## Pravilnik o pravima, uvjetima i načinu korištenja zdravstvene zaštite u inozemstvu

### NN 55/1990 (21.12.1990.), Pravilnik o pravima, uvjetima i načinu korištenja zdravstvene zaštite u inozemstvu

# SKUPŠTINA REPUBLIČKOG FONDA ZDRAVSTVENOG OSIGURANJA I ZDRAVSTVA HRVATSKE

Na osnovi člana 22. Statuta Republičkog fonda zdravstveno osiguranja
i zdravstva Hrvatske ("Narodne novine". br. 48190). Skupština
Republičkog fonda zdravstvenog osiguranja i zdravstva Hrvatske na 2. sjednici
održanoj 4. prosinca 1990. godine, donijela je

## PRAVILNIK

### o pravima, uvjetima i načinu korištenja zdravstvene zaštite u inozemstvu

I. OPĆA ODREDBA

Član 1.

Ovim pravilnikom utvrđuju se prava. uvjeti i način korištenja zdravstvene
zaštite u inozemstvu za osiguranike Republičkog fonda zdravstvenog osiguranja
i zdravstva Hrvatske (u daljnjem tekstu: Republički fond).

II. PRAVA, UVJET1 I NAČIN KORIŠTENJA ZDRAVSTVENE ZAŠTITE U INOZEMSTVU

Član 2. Pravo na zdravstvenu zaštitu u inozemstvu imaju osiguranici
Republičkog fonda u slučajevima:

1. zaposlenja u inozemstvu na radu kod jugoslavenskih poduzeća ili na
radu u domaćinstvu tih osiguranika odnosno domaćinstvima državljana SFRJ
zaposlenih u međunarodnim organizacijama.

2. zaposlenja u inozemstvu po osnovi međunarodnog sporazuma ili zaposlenja
kod inozemnog poslodavca, ako u inozemstvu nije osigurano zdravstveno osiguranje
kođ inozemnog nosioca zdravstvenog osiguranja i ako su prije odlaska u
inozemstvo bili zdravstveno osigurani ili imali prebivalište u Republici
Hrvatskoj,

3. upućivanja u inozemstvo u okviru međunarodno-tehničke prosvjetne
i kulturne suradnje,

4. upućivanja u inozemstvo radnika radi stručnog usavršavanja ili specijalizacije,

5. upućivanja na liječenje u inozemstvo i 6. boravka u inozemstvu iz
drugih razloga i to za slučaj hitne medicinske pomoći.

Član 3.

Osiguranici upućeni na rad u inozemstvo do 6 mjeseci, imaju pravo samo
na hitnu medicinsku pomoć.

Član 4.

Pravo na zdravstvenu zaštitu osiguranici ostvaruju u inozemstvu putem
diplomatskog ili konzularnog predstavništva SFRJ, ili neposredno na teret
poduzeća, osim u zemljama s kojima je zaključen sporazum o socijalnom osiguranju.

III. PRETHODNI POSTUPAK

Član 5.

Pravo na zdravstvenu zaštitu u inozemstvu mogu koristiti oni osiguranici,
za koje je neposredno prije odlaska u inozemstvo ustanovljeno da ne boluju
od akutnog oboljenja ili da ne postoji poremećaj u njihovu zdravstvenom
stanju koje nalaže potrebu liječničke pomoći, kao i da ne boluju od kroničnih
i drugih bolesti, zbog kojih je potrebno duže ili statno liječenje i stalni
liječnički nadzor. Iznimno od stavka 1. ovog člana, pravo na zdravstvenu
zaštitu u inozemstvu mogu koristiti i osiguranici koji boluju od kroničnih
i drugih bolesti, ali samo u slučaju akutnog pogoršanja te bolesti. Zdravstveno
stanje osiguranika ocjenjuje liječnička komisija na temelju medicinske
dokumentacije organizacije zdravstva. Zdravstvenu zaštitu u inozemstvu
mogu koristiti i osiguranici za koje nije utvrđeno zdravstveno stanje u
smislu odredbe stavka 1. ovog člana, ako se zdravstvena zaštita koristi
za nesretan ili hitan slučaj, da bi se otklonila neposredna opasnost za
život osiguranika ili način predviđen međunarodnim konvencijama i sporazumima
o socijalnom osiguranju, te članovi državnih delegacija i druge osobe koje
Ministarstvo za inozemne poslove upućuje u inozemstvo.

Član 6.

Republički fond ne snosi troškove liječenja u inozemstvu za osiguranike,
za koje prije odlaska u inozemstvo nije utvrđeno zdravstveno stanje. U
tom slučaju troškove liječenja u inozemstvu snosi poduzeće, koje je tu
osobu uputilo na rad u inozemstvo ili sam osiguranik. Izuzetno od odredbe
stavka 1. ovog člana, Republički fond snosi troškove hitne medicinske pomoći
u slučajevima, ako je potreba za takvom pomoći nastupila zbog nesretnog
slučaja, ili da se spriječi neposredna opasnost po život i zdravlje osiguranika.

IV. PODNOŠENJE PRIJAVA I IZVJEŠTAJA O ZAPOSLENJU, ODNOSNO UPUĆIVANJE
OSIGURANIKA U INOZEMSTVO, ODJAVA I PROMJENA

Član 7.

Državni organ, poduzeće, odnosno organizacija i privatni poslodavac
i sam osiguranik, dužni su za osobe kod njih zaposlene, koje upućuju na
rad u inozemstvo, bez obzira na trajanje rada, podnijeti Stručnoj službi
Republičkog fonda prijavu o zaposlenju u inozemstvu na propisanom obrascu
ili izvještaj o upućivanju u inozemstvo i to prije odlaska te osobe u inozemstvo.
Podnosilac prijave iz stavka 1. ovog člana, dužan je uz prijavu o zaposlenju,
odnosno izvještaj o upućivanju u inozemstvo, podnijeti i rješenje o upućivanju
osiguranika na rad u inozemstvo i liječničku svjedodžbu o zdravstvenom
stanju izdanu neposredno prije odlaska u inozemstvo i uvjerenje republičkog
organa nadležnog za rad i zapošljavanje o ispunjenju uvjeta za izvođenje
radova u inozemstvu, te dokaz, odnosno izjavu, da nisu zdravstveno osigurani
kod inozemnog nosioca zdravstvenog osiguranja.

Član 8.

Jugoslavenski državljani na radu u inozemstvu, kada u svojim domaćinstvima
zaposle jugoslavenske državljane, dužni su za te osobe podnijeti u propisanom
roku i na propisanom obrascu prijavu na osiguranje i prijavu o zaposlenju
u inozemstvu. Uz prijavu na osiguranje i prijavu o zaposlenju u inozemstvu,
podnosilac prijave dužan je predočiti ugovor o radu, sklopljen suglasno
propisima o radnim odnosima i liječničku svjedodžbu o zdravstvenom stanju.

Član 9.

Podnosilac prijave o zaposlenju u inozemstvu ili podnosilac izvještaja
o upućivanju osiguranika u inozemstvo, dužan je u propisanom roku podnijeti
na propisanom obrascu odjavu zaposlenja u inozemstvu ili izvještaj o povratku
osiguranika iz inozemstva.

Član 10.

Pravo na korištenje zdravstvene zaštite u inozemstvu, osiguranik dokazuje
potvrdom o pravu na korištenje zdravstvene zaštite u inozemstvu (u daljnjem
tekstu: potvrda) izdane na propisanom obrascu. Potvrdu izdaje Stručna služba
Republičkog fonda na osnovi primljene prijave o zaposlenju u inozemstvu
ili primljenog izvještaja o upućivanju u inozemstvo. Za osiguranike koji
odlaze u inozemstvo privatnim poslom, na njihov zahtjev, potvrdu izdaje
Stručna služba Republičkog fonda s rokom važenja do devedeset dana tijekom
kalendarske godine.

Član 11.

Strućna služba Republičkog fonda vodi posebnu evidenciju o izdanim potvrdama.

V. OSIGURANJE I NAČIN KORIŠTENJA ZDRAVSTVENE ZAŠTITE

Član 12.

Korištenje zdravstvene zaštite u inozemstvu na teret sredstava Republičkog
fonda, osigurava diplomatsko-konzularno predstavništvo SFRJ (u daljnjem
tekstu: predstavništvo) za područje svoje nadležnosti na jedan od slijedećih
načina:

1. osiguranjem kod organa ili ustanova koji provode zdravstvenu zaštitu
u toj državi,

2. sklapanjem ugovora između predstavništva i odgovarajućih javnih zdravstvenih
ustanova, odnosno. potrebnog broja liječnika opće prakse i liječnika specijalista,

3. određivanjem liječnika i zdravstvene ustanove, kod koje se osiguranici
po svom slobodnom izboru mogu liječiti. Predstavništvo akreditirano u zemlji
u kojoj ono nema sjedište, osigurat će korištenje zdravstvene zaštite na
naćin naveden u stavku 1. ovog člana u zemlji u kojoj borave osiguranici.
U zemljama s kojima je SFRJ zaključila konvenciju o socijalnom osiguranju
ili sporazum o uzajamnam besplatnom liječenju određenih kategorija osiguranika,
osobama obuhvaćenim konvencijom ili sporazumom osigurava se korištenje
zdravstvene zaštite na način utvrden konvencijom. odnosno sporazumom. Prilikom
izbora načina osiguranja korištenja zdravstvene zaštite u skladu s odredbama
stavka 1. ovog člana, predstavništvo vodi računa o potrebi osiguranja djelotvorne
zdravstvene zaštite i o potrebi štednje sredstava, uzimajući prvenstveno
u obzir javne zdravstvene ustanove (klinike, bolnice, poliklinike, ambulante).

Član 13.

Predstavništvo je dužno izvijestiti Republički fond o načinu na koji
je osiguralo korištenje zdravstvene zaštite osiguranicima u okviru svoje
ovlasti.

O promjenama koje kasnije nastanu u načinu osiguranja korištenja zdravstvene
zaštite, predstavništvo izvješćuje Republički fond.

Član 14.

Repubtički fond će sklopiti ugovor sa Saveznim sekretarijatom za inozemne
poslove o načinu obavljanja poslova i osiguranja sredstava za korištenje
zdravstvene zaštite u inozemstvu.

Član 15.

Osiguranici koji po zakonu i ovom pravilniku imaju pravo koristiti zdravstvenu
zaštitu u inozemstvu, mogu je koristiti onako, kako su to predstavništva
ili poslovnice osigurale u smislu odredbe člana 12. ovog pravilnika. U
zemljama s kojima je SFRJ zaključila konvenciju o socijalnom osiguranju.
ili sporazum o uzajamnom besplatnom liječenju odredenih kategorija osiguranika.
osobe koriste zdravstvenu zaštitu onako, kako je određeno u toj konvenciji
ili sporazumu.

Član 16.

Ako osiguranik, koji ima pravo, u skladu s odredbama ovog pravilnika
koristiti zdravstvenu zaštitu u inozemstvu, tu zaštitu koristi na drugi
način i kod drugih zdravstvenih ustanova, odnosno liječnika. troškove tako
korištene zdravstvene zaštite snosi Republički fond do visine troškova,
koji bi nastali da je zdravstvenu zaštitu koristio na način utvrđen ovim
pravilnikom. Mišljenje, da li je zdravstvena zaštita korištena u skladu
i na način utvrden ovim pravilnikom, daje predstavništvo.

Član 17.

Osiguraniku koji koristi zdravstvenu zaštitu u inozemstvu mimo odredaba
člana 5. ovog pravilnika, pripada naknada troškova liječenja u inozemstvu
u visini troškova koji bi nastali, da je takva zdravstvena zaštita korištena
na području Republičkog fonda u dinarskoj protuvrijednosti po stužbenom
tečaju na dan isplate.

Član 18.

Za ispitivanje činjenica u pogledu zadravstvenog stanja i davanja liječničke
ocjene i mišljenja u postupku kod Stručne službe Republičkog fonda, prema
zahtjevima za ostvarivanje prava na zdravstvenu zaštitu, nadležna je liječnička
komisija pri ispostavi Republičkog fonda.

Član 19.

Osiguranik koji koristi zdravstvenu zaštitu u inozemstvu. po odredbama
ovog pravilnika, ima pravo na naknadu troškova prijevoza.

Uvjete i način ostvarivanja prava za troškove prijevoza i visinu naknade
tih troškova. utvrdit će Republički fond općim aktom.

V1. UPUĆIVANJE NA LIJEČENJE I KONTROLNE PREGLEDE U INOZEMSTVO

Član 20.

Osiguranici Republičkog fonda mogu biti upućeni na liječenje u inozemstvo,
ako je u pitanju bolest koja se ne može uspješno liječiti u SFRJ, a u zemlji
u koju se osiguranik upućuje postoji mogućnost za uspješno liječenje te
bolesti.

Član 21.

Pod liječenjem u inozemstvu, podrazumijeva se ambulantno i polikliničko
liječenje, bolničko liječenje i kontrotni pregled.

Član 22.

Postupak radi upućivanja osiguranika na liječenje u inozemstvo, pokreće
se na zahtjev osiguranika na osnovi prijedloga organizacije zdravstva u
kojoj se osiguranik liječi.

Podnosilac zahtjeva iz stavka 1. ovog člana, dužan je uz zahtjev priložiti
svu medicinsku dokumentaciju, posebno onu novijeg datuma o dasadašnjem
tijeku liječenja.

Zahtjev iz stavka 1. ovog člana podnosi se Direkciji Republičkog fonda
posredstvom njene ispostave u mjestu rada podnosioca zahtjeva, odnosno
u mjestu prebivališta osiguranika koji nisu u radnom odnosu.

Član 23.

Na osnovi zahtjeva osiguranika iz člana 22. ovog pravilnika, ocjenu,
da li kod osiguranika postoji ili ne postoji potreba liječenja u smislu
odredbi člana 20. ovog pravilnika, utvrđuje liječnička komisija Direkcije
Republičkog fonda. Liječnička komisija u svom mišljenju određuje:

1. najbližu zemlju, mjesto i zdravstvenu ustanovu gdje se liječenje
treba provesti,

2. razloge zbog kojih se liječenje odobrava u inozemstvu

, 3. vrijeme trajanja liječenja,

4. vrstu prijevoznog sredstva,

5. potrebu pratioca.

Ako liječnićka komisija ocijeni, da ne postoji potreba za liječenje
u inozemstvu, dužna je u svojoj ocjeni i mišljenju iznijeti razloge takve
ocjene. te predložiti mjere zdravstvene zaštite i organizaciju zdravstva
u SFRJ u koju osiguranika treba uputiti na daljnje liječenje.

Protiv ocjene liječničke komisije iz stavka 3. ovog člana osiguranik
ima pravo prigovora višoj liječničkoj komisijk Direkcije Republičkog fonda.
Prigovor se podnosi u roku 8 dana od dana primitka navedene ocjene.

Član 24.

Na osnovi ocjene liječničke, odnosno više liječničke komisije iz člana
23. ovog pravilnika, direktor Republičkog fonda donosi rješenje, koje je
konačno u upravnom postupku i protiv kojeg je dopuštena tužba redovnom
sudu. Tužba se podnosi sudu nadležnom prema mjestu sjedišta ispostave Stručne
službe Republičkog fonda prema mjestu osiguranja tužitelja u roku od 30
dana po primitku rješenja.

Rješenjem iz stavka 1. ovog člana, kojim se osiguraniku odobrava zahtjev
za liječenje u inozemstvu, utvrđuje se zemlja, mjesto, zdravstvena ustanova
u koju se osiguranik upućuje na liječenje, dužina trajanja liječenja, da
li je osiguran pratilac, iznos dnevnice, način prijevoza, način plaćanja
troškova liječenja, obavezu osiguranika, odnosno pratioca u podnošenju
pismenog izvještaja s dokumentacijom o izvršenom liječenju u roku 15 dana
po završenom liječenju. a rješenjem kojim se zahtjev odbija, navode se
razlozi odbijanja zahtjeva, uz naznaku mjera zdravstvene zaštite i organizacije
zdravstva, u koju se osiguranik upućuje na daljnje liječenje.

Član 25.

Liječenje u inozemstvu osiguranik ostvaruje najduže u trajanju utvrđenom
rješenjem. Ukoliko postoje opravdani razlozi, na prijedlog inozemne zdravstvene
ustanove u kojoj se osiguranik liječi, shodno prethodno provedenom postupku,
rješenjem se priznaje pravo na produženje odobrenog liječenja.

Član 26.

U slučaju kada je zdravstveno stanje osiguranika takvo, da postoji neposredna
opasnost po njegov život, direktor Republičkog fonda ili osoba koju on
ovlasti, iznimno može donijeti rješenje o upućivanju osiguranika na liječenje
u inozemstvo po hitnom postupku, a na prijedlog organizacije zdravstva
u kojoj je osiguranik na liječenju.

Član 27.

Osiguraniku upućenom na liječenje u inozemstvo i pratiocu pripada naknada
troškova prijevoza, smještaja i prehrane, suglasno općem aktu Republičkog
fonda.

Član 28.

Osiguraniku kojemu je na putu nužna medicinska i druga pomoć (gluhonijemoj,
slijepoj i nepokretnoj osobi, osobi u dobi do 18 godina starosti i osobi
koja iz odredenih psihičkih i fizičkih razloga ne može sama putovati) odobrava
se pratilac i to u odlasku i povratku s liječenja u inozemstvu, te za vrijeme
ambulantnog liječenja. Pratilac se može odobriti za pratnju do 2 dana za
smještaj osiguranika na liječenje i do 2 dana u povratku s liječenja. Izuzetno,
osiguraniku - djetetu do 10 godina starosti može se odobriti pratilac za
sve vrijeme bolničkog liječenja.

Član 29.

Troškove liječenja osiguranika u inozemstvu snosi Republički fond. Troškavima
liječenja u smislu odredbe iz stavka 1. ovog člana smatraju se:

- troškovi liječenja u inozemnoj zdravstvenoj ustanovi,

- naknada troškova prijevoza,

- dnevnice za osiguranika i pratioca,

- pogrebni troškovi, ukoliko osiguranik umre u inozemstvu i

- naknada za rad predstavništvima u vezi s izvršenjem rješenja o upućivanju
osiguranika na liječenje u inozemstvo.

Član 30.

Troškove liječenja u inozemstvu plaćat će predstavništvo u inozemnim
zdravstvenim ustanovama iz depozita Republičkog fonda, osnovanog pri predstavništvu.

Depozit iz stavka 1. ovog člana, osniva se uplatom deviznih sredstava
od strane Republičkog fonda, radi plaćanja zdravstvenih usluga izvršenih
u inozemstvu. U depozit se uplaćuju devizna sredstva na zahtjev predstavništva
kao predujam prije započetog liječenja osiguranika: - predstavništvo isplaćuje
troškove liječenja nakon izvršene provjere računa inozemnih zdravstvenih
ustanova i najkasnije u roku od 30 dana od prijema i isplate računa, dostavlja
isplatnu i medicinsku dokumentaciju Republičkom fondu. Republički fond
u roku od 30 dana dostavlja predstavništvu suglasnost za izvršene isplate
ili primjedbe na isplatu, radi provjere ili povrata neopravdanih isplata
iz depozita, - predstavništvo vodi odgovarajuće evidencije o primljenim
akontacijama i izvršenim isplama iz depozita.

Član 31.

Republički fond je dužan da organizira praćenje zdravstvenog stanja
i tijeka liječenja osiguranika, koji je liječen u inozemstvu i pri tome
osigura vodenje odgovarajuće medicinske i druge dokumentacije. Na osnovi
podataka iz stavka 1. ovog člana, podnosi se godišnji izvještaj Skupštini
Republičkog fonda o osiguranicima upućenim na liječenje u inozemstvo.

VII. PRIJELAZNE I ZAVRŠNE ODREDBE

Član 32.

Dok Republički fond ne donese opće akte o vrstama oboljenja radi kojih
je neophodno liječenje osiguranika u inozemstvu, primjenjivat će se važeći
pravilnici o kriterijima za upućivanje osiguranika SFRJ na liječenje u
inozemstvo objavljeni u "Službenom listu SFRJ", broj 53/86, 24/87,
53/87 i 10/87.

Član 33.

Dok se ne sklopi ugovor iz člana 14. ovog pravilnika, primjenjivat će
se odredbe Sporazuma zaključenog između Saveza samoupravnih interesnih
zajednica zdravstvenog osiguranja i zdravstva Jugoslavije i Saveznog sekretarijata
za inozemne poslove SFR Jugoslavije o vršenju poslova u vezi s ostvarivanjem
prava osiguranika iz zdravstvenog osiguranja u inozemstvu.

Član 34.

Obrasci (prijave, odjave, promjene) i potvrde o pravu na zdravstvenu
zaštitu u inozemstvu koji su objavljeni uz ovaj pravilnik, sastavni su
dio ovog pravilnika.

Član 35.

Ovaj pravilnik stupa na snagu osmog dana nakon objave u "Narodnim
novinama".

Klasa: 504-O1/90-01101

Urbroj : 338-04-90-1

Zagreb, 4. prosinca 1990.

Predsjednik Skupštine Republičkog fonda

**prof. dr, sci. Mate Granić, v. r.**

Pravilnik, NN 55/1990-1083