## Presuda Visokog upravnog suda Republike Hrvatske broj: Us-13766/2010-6 od 7. ožujka 2012.

### NN 52/2012 (9.5.2012.), Presuda Visokog upravnog suda Republike Hrvatske broj: Us-13766/2010-6 od 7. ožujka 2012.

VISOKI UPRAVNI SUD REPUBLIKE HRVATSKE

1287

PRESUDA

Visoki upravni sud Republike Hrvatske u vijeću sastavljenom od sudaca toga suda Dubravke Markt, predsjednice vijeća, Smiljana Mikuša i Jasminke Jenjić, članova vijeća, te sudske savjetnice Dore Bračun Leko, zapisničarke, u upravnom sporu tužitelja DRAGI NET MEDIA d.o.o. iz Zagreba, Frana Supila 7, zastupanoga po direktorici Mejrem Beriša, koju zastupa punomoćnik Nikša Valjalo, odvjetnik u Zagrebu, Palmotićeva 60/II, protiv rješenja tužene Agencije za zaštitu tržišnog natjecanja, klasa: UP/I-030-02/2010-01/026, urbroj: 580-02-2010-76-11 od 4. studenog 2010., radi utvrđivanja sprječavanja, ograničavanja i narušavanja tržišnog natjecanja zlouporabom vladajućeg položaja, odnosno sklapanjem zabranjenog sporazuma, u nejavnoj sjednici vijeća održanoj dana 7. ožujka 2012.

presudio je

I. Tužba se odbija.

II. Ova će se presuda objaviti u »Narodnim novinama«.

Obrazloženje

Osporavanim rješenjem tuženog tijela odbačen je zahtjev tužitelja zbog nepostojanja uvjeta za pokretanje postupka radi utvrđivanja sprječavanja, ograničavanja ili narušavanja tržišnog natjecanja zlouporabom vladajućeg položaja, odnosno sklapanjem zabranjenog sporazuma protiv poduzetnika DIGITAL MEDIJSKI SERVISI d.o.o. sa sjedištem u Zagrebu, Heinzelova 62/a.

U pravodobno podnesenoj tužbi tužitelj osporava zakonitost rješenja iz razloga što u postupku koji je aktu prethodio nije postupljeno prema pravilima postupka, a osobito što je činjenično stanje nepravilno utvrđeno i nepravilno primijenjen propis utemeljen na zakonu. Tužitelj smatra da je tuženo tijelo trebalo ispitati razloge neobrazlaganja odluke Hrvatskog Telekoma d.d. da se ne oglašava u izdanjima tužitelja te razloge prihvaćanja ponude društva KREATIVNA TVORNICA d.o.o. Tužitelj smatra kako okolnost da je DIGITAL MEDIJSKI SERVIS d.o.o. svojim očitovanjem ukazalo da nije ono donijelo odluku o neprihvaćanju tužiteljeve ponude, te time sebe eskulpiralo od zlouporabe vladajućeg položaja, ne znači da je tuženik trebao odbaciti prijavu tužitelja već je sukladno odredbama članka 37. stavka 1. i članka 39. stavka 1. i članka 48. stavka 1. Zakona o zaštiti tržišnog natjecanja, trebao ispitati razloge odluke Hrvatskog Telekoma d.d. da se ne oglašava u izdanjima tužitelja. Tužitelj navodi da nepostupanje tuženog tijela prema članku 37. stavku 1. Zakona je vidljivo iz činjenice da je sam tuženi započeo s postupkom utvrđivanja svih važnih činjenica, a isti nije dovršio, što ukazuje na povredu navedene odredbe. Tužitelj navodi da je i podnio prijavu nepoštenog trgovanja Državnom inspektoratu protiv društva DIGITAL MEDIJSKI SERVISI d.o.o. Tužitelj ističe da odredba članka 9. stavak 1. točka 4. Zakona ukazuje da je društvo KREATIVNA TVORNICA d.o.o. Zagreb, konkurent tužitelju, te je tužitelj odbijanjem poslovne suradnje doveden u nepovoljan položaj u odnosu na društvo KREATIVNA TVORNICA d.o.o. Zagreb te mu je prouzrokovana i materijalna šteta iz članka 65. stavka 1. Zakona o trgovini.

Predlaže da Sud tužbu uvaži te poništi osporavano rješenje.

Tuženo tijelo u odgovoru na tužbu ostaje kod svih razloga navedenih u obrazloženju osporavanog rješenja te u bitnome navodi da tužitelj neosnovano ističe da je tuženo tijelo trebalo ispitati razlog odluke Hrvatskog Telekoma d.d. da se ne oglašava u izdanjima tužitelja, jer je pravo svakog poduzetnika, pa tako i Hrvatskog Telekoma d.d., da samostalno odlučuje s kojim će poduzetnicima poslovno surađivati odnosno sklapati sporazume, a u konkretnom slučaju povjeriti posao zakupa medijskog prostora, vodeći pritom računa da takvi sporazumi nisu u suprotnosti s propisima o zaštiti tržišnog natjecanja. Tuženo tijelo smatra da tužitelj takove navode u tužbi ističe uslijed nedostatka argumenata i da je smisao tužbe isključivo u procesnom iskorištavanju mogućnosti izjave pravnog lijeka u predmetnoj stvari.

Predlaže da Sud tužbu odbije kao neosnovanu.

Tužba je neosnovana.

Odredbom članka 9. stavkom 1. točkom 4. Zakona o zaštiti tržišnog natjecanja (»Narodne novine« broj 122/03.) propisano je da su zabranjeni sporazumi između poduzetnika, ugovori, pojedine odredbe ugovora, izričiti ili prešutni dogovori, usklađeno djelovanje, odluke udruživanja poduzetnika koji kao cilj ili posljedicu imaju sprječavanje, ograničavanje ili narušavanje tržišnog natjecanja na mjerodavnom tržištu, a naročito oni kojima se primjenjuju nejednaki uvjeti na istovrsne poslove s različitim poduzetnicima, čime ih se dovodi u nepovoljniji položaj u odnosu na konkurenciju.

Odredbom članka 16. stavkom 1. Zakona propisano je da je zabranjena svaka zlouporaba vladajućeg položaja jednog ili više poduzetnika na mjerodavnom tržištu. Stavkom 2. točkom 3. navedenog Zakona propisano je da je zlouporaba iz stavka 1. ovoga članka primjena nejednakih uvjeta na istovrsne poslove s drugim poduzetnicima, čime ih se dovodi u nepovoljan položaj u odnosu na konkurenciju.

Iz sadržaja spisa predmeta vidljivo je da je tužitelj dana 23. srpnja 2010. podnio zahtjev za pokretanje postupka radi utvrđivanja sprječavanja, ograničavanja ili narušavanja tržišnog natjecanja zlouporabom vladajućeg položaja, odnosno sklapanjem zabranjenog sporazuma protiv poduzetnika DIGITAL MEDIJSKI SERVISI d.o.o., sa sjedištem u Zagrebu, Heinzelova 62/a. U svojem zahtjevu tužitelj je naveo da je DIGITAL MEDIJSKI SERVISI d.o.o. odbio poslovnu suradnju s tužiteljem glede besplatnog oglašavanja T-mobile u časopisima „The Best Shop“ i „The Man“ čiji je on izdavač, a istovremeno je sklopio predmetnu suradnju s njegovim izravnim konkurentom, poduzetnikom KREATIVNA TVORNICA d.o.o. sa sjedištem u Zagrebu, Dudovec 51, koji je izdavač časopisima »Shoppin Magazin«, a po mišljenju tužitelja to društvo ne zadovoljava visoke standarde kakvi su potrebni za oglašavanje poduzetnika T-mobilea. Po zaprimljenom zahtjevu od strane tužitelja tuženo tijelo je zatražilo očitovanje od DIGITAL MEDIJSKI SERVISI d.o.o. na navode tužitelja, dostavu podataka o procjeni vlastitog tržišnog udjela na tržištu zakupa medijskog prostora, očitovanje o tome koje poduzetnike smatra svojim najvećim konkurentima na mjerodavnom tržištu zakupa medijskog prostora, te procjenu njihovog tržišnog udjela na predmetnom tržištu, i procjenu ukupnog broja poduzetnika koji djeluju na tom tržištu, detaljno očitovanje o svojoj poslovnoj politici u odnosu na odabir oglašivačkog prostora odnosno odabir određenog oglašivača, te preslike isprava i drugih dokaza kojima raspolaže, a temeljem kojih se mogu potvrditi navodi koje je istaknuo u svom očitovanju. Dana 27. rujna 2010. tuženo tijelo je zaprimilo zatraženo očitovanje u kojem je društvo naglasilo da se ne nalazi na vladajućem položaju na tržištu zakupa medijskog oglasnog prostora, te da sukladno tome nije ni moglo počiniti navedenu zlouporabu vladajućeg položaja. U tom očitovanju je pojasnilo svoj način poslovanja, a pogotovo zakupa oglasnog prostora na raznim medijima i iznijelo svoju vlastitu procjenu tržišnog udjela. Svom očitovanju je priložio korespondenciju s podnositeljem zahtjeva i Hrvatskim Telekomom d.d. dokazujući činjenicu da odluku o oglašivaču donosi klijent, a ne ono osobno.

Na temelju tako provedenog prethodnog ispitivanja tuženo tijelo je utvrdilo da je mjerodavno tržište zakupa medijskog prostora u Republici Hrvatskoj dobro strukturirano s velikim brojem tržišnih takmaca, pri čemu tržišni udjel niti jednog takmaca ne prelazi 20%. Nadalje, tuženo tijelo je utvrdilo da mjerodavno tržište zakupa medijskog prostora u Republici Hrvatskoj karakterizira odsustvo bilo kakvih značajnih prepreka za ulazak na tržište, budući da pokretanje te djelatnosti ne zahtijeva velika financijska ulaganja niti je izloženo pravnim ili drugim zaprekama ulaska na navedeno tržište te ne predstavlja veliki poslovni rizik u smislu da izlazak sa navedenog tržišta uzrokuje velike »potopljene troškove«.

Odredbom članka 15. stavkom 3. Zakona propisano je da se pretpostavlja da se u vladajućem položaju nalazi poduzetnik čiji tržišni udjel na mjerodavnom tržištu iznosi više od 40%.

Tuženo tijelo je utvrdilo na temelju rezultata prethodnog ispitivanja na mjerodavnom tržištu da je DIGITAL MEDIJSKI SERVISI d.o.o. s tržišnim udjelom od 12,70% u mjerodavnoj 2009. godini na tržištu zakupa medijskog prostora na teritoriju Republike Hrvatske ne nalazi u vladajućem položaju u smislu naprijed citiranog članka 15. stavka 3. Zakona. Nadalje, tuženo tijelo je utvrdilo da u konkretnom slučaju je navedeno društvo postupalo u svoje ime, a za račun klijenta Hrvatski Telekom d.d., te je konačna poslovna odluka u kojem od medijima će se T-mobile oglašavati bila na samom klijentu, poduzetniku Hrvatski Telekom d.d. U predmetnom slučaju društvo je za račun svoga klijenta izradilo prijedlog optimalnog izbora medija, upoznalo klijenta s ponudom tužitelja za besplatnim oglašavanjem u njegovim časopisima. Stoga je tuženo tijelo zaključilo da u konkretnom slučaju navedeno društvo nije niti bilo u poziciji da bi prema tužitelju moglo primijeniti nejednake uvjete i dovesti ga u nepovoljniji položaj u odnosu na konkurenciju, odnosno sklopiti zabranjeni sporazum s poduzetnikom KREATIVNA TVORNICA d.o.o., koji je izdavač časopisa u kojem se T-mobile oglasio.

Slijedom svega navedenoga, iz sadržaja spisa predmeta i citiranih odredbi zakona, ovaj Sud ocjenjuje da osporavanim rješenjem nije povrijeđen zakon na štetu tužitelja, jer je tuženo tijelo na temelju zaprimljene dokumentacije, podataka i očitovanja i prethodnog ispitivanja stanja na mjerodavnom tržištu sukladno odredbama članka 34. članka 35. stavka 1. točke 2. Zakona o tržišnom natjecanju, donijelo odluku u smislu članka 41. stavka 2. istog Zakona i stavka 41. stavka 2. Zakona o općem upravnom postupku (»Narodne novine« broj 47/09.) kojom je odbacilo zahtjev tužitelja, jer je utvrdilo da nema uvjeta za pokretanje postupka utvrđivanja sprječavanja, ograničavanja ili narušavanja tržišnog natjecanja zlouporabom vladajućeg položaja u smislu članka 16. stavka 1. i 2. točke 3. Zakona o tržišnom natjecanju, odnosno sklapanjem zabranjenog sporazuma u smislu članka 9. stavka 1. točke 4. istog Zakona protiv poduzetnika DIGITAL MEDIJSKI SERVISI d.o.o.

Stoga prigovori tužitelja izneseni u tužbi su u potpunosti neosnovani te je temeljem odredbe članka 42. stavka 2. Zakona o upravnim sporovima (»Narodne novine« broj 53/91., 9/92. i 77/92.) a u svezi članka 90. Zakona o upravnim sporovima (»Narodne novine« broj 20/10.) tužba odbijena kao neosnovana, s tim da će se presuda objaviti u »Narodnim novinama« temeljem odredbe članka 59. stavka 2. Zakona o zaštiti tržišnog natjecanja (»Narodne novine« broj 122/03.).

Broj: Us-13766/2010-6

Zagreb, 7. ožujka 2012.

Predsjednica vijeća
Dubravka Markt, v. r.

Presuda, NN 52/2012-1287