## Odluka Ustavnog suda Republike Hrvatske broj U-IIIA-2/2004. od 11. srpnja 2005.

### NN 90/2005 (25.7.2005.), Odluka Ustavnog suda Republike Hrvatske broj U-IIIA-2/2004. od 11. srpnja 2005.

# USTAVNI SUD REPUBLIKE HRVATSKE

**1813**

Ustavni sud Republike Hrvatske, u Prvom vijeću
za odlučivanje o ustavnim tužbama, u sastavu sudac Željko Potočnjak,
predsjednik Vijeća, te suci Ivan Matija, Ivan Mrkonjić,
Agata Račan, Nevenka Šernhorst
i Milan Vuković, članovi Vijeća, odlučujući o ustavnoj
tužbi M. G. iz K., na sjednici održanoj 11. srpnja 2005. godine, jednoglasno je
donio

## ODLUKU

I. Ustavna tužba se usvaja.

II. Općinski sud u Karlovcu dužan je donijeti
presudu u predmetu koji se vodi pred tim sudom pod brojem: P-1627/98 u
najkraćem mogućem roku, ali ne duljem od šest mjeseci, računajući od prvog
idućeg dana nakon dana objave ove odluke u »Narodnim novinama«.

III. Na temelju članka 63. stavka 3. Ustavnog
zakona o Ustavnom sudu Republike Hrvatske (»Narodne novine«, broj 99/99.,
29/02. i 49/02. – pročišćeni tekst), podnositelju ustavne tužbe, M. G. iz K., Ul. M. V. 11, određuje se primjerena naknada zbog povrede
ustavnog prava iz članka 29. stavka 1. Ustava Republike Hrvatske (»Narodne
novine«, broj 41/01 – pročišćeni tekst), u iznosu od 9. 000,00 kuna.

IV. Naknada iz točke III. izreke ove odluke bit
će isplaćena iz državnog proračuna, u roku od tri mjeseca od dana podnošenja
zahtjeva podnositelja Ministarstvu financija Republike Hrvatske za njezinu
isplatu.

V. Ova odluka objavit će se u »Narodnim
novinama«.

```
Obrazloženje
```

```

```

1. Podnositelj ustavne tužbe podnio je 31.
prosinca 2003. godine ustavnu tužbu, na temelju odredbe članka 63. Ustavnog
zakona o Ustavnom sudu Republike Hrvatske (»Narodne novine«, broj 99/99.,
29/02. i 42/02. – pročišćeni tekst, u daljnjem tekstu: Ustavni zakon), u
postupku koji se vodi kod Općinskog suda u Karlovcu, poslovni broj: P-1627/98,
radi utvrđenja ništavosti odluke o trajnom rasporedu djelatnika na radno
mjesto, vraćanja podnositelja na radno mjesto referenta zaštite na radu i
zaštite od požara kao i isplate razlike plaće za period od 1. listopada 1993.
godine do 1. ožujka 1996. godine uz uplatu zakonskih doprinosa na utvrđenu
razliku plaće.

Zbog nedonošenja
sudske odluke u razumnom roku podnositelj nalazi povrijeđenim ustavno pravo iz
članka 29. stavka 1. Ustava Republike Hrvatske.

U ustavnoj tužbi podnositelj zahtijeva da
Ustavni sud odredi Općinskom sudu u Karlovcu primjeren rok za donošenje presude
u predmetu koji se vodi pred tim sudom pod poslovnim brojem: P-1627/98, te da
odredi primjerenu naknadu podnositelju zbog povrede njegovog ustavnog prava,
koju je Općinski sud u Karlovcu učinio kada o pravima i obvezama podnositelja
nije odlučio u razumnom roku.

ČINJENICE VAŽNE ZA
USTAVNOSUDSKI POSTUPAK

2. Ustavni sud je u postupku pokrenutom ustavnom
tužbom podnositelja, primjenom članka 63. Ustavnog zakona, utvrdio sljedeće
činjenice koje su pravno relevantne za odlučivanje o povredi ustavnog prava
podnositeljice, zajamčenog člankom 29. stavkom 1. Ustava:

– dana 6. prosinca 1993. godine podnositelj je
podnio tužbu Općinskom sudu u Karlovcu protiv tuženika, F.-C. d.d. Č. (ranije
DP »I.-T. p.i«, K.), radi utvrđenja ništavosti odluke o trajnom rasporedu
djelatnika na radno mjesto, vraćanja podnositelja na radno mjesto referenta
zaštite na radu i zaštite od požara kao i isplate razlike plaće za period od 1.
listopada 1993. godine do 1. ožujka 1996. godine uz uplatu zakonskih doprinosa
na utvrđenu razliku plaće;

– dana 29. prosinca 1993. godine održano je
ročište na kojem je tuženik podnio odgovor na tužbu;

– naredno ročište zakazano je za 25. listopada
1994. godine na kojem je proveden dokaz saslušanjem dvaju svjedoka i
podnositelja kao stranke u postupku;

– slijedeće ročište održano je 24. svibnja 1995.
godine na kojem je proveden dokaz saslušanjem svjedoka;

– na ročištu održanom 18. srpnja 1995. godine
zaključena je glavna rasprava;

– na ročištu održanom 21. prosinca 1995. godine
zbog nedolaska stranaka nastupilo je mirovanje postupka;

– naredno ročište održano je 23. travnja 1997.
godine na kojem je podnositelj specificirao tužbeni zahtjev;

– ročište za glavnu raspravu zakazano za
2. srpnja 1997. godine odgođeno je zbog bolesti suca;

– na ročištu održanom 20. studenoga 1997. godine
zaključena je glavna rasprava;

– dana 1. travnja 1998. godine tuženik je
izjavio žalbu protiv odluke prvostupanjskog suda, a 13. svibnja 1998. godine
podnositelj je podnio odgovor na žalbu;

– odlukom Županijskog suda u Karlovcu, broj: Gž-374/98 od 9. rujna 1998. godine žalba tuženika je
djelomično usvojena te je točku II. izreke prvostupanjske odluke nadležni
drugostupanjski sud preinačio a točku III. izreke odluke ukinuo i predmet
vratio na ponovni postupak;

– dana 2. studenoga 1998. godine tuženik je
podnio reviziju Vrhovnom sudu Republike Hrvatske protiv točke I. izreke
prvostupanjske odluke;

– Vrhovni sud Republike Hrvatske odlukom broj: Rev-597/99 od 26. travnja 2000. godine odbio je reviziju
tuženika u cijelosti kao neosnovanu;

– dana 14. prosinca 2000. godine prvostupanjski
sud održao je ročište u pogledu dijela tužbenog zahtjeva podnositelja u kojem
je drugostupanjski sud predmet vratio na ponovni postupak;

– zbog nedolaska podnositelja na ročište
zakazano za 20. veljače 2001. godine nastupilo je mirovanje postupka;

– naredno ročište zakazano je za 22. studenoga
2001. godine;

– dana 9. siječnja 2002. godine sud je održao
ročište;

– na ročištu održanom 14. ožujka 2002. godine
sud je donio rješenje kojim je određeno financijsko vještačenje;

– dana 15. listopada 2002. godine sud je održao
ročište;

– naredno ročište u predmetnoj stvari održano je
5. ožujka 2003. godine;

– dana 8. svibnja 2003. godine sud je održao
ročište na kojem je tuženiku, pod prijetnjom novčane kazne, naložio dostavu
podataka o plaći podnositelja;

– na ročištu održanom 3. lipnja 2003. godine sud
opetovano donosi rješenje o provođenju financijskog vještačenja;

– rješenjem od 23. veljače 2005. godine stalnom
sudskom vještaku naloženo je dopunsko vještačenje;

OČITOVANJE OPĆINSKOG
SUDA U KARLOVCU

3. Na temelju članka 69. stavka 2. Ustavnog
zakona, Ustavni sud je dopisom od 12. ožujka 2004. godine zatražio od Općinskog
suda u Karlovcu da se izjasni o navodima ustavne tužbe. Na upit Suda, Općinski
sud u Karlovcu odgovorio je dopisom od 5. travnja 2004. godine, navodeći kako
nije u mogućnosti postupiti po istom iz razloga što je cjelokupni spis
otpremljen na vještačenje financijsko knjigovodstvenom vještaku.

Na ponovni upit Suda (dopis Suda od 23. travnja
2004. godine) Općinski sud u Karlovcu dostavio je presliku predmetnog spisa bez
očitovanja uredujućeg suca.

PRAVO VAŽNO ZA
USTAVNOSUDSKI POSTUPAK

4. Odredbom članka 29. stavka 1. Ustava
Republike Hrvatske propisano je sljedeće:

»Svatko ima pravo da zakonom ustanovljeni
neovisni i nepristrani sud (...) u razumnom roku odluči o njegovim pravima i
obvezama (...).«

Odredbom članka 63. stavka 1. Ustavnog zakona
propisano je sljedeće:

»(1) Ustavni sud će pokrenuti postupak po
ustavnoj tužbi i prije no što je iscrpljen pravni put, u slučaju kad o pravima
i obvezama stranke (...) nije u razumnom roku odlučio sud (...).

(2) U odluci kojom usvaja ustavnu tužbu zbog nedonošenja akta u razumnom roku iz stavka 1. ovoga članka,
Ustavni sud će nadležnom sudu odrediti rok za donošenje akta kojim će taj sud
meritorno odlučiti o pravima i obvezama (...) podnositelja. Rok za donošenje
akta počinje teći idućeg dana od dana objave odluke Ustavnog suda u »Narodnim
novinama«.

(3) U odluci iz stavka 2. ovoga članka Ustavni
sud će odrediti primjerenu naknadu koja pripada podnositelju zbog povrede
njegova ustavnog prava koju je sud učinio kada o pravima i obvezama
podnositelja (...) nije odlučio u razumnom roku. Naknada se isplaćuje iz
državnog proračuna u roku od tri mjeseca od dana podnošenja zahtjeva stranke za
njezinu isplatu.«

*Ustavna
tužba je osnovana.*

5. Povredu ustavnog prava na donošenje sudske
odluke u razumnom roku Ustavni sud razmatra u svjetlu osobitih okolnosti svakog
pojedinog slučaja.

Razmatranjem razloga ustavne tužbe podnositelja
i preslike predmetnog spisa Općinskog suda u Karlovcu, Ustavni sud utvrdio je
da su se u konkretnom slučaju ostvarile pretpostavke za njegovo postupanje u
smislu odredbe članka 63. Ustavnog zakona.

Svoju odluku Ustavni sud obrazlaže sljedećim
utvrđenjima:

5.1. DULJINA SUDSKOG
POSTUPKA

Predmetni parnični postupak započeo je 6.
prosinca 1993. godine podnošenjem tužbe Općinskom sudu u Karlovcu.

Zakon o potvrđivanju Konvencije za zaštitu
ljudskih prava i temeljnih sloboda i Protokola broj 1, 4, 6, 7 i 11, 12 i 13 uz
Konvenciju za zaštitu ljudskih prava i temeljnih sloboda (»Narodne novine« –
Međunarodni ugovori, broj 18/97, 6/99 – pročišćeni tekst, 8/99. ispravak i
14/02., u daljnjem tekstu: Zakon o potvrđivanju Konvencije) u Republici
Hrvatskoj stupio je na snagu 5. studenoga 1997. godine.

Od dana stupanja na snagu Zakona o potvrđivanju
Konvencije, odredbe Konvencije za zaštitu ljudskih prava i temeljnih sloboda
Vijeća Europe (u daljnjem tekstu: Europska konvencija) čine, na temelju članka
134. Ustava Republike Hrvatske (»Narodne novine«, broj 56/90), dio unutarnjeg
pravnog poretka Republike Hrvatske. Dio unutarnjeg pravnog poretka Republike
Hrvatske od tog dana čini i odredba članka 6. stavka 1. Europske konvencije pod
nazivom »Pravo na pošteno suđenje« koja, između ostaloga, propisuje:

»Radi utvrđivanja svojih prava i obveza
građanske naravi (...) svatko ima pravo da zakonom ustanovljeni neovisni i
nepristrani sud (...) u razumnom roku ispita njegov slučaj«.

Sukladno navedenom, konvencijsko pravo na
donošenje sudske odluke u razumnom roku čini dio unutarnjeg pravnog poretka
Republike Hrvatske od dana stupanja na snagu Zakona o potvrđivanju Konvencije
(5. studenoga 1997. godine). S druge strane, pravo na donošenje sudske odluke u
razumnom roku utvrđeno je ustavnim pravom u Republici Hrvatskoj 9. studenoga
2000. godine, izmjenama članka 29. stavka 1. Ustava Republike Hrvatske
(»Narodne novine«, broj 113/2000.).

Iz navedenih razloga ispitivanje razumnosti
trajanja sudskih postupaka prije 5. studenoga 1997. godine u pravilu ne bi
moglo biti predmetom ustavnosudskih postupaka temeljenih na članku 63. Ustavnog
zakona, jer u dotadašnjem pravnom poretku Republike Hrvatske takvo pravo nije
postojalo ni kao konvencijsko ni kao ustavno pravo.

Slijedom navedenog, u ovom konkretnom slučaju,
Ustavni sud je ocijenio da se pravno relevantnim razdobljem, s aspekta povrede
prava na razumnu duljinu trajanja sudskog postupka, smatra razdoblje od 5.
studenoga 1997. godine (to jest, od dana stupanja na snagu Zakona o
potvrđivanju Konvencije) do 31. prosinca 2003. godine, odnosno do dana kada je
podnositelj podnio ustavnu tužbu, što ukupno čini razdoblje od (6) godina i
dvadeset pet (25) dana.

Uzimajući u obzir da je u ovom postupku
prvostupanjska odluka donesena 20. studenoga 1997. godine koja je, u povodu
žalbe tuženika odlukom drugostupanjskog suda (postupak pred drugostupanjskim
sudom trajao je nešto više od četiri mjeseca), dijelom ukinuta i predmet vraćen
na ponovni postupak, valja istaći da postupak pred prvostupanjskim sudom, od
ukidanja prvostupanjske odluke do podnošenja ustavne tužbe, traje 5 (pet)
godina, tri (3) mjeseca i trinaest (13) dana.

Ustavni sud je utvrdio da je nadležni
prvostupanjski sud, u tijeku razmatranog razdoblja održao ukupno deset (10)
ročišta za glavnu raspravu počevši od 20. studenoga 1997., do zaključno 3.
lipnja 2003. godine.

5.2. POSTUPANJE
NADLEŽNOG SUDA

Ustavni sud utvrdio je da je u razmatranom
razdoblju Općinski sud u Karlovcu od radnji koje su relevantne za meritorno
odlučivanje o pravima i obvezama stranaka u tom sudskom postupku održao deset
ročišta za glavnu raspravu, donio odluku koja je u povodu žalbe tuženika
dijelom ukinuta (u tom dijelu predmet je vraćen na ponovni postupak), odredio
knjigovodstveno vještačenje te dopunsko vještačenje.

Nakon što je drugostupanjski sud u povodu žalbe
tuženika prvostupanjsku odluku u jednom dijelu ukinuo i predmet u tom dijelu
vratio na ponovni postupak (drugostupanjska odluka dostavljena Općinskom sudu u
Karlovcu 18. rujna 1998. godine), prvostupanjski sud zakazao je ročište za 14.
prosinca 2000. godine, dakle nakon dvije (2) godine, 2 (dva) mjeseca i dvadeset
šest (26) dana.

Nakon ročišta održanog 14. prosinca 2000. godine
sud je neučinkovito nastavio zakazivati ročišta, dva puta odredio financijsko
vještačenje te dopunsko vještačenje.

Također, ukazuje se i na dugo trajanje
prvostupanjskog postupka i prije 1997. godine. Naime, unatoč činjenice da je
riječ o radnom sporu kao hitnom postupku, prvostupanjskom sudu, nakon
podnošenja tužbe, bile su potrebne tri (3) godine, jedanaest (11) mjeseci i četiri
(4) dana da postupak provede i donese meritornu odluku.

Odredbom članka 434. Zakona o parničnom postupku
(»Narodne novine«, broj 53/91., 91/92. i 112/99. ) propisano je da će sud u
postupku u parnicama iz radnih odnosa uvijek obraćati osobitu pažnju na potrebu
hitnog rješavanja radnih sporova. S obzirom da se u konkretnom slučaju radi
upravo o radnom sporu koji zahtijeva hitno rješavanje, sukladno navedenoj
zakonskoj odredbi, sud prvog stupnja morao je zakazati ročište i nastaviti s
postupkom odmah po dostavi odluke drugostupanjskog suda.

Pri tom okolnost da je usporedno bio u tijeku
revizijski postupak u svezi s pravomoćnim dijelom prvostupanjske odluke ne
opravdava nedonošenje odluke o preostalom dijelu
tužbenog zahtjeva.

5.3. PONAŠANJE
PODNOSITELJA USTAVNE TUŽBE(TUŽITELJA U SUDSKOM POSTUPKU)

Podnositelj ustavne tužbe, kao tužitelj u
sudskom postupku, prema utvrđenju Ustavnog suda, u više je navrata dopunjavao i
specificirao tužbeni zahtjev te je jednom, zbog nedolaska na ročište, doveo do
mirovanja postupka. Međutim, podnositelj je isto tako, tijekom postupka, u više
navrata požurivao rad suda i zakazivanje ročišta za glavnu raspravu. Mišljenje
je Ustavnog suda da je podnositelj djelomično otežao rad prvostupanjskog suda,
ali je prvostupanjski sud neučinkovito zakazivao i održavao ročišta, unatoč
procesnim mogućnostima za ubrzanje postupka.

5.4. SLOŽENOST SUDSKOG
PREDMETA

Dosadašnji tijek sudskog postupka ne ukazuje da
se u konkretnom slučaju radi o složenoj pravnoj stvari.

Polazeći od činjenice da su nadležni viši sudovi
u povodu žalbe i revizije odluke donijeli u razumnom roku te da se postupak
veći dio razmatranog razdoblja vodi pred prvostupanjskim sudom, Ustavni sud
nije našao okolnosti koje bi u dosadašnjem tijeku postupka ukazivale na
složenost sudskog predmeta, a koje bi opravdale dugotrajnost postupanja u tom
predmetu.

6. Sukladno navedenom, Ustavni sud ocjenjuje da
je nerazumno dugim nepostupanjem i neučinkovitim
zakazivanjem ročišta pred Općinskim sudom u Karlovcu povrijeđeno ustavno pravo
podnositelja da zakonom ustanovljeni i nepristrani sud u razumnom roku odluči o
njegovim pravima ili obvezama, koja su zajamčena člankom 29. stavkom 1. Ustava
Republike Hrvatske.

7. Imajući u vidu sve navedene činjenice i
okolnosti, u smislu odredbe članka 63. stavka 2. Ustavnog zakona, donesena je
odluka kao pod točkama I. i II. izreke ove odluke.

8. Sukladno odredbi članka 63. stavka 3.
Ustavnog zakona, odlučeno je kao u točkama III. i IV. izreke ove odluke.

Visinu naknade, zbog povrede ustavnog prava na
donošenje sudske odluke u razumnom roku, Ustavni sud u pravilu određuje za
razmatrano, pravno relevantno razdoblje, uz iznimnu mogućnost uvažavanja
nerazumno dugog razdoblja potpune neaktivnosti suda i prije 5. studenoga 1997.
godine, što ovisi o osobitim okolnostima svakog pojedinog slučaja.

Pri utvrđivanju visine naknade, na temelju
članka 63. stavka 3. Ustavnog zakona, Ustavni sud uzima u obzir sve okolnosti
slučaja, imajući pri tom u vidu i vrstu postupka o kojem se radi, napose s
obzirom na njegovu hitnost, ali uz istodobno uvažavanje ukupnih gospodarskih i
socijalnih prilika u Republici Hrvatskoj.

9. Odluka o objavi (točka V. izreke) temelji se
na odredbi članka 29. Ustavnog zakona.

Broj: U-IIIA-2/2004

Zagreb, 11. srpnja 2005.

USTAVNI SUD REPUBLIKE HRVATSKE

Predsjednik Vijeća

**dr****. sc. Željko Potočnjak**, v. r.

Odluka, NN 90/2005-1813