## Odluka Ustavnog suda Republike Hrvatske broj U-III-1062/1994. od 15. ožujka 1995

### NN 20/1995 (24.3.1995.), Odluka Ustavnog suda Republike Hrvatske broj U-III-1062/1994. od 15. ožujka 1995

# USTAVNI SUD REPUBLIKE HRVATSKE

Ustavni sud Republike Hrvatske u sastavu predsjednik Jadranko Crnić,
te suci Zdravko Bartovčak, dr. Velimir Belajec, dr. Nikola Filipović,
Ante Jelavić, mr. Vojislav Kučeković, mr. Hrvoje Momčinović,
Ivan Marijan Severinac i Mladen Žuvela, u povodu ustavne tužbe A. M. iz
Z., koju zastupa B M., odvjetnik iz Z, u predmetu iseljenja iz stana, na
sjednici održanoj 15 ožujka 1995. godine, donio je

## Odluku

1. Usvaja se ustavna tužba i ukidaju se: - presuda Upravnog suda Republike
Hrvatske broj: Us-12113/93 od 1. rujna 1994. godine; - rješenje Ministarstva
graditeljstva i zaštite okoliša broj: UP/II-371-01/92-06/1327; 531-06/3-93-2
od 24. rujna 1993. godine; - rješenje Gradskog sekretarijata za graditeljstvo,
komunalne i stambene poslove, promet i veze Grada Zagreba broj: UP/I-371-01/92-01/250;
251-05-13/92-3 od 12. kolovoza 1992. godine.

2. Predmet se vraća Gradskom sekretarijatu za graditeljstvo, komunalne
i stambene poslove, promet i veze Grada Zagreba na ponovni postupak. 3.
Ova odluka objavit će se u "Narodnim novinama".

Obrazloženje:

A. M. podnijela je ovom Sudu ustavnu tužbu povodom odluka navedenih
u izreci ove odluke. Iz navoda ustavne tužbe proizlazi da podnositeljica
smatra da je tim odlukama povrijeđeno ustavno pravo iz članka
19. stavak 1. Ustava Republike Hrvatske, a koje glasi da pojedinačni
akti državne uprave i tijela koja imaju javne ovlasti moraju biti utemeljeni
na zakonu. Podnositeljica ustavne tužbe navodi da je u predmetni stan ušla
nenasilno, da isti koristi na temelju ugovora o zamjeni stanova, da uredno
i u cijelosti izvršava obveza stanara, te da stoga nije bilo mjesta donošenju
pobijanih upravnih odnosno upravnosudskih odluka. Ustavna tužba je osnovana.
Spornim upravnim aktima odnosno presudom Upravnog suda navedenim u izreci
ove odluke naloženo je podnositeljici ustavne tužbe iseljenje iz stana
u Zagrebu, Držićeva 10, te njegova predaja slobodnog od osoba i stvari
Vladi Republike Hrvatske.

Podnositeljica ustavne tužbe koristi sporni stan temeljem ugovora o
zamjeni stanova koji je zaključila sa I.. V. dotadašnjim nosiocem
stanarskog prava na spornom stanu, a koji je temeljem istog ugovora uselio
u stan (na kojem je stanarsko pravo imala podnositeljica) u B. L. Upravna
tijela i Upravni sud Republike Hrvatske (u nastavku: Upravni sud), u bitnom,
zauzimaju slijedeće stavove: - sporni stan u Z. vlasništvo je Republike
Hrvatske od 3. listopada 1991. godine tj. od dana stupanja na snagu Uredbe
o preuzimanju sredstava JNA i SSNO na teritoriju Republike Hrvatske u vlasništvo
Republike Hrvatske ("Narodne novine", broj 52/91); - stupanjem
na snagu (24. srpnja 1991) Uredbe o zabrani raspolaganja nekretninama na
teritoriju Republike Hrvatske (" Narodne novine", broj 30/91)
bivša JNA više nije mogla raspolagati predmetnim stanom pa niti davati
suglasnost na njegovu zamjenu; - sporni ugovor o zamjeni stanova je ništav
obzirom da je Komanda garnizona Z. dala suglasnost za predmetnu zamjenu
stanova 1. listopada 1991. godine; - u takvim slučajevima ovlašteno
je upravno tijelo, analognom primjenom članka 70. stavak 2. Zakona
o stambenim odnosima (u nastavku ZSO) provesti postupak i narediti ispražnjenje
stana, jer uspostava ranijeg stanja nije moguća budući da je
drugi stan u drugoj državi. Ovakvim shvaćanjem upravna tijela i Upravni
sud ot klonili su postupanjc pozivom na odredbu članka 94. ZSO (koji
propisuje nadležnost stambenog tijela u slučajevima iseljavanja
iz stana osoba koje su u stan uselile bez pravomoćne odluke o davanju
stana na korištenje ili bez koje druge valjane pravne osnove), kako je
to bilo navedeno odnosno predloženo u podnesku kojim je pokrenut upravni
postupak.

Odredbom članka 70 stavak 2. ZSO propisano je da će stambeni
organ (na zahtjev zainteresirane osobe ili po službenoj dužnosti) donijeti
rješenje o iseljenju i narediti uspostavu prijašnjeg stanja osobi koja
se je u stan uselila na temelju ugovora o simuliranoj zamjeni stana. Ovom
odredbom određena je stvarna nadležnost za rješavanje u upravnom postupku
(članak 17 Zakona o općem upravnom postupku - u nastavku:
ZUP). Valja reći da su prema propisima koji su bili na snazi u vrijeme
donošenja ZSO-a (članak 33. stavak 1. točka 2.a Zakona o
redovnim sudovima - "Narodne novine", broj 32/88, 16/90, 41/90)
i prema sada važećem Zakonu o sudovima (članak 3. stavak 2.
i članak 16. stavak 1 točka 2. g - "Narodne novine",
broj 3/94) imovinskopravni, građanskopravni sporovi u nadležnosti sudova.
Zakonodavac je, medutim, navedenom odredbom ZSO-a propisao da u slučaju
zahtjeva za ispražnjenje stana zbog ništavosti simuliranih ugovora o zamjeni
stana nadležnost pripada upravnom tijelu. Takova odredba u ustavnopravnom
sustavu jedinstva vlasti, u vrijeme dok je na snazi bio Ustav SRH iz 1974.
godine ("Narodne novine", broj 8/74), eventualno se je mogla
ekstenzivno protumačiti kao nadležnost za postupanje upravnih tijela
i u drugim slučajevima ništavih ugovora o zamjeni stanova, ali ne
i nakon stupanja na snagu Ustava Republike Hrvatske (22 prosinca 1990.
godine).

Odredbom članka 4. Ustava, kao jednom od temeljnih odredaba,
određeno je da je vlast u Republici Hrvatskoj ustrojena na načelu
diobe vlasti na zakonadavnu, izvršnu i sudbenu. Načelo diobe vlasti
podrazumijeva da svaka grana državne vlasti ima svoje izvorno područje
djelovanja, te da je samostalna i neovisna o drugoj vlasti U nekim graničnim
područjima građanskog, imovinskog prava (npr. izvlaštenje) zakonom
se može iznimno propisati nadležnost upravnih tijela, ali se ne može prihvatiti
stav da upravna tijela mogu sama ekstenzivnim tumačenjem propisa
odnosno njihovom analognom primjenom proširiti svoju nadležnost izvan onog
što im je posebnim zakonom (ovdje ZSO) stavljeno u nadležnost. Takovim
postupanjem upravna tijela i Upravni sud povrijedili su ustavno pravo prema
kojem pojedinačni akti državne uprave i tijela koja imaju javne
ovlasti moraju biti utemeljeni na zakonu (članak 19. stavak 1. Ustava)
u svezi s već spomenutom temeljnom ustavnom odredbom o diobi vlasti.
U konkretnom slučaju to znači da su nadležna upravna tijela
morala otkloniti svoju nadležnost i podnesak poslati nadležnom sudu, a
Upravni sud je, temeljem odredbe članka 40 stavak 2 i članka
42. stavak 2. Zakona o upravnim sporovima, trebao poništiti sporne upravne
akte. Slijedom iznesenog, temeljem odredbe članka 30. Ustavnog zakona
o Ustavnom sudu Republike Hrvatske ("Narodne novine", broj 13/91),
odlučeno je kao u izreci ove odluke.

Odluka o objavi ove odluke temelji se na odredbi članku 20. Ustavnog
zakona o Ustavnom sudu Republike Hrvatske.

Broj: U-III-1062/1994

Zagreb, 15. ožujka 1995.

USTAVNI SUD REPUBLIKE HRVATSKE

Predsjednik

**Jadranko Crnić,** v r

---

[![](../../TipkaPočStr.GIF)](http://www.nn.hr/Narodne.htm)
[![](../../TSluzGl.GIF)](http://www.nn.hr/Glasilo/index.htm)
[![](../../TPretra.GIF)](http://www.nn.hr/search/iaquery.exe)
![](../../TElPosta.GIF)

Odluka, NN 20/1995-410