## Odluka Ustavnog suda Republike Hrvatske broj: U-IIIA-2717/2011 od 15. lipnja 2011.

### NN 77/2011 (7.7.2011.), Odluka Ustavnog suda Republike Hrvatske broj: U-IIIA-2717/2011 od 15. lipnja 2011.

USTAVNI SUD REPUBLIKE HRVATSKE

1640

Ustavni sud Republike Hrvatske, u Prvom vijeću za odlučivanje o ustavnim tužbama, u sastavu sudac Antun Palarić, predsjednik Vijeća, te suci Marko Babić, Slavica Banić, Mario Jelušić, Ivan Matija i Aldo Radolović, članovi Vijeća, u postupku koji je ustavnom tužbom pokrenula J. M. iz Z., na sjednici održanoj 15. lipnja 2011. jednoglasno je donio

ODLUKU

I. Ustavna tužba se usvaja.

II. Vrhovni sud Republike Hrvatske dužan je donijeti odluku u predmetu koji se vodi pred tim sudom pod poslovnim brojem: Revr 20/2011 u najkraćem mogućem roku, ali ne duljem od šest (6) mjeseci, računajući od prvog idućeg dana nakon objave ove odluke u »Narodnim novinama«.

III. Na temelju članka 63. stavka 3. Ustavnog zakona o Ustavnom sudu Republike Hrvatske (»Narodne novine« broj 99/99., 29/02. i 49/02. – pročišćeni tekst), podnositeljici ustavne tužbe J. M. iz Z. određuje se primjerena naknada zbog povrede ustavnog prava iz članka 29. stavka 1. Ustava Republike Hrvatske u iznosu od 28.600,00 kn.

IV. Naknada iz točke III. izreke ove odluke bit će isplaćena iz državnog proračuna u roku od tri (3) mjeseca od dana podnošenja zahtjeva podnositeljice Ministarstvu pravosuđa Republike Hrvatske za njezinu isplatu.

V. Ova odluka objavit će se u »Narodnim novinama«.

Obrazloženje

I. ČINJENICE VAŽNE ZA USTAVNOSUDSKI POSTUPAK

1. Na temelju članka 27. stavka 1. Zakona o sudovima (»Narodne novine«, broj 150/05., 16/07., 113/08. i 153/09.), podnositeljica je 22. prosinca 2009. Županijskom sudu u Zagrebu podnijela zahtjev za zaštitu prava na suđenje u razumnom roku radi duljine parničnog postupka, koji se vodio pred Općinskim građanskim sudom u Zagrebu. Rješavajući o zahtjevu podnositeljice Županijski sud u Zagrebu se rješenjem broj: 67 Gzp-1669/09 od 8. ožujka 2011. oglasio stvarno nenadležnim te je 25. svibnja 2011. predmet ustupljen Ustavnom sudu, kao stvarno nadležnom sudu obzirom da se u trenutku odluke o zahtjevu podnositeljice predmet nalazio pred Vrhovnim sudom Republike Hrvatske u povodu revizije podnositeljice. Slijedom navedenog, zahtjev podnositeljice se, u sadržajnom smislu, smatra ustavnom tužbom.

2. Ustavni sud je na temelju članka 63. Ustavnog zakona o Ustavnom sudu Republike Hrvatske (»Narodne novine« broj 99/99., 29/02. i 49/02. – pročišćeni tekst, u daljnjem tekstu: Ustavni zakon), te navoda ustavne tužbe kao i uvida u presliku parničnog spisa Općinskog građanskog suda u Zagrebu, utvrdio sljedeće pravno relevantne činjenice za odlučivanje o povredi ustavnog prava podnositeljice, zajamčenog člankom 29. stavkom 1. Ustava Republike Hrvatske (»Narodne novine« broj 56/90., 135/97., 113/00., 28/01. i 76/10.):

– parnica iz radnog odnosa, radi poništenja odluke o prestanku radnog odnosa, pokrenuta je pred Općinskim sudom u Zagrebu tužbom podnositeljice od 10. svibnja 1993.;

– na ročištu zakazanom za 20. listopada 1993., zbog nepristupa podnositeljice, nastupilo je mirovanje postupka;

– podneskom od 31. siječnja 1994. podnositeljica je predložila nastavak postupka;

– na ročištu održanom 5. travnja 1994. glavna rasprava je odgođena radi očitovanja podnositeljice na odgovor na tužbu;

– rješenjem od 18. kolovoza 1994. podnositeljica je opetovano pozvana da sudu dostavi odgovor na tužbu;

– odgovor na tužbu sudu je podnesen 31. ožujka 1995.;

– iduće ročište održano je 10. lipnja 1997.;

– ročite zakazano za 9. veljače 1998. odgođeno je zbog bolesti suca;

– ročište zakazano za 11. lipnja 1998. odgođeno je zbog neuredno iskazane dostave poziva za glavnu raspravu tuženiku;

– iduće ročište održano je 22. rujna 1998. na kojem je određeno provođenje dokaza saslušanjem svjedoka;

– na ročištu održanom 1. ožujka 1999. sud je saslušao svjedoka te podnositeljicu;

– na ročištu održanom 20. rujna 1999. proveden je dokaz daljnjim saslušanjem svjedoka, dok je ročište zakazano za 15. veljače 2000. odgođeno zbog neuredno iskazane dostave poziva za glavnu raspravu svjedoku;

– na ročištu održanom 3. listopada 2000. saslušan je svjedok;

– na ročištu održanom 4. travnja 2001. sud je saslušao svjedoka te je zaključio glavnu raspravu;

– protiv presude broj: Pr-982/93 od 4. travnja 2001. tuženik je 2. siječnja 2002. izjavio žalbu koju je Županijski sud u Zagrebu broj: Gžr-998/02 od 1. travnja 2003. uvažio, ukinuo prvostupanjsku odluku i predmet vratio sudu prvog stupnja na ponovni postupak;

– navedenu odluku višeg suda Općinski sud u Zagrebu zaprimio je 25. travnja 2003., a prvo ročište za glavnu raspravu u ponovljenom postupku održano je 14. travnja 2004.;

– iduće ročište održano je 20. listopada 2005. na kojem je glavna rasprava zaključena, a ročište za objavu odluke suda održano je 3. studenoga 2005.;

– protiv prvostupanjske odluke tuženik je 18. studenoga 2005. izjavio žalbu, dok je odgovor na žalbu podnositeljice sudu podnesen 5. siječnja 2006.;

– odlukom Županijskog suda u Zagrebu broj: Gžr-97/06 od 7. ožujka 2006. prvostupanjska odluka je ukinuta i predmet je vraćen sudu prvog stupnja na ponovni postupak;

– rješenjem od 21. travnja 2006. spis je preraspoređen u rad drugom sucu;

– na ročištu održanom 22. rujna 2006. glavna rasprava je odgođena;

– podneskom od 22. siječnja 2007. tuženik je predložio prekid postupka zbog statusne promjene tuženika te je rješenjem suda broj: Pr-1192/06 od 24. travnja 2007. utvrđen prekid postupka;

– protiv navedenog rješenja podnositeljica je 7. svibnja 2007. izjavila žalbu, podredno prijedlog za nastavak postupka;

– rješenjem broj: Gžr-1069/07 od 4. srpnja 2007. Županijski sud u Zagrebu odbio je žalbu podnositeljice i potvrdio prvostupanjsko rješenje;

– podneskom od 22. veljače 2008. podnositeljica je predložila nastavak postupka;

– rješenjem od 9. lipnja 2008. sud je pozvao pravne slijednike tuženika da preuzmu ovaj postupak;

– protiv navedenog rješenja prvooznačeni tuženik je 16. lipnja 2008. izjavio žalbu koju je Županijski sud u Zagrebu broj: Gžr-1589/08 od 14. kolovoza 2008. odbio kao neosnovanu;

– ročište za glavnu raspravu održano je 9. siječnja 2009. na kojem je određen dokaz saslušanjem svjedoka;

– na ročištu održanom 9. ožujka 2009. saslušani su pridošli svjedoci;

– na ročištu održanom 13. listopada 2009. određeno je saslušanje podnositeljice;

– na ročištu održanom 11. studenoga 2009. saslušana je podnositeljica;

– ročište zakazano za 2. prosinca 2009. odgođeno je zbog neuredne dostave poziva IV-tuženiku, a iduće je održano 22. prosinca 2009. na kojem je glavna rasprava zaključena;

– ročište za objavu presude održano je 21. siječnja 2010.;

– iz službene bilješke Županijskog suda u Zagrebu broj: 67 Gzp-1669/09 od 8. ožujka 2011. proizlazi da je parnični spis broj: Pr-1192/06 vraćen prvostupanjskom sudu dana 19. listopada 2010. zajedno s rješenjem Županijskog suda u Zagrebu broj: Gžr-902/10 od 14. rujna 2010. kojim je potvrđena prvostupanjska presuda od 21. siječnja 2010. te da je protiv istog 30. studenoga 2010. podnesena revizija;

– u trenutku donošenja odluke Ustavnog suda o ustavnoj tužbi podnositeljice predmet se nalazio kod Vrhovnog suda Republike Hrvatske na odlučivanju o reviziji podnositeljice pod poslovnim brojem: Revr 20/11.

II. PRAVO VAŽNO ZA USTAVNOSUDSKI POSTUPAK

3. Za ovaj ustavnosudski postupak mjerodavne su odredbe članka 29. stavka 1. Ustava.

Ustavna tužba je osnovana.

4. Svoju odluku Ustavni sud obrazlaže sljedećim utvrđenjima:

4.1. DULJINA SUDSKOG POSTUPKA

Parnica iz radnog odnosa pokrenuta je 10. svibnja 1993. pred Općinskim sudom u Zagrebu.

Duljina postupka uzima se u obzir od 5. studenoga 1997. kad je Zakonom o potvrđivanju stupila na snagu, u odnosu na Republiku Hrvatsku, Konvencija za zaštitu ljudskih prava i temeljnih sloboda i Protokoli broj 1, 4, 6, 7 i 11 uz Konvenciju za zaštitu ljudskih prava i temeljnih sloboda (»Narodne novine – Međunarodni ugovori« broj 18/97., 6/99. – pročišćeni tekst i 8/99. – ispravak; u daljnjem tekstu: Konvencija). Protokol broj 12 na snazi je u odnosu na Republiku Hrvatsku od 1. travnja 2005. (Zakon o potvrđivanju Protokola br. 12 uz Konvenciju za zaštitu ljudskih prava i temeljnih sloboda, »Narodne novine – Međunarodni ugovori« broj 14/02. i Objava o stupanju na snagu Protokola br. 12 uz Konvenciju za zaštitu ljudskih prava i temeljnih sloboda, »Narodne novine – Međunarodni ugovori« broj 9/05.), a Protokol broj 13 od 1. srpnja 2003. (Zakon o potvrđivanju Protokola br. 13 uz Konvenciju za zaštitu ljudskih prava i temeljnih sloboda, o ukidanju smrtne kazne u svim okolnostima, »Narodne novine – Međunarodni ugovori« broj 14/02. i Objava o stupanju na snagu Protokola br. 13 uz Konvenciju za zaštitu ljudskih prava i temeljnih sloboda, »Narodne novine – Međunarodni ugovori« broj 13/03.).

U članku 6. stavku 1. Konvencije jamči se svakome pravo da radi utvrđivanja njegovih prava i obveza građanske naravi ili u slučaju podizanja optužnice za kazneno djelo protiv njega zakonom ustanovljeni neovisni i nepristrani sud u razumnom roku ispita njegov slučaj.

Ustavna tužba podnesena je 22. prosinca 2009. a u tom trenutku predmet se nalazio kod Vrhovnog suda Republike Hrvatske na odlučivanju u povodu revizije podnositeljice.

U trenutku odlučivanja o ustavnoj tužbi podnositeljice odluka o reviziji nije bila donijeta, pa slijedom navedenog Ustavni sud utvrđuje da je do odluke Ustavnog suda o ustavnoj tužbi podnositeljice postupak ukupno trajao osamnaest (18) godina i dvadeset dva (22) dana, a od stupanja Konvencije na snagu do odluke Ustavnog suda trinaest (13) godina, sedam (7) mjeseci i deset (10) dana.

4.2. POSTUPANJE NADLEŽNOG SUDA

Ustavni sud je utvrdio da se postupak, u pravno relevantnom razdoblju, vodio pred sudovima sva tri stupnja i da u trenutku donošenja odluke o ustavnoj tužbi postupak još uvijek nije bio okončan.

4.3. PONAŠANJE PODNOSITELJICE USTAVNE TUŽBE
(TUŽITELJICE U PARNIČNOM POSTUPKU)

Ustavni sud utvrđuje da podnositeljica, kao tužiteljica u parničnom postupku, u pravno relevantnom razdoblju nije doprinijela duljini sudskog postupka.

4.4. SLOŽENOST SUDSKOG PREDMETA

Ustavni sud ocjenjuje da se u konkretnom slučaju ne radi o toliko složenoj pravnoj stvari da bi složenost predmeta opravdala ovoliko dugo i neučinkovito suđenje (preko osamnaest godina).

III. OCJENA USTAVNOG SUDA

5. Ukupno trajanje postupka u pravno relevantnom razdoblju (preko trinaest godina) ukazuje na neučinkovitost nadležnih sudova u rješavanju ove pravne stvari.

Ustavni sud posebno napominje da se u konkretnom slučaju radi o radnom sporu, o postupku hitne naravi te o postupku od osobite važnosti za podnositeljicu, zbog čega ovoliko dugo trajanje sudskog postupka nikako ne udovoljava zahtjevu suđenja u razumnom roku. Osim toga, Ustavni sud utvrdio je i razdoblja neaktivnosti suda prvog stupnja i to u razdoblju: od 20. rujna 1999. do 3. listopada 2000., zatim u razdoblju od 25. travnja 2003. do 14. travnja 2004. te u razdoblju od 14. travnja 2004. do 20. listopada 2005.

Slijedom navedenog, a imajući u vidu ukupnu duljinu postupka, pravnu narav postupka, neučinkovito i neaktivno postupanje redovnih sudova, činjenicu da podnositeljica svojim ponašanjem u pravno relevantnom razdoblju nije doprinijela duljini postupka kao i činjenicu da se radi o sporu od osobite važnosti za podnositeljicu (ovo, između ostalog, i stoga što je iz spisa razvidno da podnositeljica nakon što je izgubila posao živi u vrlo teškim životnim uvjetima), Ustavni sud ocjenjuje da je podnositeljici povrijeđeno pravo da neovisni i nepristrani sud u razumnom roku odluči o njezinim pravima i obvezama, zajamčeno člankom 29. stavkom 1. Ustava.

Stoga je, u smislu članka 63. stavka 2. Ustavnog zakona, donijeta odluka kao pod točkama I. i II. izreke ove odluke.

6. Sukladno članku 63. stavku 3. Ustavnog zakona, odlučeno je kao u točkama III. i IV. izreke ove odluke.

Visinu naknade zbog povrede ustavnog prava na donošenje odluke u razumnom roku, Ustavni sud utvrđuje uzimajući u obzir okolnosti svakog pojedinog predmeta, uz istodobno uvažavanje ukupnih gospodarskih i socijalnih prilika u Republici Hrvatskoj.

7. Odluka o objavi (točka V. izreke) temelji se na članku 29. Ustavnog zakona.

8. Predsjednik Vrhovnog suda Republike Hrvatske dužan je dostaviti Ustavnom sudu pisanu obavijest o datumima donošenja i otpreme odluke u roku od osam (8) dana od dana njene otpreme, a najkasnije osam (8) dana od isteka roka određenog u točki II. izreke ove odluke. Ovaj nalog temelji se na članku 31. stavcima 4. i 5. Ustavnog zakona.

Broj: U-IIIA-2717/2011

Zagreb, 15. lipnja 2011.

USTAVNI SUD REPUBLIKE HRVATSKE

Predsjednik Vijeća
Antun Palarić, v. r.

Odluka, NN 77/2011-1640