjem.

Članak 22.

Specijalistički ispit polaže se u pravnoj osobi iz članka 3. ovoga Pravilnika.
Specijalistički ispit sastoji se od teorijskog i praktičnog djela.

Članak 23.

Odredbe ovog Pravilnika odgovarajuće se primjenjuju i na uže specijalnosti.
Nakon obavljenog programa iz uže specijalizacije specijalist polaže ispit pred
ispitnim povjerenstvom i stječe pravo na naziv područja uže specijalnosti.
Ispitno povjerenstvo imenuje ministar iz redova stručnjaka užih specijalista iz
područja za koje je odobrena uža specijalizacija.

Članak 24.

Opći uspjeh pristupnika na specijalističkom ispitu i ispitu iz uže specijalnosti
ocjenjuje se s »položio« ili »nije položio«.
Ocjena se donosi većinom glasova članova ispitnog povjerenstva i upisuje se (uz
pitanja) u zapisnik o polaganju specijalističkog ispita.
Obrazac zapisnika o polaganju specijalističkog ispita propisat će posebnim
pravilnikom ministar.
Po završetku specijalističkog ispita zapisnik se s cjelokupnom dokumentacijom
dostavlja ministarstvu.

Članak 25.

Doktoru medicine koji je položio specijalistički ispit izdaje se uvjerenje.
Obrazac uvjerenja iz stavka 1. ovoga članka propisat će posebnim pravilnikom
ministar.
Ministarstvo vodi evidenciju o doktorima medicine koji su položili
specijalistički ispit.

Članak 26.

Pristupnik koji ne položi specijalistički ispit prvi puta, može ga ponoviti u
roku koji zapisnički utvrdi ispitno povjerenstvo, a koji ne može biti kraći od
30 dana, niti dulji od 90 dana od dana polaganja ispita. Ako pristupnik ne
položi ispit drugi put, može ga još jedanput ponoviti kroz daljnjih 90 dana.
Ako niti nakon ponovljenog roka kandidat ne položi ispit, upućuje se na ponovno
obavljanje specijalističkog usavršavanja u trajanju koje odredi ispitno
povjerenstvo, a koje ne može biti kraće od 90 dana.
Troškove dodatnog specijalističkog usavršavanja iz stavka 2. ovoga članka snosi
podnositelj prijedloga za odobrenje specijalizacije iz članka 8. stavka 1. ovoga
Pravilnika.
Ako pristupnik ne pristupi polaganju ispita ili odustane od započetog ispita bez
opravdanog razloga, smatra se da ispit taj put nije položio i mora ga ponoviti u
roku koji odredi ispitno povjerenstvo, a koji ne smije biti dulji od 90 dana.
Troškove ponavljanja ispita snosi sam pristupnik.

Članak 27.

Po položenom specijalističkom ispitu stječe se naziv specijalist određene grane
specijalnosti.

Članak 28.

Uz prethodno pribavljeno mišljenje Hrvatske liječničke komore, ministar može
doktorima medicine specijalistički staž obavljen u inozemstvu priznati
djelomično ili u cijelosti ako uvjeti i program specijalizacije obavljene u
inozemstvu te stečene kompetencije bitno ne odstupaju od uvjeta, programa i
kompetencija propisanih ovim Pravilnikom.

Članak 29.

Kvalitetu specijalističkog usavršavanja doktora medicine provjerava
ministarstvo.
Ministarstvo imenuje stručna povjerenstva za utvrđivanje činjenica važnih za
provjeru kvalitete specijalističkog usavršavanja doktora medicine (u daljnjem
tekstu: stručno povjerenstvo) te ujedno predlaže metode procjene kvalitete.
Stručno povjerenstvo sastoji se od najmanje tri člana, po jednog predstavnika
medicinskog fakulteta, Hrvatske liječničke komore i stručnog društva Hrvatskog
liječničkog zbora, koje delegira svog predstavnika u odgovarajućoj sekciji
Europske udruge medicinskih specijalista (UEMS). Svi članovi stručnog
povjerenstva moraju biti specijalisti one medicinske grane za koju obavljaju
provjeru kvalitete izvođenja specijalističkog usavršavanja i moraju ispunjavati
uvjete za glavnog mentora iz članka 9. ovoga Pravilnika.
Stručno povjerenstvo obavlja provjere zdravstvenih ustanova u kojima se obavlja
specijalističko usavršavanje prema strukturiranim obrascima i na način utvrđen u
Povelji Europske udruge medicinskih specijalista, koja se objavljuje na
web-stranici ministarstva.
Stručno povjerenstvo predlaže ministru poduzimanje odgovarajućih mjera utvrđenih
odredbama ovoga Pravilnika u slučaju negativnog mišljenja o kvaliteti
specijalističkog usavršavanja doktora medicine.

Članak 30.

Zdravstvene ustanove koje ispunjavaju uvjete iz članka 3. i 4. ovoga Pravilnika
obvezne su u roku 90 dana od dana njegovog stupanja na snagu podnijeti
ministarstvu zahtjev za davanje rješenja o ovlaštenju za provođenje
specijalističkog usavršavanja.
Zahtjev treba sadržavati kratki elaborat o radu zdravstvene ustanove (ili njenog
dijela) te dokaze o ispunjavanju uvjeta iz članka 3. ili 4. ovoga Pravilnika.
O svakoj promjeni uvjeta iz članka 3. ili 4. ovoga Pravilnika zdravstvena
ustanova obvezna je izvijestiti ministarstvo u roku 30 dana od dana nastale
promjene.
Ako zdravstvena ustanova ne postupi sukladno stavku 3. ovoga članka
specijalizantima neće biti priznato specijalističko usavršavanje, a zdravstvenoj
ustanovi rješenjem će se oduzeti ovlaštenje za provođenje specijalističkog
usavršavanja.

Članak 31.

Doktori medicine koji su specijalistički staž započeli obavljati prije stupanja
na snagu ovoga Pravilnika završit će specijalistički staž prema planu i programu
određenom rješenjem o odobrenju specijalizacije, a specijalistički ispit polagat
će prema odredbama Pravilnika o specijalističkom usavršavanju zdravstvenih
djelatnika (»Narodne novine« br. 33/94, 53/98, 64/98, 97/99, 84/01 i 43/03).

Članak 32.

Program specijalizacija iz članka 2. stavka 3. ovoga Pravilnika ministar će
donijeti do 1. siječnja 2009. godine.

Članak 33.

Danom stupanja na snagu ovoga Pravilnika prestaje važiti Pravilnik o
specijalističkom usavršavanju zdravstvenih djelatnika (»Narodne novine« br.
33/94, 53/98, 64/98, 97/99, 84/01 i 43/03) u dijelu koji se odnosi na
specijalističko usavršavanje doktora medicine.

Članak 34.

Ovaj Pravilnik stupa na snagu 1. siječnja 2009. godine.

Klasa: 011-02/08-04/49
Urbroj: 534-07-08-3
Zagreb, 13. lipnja 2008.

Ministar
**mr. Darko Milinović, dr. med.**, v. r.

Pravilnik, NN 73/2008-2447
Opći uvjeti korištenjaZaštita privatnosti[Pristup podatcima](/data_access_hr.aspx)[ELI](/about_eli_hr.aspx)

©2026. g. Narodne novine d.d.

, izrada [Novena d.o.o.](http://novena.hr/)