## Odluka Ustavnog suda Republike Hrvatske broj: U-III-2743/2010 od 17. studenoga 2011.

### NN 139/2011 (5.12.2011.), Odluka Ustavnog suda Republike Hrvatske broj: U-III-2743/2010 od 17. studenoga 2011.

USTAVNI SUD REPUBLIKE HRVATSKE

2808

Ustavni sud Republike Hrvatske, u Prvom vijeću za odlučivanje o ustavnim tužbama, u sastavu sudac Antun Palarić, predsjednik Vijeća, te suci Marko Babić, Slavica Banić, Mario Jelušić, Davor Krapac i Aldo Radolović, članovi Vijeća, u postupku kojeg su ustavnom tužbom pokrenuli C. C. S. iz R. i L. V. d.o.o. iz R., koje zastupa V. Š., odvjetnik iz K., na sjednici održanoj 17. studenoga 2011. jednoglasno je donio

ODLUKU

I. Ustavna tužba se usvaja.

II. Ukida se presuda Visokog prekršajnog suda Republike Hrvatske broj: Jž-5201/2009, te se predmet vraća Visokom prekršajnom sudu Republike Hrvatske na ponovni postupak.

III. Ova odluka objavit će se u »Narodnim novinama«.

Obrazloženje

1. Ustavna tužba podnesena je protiv presude Visokog prekršajnog suda Republike Hrvatske (u daljnjem tekstu: Visoki prekršajni sud) broj: Jž-5201/2009 od 14. siječnja 2010. kojom je odbijena žalba podnositelja i potvrđena presuda Prekršajnog suda u Slunju broj: J-417/09-8 od 15. listopada 2009.

Navedenom presudom podnositelji su proglašeni krivim zbog prekršaja iz članka 114. Zakona o strancima (»Narodne novine« broj 79/07. i 36/09.) i na temelju članka 207. stavka 1. alineje 1. i stavka 2. alineje 1. istog zakona kažnjeni novčanom kaznom u iznosu od 50.000,00 kuna prvo okrivljeni L. V. d.o.o. i 10.000,00 kuna drugo okrivljena kao odgovorna osoba C. C. S., te je svakome od njih naloženo plaćanje troškova prekršajnog postupka u iznosu od 250,00 kuna.

2. Podnositelji smatraju da su osporenom presudom Visokog prekršajnog suda povrijeđena ustavna prava zajamčena člancima 29. stavkom 4. i 34. stavcima 4. i 5. Ustava Republike Hrvatske (»Narodne novine« broj 56/90., 135/97., 113/00., 28/01. i 76/10.). Iz navoda ustavne tužbe razvidno je da podnositelji povrijeđenim smatraju i ustavno jamstvo pravičnog i nepristranog suđenja iz članka 29. stavka 1. Ustava.

Podnositelji u ustavnoj tužbi ističu da se drugostupanjski prekršajni sud nije očitovao na sve navode žalbe protiv prvostupanjske presude, pogotovo na one kojima su naglašavali činjenicu da su »policijski djelatnici kritične zgode pretragu predmetne kuće izvršili bez naloga i bez prisutnosti svjedoka«. Za predmetni prekršajni postupak podnositelji ističu da je iniciran optužnim prijedlogom neovlaštene osobe.

Predlažu usvajanje ustavne tužbe i ukidanje osporene presude Visokog prekršajnog suda.

Ustavna tužba je osnovana.

3. U postupku pokrenutom ustavnom tužbom na temelju članka 62. stavka 1. Ustavnog zakona o Ustavnom sudu Republike Hrvatske (»Narodne novine« broj 99/99., 29/02. i 49/02. – pročišćeni tekst, u daljnjem tekstu: Ustavni zakon), Ustavni sud, u granicama zahtjeva istaknutog u ustavnoj tužbi, utvrđuje je li u postupku odlučivanja o pravima i obvezama ili o sumnji ili optužbi zbog kažnjivog djela povrijeđeno podnositelju ustavno pravo, pri čemu se, u pravilu, ne upušta u pitanje jesu li sudovi pravilno i potpuno utvrdili činjenično stanje i ocijenili dokaze. Za Ustavni sud relevantne su samo one činjenice od čijeg postojanja ovisi ocjena o povredi ustavnog prava.

4. Uvidom u prekršajni spis utvrđeno je da su u svezi dojave o nezakonitom radu stranca u Republici Hrvatskoj, policijski službenici postupajući na temelju ovlasti iz članka 3. stavka 1. točke 3. i članka 73. stavka 1. alineje 3. Zakona o policijskim poslovima i ovlastima (»Narodne novine« broj 76/09., u daljnjem tekstu: ZPPO) ušli i pregledali predmetni objekt u gradnji, vlasništvo podnositelja.

Članak 3. stavak 1. točka 3. i članak 73. stavak 1. alineja 3. ZPPO-a glase:

»Članak 3.

(1) Prema ovom Zakonu policijski poslovi su:

(...)

3. sprječavanje kaznenih djela i prekršaja, njihovo otkrivanje i prikupljanje podataka o tim djelima i počiniteljima,

(...)

(2) Policijski poslovi obavljaju se primjenom policijskih ovlasti.«

»Članak 73.

(1) Policijski službenik je ovlašten ući i pregledati objekte i prostore državnih tijela i pravnih osoba, te druge poslovne prostore radi:

(...)

3. pronalaženja počinitelja kaznenog djela za koje se progoni po službenoj dužnosti ili prekršaja, kojeg neposredno progoni,

(...).«

Nakon sastavljanja službene zabilješke od 6. kolovoza 2009. o obavijesnom razgovoru s podnositeljicom ustavne tužbe C. C. S., pozivom na članak 111. Prekršajnog zakona (»Narodne novine« broj 107/07.) načelnik Policijske uprave karlovačke, Policijske postaje Slunj Prekršajnom sudu u Slunju istog dana 6. kolovoza 2009. podnio je optužni prijedlog protiv podnositelja.

Članak 111. Prekršajnog zakona glasi:

»Članak 111.

(1) Tijelo državne uprave koje je ovlašteno neposredno provoditi ili nadzirati provođenje propisa kojim je predviđen prekršaj ovlašteno je za prekršaj iz tog propisa podnijeti optužni prijedlog. Ako to tijelo ne podnese optužni prijedlog, može to učiniti tijelo državne uprave višeg stupnja koje nadzire provođenje istog propisa o prekršaju.

(2) Tijelo državne uprave kao podnositelj optužnog prijedloga poduzima sve radnje u postupku na koje je po zakonu ovlašteno putem ovlaštene osobe.«

5. Polazeći od navoda iz ustavne tužbe podnositelja, ustavna tužba podnositelja razmotrena je s aspekta ustavnog prava zajamčenog člankom 29. stavkom 1. Ustava koji glasi:

»Članak 29.

Svatko ima pravo da zakonom ustanovljeni neovisni i nepristrani sud pravično i u razumnom roku odluči o njegovim pravima i obvezama, ili o sumnji ili optužbi zbog kažnjivog djela.

(...)«

Sadržaj ustavnog prava propisanog navedenom ustavnom odredbom ograničen je na postupovna jamstva pravičnog suđenja, pa Ustavni sud, ocjenjujući navode ustavne tužbe sa stajališta tog ustavnog prava, ispituje eventualno postojanje postupovnih povreda u postupcima pred sudovima i na temelju toga ocjenjuje je li postupak, razmatran kao jedinstvena cjelina, bio vođen na način koji je podnositeljima osigurao pravično suđenje.

Ustavni sud podsjeća da se sudski postupci moraju provoditi sukladno ustavnom načelu vladavine prava (članak 3. Ustava) kao najviše vrednote ustavnog poretka Republike Hrvatske. U tom svjetlu, zahtjevi koji proizlaze iz prava na pravično suđenje u prvom redu jamče zaštitu od arbitrarnosti (samovolje) u odlučivanju sudova i drugih državnih i javnih tijela.

6. Slučaj podnositelja Ustavni sud razmotrio je u svjetlu članka 197. stavka 1., članka 198., članka 199. stavaka 1. alineje 2., 2., 3. i 4. i članka 202. Zakona o strancima koji glase:

»Članak 197.

Inspekcijski nadzor nad provedbom ovoga Zakona, u dijelu koji se odnosi na rad stranaca provode tijela državne uprave u okviru svoje nadležnosti.

(...)«

»Članak 198.

Kada se inspekcijskim nadzorom utvrdi da je rad stranaca protivan odredbama ovoga Zakona, protiv stranca, pravne ili fizičke osobe koja je sa strancem zasnovala radni odnos ili koristi njegov rad, odgovorne osobe u pravnoj osobi, odnosno stranca koji pruža usluge u ime inozemnog poslodavca, podnijet će se zahtjev za pokretanje prekršajnog postupka.«

»Članak 199.

Ako nadležni inspektor tijela iz članka 197. stavka 1. ovoga Zakona utvrdi:

(...)

2. rad stranca protivan odredbama ovoga Zakona kojima je utvrđena obveza ishođenja radne dozvole, odnosno potvrde policijske uprave o prijavi rada bez radne dozvole, usmenim će rješenjem na zapisnik, u trajanju od 30 dana, zabraniti poslodavcu obavljanje djelatnosti u nadziranom poslovnom objektu odnosno prostoru.

Rješenje iz stavka 1. ovoga članka izvršava se pečaćenjem poslovnih prostorija, postrojenja, uređaja i druge opreme za rad ili na drugi pogodan način, u roku od 2 dana od dana izricanja usmenog rješenja na zapisnik.

Iznimno, mjera zabrane obavljanja djelatnosti iz stavka 1. ovoga članka neće se izvršiti, a usmeno izrečeno rješenje će se ukinuti ako pravna ili fizička osoba kojoj je mjera izrečena u roku od dva dana od dana izricanja mjere, nadležnom inspektoru iz stavka 1. ovoga članka dostavi dokaz da je izvršila uplatu novčanog iznosa od 30.000,00 kuna, za svakog stranca, u korist Državnog proračuna.

Ako pravna ili fizička osoba kojoj je mjera iz stavka 1. ovoga članka izrečena ne postupi sukladno stavku 3. ovoga članka, nadležno tijelo iz stavka 1. ovoga članka će stranci otpremiti pisano rješenje u roku od 8 dana od dana donošenja usmenog rješenja.

(...).«

»Članak 202.

Radi provođenja inspekcijskog nadzora pravne i fizičke osobe dužne su pružiti sve podatke i omogućiti pristup u zatvorene ili ograđene prostorije i poslovne prostore.«

Policijski službenik, kada postupajući u okviru ovlasti priznatih ZPPO-om (citirane u točki 4. obrazloženja ove odluke), prikupi podatke o eventualnom postupanju protivno Zakonu o strancima u dijelu koji se odnosi na rad stranca, iste je dužan dostaviti nadležnom tijelu državne uprave koje je sukladno članku 197. Zakona o strancima dužno nadzirati provođenje tog zakona.

To tijelo, na temelju prikupljenih podataka i nakon provedene ocjene o izvjesnosti učinjenih povreda Zakona o strancima, nadležnom prekršajnom sudu podnosi zahtjev za pokretanje prekršajnog postupka (članak 198.).

6.1. Podredno, Ustavni sud ukazuje na članak 199. stavak 1. alineju 2. i stavke 2., 3. i 4. Zakona o strancima, a kojim su propisane i tzv. radnje koje je, osim podnošenja zahtjeva za pokretanje prekršajnog postupka iz članka 198., nadležni inspektor tijela državne uprave iz članka 197. stavka 1. tog Zakona dužan poduzeti ako utvrdi da je rad strane osobe u Republici Hrvatskoj protivan odredbama Zakona o strancima.

Spisu predmeta Prekršajnog suda u Slunju broj: J-417/09-8 ne prileži dokumentacija iz koje bi bilo razvidno da je u slučaju podnositelja, kao poslodavaca koji su za izvođenje građevinskih radova zaposlili stranu osobu bez radne dozvole, postupljeno sukladno navedenoj zakonskoj odredbi, a o čemu se niti jedan od nižestupanjskih sudova nije očitovao.

6.2. Slijedom navedenog, ustavnopravno neprihvatljivim Ustavni sud ocjenjuje činjenicu da je u predmetnom prekršajnom postupku optužni prijedlog podnesen od strane neovlaštene osobe (načelnika Policijske postaje Slunj), a koji prijedlog je prvostupanjski prekršajni sud prihvatio kao akt podnesen na temelju članka 111. Prekršajnog zakona, dakle od strane tijela državne uprave koje je ovlašteno neposredno provoditi ili nadzirati provođenje Zakona o strancima kao mjerodavnog propisa u konkretnom slučaju.

Opisanim postupanjem prvostupanjski prekršajni sud počinio je bitnu povredu odredaba prekršajnog postupka iz članka 195. stavka 1. alineje 6. Prekršajnog zakona koji glasi:

»Članak 195.

(1) Bitna povreda odredaba prekršajnog postupka postoji:

(...)

6. ako je sud povrijedio propise prekršajnog postupka o pitanju postoji li optužni prijedlog ovlaštenog tužitelja ili je optužni prijedlog prekoračen,

(...).«

6.3. Ocjena je Ustavnog suda da je, slijedom utvrđenja iz točaka 6., 6.1. i 6.2. obrazloženja ove odluke, Visoki prekršajni sud u konkretnom slučaju trebao prepoznati navedenu bitnu povredu odredaba prekršajnog postupka i postupiti sukladno članku 206. stavku 1. Prekršajnog zakona koji glasi.

»Članak 206.

(1) Drugostupanjski će sud, prihvaćajući žalbu osnovanom, rješenjem ukinuti prvostupanjsku presudu i dostaviti predmet na ponovno suđenje ako utvrdi da postoji bitna povreda odredaba prekršajnog postupka (...).«

Propustom Visokog prekršajnog suda zanemarena su ustavna jamstva na pravično suđenje zajamčena člankom 29. stavkom 1. Ustava, čime je, prema ocjeni Ustavnog suda u konkretnom slučaju, podnositeljima povrijeđeno navedeno ustavno pravo.

7. Na temelju članaka 73. i 76. Ustavnog zakona, odlučeno je kao u točkama I. i II. izreke. Točka III. izreke temelji se na članku 29. Ustavnog zakona.

Broj: U-III-2743/2010

Zagreb, 17. studenoga 2011.

USTAVNI SUD REPUBLIKE HRVATSKE

Predsjednik Vijeća
Antun Palarić, v. r.

Odluka, NN 139/2011-2808