### NN 126/2015 (20.11.2015.), Presuda Visokog upravnog suda Republike Hrvatske broj: UsII-153/15-8 od 15. listopada 2015.

VISOKI UPRAVNI SUD REPUBLIKE HRVATSKE

2402

PRESUDA

Visoki upravni sud Republike Hrvatske u vijeću sastavljenom od sudaca toga suda, Jasminke Jenjić, predsjednice vijeća, mr. sc. Mirjane Juričić i Lidije Rostaš-Beroš, članica vijeća, te sudske savjetnice Lidije Ravlić, zapisničarke, u upravnom sporu tužitelja NOVI-NET d.o.o.iz Selnice, Merhatovec 5, kojeg zastupa opunomoćenik mr. sc. Rajko Mlinarić, odvjetnik iz Zagreba, Gajeva 46/I, protiv tužene Hrvatske regulatorne agencije za mrežne djelatnosti (HAKOM), Zagreb, Roberta Frangeša Mihanovića 9, radi oduzimanja dozvole za uporabu radiofrekvencijskog spektra, u nejavnoj sjednici vijeća održanoj 15. listopada 2015.

presudio je

I. Odbija se tužbeni zahtjev za poništenjem odluke Hrvatske regulatorne agencije za mrežne djelatnosti, klasa: UP/I-344-05/15-01/1328, urbroj: 376-04-15-9 od 29. srpnja 2015.

II. Ova presuda će se objaviti u »Narodnim novinama«.

Obrazloženje

Osporenom odlukom Hrvatske regulatorne agencije za mrežne djelatnosti tužitelju je oduzeta dozvola za uporabu radiofrekvencijskog spektra broj: RF-02/11 te je obvezan u roku od 30 dana prestati sa uporabom radijskih frekvencija dodijeljenih dozvolom broj: RF-02/11.

Tužitelj je osporio navedenu odluku pravovremeno izjavljenom tužbom iznoseći razloge pogrešne primjene materijalnog prava na pogrešno utvrđenog činjeničnog stanja, odnosno pogrešno izvedenog zaključka o odlučnim činjenicama. Ističe tužitelj da tuženo tijelo nije utvrdilo sve bitne okolnosti za pravilno rješenje upravne stvari već je temeljem paušalnih navoda donio nezakonitu odluku. Naime, istina je da odredba članka 93. stavka 1. točke 5. Zakona o elektroničkim komunikacijama ovlašćuje tuženo tijelo donijeti odluku o oduzimanju dozvole za uporabu radiofrekvencijskog spektra ako niti nakon opomene zbog neplaćanja u ostavljenom roku nije plaćena propisana naknada za uporabu. Međutim, tuženi je zanemario odredbu članka 93. stavka 2. istog zakona koja obvezuje odluku o oduzimanju radio frekvencijskog spektra temeljiti na načelu razmjernosti vodeći računa o javnom interesu Republike Hrvatske i gospodarskom učinku oduzimanja dozvole, što je izostalo pa je pogrešno primijenjen materijalni propis.

Nastavno tužitelj iznosi kako pruža uslugu fiksnog telefona i širokopojasnog pristupa internetu velikom broju korisnika na području Međimurske, Varaždinske i Krapinsko-zagorske županije pa će oduzimanje predmetne dozvola izravno nanijeti štetu svim korisnicima koji će biti uskraćeni mogućnosti korištenja navedenih usluga. Nesporno je da tužitelj nije platio naknadu međutim to ne može biti jedini razlog za oduzimanje dozvole, pa ističe da je upoznao tuženoga s načinom na koji predviđa podmiriti svoje obveze putem tvrtke – kćeri Novi net Mobile d.o.o.

U dokaz neophodnosti pružanja svojih usluga tužitelj prilaže tužbi očitovanje gradonačelnika Grada Čakovca, načelnika Općine Štrigova, načelnika Općine Selnica, gradonačelnika Grada Mursko Središće i župana Međimurske županije.

S obzirom da se izvršenjem tuženikove odluke tužitelju nanosi šteta koja se ne može popraviti, a odgoda nije protivna javnom interesu tužitelj predlaže da Sud donese odluku o odgodnom učinku odluke, a zatim da usvoji njegovu tužbu i poništi kao nezakonitu odluku tuženoga tijela.

Podneskom zaprimljenim u Sudu 18. rujna 2015. tužitelj je povukao prijedlog za donošenje odluke o odgodnom učinku pobijane odluke tuženoga.

Tuženo tijelo je podnijelo odgovor na tužbu protiveći se istoj u cijelosti, upozoravajući da je neplaćanje naknade za uporabu dodijeljenog radiofrekvencijskog spektra u roku određenom opomenom izrijekom zakonom propisan razlog za obvezno donošenje odluke o oduzimanju dozvole. Tužitelj nije osporio svoju obvezu plaćanja navedenih naknada niti kada ga je tuženik pozvao opomenama od 26. ožujka 2014., 29. srpnja 2014., 29. listopada 2014. i 6. ožujka 2015. već je isključivo dostavljao zahtjeve za produljenje rokova obrazlažući ih pregovorima s potencijalnim kupcima opreme i investitorima.

Tuženi također navodi da je 14. studenog 2014. sklopio predstečajnu nagodbu za neisplaćene dospjele obveze iz 2012. i 2013., pa proizlazi da tužitelj od ishođenje dozvole za uporabu radio frekvencijskog spektra nije podmirivao svoje obveze.

Vezano uz navode tužbe o povredi odredbe članka 93. stavka 2. ZEK-a upućuje na odgovarajući dio obrazloženja osporene odluke, a kao relevantnu činjenicu uzeo je u obzir financijski učinak koji će u budućnosti proizaći iz navedene situacije, imajući na umu postojeću neplaćenu naknadu od 1.722.000,00 kn uz skori nastup sljedećeg obračunskog razdoblja kojim će tužitelj biti terećen za daljnjih 999.600,00 kn to će samo povećati dug prema državnom proračun, a njega staviti u još teži financijski položaj. Drži stoga da je u cijelosti obrazložio osnovanost svoje odluke.

Osporava mogućnost nastanka štete korisnicima usluga i obrazlaže na koji način tužitelj može nastaviti svoju djelatnost navodeći da je produžen rok za dodatnih 30 dana za migracije korisnika prije konačnog prestanka korištenja dodijeljenih frekvencija te zaključno predlaže da Sud tužbu odbije u cijelosti kao neosnovanu.

Tužitelj se očitovao na odgovor na tužbu tužitelja svojim podneskom zaprimljen u Sudu 14. listopada 2015. naglašavajući i ponavljajući bitne navode svoje tužbe.

Tužbeni zahtjev nije osnovan.

Među strankama je sporna zakonitost odluke tuženog o oduzimanju dozvole za uporabu radiofrekvencijskog spektra br, RF-02/11 koja je tužitelju odobrena odlukom istog tijela od 30. studenog 2011.

Nije sporno da se temeljem odredbe članka 84. Zakona o elektroničkim komunikacijama (»Narodne novine« 73/08., 90/11., 133/12., 80/13. i 71/14. – dalje ZEK) za uporabu radiofrekvencijskog spektra na temelju dozvole plaća naknada, a izračun i visina naknade te način plaćanja propisuje se pravilnikom koje donosi Vijeće agencije, u svrhu podmirivanja troškova Agencije nastalih u upravljanju radiofrekvencijskim spektrom (Pravilnik o plaćanju naknada za obavljanje poslova Hrvatske regulatorne agencije za mrežne djelatnosti » Narodne novine« 160/13. odnosno 133/14.) i pravilnikom koji donosi ministar, za pravo uporabe radiofrekvencijskog spektra (Pravilnik o plaćanju naknada za pravo uporabe adresa, brojeva i radiofrekvencijskog spektra (»Narodne novine«, br. 154/08., 28/09., 97/10. i 92/12. i 62/14.). Navedenim pravilnicima je, u skladu s odredbama članka 84, stavka 2., 3. i 4. ZEK-a propisan izračun, visina i način podmirivanja dužnih naknada koje ima platiti korisnik dodijeljenog radiofrekvencijskog spektra.

Nadalje, prema odredbi članka 93. stavka 1. ZEK-a propisano je da će Agencija donijeti odluku o oduzimanju dozvole za uporabu radiofrekvencijskog spektra ako utvrdi da je ispunjen bilo koji od uvjeta taksativno navedenih u točkama 1. do 12., dakle i u slučaju iz točke 5., kod neplaćanja naknade u roku određenom opomenom.

Iz sadržaja spisa predmeta proizlazi nespornim da tužitelj od dodjeljivanja predmetne dozvole nije uredno podmirivao određenu naknadu po ispostavljenim računima te da je za razdoblje koje prethodi donošenju osporene odluke, za 2012. i 2013. godinu, dugovanje obuhvaćeno sklopljenom predsječajnom nagodbom po rješenju Trgovačkog suda u Varaždinu, poslovni broj: Stpn-87/14-11 od 14. studenog 2014. Za razdoblje korištenja dodijeljenog radiofrekvencijskog spektra u 2014. i 2015. nije također podmirio dužne naknade po ispostavljenim računima, ni u po opomenama ostavljenom roku, slijedom čega je donesena osporena odluka.

Imajući na umu nesporno činjenično stanje i izložene odredbe ZEK-a Sud ocjenjuje da je tuženo tijelo pravilno odlučilo s obzirom da su se stekli Zakonom propisani uvjeti za obavezno oduzimanje dozvole.

Pri tome se ne nalazi osnovanim prigovor vezan uz pogrešnu primjenu odredbe članka 93. stavka 2. ZEK-a, odnosno propuštanja ocjene bitnih pretpostavki za oduzimanje dozvole u smislu ocjene razmjernosti javnog interesa Republike Hrvatske i gospodarskog učinka oduzimanja dozvole na nositelja, odnosno manjkavog obrazloženja odluke. Naime, ocijenjeno je da bi tužitelj, pored postojećih obveza koje očigledno nije u stanju podmiriti niti po opomeni, bio opterećen novim znatnim novčanim davanjima što bi otežalo njegov financijski položaj dok bi s druge strane bila nanesena daljnja šteta državnom proračunu.

Kod okolnosti da tužitelju nije oduzimanjem predmetne dozvole zabranjeno obavljanje djelatnosti elektroničkih komunikacijskih mreža i usluga, dakle nije oduzeta mogućnost pružanja telefonskih usluga na fiksnoj lokaciji ni usluge širokopojasnog pristupa interenetu primjenom drugih tehničkih rješenja, uz odobren (dodatni) rok za prilagodbu poslovanja, proizlazi da mu je ostavljena mogućnost daljnjeg opstanka na tržištu, bez štete po korisnike i širu zajednicu.

Na osnovi izloženog, Sud ocjenjuje prigovore tužbe neosnovanim a osporenu odluku donesenom na osnovi potpuno utvrđenih činjenica iz kojih je izveden pravilan zaključak te pravilno primijenjen materijalni propis, uz razložno i potpuno obrazloženje.

Stoga se tužbeni zahtjev odbija kao neosnovan, primjenom odredbe članka 57. stavka 1. Zakona o upravnim sporovima (»Narodne novine« 20/10., 143/12. i 152/14.).

Objava presude temelji se na članku 14. stavku 8. ZEK-a.

Broj: UsII-153/15-8

Zagreb, 15. listopada 2015.

Predsjednica vijeća

Jasminka Jenjić, v. r.