## Odluka Ustavnog suda Republike Hrvatske broj: U-IIIA-5055/2011 od 11. svibnja 2012.

### NN 66/2012 (15.6.2012.), Odluka Ustavnog suda Republike Hrvatske broj: U-IIIA-5055/2011 od 11. svibnja 2012.

USTAVNI SUD REPUBLIKE HRVATSKE

1562

Ustavni sud Republike Hrvatske, u Drugom vijeću za odlučivanje o ustavnim tužbama, u sastavu sutkinja Snježana Bagić, predsjednica Vijeća, te suci Mario Jelušić, Davor Krapac, Ivan Matija, Antun Palarić i Duška Šarin, članovi Vijeća, odlučujući o ustavnoj tužbi koju je podnijela R. F. iz Z., koju zastupa A. K. R., odvjetnica u Odvjetničkom društvu P. i R. iz Z., na sjednici održanoj 11. svibnja 2012. jednoglasno je donio

ODLUKU

I. Ustavna tužba se usvaja.

II. Općinski građanski sud u Zagrebu dužan je donijeti odluku u predmetu koji se vodi pred tim sudom pod poslovnim brojem Ps-122/10 (ranije Ps-2460/97) u najkraćem mogućem roku, ali ne duljem od tri (3) mjeseca, računajući od prvog idućeg dana nakon objave ove odluke u »Narodnim novinama«.

III. Na temelju članka 63. stavka 3. Ustavnog zakona o Ustavnom sudu Republike Hrvatske (»Narodne novine« broj 99/99., 29/02. i 49/02. – pročišćeni tekst), podnositeljici ustavne tužbe R. F. iz Z., određuje se primjerena naknada zbog povrede prava zajamčenog člankom 29. stavkom 1. Ustava Republike Hrvatske (»Narodne novine« broj 56/90., 135/97., 113/00., 28/01. i 76/10.) u iznosu od 13.300,00 kuna.

IV. Naknada iz točke III. izreke ove odluke bit će isplaćena iz državnog proračuna u roku od tri (3) mjeseca od dana podnošenja zahtjeva podnositeljice Ministarstvu pravosuđa Republike Hrvatske za njezinu isplatu.

V. Ova odluka objavit će se u »Narodnim novinama«.

Obrazloženje

1. Podnositeljica je 20. svibnja 2011. podnijela zahtjev za zaštitu prava na suđenje u razumnom roku Županijskom sudu u Zagrebu, koji se rješenjem broj: Gzp-711/11-4 od 27. srpnja 2011. oglasio nenadležnim i predmet ustupio »nadležnom Ustavnom sudu Republike Hrvatske na daljnji postupak«.

Naime, u trenutku podnošenja zahtjeva za zaštitu prava na suđenje u razumnom roku predmet se u vezi podnesene revizije nalazio na Vrhovnom sudu Republike Hrvatske (u daljnjem tekstu: Vrhovni sud).

Navedeno rješenje drugostupanjskog suda i preslika parničnog spisa zaprimljeni su kod Ustavnog suda 27. listopada 2011.

Zahtjev podnositeljice za zaštitu prava na suđenje u razumnom roku smatra se ustavnom tužbom, podnesenom na temelju članka 63. Ustavnog zakona o Ustavnom sudu Republike Hrvatske (»Narodne novine« broj 99/99., 29/02. i 49/02. – pročišćeni tekst; u daljnjem tekstu: Ustavni zakon), radi duljine parničnog postupka, koji se u trenutku podnošenja vodio u povodu revizije pred Vrhovnim sudom pod brojem Rev-x 488/10.

I. ČINJENICE VAŽNE ZA USTAVNOSUDSKI POSTUPAK

2. Ustavni sud u postupku pokrenutom primjenom članka 63. Ustavnog zakona, na temelju navoda ustavne tužbe te uvida u presliku spis predmeta Općinskog građanskog suda u Zagrebu broj: Ps-122/10 (ranije Ps-2460/97), utvrdio je pravno relevantne činjenice za odlučivanje o povredi prava zajamčenog člankom 29. stavkom 1. Ustava.

D. K. podnijela je 23. listopada 1997. prvostupanjskom sudu tužbu protiv V. F. (prednika podnositeljice) i V. F., radi nadomještanja sudskom presudom ugovora o najmu stana.

Prvostupanjski sud održao je ročišta: 4. travnja 2002., 3. studenoga 2005., 1. ožujka 2006., 27. veljače 2007. – na kojem je podnositeljica predala prvostupanjskom sudu protutužbu protiv tužiteljice, 29. ožujka 2007., 31. svibnja 2007., 2. travnja 2008., 23. travnja 2008., 21. svibnja 2008., 24. lipnja 2008., 17. rujna 2008., 25. veljače 2009. – na kojem je donio i objavio presudu broj: Ps-2460/97-63.

Podneskom od 21. srpnja 2004. dostavljeno je prvostupanjskom sudu rješenje (tog suda) o nasljeđivanju broj: O-4085/01 od 31. svibnja 2001. iz kojeg je razvidno da je prednik podnositeljice preminuo 5. kolovoza 2000.

Nisu održana ročišta zakazana za: 1. travnja 1998. i 4. rujna 1998. – zbog neiskazane dostave za V. F., te 11. travnja 2001. – na prijedlog prednika podnositeljice.

Protiv presude prvostupanjskog suda od 25. veljače 2009. žalbu je podnijela tužiteljica 9. travnja 2009.

Drugostupanjski sud je presudom i rješenjem broj: Gž-4701/09-2 od 8. prosinca 2009. djelomično odbio i djelomično prihvatio žalbu tužiteljice, te je djelomično ukinuo presudu prvostupanjskog suda od 25. veljače 2009. i u ukinutom dijelu vratio predmet prvostupanjskom sudu na ponovni postupak.

Protiv navedene presude drugostupanjskog suda tužiteljica je 26. travnja 2010. podnijela reviziju.

Vrhovni sud je rješenjem broj: Rev-x 488/10-2 od 14. srpnja 2011., odbacio kao nedopuštenu reviziju tužiteljice.

Navedeno rješenje Vrhovnog suda uručeno je podnositeljici 24. listopada 2011.

Po povratku spisa sa Vrhovnog suda predmet je pred prvostupanjskim sudom dobio broj: Ps-122/10.

Potom je prvostupanjski sud održao ročište 25. siječnja 2012. – na kojem je rješenjem broj: Ps-122/10-87 odredio da će se iduće ročište održati 25. travnja 2012.

Do donošenja odluke Ustavnog suda u ustavnosudskom predmetu prvostupanjski sud nije donio odluku.

II. PRAVO VAŽNO ZA USTAVNOSUDSKI POSTUPAK

3. Članak 29. stavak 1. Ustava glasi:

»Članak 29.

Svatko ima pravo da zakonom ustanovljeni neovisni i nepristrani sud pravično i u razumnom roku odluči o njegovim pravima i obvezama, ili o sumnji ili optužbi zbog kažnjivog djela.

(...)«

Članak 63. Ustavnog zakona glasi:

»Članak 63.

(1) Ustavni sud će pokrenuti postupak po ustavnoj tužbi i prije no što je iscrpljen pravni put, u slučaju kad o pravima i obvezama stranke ili o sumnji ili optužbi zbog kažnjivog djela nije u razumnom roku odlučio sud ...

(2) U odluci kojom usvaja ustavnu tužbu zbog nedonošenja akta u razumnom roku iz stavka 1. ovoga članka, Ustavni sud će nadležnom sudu odrediti rok za donošenje akta kojim će taj sud meritorno odlučiti o pravima i obvezama ili o sumnji ili optužbi zbog kažnjivog djela podnositelja. Rok za donošenje akta počinje teći idućeg dana od dana objave odluke Ustavnog suda u 'Narodnim novinama'.

(3) U odluci iz stavka 2. ovoga članka Ustavni sud će odrediti primjerenu naknadu koja pripada podnositelju zbog povrede njegova ustavnog prava koju je sud učinio kada o pravima i obvezama podnositelja ili o sumnji ili optužbi zbog njegova kažnjivog djela nije odlučio u razumnom roku. Naknada se isplaćuje iz državnog proračuna u roku od tri mjeseca od dana podnošenja zahtjeva stranke za njezinu isplatu.«

Ustavna tužba je osnovana.

4. Svoju odluku Ustavni sud obrazlaže sljedećim utvrđenjima:

4.1. DULJINA SUDSKOG POSTUPKA

Prvostupanjski parnični postupak započeo je 23. listopada 1997. tužbom tužiteljice protiv prednika podnositeljice i V. F. Podnositeljica je preuzela parnični postupak 21. srpnja 2004.

Duljina postupka uzima se u obzir od 5. studenoga 1997. kad je Zakonom o potvrđivanju stupila na snagu, u odnosu na Republiku Hrvatsku, Konvencija za zaštitu ljudskih prava i temeljnih sloboda i Protokoli broj 1, 4, 6, 7 i 11 uz Konvenciju za zaštitu ljudskih prava i temeljnih sloboda (»Narodne novine – Međunarodni ugovori« broj 18/97., 6/99. – pročišćeni tekst i 8/99. – ispravak; u daljnjem tekstu: Konvencija). Protokol broj 12 na snazi je u odnosu na Republiku Hrvatsku od 1. travnja 2005. (Zakon o potvrđivanju Protokola broj 12 uz Konvenciju za zaštitu ljudskih prava i temeljnih sloboda, »Narodne novine – Međunarodni ugovori« broj 14/02. i Objava o stupanju na snagu Protokola broj 12 uz Konvenciju za zaštitu ljudskih prava i temeljnih sloboda, »Narodne novine – Međunarodni ugovori« broj 9/05.), a Protokol broj 13 od 1. srpnja 2003. (Zakon o potvrđivanju Protokola broj 13 uz Konvenciju za zaštitu ljudskih prava i temeljnih sloboda, o ukidanju smrtne kazne u svim okolnostima, »Narodne novine – Međunarodni ugovori« broj 14/02. i Objava o stupanju na snagu Protokola broj 13 uz Konvenciju za zaštitu ljudskih prava i temeljnih sloboda, »Narodne novine – Međunarodni ugovori« broj 13/03.).

Članak 6. stavak 1. Konvencije glasi:

»Članak 6.

1. Radi utvrđivanja svojih prava i obveza građanske naravi ... svatko ima pravo da zakonom ustanovljeni neovisni i nepristrani sud pravično, javno i u razumnom roku ispita njegov slučaj ...

(...)«

Ustavni sud kao pravno relevantno, sa stajališta povrede prava na donošenje sudske odluke u razumnom roku, razmatra razdoblje od dana stupanja na snagu Konvencije do dana donošenja odluke Ustavnog suda.

Stoga, Ustavni sud utvrđuje da je u razmatranom pravno relevantnom razdoblju parnični postupak trajao ukupno četrnaest (14) godina, šest (6) mjeseci i šest (6) dana.

4.2. POSTUPANJE NADLEŽNOG SUDA

Ustavni sud utvrdio je da je u razmatranom, pravno relevantnom razdoblju od radnji koje su relevantne za meritorno odlučivanje o pravima i obvezama podnositeljice prvostupanjski sud održao dvanaest (12) ročišta: 4. travnja 2002., 3. studenoga 2005., 1. ožujka 2006., 27. veljače 2007., 29. ožujka 2007., 31. svibnja 2007., 2. travnja 2008., 23. travnja 2008., 21. svibnja 2008., 24. lipnja 2008., 17. rujna 2008., 25. veljače 2009. i donio presudu broj: Ps-2460/97-63 od 25. veljače 2009.

Drugostupanjski sud je presudom i rješenjem broj: Gž-4701/09-2 od 8. prosinca 2009. djelomično odbio i djelomično prihvatio žalbu tužiteljice, te djelomično ukinuo presudu prvostupanjskog suda od 25. veljače 2009. i u ukinutom dijelu vratio predmet prvostupanjskom sudu na ponovni postupak.

Vrhovni sud je rješenjem broj: Rev-x 488/10-2 od 14. srpnja 2011., odbacio kao nedopuštenu reviziju tužiteljice.

Po povratku spisa s Vrhovnog suda predmet je pred prvostupanjskim sudom dobio broj: Ps-122/10.

Potom je prvostupanjski sud održao ročište 25. siječnja 2012.

Do donošenja odluke Ustavnog suda u ustavnosudskom predmetu prvostupanjski sud nije donio odluku.

4.3. PONAŠANJE PODNOSITELJICE USTAVNE TUŽBE

(I. TUŽENICE U PARNIČNOM POSTUPKU)

Ustavni sud ocjenjuje da podnositeljica ustavne tužbe svojim ponašanjem nije pridonijela duljini postupka.

4.4. SLOŽENOST PREDMETA

Prema ocjeni Ustavnog suda, u konkretnom slučaju ne radi se o činjenično složenom predmetu.

III. OCJENA USTAVNOG SUDA

5. Ustavni sud utvrđuje da je u pravnoj stvari podnositeljice ustavne tužbe (u pravno relevantnom razdoblju) parnični postupak ukupno trajao preko četrnaest godina i da do donošenja odluke Ustavnog suda nije dovršen.

Imajući u vidu ukupnu duljinu postupka i neučinkovito postupanje prvostupanjskog suda koje je u konkretnom slučaju bilo razlogom djelomičnog ukidanja presude tog suda od 25. veljače 2009. i vraćanja predmeta na ponovni postupak pred tim sudom, te da predmet zbog toga još nije dovršen, Ustavni sud ocjenjuje da je podnositeljici povrijeđeno pravo na pravično suđenje u dijelu koji se odnosi na razumnu duljinu postupka, zajamčeno člankom 29. stavkom 1. Ustava.

Stoga je u smislu članka 63. stavaka 1. i 2. Ustavnog zakona donijeta odluka kao pod točkama I. i II. izreke ove odluke.

6. Sukladno članku 63. stavku 3. Ustavnog zakona, odlučeno je kao u točkama III. i IV. izreke ove odluke.

Visinu naknade zbog povrede ustavnog prava na donošenje odluke u razumnom roku, Ustavni sud utvrđuje uzimajući u obzir okolnosti svakog pojedinog predmeta uz istodobno uvažavanje ukupnih gospodarskih i socijalnih prilika u Republici Hrvatskoj. U konkretnom slučaju Ustavni sud je imao u vidu okolnost da je podnositeljica stupila u postupak tek od 21. srpnja 2004., te joj je stoga dodijelio naknadu samo za razdoblje nakon stupanja u parnicu (u ukupnom trajanju od sedam /7/ godina, devet /9/ mjeseci i dvadeset /20/ dana).

7. Odluka o objavi (točka V. izreke) temelji se na članku 29. Ustavnog zakona.

Broj: U-IIIA-5055/2011

Zagreb, 11. svibnja 2012.

USTAVNI SUD REPUBLIKE HRVATSKE

Predsjednica Vijeća

Snježana Bagić, v. r.

Odluka, NN 66/2012-1562