## Pravilnik o postopku homologacije motora s kompresijskim paljenjem i motora na plin namijenjenih za uporabu u vozilima te vozila opremljenih s takvim motorima, s obzirom na smanjenje emisije plinoviti

### NN 19/2007 (16.2.2007.), Pravilnik o postopku homologacije motora s kompresijskim paljenjem i motora na plin namijenjenih za uporabu u vozilima te vozila opremljenih s takvim motorima, s obzirom na smanjenje emisije plinoviti

# DRŽAVNI ZAVOD ZA MJERITELJSTVO

**782**

Temeljem članka 275. stavak 3. Zakona o sigurnosti prometa na cestama (»Narodne
novine« broj 105/04) ravnatelj Državnog zavoda za mjeriteljstvo donosi

## PRAVILNIK

### O POSTUPKU HOMOLOGACIJE MOTORA S KOMPRESIJSKIM PALJENJEM I MOTORA NA PLIN NAMIJENJENIH ZA UPORABU U VOZILIMA TE VOZILA OPREMLJENIH S TAKVIM MOTORIMA, S OBZIROM NA SMANJENJE EMISIJE PLINOVITIH I KRUTIH ŠTETNIH SASTOJAKA IZ MOTORATPV 141 (IZDANJE 00) (\*)

Članak 1.

Ovim Pravilnikom uređuje se postupak homologacije motornih vozila kategorija M i
N (1) koja su opremljena motorima s kompresijskim paljenjem ili motorom na plin,
osim vozila kategorije M1 čija je najveća tehnički dopuštena masa manja od, ili
jednaka, 3,5 t i vozila homologiranih prema Pravilniku TPV 102 (2).

Članak 2.

Tehnički zahtjevi u postupku homologacije navedeni su u Prilogu I. ovoga
Pravilnika, a postupak homologacije u člancima 6. – 15. Pravilnika o
homologaciji tipa motornih vozila i Prilogu I. ovog Pravilnika. Prilozi I. do
VIII. čine sastavni dio ovog Pravilnika.

Članak 3.

Tijelo nadležno za homologaciju motora i motornih vozila s obzirom na mjere za
smanjenje emisije štetnih sastojaka, u smislu odredbi ovoga Pravilnika je
Državni zavod za mjeriteljstvo (u daljnjemu tekstu: Zavod).

Članak 4.

Zavod će dodijeliti certifikat o homologaciji tipu motora ili tipu motornog
vozila s obzirom na mjere za smanjenje emisije štetnih sastojaka, ako
zadovoljavaju zahtjeve sadržane u ovome Pravilniku.
Obrazac certifikata o homologaciji prikazan je u Prilogu VI.

Članak 5.

Novi motori i nova motorna vozila s obzirom na mjere za smanjenje emisije
štetnih sastojaka mogu se homologirati te uvoziti i stavljati na tržište ako
zadovoljavaju zahtjeve ovoga Pravilnika.

Članak 6.

Zavod može ovlastiti pravnu ili fizičku osobu za obavljanje poslova tehničke
službe ako ispunjava sljedeće uvjete:
– da zadovoljava zahtjeve norme HRN EN ISO/IEC 17025 za osposobljenost ispitnih
laboratorija za područje ispitivanja prema zahtjevima ovoga Pravilnika,
– da može dokazati poznavanje metoda i postupaka ispitivanja sadržanih u
Prilozima I. do VIII. ovoga Pravilnika,
– da ima najmanje jednog djelatnika školske spreme VII/1 strojarskoga smjera.

Članak 7.

Odredbe članka 5. ovoga Pravilnika primjenjivat će se:
1. stupanjem na snagu ovoga Pravilnika, za sva nova vozila i motore u skladu s
graničnim vrijednostima za emisiju iz ispušnog sustava koje su dane u redu
A(2000) tablice 1. i 2. u točki 5.2.1 Priloga I. i za homologacije novih tipova
vozila i motora u skladu s graničnim vrijednostima za emisiju iz ispušnog
sustava koje su dane u redu A(2005) tablice 1. i 2. u točki 5.2.1 Priloga I.
2. od 1. travnja 2008. godine, za sva nova vozila i motore u skladu s graničnim
vrijednostima za emisiju iz ispušnog sustava koje su dane u redu B1(2005)
tablice 1. i 2. u točki 5.2.1 Priloga I.;
3. od 1. listopada 2009. godine, za homologacije novih tipova vozila i motora u
skladu s graničnim vrijednostima za emisiju iz ispušnog sustava koje su dane u
redu B2(2008) i redu C(EEV)tablice 1. i 2. u točki 5.2.1 Priloga I.;
4. od 1. listopada 2010. godine, za sva nova vozila i motore u skladu s
graničnim vrijednostima za emisiju iz ispušnog sustava koje su dane u redu
B2(2008) i redu C(EEV) tablice 1. i 2. u točki 5.2.1 Priloga I.;
5. od 1. travnja 2008. godine, na obvezu ugradbe u novim vozilima sustava
ugrađene dijagnostike (OBD) ili mjernog sustava (OBM) i potvrđivanja ispravnog
djelovanja uređaja za smanjenje emisije štetnih sastojaka tijekom životnog
vijeka vozila u uobičajenim uvjetima njihove uporabe.
Za rabljena vozila koja se prvi put registriraju Republici Hrvatskoj prihvaćaju
se homologacije izdane prema Pravilniku ECE R 49.02, zahtjev »B«.

Članak 8.

Stupanjem na snagu ovoga Pravilnika prestaje važiti Naredba o homologaciji
motora sa samozapaljenjem, motora na prirodni plin i motora s vanjskim izvorom
paljenja koji kao gorivo upotrebljavaju ukapljeni naftni plin te vozila
opremljena motorima sa samozapaljenjem, motorima na prirodni plin i motorima s
vanjskim izvorom paljenja koji kao gorivo upotrebljavaju ukapljeni naftni plin,
s obzirom na emisiju štetnih spojeva iz motora (»Narodne novine« br. 95/06).

Članak 9.

Ovaj Pravilnik stupa na snagu osmog dana od dana objave u »Narodnim novinama«.

Klasa: 011-02/07-03/1
Urbroj: 558-04/2-07-1-AD
Zagreb, 15. siječnja 2007.

Ravnatelj
Državnog zavoda za mjeriteljstvo
**Mirko Vuković, dipl. ing**., v. r.

\_\_\_\_\_
(\*) Pravilnik preuzima sadržaj Direktive Vijeća
88/77/EEZ o usklađivanju zakonodavstva Država članica koje se odnosi na mjere
protiv emisije štetnih sastojaka i dizelskih motora za uporabu u vozilima,
uključujući izmjene i dopune u Direktivama 91/542/EEZ, 1996/1/EZ, 1999/96/EZ i
2001/27/EZ.
(1) Definicija vozila i kategorizacija dani su u članku 2. Pravilnika
o homologaciji tipa motornih vozila na dva ili tri kotača (»Narodne novine« br.
115/04).
(2) U pripremi.

PRILOG I.

PODRUČJE PRIMJENE, DEFINICIJE I SKRAĆENICE, ZAHTJEV ZA HOMOLOGACIJU TIPA,
ZNAČAJKE I ISPITIVANJE I SUKLADNOST PROIZVODNJE

1. PODRUČJE PRIMJENE
Ovaj Pravilnik primjenjuje se na plinovite i krute štetne sastojke iz svih
motornih vozila koja su opremljena motorima s kompresijskim paljenjem i na
plinovite štetne sastojke iz svih motornih vozila koja su opremljena motorima s
vanjskim izvorom paljenja, a kao gorivo koriste prirodni plin ili ukapljeni
naftne plin (UNP), te na motore s kompresijskim paljenjem i motore s vanjskim
izvorom paljenja navedenim u članku 1., uz iznimku onih iz kategorija N1, N2 i
M2 kojima je homologacija tipa doijeljena u skladu s Pravilnikom TPV 102 (1).
\_\_\_\_\_\_
(1)U pripremi.

2. DEFINICIJE I SKRAĆENICE
Za svrhu ovoga Pravilnika:
2.1. ‘ciklus ispitivanja’ označava niz ispitnih točaka, svaka s definiranom
brzinom vrtnje i momentom motora, kroz koje motor mora proći u ustaljenim
uvjetima rada (ESC ispitivanje) ili u uvjetima prijelaznog režima rada (ETC, ELR
ispitivanje);
2.2. ‘homologacija motora (familije motora)’ označava homologaciju tipa motora
(familije motora) koja se odnosi na razinu emisije plinovitih i krutih štetnih
sastojaka;
2.3. ‘Dieselov motor’ označava motor koji radi na principu kompresijskog
paljenja;
‘motor na plin’ označava motor koji kao pogonsko gorivo koristi prirodni plin
(PP) ili ukapljeni naftni plin (UNP);
2.4. ‘tip motora’ označava kategoriju motora koji se ne razlikuju u bitnim
obilježjima kao što su značajke motora definirane u Prilogu II. ovoga
Pravilnika;
2.5. ‘familija motora’ označava proizvođačevo grupiranje motora koji, zbog svoje
konstrukcije, definirane u Prilogu II. Dodatku 2. ovoga Pravilnika, imaju slične
značajke emisije ispuha; svi članovi familije moraju udovoljavati s mjerodavnim
graničnim vrijednostima emisije;
2.6. ‘osnovni motor’ označava motor odabran iz familije motora tako da njegove
značajke emisije predstavljaju značajke familije motora;
2.7. ‘plinoviti štetni sastojci’ označava ugljikov monoksid, ugljikovodike (uz
pretpostavku omjera CH1.85 za dizelsko gorivo, CH2.525 za ukapljeni naftni plin
i CH2.93 za prirodni plin (NMHC)) te pretpostavljenu molekula CH3O0,5 za dizelske
motore na etanol), metan (uz pretpostavku omjera CH4 za prirodni plin) i dušikove
okside, pri čemu se zadnje navedeni izražavaju s ekvivalentom dušikovog dioksida
(NO4);
‘kruti štetni sastojci’ označava bilo koji materijal sakupljen na definiranom
filtru nakon razrjeđivanja ispuha s čistim pročišćenim zrakom na način da
temperatura ne poraste iznad 325 K (52 °C);
2.8. ‘dimljenje’ označava zaustavljene čestice u struji ispuha Dieselovog motora
koje apsorbiraju, odbijaju, ili lome svjetlost;
2.9. ‘neto snaga’ označava snagu u EZ kW izmjerenu na ispitnom stolu na kraju
koljenastog vratila motora, ili njezin ekvivalent, izmjerenu u skladu s EZ
metodom mjerenja snage opisane u Praviniku TPV 140;
2.10. ‘najveća deklarirana snaga motora (Pmax)’ označava najveću snagu u EZ kW
(neto snagu) koju je proizvođač naveo u svojem zahtjevu za homologaciju tipa;
2.11. ‘postotak opterećenja’ označava udio najvećeg momenta koji pri nekoj
brzini vrtnje stoji na raspolaganju;
2.12. ‘ESC ispitivanje’ označava ciklus ispitivanja koji se sastoji od 13
ustaljenih faza, primijenjenih u skladu s točkom 6.2. ovog Priloga;
2.13. ‘ELR ispitivanje’ označava ciklus ispitivanja koji se sastoji od niza
stupnjevanih promjena opterećenja pri konstantnim brzinama vrtnje, primijenjenih
u skladu s točkom 6.2. ovog Priloga;
2.14. ‘ETC ispitivanje’ označava ciklus ispitivanja koji se sastoji od 1800
prijelaznih radnih točaka (faza) koje se nalaze na međusobnom razmaku od jedne
sekunde, primijenjenih u skladu s točkom 6.2. ovog Priloga;
2.15. ‘područje brzine vrtnje rada motora’ označava područje brzine vrtnje
motora koje se najčešće javlja za vrijeme uobičajenog rada motora, a koje se
nalazi između niskih i visokih brzina vrtnje, u skladu s Prilogom III. ovoga
Pravilnika;
2.16. ‘niska brzina vrtnje (nloo)’ označava najnižu brzinu vrtnje motora pri
kojoj se postiže 50% od najveće deklarirane snage motora;
2.17. ‘visoka brzina vrtnje (nhi)’ označava najveću brzinu vrtnje pri kojoj se
postiže 70% od najveće deklarirane snage motora;
2.18. brzine vrtnje A, B i C’ označava brzine vrtnje za ispitivanje koje se
nalaze unutar područja brzine vrtnje rada motora i koriste se u ESC ispitivanju
i ELR ispitivanju, kako je definirano Prilogom III. Dodatkom 1. ovoga
Pravilnika;
2.19. ‘područje ispitivanja’ označava područje između brzina vrtnje A i C i
između 25 i 100% opterećenja motora;
2.20. ‘referentna brzina vrtnje (nref)’ označava 100% vrijednost brzine vrtnje
koje će se koristiti za denormalizaciju vrijednosti brzina vrtnje ETC
ispitivanja, kako je definirano Prilogom III. Dodatkom 2. ovoga Pravilnika;
2.21. ‘uređaj za mjerenje zacrnjenja’ označava uređaj koji je namijenjen
mjerenju zacrnjenja ispuha česticama pomoću principa slabljenja svjetlosti;
2.22. ‘tip prirodnog plina (PP)’ označava jedan od tipova plinova, H ili L,
definiranih normom HRN EN 437:2004;
2.23. ‘samopodesivost’ označava bilo koji uređaj motora koji omogućava
održavanje konstantnog omjera goriva i zraka;
2.24. ‘ponovno umjeravanje’ označava fino podešavanje motora na prirodni plin
kako bi se ostvarile iste radne značajke (snaga, potrošnja goriva) u različitim
područjima prirodnog plina;
2.25. ‘Wobbe-ov indeks (donji Wl; ili gornji Wu)’ označava omjer odgovarajuće
vrijednosti ogrjevne vrijednosti plina po jedinici obujma i drugog korijena
njegove relativne gustoće pri istim referentnim uvjetima:

![](dodatni/350968.gif)

2.26. ‘faktor l-pomaka(Sl)' označava izraz koji opisuje
traženu prilagodljivost sustava upravljanja motorom, a u vezi s promjenom
faktora zraka l ukoliko se motor pogoni plinom čiji je sastav različit od čistog
metana (vidi Prilog VII za izračunavanje Sl).
2.27. 'EEV' (Enhanced Environmentaly Friendly Vehicle) označava ekološki
izrazito prihvatljivo vozilo, a to je vozilo pogonjeno motorom koji udovoljava
dopuštenim graničnim vrijednostima emisije danim u redu C tablica prikazanih u
točki 6.2.1. ovog Priloga;
2.28. ‘poremećajni uređaj’ (‘’defeat device’’) označava uređaj koji mjeri,
ustanovljava ili reagira na radne varijable (npr. brzinu vozila, brzinu vrtnje
motora, upotrijebljeni stupanj prijenosa, temperaturu, tlak u usisnom vodu ili
neki drugi parametar) za potrebe aktiviranja, modulacije, usporavanja ili
deaktiviranja funkcije nekog dijela ili funkcije u sustavu za smanjene štetne
emisije pri čemu se smanjuje učinkovitost sustava za smanjene štetne emisije, u
uvjetima koji mogu nastupiti pri uobičajenoj uporabi vozila, osim ako je uporaba
takvog uređaja bitno uključena u postupak ispitivanja koji je primijenjen u
homologaciji emisije.

*Slika 1*
POSEBNE DEFINICIJE CIKLUSA ISPITIVANJA

![](dodatni/350969.gif)

2.29. ‘pomoćni upravljački uređaj’ označava sustav, funkciju
ili strategiju upravljanja ugrađenu u motoru ili vozilu, koji/koja je
upotrijebljen/upotrijebljena da zaštiti motor i/ili njegovu pomoćnu opremu od
radnih uvjeta koji bi mogli dovesti do oštećenja ili kvara, ili koji/koja je
upotrijebljen/upotrijebljena radi lakšeg pokretanja motora. Pomoćni upravljački
uređaj također može biti strategija ili mjera za koju je na zadovoljavajući
način dokazano da nije poremećajni uređaj.
2.30. ‘iracionalna strategija za smanjenje štetne emisije’ označava svaku
strategiju ili mjeru koja, pri radu vozila pod uobičajenim uvjetima uporabe,
smanjuje učinkovitost sustava za smanjene štetne emisije ispod one koja je
očekivana u primijenjenim postupcima ispitivanja emisije.
2.31. Oznake i kratice
2.31.1. Oznake ispitivanih parametara Oznaka Jedinica Naziv

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| Oznaka | Jedinica | Naziv |
| AP | m2 | Površina poprečnog presjeka izokinetičke sonde za uzorkovanje |
| AT | m2 | Površina poprečnog presjeka ispušne cijevi |
| CEE | - | Stupanj djelovanja etana |
| CEM | - | Stupanj djelovanja metana |
| C1 | - | Ugljikovodik istovjetan ugljiku 1 |
| conc | ppm/vol.% | Donji indeks koji označava koncentraciju |
| D0 | m3/s | Odsječak ordinate na kalibracijskoj funkciji PDP |
| DF | - | Faktor razrjeđivanja |
| D | - | Konstanta Besselove funkcije |
| E | - | Konstanta Besselove funkcije |
| EZ | g/kWh | Interpolirana NOx emisija u kontrolnoj točki |
| fa | - | Atmosferski faktor laboratorija |
| fc | s-1 | Granična frekvencija Besselovog filtra |
| FFH | - | Poseban faktor goriva za izračunavanje vlažne koncentracije za suhu koncentraciju |
| FS | - | Stehiometrijski faktor |
| GAIRW | kg/h | Maseni protok zraka na usisu na vlažnoj osnovi |
| GAIRD | kg/h | Maseni protok zraka na usisu na suhoj osnovi |
| GDILW | kg/h | Maseni protok zraka za razrjeđivanje na vlažnoj osnovi |
| GEDFW | kg/h | Ekvivalent masenog protoka razrijeđenog ispušnog plina na vlažnoj osnovi |
| GEXHW | kg/h | Maseni protok ispušnog plina na vlažnoj osnovi |
| GFUEL | kg/h | Maseni protok goriva |
| GTOTW | kg/h | Maseni protok razrijeđenog ispušnog plina na vlažnoj osnovi |
| H | MJ/m3 | Ogrjevna vrijednost |
| HREF | g/kg | Referentna vrijednost apsolutne vlage (10.71 g/kg) |
| Ha | g/kg | Apsolutna vlaga usisavanog zraka |
| Hd | g/kg | Apsolutna vlaga zraka za razrjeđivanje |
| HTCRAT | mol/mol | Omjer vodika i ugljika |
| i | - | Donji indeks koji označava pojedinu fazu |
| K | - | Besselova konstanta |
| k | m-1 | Koeficijent apsorpcije (upijanja) svjetlosti |
| KH,D | - | Korekcijski faktor zbog vlage za NOx kod Dieselovih motora |
| KH,G | - | Korekcijski faktor zbog vlage za NOx kod motora na plin |
| KV | - | funkcija podešavanja CFV-a |
| KW,a | - | Korekcijski faktor za preračun suhog u vlažni zrak na usisu. |
| KW,d | - | Korekcijski faktor za preračun suhog u vlažni zrak za razrjeđivanje |
| KW,e | - | Korekcijski faktor za preračun suhog u vlažni razrijeđeni ispušni plin |
| KW,r | - | Korekcijski faktor za preračun suhog u vlažni izvorni ispušni plin |
| L | % | Postotak zakretnog momenta u odnosu na najveći zakretnog moment ispitivanog motora |
| La | m | Efektivna optička duljina puta |
| m | - | Nagib kalibracijske funkcije PDP pumpe |
| mass | g/h ili g | Donji indeks koji označava maseni protok emisija |
| MDIL | kg | Masa uzorka zraka za razrjeđivanje koja je prošla kroz filtre za uzorkovanje čestica. |
| Md | mg | Masa uzorka čestica sakupljena iz zraka za razrjeđivanje |
| Mf | mg | Sakupljena masa uzorka čestica |
| Mf,p | mg | Masa uzorka čestica sakupljena na osnovnom filtru |
| Mf,b | mg | Masa uzorka čestica sakupljena na pomoćnom filtru |
| MSAM | - | Masa uzorka razrijeđenog ispušnog plina koji je prošao kroz filtre za uzorkovanje čestica |
| MSEC | kg | Masa sekundarnog zraka za razrjeđivanje |
| MTOTW | kg | Sveukupna masa CVS za vrijeme ciklusa na vlažnoj osnovi |
| MTOTW,i | kg | Trenutačna masa CVS na vlažnoj osnovi |
| N | % | Zamućenje |
| NP | - | Ukupan broj okretaja PDP-a za vrijeme ciklusa |
| NP,i | - | Broj okretaja PDP u vremenskom intervalu |
| n | min-1 | Brzina vrtnje motora |
| np | s-1 | Brzina vrtnje PDP-a |
| nhi | min-1 | Visoka brzina vrtnje motora |
| nlo | min-1 | Niska brzina vrtnje motora |
| nref | min-1 | Referentna brzina vrtnje motora za ETC ispitivanje |
| pa | kPa | Parcijalni tlak pare zasićenog usisnog zraka motora |
| pA | kPa | Apsolutni tlak |
| pB | kPa | Ukupni tlak atmosfere |
| pd | kPa | Parcijalni tlak pare zasićenog zraka za razrjeđivanje |
| ps | kPa | Atmosferski tlak suhog zraka |
| p1 | kPa | Podtlak na ulazu u pumpu |
| P(a) | kW | Snaga koju troše pomoćni uređaji koji će se postaviti za ispitivanje |
| P(b) | kW | Snaga koju troše pomoćni uređaji koji će za ispitivanje biti uklonjeni |
| P(n) | kW | Nekorigirana neto snaga |
| P(m) | kW | Snaga izmjerena na ispitnom stolu |
| Ω | - | Besselova konstanta |
| Qs | m3/s | Obujamski protok CVS-a |
| q | - | Omjer razrjeđivanja |
| r | - | Omjer površina poprečnih presjeka izokinetičke sonde i ispušne cijevi |
| Ra | % | Relativna vlažnost zraka na usisu |
| Rd | % | Relativna vlažnost zraka za razrjeđivanje |
| Rf | - | faktor odziva ionizacijskog detektora u plamenu |
| ρ | kg/m3 | Gustoća |
| S | kW | Podešenost kočnice motora |
| Si | m-1 | Trenutna vrijednost dimljenja |
| Sλ | - | Faktor λ-pomaka |
| T | K | Apsolutna temperatura |
| Ta | K | Apsolutna temperatura usisnog zraka |
| t | s | Vrijeme mjerenja |
| te | s | Vrijeme električnog odziva |
| tf | s | Vrijeme odziva filtra za Bessel-ovu funkciju |
| tp | s | Vrijeme fizikalnog odziva |
| ∆t | s | Vremenski period između uzastopnih podataka o dimljenju (=1/brzina uzorkovanja) |
| ∆ti | s | Vremenski period za trenutni protok kroz CFV sustav |
| τ | % | Prozirnost dimljenja |
| V0 | m3/okr | Obujamski protok PDP-a pri stvarnim uvjetima |
| W | - | Wobbeov indeks |
| Wact | kWh | Stvarni rad ciklusa ETC-a |
| Wref | kWh | Referentni rad ciklusa ETC-a |
| WF | - | Težinski faktor |
| WFE | - | Efektivni težinski faktor |
| X0 | m³/okr | Funkcija podešavanja obujamnog protoka u PDP sustavu |
| Yi | m-1 | 1 s srednja vrijednost Besselove vrijednosti dimljenja |

2.31.2. Oznake kemijskih komponenti
CH4 metan
C2H6 etan
C2H5OH etanol
C3H8 propan
CO ugljični monoksid
DOP dioktilftalat
CO ugljični dioksid
HC ugljikovodici
NMHC ne-metanski ugljikovodici
NOx dušični oksidi
NO dušični oksid
NO2 dušični dioksid
PT čestice
2.31.3 Kratice
CFV     Venturijeva cijev s kritičnim protokom (Critical flow venturi)
CLD     Kemiluminescentni detektor (engl.: Chemiluminiscent detector)
ELR      Europski ispitni ciklus s dinamičkim opterećenjem (engl.: European load
response test)
ESC      Europski ispitni ciklus s ustaljenim uvjetima (European steady state cycle)
ETC      Europski ispitni ciklus s prijelaznim uvjetima (European transient cycle)
FID       Ionizacijski detektor u plamenu (engl.: Flame ionisation detector)
GC        Plinski kromatograf (engl.: Gas chromatograph)
HCLD   Grijani kemiluminescentni detektor (engl.: Heated chemiluminescent
detector)
HFID    Grijani ionizacijski detektor u plamenu (engl.: Heated flame ionisation
detector)
UNP     Ukapljeni naftni plin (engl.: LPG - Liquefied petroleum gas)
NDIR    Nedisperzivni infracrveni analizator (engl.: Non-dispersiveinfrared
analyser)
PP         Prirodni plin (engl.: NG – Natural gas)
NMC    Filtar propustan samo za metan (engl.: Non-methane cutter)

3. ZAHTJEV ZA HOMOLOGACIJU TIPA
3.1. Zahtjev za homologaciju tipa za tip ili familiju motora u obliku zasebne
tehničke jedinice
3.1.1. Zahtjev za homologaciju tipa motora ili familije motora s obzirom na
razinu emisije plinovitih i krutih štetnih sastojaka iz Dieselovih motora i s
obzirom na razinu emisije plinovitih štetnih sastojaka iz motora na plin podnosi
proizvođač motora ili uredno ovlašteni predstavnik.
3.1.2. Zahtjevu će se priložiti dolje navedeni dokumenti u tri primjerka i
sljedeće pojedinosti:
3.1.2.1. Opis tipa motora ili familije motora, prema potrebi, koja sadrži
specifičnosti koje su opisane u Prilogu II. ovoga Pravilnika, a koje su u skladu
s odredbama iz članaka 6. i 11. – 15. Pravilnika o homologaciji tipa motornih
vozila.
3.1.3. Motor koji su značajke, opisane u Prilogu II., sukladne s ‘tipom motora’
ili ‘osnovnim motorom’, bit će predan tehničkoj ustanovi koja je odgovorna za
provedbu homologacijskih ispitivanja opisanih u točki 6.
3.2. Zahtjev za homologaciju tipa za tip vozila s obzirom na njegov motor
3.2.1. Zahtjev za homologaciju tipa vozila s obzirom na razinu emisije
plinovitih i krutih štetnih sastojaka iz njegovog Dieselovog motora, ili
familije motora, te s obzirom na razinu emisije plinovitih štetnih sastojaka iz
njegovog motora na plin, ili familije motora, podnosi proizvođač vozila ili
uredno ovlašteni predstavnik.
3.2.2. Zahtjevu će se priložiti dolje navedeni dokumenti u tri primjerka i
sljedeće pojedinosti:
3.2.2.1. Opis tipa vozila, dijelova vozila koji su vezani uz motor, tipa motora
ili familije motora, prema potrebi, koji sadrži specifičnosti opisane u Prilogu
II., zajedno s dokumentacijom potrebnom pri primjeni članka 6. odnosno članka 7.
Pravilnika o homologaciji tipa motornih vozila,
3.3. Zahtjev za homologaciju tipa za tip vozila s homologiranim motorom
3.3.1. Zahtjev za homologaciju tipa vozila s obzirom na razinu emisije
plinovitih i krutih štetnih sastojaka iz njegovog homologiranog Dieselovog
motora, otora, ili famotora, te s obzirom na razinu emisije plinovitih štetnih
sastojaka iz njegovog homologiranog motora na plin, ili familije motora, podnosi
proizvođač motora ili uredno ovlašteni predstavnik.
3.3.2. Zahtjevu će se priložiti dolje navedeni dokumenti u tri primjerka i
sljedeće pojedinosti:
3.3.2.1. Opis tipa vozila i dijelova vozila, vezanih uz motor, koji sadrži
specifičnosti opisane u Prilogu II., prema potrebi, te kopiju certifikata o
homologaciji tipa (Prilog VI.) motora ili familije motora, prema potrebi, kao
zasebne tehničke jedinice, koji je ugrađen u taj tip vozila, zajedno sa
dokumentacijom potrebnom pri primjeni članka 3. Pravilnika o homologaciji tipa
motornih vozila.
4. HOMOLOGACIJA TIPA
4.1. Dodjeljivanje homologacije tipa za više goriva
Homologacija tipa za više goriva dodjeljuje se pod uvjetom ispunjavanja
sljedećih zahtjeva:
4.1.1. Za slučaj dizelskog goriva osnovni motor udovoljava zahtjevima ovoga
Pravilnika pri pogonu referentnim gorivom definiranim Prilogom IV.
4.1.2. Za slučaj prirodnog plina osnovni motor treba pokazati sposobnost
prilagodbe bilo kojem sastavu goriva, koje se može pronaći na tržištu. U slučaju
prirodnog plina općenito postoje dva tipa goriva, visoko kalorično gorivo (H-tip
plina) i nisko kalorično gorivo (L-tip plina), ali unutar obje skupine postoji
značajno raspršenje; značajno se razlikuju u sadržaju energije izraženom pomoću
Wobbeovog indeksa i u faktoru l-pomaka (Sl). Izrazi za izračunavanje Wobbeovog
indeksa i faktora l-pomaka prikazani su u točkama 2.25. i 2.26. Prirodni plinovi
čiji je faktor l-pomaka između 0,89 i 1,08 (0,89 Sl 1,08) spadaju u kategoriju
H, dok prirodni plinovi čiji je faktor l-pomaka između 1,08 i 1,19 (1,08 Sl
1,19) spadaju u kategoriju L. Sastav referentnih goriva odražava se na promjene
ovih parametara.
Osnovni motor treba udovoljavati će zahtjevima ovoga Pravilnika pogonjen
referentnim gorivima GR (gorivo 1) i G25 (gorivo 2), definiranim u Prilogu IV,
bez ikakvih prilagođavanja gorivu između dva ispitivanja. Međutim nakon promjene
goriva dopušteno je izvršiti jedan ETC ciklus bez mjerenja koji služi
prilagođavanju. Prije ispitivanja motor će se uhodati postupkom opisanim u točki
3. dodatka 2. Prilogu III.
4.1.2.1. Na zahtjev proizvođača motor se može ispitati s trećim gorivom (gorivom
3) ako je faktor l-pomaka (Sl) između 0,89 (tj. u području ispod GR) i 1,19 (tj.
u području iznad G25), na primjer ako je gorivo 3 gorivo s tržišta. Rezultat tog
ispitivanja smije se koristiti kao temelj za ocjenu sukladnosti proizvodnje.
Goriva su GR (gorivo 1) i G23 (gorivo 3) za kategoriju H te G25 za (gorivo 2) i
G23 (gorivo 3) za kategoriju L.
4.1.3. Za slučaj motora pogonjenog prirodnim plinom koji se sam podešava na
H-tip plinova na jednoj strani i na L-tip plinova na drugoj, te koji se s H-tipa
na L-tip prebacuje pomoću prekidača, osnovni motor ispitat će se s dva značajna
referentna goriva, za svaki tip, definirana Prilogom IV, na oba položaja
prekidača. Goriva su GR (gorivo 1) i G23 (gorivo 3) za H-tip plinova, te G25
(gorivo 2) i G23 (gorivo 3) za L-tip plinova. Osnovni motor treba udovoljiti
zahtjevima ovoga Pravilnika na oba položaja prekidača bez ikakvih podešavanja
dovoda goriva između dva ispitivanja na oba položaja prekidača. Međutim nakon
promjene goriva dopušteno je izvršiti jedan ETC ciklus bez mjerenja koji služi
prilagođavanju. Prije ispitivanja motor će se uhodati postupkom opisanim u točki
3. dodatka 2. Prilogu III.
4.1.3.1. Na zahtjev proizvođača smije se ispitati motor s trećim gorivom umjesto
s gorivom G23 (gorivom 3) ukoliko se faktora ë-pomaka (Së) nalazi između 0,89
(tj. u području ispod GR) i 1,19 (tj. u području iznad G25), npr. kada je gorivo
3 gorivo s tržišta. Rezultat tog ispitivanja smije se koristiti kao temelj za
ocjenu sukladnosti proizvodnje.
4.1.4. U slučaju motora na prirodni plin, za svaki štetni sastojak odredit će se
omjer rezultata emisije ‘r’ prema:

r = rezultat emisije s referentnim gorivom 2

rezultat emisije s referentnim gorivom 1
ili,

ra = rezultat emisije s referentnim gorivom 2

rezultat emisije s referentnim gorivom 3
i,
rb = rezultat emisije s referentnim gorivom 1

rezultat emisije s referentnim gorivom 3

4.1.5. Za slučaj ukapljenog naftnog plina osnovni motor mora
pokazati sposobnost prilagodbe svakom sastavu goriva koje se može naći na
tržištu. Kod ukapljenog naftnog plina postoje promjene u sastavu C3/C4. Te
promjene odražavaju se u referentnom gorivu. Osnovni motor mora udovoljiti
emisijskim zahtjevima pri pogonu referentnim gorivima A i B, definiranim
prilogom IV, bez ikakvih podešavanja dovoda goriva između dva ispitivanja.
Međutim nakon promjene goriva dopušteno je izvršiti jedan ETC ciklus bez
mjerenja koji služi prilagođavanju. Prije ispitivanja motor će se uhodati
postupkom definiranim u točki 3. dodatka 2. Prilogu III.
4.1.5.1. Za svaki štetni sastojak odredit će se omjer rezultata emisije ‘r’
prema:

r =  rezultat emisije s referentnim gorivom B

rezultat emisije s referentnim gorivom A

4.2. Dodjeljivanje homologacije tipa, ograničene na raspon goriva
Homologacije tipa, ograničena na raspon goriva dodjejuje se pod uvjetom
ispunjavanja sljedećih zahtjeva:
4.2.1. Homologacija emisije ispušnih plinova motora pogonjenog prirodnim plinom
i podešenim za rad ili s H-tipom plinova ili s L-tipom plinova.
Osnovni motor ispitat će se s dva značajna referentna goriva za odgovarajući
tip, u skladu s Prilogom IV. Goriva su GR (gorivo 1) i G23 (gorivo3) za H-tip
plinova, te G25 (gorivo 2) i G23 (gorivo 3) za L-tip plinova. Osnovni motor
treba zadovoljavat zahtjeve ovoga pravilnika bez podešavanja dovoda goriva
između dva ispitivanja. Međutim, nakon promjene goriva dopušteno je izvršiti
jedan ETC ciklus bez mjerenja koji služi prilagođavanju. Prije ispitivanja motor
će se uhodati postupkom definiranim u točki 3. dodatka 2. Prilogu III.
4.2.1.1. Na zahtjev proizvođača smije se ispitati s trećim gorivom umjesto s
gorivom G23 (gorivom 3) (gorivo 3) ukoliko se faktora
l-pomaka (Sl) nalazi
između 0,89 (tj. u području ispod GR) i 1,19 (tj. u području iznad G25), npr.
kada je gorivo 3 gorivo s tržišta. Rezultat tog ispitivanja smije se koristiti
kao temelj za ocjenu sukladnosti proizvodnje.
4.2.1.2. Za svaki štetni sastojak odredit će se omjer rezultata emisije ‘r’
prema:

r =  rezultat emisije s referentnim gorivom 2

rezultat emisije s referentnim gorivom 1
ili,

ra = rezultat emisije s referentnim gorivom 2

rezultat emisije s referentnim gorivom 3
i,

rb = rezultat emisije s referentnim gorivom 1

rezultat emisije s referentnim gorivom 3

4.2.1.3. Nakon dostavljanja motora kupcu motor će na sebi imati oznaku (vidi
točku 5.1.5.) koja označava za koji tip plinova je taj motor homologiran.
4.2.2. Homologacija emisije ispušnih plinova motora pogonjenog prirodnim plinom
ili ukapljenim naftnim plinom i podešenim za rad isključivo s jednim određenim
sastavom goriva
4.2.2.1. Osnovni motor udovoljit će emisijskim zahtjevima pri pogonu s
referentnim gorivimgorivima G i G25 u slučaju prirodnog plina, ili s referentnim
gorivima A i B u slučaju ukapljenog naftnog plina, kako je navedeno u Prilogu
IV. Između ispitivanja dopušteno je fino podešavanje sustava dovoda goriva. To
fino podešavanje sastoji se od ponovnog baždarenja baze podataka dovoda goriva,
bez promjene bilo osnovne strategije upravljanja ili osnovne strukture baze
podataka. Ako je to potrebno, dopušteno je promijeniti dijelove koji direktno
utječu na protok goriva (kao što su sapnice za ubrizgavanje).
4.2.2.2. Na zahtjev proizvođača, motor može biti ispitan s referentnim gorivima
GR i G23, ili s referentnim gorivima G25 i G23, a u tom slučaju homologacija
tipa vrijedi samo za H-tip ili L-tip plinova, ovisno o upotrijebljenim gorivima.
4.2.2.3. Prilikom dostavljanja motora kupcu motor na sebi treba imati oznaku
(vidi točku 5.1.5.) koja označava na koji sastav plina je motor podešen.
4.3. Homologacija emisije ispušnih plinova člana familije motora.
4.3.1. Uz iznimku slučaja opisanog točkom 4.3.2. homologacija osnovnog motora
proširit će se na sve članove familije motora bez provođenja daljnjih
ispitivanja, za bilo koji sastav goriva unutar tipa goriva za koje je osnovnom
motoru odobrena homologacija (u slučaju motora iz točke 4.2.2.), ili za isti tip
goriva (u slučaju motora opisanih bilo u točki 4.1. ili u točki 4.2.) za koje je
osnovnom motoru odobrena homologacija.
4.3.2. Sekundarni ispitivani motor
U slučaju zahtjeva za homologaciju tipa motora, ili vozila s obzirom na njegov
motor, a pri tom taj motor pripada familiji motora, ako tehnička služba ustanovi
da predani zahtjev, u odnosu na odabrani osnovni motor, u potpunosti ne
predstavlja familiju motora definiranu Prilogom I., Dodatkom 1., ona može
izabrati i ispitati jedan alternativan i ako je to potrebno jedan dodatni
referentni ispitni motor.
4.4. Certifikat o homologaciji tipa
Certifikat koji odgovara obrascu opisanom u Prilogu VI. izdat će se za
homologaciju određenu točkama 3.1., 3.2. i 3.3.
5. OZNAČIVANJE MOTORA
5.1. Motor homologiran kao tehnička jedinica mora na sebi imati:
5.1.1. zaštitni znak ili trgovački naziv proizvođača motora;
5.1.2. trgovačku oznaka proizvođača;
5.1.3. broj homologacije tipa ispred kojeg se nalazi broj ‘25’ (razlikovni broj
za Hrvatsku);
5.1.4. u slučaju motora na prirodni plin iza broja HOMologacije tipa treba
postaviti jednu od navedenih oznaka:
– H u slučaju da je motor homologiran i podešen za H-tip plinova;
– L u slučaju da je motor homologiran i podešen za L-tip plinova;
– HL u slučaju da je motor homologiran i podešen za oba tipa, H-tip i L-tip,
plinova;
– Ht u slučaju da je motor homologiran i podešen za određeni sastav plina H-tipa
plinova, i moguće ga je finim podešavanjem dovoda goriva prebaciti na neki drugi
određeni plin H-tipa plinova;
– Lt u slučaju da je motor homologiran i podešen za određeni sastav plina L-tipa
plinova, i moguće ga je finim podešavanjem dovoda goriva prebaciti na neki drugi
određeni plin L-tipa plinova;
– HLt u slučaju da je motor homologiran i podešen za određeni sastav plina bilo
kojeg tipa, H-tipa ili L-tipa, plinova, a moguće ga je finim podešavanjem dovoda
goriva prebaciti na neki drugi određeni plin bilo kojeg tipa, H-tipa ili L-tipa,
plinova;
5.1.5. Oznake
U slučaju motora pogonjenih prirodnim plinom ili ukapljenim naftnim plinom s
homologacijama tipa ograničenim na raspon goriva primjenjuju se sljedeće oznake:
5.1.5.1. Sadržaj
Sljedeće podaci moraju biti navedeni:
Za slučaj iz točke 4.2.1.3. na oznaci će pisati ‘PRIMJENJIVATI SAMO S PRIRODNIM
PLINOM H-TIPA ‘ (engl. ONLY FOR USE WITH NATURAL GAS RANGE H). Prema potrebi ‘H’
se mijenja sa ‘L’.
Za slučaj iz točke 4.2.2.3. na oznaci će pisati ‘PRIMJENJIVATI SAMO S PRIRODNIM
PLINOM S TEHNIČKIM OPISOM...’ (engl. ONLY FOR USE WITH NATURAL GAS
SPECIFICATION...) ili ‘PRIMJENJIVATI SAMO S UKAPLJENIM NAFTNIM PLINOM S
TEHNIČKIM OPISOM...’ (engl. ONLY FOR USE WITH LIQUEFIED PETROLEUM GAS
SPECIFICATION...), prema potrebi. S pojedinim sastavnim elementima i graničnim
vrijednostima koje je odredio proizvođač motora dat će se i svi podaci iz
odgovarajuće(ih) tablice(a) u Prilogu IV.
Slova i brojke moraju biti visoki najmanje 4 mm.
*Napomena:*Ukoliko nedostatak prostora ne dozvoljava takvo označavanje, može se postaviti
pojednostavljeni kôd. U tom slučaju objašnjenje koje sadrži sve gore navedene
podatke mora biti lako dostupno svakoj osobi koja puni spremnik goriva, koja
vrši održavanje ili popravke motora i njegovih priključnih uređaja, a isto tako
i nadležnom tijelu vlasti. Mjesto i sadržaj tih objašnjenja odredit će se
dogovorom između proizvođača i tijela za homologaciju.
5.1.5.2. Značajke
Oznaka mora trajati za cijelo vrijeme korisnog životnog vijeka motora. Oznake
moraju biti jasno čitke, a slova i brojke moraju biti neizbrisive. Osim toga
oznake moraju biti pričvršćene na način da traju za cijelo vrijeme korisnog
životnog vijeka motora i da se ne mogu ukloniti a da ih se ne izbriše ili
uništi.
5.1.5.3. Postavljanje
Oznake moraju biti učvršćene na dijelu motora koji je nužan za njegov uobičajeni
rad i koji se u pravilu ne mijenja za vrijeme vijeka trajanja motora. Osim toga
te oznake moraju biti postavljene tako da ih prosječna osoba može lako uočiti,
nakon što je motor opremljen sa svim pomoćnim uređajima potrebnim za njegov rad.
5.2. U slučaju zahtjeva za homologacijom tipa za tip vozila s obzirom na njegov
motor, oznaka opisana točkom 5.1.5. postavit će se i blizu otvora za punjenje
goriva.
5.3. U slučaju zahtjeva za homologacijom tipa za tip vozila s homologiranim
motorom, oznaka opisana točkom 5.1.5. postavit će se i blizu otvora za punjenje
goriva.
6. ZNAČAJKE I ISPITIVANJA
6.1. Opće odredbe
6.1.1. Oprema za smanjenje štetne emisije
6.1.1.1. Sastavni dijelovi koji mogu imati utjecaj na emisiju plinovitih i
krutih štetnih sastojaka iz Dieselovih motora i na emisiju plinovitih štetnih
sastojaka motora na plin konstruirati će se, izraditi i sastaviti tako da, pri
uobičajenom radu, motoru omoguće udovoljavanje zahtjevima ovoga Pravilnika.
6.1.2. Funnkcije opreme za smanjenje štetne emisije
6.1.2.1. Zabranjena je uporaba poremećajnih uređaja i/ili nelogične strategije
za smanjenje štetne emisije.
6.1.2.2. Pomoćni upravljački uređaj može se ugraditi u motor ili u vozilo pod
uvjetom da:
– može djelovati samo izvan uvjeta navedenih u točki 6.1.2.4., ili
– se uključuje samo privremeno, pod uvjetima navedenim u točki 6.1.2.4., u svrhe
kao što su zaštita motora od oštećenja, zaštita uređaja za regulaciju dotoka
zraka, upravljanje dimljenjam, pokretanje hladnog motora ili zagrijavanje, ili
– se uključuje samo ugrađenom signalizacijom u svrhe kao što su siguran rad
motora i pogon u nuždi.
6.1.2.3. Uređaj, funkcija, sustav ili mjera za upravljanje motorom koji djeluju
u uvjetima navedenimu točki 6.1.2.4. i koji dovode do primjene različite ili
izmijenjene strategije za upravljanje motorom u odnosu na onu koja se uobičajeno
primjenjuje tijekom ciklusa za ispitivanje emisije, dopušteni su ako, u skladu
sa zahtjevima iz točaka 6.1.3. i/ili 6.1.4., postoji potpuni dokaz o tome da
dotična mjera ne smanjuje učinkovitost sustava za smanjenje štetne emisije. U
svim ostalim slučajevima takvi uređaju smatraju se poremećajnim uređajem.
6.1.2.4. Za svrhe točke 6.1.2.2., određeni radni uvjeti u ustaljenom stanju i
prijelanim uvjetima jesu:
– nadmorska visina koja nije veća od 1 000 metara (ili odgovarajući atmosferski
tlak od 90 kPa),
– temperatura okoline u rasponu od 283 do 303 K (od 10 do 30 °C),
– temperatura rashladne tekućine motora u rasponu od 343 do 368 K (od 70 do 95
°C).
6.1.3. Posebni zahtjevi za elektroničke sustave za smanjenje štetne emisije
6.1.3.
6.1.3.1. Potrkumentacija
Proizvođač mora dostaviti opisnu dokumentaciju koja omoćuje uvid u osnovnu
koncepciju sustava i sredstva pomoću kojih se, na izravan ili neizravan način,
upravlja njegovim izlaznim veličinama. Dokumentacija se treba sastojati od dva
dijela:
(a) formalne dokumentacije, koja se tehničkoj službi predaje u trenutku
podnošenja zahtjeva za homologaciju i koja sadržava cjelovit opis sustava. Ta
dokumentacija može biti kratka ako je iz nje vidljivo da su u njoj uzete u obzir
sve izlazne veličine koje se mogu dobiti iz svake moguće kombinacije različitih
ulaznih veličina. Ti se podaci prilažu potrebnoj dokumentaciji koja je navedena
u točki 3. Priloga I.;
(b) dodatne dokumentacije iz koje je vidljivo koje je parametre izmijenio
eventualni pomoćni upravljački uređaj te u kojim graničnim uvjetima taj uređaj
radi.
Dodatna dokumentacija treba sadržavati opis logike upravljanja sustavom goriva,
strategije upravljanja točkom paljenja i točke početka ubrizgavanja u svim
fazama rada.
Dodatna dokumentacija također treba sadržavati obrazloženje za uporabu pomoćnih
upravljačkih uređaja i uključivati dodatne podatke i rezultate ispitivanja koji
pokazuju kako mogući pomoćni upravljački uređaji, ugrađeni u motor ili vozilo,
utječu na emisije ispušnih plinova.
Ta dodatna dokumentacija smatra se strogo povjerljivom i ostaju kod proizvođača,
ali mora biti dostupna za pregled prilikom homologacije tipa ili u bilo kojem
trenutku u razdoblju valjanosti homologacije tipa.
6.1.4. Kako bi provjerilo treba li neku strategiju ili mjeru smatrati
poremećajnim uređajem ili neracionalnom strategijom za smanjenje štetne emisije
u skladu s definicijama utočkama 2.28. i 2.30., tijelo nadležno za homologaciju
i/ili tehnička služba mogu zatražiti dodatno provjerno ispitivanje za NOx pomoću
ETC-a koje se može obaviti zajedno s homologacijskim ispitivanjem ili s
postupcima za provjeravanje sukladnosti proizvodnje.
6.1.4.1. Kao alternativa zahtjevima iz Dodatka 4. Priloga III. ovoga Pravilnika,
tijekom ETC provjernog ispitivanja za određivanje emisija NOx može se
upotrijebiti uzorak nerazrijeđenog ispušnog plina, pritom se pridržavajući
tehničkih zahtjeva norme HRN ISO 16183:2002?.
6.1.4.2. Kod provjera koje se vrše kako bi se utvrdilo treba li neku strategiju
ili mjeru smatrati poremećajnim uređajem ili neracionalnom strategijom za
smanjenje štetne emisije u skladu s definicijama iz točaka 2.28. i 2.30.,
prihvaća se dodatno odstupanje od 10% u odnosu na odgovarajuću graničnu
vrijednost NOx.
6.1.5. Prijelazne odredbe za izmjenu i dopunu homologacije tipa
6.1.5.1. Ova se točka primjenjuje samo na nove motore s kompresijskim paljenjem
i na nova vozila pogonjena motorom s kompresijskim paljenjem koji su
homologirani u skladu sa zahtjevima iz reda A u tablicama u točki 6.2.1. Priloga
I. ovoga Pravilnika.
6.1.5.2. Kao alternativa točkama 6.1.3. i 6.1.4., proizvođač tehničkoj službi
može podnijeti rezultate ispitivanja NOx pomoću ETC-a provedenog na motoru koji
je u skldu sa značajkama osnovnog motora opisanog u Prilogu II., vodeći pritom
računa o odredbama točaka 6.1.4.1. i 6.1.4.2. Proizvođač također mora dostaviti
pismenu izjavu da motor ne upotrebljava nikakav poremećajni uređaj ili
neracionalne strategije za smanjenje štetne emisije prema definiciji u točki 2.
ovoga Priloga.
6.1.5.3. Proizvođač također treba dostaviti pismenu izjavu da rezultati
ispitivanja NOx i izjava o sukladnosti za osnovni motor, kako je navedeno u
točki 6.1.4., također vrijede za sve tipove motora koji spadaju u familiju
motora opisanoj u Prilogu II.
6.2. Značajke koje se odnose na emisiju plinovitih i krutih štetnih sastojaka i
na dimljenje.
Za homologaciju tipa u skladu s redom A tablica danih u točki 6.2.1., emisija će
se odrediti ESC i ELR ispitivanjem konvencionalnih Dieselovih motora,
uključujući i one na koje je postavljena oprema za elektronsko upravljanje
ubrizgavanja goriva, vraćanje dijela ispušnih plinova i/ili oksidacijski
katalizator. Dieselovi motori na koje je postavljen napredni sustav za smanjenje
štetne emisije, koji uključuje NOx katalizator i/ili odvajač čestica, dodatno će
se ispitati ETC ispitivanjem.
Ispitivanje za homologaciju tipa u skladu s redom B1 ili B2 ili pak redom C
tablica danih u točki 6.2.1., emisije će se odrediti ESC, ELR i ETC
ispitivanjem.
Emisija plinova motora na plin odredit će se ETC ispitivanjem.
Postupci ESC i ELR ispitivanja opisani su u Prilogu III., dodatku 1., a postupak
ETC ispitivanja u Prilogu III., dodacima 2. i 3.
Emisija plinovitih štetnih sastojaka i, ako je potrebno, krutih štetnih
sastojaka, te, ako je potrebno, dimljenje motora predanog na ispitivanje
izmjerit će se postupkom opisanim u Prilogu III., Dodatku 4. Preporučeni sustavi
za analizu plinovitih štetnih sastojaka, za uzorkovanje krutih čestica te mjerni
sustav za dimljenje opisani su u Prilogu V.
Druge sustave ili analizatore Tehnička služba može odobriti ukoliko se pokaže da
donose istovjetne rezultate pri odgovarajućim ciklusima ispitivanja. Određivanje
istovjetnosti sustava temeljit će se na studiji međuodnosa koja uključuje 7
parova uzoraka (ili više) iz sustava koji se razmatra i referentnog sustava iz
ovoga Pravilnika. Za emisiju čestica referentni sustav može biti isključivo
sustav s razrjeđivanjem i punim protokom. Termin ‘rezultati’ odnosi se na
vrijednost emisije točno određenog ciklusa. Korelacijska ispitivanja obavit će
se u istom laboratoriju, s istom mjernom opremom, na istom motoru, a poželjno je
da se ispitivanja provedu istovremeno. Kriterij istovjetnosti definiran je kao
podudaranje srednjih vrijednosti para uzorka od ±5%. Novi sustav može se
uključiti u ovaj Pravilnik samo ako se određivanje istovrijednosti temelji na
izračunu ponovljivosti i obnovljivosti, kako je opisano u HRN ISO 5725.
6.2.1. Granične vrijednosti
Specifična masa ugljikovog monoksida, sveukupnih ugljikovodika, dušikovih oksida
i krutih čestica određenih ESC ispitivanjem, te neprozirnost dima određeno ELR
ispitivanjem neće biti veće od vrijednosti prikazanih u tablici 1.

*Tablica 1.*
GRANIČNE VRIJEDNOSTI – ESC I ELR ISPITIVANJE

|  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| Red | Masa ugljikovog monoksida | Masa ugljikovodika | Masa dušikovih oksida | Masa čestica |yle="width: 59px; height: 3.05pt; border-left: medium none; border-right: 1.0pt solid black; border-top: 1.0pt solid black; border-bottom: 1.0pt solid black; padding: 2.25pt">

Dimljenje

| (CO) g/kWh | (HC) g/kWh | (NOx) g/kWh | (PT) g/kWh | m-1 |
| A (2000) | 2,1 | 0,66 | 5,0 | 0,1 0,131 | 0,8 |
| B1 (2005) | 1,5 | 0,46 | 3,5 | 0,02 | 0,5 |
| B2 (2008) | 1,5 | 0,46 | 2,0 | 0,02 | 0,5 |
| C (EEV) | 1,5 | 0,25 | 2,0 | 0,02 | 0,15 |
| 1 Za motore s radnim obujmom manjim od 0.75 dm3 po cilindru i brzinom vrtnje pri nazivnoj snazi većom od 3000 min-1. | | | | | |

Kod Dieselovih motora koji se dodatno ispituju ETC ciklusom
ispitivanja, te posebno kod motora na plin, specifična masa ugljikovog
monoksida, ugljikovodika bez metana, metana (tamo gdje se primjenjuje),
dušikovih oksida i krutih čestica (tamo gdje se primjenjuje) neće biti veće od
vrijednosti prikazanih u tablici 2.

*Tablica 2.*
GRANIČNE VRIJEDNOSTI – ETC ISPITIVANJE (1)

|  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| Red | Masa ugljikovog monoksida | Masa ugljikovodika bez metana | Masa metana | Masa dušikovih oksida | Masa čestica |
| (CO) g/kWh | (NMHC) g/kWh | (CH4) (2) g/kWh | (NOx) g/kWh | (PT) (3) g/kWh |
| A (2000) | 5,45 | 0,78 | 1,6 | 5,0 | 0,16 0,21(4) |
| B1 (2005) | 4,0 | 0,55 | 1,1 | 3,5 | 0,03 |
| B2 (2008) | 4,0 | 0,55 | 1,1 | 2,0 | 0,03 |
| C (EEV) | 3,0 | 0,4 | 0,65 | 2,0 | 0,02 |
| 1 Uvjeti za potvrdu prihvatljivosti ETC ispitivanja (vidi Prilog III. Dodatak 2. točku 3.9.) kod mjerenja emisije motora na plin, u odnosu na granične vrijednosti primijenjene u redu A, preispitat će se i, tamo gdje je to potrebno, izmijeniti u skladu s postupkom definiranim u članku 13. Direktive Vijeća 70/156/EEZ.  2 Samo za motore na prirodni plin.  3 Ne može se primijeniti za motore na plin na razinama A i razinama B1 i B2.  4 Za motore s radnim obujmom manjim od 0.75 dm3 po cilindru i brzinom vrtnje pri nazivnoj snazi većom od 3000 min-1. | | | | | |

6.2.2. Mjerenje ugljikovodika kod Dieselovih motora i kod
motora na plin
6.2.2.1. Umjesto mjerenja mase ugljikovodika bez metana, pri ETC ispitivanju,
proizvođač može odabrati mjerenje mase sveukupnih ugljikovodika(THC). U tom
slučaju granična vrijednost mase sveukupnih ugljikovodika je ista kao i
vrijednost mase ugljikovodika bez metana prikazana u tablici 2.
6.2.3. Posebni zahtjevi za Dieselove motore
6.2.3.1. Specifične mase dušikovih oksida mjerene kod nasumce odabranih
kontrolnih točaka unutar područja ESC ispitivanja, ne smiju za više od 10%
prijeći vrijednosti interpolirane pomoću susjednih faza ispitivanja (referenca
Prilog III., Dodatak 1. točke 4.6.2. i 4.6.3.).
6.2.3.2. Vrijednost dimljenja pri nasumce odabranoj brzini vrtnje ELR
ispitivanja ne smije prijeći veću vrijednost dimljenja, od dvije susjedne brzine
vrtnje, za više od 20%, ili pak graničnu vrijednost za više od 5%, zavisno koja
je veća.
7. UGRADBA U VOZILO
7.1. Prilikom homologacije tipa motora, vezano uz ugradnja motora u vozilo bit
će t
će ispunjedećim značajke:
7.1.1. podtlak u usisnoj cijevi neće prijeći vrijednost koja je za tipski
homologirani motor navedena u Prilogu VI.;
7.1.2. protutlak u ispušnoj cijevi neće prijeći vrijednost koja je za tipski
homologirani motor navedena u Prilogu VI.;
7.1.3. obujam ispušnog sustava smije odstupati za najviše 40% od vrijednost koja
je za tipski homologirani motor navedena u Prilogu VI.;
7.1.4. snaga koju troše pomoćni uređaji nužni za rad motora neće prijeći
vrijednost koja je za tipski homologirani motor navedena u Prilogu VI.
8. FAMILIJA MOTORA
8.1. Parametri koji definiraju familiju motora
Familija motora, kako ju odredi proizvođač motora, može biti definirana osnovnim
značajkama koje moraju biti zajedničke svim motorima unutar familije. U nekim
slučajevima dopuštena je interakcija parametara. Kako bi se osiguralo da se samo
motori sa sličnim emisijskim značajkama uključuju u familiju motora ti utjecaji
moraju biti razmotreni.
Da bi se motori mogli smatrati pripadnicima iste familije motora, sljedeća lista
osnovnih parametara mora biti zajednička:
8.1.1. Način rada:
– dvotaktni
– četverotaktni
8.1.2. Rashladni medij:
– zrak
– voda
– ulje
8.1.3. Za plinske motore i motore s pročišćavanjem ispušnih plinova
– broj cilindara
(ostali Dieselovi motori s brojem cilindara manjim od osnovnog motora mogu se
smatrati da pripadaju istoj familiji motora ukoliko sustav dovoda goriva mjeri
gorivo za svaki cilindar zasebno)
8.1.4. Radni obujam pojedinog cilindra:
– motori moraju biti unutar raspona od 15%
8.1.5. Način usisavanja zraka:
– bez nabijanja
– s nabijanjem zraka
– s nabijanjem i hlađenjem nabijenog zraka
8.1.6. Tip/konstrukcija prostora izgaranja:
– predkomora
– vrtložna komora
– direktno ubrizgavanje
8.1.7. Ventili i kanali – raspored, veličina i broj:
– glava cilindra
– stijenka cilindra
– kućište radilice
8.1.8. Sustav ubrizgavanja goriva (Dieselovih motora):
– ubrizgavanje pomoću zajedničkog voda
– redna pumpa
– distribucijska pumpa
– pojedinačni element
– sustav pumpa – brizgaljka
8.1.9. Sustav dovoda goriva (motor na plin):
– jedinica za miješanje
– dovođenje/ubrizgavanje plina (centralno – jedna brizgaljka za cijeli motor,
pojedinačno – jedna brizgaljka za svaki usisni kanal)
– ubrizgavanje tekućine (centralno – jedna brizgaljka za cijeli motor,
pojedinačno – jedna brizgaljka za svaki usisni kanal).
8.1.10. Sustav paljenja (motori na plin)
8.1.11. Razne značajke:
– vraćanje dijela ispušnog plina
– ubrizgavanje vode / emulzije
– ubrizgavanje sekundarnog zraka
– sustav hlađenje nabijenog zraka
8.1.12. Pročišćavanje ispušnih plinova:
– trokomponentni katalizator
– oksidacijski katalizator
– redukcijski katalizator
– toplinski reaktor
– odvajač čestica
8.2. Izbor osnovnog motora
8.2.1. Dieselovi motori
Osnovni motor, familije motora, odabrat će se na osnovi primarnog kriterija o
najvećoj količini dovedenog goriva po jednom taktu, pri deklariranoj brzini
vrtnje gdje se postiže najveći moment. U slučaju da jedan ili više motora imaju
istu vrijednost primarnog kriterija, osnovni motor odabrati će se na osnovi
sekundarnog kriterija o najvećoj količini dovedenog goriva po jednom taktu, pri
nazivnoj brzini vrtnje. Pri određenim uvjetima, tijelo za homologaciju može
zaključiti da se najgori slučaj emisije familije motora može predstaviti
ispitivanjem drugog motora. Stoga tijelo za homologaciju može, na temelju
značajki koje mogu naznačiti da bi mogao imati najveću emisiju unutar te
familije, odabrati dodatni motor za ispitivanje.
Ukoliko motori unutar familije sadrže neke druge promjenjive značajke, za koje
bi se moglo smatrati da utječu na emisiju ispušnih plinova, te značajke će se
identificirati i uzeti u obzir kod odabira osnovnog motora.
8.2.2. Motori na plin
Osnovni motor, familije motora, odabrati će se na osnovi primarnog kriterija o
najvećem radnom obujmu. U slučaju da jedan ili više motora imaju istu vrijednost
primarnog kriterija, osnovni motor odabrati će se na osnovi sekundarnog
kriterija sljedećim redoslijedom:
– najveća količina dovedenog goriva po jednom taktu, pri brzini vrtnje
deklarirane nazivne snage;
– najveće predpaljenje;
– najniži stupanj povrata dijela ispušnih plinova;
– bez zračne pumpe ili s pumpom s najmanjim radnim protokom zraka.
Pri određenim uvjetima, tijelo za homologaciju može zaključiti da se najgori
slučaj emisije familije motora može predstaviti ispitivanjem drugog motora.
Stoga tijelo za homologaciju može, na temelju značajki koje mogu naznačiti da bi
mogao imati najveću emisiju unutar te familije, odabrati dodatni motor za
ispitivanje.
9. SUKLADNOST PROIZVODNJE
9.1. U skladu s odredbama članaka 29. do 32. Pravilnika o homologaciji tipa
motornih vozila, moraju se poduzeti mjere koje će osigurati sukladnost
proizvodnje. Sukladnost proizvodnje provjerava se na temelju opisa u certifikatu
o homologaciji tipa definiranog u Prilogu VI. ovoga pravilnika.
U slučaju da odgovorna tijela nisu zadovoljna s proizvođačevim postupkom
provjere primjenjuju se točke 2.4.2. i 2.4.3. Priloga X. Pravilnika o
homologaciji tipa motornih vozila.
9.1.1. Ukoliko se treba mjeriti emisija štetnih sastojaka motora čija je
homologacija jednom ili više puta izmijenjena ili dopunjena, ispitivanje će se
provesti na motoru (motorima) opisanom (opisanim) u opisnoj dokumentaciji
odgovarajuće izmjene ili dopune.
9.1.1.1. Sukladnost motora podvrgnutog ispitivanju štetnih sastojaka:
Nakon podnošenja odabranih motora ovlaštenim tijelima, proizvođač na njima neće
vršiti nikakva podešavanja.
9.1.1.1.1. Tri motora nasumično se odabiru iz serije. Motori kod kojih se, pri
ispitivanju za homologaciju tipa u skladu s redom A, tablica danih u točki
6.2.1,. vrše samo ESC i ELR ispitivanja ili samo ETC ispitivanja, sukladnost
proizvodnje provjerit će se primjenom istih tih ispitivanja. Uz suglasnost
ovlaštenog tijela, provjera sukladnosti proizvodnje svih ostalih motora,
homologiranih u skladu s redom A, B1 ili B2, ili C tablica danih u točki 6.2.1.,
provesti će se ispitivanjem ili s ESC i ELR ciklusom ili s ETC ciklusom.
Granične vrijednosti dane su u točki 6.2.1. ovog priloga.
9.1.1.1.2. Ako je stručno tijelo zadovoljno sa standardnom devijacijom
proizvodnje danom od proizvođača, a u skladu s Prilogom X. Pravilnika o
homologaciji tipa motornih vozila, koja se odnosi na motorna vozila i njihove
prikolice, ispitivanja se provode u skladu s dodatkom 1. ovog priloga.
Ako je stručno tijelo nije zadovoljno sa standardnom devijacijom proizvodnje
danom od proizvođača, a u skladu s Prilogom X. Pravilnika o homologaciji tipa
motornih vozila, koja se odnosi na motorna vozila i njihove prikolice,
ispitivanja se provode u skladu s dodatkom 2. ovog priloga.
Na zahtjev proizvođača ispitivanja se mogu provesti u skladu s Dodatkom 3. ovog
priloga.
9.1.1.1.3. Na temelji ispitivanja nasumično odabranih motora serijska
proizvodnja smatra se sukladnom ako je za sve štetne sastojke dobivena prolazna
ocjena, a smatra se da nije sukladna ukoliko se dobije negativna ocjena za jedan
štetni sastojak, a u skladu s primijenjenim kriterijem ispitivanja iz
odgovarajućeg dodatka.
Kada je dobivena prolazna ocjena za jedan štetni sastojak, tu ocjenu ne može
promijeniti nikakvo dodatno ispitivanje koje se provodi za ocjenu drugih štetnih
sastojaka.
Ukoliko za sve štetne sastojke nije dobivena prolazna ocjena i ako za jedan
štetni sastojak nije dobivena negativna ocjena, ispitivanje će se provesti na
drugom motoru (vidi sliku 2.)
Ukoliko nije dobivena nikakva ocjena, proizvođač može zaustaviti ispitivanje u
bilo kojem trenutku. U tom slučaju bilježi se negativna ocjena.
9.1.1.2. Ispitivanja će sea će se provesovim motorima. Motori na plin uhodati će
se postupkom definiranim u točki 3. dodatka 2. Priloga III.
9.1.1.2.1. No međutim, na zahtjev proizvođača, ispitivanja se mogu provesti na
Dieselovim motorima ili motorima na plin koji su uhodani duljim vremenskim
periodom od onog iz točke 9.1.1.2., do najviše 100 sati. U tom slučaju, postupak
uhodavanja provesti će proizvođač koji će se obvezati da neće vršiti nikakve
prilagodbe tih motora.
9.1.1.2.2. Kada proizvođač zatraži da on provodi postupak uhodavanja, u skladu s
točkom 9.1.1.2.1., on može biti proveden:
– na svim ispitivanim motorima,
ili,
– na prvom ispitivanom motoru, uz određivanje koeficijenta razvoja prema:
– emisija štetnih sastojaka mjerit će se pri nula i pri ‘x’ sati rada na prvom
ispitivanom motoru
– koeficijent razvoja emisije od nula do ‘x’ sati izračunati će se za svaki
štetni sastojak prema:

emisija kod ‘x’ sati
emisija kod nula sati

Koeficijent razvoja može biti manji od jedan.
Sljedeći ispitivani motor neće se podvrgnuti postupku uhodavanja već će se
izmjerena emisija pri nula sati rada izmijeniti koeficijentom razvoja.
U tom slučaju potrebno je izmjeriti sljedeće vrijednosti:
– vrijednosti pri ‘x’ sati rada prvog motora
– kod drugih motora, vrijednosti pri nula sati rada koje se potom množe s
koeficijentom razvoja.
9.1.1.2.3. Sva ova ispitivanja Dieselovih motora i motora na ukapljeni naftni
plin mogu se provesti s komercijalnim gorivom. Međutim na zahtjev proizvođača
smiju se upotrijebiti referentna goriva opisana u Prilogu IV. To znači
ispitivanja s najmanje dva referentna goriva za svaki motor na plin, kako je
opisano u točki 4. ovog priloga.
9.1.1.2.4. Sva ova ispitivanja motora na prirodni plin mogu se provesti s
komercijalnim gorivom na sljedeći način:
– motori označeni s H oznakom s komercijalnim gorivom H-tipa plinova (0,89
≤ Sl ≤
1,00);
– motori označeni s L oznakom s komercijalnim gorivom iz L-tipa plinova (1,00≤
Sl ≤
1,19);
– motori označeni s HL oznakom s komercijalnim gorivom unutar raspona krajnjih
vrijednosti faktora l-pomaka\_ (0,89
≤ Sl
≤ 1,19).
Međutim na zahtjev proizvođača trebaju se upotrijebiti referentna goriva opisana
u Prilogu IV. Podrazumijeva se da će se tada provoditi isptivanja opisana u
točki 4. ovoga priloga.
9.1.1.2.5. U slučaju spora uzrokovanog s nesukladnošću motora na plin
ispitivanog pri pogonu s s komercijalnim gorivom, ispitivanje će se provesti s
referentnim gorivom s kojim je ispitan osnovni motor, ili s mogućim dodatnim
gorivom 3, u skladu s točkama 4.1.3.1. i 4.2.1.1., s kojim je osnovni motor
mogao biti ispitan. Tada se mora pretvoriti pomoću proračuna koji primjenjuje
odgovarajući (odgovarajuće) faktor (faktore) ‘r’, ‘ra’ ili ‘rb’, kako je opisano
u točkama 4.1.4., 4.1.5.1. i 4.2.1.2.. Ako su r, ra ili rb manji od jedan
pretvorba se neće primijeniti. Izmjereni i izračunati rezultati moraju dokazati
da motor zadovoljava granične vrijednosti pri pogonu sa svim odgovarajućim
gorivima (goriva 1, 2 i, prema potrebi, gorivo 3) u slučaju motora na prirodni
plin te goriva A i B u slučaju motora na ukapljeni naftni plin).
9.1.1.2.6. Ispitivanje sukladnosti proizvodnje motora na plin koji je namijenjen
za rad s jednim specifičnim sastavom goriva, provesti će se s gorivom za koje je
motor podešen.

*Slika 2.*

SHEMA ISPITIVANJA SUKLADNOSTI PROIZVODNJE

![](dodatni/350970.gif)

DODATAK 1.

POSTUPAK ISPITIVANJA SUKLADNOSTI PROIZVODNJE KADA JE STANDARNA DEVIJACIJA
ZADOVOLJAVAJUĆA

1. Ovaj dodatak opisuje postupak koji treba primijeniti pri provjeri sukladnosti
proizvodnje u odnosu na emisiju štetnih sastojaka kada je standardna devijacija
proizvodnje proizvođača zadovoljavajuća.
2. Najmanji dopušteni uzorak je tri motora, a postupak uzorkovanja postavljen je
tako da je vjerojatnost da grupa sa 40% neispravnih motora prođe ispitivanje
0,95 (rizik proizvođača 5%), a istovremeno vjerojatnost da grupa sa 65%
neispravnih motora bude prihvaćena je 0,1 (10% rizik kupca).
3. Za svaki štetni sastojak prikazan u točki 6.2.1. Priloga I upotrebljava se
sljedeća procedura (vidi sliku 2.):
Neka je:
L = prirodni logaritam od granične vrijednosti za štetni sastojak;
ci = prirodni logaritam rezultata mjerenja i-tog motora iz uzorka;
s = procjena standardne devijacije proizvodnje (nakon uzimanja prirodnih
logaritama izmjerenih vrijednosti);
n = trenutni broj uzorka.
4. Za svaki uzorak suma standardnih devijacija od granič­ne vrijednosti
izračunava se formulom:

![](dodatni/350971.gif)

5. Nakon toga:
– ako je statistički rezultat ispitivanja veći od broja prolazne ocjene za
veličinu uzorka danu u tablici 3., taj štetni sastojak dobiva prolaznu ocjenu;
– ako je statistički rezultat ispitivanja manji od broja negativne ocjene za
veličinu uzorka danu u tablici 3., taj štetni sastojak dobiva negativnu ocjenu;
– inače, ispituje se dodatni motor u skladu s točkom 9.1.1.1. Priloga I, te se
primjenjuje postupak izračunavanja na uzorku uvećanom za jednu jedinicu.

*Tablica 3.*
BROJEVI PROLAZNIH I NEGATIVNIH OCJENA PLANA UZORKOVANJA IZ DODATKA 1.

Najmanja veličina uzorka: 3

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| Kumulativni broj ispitanih motora (veličina uzorka) | Broj prolazne ocjene An | Broj negativne ocjene Bn |
| 3 | 3,327 | – 4,724 |
|idth="123" style="width: 92.15pt; height: 13.0pt; border-left: 1.0pt solid black; border-right: 1.0pt solid black; border-top: medium none; border-bottom: medium none; padding: 2.0pt">

4 3,261 | – 4,790 |

| 5 | 3,195 | – 4,856 |
| 6 | 3,129 | – 4,922 |
| 7 | 3,063 | – 4,988 |
| 8 | 2,997 | – 5,054 |
| 9 | 2,931 | – 5,120 |
| 10 | 2,865 | – 5,185 |
| 11 | 2,799 | – 5,251 |
| 12 | 2,733 | – 5,317 |
| 13 | 2,667 | – 5,383 |
| 14 | 2,601 | – 5,449 |
| 15 | 2,535 | – 5,515 |
| 16 | 2,469 | – 5,581 |
| 17 | 2,403 | – 5,647 |
| 18 | 2,337 | – 5,713 |
| 19 | 2,271 | – 5,779 |
| 20 | 2,205 | – 5,8">– 5,845 |
 21 | 2,139 | – 5,911 || 22 | 2,073 | – 5,977 |
| 23 | 2,007 | – 6,043 |
| 24 | 1,941 | – 6,109 |
| 25 | 1,875 | – 6,175 |
| 26 | 1,809 | – 6,241 |
| 27 | 1,743 | – 6,307 |
| 28 | 1,677 | – 6,373 |
| 29 | 1,611 | – 6,439 |
| 30 | 1,545 | – 6,505 |
| 31 | 1,479 | – 6,571 |
| 32 | – 2,112 | – 2,112 |

DODATAK 2.

POSTUPAK ISPITIVANJA SUKLADNOSTI PROIZVODNJE KADA STANDARDNA DEVIJACIJA NIJE
ZADOVOLJAVAJUĆA ILI NIJE DOSTUPNA

1. Ovaj dodatak opisuje postupak koji treba primijeniti pri provjeri sukladnosti
proizvodnje u odnosu na emisiju štetnih sastojaka kada proizvođačeva standardna
devijacija proizvodnje nije zadovoljavajuća ili nije dostupna.
2. Najmanji dopušteni uzorak je tri motora, a postupak uzorkovanja postavljen je
tako da je vjerojatnost da grupa sa 40% neispravnih motora prođe ispitivanje
0,95 (rizik proizvođača 5%), a istovremeno vjerojatnost da grupa sa 65%
neispravnih motora bude prihvaćena je 0,10 (10% rizik kupca).
3. Smatra se da vrijednosti štetnih sastojaka prikazanih u točki 6.2.1. Priloga
I imaju normalnu logaritamsku razdiobu, pa ih stoga treba promijeniti
izračunavajući njihov prirodni logaritam. Neka m0 i m predstavljaju vrijednosti
najmanje i najveće veličine uzorka (m0 = 3 i m = 32) i neka je sa n označena
trenutna veličina uzorka.
4 Ako su prirodni logaritmi izmjerenih vrijednosti označeni sa ÷, ÷,..., ÷i, a L
je prirodni logaritam granične vrijednosti štetnog sastojka, tad vrijedi:

![](dodatni/350972.gif)

5. U tablici 4. prikazani su brojevi prolaznih ocjena (An) i
brojevi negativnih ocjena (Bn) u ovisnosti o trenutnoj veličini uzorka.
Statistički rezultat ispitivanja je omjer i koristi se za određivanje da li je
serija dobila prolaznu ili negativnu ocjenu, prema:
Za m0 ≤ n
≤ m:

– prolazna ocjena seriji ako je
![](dodatni/350973.gif)

– negativna ocjena ako je
![](dodatni/350974.gif)

– ako je
![](dodatni/350975.gif) treba dodati još jedno mjerenje

6. Primjedbe
Kod izračunavanja uzastopnih vrijednosti statističkih veličina slijedeće
rekurzivne jednadžbe su korisne:

![](dodatni/350976.gif)

*Tablica 4.*

BROJEVI PROLAZNIH I NEGATIVNIH OCJENA PLANA UZORKOVANJA IZ DODATKA 2.

Najmanja veličina uzorka: 3

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| Kumulativni broj ispitanih motora (veličina uzorka) | Broj prolazne ocjene An | Broj negativne ocjene Bn |
| 3 | – 0,80381 | 16,64743 |
| 4 | – 0,76339 | 7,68627 |
| 5 | – 0,72982 | 4,67136 |
| 6 | – 0,69962 | 3,25573 |
| 7 | – 0,67129 | 2,45431 |
| 8 | – 0,64406 | 1,94369 |
| 9 | – 0,61750 | 1,59105 |
| 10 | – 0,59135 | 1,33295 |
| 11 | – 0,56542 | 1,13566 |
| 12 | – 0,53960 | 0,97970 |
| 13 | – 0/span> | 0,85307 |
| 14 | – 0,48791 | 0,74801 |
| 15 | – 0,46191 | 0,65928 |
| 16 | – 0,43573 | 0,58321 |
| 17 | – 0,40933 | 0,51718 |
| 18 | – 0,38266 | 0,45922 |
| 19 | – 0,35570 | 0,40788 |
| 20 | – 0,32840 | 0,36203 |
| 21 | – 0,30072 | 0,32078 |
| 22 | – 0,27263 | 0,28343 |
| 23 | – 0,24410 | 0,24943 |
| 24 | – 0,21509 | 0,21831 |
| 25 | – 0,18557 | 0,18970 |
| 26 | – 0,15550 | 0,16328 |
| 27 | – 0,12483 | 0,13880 |
| 28 | – 0,09354 | 0,11603 |
| 29 | – 0,06159 | 0,09480 |
| 30 | – 0,02892 | 0,07493 |
| 31 | – 0,00449 | 0,05629 |
| 32 | – 0,03876 | 0,03876 |

DODATAK 3.

POSTUPAK ISPITIVANJA SUKLADNOSTI PROIZVODNJE NA ZAHTJEV PROIZVOĐAČA

1. Ovaj dodatak opisuje postupak koji treba primijeniti pri provjeri sukladnosti
proizvodnje u odnosu na emisiju štetnih sastojaka, na zahtjev proizvođača.
2. Najmanji dopušteni uzorak je tri motora, a postupak uzorkovanja postavljen je
tako da je vjerojatnost da grupa s 30% neispravnih motora prođe ispitivanje 0,90
(rizik proizvođača 10%), a istovremeno vjerojatnost da grupa sa 65% neispravnih
motora bude prihvaćena je 0,10 (10% rizik kupca).
3. Za svaki štetni sastojak prikazan u točki 6.2.1. Priloga I upotrebljava se
sljedeća procedura (vidi sliku 2.):
Neka je:
L = granična vrijednosti štetnog sastojka;
xi = rezultat mjerenja i-tog motora iz uzorka;
n = trenutni broj uzorka
4. Za uzorak se izračuna statistika ispitivanja kojom se odredi broj nesukladnih
motora, tj. xi ≥ L;
5. Nakon toga:
– ako je statistika ispitivanja manja ili jednaka od broja prolazne ocjene za
veličinu uzorka danu u tablici 5., taj štetni sastojak dobiva prolaznu ocjenu;
– ako je statistička ispitivanja veća ili jednaka od broja negativne ocjene za
veličinu uzorka danu u tablici 5., taj štetni sastojak dobiva negativnu ocjenu;
– inače, ispituje se dodatni motor u skladu s točkom 9.1.1.1. Priloga I, te se
primjenjuje postupak izračunavanja na uzorku uvećanom za jednu jedinicu.
U tablici 5. brojevi prolazne i negativne ocjene izračunati su po međunarodnoj
normi HRN ISO 8422:.

*Tablica 5.*
BROJEVI PROLAZNIH I NEGATIVNIH OCJENA PLANA UZORKOVANJA IZ DODATKA 3.

Najmanja veličina uzorka: 3

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| Kumulativni broj ispitanih motora (veličina uzorka) | Broj prolazne ocjene | Broj negativne ocjene |
| 3 | – | 3 |
| 4 | 0 | 4 |
| 5 | 0 | 4 |
| 6 | 1 | 5 |
| 7 | 1 | 5 |
| 8 | 2 | 6 |
| 9 | 2 | 6 |
| 10 | 3 | 7 |
| 11 | 3 | 7 |
| 12 | 4 | 8 |
| 13 | 4 | 8 |
| 14 | 5 | 9 |
| 15 | 5 | 9 |
| 16 | 6 | 10 |
| 17 | .25pt"> 6 | 10 |
| 18 | 7 | 11 |
| 19 | 8 | 9 |

**PRILOG II.**
OPISNI DOKUMENT Br....U SKLADU S PRILOGOM I. PRAVILNIKA O HOMOLOGACIJI TIPA
MOTORNIH VOZILA
i koji se odnosi na mjere koje treba poduzeti protiv ispuštanja
plinovitih i krutih štetnih sastojaka iz motora s kompresijskim paljenjem za
pogon vozila te protiv ispuštanja plinovitih štetnih sastojaka iz motora s
vanjskim izvorom paljenja za pogon vozila na prirodni plin ili ukapljeni naftni
plin

(PRAVILNIK TPV 141.00)

Tip vozila / osnovni motor / tip motora1:
.............................
0. OPĆI PODACI
0.1. Marka (ime tvrtke): ....................................................
0.2. Tip i gospodarski opis (navesti moguće varijante): .......
0.3. Identifikacijska oznaka tipa, kako i gdje je postavljena,
       ako je
postavljena na vozilu: .......................................
0.4. Kategorija vozila (prema potrebi): ...............................
0.5. Kategorija motora: Diesel/na prirodni plin/na ukapljeni
       naftni plin/na
etanol 1: ..................................................
0.6. Naziv i adresa proizvođača: ........................................
0.7. Mjesto i način pričvršćenja pločice proizvođača te nat­
       pis:
..............................................................................
0.8. Mjesto i način postavljanja oznake EC homologacije (za
       sastavnice i zasebne
tehničke jedinice): .........................
0.9. Adresa (adrese) pogona za sklapanje: ..........................
Prilozi
1. Osnovne značajke (osnovnog) motora i podaci koji se odnose na provođenje
ispitivanja.
2. Osnovne značajke familije motora.
3. Osnovne značajke tipa motora unutar familije.
4. Značajke dijelova vozila, vezanih uz motor (prema potrebi).
5. Fotografije i/ili crteži osnovnog motora/familije motora i, ako je to
potrebno, prostora motora.
6. Navedi daljnje priloge ako ih ima.
Datum, dokument
\_\_\_\_\_\_\_\_\_\_\_\_
1 Prema potrebni obrisati

DODATAK 1.

BITNE ZNAČAJKE (OSNOVNOG) MOTORA I PODACI VEZANI ZA PROVOĐENJE ISPITIVANJA1

1. Opis motora
1.1.     Proizvođač:
...................................................................
1.2.     Proizvođačeva oznaka motora:
......................................
1.3.     Način rada: četverotaktni/dvotaktni2
..............................
1.4.     Broj i položaj cilindara:
.................................................
1.4.1.  Promjer cilindra:
......................................................mm
1.4.2.  Hod klipa:
...............................................................mm
1.4.3.  Redoslijed paljenja:
.......................................................
1.5.     Radni obujam motora:
.............................................cm3
1.6.     Kompresijski omjer3:
....................................................
1.7.     Crtež(i) komore za izgaranje i čela klipa:
........................
1.8.     Najmanja površina poprečnog presjeka usisnog i ispušnog

           kanala:
..........................................................................
1.9.     Brzina vrtnje motora na praznom hodu:
..........................
1.10.   Najveća neto snaga: ............................... kW pri min-1
1.11.   Najveća dopuštena brzina vrtnje
..................................
1.12.   Najveća neto zakretni moment: Nm pri
........................
            ................... min-1
1.13.    Način izgaranja: kompresijsko paljenje / strano paljenje2
1.14.    Gorivo: dizel/ukapljeni naftni plin/prirodni plin-H/prirodni

             plin-L/prirodni plin-HL/etanol
2
1.15.     Sustav hlađenja
1.15.1.   Rashladna tekućina
1.15.1.1. Vrsta tekućine:
..........................................................
1.15.1.2. Vodena crpka: da/ne4
1.15.1.3. Karakteristike ili marka (marke) i tip (tipovi) (ako je po­
               trebno):
......................................................................
1.15.1.4. Prijenosni odnos (odnosi) pogona (ako je potrebno):
1.15.2.    Zrak
1.15.2.1. Ventilator: da/ne1
1.15.2.2. Karakteristike ili marka (marke) i tip (tipovi) (ako je
               potrebno):
1.15.2.3. Prijenosni odnos (odnosi) pogona (ako je potrebno): .
1.16.       Dopuštena temperatura od strane proizvođača
1.16.1.    Hlađenje tekućinom: najveća temperatura na izlazu:
....K
1.16.2.    Zračno hlađenje: referentna točka:
................................
        &nbssp
Najveća temperatura koentne točke: ................K
1.16.3.    Najveća temperatura zraka na izlazu iz hladnjaka usis-
               nog zraka (ako je
potrebno): ......................................K
1.16.4.   Najveća temperatura ispuha u točki u usisnoj (usisnim)
              cijevi (cijevima)
koja je najbliža vanjskoj(im) prirubnici
              (ama) ispušnog(ih) kolektora ili
kompresora pogonjenog
              turbinom na ispušne plinove. K
1.16.5.   Temperatura goriva: min. ..................... K, max........... K

za Dieselove motore na ulazu u pumpu za ubrizgavanje,
               za motore na plin kod
zadnjeg stupnja sniženja tlaka
1.16.6.    Tlak goriva: min. ......................... kPa, max............ kPa

kod zadnjeg stupnja sniženja tlaka, samo motori na pri-
               rodni plin
1.16.7.    Temperatura maziva: min. ...................... K, max....... K
1.17.       Kompresor: da/ne1
1.17.1.    Marka:
........................................................................
1.17.2.    Tip:
.............................................................................
1.17.3.    Opis sustava (npr. najveći tlak punjenja, ventil ograničenja,

               ukoliko je
potrebno): ....................................................
1.17.4.    Hladnjak komprimiranog zraka:  da/ne1
1.18.       Usisni sustav

Najveći dopušteni podtlak u usisnom vodu pri nazivnoj
               brzini vrtne motora i
punom opterećenju koje je definirano
               pod radnim uvjetima Pravilnika TPV 140.00:
............ kPa
1.19.       Ispušni sustav

Najveći dopušteni protutlak ispuha pri nazivnoj brzini vrtne
               motora i pri punom
opterećenju koje je definirano pod radnim
               uvjetima Pravilnika TPV 140.00:
.............................. kPa

Obujam ispušnog sustava: ........................................ cm3
2.            Mjere protiv onečišćenja zraka
2.1.         Naprava za usisavanje isparenja iz kućišta motora (opis i

               crteži):
..........................................................................
2.2.         Dodatne naprave protiv onečišćenja (ako postoje i nisu

               opisane u drugim
točkama): ...........................................
2.2.1.      Katalizator: da/ne5.........................................................
2.2.1.1.   Marka (marke):
............................................................
2.2.1.2.   Tip (tipovi):
..................................................................
2.2.1.3.   Broj katalizatora i elemenata:
........................................
2.2.1.4.   Dimenzije, oblik i obujam katalizatora:
..........................
2.2.1.5.   Tip katalizatora:
...........................................................
2.2.1.6.   Ukupna količina plemenitih kovina:
...............................
2.2.1.7.   Relativna koncentracija:
...............................................
2.2.1.8.   Nosač (struktura i materijal):
........................................
2.2.1.9.   Gustoća članka:
...........................................................
2.2.1.10. Vrsta obloge katalizatora:
.............................................
2.2.1.11. Položaj katalizatora (mjesto i relativni razmak od ispušne
               cijevi):
..........................................................................
2.2.2.      Osjetilo za kisik: da/ne7.................................................
2.2.2.1.   Marka (marke):
...........................................................
2.2.2.2.   Tip:
.............................................................................
2.2.2.3.   Položaj:
.......................................................................
2.2.3.      Ubacivanje zraka: da/ne6..............................................
2.2.3.1.   Tip (pulsiranje zraka, zračna crpka, itd.):
.....................
2.2.4.      Povrat ispušnih plinova: da/ne5.....................................
2.2.4.1.   Karakteristike (količina protoka, itd.):
.........................
2.2.5.      Odvajač čestica: da/ne5
2.2.5.1.   Dimenzije, oblik i obujam odvajača čestica:
.................
2.2.5.2.   Tip i konstrukcija odvajača čestica:
.............................
2.2.5.3.   Položaj (referentni razmak u ispušnom sustavu): ...........
2.2.5.4.   Metoda ili naprava za regeneraciju, opis i/ili crtež:
........
2.2.6.      Ostali sustavi: da/ne 5
2.2.6.1.   Opis i način rada:
........................................................
3.            Napajanje gorivom
3.1.         Dieselovi motori
3.1.1.      Dobavna pumpa za gorivo

Tlak7: .............................. kPa ili karakteristika5:
........
3.1.2.      Sustav ubrizgavanja
3.1.2.1.   Pumpa
3.1.2.1.1. Marka (marke):
.........................................................
3.1.2.1.2. Tip (tipovi)
................................................................
3.1.2.1.3. Količina ubrizgavanja: mm3 (9) po taktu pri brizni vrtnje

                motora:
min-1 i punim ubrizgavanjem, ili karakteristika
              &nbssp  ubrizgavanja8 9:
...................................................

Navesti primijenjenu metodu: na motoru/na ispitnom ure-
                đaju za pumpe
1

Ukoliko motor ima regulaciju količine ubrizganog goriva
                u ovisnosti o tlaku
usisa, navesti karakteristiku ovisnosti
                količine goriva i tlaka usisa brzini
vrtnje motora.
3.1.2.1.4. Pred-ubrizgavanje
3.1.2.1.4.1. Karakteristika pred-ubrizgavanja8:
............................
3.1.2.1.4.2. Statičko vrijeme ubrizgavanja8:
.................................
3.1.2.2.     Visokotlačne cijevi
3.1.2.2.1.  Duljina:
................................................................ mm
3.1.2.2.2.  Unutrašnji promjer: mm
3.1.2.3.     Brizgalice
3.1.2.3.1.  Marka (marke):
.........................................................
3.1.2.3.2.  Tip (tipovi):
................................................................
3.1.2.3.3. ‘Tlak otvaranja: kPa8...................................................

ili dijagram značajke otvaranja8, 9: ..............................
3.1.2.4.      Regulator
3.1.2.4.1.   Marka (marke):
........................................................
3.1.2.4.2.   Tip (tipovi):
...............................................................
3.1.2.4.3.   Brzina vrtnje pri kojoj započinje prekid dovoda goriva

                  pri punom
opterećenju: ...................................... min-1
3.1.2.4.4.   Najveća brzina vrtnje bez opterećenja ................ min-1
3.1.2.4.5.   Brzina vrtnje motora na praznom hodu: .............. min-1
3.1.3.         Sustav za pokretanje hladnog motora
3.1.3.1.      Marka (marke):
.........................................................
3.1.3.2.      Tip (tipovi):
...............................................................
3.1.3.3.      Opis:
........................................................................
3.1.3.4.      Dodatna pomoć pri pokretanju motora:
.....................
3.1.3.4.1.   Marka:
.....................................................................
3.1.3.4.2.   Tip:
..........................................................................
3.2.            Motori koji kao gorivo upotrebljavaju plin10
3.2.1.         Gorivo: prirodni plin(PP)/ukapljeni naftni plin(UNP)
11
3.2.2.         Regulator(i)tlaka ili isparivač/regulator(i) tlaka
11
3.2.2.1.      Marka (marke):
.........................................................
3.2.2.2.      Tip (tipovi):
...............................................................
3.2.2.3.      Broj stupnjeva sniženja tlaka:
.....................................
3.2.2.4.      Tlak u konačnom stupnju: min. ......... kPa, max... kPa
3.2.2.5.      Broj glavnih točaka namještanja:
................................
3.2.2.6.      Broj točaka namještanja na praznom hodu:
................
3.2.2.7.      Broj certifikata sukladno s Pravilnikom TPV 141:
......
3.2.3.         Sustav napajanja gorivom: naprava za miješanje/
                  ubrizgavanje
plina/ubrizgavanje tekućine/izravno ubriz-
                  gavanje11
3.2.3.1.      Reguliranje jačine mješavine:
3.2.3.2.      Opis sustava i/ili shema i crteži:
3.2.3.3.      Broj certifikata sukladno s Pravilnikom TPV 141:
3.2.4.         Naprava za miješanje
3.2.4.1.      Broj:
........................................................................
3.2.4.2.      Marka (marke):
.......................................................
3.2.4.3.      Tip (tipovi):
..............................................................
3.2.4.4.      Položaj:
...................................................................
3.2.4.5.      Mogućnosti namještanja:
..........................................
3.2.4.6.      Broj certifikata sukladno s Pravilnikom TPV 141:
3.2.5.         Ubrizgavanje kroz usisnu cijev
3.2.5.1.      Ubrizgavanje: jednotočkasto/višetočkasto
11
3.2.5.2.      Ubrizgavanje: kontinuirano/istovremeno/sekvencijalno
11
3.2.5.3.      Oprema za ubrizgavanje
3.2.5.3.1.   Marka (marke):
........................................................
3.2.5.3.2.   Tip (tipovi):
..............................................................
3.2.5.3.3.   Mogućnosti namještanja:
..........................................
3.2.5.3.4.   Broj certifikata sukladno s Pravilnikom TPV 141: ....
3.2.5.4.      Pumpa za napajanje (ako se primjenjuje)
3.2.5.4.1.   Marka (marke):
.......................................................
3.2.5.4.2.   Tip (tipovi):
.............................................................
3.2.5.4.3.   Broj certifikata sukladno s Pravilnikom TPV 141: ....
3.2.5.5.      Brizgalica (brizalice)
3.2.5.5.1.   Marka (marke):
......................................................
3.2.5.5.2.   Tip (tipovi):
.............................................................
3.2.5.5.3.   Broj certifikata sukladno s Pravilnikom TPV 141: ....
3.2.6.         Izravno ubrizgavanje
3.2.6.1.      Pumpa za ubrizgavanje/regulator tlaka
12
3.2.6.1.1.   Marka (marke):
.......................................................
3.2.6.1.2.   Tip (tipovi):
.............................................................
3.2.6.1.3.   Namještanje vremena ubrizgavanja:
.........................
3.2.6.1.4.   Broj certifikata sukladno s Pravilnikom TPV 141: ....
3.2.6.2.      Brizgalica (brizgalice)
3.2.6.2.1.   Marka (marke):
......................................................
..
3.2.6.2.2.   Tip (tipovi):
......................................................
3.2.6.2.3.   Tlak otvaranja ili karakteristika13:
............................
3.2.6.2.4.   Broj certifikata sukladno s Pravilnikom TPV 141: ....
3.2.7.         Elektronička upravljačka jedinica (ECU)
3.2.7.1.      Marka (marke):
......................................................
3.2.7.2.      Tip (tipovi):
............................................................
3.2.7.3.      Mogućnosti namještanja:
........................................
3.2.8.         Posebna oprema za prirodni plin kao gorivo
3.2.8.1.      Varijanta 1

(samo za slučaj homologacija motora za nekoliko raz-
                  ličitih sastava goriva)
3.2.8.1.1    Sastav goriva:

metan (CH):     osnova: ........ % mol min. ........ % mol max. ....... % mol
etan (CH):        osnova: ........ % mol min. ........ % mol max. ....... % mol
propan (CH):    osnova: ........ % mol min. ........ % mol max. ....... % mol
butan (CH):      osnova: ........ % mol min. ........ % mol max. ....... % mol
C5/C5+:           osnova: ........ % mol min. ........ % mol max. ....... % mol
kisik (O):          osnova: ........ % mol min. ........ % mol max. ....... % mol
inertni plin (N, He,itd.):
                       osnova: ........ % mol min. ........ % mol max.
....... % mol

3.2.8.1.2.    Brizgalica (brizgalice)
3.2.8.1.2.1. Marka (marke):
...............................................................
3.2.8.1.2.2. Tip (tipovi):
.....................................................................
3.2.8.1.3.    Drugo (ako se primjenjuje):
.............................................
3.2.8.2.       varijanta 2.

(samo za slučaj homologacija motora za nekoliko različitih
                   sastava goriva)
4.                Razvodni kutovi
4.1.             Najveći hod ventila i kutovi otvaranja i zatvaranja u odnosu

                   na mrtve točke
klipa istovrijednih podataka:
4.2.             Referentne veličine i/ili područja namještanja14:
..................
5.                Sustav paljenja (samo motori s vanjskim izvorom paljenja)
5.1.             Tip sustava paljenja: zajednička bobina i svjećice/pojedinačna

                   bobina i
svjećice / drugi (navesti)14
5.2.             Upravljačka jedinica paljenja
5.2.1.          Marka (marke):
.................................................................
5.2.2.          Tip (tipovi):
.......................................................................
5.3.             Krivulja pred-paljenja/matrica pred-paljenja15
16: ...............
5.4.             Predpaljenje
2: ....... stupnjeva prije GMT, pri brzini vrtnje od

                   .................. min-1 i pri apsolutnom tlaku zraka u usisnom ko-
                   lektoru od:
................................................................... kPa
5.5.             Svjećice
5.5.1.          Marka (marke):
..................................................................
5.5.2.          Tip (tipovi):
.........................................................................
5.5.3.          Namještenje razmaka kontakata:
.................................. mm
5.6.             Bobina(e)
5.6.1.          Marka (marke):
...................................................................
5.6.2.          Tip (tipovi):
..........................................................................
6.                Druge naprave koje pogoni motor

Motor predan na ispitivanja na sebi će imati pomoćne uređaje
                   nužne za njegov rad
(npr. ventilator, pumpa za vodu, itd.),
                   kako je definirano pod radnim uvjetima
Pravilnika TPV 140.00,
                   Prilog I., točka 5.1.1.
6.1.             Pomoćni uređaji koje treba postaviti za ispitivanje

Ako je pomoćne uređaje nemoguće ili neprikladno postaviti na
                  ispitnom stolu, u
cijelom radnom području ispitnog(ih) ciklusa
                  odredit će se snaga koju tri
uređaji troše i oduzeti će se od izmje-
                  rene snage motora.
6.2.            Pomoćni uređaji koje treba ukloniti za ispitivanje

Pomoćni uređaji koji su potrebni samo za rad vozila (npr. kom-
                  presor zraka,
klimatizacijskzacijski uređaj, itd.) za potrebe ispitivanja bit
 &bsp               će uklonjeni. Kada se
ti pomoćni uređaji ne mogu ukloniti, cijelom
                  radnom području ispitnog(ih)
ciklusa može se odrediti snaga koju
                  tri uređaji troše i dodati na izmjerenu
snagu motora.
7.               Dodatni podaci o uvjetima ispitivanja
7.1.            Korišteno mazivo
7.1.1.         Marka (marke):
.........................................................................
7.1.2.         Tip (tipovi):
................................................................................

(ako se miješa mazivo s gorivom treba navesti udio ulja u mješavini):
7.2.            Druge naprave koje pogoni motor (ako se primjenjuje)

Snaga koju potroše pomoćni uređaji određuje se samo:

– ako pomoćni uređaji nužni za rad motora nisu postavljeni na motor,
                   i/ili

– ako su pomoćni uređaji koji nisu nužni za rad motora postavljeni na motor.
7.2.1.          Brojanje i identifikacijski detalji:
7.2.2.          Snaga potrošena pri raznim naznačenim brzinama vrtnje:

|  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| Pomoćni uređaji | Snaga potrošena pri raznim brzinama vrtnje | | | | | | |
| Prazan hod | Niska brzina vrtnje | Visoka brzina vrtnje | Brzina vrtnje A1 | Brzina vrtnje B1 | Brzina vrtnje C1 | Referentna brzina vrtnje2 |
| P(a)  Pomoćni uređaji nužni za rad motora (oduzeti od izmjerene snage motora) vidi točku 6.1. |  |  |  |  |  |  |  |
| P(b)  Pomoćni uređaji koji nisu nužni za rad motora (dodati na izmjerenu snage motora) vidi točku 6.2. |  |  |  |  |  |  |  |
| 1 ESC ispitivanje  2 Samo ETC ispitivanje | | | | | | | |

8.                 Radne značajke motora
8.1.              Brzine vrtnje motora17

Niska brzina vrtnje (nlo):
.................................................. min-1

Visoka brzina vrtnje (nhi):
................................................ min-1

za ESC i ELR cikluse

Brzina vrtnje praznog hoda: .............................................. min-1

Brzina vrtnje A: min-1 Brzina vrtnje B: .............................. min-1

Brzina vrtnje C:
................................................................ min-1

za ETC ciklus

Referentna brzina vrtnje: ................................................... min-1
8.2.              Snaga motora (izmjerena u skladu s odredbama Pravilnia TPV

                    140.00, u kW

|  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
|  | Brzina vrtnje motora | | | | |
| Prazan hod | Brzina vrtnje A1 | Brzina vrtnje B1 | Brzina vrtnje C1 | Referentna brzina vrtnje2 |
| P(m)  Snaga izmjerena na ispitnom stolu |  |  |  |  |  |
| P(a)  Snaga potrošena od pomoćnih uređaja koje treba postaviti za ispitivanje (točka 6.1.)  – ako su postavljeni  – ako nisu postav­ljeni | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 |
| P(b)  Snaga potrošena od pomoćnih uređaja koje treba ukloniti za ispitivanje (točka 6.2.)  – ako su postavljeni  – ako nisu postav­ljeni | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 |
| P(n)  Neto snaga mo> = P(m)-P(a)+P(b) |  |  |  |  |  |
| 1 ESC ispitivanje  2 Samo ETC ispitivanje | | | | | |

8.3.             Postavke kočnice motora (kW)

Namještenja kočnice motora pri ESC i ELR ispitivanju te pri refe-
                   rentnom ciklusu ETC ispitivanja temeljit će se na neto snazi motora

                   P(n), iz točke 8.2.
Preporuča se postavljanje motora na ispitni stol
                   u neto stanju. U tom slučaju
P(m) i P(n) su jednake. Ako je pogon
                   motora u neto stanju nemoguć ili
neprikladan, namještanja kočnice
                   motora ispravit će se na neto stanje pomoću
gore navedene formule.
8.3.1.          ESC i ELR ispitivanja

Postavke kočnice motora izračunavaju se prema izrazu iz Priloga III
                   dodatka 1.
točke 1.2.

|  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| Postotak opterećenja | Brzina vrtnje | | | |
| Prazan hod | Brzina vrtnje A | Brzina vrtnje B | Brzina vrtnje C |
| 10 |  |  |  |  |
| 25 |  |  |  |  |
| 50 |  |  |  |  |
| 75 |  |  |  |  |
| 100 |  |  |  |  |

8.3.2.            ETC ispitivanje

Ako se motor ne ispituje u neto stanju, proizvođač motora će
                    za cijelo radno
područje ciklusa dostaviti korekcijsku for-
                    mulu za pretvaranje izmjerene snage
ili izmjerenog rada ciklusa,
                    određenih u skladu s Prilogom III dodatkom 2.
točkom 2., na
                    neto snagu ili neto rad ciklusa, a tehnička služba će ju odobriti.
\_\_\_\_\_
1 U slučaju nekonvencionalnih motora i sustava,
proizvođač će pribaviti podatke koji su istovjetni ovdje navedenima.
2 Prekriži ono što ne odgovara.
3 Navedi dopuštena odstupanja.
4 Prekriži ono što ne odgovara.
5 Prekriži ono što ne odgovara.
6 Prekriži ono što ne odgovara.
7 Navedi dopušteno odstupanje
8 Navedi dopušteno odstupanje
9 Prekriži ono što ne odgovara.
10 U slučaju drugačije raspoređenih sustava, navesti istovjetne
informacije (za točku 3.2.)
11 Prekriži ono što ne odgovara.
12 Prekriži ono što ne odgovara.
13 Navedi dopušteno odstupanje
14 Prekriži ono što ne odgovara.
15 Prekriži ono što ne odgovara.
16 Navedi dopuštena odstupanja.
17 Navesti dopuštena odstupanja; moraju biti unutar ±3% od
vrijednosti naznačenih od proizvođača

DODATAK 2.

BITNE ZNAČAJKE FAMILIJE MOTORA

1.                 Zajednički parametri
1.1.              Način rada:
1.2.              Rashladni medij:
1.3.              Broj cilindara
1:
1.4.              Obujam pojedinog cilindra:
1.5.              Način punjenja zrakom:
1.6.              Komora za izgaranje tip/konstrukcija:
1.7.              Ventili i kanali – raspored, veličina i broj:
1.8.              Sustav dovoda goriva:
1.9.              Sustav paljenja (motori na plin):
1.10.            Ostale razne značajke:

– sustav hlađenja komprimiranog zraka 1:

– povrat ispušnih plinova 1:

– ubrizgavanje vode/emulzije 1:

– ubrizgavanje zraka1:
1.11.            Pročišćavanje ispušnih plinova
1:

Dokaz jednakog (ili najmanjeg za osnovni motor)odnosa:
                    kapacitet sustava/dovod
goriva po taktu, prema broju(evima)
                    dijagrama:
2.                 Spisak familije motora
2.1.              Naziv familije Dieselovih motora:
2.1.1.           Tehnički opis motora unutar te familije:

|  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
|  | | | | | Osnovni motor |
| Tip motora |  |  |  |  |  |
| Broj cilindara |  |  |  |  |  |
| Nazivna brzina vrtnje (min-1) |  |  |  |  |  |
| Količina goriva po taktu (mm3) |  |  |  |  |  |
| Nazivna neto snaga (kW) |  |  |  |  |  |
|95pt"> Brzina vrtnje pri najvećem zakretnom momentu (min-1) |  |  |  |  |  |
| Količina goriva po taktu (mm3) |  |  |  |  |  |
| Najveći zakretni moment (Nm) |  |  |  |  |  |
| Manja brzina vrtnje u praznom hodu (min-1) |  |  |  |  |  |
| Radni obujam cilindra (u % od osnovnog motora) |  |  |  |  | 100 |

2.2.             Naziv familije motora na plin:
2.2.1.          Tehnički opis motora unutar te familije:

|  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
|  | | | | | Osnovni motor |
| Tip motora |  |  |  |  |  |
| Broj cilindara |  |  |  |  |  |
| Nazivna brzina vrtnje (min-1) |  |  |  |  |  |
| Količina goriva po taktu (mg) |  |  |  |  |  |
| Nazivna neto snaga (kW) |  |  |  |  |  |
| Brzina vrtnje pri najvećem zakretnom momentu (min-1) |  |  |  |  |  |
| Količina goriva po taktu (mm3) |  |  |  |  |  |
| Najveći zakretni moment (Nm) |  |  |  |  |  |
| Manja brzina vrtnje u praznom hodu (min-1) |  |  |  |  |  |
| Radni obujam cilindra (u % od osnovnog motora) |  |  |  |  | 100 |
| Trenutak preskakanja iskre |  |  |  |  |  |
| Protok u povratu ispušnih plinova |  |  |  |  |  |
| Zračna pumpa da/ne |  |  |  |  |  |
| Stvarni protok kroz zračnu pumpu |  |  |  |  |  |

 \_\_\_\_\_\_
1 Ako nije primjenjivo
stavi oznaku n.a.

Dodatak 3.

BITNE ZNAČAJKE TIPA MOTORA UNUTAR FAMILIJE1

1.                 Opis motora
1.1.              Proizvođač:
..........................................................................
1.2.              Proizvođačeva oznaka motora:
.............................................
1.3.              Način rada: četverotaktni / dvotaktni2
1.4.              Broj i položaj cilindara:
.........................................................
1.4.1.           Promjer cilindra:
............................................................ mm
1.4.2.           Hod klipa:
..................................................................... mm
1.4.3.           Redoslijed paljenja:
1.5.              Radni obujam motora:
.................................................... cm3
1.6.              Kompresijski omjer3:
............................................................
1.7.              Crtež(i) komore za izgaranje i čela klipa:
...............................
1.8.      &         Najmanja površrečnog presjeka usisnog i ispušnog

                    kanala:
.................................................................................
1.9.              Brzina vrtnje motora na praznom hodu:
.................................
1.10.            Najveća neto snaga: ...............kW pri
.......................... min-1
1.11.            Najveća dopuštena brzina vrtnje
1.12.            Najveća neto zakretni moment: .......... Nm pri min-1
1.13.            Način izgaranja: kompresijsko paljenje/strano paljenje2
1.14.            Gorivo: dizel/ukapljeni naftni plin/prirodni plin-H/prirodni

                    plin-L/prirodni plin-HL/etanol
2
1.15.            Sustav hlađenja
1.15.1.         Rashladna tekućina
1.15.1.1.      Vrsta tekućine:
......................................................................
1.15.1.2.      Vodena crpka: da/ne 2
1.15.1.3.      Karakteristike ili marka (marke) i tip (tipovi) (ako je potrebno):
1.15.1.4.      Prijenosni odnos (odnosi) pogona (ako je potrebno):
..............
1.15.2.         Zrak
1.15.2.1.      Ventilator: da/ne 4
1.15.2.1.      Karakteristike ili marka (marke) i tip (tipovi) (ako je potrebno):
1.15.2.3.      Prijenosni omjer (omjeri) pogona (ako je potrebno):
...............
1.16.            Dopuštena temperatura od strane proizvođača
1.16.1.         Hlađenje tekućinom: najveća temperatura na izlazu:
............. K
1.16.2.         Zračno hlađenje: referentna točka: Najveća temperatura kod

                    referentne
točke: ................................................................. K
1.16.3.         Najveća temperatura zraka na izlazu iz hladnjaka usisnog zraka

                    (ako je
potrebno): .............................................................. K
1.16.4.         Najveća temperatura ispuha u točki u usisnoj (usisnim) cijevi

                    (cijevima)
koja je najbliža vanjskoj(im) prirubnici(ama) ispuš-
                    nog(ih) kolektora ili
kompresora pogonjenog turbinom na is-
                    pušne plinove.
.................................................................... K
1.16.5.         Temperatura goriva: min. ................K, max......................... K

za Dieselove motore na ulazu u pumpu za ubrizgavanje, za mo-
                    tore na prirodni plin
kod zadnjeg stupnja sniženja tlaka
1.16.6.         Tlak goriva: min. ......................... kPa, max..................... kPa

kod zadnjeg stupnja sniženja tlaka, samo motori na prirodni plin
1.16.7.         Temperatura maziva: min. .................. K, max.................... K
1.17.            Kompresor: da/ne5
1.17.1.         Marka:
..................................................................................
1.17.2.         Tip:
........................................................................................
1.17.3.         Opis sustava (npr. najveći tlak punjenja, ventil ograničenja, ukoli-
                    ko je
potrebno):
1.17.4.         Hladnjak komprimiranog zraka: da/ne5
1.18.            Usisni sustav

Najveći dopušteni podtlak u usisnom vodu pri nazivnoj brzini vrt-
                    ne motora i
punom opterećenju koje je definirano pod radnim uv-
                    jetima  Pravilnika TPV 140.00:
kPa
1.19.            Ispušni sustav

Najveći dopušteni protutlak ispuha pri nazivnoj brzini vrtne moto-
                    ra i pri punom
opterećenju koje je definirano pod radnim uvjetima
                    Pravilnika TPV 140.00:
.......................... kPa

Obujam ispušnog sustava: ....................................................cm3
2.                 Mjere protiv onečišćenja zraka
2.1.              Naprava za usisavanje isparenja iz kućišta motora (opis i crteži):
2.2.              Dodatne naprave protiv onečišćenja (ako postoje i nisu opisane u

                    drugim
točkama):
2.2.1.           Katalizator: da/ne
5
2.2.1.1.        Broj katalizatora i elemenata:
.....................................................
2.2.1.2.        Dimenzije, oblik i obujam katalizatora:
.......................................
.
2.2.1.3.        Tip ktora:
........................................................................
2.2.1.4.        Ukupna količina plemenitih kovina:
...........................................
2.2.1.5.        Relativna koncentracija:
............................................................
2.2.1.6.        Nosač (struktura i materijal):
.....................................................
2.2.1.7.        Gustoća članka:
........................................................................
2.2.1.8.        Vrsta obloge katalizatora:
.........................................................
2.2.1.9.        Položaj katalizatora (mjesto i relativni razmak od ispušne cijevi):
2.2.2.           Osjetilo za kisik: da/ne
6
2.2.2.1.        Tip:
.........................................................................................
2.2.3.           Ubacivanje zraka: da/ne
6
2.2.3.1.        Tip (pulsiranje zraka, zračna crpka, itd.):
.................................
2.2.4.           Povrat ispušnih plinova: da/ne
6
2.2.4.1.        Karakteristike (količina protoka, itd. ):
....................................
2.2.5.           Odvajač čestica: da/ne
6
2.2.5.1.        Dimenzije, oblik i obujam odvajača čestica:
.............................
2.2.5.2.        Tip i konstrukcija odvajača čestica:
.........................................
2.2.5.3.        Položaj (referentni razmak u ispušnom sustavu):
.......................
2.2.5.4.        Metoda ili naprava za regeneraciju, opis i/ili crtež:
....................
2.2.6.           Ostali sustavi: da/ne
6
2.2.6.1.        Opis i način rada:
...................................................................
3.                 Napajanje gorivom
3.1.              Dieselovi motori
3.1.1.           Dobavna pumpa za gorivo

Tlak 7: kPa ili karakteristika 6:
.................................................
3.1.2.           Sustav ubrizgavanja
3.1.2.1.        Pumpa
3.1.2.1.1.     Marka (marke):
......................................................................
3.1.2.1.2.     Tip (tipovi)
3.1.2.1.3.     Količina ubrizgavanja: mm3 (7) po taktu pri brizni vrtnje motora:

                    min-1 i punim ubrizgavanjem, ili karakteristika ubrizgavanja
6, 7: ..

Navesti primijenjenu metodu: na motoru/na ispitnom uređaju za
                    pumpe
8

Ukoliko motor ima regulaciju količine ubrizganog goriva u ovis-
                    nosti o tlaku
usisa, navesti karakteristiku ovisnosti količine goriva
                    i tlaka usisa brzini
vrtnje motora.
3.1.2.1.4.     Pred-ubrizgavanje
3.1.2.1.4.1.  Karakteristika pred-ubrizgavanja 9:
.........................................
3.1.2.1.4.2.  Statičko vrijeme ubrizgavanja8:
...............................................
3.1.2.2.        Visokotlačne cijevi
3.1.2.2.1.     Duljina:
............................................................................ mm
3.1.2.2.2.     Unutrašnji promjer:
.......................................................... mm
3.1.2.3.        Brizgalice
3.1.2.3.1.     Marka (marke):
3.1.2.3.2.     Tip (tipovi):
3.1.2.3.3.     ‘Tlak otvaranja: .................. kPa8 ili dijagram značajke
otvara-
                    nja8 9:
3.1.2.4.        Regulator
3.1.2.4.1.     Marka (marke):
......................................................................
3.1.2.4.2.     Tip (tipovi):
............................................................................
3.1.2.4.3.     Brzina vrtnje pri kojoj započinje prekid dovoda goriva pri punom

                    opterećenju:
.................................................................... min-1
3.1.2.4.4.     Najveća brzina vrtnje bez opterećenja
............................. min-1
3.1.2.4.5.     Brzina vrtnje motora na praznom hodu:
............................ min-1
3.1.3.           Sustav za pokretanje hladnog motora
3.1.3.1.        Marka (marke):
......................................................................
3.1.3.2.        Tip (tipovi):
............................................................................
3.1.3.3.        Opis:
.....................................................................................
3.1.3.4.        Dodatna pomoć pri pokretanju motora:
..................................
3.1.3.4.1.     Marka:
..................................................................................
3.1.3.4.2.     Tip:
.......................................................................................
3.2.              Motori koji kao gorivo upotrebljavaju plin
10
3.2.1.           Gorivo: prirodni plin(PP)/ukapljeni naftni plin(UNP)
9
3.2.2.           Regulator(i)tlaka ili isparivač/regulator(i) tlaka
9
3.2.2.1.        Marka (marke):
............................................................................
2.        Tip (tipovi):
...........................................................................
3.2.2.3.        Broj stupnjeva sniženja tlaka:
................................................
3.2.2.4.        Tlak u konačnom stupnju: min. ........ kPa, max.
.............. kPa
3.2.2.5.        Broj glavnih točaka namještanja:
...........................................
3.2.2.6.        Broj točaka namještanja na praznom hodu:
...........................
3.2.2.7.        Broj certifikata sukladno s 1999/96/EZ:
................................
3.2.3.           Sustav napajanja gorivom: naprava za miješanje/ubrizga-
                    vanje
plina/ubrizgavanje tekućine/izravno ubrizgavanje 11........
3.2.3.1.        Reguliranje jačine mješavine:
.................................................
3.2.3.2.        Opis sustava i/ili shema i crteži:
.............................................
3.2.3.3.        Broj certifikata sukladno s 1999/96/EZ:
................................
3.2.4.           Naprava za miješanje
3.2.4.1.        Broj:
....................................................................................
3.2.4.2.        Marka (marke):
...................................................................
3.2.4.3.        Tip (tipovi):
..........................................................................
3.2.4.4.        Položaj:
...............................................................................
3.2.4.5.        Mogućnosti namještanja:
......................................................
3.2.4.6.        Broj certifikata sukladno s 1999/96/EZ:
...............................
3.2.5.           Ubrizgavanje kroz usisnu cijev
3.2.5.1.        Ubrizgavanje: jednotočkasto/višetočkasto
11
3.2.5.2.        Ubrizgavanje: kontinuirano/istovremeno/sekvencijalno
11
3.2.5.3.        Oprema za ubrizgavanje
3.2.5.3.1.     Marka (marke):
...................................................................
3.2.5.3.2.     Tip (tipovi):
..........................................................................
3.2.5.3.3.     Mogućnosti namještanja:
......................................................
3.2.5.3.4.     Broj certifikata sukladno s 1999/96/EZ:
...............................
3.2.5.4.        Pumpa za napajanje (ako se primjenjuje)
3.2.5.4.1.     Marka (marke):
...................................................................
3.2.5.4.2.     Tip (tipovi):
.........................................................................
3.2.5.4.3.     Broj certifikata sukladno s 1999/96/EZ:
...............................
3.2.5.5.        Brizgalica (brizgalice)
3.2.5.5.1.     Marka (marke):
...................................................................
3.2.5.5.2.     Tip (tipovi):
..........................................................................
3.2.5.5.3.     Broj certifikata sukladno s 1999/96/EZ:
...............................
3.2.6.           Izravno ubrizgavanje
3.2.6.1.        Pumpa za ubrizgavanje/regulator tlaka12
3.2.6.1.1.     Marka (marke):
...................................................................
3.2.6.1.2.     Tip (tipovi):
.........................................................................
3.2.6.1.3.     Namještanje vremena ubrizgavanja:
.....................................
3.2.6.1.4.     Broj certifikata sukladno s 1999/96/EZ:
...............................
3.2.6.2.        Brizgalica (brizgalice)
3.2.6.2.1.     Marka (marke):
..................................................................
3.2.6.2.2.     Tip (tipovi):
........................................................................
3.2.6.2.3.     Tlak otvaranja ili karakteristika13:
.......................................
3.2.6.2.4.     Broj certifikata sukladno s 1999/96/EZ:
.............................
3.2.7.           Elektronička upravljačka jedinica (ECU)
3.2.7.1.        Marka (marke):
.................................................................
3.2.7.2.        Tip (tipovi):
.......................................................................
3.2.7.3.        Mogućnosti namještanja:
...................................................
3.2.8.           Posebna oprema za prirodni plin kao gorivo
3.2.8.1.        Varijanta 1

(samo za slučaj homologacija motora za nekoliko različitih
                    sastava goriva)
3.2.8.1.1.     Sastav goriva:

metan (CH4):                osnova: % mol min. % mol max. % mol
etan (C2H6):                 osnova: % mol min. % mol max. % mol
propan (C3H8):             osnova: % mol min. % mol max. % mol
butan (C4H10):              osnova: % mol min. % mol max. % mol
C5/C5+:                       osnova: % mol min. % mol max. % mol
kisik (O2):                     osnova: % mol min. % mol max. % mol
inertni plin (N, He, itd.): osnova: % mol min. % mol max. % mol

3.2.8.1.2.     Brizgalica (brizgalice)
3.2.8.1.2.1.  Marka (marke):
3.2.8.1.2.2.  Tip (tipovi):
3.2.8.1.3.     Drugo (ako se primjenjuje)
3.2.8.2.        Varijanta 2.
        &nbssp
(samo za slučaj homologacija motora za nekoliko
                     različitih sastava goriva)
4.                 Razvodni kutovi
4.1.              Najveći hod ventila i kutovi otvaranja i zatvaranja

                    u odnosu na mrtve točke
klipa istovrijednih podataka:
4.2.              Referentne veličine i/ili područja namještanja14:
...................
5.                 Sustav paljenja (samo motori s vanjskim izvorom

                    paljenja)
5.1.              Tip sustava paljenja: zajednička bobina i svjećice/pojedinačna

                    bobina i
svjećice/bobina na svjećici/drugi (navesti)14
5.2.              Upravljačka jedinica paljenja
5.2.1.           Marka (marke):
....................................................................
5.2.2.           Tip (tipovi):
5.3.              Krivulja pred-paljenja/matrica pred-paljenja1 35:
5.4.             Pred-paljenje
16: ........... stupnjeva prije GMT, pri brzini vrtnje
                   od
............... min-1 i pri apsolutnom tlaku zraka u usisnom ko-
                   lektoru od:
...................................................................... kPa
5.5.            Svjećice
5.5.1.         Marka (marke):
......................................................................
5.5.2.         Tip (tipovi):
............................................................................
5.5.3.         Namještenje razmaka kontakata:
...................................... mm
5.6.            Bobina(e)
5.6.1.         Marka (marke):
......................................................................
5.6.2.         Tip (tipovi):
............................................................................
\_\_\_\_\_
1 Treba podnijeti za svaki motor iz familije motora
2 Prekriži ono što ne odgovara.
3 Navedi dopuštena odstupanja.
4 Prekriži ono što ne odgovara.
5 Prekriži ono što ne odgovara.
6 Prekriži ono što ne odgovara.
7 Navedi dopušteno odstupanje
8 Navedi dopušteno odstupanje.
9 Prekriži ono što ne odgovara.
10 U slučaju drugkčije raspoređenih sustava, navesti istovjetne
informacije (za točku 3.2.)
11 Prekriži ono što ne odgovara.
12 Prekriži ono što ne odgovara.
13 Navedi dopušteno odstupanje
14 Prekriži ono što ne odgovara.
15 Navedi dopuštena odstupanja.
16 Navedi dopuštena odstupanja.

DODATAK 4.

ZNAČAJKE DIJELOVA VOZILA POVEZANIH S MOTOROM

1.             Podtlak u usisnoj cijevi pri nazivnoj brzini vrtnje i 100% optere-
                ćenja:
............................................................................... kPa
2.             Protutlak ispuha pri nazivnoj brzini vrtnje i 100% opterećenja:
..

......................................................................................... kPa
3.             Obujam ispušnog sustava:
................................................ cm3
4.             Snaga koju pomoćni uređaji nužni za rad motora troše, kako je

                definirano pod
radnim uvjetima Pravilnika TPV 140.00, Prilog I.
                točka 5.1.1.

|  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| Pomoćni uređaji | Snaga potrošena pri raznim brzinama vrtnje (kW) | | | | | | |
| Prazan hod | Niska brzina vrtnje | Visoka brzina vrtnje | Brzina vrtnje A1 | Brzina vrtnje B1 | Brzina vrtnje C1 | Referent­na brzina vrtnje2 |
| P(a)  Pomoćni uređaji nužni za rad motora (oduzeti od izmjerene snage motora) vidi Dodatak 1. točku 6.1. |  |  |  |  |  |  |  |
| 1 ESC ispitivanje  2 Samo ETC ispitivanje | | | | | | | |

**PRILOG III.**
POSTUPAK ISPITIVANJA

1. UVOD
1.1. Ovaj Prilog opisuje postupke određivanja emisija plinovitih komponenti,
čestica i dimljenja iz motora koje je potrebno ispitati. Opisana su tri ispitna
ciklusa koja se mogu upotrijebiti u skladu s odredbama Priloga I. točke 6.2:
– ESC ciklus koji se sastoji od 13 ustaljenih faza,
– ELR ciklus koji se sastoji od stupnjevanih neustaljenih promjena opterećenja,
pri različitim brzinama vrtnje, koje su sastavni dio jednog ispitnog postupka i
provode se istovremeno.
– ETC ciklus koji se sastoji od niza točaka, na razmaku od sekunde, neustaljenog
stanja.
1.2. Ispitivanje će se provesti na motoru postavljenom na ispitni stol i
spojenom s kočnicom motora.
1.3. Princip mjerenja
Iz ispuha motora potrebno je izmjeriti emisije plinovitih komponenti (ugljikov
monoksid, ukupne ugljikovodike iz Dieselovih motora samo pri ESC ispitivanju;
ugljikovodike bez metana iz Dieselovih motora i motora na plin samo pri ETC
ispitivanju; metan iz motora na plin samo pri ETC ispitivanju i dušikove
okside), krutih čestica (samo iz Dieselovih motora) i dimljenje (Dieselovih
motora samo pri ELR ispitivanju). Pored tog ugljikov dioksid vrlo se često
koristi kao plin za praćenje i određivanje omjera razrjeđivanja u sustavu
razrjeđivanja s djelomičnim ili punim protokom. U skladu s dobrom inženjerskom
praksom općenito se preporuča mjerenje ugljikovog dioksida jer je to izvrstan
način otkrivanja problema u mjerenju za vrijeme provođenja ispitivanja.
1.3.1. ESC Ispitivanje
Za vrijeme rada motora, zagrijanog na radnu temperaturu, kroz propisani niz
radnih točaka (faza), kontinuirano se, uzimanjem uzoraka nerazrijeđenog ispušnog
plina, mjere količine gore navedenih emisija. Ispitni ciklus sastoji se od više
različitih brzina vrtnje i razina snage koje pokrivaju tipično radno područje
Dieselovih motora. Za vrijeme svake faze određuje se koncentracija svakog
plinovitog štetnog sastojka, protok ispušnih plinova i snaga motora, te se
izmjerene vrijednosti vrednuju. Uzorak za mjerenje krutih čestica će se
razrijediti s uvjetovanim okolnim zrakom. Za vrijeme cijelog postupka
ispitivanja uzet će se jedan uzorak koji će biti sakupljen na odgovarajućim
filtrima. Prema postupku opisanom u Dodatku 1. ovog Priloga izračunati će se
grami svakog štetnog sastojka emitirani po jednom kilovat satu. Pored toga, u
tri ispitne točke unutar upravljanog područja, određene od tehničke službe1,
izmjerit će se NOx, a izmjerene vrijednosti usporedit će se s vrijednostima
izračunatim pomoću onih faza ispitnog ciklusa koje okružuju odabrane ispitne
točke. Kontrolne provjere NOx osiguravaju učinkovitost uređaja za smanjenje
štetne emisije motora unutar tipičnog radnog područja.
1.3.2. ELR ispitivanje
Za vrijeme propisanog ispitivanja s odzivom na promjenu opterećenja, odredit će
se dimljenje zagrijanog motora pomoću uređaja za mjerenje zacrnjenja.
Ispitivanje se sastoji od promjene opterećenja motora s 10% na 100%, pri
konstantnoj brzini vrtnje i to pri tri različite brzine vrtnje. Pored toga
provest će se i četvrta promjena opterećenja, koju odabere tehnička služba 38, a
dobivena vrijednost usporedit će se s vrijednostima prethodnih promjena
opterećenja. Najveća vrijednost dimljenja od­re­dit će se upotrebom algoritma
uprosječivanja, kako je opisano u dodatku 1. ovog Priloga.
1.3.3. ETC ispitivanje
Za vrijem vrijeme propisanog ciklusa kroz neustaljene radne točke zagrijtora,
koji se usko temelji na režimima vožnje teških motora ugrađenih u kamione i
autobuse, karakterističnim za cestu, gore navedeni štetni sastojci odredit će se
nakon razrjeđivanja ukupnog ispušnog plina s uvjetovanim okolnim zrakom. Pomoću
signala kočnice motora o zakretnom momentu motora i brzini vrtnje, snaga motora
integrirati će se s obzirom na vrijeme, te će se na taj način izračunati
sveukupni rad motora proizveden za vrijeme ciklusa. Koncentracija NOx i HC za
vrijeme ciklusa odredit će integriranjem signala analizatora. Koncentracija CO,
CO2, i NMHC može se odrediti integriranjem signala analizatora ili uzorkovanjem u
vrećama. U pogledu krutih čestica, proporcionalni uzorak sakupit će se na
odgovarajućim filtrima. Vrijednost razrijeđenog protoka ispušnog plina za
vrijeme ciklusa odredit će se kako bi se izračunale masene vrijednosti emisije
štetnih sastojaka. Masene vrijednosti emisije povezati će se s radom motora, te
će se na taj način dobiti grami emisije svakog štetnog sastojka po kilovat satu,
kako je opisano u dodatku 2. ovog Priloga.
\_\_\_\_\_\_\_
1 Mjesta ispitivanja odredit će se pomoću odobrene
statističke metode odabira slučajnih brojeva.

2. UVJETI ISPITIVANJA
2.1. Uvjeti ispitivanja za motor
2.1.1. Izmjerit će se apsolutna temperatura (Ta) zraka kod usisa u motor, u
Kelvinima, i atmosferski tlak suhog zraka (ps), u kPa, te će se u skladu sa
sljedećim odredbama odrediti parametar F:
(a) za Dieselove motore
Motori bez komprimiranja zraka i s mehanički pogonjenim kompresorom:

![](dodatni/350977.gif)

Motori s kompresorom pogonjenim turbinom na ispušne plinove
sa ili bez hladnjak usisavanog zraka:

![](dodatni/350988.gif)

(b) za motore na plin:

![](dodatni/350999.gif)

2.1.2. Valjanost ispitivanja
Da bi se ispitivanje priznalo kao važeće, parametar F mora biti takav da je:

0,96 ≤ F
≤ 1,06

2.2. Motori s hlađenjem komprimiranog zraka
Temperatura komprimiranog zraka će se bilježiti i ona, pri brzini vrtnje
deklariranoj za najveću snagu motora i pri punom opterećenju, mora biti unutar
±5 K od najveće temperature komprimiranog zraka navedene u Prilogu II dodatku 1.
točki 1.16.3.
Ako se koristi sustav koji je dio ispitnog laboratorija ili vanjsko puhalo,
temperatura komprimiranog zraka biti će, pri brzini vrtnje deklariranoj za
najveću snagu motora i pri punom opterećenju, unutar ±5 K od najveće temperature
komprimiranog zraka navedene u Prilogu II, dodatku 1. točki 1.16.3. Položaj
regulacije hladnjaka komprimiranog zraka za postizanje gore navedenih uvjeta
koristit će se kroz cijeli ispitni ciklus.
2.3. Usisni sustav motora
Koristit će se takav usisni sustav koji će ostvariti otpor na usisu koji će biti
unutar ± 100 Pa od gornje granice pri radu motora s brzinom vrtnje deklariranom
za najveću snagu motora i pri punom opterećenju.
2.4. Ispušni sustav motora
Koristit će se takav ispušni sustav koji će ostvariti takav protutlak ispuha
koji će biti unutar ± 1000 Pa od gornje granice motora pri radu s brzinom vrtnje
deklariranom za najveću snagu motora i pri punom opterećenju, te čiji je obujam
unutar 40% od onog navedenog od proizvođača. Može se koristiti sustav koji je
dio laboratorija, pod uvjetom da on predstavlja stvarne pogonske uvjete motora.
Ispušni sustav će biti sukladan sa zahtjevima za uzorkovanje ispušnih plinova,
kako je utvrđeno u Prilogu III dodatku 4. točki 3.4. i u Prilogu V točki 2.2.1.
EP i točki 2.3.1. EP.
Ako je motor opremljen sa sustavom za pročišćavanje ispušnih plinova, ispušna
cijev mora imati isti promjer koji je pronađen pri upotrebi na mjestu koje se
nalazi za najmanje 4 promjera udaljeno, suprotno od smjera strujanja, od ulaza u
početak ekspanzijskog dijela koji se nalazi na uređaju za pročišćavanje ispušnih
plinova. Udaljenost od prirubnice ispušnog kolektora ili izlaza iz kompresora
pogonjenog turbinom na ispušne plinove do uređaja za pročišćavanje ispušnih
plinova će biti ista kao i kod konfiguracije vozila ili mora biti unutar
vrijednosti tehničkog opisa proizvođača. Protutlak ispuha, tj. otpor ispušnog
sustava slijedit će gornje kriterije, te se smije podešavati ventilom. Dio koji
sadrži uređaj za pročišćavanje ispušnih plinova može biti uklonjen za vrijeme
probnih ispitivanja i za vrijeme određivanja karakteristične krivulje motora, te
zamijenjen s ekvivalent­nim dijelom koji sadrži neaktivni nosač katalizatora.
2.5. Sustav hlađenja
Upotrijebit će se sustav hlađenja motora koji će imati dovoljni kapacitet da
održava uobičajenu radnu temperaturu propisanu od proizvođača.
2.6. Mazivo ulje
Tehničke značajke mazivog ulja upotrijebljenog pri ispitivanju će se zabilježiti
i navesti uz rezultate ispitivanja, kako je navedeno u Prilogu II dodatku 1.
točki 7.1.
2.7. Gorivo
Upotrijebit će se referentno gorivo navedeno u Prilogu IV.
Temperatura goriva i mjerna točka bit će navedeni od proizvođača, a unutar
granica danih u Prilogu II dodatku 1. točki 1.16.5. Temperatura goriva neće biti
niža od 306 K (33 °C). Ako nije navedena ona će biti 311 K ±5 K (38 °C ±5 °C) na
ulazu u sustav napajanja goriva.
Kod motora na prirodni i ukapljeni naftni plin, temperatura goriva i mjerna
točka bit će unutar granica danih u Prilogu II dodatku 1. točki 1.16.5. ili u
Prilogu II dodatku 3. točki 1.16.5., u slučajevima kada motor nije osnovni
motor.
2.8. Ispitivanje sustava za pročišćavanje ispušnih plinova
Ako je motor opremljen sa sustavom za pročišćavanje ispušnih plinova, emisije
izmjerene pri ispitnom(im) ciklusu(ima) predstavljat će emisije pri uporabi. Ako
se to ne može postići s jednim ispitnim ciklusom (npr. kod filtara čestica s
cikličkim obnavljanjem), provest će se nekoliko ispitnih ciklusa, a rezultati će
se uprosječiti i/ili vrednovati. Točan postupak dogovorit će proizvođač motora s
tehničkom službom na temelju dobre inženjerske prosudbe.

DODATAK 1.

ESC I ELR CIKLUSI ISPITIVANJA

1. POSTAVKE MOTORA I KOČNICE MOTORA
1.1. Određivanje brzina vrtnje motora A, B i C
Brzine vrtnje A, B i C navest će proizvođač, u skladu sa sljedećim odredbama:
Visoka brzina vrtnje nhi odredit će se izračunavanjem 70% od navedene najveće
neto snage motora P(n), kako je utvrđeno u Prilogu II dodatku 1. točki 8.2.
Najveća brzina vrtnje pri kojoj se ostvaruje ta vrijednost snage definira se kao
nhi.
Niska brzina vrtnje nlo odredit će se izračunavanjem 50% od navedene najveće
neto snage motora P(n), kako je utvrđeno u Prilogu II dodatku 1. točki 8.2.
Najniža brzina vrtnje pri kojoj se ostvaruje ta vrijednost snage definira se kao
nlo.
Brzine vrtnje A, B i C izračunavaju se na sljedeći način:
Brzina vrtnje A = nlo + 25% (nhi – nlo)
Brzina vrtnje B = nlo + 50% (nhi – nlo)
Brzina vrtnje C = nlo + 75% (nhi – nlo)
Brzine vrtnje motora A, B i C mogu se provjeriti jednim od sljedećih postupaka:
a) Pri homologaciji motora s obzirom na snagu, a u skladu s Pravilnikom TPV 140,
mjerenja će se vršiti pri dodatnim ispitnim točkama kako bi se točno odredili
nhi i nlo. Najveća snaga, nhi i nlo odredit će se iz krivulje snage, a brzine
vrtnje A, B i C izračunati će se prema gore navedenim odredbama.
b) Uz pomoć najmanje 5 mjernih točaka s međusobnim razmakom od 1000 min-1 i
mjernih točaka koje su unutar ± 50 min-1 od brzine vrtnje navedene vedene najveće snage
motora, odredit će se karakteristični dijagram motora duž kriunog
opterećenja, od najveće brzine vrtnje pri kojem je opterećenje nula do brzine
vrtnje praznog hoda. Najveća snaga, nhi i nlo odredit će se iz krivulje tog
dijagrama, a brzine vrtnje A, B i C izračunat će se prema navedenim odredbama.
Ako su izmjerene brzine vrtnje motora A, B i C unutar ± 3% od brzina vrtnje
navedenih od proizvođača, navedene brzine koristit će se za ispitivanje emisija.
Ako je dopušteno odstupanje bilo koje brzine vrtnje prekoračeno, tada će se za
ispitivanje emisija koristiti izmjerene brzina vrtnje.
1.2. Određivanje postavki kočnice motora
Krivulja zakretnog momenta motora pri punom opterećenju odredit će se
ispitivanjem za potrebe izračunavanja određenih faza ispitivanja pri neto
uvjetima, kako je navedeno u Prilogu II dodatku 1. točki 8.2. Snaga koju pomoćni
uređaji pogonjeni motorom troše će se, prema potrebi, uzeti u obzir. Postavka
kočnice motora za svaku fazu ispitivanja izračunat će se pomoću izraza:

![](dodatni/351010.gif)    ako se ispituje u neto uvjetima

![](dodatni/351015.gif)    ako se ne ispituje u neto uvjetima

gdje su:

s = postavka kočnice, kW
P(n) = neto snaga motora naznačena u Prilogu II dodat­ku 1. točki 8.2., kW
L = postotak opterećenja naznačen u točki 2.7.1., %
P(a) = snaga potrošena od pomoćnih uređaja koje treba postaviti za ispitivanje,
naznačena u Prilogu II dodatku 1. točki 6.1.
P(b) = snaga potrošena od pomoćnih uređaja koje treba ukloniti za ispitivanje,
naznačena u Prilogu II dodatku 1. točki 6.2.
2. ESC ISPITNI POKUS
Na zahtjev proizvođača može se prije ciklusa mjerenja provesti jedno prividno
ispitivanje za prilagodbu motora i ispušnog sustava.
2.1. Priprema filtara za uzorkovanje
Najmanje jedan sat prije ispitivanja, svaki filtar (par) će biti stavljen u
zatvorenu, ali ne zabrtvljenu Petrijevu zdjelicu i postavljen u komoru za
vaganje na stabilizaciju. Na kraju perioda stabilizacije, svaki filtar (par) će
se odvagati i tara težina će se zabilježiti. Filtar (par) će potom biti
pohranjen u zatvorenoj Petrijevoj zdjelici ili zabrtvljenom nosaču filtra sve
dok neće biti potreban za ispitivanje. Ako se filtar (par) ne upotrijebi unutar
osam sati od njegova vađenja iz komore za vaganje, on prije upotrebe mora
ponovno biti kondicioniran i izvagan.
2.2. Postavljanje mjerne opreme
Instrumenti i sonde za uzorkovanje bit će prema potrebi postavljene. Kod uporabe
sustava s razrjeđivanjem cijelog protoka, za razrjeđenje ispušnih plinova,
zadnji dio ispušne cijevi bit će spojen na sustav.
2.3. Pokretanje sustava za razrjeđivanje i motora
Sustav za razrjeđivanje i motor pokrenut će se i zagrijati sve dok se sve
temperature i tlakovi ne stabiliziraju pri najvećoj snazi u skladu s preporukom
proizvođača i dobrom inženjerskom praksom.
2.4. Pokretanje sustava za uzorkovanje čestica
Sustav za uzorkovanje čestica pokrenut će se i raditi u obilaznom vodu.
Prolaskom zraka za razrjeđivanje kroz filtre čestica moguće je odrediti količinu
čestica u zraku za razrjeđivanje. Ako se koristi pročišćeni zrak za
razrjeđivanje, jedno mjerenje može se obaviti prije ili poslije ispitivanja. Ako
zrak za razrjeđivanje nije pročišćen, mogu se izvršiti mjerenja na početku i na
kraju ciklusa, te se izračuna srednja vrijednost.
2.5. Podešavanje omjera razrjeđivanja
Zrak za razrjeđivanje će se podesiti tako da temperatura razrijeđenog ispušnog
plina, mjerena neposredno prije primarnog filtra, ne prelazi 325 K (52 °C) u
bilo kojoj fazi. Omjer razrjeđivanja (q) neće biti manji od 4.
Kod sustava koji koriste mjerenje koncentracije CO2 ili NOx za regulaciju omjera
razrjeđivanja, sadržaj CO2 i NOx mora se mjeriti na početku i na kraju svakog
ispitivanja. Izmjerene vrijednosti koncentracija pozadine CO2 i NOx razrijeđenog
zraka prije i poslije ispitivanja moraju jedna od druge biti unutar 100 ppm (za
CO2) odnosno 5 ppm (za NOx).
2.6. Provjera analizatora
Analizatore emisije podesit će se na nulu i potom će se umjeriti.
2.7. Ciklus ispitivanja
2.7.1. Pri ispitivanju motora kočnica mora proći kroz ciklus od 13 faza prikazan
u nastavku:

|  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| Broj faze | Brzina vrtnje motora | Postotak opterećenja | Težinski faktor | Trajanje faze |
| 1 | prazan hod | – | 0,15 | 4 minute |
| 2 | A | 100 | 0,08 | 2 minute |
| 3 | B | 50 | 0,10 | 2 minute |
| 4 | B | 75 | 0,10 | 2 minute |
| 5 | A | 50 | 0,05 | 2 minute |
| 6 | A | 75 | 0,05 | 2 minute |n>
| 7 | A | 25 | 0,05 | 2 minute |
| 8 | B | 100 | 0,09 | 2 minute |
| 9 | B | 25 | 0,10 | 2 minute |
| 10 | C | 100 | 0,08 | 2 minute |
| 11 | C | 25 | 0,05 | 2 minute |<
| 12 | C | 75 | 0,05 | 2 minute |
| 13 | C | 50 | 0,05 | 2 minute |

2.7.2. Slijed ispitivanja
Redoslijed ispitivanja će se pokrenuti. Ispitivanje će se provoditi prema
redoslijedu brojeva faza prikazanih u točki 2.7.1.
Motor mora u svakoj fazi raditi točno određenu vrijeme, pri čemu će se promjene
brzine vrtnje i opterećenja završiti unutar prvih 20 sekundi. Definirana brzina
vrtnje održavati će se unutar ± 50 min-1, a definirani zakretni moment će se
održavati unutar ± 2% od najvećeg momenta pri ispitivanoj brzini vrtnje.
Na zahtjev proizvođača, slijed ispitivanja može se ponoviti dovoljan broj puta
kako bi se nakupila veća masa čestica na filtru. Proizvođač će dostaviti
detaljan opis postupaka ocjene podataka i izračunavanja. Emisija plinova
određivat će se samo za vrijeme prvog ciklusa.
2.7.3. Odziv analizatora
Izlazne vrijednosti analizatora zapisat će se pisačem s trakom ili će se mjeriti
s ekvivalentnim sustavom prikupljanja podataka, pri čemu će ispušni plinovi za
cijelo vrijeme trajanja ciklusa ispitivanja teći kroz analizator.
2.7.4. Uzorkovanje čestica
Jedan par filtara (primarni i dodatni filtar, vidi Prilog III dodatak 4.)
koristit će se u cijelom postupku ispitivanja. Težinski faktori faza navedeni u
postupku ispitnog ciklusa uzeti će se u obzir tako što će se uzeti uzorak
proporcionalan masenom protoku ispuha za vrijeme svake faze ispitivanog ciklusa.
To se može postići podešavanjem brzine protoka uzorka, vremena uzorkovanja i/ili
omjera razrjeđivanja, pa će se prema tome kriterij za efektivne težinske faktore
iz točke 5.6. ispuniti.
Vrijeme uzorkovanja u pojedinoj fazi mora biti najmanje 4 sekunde za vrijednost
težinskog faktora od 0,01. Uzorkovanje se unutar svake faze mora provesti što je
kasnije moguće. Uzorkovanje čestica ne smije završiti ranije od 5 sekundi prije
kraja svake faze.
2.7.5. Stanje motora
Za vrijeme svake faze ispitivanja zabilježit će se brzina vrtnje i opterećenje
motora, temperatura zraka i podtlak na usisu, temperatura i protutlak ispuha,
protok goriva i zraka ili ispušnih plinova, temperatura komprimiranog zraka,
temperatura goriva i vlaga, pri čemu će zahtjevi za brzinom vrtnje i
opterećenjem (vidi točku 2.7.2.) biti udovoljeni za vrijeme trajanja uzorkovanja
čestica, odnosno u svakom slučaju za vrijeme zadnje minute svake faze.
Bilo koji dodatni podatak potreban za izračunavanje mora se isto tako
zabilježiti (vidi točke 4. i 5.).
2.7.6. Provjera NOx unutar područja ispitivanja
Provjera NOx unutar područja ispitivanja obavit će se neposredno nakon završetka
faze br. 13.
Prije početka mjerenja motor će se tri minute uvjetovati u 13. fazi. Mjerenja će
se izvesti na tri različita mjesta, unutar područja ispitivanja, koja odabire
tehnička služba1. Svako mjerenje trajat će 2 minute.
Postupak mjerenja jednak je postupku mjerenja NOx u ciklusu s 13 faza, a provest
će se u skladu s točkama 2.7.3., 2.7.5. i 4.1. ovog dodatka i s Prilogom III
dodatkom 4. točkom 3.
Proračun će se provesti u skladu s točkom 4.
2.7.7. Ponovna provjera analizatora
Nakon ispitivanja emisije, za ponovnu provjeru analizatora, upotrijebit će se
nulaplin i jednaki umjerni plin. Ispitivanje će se smatrati prihvatljivo ako je
razlika između rezultata prije i poslije ispitivanja manja od 2% za vrijednost
umjernog plina.
3. ELR ISPITNI POKUS
3.1. Postavljanje mjerne opreme
Uređaj za mjerenje zacrnjenja ispuha i sonde za uzorkovanje, prema potrebi,
ugradit će se iza prigušivača zvuka ispuha ili bilo kojeg uređaja za
pročišćavanje ispušnih plinova, ako je postavljen, u skladu s općim postupcima
ugradnje kako je naveo proizvođač uređaja. Osim toga, prema potrebi, promotrit
će se zahtjevi iz točke 10. norme ISO/DIS 11614.
Prije provjere nule i opsega ljestvice, uređaj za mjerenje zacrnjenja ispuha će
se zagrijati i stabilizirati u skladu s preporukama proizvođača uređaja. Ako je
uređaj za mjerenje zacrnjenja ispuha opremljen sa sustavom za pročišćavanje
zrakom, s ciljem sprječavanja nakupljanja čađe na optici uređaja, taj sustav će
se isto tako uključiti i prilagoditi sukladno preporukama proizvođača.
3.2. Provjera uređaja za mjerenje zacrnjenja ispuha
Provjere nule i opsega ljestvice obavit će se u opciji za očitanje zacrnjenja, s
obzirom da ljestvica zacrnjenja ima dvije kalibracijske točke, koje se mogu
podešavati, a to su 0% i 100% zacrnjenja. Kada se uređaj vrati u ispitnu opciju
za očitanje k, koeficijent upijanja svjetlosti tada se pravilno izračunava na
temelju izmjerenog zacrnjenja i LA, kako je propisao proizvođač uređaja za
mjerenje zacrnjenja ispuha.
Kada rječavanja prodiranja zrake svjetlosti uređaja za mjerenje
zacrnjenja, očitanje će se podesiti na vrijednost 0% ± 1% zacrnjenja. Kada je
spriječeno dopiranje zrake svjetlosti uređaja za mjerenje zacrnjenja do
prijemnika, očitanje će biti podešeno na vrijednost 100% ± 1% zacrnjenja.
3.3. Ciklus ispitivanja
3.3.1. Kondicioniranje motora
Motor i sustav će se zagrijavati radom s najvećom snagom kako bi se značajke
motora stabilizirale u skladu s preporukom proizvođača. Pomoću perioda
predkondicioniranja isto tako sprječava se utjecaj naslaga iz ispušnog sustava,
od prethodnog ispitivanja, na trenutno mjerenje.
Nakon što se motor stabilizirao pokrenuti će se ciklus, u roku od 20 ± 2 sekunde
od završetka perioda predkondicioniranja. Na zahtjev proizvođača smije se
provesti jedno lažno ispitivanje kako bi se motor dodatno kondicionirao prije
mjerenog ciklusa.
3.3.2. Slijed ispitivanja
Ispitivanje se sastoji od niza od tri promjene opterećenja pri svakoj od tri
brzine vrtnje A (ciklus 1), B (ciklus 2), i C (ciklus 3), određene u skladu s
Prilogom III točkom 1.1., a nakon toga slijedi 4. ciklus s brzinom vrtnje unutar
područja ispitivanja i opterećenjem između 10% i 100%, određenih od tehničke
službe(1). Ispitivani motor će radom kočnice pratiti niz točaka prikazan na
slici 3.
\_\_\_\_\_\_\_
1 Mjesta ispitivanja odredit će se pomoću odobrene
statističke metode odabira slučajnih brojeva.

*Slika 3.*
SLIJED ELR ISPITIVANJA

![](dodatni/351016.gif)

(a) Motor će raditi pri brzini vrtnje A i s 10% opterećenja
20 ± 2 s. Određena brzina vrtnje održavat će se unutar ± 20 min-1, a određeni
zakretni moment unutar ± 2% od najvećeg zakretnog momenta pri brzini
ispitivanja.
(b) Na kraju prethodnog segmenta, ručica za upravljanje brzinom vrtnje naglo se
pomiče u potpuno otvoreni položaj i tako se drži 10 ± 1 s. Kako bi se brzina
vrtnje u prve 3 s održala unutar ± 150 min-1, te unutar ± 20 min-1 za vrijeme
ostatka segmenta primijenit će se potrebno opterećenje kočnice.
(c) Slijed opisan u točkama (a) i (b) ponovit će se tri puta.
(d) Po završetku treće promjene opterećenja, unutar 20 ± 2 s motor će se
podesiti tako da radi s brzinom vrtnje B i s 10% opterećenja.
(e) Pri radu motora s brzinom vrtnje B izvest će se slijed opisan u točkama (a)
do (c).
(f) Po završetku treće promjene opterećenja, unutar 20 ± 2 s motor će se
podesiti tako da radi s brzinom vrtnje C i s 10% opterećenja.
(g) Pri radu motora s brzinom vrtnje C izvest će se slijed opisan u točkama (a)
do (c).
(h) Po završetku treće promjene opterećenja, unutar 20 ± 2 s motor će se
podesiti tako da radi s odabranom brzinom vrtnje i s 10% opterećenja.
(i) Pri radu motora s odabranom brzinom vrtnje izvesti će se slijed opisan u
točkama (a) do (c).
3.4. Validacija ciklusa
Relativne standardne devijacije srednjih vrijednosti dimljenja pri svakoj brzini
vrtnje (SVA, SVB, SVC, izračunate u skladu s točkom 6.3.3. ovog Dodatka iz tri
uzastopne promjene opterećenja pri svakoj ispitnoj brzini vrtnje) bit će manje
od 15% od srednje vrijednosti ili od 10% od granične vrijednosti prikazane u
tablici 1. Priloga I, koja god vrijednost je veća. Ako je razlika veća, slijed
će se ponoviti sve dok 3 uzastopne promjene opterećenja ne udovolje kriteriju
validacije.
3.5. Ponovna provjera uređaja za mjerenje zacrnjenja
Vrijednost očitanja mjerenja nule na uređaju za mjerenje zacrnjenja, poslije
ispitivanja, neće biti veća od ± 5% od granične vrijednosti navedene u tablici
1. Priloga I.
4. IZRAČUNAVANJE EMISIJE PLINOVA
4.1. Vrednovanje podataka
Vrednovanje plinovite emisije vrši se tako da se izračuna srednja vrijednost
očitanja dijagrama za zadnjih 30 sekundi svake faze, a pomoću tih srednjih
vrijednosti očitanja iz dijagrama i odgovarajućih kalibracijskih podataka
određuju se srednje koncentracije (conc) HC, CO i NOx. Može se upotrijebiti i
drugi način zapisa ako je njime osigurano istovjetno prikupljanje podataka.
Pri provjeri NOx unutar područja ispitivanja, gore navedeni zahtjevi vrijede
samo za NOx.
Protok ispušnih plinova GEXHW ili protok razrijeđenih ispušnih plinova GTOTW,
ako se po izboru upotrijebe, određuju se u skladu s Prilogom III dodatkom 4.
točkom 2.3.
4.2. Korekcija iz suhog u mokro stanje
Ako koncentracija nije mjerena na mokroj osnovi, tada će se izmjerena
koncentracija na mokru osnovu pretvoriti izrazom:
conc(mokro) = KW \* conc(suho)
Za nerazrijeđen ispušni plin

![](dodatni/351017.gif)

Za razrijeđeni ispušni plin:

![](dodatni/351018.gif)

ili

![](dodatni/351019.gif)

Za zrak za razrjeđivanje

![](dodatni/351020.gif)

Za usisavani zrak (ako je različit od zraka za razrjeđivanje)

![](dodatni/351021.gif)

gdje su:
Ha, Hd = g vode po kg suhog zraka
Rd, Ra = relativna vlažnost zraka za razrjeđivanje/na usisu, %
pd, pa = parcijalni tlak pare zasićenog zraka za razrjeđivanje/na usisu, kPa
pB = ukupni tlak zraka, kPa
4.3. Korekcija vrijednosti NOx s obzirom na vlagu i temperaturu
S obzirom da emisija NOx ovisi o okolnim uvjetima, koncentracija NOx će se,
pomoću faktora prikazanih u dolje navedenom izrazu, korigirati s obzirom na
temperaturu i vlažnost okolnog zraka:

![](dodatni/351022.gif)

uz:
A = 0,309 GFUEL/GAIRD – 0,0266
B = – 0,209 GFUEL/GAIRD + 0,00954
Ta = temperatura zraka, K
Ha = vlaga usisavanog zraka, g vode po kg suhog zraka

![](dodatni/351023.gif)

gdje je
Ra = relativna vlažnost usisavanog zraka, %
pa = parcijalni tlak pare zasićenog usisavanog zraka, kPa
pB = ukupni tlak zraka, kPa
4.4. Izračunavanje masenih protoka emisija
Maseni protoci emisija (g/h) za svaku fazu, uz pretpostavku gustoće ispušnog
plina od 1,293 kg/m3 pri 273 K (0 °C) i 101,3 kPa, izračunava se pomoću:
(1) NOx mass=0,001587 \* NOx conc \* KH,D \* GEXHW
(2) COx mass = 0,000966 \* COconc \* GEXHW
(3) HCmass = 0,000479 \* HCconc \* GEXHW
gdje su NOx conc, COconc, HCconc(1) srednje koncentracije (ppm) u nerazrijeđenom
ispušnom plinu, određene prema točki 4.1.
Ako su, kao jednom od opcija, plinovite emisije određene sustavom s
razrjeđivanjem punog protoka, primijenit će se sljedeće formule:
(1) NOx mass=0,001587 \* NOx conc \* KH,D \* GEXHW
(2) COx mass = 0,000966 \* COconc \* GTOTW
(3) HCmass = 0,000479 \* HCconc \* GTOTW
gdje su NOx conc, COconc, HCconc(1) srednje korigirane koncentracije pozadine
(ppm) u razrijeđenom ispušnom plinu svake faze, kako je određeno u Prilogu III.
dodatku 2. točki 4.3.1.1.
4.5. Izračunavanje pojedinih emisija
Za svaku pojedinačnu komponentu emisija (g/kWh) se izračunava na sljedeći način:

![](dodatni/351024.gif)

Težinski faktori (WF), korišteni u gore navedenim izrazima,
su u skladu s točkom 2.7.1.
4.6. Izračunavanje vrijednosti za upravljano područje
U tri kontrolne točke odabrane prema točki 2.7.6., emisija misija NOx će se izmjeriti i
izračunati prema točki 4.6.1., a osim toga ona će se odrediti interpolacijom iz
faza ispitnog ciklusa koje su najbližinoj kontrolnoj točki, prema točki
4.6.2. Izmjerene vrijednosti uspoređuju se zatim s interpoliranim vrijednostima,
u skladu s točkom 4.6.3.
4.6.1. Izračunavanje pojedine emisije
Za svaku kontrolnu točku (Z) Emisija NOx izračunat će se prema:

NOx mass,Z = 0,001587 \* NOx conc,Z \* KH,D \* GEXHW

NOx,Z = NOx mass,Z / P(n)Z

4.6.2. Određivanje vrijednosti emisije iz ciklusa ispitivanja
Emisija NOx svake kontrolne točke izračunat će se interpolacijom vrijednosti iz
četiri najbliže faze ciklusa ispitivanja koje zaokružuju odabranu kontrolnu
točku Z, kako je prikazano na slici 4. Za te faze (R, S, T, U) primjenjuju se
sljedeće definicije:
Brzina vrtnje (R)               = Brzina vrtnje (T) = nRT
Brzina vrtnje (S)               = Brzina vrtnje (U)= nSU
Postotak opterećenja (R)  = Postotak opterećenja (S)
Postotak opterećenja (T)  = Postotak opterećenja (U)
Emisija NOx u odabranoj kontrolnoj točki Z izračunati će se na sljedeći način:

EZ = ERS + (ETU – ERS) · (MZ – MRS) / (MTU-MRS)
i
ETU = ET + (EU – ET) · (nZ – nRT) / (nSU-nRT)
ERS = ER + (ES – ER) · (nZ – nRT) / (nSU-nRT)
MTU = MT + (MU – MT) · (nZ – nRT) / (nSU-nRT)
MRS = MR + (MS – MR) · (nZ – nRT) / (nSU-nRT)
gdje su:
ER, ES, ET, EU = specifična emisija NOx faza koje okružuju kontrolnu točku, u
skladu s točkom 4.6.1.
MR, MS, MT, MU = zakretni moment motora u fazama koje okružuju kontrolnu točku

*\_\_\_\_\_*1 Na temelju ekvivalenta Cl

*Slika 4.*
INTERPOLACIJA NOx – A U KONTROLNOJ TOČKI

![](dodatni/351025.gif)

4.6.3. Usporedba vrijednosti emisije NOx
Izmjerena specifična emisija NOx u kontrolnoj točki Z (NOx,Z) uspoređuje se s
interpoliranom vrijednosti (EZ) na slijedeći način:

NOx,diff = 100 \* (NOx,Z – EZ)/EZ

5. IZRAČUNAVANJE EMISIJE ČESTICA
5.1. Vrednovanje podataka
Za potrebe vrednovanja čestica, za svaku fazu zabilježit će se ukupni maseni
protok uzorka kroz filtre (MSAM,i).
Filtri će se ponovno staviti u komoru za vaganje i tamo će se stabilizirati
najmanje jedan sat, ali ne više od 80 sati, a potom će se odvagati. Zabilježit
će se bruto težina filtara, a potom će se odbiti tara težina (vidi točku 1. ovog
Dodatka). Masa čestica Mf je zbroj masa čestica sakupljenih na primarnom i
pomoćnom filtru.
Ako treba primijeniti korekciju pozadine (okoline), zabilježit će se masa zraka
za razrjeđivanje (MDIL) koja je prošla kroz filtre te masa čestica (Md). Ako je
izvedeno više od jednog mjerenja, mora se izračunati kvocijent Md/MDIL za svako
pojedinačno mjerenje i od tih vrijednosti mora se izračunati srednja vrijednost.
5.2. Sustav razrjeđivanja s djelomičnim protokom
Konačni rezultati emisije čestica, koji će se navesti u izvještaju, odredit će
se slijedećim koracima. S obzirom da postoje različiti tipovi upravljanja
stupnjem razrjeđenja, primjenjuju se i različiti postupci izračunavanja GEDFW.
Svi proračuni temelje se na srednjim vrijednostima pojedinih faza za vrijeme
perioda uzorkovanja.
5.2.1. Izokinetički sustavi

![](dodatni/351026.gif)

gdje se r odnosi na omjer površina poprečnih presjeka
izokinetičke sonde i ispušne cijevi:

![](dodatni/351027.gif)

5.2.2. Sustavi s mjerenjem koncentracije CO i NOx

![](dodatni/351028.gif)
gdje su:
concE = mokra koncentracija plina za praćenje u nerazrijeđenim ispušnim
plinovima
concD = mokra koncentracija plina za praćenje u razrijeđenim ispušnim plinovima
concA = mokra koncentracija plina za praćenje u zraku za razrjeđivanje
Koncentracije koje se mjere na suhoj osnovi prebacit će se na vlažnu osnovu u
skladu s točkom 4.2. ovog dodatka.
5.2.3. Sustavi s mjerenjem CO2 i metodom uravnoteženja ugljika1

![](dodatni/351029.gif)

gdje su:
![](dodatni/351030.gif) = koncentracija CO2 u razrijeđenom ispušnom plinu
![](dodatni/351031.gif) = koncentracija CO2 u zraku za razrjeđivanje
(koncentracija u% obujma na vlažnoj osnovi)
Jednadžba se temelji na pretpostavci ravnoteže ugljika (atomi ugljika koji su
dovedeni u motor iz motora izlaze kao CO2) i određuje se pomoću sljedećih koraka:

GEDFW,i = GEXHW,i \* qi

i

![](dodatni/351032.gif)

5.2.4. Sustavi s mjerenjem protoka

GEDFW,i = GEXHW,i \* qi

![](dodatni/351033.gif)

\_\_\_\_
1 Vrijednost vrijedi samo za referentno gorivo
definirano u Prilogu I.

5.3. Sustav razrjeđivanja s punim protokom
Rezultati emisije čestica, koji će se navesti u izvještaju, odredit će se
sljedećim koracima. Svi proračuni temeljit će se na srednjim vrijednostima
pojedinih faza za vrijeme perioda uzorkovanja.

GEDFW,i = GTOTW,i

5.4. Izračunavanje masenog protoka čestica
Maseni protok čestica izračunati će se na sljedeći način:

![](dodatni/351034.gif)

gdje su

![](dodatni/351035.gif)

i = 1,... n
određeni duž ciklusa ispitivanja zbrajanjem srednjih vrijednosti, perioda
uzorkovanja, pojedinačnih faza.
Maseni protok čestica može se korigirati s obzirom na pozadinu izrazom:

![](dodatni/351036.gif)

Ako se izvodi više od jednog mjerenja, (Md/MDIL) zamjenjuje
se s ![](dodatni/351037.gif)
DFi = 13,4 / ( ![](dodatni/351038.gif)+ (
![](dodatni/351039.gif)+
![](dodatni/351040.gif))\*10-4)) za pojedinačne faze
ili
DFi = 13,4 /  ![](dodatni/351038.gif) za pojedinačne faze
5.5. Izračunavanje specifične emisije
Emisija čestica izračunat će se na sljedeći način:

![](dodatni/351041.gif)

5.6. Efektivni težinski faktor
Efektivni težinski faktor WFE,i svake faze izračunava se na sljedeći način:

![](dodatni/351042.gif)

Vrijednosti efektivnih težinskih faktora moraju biti unutar
područja ± 0,003 (± 0,005 za fazu praznog hoda) od težinskih faktora navedenih u
točki 2.7.1.
6. IZRAČUNAVANJE VRIJEDNOSTI DIMLJENJA
6.1. Besselov algoritam
Besselov algoritam će se upotrijebiti za izračunavanje 1 s srednjih vrijednosti
trenutačnih očitanja dimlja dimljenja, pretvorenih u skladu s točkom 6.3.1. Algoritam
oponaša niskofrekvencijski filtar drugog reda, a njegova uporaba zahtijeva
određivanje koeficijenata iterativnim proračunom. Ti koeficijenti su funkcije
vremena odziva sustava za mjerenja zacrnjenja i frekvencije uzorkovanja. Ptome, kad god se vrijeme odziva i/ili frekvencija uzorkovanja mijenja, mora se
ponoviti točka 6.1.1.
6.1.1. Izračunavanje vremena odziva filtra i Besselovih konstanti
Potrebno Besselovo vrijeme odziva (tF) funkcija je vremena fizičkog i
električnog odziva sustava za mjerenje zacrnjenja, kako je navedeno u Prilogu
III dodatku 4. točki 5.2.4., a izračunava se sljedećim izrazom:

gdje su:
![](dodatni/351043.gif)
tp = vrijeme fizičkog odziva, s
te = vrijeme električnog odziva, s
Proračun za ocjenu granične frekvencije filtra (fc) temelji se na stupnjevanom
ulaznom signalu od 0 do 1 za 0,01 s (vidi Prilog VII). Vrijeme odziva definirano
je kao vrijeme potrebno da Besselov izlaz dosegne od 10% (t10) do 90% (t90) za
ovu stupnjevanu funkciju. To se mora dobiti iteracijom fc –a sve dok t90 – t10
» tF. Prva iteracija fc –a dana je sljedećim izrazom:
fc = π / (10 \* tF)
Besselove konstante E i K izračunavaju se sljedećim izrazima:

![](dodatni/351044.gif)

gdje su:
D = 0,618034
Dt = 1 / frekvencija uzorkovanja
W= 1 / [tan(π \*
Dt \* fc)]
6.1.2. Proračun Besselovog algoritma
Pomoću vrijednosti E i K izračunava se 1 s srednja vrijednost Besselovog odziva
na stupnjevani ulaz Si, na sljedeći način:
Yi = Yi-1 + E \* (Si + 2 \* Si-1 + Si-2 – 4 \* Yi-2)+K \* (Yi-1 – Yi-2)
gdje su:
Si-2 = Si-1 = 0
Si = 1
Yi-2 = Yi-1 = 0
Vremena t10 i t90 će se interpolirati. Razlika između vremena t90 i t10 definira
vrijeme odziva tF za tu vrijednost fc. Ako to vrijeme odziva nije dovoljno blizu
zahtijevanog vremena odziva, postupak iteracije će se nastaviti sve dok trenutno
vrijeme odziva ne bude unutar 1% od zahtijevanog odziva, kako je navedeno:
|(t90 - t10) - tF| ≤ 0,01 \* tF
6.2. Vrednovanje podataka
Vrijednosti dimljenja mjerit će se s minimalnom frekvencijom uzorkovanja od 20
Hz.
6.3. Određivanje dimljenja
6.3.1. Pretvorba podataka
S obzirom da je osnovna mjerna jedinica svih uređaja za mjerenje zacrnjenja
prozirnost, vrijednosti dimljenja će se iz prozirnosti (ô) pretvoriti u
koeficijent apsorpcije svjetla (k) na sljedeći način:

![](dodatni/351045.gif)

i
N = 100 - t
gdje su:
k = koeficijent apsorpcije svjetla, m-1
LA = efektivna optička duljina puta, kako je naveo proizvođač uređaja, m
N = zacrnjenje,%
t = prozirnost,%
Pretvorba će se primijeniti prije bilo kakve daljnje obrade podataka.
6.3.2. Izračunavanje srednje vrijednosti dimljenja po Besselu
Odgovarajuća granična frekvencija filtra fc je ona koja dovodi do zahtijevanog
vremena odziva filtra tF. Kada se jednom ta frekvencija, iterativnim postupkom
iz točke 6.1.1., odredi, izračunavaju se odgovarajuće konstante Besselovog
algoritma E i K. Zatim se Besselov algoritam primjenjuje na krivulju trenutnog
dimljenja (k-vrijednost), kako je opisano u točki 6.1.2.:

Yi = Yi-1 + E\*(Si + 2 \* Si-1 + Si-2 – 4 \* Yi-2) + K \*(Yi-1 – Yi-2)

Besselov algoritam po svojoj prirodi je rekurzivan(povratan). Stog su mu za
pokretanje potrebne neke početne vrijednosti Si-1 i Si-2 i početne izlazne
vrijednosti Yi-1 i Yi-2. Za te vrijednosti lako se pretpostavi da su jed­nake 0.
Za svaku promjenu opterećenja triju brzina vrtnje A, B i C, iz pojedinačnih Yi
vrijednosti svake krivulje dimljenja odabrat će se najveća 1-s vrijednost Ymax.
6.3.3. Konačni rezultat
Srednje vrijednosti dimljenja (SV) svakog ciklusa (ispitne brzine vrtnje)
izračunavaju se prema:
Za ispitnu brzinu vrtnje A:
SVA = (Ymax1,A + Ymax2,A + Ymax3, A)/3
Za ispitnu brzinu vrtnje B:
SVB = (Ymax1,B + Ymax2,B + Ymax3, B)/3
Za ispitnu brzinu vrtnje C:
SVC = (Ymax1,C + Ymax2,C + Ymax3, C)/3
gdje su:
Ymax1, Ymax2, Ymax3, A = najveća srednja 1 s vrijednost dimljenja prema Besselu
pri svakoj od tri promjene opterećenja
Konačna vrijednost izračunava se na sljedeći način:
SV = (0,43 \* SVA) + (0,56 \* SVB) + (0,01 \* SVC)

DODATAK 2.

ETC ISPITNI CIKLUS

1. POSTUPAK ODREĐIVANJA KARAKTERISTIČNE KRIVULJE MOTORA
1.1. Određivanje područja brzine vrtnje karakteristične krivulje motora
Da bi se na ispitnom stolu proveo ETC ciklus, prije ispitnog ciklusa, potrebno
je odrediti karakterističnu krivulju motora, za određivanje krivulje zakretnog
momenta motora u ovisnosti o brzini vrtnje. Najmanja i najveća brzina vrtnje
karakteristične krivulje definiraju se prema:
Najmanja brzina vrtnje = brzina vrtnje praznog hoda
Najveća brzina vrtnje  = nhi \* 1,02 ili brzina vrtnje pri kojoj zakretni moment
motora padne na nulu, koja god brzina vrtnje je manja

1.2. Izvođenje karakterističnog dijagrama snage motora
Kako bi se značajke motora stabilizirale motor će se, skladu s preporukama
proizvođača i dobrom inženjerskom praksom, zagrijati radom s najvećom snagom.
Kada se motor stabilizira karakteristični dijagram izvodi se na sljedeći način:
(a) motor se rastereti i radi u praznom hodu;
(b) motor radi s pumpom za ubrizgavanje goriva postavljenom u položaj punog
opterećenja pri najmanjoj brzini vrtnje karakteristične krivulje;
(c) brzina vrtnje motora raste, s prosječnom brzinom od 8 ± 1 min-1/s, od
najmanje do najveće brzina vrtnje karakteristične krivulje. Točke brzine vrtnje
i zakretnog momenta zabilježit će se s frekvencijom uzorkovanja od najmanje
jedna točka u sekundi.
1.3. Stvaranje karakteristične krivulje
Sve točke podataka zabilježene pod točkom 1.2. povezati će se linearnom
interpolacijom između točaka. Rezultirajuća krivulja zakretnog momenta je
karakteristična krivulja i ona će se koristiti za pretvaranje normiraranih
vrijednosti momenta u stvarne vrijednosti ciklusa ispitivanja, kako je opisano u
točki 2.
1.4. Alternativni način određivanja karakteristične krivulje
Ako proizvođač vjeruje da je gore opisana metoda određivanja karakteristične
krivulje nesigurna i nereprezentativna za bilo koji motor, smiju se upotrijebiti
alternativne metode određivanja karakteristične krivulje. Te alternativne metode
moraju zadovoljiti cilj navedenog postupka određivanja karakteristične krivulje,
a to je odrediti najveći mogući zakretni moment motora, pri svim brzinama
vrtnje, koji se za vrijeme ciklusa ispitivanja može postići. Odstupanja od
metoda određivanja karakteristične krivulje, navedenih u ovoj točki, iz
sigurnosnih ili reprezentativnih razloga, odobrit će tehnička služba zajedno s
opravdanjem njihove upotrebe. Međutim, u niti jednom slučaju, na upravljanim
motorima ili motoli motorima s kompresorom zraka pogonjenim turbinom na ispušne
plinove, neće se primijeniti padajuća promjena brzine vrtnje
1.5. Ponovljena ispitivanja
Nije potrebno određivati karakterističnu krivulju motora prije svakog ciklusa
ispitivanja. Karakteristična krivulja će se ponovno odrediti prije ciklspitivanja ako:
– je prošla pretjerana količina vremena od zadnjeg određivanja karakteristične
krivulje, prema inženjerskoj ocjeni,
ili,
– su na motoru napravljene fizičke promjene ili ponovna podešavanja koje
potencijalno mogu utjecati na radne značajke motora.
2. STVARANJE REFERENTNOG CIKLUSA ISPITIVANJA
Ciklus ispitivanja s prijelaznim stanjima opisan je u dodatku 3. ovog Priloga.
Normirane vrijednosti momenta i brzine vrtnje na sljedeći način mijenjaju se na
stvarne vrijednosti čime se dobiva referentni ciklus.
2.1. Stvarna brzina vrtnje motora
Brzina vrtnje denormalizirat će se pomoću sljedećeg izraza:

% brzine (referent­
                            na brzina – brzina

Stvarna brzina =   u praznom hodu  + brzina u praznom hodu
                                    100

Referentna brzina vrtnje (nref) odgovara 100% vrijednosti
brzine vrtnje navedene u rasporedu rada kočnice motora iz dodatka 3. Ona je
definiran na sljedeći način (vidi sliku 1. Priloga I):

nref = nlo + 95% \* (nhi - nlo)

gdje su nhi i nlo ili definirane u skladu s Prilogom I točkom 2. ili su određene
prema Prilogu III dodatku 1. točki 1.1.
2.2. Stvarni zakretni moment
Zakretni moment normiran je s obzirom na najveći zakretni moment pri
odgovarajućoj brzini vrtnje. Vrijednosti zakretnog momenta referentnog ciklusa
denormalizirat će se pomoću karakteristične krivulje motora određene u skladu s
točkom 1.3., na sljedeći način:

% zakretnog momenta \* najveći
Stvarni zakretni moment =
zakretni moment

100

za odgovarajuću stvarnu brzinu vrtnje određenu u skladu s
točkom 2.1.
Za potrebe stvaranja referentnog ciklusa, negativne vrijednosti zakretnog
momenta u točkama u kojima je motor gonjen (‘m’), poprimit će denormalizirane
vrijednosti određene na jedan od sljedećih načina:
– negativnih 40% od raspoloživog pozitivnog zakretnog momenta pri odgovarajućoj
brzini vrtnje,
– određivanje karakteristične krivulje negativnog zakretnog momenta potrebnog da
se pogoni motor od najmanje do najveće brzine vrtnje karakteristične krivulje,
– određivanje negativnog zakretnog momenta potrebnog da se pogoni motor pri
brzini vrtnje praznog hoda i referentnoj brzini vrtnje i linearna interpolacija
između tih dviju točaka.
2.3. Primjer postupka denormaliziranja
Primjera radi sljedeća točka će se denormalizirati:
% brzine vrtnje = 43
% zakretnog momenta = 82
Uz sljedeće vrijednosti:
referentna brzina vrtnje = 2200 min-1
brzina vrtnje praznog hoda = 600 min-1
rezultat je
stvarna brzina vrtnje = 43 \* (2200 - 600) + 600 = 1288 min-1

100

stvarni zakretni moment = 82 \* 700 = 574 Nm

100

gdje najveći zakretni moment, na karakterističnoj krivulji
motora, pri 1288 min-1 iznosi 700 Nm.
3. POKUS ISPITIVANJA EMISIJE
Na zahtjev proizvođača smije se izvesti jedno lažno ispitivanje kako bi se motor
i njegov ispušni sustav prilagodili prije samog ciklusa mjerenja.
Motori na prirodni i ukapljeni naftni plin uhodati će se pomoću ETC ispitivanja.
Motor će proći kroz najmanje dva ETC ciklusa i sve dok izmjerena emisija CO
jednog ETC ciklusa ne bude veća za više od 10% od emisije CO iz prethodnog ETC
ciklusa.
3.1. Priprema filtara za uzorkovanje (samo Dieselovi motori)
Najmanje jedan sat prije ispitivanja, svaki filtar (par) će biti stavljen u
zatvorenu, ali ne zabrtvljenu Petrijevu zdjelicu i postavljen u komoru za
vaganje na stabilizaciju. Na kraju perioda stabilizacije, svaki filtar (par) će
se odvagati i tara težina će se zabilježiti. Filtar (par) će potom biti
pohranjen u zatvorenoj Petrijevoj zdjelici ili zabrtvljenom nosaču filtra sve
dok neće biti potreban za ispitivanje. Ako se filtar (par) ne upotrijebi unutar
osam sati od njegova vađenja iz komore za vaganje, on prije upotrebe mora
ponovno biti kondicioniran i izvagan.
3.2. Postavljanje mjerne opreme
Instrumenti i sonde za uzorkovanje bit će prema potrebi postavljene. Zadnji dio
ispušne cijevi bit će spojen na sustav razrjeđivanja s punim protokom.
3.3. Pokretanje sustava za razrjeđivanje i motora
Sustav za razrjeđivanje i motor pokrenut će se i zagrijati sve dok se sve
temperature i tlakovi ne stabiliziraju pri najvećoj snazi u skladu s preporukom
proizvođača i dobrom inženjerskom praksom.
3.4. Pokretanje sustava za uzorkovanje čestica (samo Dieselovi motori)
Sustav za uzorkovanje čestica pokrenut će se i raditi u obilaznom vodu.
Prolaskom zraka za razrjeđivanje kroz filtre čestica moguće je odrediti količinu
čestica u zraku za razrjeđivanje. Ako se koristi pročišćeni zrak za
razrjeđivanje, jedno mjerenje može se obaviti prije ili poslije ispitivanja. Ako
zrak za razrjeđivanje nije pročišćen, mogu se izvršiti mjerenja na početku i na
kraju ciklusa, te se izračuna srednja vrijednost.
3.5. Podešavanje sustava razrjeđivanja s punim protokom
Ukupni tok razrijeđenih ispušnih plinova podesit će se tako, da se spriječi
kondenzacija vode u sustavu i da se postigne najveća temperatura na površini
filtra od 325 K(52 °C) ili manja (vidi Prilog V., točka 2.3.1. DT).
3.6. Provjera analizatora
Analizatore emisije podesit će se na nulu i potom će se umjeriti. Ako se koriste
vreće za uzorkovanje treba ih ukloniti.
3.7. Postupak pokretanja motora
Stabilizirani motor pokrenut će se u skladu s proizvođačevom preporukom o
postupku pokretanja motora, navedenom u uputama za uporabu, pomoću originalnog
pokretača motora ili pomoću kočnice motora. Izborom, ispitivanje možnje može početi
neposredno nakon faze pred-uvjetovanja bez da se motor zaustavlja, kada motor
postigne brzinu vrtnje praznog hoda.
3.8. Ciklus ispitivanja
3.8.1. Slijed ispitivanja
Ukoliko je motor postigao brzinu vrtnje praznog hoda pokrenut će se slijed
ispitivanja. Ispitivanje će se provest referentnom ciklusu definiranom u
točki 2. ovog Dodatka. Vrijednosti vođenja brzine vrtnje i zakretnog momenta
izbacivat će se frekvencijom od 5 Hz (10 Hz preporučeno) ili više. Za vrijeme
ciklusa ispitivanja, najmanje jednom u sekundi, zabilježit će se odziv brzine
vrtnje i zakretnog momenta motora, s time da se signali smiju elektronski
filtrirati.
3.8.2. Odziv analizatora
Prilikom pokretanja motora ili, ako se ciklus pokreće odmah nakon faze
pred-uvjetovanja, prilikom startanja slijeda ispitivanja, pokrenut će se i
mjerna oprema, te će se istodobno:
– početi prikupljati ili analizirati zrak za razrjeđivanje;
– početi prikupljati ili analizirati razrijeđeni ispušni plin;
– početi mjeriti količina razrijeđenog ispušnog plina (CVS) i propisane
temperature i tlakovi;
– početi bilježiti podaci o odzivu brzine vrtnje i zakretnog momenta kočnice
motora.
U tunelu za razrjeđivanje kontinuirano se mjere HC i NOx frekvencijom od 2 Hz.
Integriranjem signala analizatora kroz ciklus ispitivanja određuju se srednje
koncentracije. Vrijeme odziva sustava neće biti veće od 20 s, te će biti
usklađeno s promjenama protoka CVS-a i pomacima vremena uzorkovanja u odnosu na
ciklus ispitivanja. CO, CO2, NMHC i CH4 odredit će se integracijom ili analizom
koncentracija nakupljenih, u vrećama za uzorkovanje, tijekom ciklusa.
Koncentracije plinovitih štetnih sastojaka iz zraka za razrjeđivanje odredit će
se integracijom ili sakupljanjem u vreću za pozadinu. Sve ostale vrijednosti
bilježit će se frekvencijom od najmanje jednog mjerenja u sekundi (1 Hz).
3.8.3. Uzorkovanje čestica (samo Dieselovi motori)
Prilikom pokretanja motora ili, ako se ciklus pokreće odmah nakon faze
pred-uvjetovanja, prilikom startanja slijeda ispitivanja, sustav za uzorkovanje
čestica prebacit će s premosnice na sakupljanje čestica.
Ako se ne koristi izjednačavanje (kompenzacija) protoka, pumpa(e) za uzorkovanje
podesit će se tako da se brzina protoka kroz sondu za uzorkovanje čestica ili
kroz prijenosnu cijev održava unutar ±5% od namještene brzine protoka. Ako se
koristi izjednačavanje (kompenzacija) (tj. proporcionalno upravljanje protoka
uzorka) protoka, mora se pokazati da se omjer protoka kroz glavni tunel i
protoka uzorka čestica ne mijenja za više od ±5% od namještene vrijednosti
(izuzev prvih 10 sekundi uzorkovanja).
Napomena: Pri radu s dvostrukim razrjeđivanjem protok uzorka je neto razlika
između brzine protoka kroz filtre za uzorkovanje i brzine protoka sekundarnog
zraka za razrjeđivanje.
Potrebno je zabilježiti srednju temperatura i tlak na ulazu u plinomjer(e) ili
uređaje za mjerenje protoka. Ako se, zbog prevelikog nakupljanja čestica na
filtru, namještena brzina protoka ne može održavati (unutar ±5%) za cijelo
vrijeme trajanja ciklusa, ispitivanje se poništava. Ispitivanje se ponavlja s
manjom brzinom protoka i/ili većim promjerom filtra.
3.8.4. Neželjeno zaustavljanje (zagušenje) motora
Ako se motor u bilo kojem trenutku ispitivanja zaustavi (zaguši), motor treba
pred-uvjetovati i ponovno pokrenuti, a ispitivanje ponoviti. Ako se, za vrijeme
ciklusa ispitivanja, na bilo kojem potrebnom ispitnom uređaju pojavi kvar,
ispitivanje se poništava.
3.8.5. Radnje poslije ispitivanja
Po završetku ispitivanja mjerenje obujma razrijeđenog ispušnog plina, protok
plina u vreće za sakupljanje i rad pumpe za uzorkovanje čestice se zaustavljaju.
Kod sustava analize s integracijom, uzorkovanje će se nastaviti sve dok ne prođe
vrijeme odziva sustava.
Koncentracije u vrećama za sakupljanje, ako se koriste, analiziraju se što je
prije moguće, a najkasnije 20 minuta po završetku ciklusa ispitivanja.
Nakon ispitivanja emisije, za ponovnu provjeru analizatora, upotrijebit će se
nulaplin i jednaki umjerni plin. Ispitivanje će se smatrati prihvatljivo ako je
razlika između rezultata prije i poslije ispitivanja manja od 2% za vrijednost
umjernog plina.
Samo kod Dieselovih motora, filtri čestica vraćaju se u komoru za vaganje
najkasnije jedan sat po završetku ispitivanja gdje će se u zatvorenoj, ali ne i
zabrtvljenoj, Petrijevoj zdjelici stabilizirati, najmanje jedan sat, ali ne
dulje od 80 sati, prije vaganja
3.9. Provjeravanje ispitnog pokušaja
3.9.1. Pomicanje podataka
Kako bi se efekt iskrivljenja zbog kašnjenja odziva u odnosu na referentnu
vrijednost ciklusa što više umanjio, cijeli niz izmjerenog signala odziva brzine
vrtnje i zakretnog momenta smije se pomaknuti unaprijed ili unazad u odnosu na
niz referentne brzine vrtnje i zakretnog momenta. Ako se signali odziva pomiču,
tada i brzina vrtnje i zakretni moment moraju biti pomaknutu za istu vrijednost
u istom smjeru.
3.9.2. Izračunavanje rada ciklusa
Stvarni rad ciklusa Wact (kWh) izračunava se pomoću oba niza zabilježenih
vrijednosti brzine vrtnje i momenta. To se obavlja nakon što se napravi bilo
kakvo pomicanje podataka odziva, ako je ta mogućnost odabrana. Stvarni rad
ciklusa Wact koristi se za usporedbu s referentnim radom ciklusa Wref i za
izračunavanje specifičnih efektivnih emisija (vidi točke 4.4. i 5.2.). Isti
postupak upotrijebit će se za integraciju i referentne i stvarne snage motora.
Ako je potrebno odrediti vrijednosti između pridruženih referentnih ili
izmjerenih vrijednosti, koristi se linearna interpolacija.
Prilikom integracije referentnog i stvarnog rada ciklusa, sve negativne
vrijednosti zakretnog momenta postavljaju se na nulu i uključuju se. Ako se
integracija obavlja s frekvencijom manjom od 5 Hz, i ako se, u danom vremenskom
periodu, vrijednost zakretnog momenta mijenja iz pozitivne u negativnu, ili iz
negativne u pozitivnu vrijednost, negativni dio se izračunava i postavlja na
nulu. Pozitivni dio uključuje se u integriranu vrijednost.
Wact će biti između -15% i + 5% od Wref
3.9.3. Validacijska statistika ciklusa ispitivanja
Za brzinu vrtnje, zakretni moment i snagu provodi se linearna regresija
izmjerenih vrijednosti odziva s obzirom na referentne vrijednosti. To se obavlja
nakon što se napravi bilo kakvo pomicanje podataka odziva, ako je ta mogućnost
odabrana. Koristi se metoda najmanjih kvadrata, pri čemu jednadžba koja najbolje
pristaje ima oblik:
y = mx + b
gdje su:
y = odzivna (stvarna) vrijednost brzine vrtnje (min-1), zakretnog momenta (Nm)
ili snage (kW)
m = nagib regresijske linije
x = referentna vrijednost brzine vrtnje (min-1), zakretnog momenta (Nm) ili
snage (kW)
b = odsječak y regresijske linije
Za svaku regresijsku liniju izračunava se standardna pogreška (SE) ocjene y na x
i koeficijent determinacije (r2).
Preporuča se da se ova analiza izvede pri 1 Hz. Sve negativne referentne
vrijednosti momenta i pridružene odzivne vrijednosti brišu se iz proračuna
validacijske statistike ciklusa zakretnog momenta i snage. Ispitivanje se smatra
valjano ako su ispunjeni zahtjevi iz tablice 6.

*Tablica 6.*
DOPUŠTENA ODSTUPANJA REGRESIJSKE LINIJE

|  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- |
|  | Brzina vrtnje | Zakretni moment | Snaga |
| Standardna pogreška (SE) ocjene Y na X | najviše 100 min-1 | najviše 13% (15%) (\*) od najvećeg zakretnog momenta motora karakteristične krivulje snage | najviše 8% (15%) (\*) od najveće snage motora karakteristične krivulje snage |
| Nagib regresijske linije, m | od 0,95 do 1,03 | 0,83-1,03 | 0,89-1,03  (0,83-1,03) (\*) |
| koeficijent determinacije, r2 | najmanje 0,9700  (najmanje  0,9500) (\*) | najmanje 0,8800  (najmanje  0,7500) (\*) | najmanje 0,9100  (najmanje 0,7500) (\*) |
| Y odsječak regresijske linije, b | ± 50 min-1 | ± 20 Nm ili ± 2% (± 20 Nm ili ± 3%) (\*) od najvećeg zakretnog momenta, koja god vrijednost je veća | ± 4 kW ili ± 2% (± 4 kW ili ± 3%) (\*) od najveće snage, koja god vrijednost je veća |
| (\*) Do 1. listopada 2005. vrijednosti u zagradama mogu se primijeniti kod homologacijskog ispitivanja plinskih motora. (Prije 1. listopada 2004. Komisija će sastaviti izvještaj o napredovanju tehnologije plinskih motora kako bi se potvrdile ili izmijenile tolerancije regresijske linije koje se primjenjuju na plinske motore iz ove tablice.) | | | |

Dopušteno je brisanje točaka iz regresijske analize koje
odgovaraju onima iz tablice 7.

*Tablica 7.*
TOČKE KOJE JE DOPUŠTENO BRISATI IZ REGRESIJSKE
ANALIZE

|  |  |
| --- | --- |
| Uvjeti | Točke koje se brišu |
| Puno opterećenje i odziv zakretnog momenta < referentnog momenta | Zakretni moment i/ili snaga |
| Bez opterećenja, ne u točki praznog hoda i odziv zakretnog momenta > referentnog zakretnog momenta | Zakretni moment i/ili snaga |
| Bez opterećenja/zatvorena zaklopka za snagu, točka praznog hoda i brzina vrtnje > referentne brzine vrtnje praznog hoda | Brzina vrtnje i/ili snaga |

4. IZRAČUNAVANJE EMISIJE PLINOVA
4.1. Određivanje protoka razrijeđenog ispušnog plina
Ukupni tok razrijeđenog ispušnog plina u ciklusu (kg/ispitivanju) izračunava se
iz vrijednosti izmjerenih kroz ciklus i odgovarajućih kalibracijskih podataka
uređaja za mjerenje protoka (V0 za PDP ili KV za CFV, kako je određeno u Prilogu
III dodatku 5. točki 2.). Ako se temperatura razrijeđenog ispušnog plina pomoću
izmjenjivača topline za vrijeme ciklusa drži konstantnom (±6 K za PDP-CVS. ±11 K
za CFV-CVS, vidi Prilog V točku 2.3.), primjenjuje se sljedeći izraz.
Za PDP-CVS sustav:

MTOTW = 1,293 \* V0 \* Np \* (pB – p1) \* 273 / (101,3 \* T)
gdje su:
MTOTW = masa razrijeđenog ispušnog plina na vlažnoj osnovi kroz cijeli ciklus,
kg
V0 = obujam plina napumpan u jednom okretaju pri ispitnim uvjetima, m3/okr
Np = ukupni broj okretaja pumpe pri ispitivanju
pB = atmosferski tlak u uređaju za ispitivanje, kPa
p1 = podtlak na ulazu u pumpu, u odnosu na atmosferski tlak, kPa
T = srednja temperatura razrijeđenog ispušnog plina na ulazu u pumpu kroz cijeli
ciklus, K
Za CFV-CVS sustav:
MTOTW = 1,293 \* t \* Kv \* pA / T0,5
gdje su:
MTOTW = masa razrijeđenog ispušnog plina na vlažnoj osnovi kroz cijeli ciklus,
kg
t = vrijeme ciklusa, s
Kv = koeficijent kalibracije venturijeve cijevi s kritičnim presjekom za
standardne uvjete
pA = apsolutni tlak na ulazu u venturijevu cijev, kPa
T = apsolutna temperatura na ulazu u venturijevu cijev, K
Ako se upotrebljava sustav s izjednačavanjem (kompenzacijom) protoka (tj. bez
izmjenjivača topline), kroz cijeli ciklus izračunavaju se i integriraju trenutne
mase emisija. U tom slučaju trenutna masa razrijeđenog ispušnog plina izračunava
se na sljedeći način.
Za PDP-CVS sustav:
MTOTW,i = 1,293 \* V0 \* Np,i \* (pB – p1) \* 273 / (101,3 \* T)
gdje su:
MTOTW,i = trenutna masa razrijeđenog ispušnog plina na vlažnoj osnovi, kg
Np,i = ukupni broj okretaja pumpe u vremenskom intervalu
Za CFV-CVS sustav:
MTOTW,i = 1,293 \* Dti \* Kv \* pA / T0,5
gdje su:
MTOTW,i = trenutna masa razrijeđenog ispušnog plina na vlažnoj osnovi, kg
Dti = vremenski interval, s
Ako ukupna masa uzorka čestica (MSAM) i plinovitih štetnih sastojaka prelazi
0.5% od ukupnog CVS protoka (MTOTW), CVS protok se ispravlja za MSAM ili se pak
protok uzorka čestica vraća na CVS ispred uređaja za mjerenje protoka (PDP ili
CFV).
4.2. Ispravljanje NOx s obzirom na vlagu
S obzirom da emisija NOx ovisi o okolnim uvjetima zraka, koncentracija NOx se
ispravlja s obzirom na vlagu okolnog zraka pomoću faktora određenih sljedećim
izrazima:
(a) za Dieselove motore

![](dodatni/351046.gif)

(b) za motore na plin

![](dodatni/351047.gif)

gdje su:
Ha = vlažnost usisavanog zraka, količina vode po kg suhog zraka
pri čemu je:
![](dodatni/351048.gif)

Ra = relativna vlažnost usisavanog zraka,%
pa = parcijalni tlak pare zasićenog usisnog zraka, kPa
pB = ukupni tlak atmosfere, kPa
4.3. Izračunavanje masenog protoka emisije
4.3.1. Sustavi s konstantnim masenim protokom
Kod sustava s izmjenjivačem topline, mase štetnih sastojaka (g/ispitivanju)
određuju se pomoću sljedećih jednadžbi:
(1) NOX mass = 0,001587 \* NOx conc \* KH,D \* MTOTW (Dieselovi motori)
(2) NOX mass = 0,001587 \* NOx conc \* KH,G \* MTOTW (motori na plin)
(3) COmass = 0,000966 \* COconc \* MTOTW
(4) HCmass = 0,000479 \* HCconc MTOTW’ (Dieselovi motori)
(5) HCmass = 0,000502 \* HCconc \* MTOTW’ (motori na ukapljeni naftni plin)
(6) NMHCmass = 0,000516 \* NMHCconc \* MTOTW’ (motori na prirodni plin)
(7) CH4mass = 0,000552 \* CH4conc \* MTOTW (motori na prirodni plin)
gdje su:
NOx conc, COconc, HCconc1, NMHCconc, = srednje korigirane koncentracije kroz
cijeli ciklus pomoću integracije (obavezna za NOx i HC) ili s mjerenjem u vreći,
ppm
MTOTW = ukupna masa razrijeđenog ispušnog plina kroz cijeli ciklus, kako je
određeno u točki 4.1., kg
KH,D = korekcijski faktor s obzirom na vlagu za Dieselove motore, kako je
određeno u točki 4.2.
KH,G = korekcijski faktor s obzirom na vlagu za motore na plin, kako je određeno
u točki 4.2.
Koncentracije izmjerene na suhoj osnovi pretvaraju se na vlažnu osnovu u skladu
s Prilogom III, Dodatak 1., točka 4.2.
Određivanje NMHCconc ovisi o upotrijebljenoj metodi (vidi Prilog III dodatak 4.
točku 3.3.4.). U oba slučaja određuje se koncentracija CH i oduzima se od
konc
koncentracije HC na sljedeći način:

(a) metoda GC

NMHCconc = HCconc - CH4conc

(b) metoda NMC

 ![](dodatni/351049.gif)

gdje su:
HC(wCutter) = koncentracijo uzorak plina teče kroz NMC
HC(w/o Cutter) = koncentracija HC ako uzorak plina teče mimo NMC
CEM = učinkovitost metana, kako je određena u Prilogu III dodatku 5. točki
1.8.4.1.
CEE = učinkovitost etana, kako je određena u Prilogu III dodatku 5. točki
1.8.4.2.
*\_\_\_\_\_*1 Na temelju ekvivalenta Cl

4.3.1.1. Određivanje ispravljenih koncentracija s obzirom na pozadinu
Srednje koncentracije iz pozadine plinovitih štetnih sastojaka zraka za
razrjeđivanje oduzimaju se od izmjerenih koncentracija kako bi se dobile neto
koncentracije štetnih sastojaka. Srednje vrijednosti koncentracija iz pozadine
mogu se odrediti metodom s vrećom za uzorke ili kontinuiranim mjerenjem s
integracijom. Primjenjuje se sljedeći izraz.
conc = conce – concd \* (1-(1/DF))
gdje su:
conc = koncentracija određenog štetnog sastojka u razrijeđenom ispušnom plinu,
ispravljena s količinom odgovarajućeg štetnog sastojka koja se nalazi u zraku za
razrjeđivanje, ppm
conce = koncentracija određenog štetnog sastojka izmjerena u razrijeđenom
ispušnom plinu, ppm
concd = koncentracija određenog štetnog sastojka izmjerena u zraku za
razrjeđivanje, ppm
DF = faktor razrjeđivanja
Faktor razrjeđivanja izračunava se na sljedeći način:
(a) za Dieselove motore i motore na ukapljeni naftni plin

![](dodatni/351050.gif)

(b) za motore na prirodni plin

![](dodatni/351051.gif)

gdje su:
CO2, conce = koncentracija CO2 u razrijeđenom ispušnom plinu, % obujma
HCconce = koncentracija HC u razrijeđenom ispušnom plinu, ppm C1
NMHCconce = koncentracija NMHC u razrijeđenom ispušnom plinu, ppm C1
COconce = koncentracija CO u razrijeđenom ispušnom plinu, ppm
FS = stehiometrijski faktor
Koncentracije izmjerene na suhoj osnovi pretvaraju se na vlažnu osnovu u skladu
s Prilogom III dodatkom 1. točkom 4.2.
Stehiometrijski faktor izračunava se na sljedeći način:

![](dodatni/351052.gif)

gdje su:
x, y = sastav goriva CxHy
S druge strane, ako sastav goriva nije poznat mogu se upotrijebiti sljedeći
stehiometrijski faktori:
FS (dizelsko gorivo) = 13,4
FS (ukapljeni naftni plin) = 11,6
FS (prirodni plin) = 9,5
4.3.2. Sustavi s izjednačavanjem (kompenzacijom) protoka
Kod sustava bez izmjenjivača topline masa štetnog sastojka (g/ispitivanju)
određuje se izračunavanjem trenutne mase emisije i integracijom trenutnih
vrijednosti preko cijelog ciklusa. Isto tako ispravljanje koncentracija s
obzirom na pozadinu izravno se primjenjuje na trenutne vrijednosti
koncentracije. Primjenjuju se sljedeći izrazi:

![](dodatni/351053.gif)

![](dodatni/351054.gif)

![](dodatni/351055.gif)

![](dodatni/351056.gif)

![](dodatni/351057.gif)

![](dodatni/351058.gif)

![](dodatni/351059.gif)

gdje su:
conce = koncentracija odgovarajućeg štetnog sastojka izmjerena u razrijeđenom
ispušnom plinu, ppm
concd = koncentracija odgovarajućeg štetnog sastojka izmjerena u zraku za
razrjeđivanje, ppm
MTOTW,i = trenutna masa razrijeđenog ispušnog plina (vidi točku 4.1.), kg
MTOTW = ukupna masa razrijeđenog ispušnog plina kroz cijeli ciklus (vidi točku
4.1.), kg
KH,D = korekcijski faktor s obzirom na vlagu za Dieselove motore, kako je
određen u točki 4.2.
KH,G = korekcijski faktor s obzirom na vlagu za motore na plin, kako je određen
u točki 4.2.
DF = faktor razrjeđivanja, kako je određen u točki 4.3.1.1.
4.4. Izračunavanje specifičnih emisija
Emisije (g/kWh) se izračunavaju za svaku pojedinačnu komponentu na sljedeći
način:

![](dodatni/351060.gif) (Dieselovi i motori na plin)
![](dodatni/351061.gif) (Dieselovi i motori na plin)
![](dodatni/351062.gif)(Dieselovi i motori na ukapljeni naftni plin)
![](dodatni/351063.gif)(Motori na prirodni plin)
![](dodatni/351064.gif) (Motori na prirodni plin)
gdje je:
Wact = stvarni rad ciklusa, kako je određen u točki 3.9.2., kWh

5. IZRAČUNAVANJE EMISIJE ČESTICA (SAMO DIESELOVI MOTORI)

5.1. Masa čestica (g/ispitivanju) izračunat će se na sljedeći način:
![](dodatni/351065.gif)

gdje su:
Mf = masa čestica uzorkovana za vrijeme ciklusa, mg
MTOTW = ukupna masa razrijeđenog ispušnog plina kroz cijeli ciklus, kako je
određena u točki 4.1., kg
MSAM = masa razrijeđenog ispušnog plina uzetog iz tunela za razrjeđivanje za
sakupljanje čestica, kg
i:
Mf = Mf,p + Mf,b ako su odvojeno vagani, mg
Mf,p = masa čestica sakupljena na primanom filtru, mg
Mf,b = masa čestica sakupljena na pomoćnom filtru, mg
Ako se koristi dvostruki sustav razrjeđivanja masa sekundarnog zraka za
razrjeđivanje oduzima se od ukup­ne mase dvostruko razrijeđenog ispušnog plina,
uzorkovanog kroz filtre čestica.
MSAM = MTOT – MSEC
gdje su:
MTOT = masa dvostruko razrijeđenog ispušnog plina kroz filtar čestica, kg
MSEC = masa sekundarnog zraka za razrjeđivanje, kg
Ako se razina čestica pozadine zraka za razrjeđivanje određuje u skladu s točkom
3.4., masa čestica smije se korigirati s obzirom na pozadinu. U tom slučaju masa
čestica (g/ispitivanju) izračunava se na sljedeći način:

![](dodatni/351066.gif)

gdje su:
Mf, MSAM, MTOTW = vidi gore
MDIL = masa primarnog zraka za razrjeđivanje, uzorkovanog pomoću naprave za
uzorkovanje čestica iz pozadine (okoline), kg
Md = masa sakupljenih čestica pozadine iz primarnog zraka za razrjeđivanje, mg
DF = faktor razrjeđivanja, kako je određen u točki 4.3.1.1.
5.2. Izračunavanje specifične emisije
Emisija čestica (g/kWh) izračunava se na sljedeći način
PT = PTmass/Wact
gdje je:
Wact = stvarni rad ciklusa, kako je određen u točki 3.9.2., kWh

Dodatak 3.

DIJAGRAM KOČNICE MOTORA ETC CIKLUSA

 [Tabela](dodatni/299743.htm)

»m« = gonjen

Grafički prikaz dijagrama kočnice motora ETC ciklusa nalazi
se na slici 5.

Slika 5.

DIJAGRAM OPTEREĆENJA MOTORA NA KOČNICI PRI ETC CIKLUSU

![](dodatni/351067.gif)

Dodatak 4.

POSTUPCI MJERENJA I UZORKOVANJA

1. UVOD
Emisije plinovitih komponenti, krutih čestica i dimljenja, motora predanog na
ispitivanje, mjere se metodama opisanim u Prilogu V. Odgovarajuće točke Priloga
V opisuju preporučeni za analizu plinovite emisije (točka 1.),
preporučeni sustav razrjeđivanja i uzorkovanja čestica (točka 2.) i preporučene
uređaje mjerenja zacrnjenja za mjerenje dimljenja motora (točka 3.).
Pri ESC ciklusu plinovite komponente se određuju u nerazrijeđenim ispušnim
plinovima. Po izboru, moguće ih je određivati u razrijeđenom ispušnom plinu ako
se za određivanje čestica koristi sustav razrjeđivanja s punim protokom. Čestice
se određuju sa sustavom za razrjeđivanje s djelomičnim ili s punim protokom.
Pri ETC ciklusu emisija plinova i krutih čestica određuje se isključivo pomoću
sustava razrjeđivanja s punim protokom, te se on smatra referentnim sustavom. No
međutim, tehnička služba smije odobriti sustavi razrjeđivanja s djelomičnim
protokom, ako je dokazana njihova istovjetnost u skladu s točkom 6.2. Priloga I,
i ako je tehničkoj službi podnesen detaljan opis postupaka vrednovanja i
preračunavanja podataka.
2. KOČNICA MOTORA I MJERNA OPREMA ISPITNE STANICE
Za ispitivanje emisija motora na kočnicama koristit će se sljedeća oprema:
2.1. Kočnica motora
Kako bi se proveli ispitni ciklusi opisani u dodacima 1. i 2. ovog Priloga,
upotrijebit će se kočnica motora s odgovarajućim značajkama. Točnost sustav za
mjerenje brzine vrtnje mora biti ± 2% od očitanja. Sustav mjerenja zakretnog
momenta mora imati točnost od ± 3% od očitanja u području > 20% od opsega
ljestvice i točnost od ± 0,6% od opsega ljestvice u području 20% od opsega
ljestvice.
2.2. Ostali mjerni uređaji
Prema potrebi upotrebljavaju se uređaji za mjerenje potrošnje goriva, potrošnje
zraka, temperature rashladnog sredstva i maziva, tlaka ispušnih plinova i
podtlaka u usisnoj cijevi, temperature ispušnih plinova, temperature usisavanog
zraka, tlaka atmosfere, vlage u zraku i temperature goriva. Ovi uređaji
udovoljavat će zahtjevima prikazanim u tablici 8:

*Tablica 8.*
TOČNOST MJERNIH UREĐAJA

|  |  |
| --- | --- |
| Mjerni uređaj | Točnost |
| Potrošnja goriva | ± 2% najveće vrijednosti motora |
| Potrošnja zraka | ± 2% najveće vrijednosti motora |
| Temperature ≤ 600 K (327°C) | ± 2 K apsolutna vrijednost |
| Temperature > 600 K (327°C) | ± 2% od očitanja |
| Atmosferski tlak | ± 0,1 kPa apsolutna vrijednost |
| Tlak ispušnih plinova | ± 0,2 kPa apsolutna vrijednost |
| Podtlak na usisu | ± 0,05 kPa apsolutna vrijednost |
| Ostali tlakovi | ± 0,1 kPa apsolutna vrijednost |
| Relativna vlažnost | ± 3% apsolutna vrijednost |
| Apsolutna vlažnost | ± 5% od očitanja |

2.3. Protok ispušnih plinova
Za izračunavanje emisije iz nerazrijeđenog ispušnog plina, treba znati protok
ispušnih plinova (vidi točku 4.4. dodatka 1.). Za određivanje protoka ispušnih
plinova smije se upotrijebiti bilo koja od sljedeće dvije metode:
(a) Izravno mjerenje protoka ispušnih plinova pomoću sapnice u ispušnoj cijevi
ili pomoću istovjetnog mjernog sustava;
(b) Mjerenje protoka zraka i protoka goriva s odgovarajućim mjernim sustavima i
izračunavanje protoka ispuha sljedećom jednadžbom:
GEXHW = GAIRW + GFUEL (za vlažnu masu ispušnih plinova)
Točnost određivanja protoka ispušnih plinova mora biti ± 2,5% od očitanja ili
veća.
2.4. Protok razrijeđenih ispušnih plinova
Za izračunavanje emisija iz razrijeđenog ispušnog plina uz pomoć sustava
razrjeđivanja s punim protokom (obavezan za ETC), potrebno je znati protok
razrijeđenih ispušnih plinova (vidi točku 4.3. dodatka 2.). Ukupna vrijednost
masenog protoka razrijeđenog ispušnog plina (GTOTW) odnosno ukupna masa
razrijeđenog ispušnog plina za vrijeme ciklusa (MTOTW) mjere se pomoću PDP ili
CFV (Prilog V, točka 2.3.1.). Točnost mora biti ± 2% od očitanja ili veća, a
određuje se u skladu s odredbama Priloga III dodatka 5. točke 2.4.
3. ODREĐIVANJE PLINSKIH KOMPONENTI
3.1. Opće tehničke značajke analizatora
Mjerno područje analizatora mora biti prikladno za zahtijevanu točnost mjerenja
koncentracije komponenti ispušnog plina (točka 3.1.1.) Preporuča se da
analizatori rada tako da izmjerene koncentracije upadnu između 15% i 100% opsega
ljestvice.
Ako sustavi za očitavanje (računala, zapisivači podataka) mogu pružiti dovoljnu
točnost i rezoluciju u području ispod 15% od opsega ljestvice, mjerenja ispod
15% od opsega ljestvice su isto tako prihvatljiva. U tom slučaju potrebno je
napraviti dodatna umjeravanja s najmanje 4 nominalno jednako razmaknute točke,
različite od nule, kako bi se osigurala točnost kalibracijskih krivulja u skladu
s Prilogom III dodatkom 5. točkom 1.5.5.2.
Elektromagnetska kompatibilnost (EMC) opreme mora biti na takvoj razini da je
mogućnost dodatnih pogrešaka što manja.
3.1.1. Pogreška mjerenja
Ukupna pogreška mjerenja, uključujući međusobnu osjetljivost (engl. cross
sensitivity) prema drugim plinovima (vidi Prilog III dodatak 5. točku 1.9.),
neće biti veća od ± 5% od očitanja ili ± 3.5% od opsega ljestvice, koja god
vrijednost je manja. Kod koncentracija manjih od 100 ppm pogreška mjerenja ne
smije biti veća od ± 4 ppm.
3.1.2. Ponovljivost
Ponovljivost, definirana kao 2,5 puta standardna devijacija od 10 ponavljajućih
odziva na dani umjerni plin, ne smije biti veća od ± 1% od koncentracije opsega
ljestvice za svako upotrijebljeno područje iznad 155 ppm (ili ppmC) ili ± 2% za
svako upotrijebljeno područje ispod 155 ppm (ili ppmC).
3.1.3. Smetnje
Najveći odziv analizatora (engl. Peak-to-Peak) na promjenu od nulaplina na
umjerni plin u bilo kojem 10 sekundnom razdoblju neće na niti jednom
upotrijebljenom mjernom području prijeći ± 2% opsega ljestvice.
3.1.4. Pomak nule
Pomak nule za vrijeme perioda od jednog sata mora biti manji od 2% od opsega
ljestvice, na najnižem upotrijebljenom području. Odziv na nulu definiran je kao
srednji odziv, uključujući i smetnje, na nulaplin duž vremenskog perioda od 30
sekundi.
3.1.5. Pomak raspona
Pomak raspona za vrijeme perioda od jednog sata mora biti manji od 2% od opsega
ljestvice, na najnižem upotrijebljenom području. Raspon je definiran kao razlika
između odziva na umjerni plin i odziva na nulu. Odziv raspona definiran je kao
srednji odziv, uključujući i smetnje, na umjerni plin duž vremenskog perioda od
30 sekundi.
3.2. Sušenje plinova
Uređaj za sušenje plinova, po izoru, mora imati najmanji utjecaj na
koncentraciju mjerenih plinova. Kemikalije za sušenje nisu prihvatljive za
uklanjanje vode iz uzorka.
3.3. Analizatori
Točke 3.3.1. do 3.3.4. opisuju principe mjerenja koje treba upotrijebiti.
Detaljan opis mjernih sustava dan je u prilogu V. Plinovi, koji se mjere,
analiziraju se pomoću sljedećih uređaja. Kod nelinearnih analizatora dopuštena
je upotreba linearizacijskih el. krugova.
3.3.1. Analiza ugljikovog monoksida (CO)
Analizator ugljikovog monoksida bit će nedisperzivni infracrveni analizator
(NDIR) apsorpcijskog tipa.
3.3.2. Analiza ugljikovog dioksida (CO)
Analizator ugljikovog dioksida bit će nedisperzivni infracrveni apsorpcijski
analizator (NDIR).
3.3.3. Analiza ugljikovodika (HC)
Analizator ugljikovodika za Dieselove motore i motore na ukapljeni naftni plin
mora biti grijani ionizacijski detektor u plamenu (HFID), s grijanim detektorom,
ventilima, cijevima itd. tako da se temperatura plinova održi na 463 K ± 10 K
(190 ± 10° C). Analizator ugljikovodika za motore na prirodni plin smije biti
negrijani ionizacijski detektor u plamenu (FID) zavisno o upotrijebljenoj metodi
(vidi Prilog V točku 1.3.).
3.3.4. Analiza ne-metanskih ugljikovodika (NMHC) (samo motori na prirodni plin)
Ne-metanski ugljikovodici određuju se jednom od dviju sljedećih metoda:
3.3.4.1. Metoda s plinskim kromatografom (GC, Gas Chromatographic)
Ne-metanski ugljikovodici određuju se oduzimanjem metana analiziranog pomoću
plinskog kromatografa (GC) i kondicioniranog na 423 K (150°C) od ugljikovodika
izmjerenih u skladu s točkom 3.3.3.
3.3.4.2. Metoda s filtrom propusnim samo za metan (NMC, engl. Non-Methane
Cutter)
Određivanje ne-metanskog dijela izvodi se uz pomoć grijanog filtra propusnog
samo za metan (heated NMC) koji radi sukladno kao FID iz točke 3.3.3., s
oduzimanjem metana od ugljikovodika.
3.3.5. Analiza dušikovih oksida (NOx)
Analizator dušikovih oksida, ako se mjerenje obavlja na suhoj osnovi, mora biti
detektor kemiluminescencije (CLD, engl. ChemiLuminescent Detector) ili grijani
detektor kemiluminescencije (HCLD, engl. Heated CLD) s pretvornikom NO/NO. Ako
se mjerenje obavlja na vlažnoj osnovi, tada se koristi HCLD s pretvornikom koji
se održava iznad 328 K (55 °C), pod uvjetom da ispitivanje osjetljivosti na
vodenu paru zadovoljava (vidi Prilog III dodatak 5. točku 1.9.2.2.).
3.4. Uzorkovanje plinovite emisije
3.4.1. Nerazrijeđeni ispušni plin (samo ESC)
Sonde za uzorkovanje plinovitih emisija moraju se pričvrstiti na udaljenosti od
najmanje 0,5 m ili trostruke vrijednost promjera ispušne cijevi, koja god
vrijednost je veća, od izlaza iz ispušnog sustava, u smjeru suprotnom od
strujanja, koliko god daleko je moguće, te dovoljno blizu motoru da se kod sonde
osigura temperatura ispušnih plinova od najmanje 343 K (70°C).
U slučaju višecilindarskog motora s razdvojenim ispušnim kolektorom, ulaz sonde
mora biti postavljen dovoljno daleko, u smjeru u smjerutrujanja plina, da uzorak
sigurno predstavlja srednju emisiju svih cilindara. Kod višecilindarskih motora
koji imaju jasno određene grupe kolektora, kao što je to kod V – motora,
dopušteno je prikupiti uzorak iz svake grupe posebno i izračunati srednju
emisiju ispuha. Druge metode za koje je već pokazano da se mogu uspoređivati s
gore navedenim metodama smiju se upotrijebiti. Pri izračunavanju emisije ispuha
mora se upotrijebiti ukupni maseni protok isplinova.
Ako je motor opremljen sa sustavom za pročišćavanje ispušnih plinova, uzorak
ispušnog plina uzima se iza, u smjeru strujanja, sustava za pročišćavanje
ispušnih plinova.
3.4.2. Razrijeđeni ispušni plin (obavezno pri ETC, po izboru pri ESC)
Ispušna cijev koja se nalazi između motora i sustava razrjeđivanja s punim
protokom mora biti u skladu sa zahtjevima iz Priloga V točke 2.3.1. EP.
Sonda(e) za uzorkovanje plinovitih emisija postavljaju se u tunel za
razrjeđivanje na mjestu gdje su zrak za razrjeđivanje i ispušni plin dobro
izmiješani, te u blizini sondi za uzorkovanje čestica.
Pri ETC ciklusu uzorkovanje se općenito može izvesti na dva načina:
– štetni sastojci se sakupe u vreću za uzorke za vrijeme trajanja ciklusa i
izmjere se po završetku ispitivanja;
– štetni sastojci se uzorkuju kontinuirano i integriraju za vrijeme ciklusa;
ovaj postupak obavezan je za HC i NOx.
4. ODREĐIVANJE ČESTICA
Određivanje čestica zahtjeva sustav za razrjeđivanje. Razrjeđivanje se može
postići sustavom za razrjeđivanje s djelomičnim protokom (samo ESC) ili sustavom
za razrjeđivanje s punim protokom (obavezno za ETC). Kapacitet protoka sustava
za razrjeđivanje mora biti dovoljno velik da se ukloni kondenzaciju vode u
sustavu razrjeđivanja i uzorkovanja, te da održava temperaturu razrijeđenog
ispušnog plina, neposredno ispred posuda s filtrima, pri ili ispod 325 K (52
°C). Dopušteno je odvlaživanje zraka za razrjeđivanje prije ulaska u sustav za
razrjeđivanje, te je posebno korisno ako je vlažnost zraka za razrjeđivanje
dosta velika. Temperatura zraka za razrjeđivanje mora biti 298 K ± 5 K (25 °C ±
5 °C).Ako je temperatura okoline niža od 293 K (20 °C) preporuča se
pred-grijanje zraka za razrjeđivanje iznad gornje granice od 303 K (30 °C).
Međutim, temperatura zraka za razrjeđivanje ne smije prijeći 325 K (52 °C) prije
spajanja s ispuhom u tunelu za razrjeđivanje.
Sustav za razrjeđivanje s djelomičnim protokom mora biti konstruiran tako da
podijeli struju ispušnih plinova na dva dijela, pri čemu se manja struja
razrjeđuje sa zrakom i potom koristi za mjerenje čestica. Za to je izuzetno
važno vrlo precizno odrediti omjer razrjeđenja. Mogu se primijeniti različite
metode dijeljenja, pri čemu, upotrijebljeni način dijeljenja u velikoj mjeri
određuje opremu za uzorkovanje i postupke koje treba primijeniti (Prilog V točka
2.2.). Sonda za uzorkovanje čestica smjestit će se u blizini sonde za
uzorkovanje plinovitih emisija, a ugradnja mora biti u skladu s odred­bama iz
točke 3.4.1.
Za određivanje mase čestica potrebni su: sustav uzorkovanja čestica, filtri za
uzorkovanje čestica, mikrogramska vaga, te komora za vaganje s regulacijom
temperature i vlage.
Za uzorkovanje čestica upotrebljava se metoda s jednim filtrom, koja za cijeli
ciklus ispitivanja koristi jedan par filtara (vidi točku 4.1.3.). Kod ESC
ciklusa dosta se pažnje mora posvetiti vremenu uzorkovanja i protocima za
vrijeme faze uzorkovanja pri ispitivanju.
4.1. Filtri za uzorkovanje čestica
4.1.1. Tehnički opis filtra
Zahtjeva se upotreba filtara od staklenih vlakana obloženih s fluorougljikom sa
ili membranskih filtara na bazi fluorougljika. Svi tipovi filtara trebaju imati
učinkovitost prikupljanja 0,3 µm DOP (dioktilftalat) od najmanje 95% pri brzini
dotoka plinova između 35 i 80 cm/s.
4.1.2. Veličina filtra
Filtri čestica moraju imati promjer najmanje 47 mm (37 mm promjer aktivne
površine). Veći promjeri filtara su prihvatljivi (točka 4.1.5.).
4.1.3. Primarni i pomoćni filtri
Razrijeđeni ispušni plin, za vrijeme ispitnog slijeda, uzorkovat će se parom
filtara postavljenih u seriju (jedan primarni i jedan pomoćni). Pomoćni filtar
bit će postavljen najviše 100 mm od primarnog filtra, u smjeru strujanja plina,
i neće sa njim biti u dodiru. Filtri se mogu vagati odvojeno ili kao par, pri
čemu su njihove aktivne površine postavljene jedna uz drugu.
4.1.4. Brzina dotoka na filtar
Potrebno je postići brzinu dotoka plinova u filtar od 35 do 80 cm/s. Porast pada
tlaka od početka do kraja ispitivanja neće biti veći od 25 kPa.
4.1.5. Opterećenje filtra
Najmanje preporučeno opterećenje filtra je 0,5 mg/1075 mm2. Vrijednosti
opterećenja za najuobičajenije veličine filtra prikazane su u tablici 9.

*Tablica 9.*
PREPORUČENA OPTEREĆENJA FILTRA

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| Promjer filtra  (mm) | Preporučen promjer aktivne površine (mm) | Preporučeno  najmanje opterećenje (mg) |
| 47 | 37 | 0,5 |
| 70 | 60 | 1,3 |
| 90 | 80 | 2,3 |
| 110 | 100 | 3,6 |

4.2. Tehnički zahtjevi za komoru za vaganje i analitičke vage
4.2.1. Stanje u komori za vaganje
Temperatura komore (ili prostorije) u kojoj se filtri čestica kondicioniraju i
važu, za vrijeme svih kondicioniranja filtara i vaganja održavat će se unutar
295 K ± 3 K (22 °C ± 3 °C). Vlaga će se održavati na razini rosišta od 282,5 K ±
3 K (9,5 °C ± 3 °C), a relativna vlažnost u području 45% ± 8%.
4.2.2. Mjerenje težine referentnog filtra
U okolišu komore (ili sobe) ne smije biti nikakvih zagađivača (kao što je
prašina) koji se mogu nataložiti na filtre čestica za vrijeme njihove
stabilizacije. Dopušteni su poremećaji u tehničkih zahtjeva na komoru za vaganje
navedenih u točki 4.2.1., ako trajanje tih poremećaja nije dulje od 30 min.
Komora za vaganje mora udovoljiti tehničkim zahtjevima prije ulaska osobe u nju.
Unutar četiri sata od, ili još bolje istovremeno s mjerenjem težine filtra (para
filtara) s uzorcima, izmjerit će se težina od najmanje dva neiskorištena
referentna filtra ili referentnih parova filtara. Oni moraju biti iste veličine
i od istog materijala kao i filtri s uzorcima.
Ako se prosječna težina referentnih filtara (referentnih parova filtara) između
mjerenja težina filtara s uzorcima promijeni za više od ± 5% (odnosno ± 7,5% za
par filtara) od preporučenog najmanjeg opterećenja filtra (točka 4.1.5.), tada
će se svi filtri s uzorcima odbaciti, a ispitivanje emisije ponoviti.
Ako kriterij u vezi stabilnosti komore za vaganje, naznačen u točki 4.2.1., nije
ostvaren, ali je ostvaren gore naveden kriterij u vezi mjerenja težine
referentnih filtara (parova), proizvođač motora ima izbor da prihvati težine
filtara s uzorcima ili da poništi ispitivanje, popravi sustav regulacije komore
za vaganje i ponovi ispitivanje.
4.2.3. Analitička vaga
Analitička vaga koja se koristi za određivanje težine svih filtara mora imati
preciznost (standardna devijacija) od 20 µg i rezoluciju od 10 µg (1 znamenka =
10 µg). Kod filtara s promjerom manjim od 70 mm preciznost mora biti 2 µg a
rezolucija 1 µg.
4.3. Dodatni tehnički zahtjevi pri mjerenju čestica
Svi dijelovi sustava za razrjeđivanje i sustava za uzorkovanje, od ispušne
cijevi pa sve do nosača filtra, a koji su u dodiru s nerazrijeđenim i
razrijeđenim ispušnim plinom, moraju biti konstruirani tako da se na najmanju
moguću mjeru smanji taloženje i promjena značajki čestica. Svi dijelovi moraju
biti napravljeni od materijala koji vodi električnu energiju, ali ne reagiraju s
komponentama ispušnog plina, te moraju biti električki uzemljeni da ne dođe do
elektrostatičkog djelovanja.
5. ODREĐIVANJE DIMLJENJA
U ovoj točki dani su tehnički zahtjevi potrebne i neobavezne opreme koja se
upotrebljava pri ELR ispitivanju. Dimljenje se mjeri pomoću uređaja za mjerenje
zacrnjenja koji ima mogućnost mjerenja zacrnjenja i koeficijenta apsorpcije
svjetla. Način prikaza mjerenja zacrnjenja koristi se samo pri umjeravanju i
provjeri uređaja. Vrijednosti dimljenja pri ciklusu ispitivanja mjere se s
načinom prikaza koeficijenta apsorpcije svjetla.
5.1. Opći zahtjevi
ELR ispitivanje zahtjeva upotrebu sustava za mjerenje dimljenja i obrade
podataka koji sadrži tri funkcionalne jedinice. Te jedinice mogu biti spojene u
jednu komponentu ili mogu biti izvedene kao sustav međusobno povezanih
komponenti. Tri funkcionalne jedinice su:
– Uređaj za mjerenje zacrnjenja koji udovoljava tehničkim zahtjevima iz Priloga
V točke 3.
– Jedinica za obradu podataka koja može obaviti sve funkcije opisane u Prilogu
III dodatku 1. točki 6.
– Pisač i/ili medij za elektronsku pohranu podataka kojim će se zabilježiti i
ispisati zahtijevane vrijednosti dimljenja navedene u Prilogu III dodatku 1.
točki 6.3.
5.2. Posebni zahtjevi
5.2.1. Linearnost
Linearnost mora biti unutar ± 2% od zacrnjenja.
5.2.2. Pomak nule
Pomak nule u vremenskom periodu od jednog sata neće biti veći od ± 1% od
zacrnjenja.
5.2.3. Prikaz i područje mjerenja uređaja za mjerenje zacrnjenja
Pri prikazu zacrnjenja područje mjerenja mora biti 0 – 100% zacrnjenja, a
mogućnost očitanja 0,1% zacrnjenja. Pri prikazu koeficijenta apsorpcije svjetla
područje mjerenja mora biti 0 – 30 m-1 koeficijenta apsorpcije svjetla, a
mogućnost očitanja 0,01 m-1 koeficijenta apsorpcije svjetla.
5.2.4. Vrijeme odziva mjernog uređaja
Fizičko vrijeme odziva uređaja za mjerenje zacrnjenja neće biti veće od 0,2 s.
Fizičko vrijeme odziva je vrijeme potrebno da se vrijednost izlaza prijemnika s
brzim odzivom promjeni s 10 na 90% opsega ljestvice, kada se zacrnjenje plina
koji se mjeri promjeni za manje od 0,1 s.
Električno vrijeme odziva uređaja za mjerenje zacrnjenja neće biti veće od 0,05
s. Električno vrijeme odziva je vrijeme potrebno da se izlaz iz uređaja za
mjerenje zacrnjenja promjeni s 10 na 90% opsega ljestvice, kada se izvor
svjetlost prekine ili potpuno ugasi za manje od 0,01 s.
5.2.5. Neutralni filtri
Svakom neutralnom filtru koji se koristi u vezi s umjeravanjem uređaja za
mjerenje zacrnjenja, s mjerenjem linearnosti, ili s podešavanjem raspona
vrijednost mora biti poznata do unutra 1% zacrnjenja. Točnost nominalna
vrijednost filtra mora se najmanje jednom godišnje provjeriti pomoću referentnog
etalona, koji se može povezati s nacionalnom ili međunarodnom normom.
Neutralni filtri su precizni uređaji i lako se mogu oštetiti pri upotrebi. Stoga
s njim treba što manje rukovati, a kada je to potrebno, to treba raditi pažljivo
da se izbjegne grebanje ili prljanje filtra.

Dodatak 5.

POSTUPAK UMJERAVANJA

1. UMJERAVANJE ANALITIČKIH INSTRUMENATA
1.1. Uvod
Svaki analizator treba umjeriti toliko često, koliko je to potrebno, da se
udovolje zahtjevi ovoga Pravilnika vezani uz točnost. Postupak umjeravanja koji
treba upotrijebiti za analizatore navedene u Prilogu III dodatku 4. točki 3. i
Prilogu V točki 1., opisan je u ovoj točki.
1.2. Umjerni plinovi
Rok upotrebe svakog umjernog plina mora se poštovati.
Datum isteka roka upotrebe umjernog plina, kako ga je naveo proizvođač, treba
zabilježiti.
1.2.1. Čisti plinovi
Zahtijevana čistoća plinova definirana je s dolje navedenim granicama
onečišćenja. Sljedeći plinovi moraju biti na raspolaganju za rad:
Pročišćeni dušik
(onečišće(onečišćee ≤ 1 ppm C1,
≤ 1 ppm CO, ≤
400 ppmCO2, ≤ 0,1 ppm NO)
Pročišćeni kisik
(čistoća > 99,5% vol O)
Mješavina vodika i helija
(40 ± 2% vodika, ravnoteža helij)
(onečišćenje ≤ 1 ppm C1,
≤t>400 ppmCO2)
Pročišćeni sintetički zrak
(onečišćenje ≤ 1 ppm C1,
≤ 1 ppm CO, ≤
400 ppmCO2, ≤ 0,1 ppm NO)
(sadržaj kisika između 18 – 21% vol.)
Pročišćeni propan ili CO za provjeru CVS-a
1.2.2. Umjerni plinovi
Mješavine plinova sa sljedećim kemijskim sastavom trebaju biti na raspolaganju:
C3H8 i pročišćeni sintetički zrak (vidi točku 1.2.1.);
CO i pročišćeni dušik;
NOx i pročišćeni dušik (količina NO2, u ovom umjernom plinu, ne smije biti veća
od 5% od sadržaja NO)
CO2 i pročišćeni dušik
CH4 i pročišćeni sintetički zrak
C2H6 i pročišćeni sintetički zrak
*Napomena*: Ostale kombinacije plinova su dopuštene uz pretpostavku da plinovi
međusobno ne reagiraju.
Stvarna koncentracija umjernih plinova mora biti unutar ± 2% od nominalne
vrijednosti. Sve koncentracije umjernih plinova navode se u udjelima obujma
(postotak obujma ili ppm obujma).
Plinovi koji se koriste za umjeravanje mogu se dobiti pomoću razdjelnika
plinova, i razrjeđivanjem s pročišćenim N ili s pročišćenim sintetičkim zrakom.
Točnost uređaja za miješanje mora biti takva da se koncentracija razrijeđenih
umjernih plinova može odrediti do unutar ± 2%.
1.3. Postupak rada s analizatorima i sustavom uzorkovanja
Pri radu s analizatorima treba se držati uputa proizvođača uređaja, o pokretanju
i radu. Uz to treba se držati i najmanjih zahtjeva navedenih u točkama 1.4. do
1.9.
1.4. Ispitivanje propuštanja
Treba provesti ispitivanje propuštanja sustava. Sonda se odspaja od ispušnog
sustava, a njezin kraj zatvara. Pumpa analizatora se uključuje. Nakon početnog
perioda stabilizacije svi mjerači protoka moraju pokazivati vrijednost nula. Ako
je vrijednost drugačija provjeravaju se cijevi za uzorkovanje i pronađena greška
se otklanja.
Najveći dopušteni stupanj propuštanja na vakuumskoj strani je 0,5% od radnog
protoka za dio sustava koji se regulira. Protoci kroz analizator i protok kroz
premosnicu mogu se koristiti za procjenu radnih protoka.
Druga metoda je uvođenje promjene koncentracije na početku cijevi za uzorkovanje
prebacivanjem s nule na umjerni plin. Ako nakon prikladnog vremenskog perioda,
očitanje pokazuje manju koncentraciju u odnosu na uvedenu koncentraciju, to
ukazuje na probleme s umjeravanjem ili propuštanjem.
1.5. Postupak umjeravanja
1.5.1. Sklop mjernog uređaja
Sklop mjernog uređaja se kalibrira i kalibracijske krivulje uspoređuju se s
normiranim plinovima. Pri tome se koriste isti protoci plinova kao i kod
uzorkovanja ispušnih plinova.
1.5.2. Vrijeme zagrijavanja
Vrijeme zagrijavanja treba biti u skladu s preporukama proizvođača. Ako nije
drugačije navedeno, preporučeno je zagrijavati analizatore najmanje dva sata.
1.5.3. NDIR i HFID analizator
Analizator NDIR mora se prikladno umjeriti, a plamen izgaranja HFID analizatora
mora se optimizirati (točka 1.8.1.).
1.5.4. Umjeravanje
Svako upotrijebljeno uobičajeno područje rada mora se umjeriti.
Analizatori CO, CO2, NOx i HC podešavaju se na nulu uz pomoć pročišćenog
sintetičkog zraka (ili dušika).
U analizatore se uvedu prikladni umjerni plinovi, vrijednosti se zabilježe, te
se u skladu s točkom 1.5.5. odrede kalibracijske krivulje.
Ponovno se provjerava namještenje na nuli i, ako je to potrebno, postupak
umjeravanja se ponavlja.
1.5.5. Određivanje kalibracijskih krivulja
1.5.5.1. Opće smjernice
Kalibracijska krivulja analizatora odredit će se s najmanje pet kalibracijskih
točaka (bez nule) koje će biti, koliko god je to moguće, jednoliko raspoređene.
Najveća nominalna koncentracija mora biti jednaka ili veća od 90% opsega
ljestvice.
Kalibracijska krivulja izračunat će se metodom najmanjih kvadrata. Ako je
dobiveni stupanj polinoma veći od 3, broj kalibracijskih točaka (zajedno s
nulom) mora biti najmanje jednak stupnju polinoma plus 2.
Kalibracijska krivulja, pri svakoj kalibracijskoj točki, ne smije se od
nominalne vrijednosti razlikovati za više od ± 2%, a pri nuli za više od ± 1%
opsega ljestvice.
Je li postupak umjeravanja proveden ispravno može se provjeriti uz pomoć
kalibracijske krivulje i kalibracijskih točaka. Potrebno je naznačiti različite
karakteristične parametre analizatora, posebno:
– mjerno područje;
– osjetljivost;
– datum provođenja umjeravanja.
1.5.5.2. Umjeravanje ispod 15% opsega ljestvice
Kalibracijska krivulja analizatora odredit će se s najmanje četiri dodatne
kalibracijske točke (bez nule), koje će biti nominalno jednoliko raspoređene
ispod 15% opsega ljestvice.
Kalibracijska krivulja izračunava se metodom najmanjih kvadrata.
Kalibracijska krivulja, pri svakoj kalibracijskoj točku, ne smije se od
nominalne vrijednosti razlikovati za više od ± 4%, a pri nuli za više od ± 1%
opsega ljestvice.
1.5.5.3. Alternativne metode
Ako se može pokazati da alternativna tehnologija (npr. računalo, elektronsko
upravljanje mjernim područjem, itd.) može dati odgovarajuću točnost, tada se te
alternative smiju upotrijebiti.
1.6. Provjeravanje umjeravanja
Svako uobičajeno radno područje provjerava se prije svake analize u skladu sa
sljedećim postupkom.
Umjeravanje se provjerava pomoću nulaplina i umjernog plina čija je nominalna
vrijednost iznad 80% od opsega ljestvice mjernog područja.
Ako se dobivena vrijednost, u niti jednoj od dviju točaka, ne razlikuje od
deklarirane referentne vrijednosti za više od ± 4% od opsega ljestvice,
parametri podešavanja smiju se mijenjati. Ako to nije slučaj, odredit će se nova
kalibracijska krivulja u skladu s točkom 1.5.5.
1.7. Ispitivanje učinkovitosti pretvornik NOx
Učinkovit pretvornika koji pretvara NO u NO ispituje se prema točkama 1.7.1. do
1.7.8. (Slika 6.).
1.7.1. Ispitni postav
Upotrebom ispitnog postava prikazanog na slici 6. (vidi isto tako Prilog III
dodatak 4. točku 3.3.5.) i dolje navedenog postupka, učinkovitost pretvornika
može se ispitati uz pomoć ozonatora.
1.7.2. Umjeravanje
Detektori CLD i HCLD se umjeravaju u najuobičajenijem radnom području, prema
tehničkom opisu proizvođača, pomoću nulaplina i umjernog plina (u kojem sadržaj
NO mora biti oko 80% od radnog područja, a koncentracija NO u mješavini plinova
mora biti manja od 5% koncentracije NO). Analizator NOx mora biti postavljen na
NO način, tako da umjerni plin ne prolazi kroz pretvornik. Pokazana
koncentracija mora se zabilježiti.
1.7.3. Izračunavanje
Učinkovitost pretvornika NOx izračunava se na sljedeći način:

![](dodatni/351068.gif)

gdje su:
a = koncentracija NOx prema točki 1.7.6.
b = koncentracija NOx prema točki 1.7.7.
c = koncentracija NOx prema točki 1.7.4.
d = koncentracija NOx prema točki 1.7.5.
1.7.4. Dodavanje kisika
Putem T priključka u protok plinova kontinuirano se dodaje kisik ili nulazrak
sve dok pokazana koncentracija ne bude oko 20% manja od pokazane kalibracijske
koncentracije dane u točki 1.7.2. (analizator je na NO načinu). Pokazana
koncentracija c se bilježi. Za vrijeme postupka ozonator je isključen.
1.7.5. Uključivanje ozonatora
Sada se uključuje ozonator kako bi se so bi se sorilo dovoljno ozona da se
koncentracija NO smanji na oko 20% (najmanje 10%) od kalibracijske koncentracije
dane u točki 1.7.2. Pokazana koncentracija d se bilježi (analizator je u NO
načinu).
1.7.6. Način NOx
Analizator NO zatim se prebacuje na NOx način tako da sada mješavina plinova
(koju sačinjavaju NO, NO, O i N) prolazi kroz pretvornik. Pokazana koncentracija
a se bilježi. (analizator je u NOx načinu)
1.7.7. Isključivanje ozonatorOzonator se sada isključuje. Mješavina plinova opisana u točki 1.7.6. prolazi
kroz pretvornik u detektor. Pokazana koncentracija b se bilježi. (analizator je
u NOx načinu)
1.7.8. Način NO
Kada se analizator prebaci na NO način, uz isključen ozonator, protok kisika ili
sintetičkog zraka se isto tako isključuje. Očitanje NOx na analizatoru neće
odstupati za više od ± 5% od vrijednosti izmjerene u skladu s točkom 1.7.2.
(analizator je u NO načinu).
1.7.9. Interval ispitivanja
Učinkovitost pretvornika mora se ispitati prije svakog umjeravanja NOx
analizatora.
1.7.10. Zahtjev u pogledu učinkovitosti
Učinkovitost pretvornika ne smije biti manja od 90%, ali je posebno preporučena
učinkovitost veća od 95%.
*Napomena:* Ako ozonator, kada je analizator postavljen u najuobičajenije radno
područje, ne može pružiti smanjenje s 80% na 20% u skladu s točkom 1.7.5., tada
će se upotrijebiti najviše područje pri kojem se može ostvariti navedeno
smanjenje.

*Slika 6.*

SHEMA UREĐAJA ZA ISPITIVANJE UČINKOVITOSTI PRETVORNIKA NOx

![](dodatni/351069.gif)

1.8. Podešavanje FID (ionizacijski detektor u plamenu)
analizatora
1.8.1. Optimalizacija odziva detektora
FID se mora podesiti u skladu s tehničkim uputama proizvođača. Za optimalizaciju
odziva u najuobičajenijem radnom području kao umjerni plin treba koristiti
propan u zraku.
Uz protoke zraka i goriva podešene u skladu s preporukama proizvođača u
analizator se uvodi 350 ± 75 ppm kalibracijski C plin. Odziv uz zadani protok
goriva određuje se iz razlike odziva na umjerni plin i odziva na nulaplin.
Protok goriva stupnjevito se namješta na vrijednosti iznad i ispod specifikacije
proizvođača. Pri tim protocima goriva bilježi se odziv na umjerni i nulaplin.
Ispisuje se razlika između odziva na umjerni i nulaplin, a protok goriva se
podesi na bogatu stranu krivulje.
1.8.2. Faktor odziva na ugljikovodike
Analizator se umjerava uz pomoć propana u zraku i pročišćenog sintetičkom zraku,
u skladu s točkom 1.5.
Faktor odziva određuje se pri stavljanju analizatora u pogon, te nakon većih
servisnih intervala. Faktor odziva (Rf) određene vrste ugljikovodika je omjer
očitanja FID C1 i koncentracije plina u cilindru, izražene u ppm C1.
Koncentracija ispitnog plina mora biti na takvoj razini da daje odziv od
približno 80% od opsega ljestvice. Koncentracija mora biti poznata s točnošću od
± 2% u odnosu na gravimetrijsku normu izraženu u obujmu. Osim toga cilindar s
plinom mora se predkondicionirati pri temperaturi od 298 K ± 5 K (25°C ± 5 °C) u
trajanju od 24 sata.
Ispitni plinovi, koje treba koristiti, i preporučena područja faktora odziva su
sljedeći:
Metan i pročišćeni sintetički zrak 1,00 ≤ Rf
≤ 1,15
Propilen i pročišćeni sintetički zrak 0,90 ≤ Rf
≤ 1,10
Toluen i pročišćeni sintetički zrak 0,90 ≤ Rf ≤ 1,10
Ove vrijednosti odnose se na faktor odziva (Rf) jednak 1,00 za propan i
pročišćeni sintetički zrak.
1.8.3. Provjera uzajamnog utjecaja kisika
Provjera uzajamnog utjecaja kisika obavlja se pri stavljanju analizatora u
pogon, te nakon većih servisnih intervala.
Faktor odziva je definiran i određuje se u skladu s točkom 1.8.2. Ispitni plin
kojeg treba upotrijebiti i preporučeno područja faktora odziva su sljedeći:
propan i dušik 0,95 ≤ Rf  ≤
1,05
Ova vrijednost odnosi se na faktor odziva (Rf) jednak 1,00 za propan i
pročišćeni sintetički zrak.
Koncentracija kisika u plameniku detektora FID mora biti unutar ± 1 mol% od
koncentracije kisika u plameniku upotrijebljenom pri prethodnoj provjeri
uzajamnog utjecaja kisika. Ako je razlika veća, uzajamni utjecaj kisik mora se
provjeriti, a prema potrebi, i podesiti analizator.
1.8.4. Učinkovitost filtra propusnog samo za metan (NMC, samo za motore na
prirodni plin)
Filtar propustan samo za metan koristi se za uklanjanje ne-metanskih
ugljikovodika iz uzorka plina oksidacijom svih ugljikovodika izuzev metana. U
idealnom slučaju pretvorba metana je 0%, a drugih ugljikovodika, koje
predstavlja etan, je 100%. Kako bi mjerenje ne-metanskih ugljikovodika (NMHC)
bilo točno, određuju se dvije učinkovitosti i koriste se pri izračunavanju
razine masenog protoka emisije NMHC (vidi Prilog III dodatak 2. točku 4.3.).
1.8.4.1. Učinkovitost na metan
Umjerni plin metan pušta se kroz FID sa i bez premosnice oko NMC, te se bilježe
dvije koncentracije. Učinkovitost se određuje na sljedeći način:

![](dodatni/351070.gif)

gdje su,
concw = koncentracija HC ako CH prolazi kroz NMC
concw/o = koncentracija HC ako CH prolazi mimo NMC
1.8.4.2. Učinkovitost etana
Umjerni plin etan pušta se kroz FID sa i bez premosnice oko NMC, te se bilježe
dvije koncentracije. Učinkovitost se određuje na sljedeći način:

![](dodatni/351071.gif)
gdje su,
concw = koncentracija HC ako C2H6 prolazi kroz NMC
concw/o = koncentracija HC ako C2H6 prolazi mimo NMC
1.9. Uzajamni utjecaj pri analizatorima CO, CO2 i NOx
Plinovi koji su u ispuhu prisutni, a koji se ne analiziraju, mogu na očitanje
utjecati na više načina. Pozitivni utjecaj javlja se kod NDIR analizatora, gdje
plin koji smeta daje isti učinak kao i plin koji se mjeri, samo u manjoj mjeri.
Negativni utjecaj javlja se kod NDIR analizatora kada plin koji smeta proširuje
opseg apsorpcije mjerenog plina, te kod CLD analizatora kada plin koji smeta
guši zračenje. Provjere uzajamnog utjecaja iz točaka 1.9.1 i 1.9.2. vrše se
prije prve uporabe analizatora, te nakon većih servisnih intervala.
1.9.1. Provjera uzajamnog utjecaja CO analizatora
Na rad CO analizatora mogu utjecati voda i CO2. Zato se kroz vodu pri sobnoj
temperaturi pošalju mjehurići CO2 umjernog plina čija je koncentracija unutar 80
do 100% od opsega ljestvice najvećeg područja rada, koje se koristi pri
ispitivanju, te se zabilježi odziv analizatora. Odziv analizatora ne smije biti
veći od 1% od opsega ljestvice za područja jednaka ili veća od 300 ppm, ili veći
od 3 ppm za područja ispod 300 ppm.
1.9.2. Provjera prigušivanja NOx analizatora.
Dva plina na koje se to odnosi kod CLD (i HCLD) analizatora su CO2 i vodena para.
Odzivi prigušivanja s tim plinovima proporcionalni su njihovim koncentracijama,
pa, prema tome, zahtijevaju postupke određivanja prigušenja pri najvećoj
koncentraciji koja se pri ispitivanju očekuje.
1.9.2.1. Provjera osjetljivost na CO2
Umjerni plin CO2 koji ima koncentraciju između 80 i 100% od opsega ljestvice
najvećeg područja rada, propušta se kroz NDIR analizator, a vrijednost CO2
bilježi se kao A. Plin se zatim razrjeđuje za približno 50% s NO umjernim
plinom, te se propušta kroz NDIR i (H)CLD, pri čemu se vrijednosti CO2 i NO
bilježe kailježe kaB i C (CO2 – B, NO – C). Dotok CO2 se zatim zatvara pa se samo umjerni
plin NO propušta kroz (H)CLD analizator, a vrijednost NO bilježi se kao D.
Prigušenje koje ne smije biti veće od 3% od opsega ljestvice izračunava se na
sljedeći način:

![](dodatni/351072.gif)

gdje su,
A je koncentracija nerazrijeđenog CO izmjerena s NDIR u %
B je koncentracija razrijeđenog CO izmjerena s NDIR u %
C je koncentracija razrg NO izmjerena s (H)CLD u ppm
D je koncentracija nerazrijeđenog NO izmjerena s (H)CLD u ppm
Mogu se upotrijebiti i alternativne metode razrjeđivanja i određivanja
vrijednosti umjernih plinova CO i NO kao što je dinamičko miješanje.
1.9.2.2. Provjera osjetljivosti na vodenu paru
Ova provjera primjenjuje se na mjerenja koncentracija vlažnih plinova. Pri
izračunavanju prigušenja od vode u obzir se mora uzeti razrjeđivanje umjernog
plina NO s vodenom parom i postavljanje koncentracije vodene pare u mješavini u
razmjer koji se očekuje za vrijeme ispitivanja.
Umjerni plin NO koji ima koncentraciju između 80 i 100% od opsega ljestvice
uobičajenog područja rada, propušta se kroz (H)CLD analizator, a vrijednost NO
bilježi se kao D. Umjerni plin NO zatim se pri sobnoj temperaturi pušta kroz
vodu u obliku mjehurića, zatim kroz (H)CLD analizator, a vrijednost NO bilježi
se kao C. Određuje se apsolutni radni tlak analizatora i temperatura vode, te se
bilježe kao E (apsolutni radni tlak) i F (temperatura vode). Određuje se
parcijalni tlak pare zasićene mješavine, koji odgovara temperaturi vode kroz
koju prolaze mjehurići F, te se bilježi kao G. Koncentracija vodene pare (H, u%)
mješavine izračunava se na sljedeći način:
H = 100 \* (G / E)
Predviđena koncentracija (De) razrijeđenog umjernog plina NO (u vodenoj pari)
izračunava se na sljedeći način:
De = D \* (1 – H / 100)
Najveća koncentracija vodene pare (Hm, u%) u ispušnim plinovima Dieselovog
motora, koja se očekuje za vrijeme ispitivanja, procjenjuje se, uz pretpostavku
omjera H/C u gorivu od 1,8:1, na osnovi koncentracije nerazrijeđenog umjernog
plina CO (A, izmjerena u skladu s točkom 1.9.2.1.) na sljedeći način:
Hm = 0,9 \* A
Prigušenje od vode koje ne smije biti veće od 3% izračunava se na sljedeći
način:
% prigušenja = 100 \* ((De - C)/De) \* (Hm/H)
gdje su:
De = očekivana koncentracija razrijeđenog NO u ppm
C = koncentracija razrijeđenog NO u ppm
Hm = najveća koncentracija vodene pare u %
H = stvarna koncentracija vodene pare u %
Napomena: Važno je da umjerni plin NO, za potrebe ovog ispitivanja, sadrži
najmanju moguću koncentraciju NO2, s obzirom na to da apsorpcija NO2 u vodi nije
uzeta u obzir pri izračunavanju prigušenja.
1.10. Periodi umjeravanja
Analizatori će se umjeravati u skladu s točkom 1.5. najmanje svaka 3 mjeseca,
ili kad god je izvršena promjena ili popravak sustava koji bi mogli utjecati na
umjerenost.
2. UMJERAVANJE CVS SUSTAVA
2.1. Općenito
Sustav CVS umjerava se pomoću točnog uređaja za mjerenje protoka, koji ima
sljedivost do nacionalnih ili međunarodnih etalona, i pomoću regulatora protoka.
Protok kroz sustav mjeri se u različitim položajima regulatora, te se mjere
kontrolni parametri sustava i povezuju s protokom.
Smiju se upotrijebiti različiti tipovi uređaja za mjerenje protoka, npr.
umjerena venturijeva cijev, umjereni laminarni mjerač protoka, umjereni
turbinski mjerač protoka.
2.2. Umjeravanje volumetrijske pumpe (PDP)
Svi parametri koji se odnose na pumpu mjere se istovremeno s parametrima koji se
odnose na uređaj za mjerenje protoka, koji je serijski spojen s pumpom.
Izračunati protok (u m3/min na ulazu u pumpu, pri apsolutnom tlaku i
temperaturi) ispisat će se u ovisnosti o korelacijskoj funkciji čija se
vrijednost dobije posebnom kombinacijom parametara pumpe. Zatim se određuje
linearna jednadžba veze protoka pumpe i korelacijske funkcije. Ako CVS ima pogon
s više različitih brzina vrtnje, umjeravanje će se provesti za svako
upotrijebljeno područje. Za vrijeme umjeravanja temperatura se mora održavati
stabilnom.
2.2.1. Analiza podataka
Protok zraka (Qs) izračunava se pri svakom položaju regulatora (najmanje 6
položaja), u normiranim m3/min, iz podataka uređaja za mjerenje protoka uz pomoć
metode propisane od proizvođača. Protok zraka zatim se pretvara u protok pumpe
(V0), u m3/okretaju, pri apsolutnoj temperaturi i tlaku na ulazu u pumpu, na
sljedeći način:

![](dodatni/351073.gif)

gdje su,
Qs = protok zraka pri normiranim uvjetima (101,3 kPa, 273 K), m3/s
T = temperatura na ulazu u pumpu, K
pA = apsolutni tlak na ulazu u pumpu (pB – p1), kPa
n = brzina vrtnje pumpe, okr/s
Kako bi se u obzir uzeo utjecaj promjene tlaka na pumpi i stupanj gubitka pumpe,
izračunava se korelacijska funkcija (X0) između brzine vrtnje pumpe, razlike
tlakova na ulazu i izlazu iz pumpe, te apsolutnog tlaka na izlazu iz pumpe, na
sljedeći način:

![](dodatni/351074.gif)

gdje su,
Dpp = razlika tlaka između ulaza i izlaza iz pumpe, kPa
pA = apsolutni tlak na izlazu iz pumpe, kPa
Za dobivanje kalibracijske jednadžbe upotrijebit će se linearna aproksimacija
metodom najmanjih kvadrata, na sljedeći način:
V0 = D0 – m \* (X0)
D0 i m su konstante odsječka (D0) i nagiba (m), koje opisuju regresijski pravac.
Kod CVS sustava s više brzina vrtnje, kalibracijske krivulje stvorene za
različita područja protoka pumpe su približno paralelne, a vrijednosti odsječka
(D0) rastu kako se područje protoka smanjuje.
Vrijednosti izračunate izrazom moraju biti unutar ±0,5% od izmjerenih
vrijednosti V0. Vrijednosti m bit će različite od pumpe do pumpe. Dotok čestica s
vremenom dovodi do smanjenja gubitka pumpe, što se očituje u manjim
vrijednostima od m. Stoga se provodi umjeravanje pri pokretanju pumpe, nakon
većih servisa, te ako provjeravanje cijelog sustava (točka 2.4.) pokaže promjenu
stupnja gubitka pumpe.
2.3. Umjeravanje venturijeve cijevi s kritičnim protokom (CFV)
Umjeravanje CFV-a temelji se na jednadžbi kritičnog protoka kroz venturijevu
cijev. Protok plina funkcija je tlaka na ulazu i temperature, kako je prikazano
dolje:

![](dodatni/351075.gif)

gdje su,
Kv = koeficijent umjeravanja
pA = apsolutni tlak na ulazu u venturijevu cijev, kPa
T = temperatura na ulazu u venturijevu cijev, K
2.3.1. Analiza podataka
Protok zraka (Qs) izračunava se pri svakom položaju regulatora (najmanje 8
položaja), u normiranim m3/min, iz podataka uređaja za mjerenje protoka uz pomoć
metode propisane od proizvođača. Koeficijent umjeravanja izračunava se iz
podataka umjeravanja za svaki položaj na sljedeći način:

![](dodatni/351076.gif)

gdje su,
Qs = protok zraka pri normiranim uvjetima (101,3 kPa, 273 K), m3/s
T = temperatura na ulazu u venturijevu cijev, K
pA = apsolutni tlak na ulazu u venturijevu cijev, kPa
Kako bi se odredilo područje kritičnog protoka, Kv se ispisuje kao funkcija
tlaka na ulazu u venturijevu cijev. Pri kritičnom (zagušenom) protok Kv ima
relativno konstantnu vrijednost. Kako tlak pada (vakuum raste), strujanje u venturijevoj cijevi postaje nezagušeno, pa se Kv smanjuje, što pokazuje da CVF
radi van dopuštenog područja rada.
U najmanje osam točaka unutar područja kritičnog protonog proto, izračunat će se
srednja vrijednost Kv i standardna devijacija. Standardna devijacija neće biti
veća od ± 3% od srednjeg Kv.
2.4. Provjera cijelog sustava
Ukupna točnost sustava uzorkovanja CVS i analitičkog sustava određuje se
uvođenjem poznate mase plinovitog štetnog sastojka u sustav dok on radi
uobičajenim načinom. Štetni sastojak se analizira, a masa izračunava u skladu s
Prilogom III dodatkom 2. točkom 4.3., izuzevši u slučaju propana gdje se za HC
koristi faktor 0,000472 umje00479. Bilo koja od sljedeća dva postupka
može se upotrijebiti.
2.4.1. Mjerenje pomoću otvora s kritičnim protokom
Poznata količina čistog plina (ugljikov monoksid ili propan) ubacit će se u CVS
sustav kroz umjereni otvor s kritičnim protokom. Ako je tlak na ulazu dovoljno
velik, protok, koji se podešava pomoću otvora s kritičnim strujanjem, je
neovisan o tlaku na izlazu iz otvora(= kritičnom protoku). CVS sustav mora
raditi kao pri uobičajenom ispitivanju emisije ispuha u trajanju od 5 do 10
minuta. Uzorak plina se analizira uz pomoć uobičajene opreme (vreća za
uzorkovanje ili metoda integracije), te se masa plina izračuna. Tako određena
masa mora biti unutar ± 3% od poznate mase ubrizganog plina.
2.4.2. Mjerenje pomoću gravimetrijske tehnike
Masa malog cilindra ispunjenog ugljikovim monoksidom ili propanom određuje se s
preciznošću od ± 0,01 gram. Neka CVS sustav radi kao pri uobičajenom ispitivanju
emisije ispuha u približnom trajanju od 5 do 10 minuta, dok se istovremeno
ugljikov monoksid ili propan ubrizgavaju u sustav. Količina čistog plina koji je
ispušten određuje se diferencijalnim mjerenjem težine. Uzorak plina se analizira
uz pomoć uobičajene opreme (vreća za uzorkovanje ili metoda integracije), te se
masa plina izračuna. Tako određena masa mora biti unutar ± 3% od poznate mase
ubrizganog plina.
3. UMJERAVANJE SUSTAVA ZA MJERENJE ČESTICA
3.1. Uvod
Svaki sastavni dio treba umjeriti toliko često, koliko je to potrebno, da se
udovolje zahtjevi ovoga Pravilnika vezani uz točnost. Postupak umjeravanja koji
treba upotrijebiti za sastavne dijelove navedene u Prilogu III dodatku 4. točki
4. i Prilogu V točki 2., opisan je u ovoj točki.
3.2. Mjerenje protoka
Umjeravanje uređaja za mjerenje protoka plinova ili aparata za mjerenje protoka
mora imati sljedivost do nacionalnog i/ili međunarodnog etalona. Najveća
pogreška izmjerene vrijednosti mora biti unutar ±2% od očitanja.
Ako se protok plinova određuje mjerenjem razlike tlaka, najveća pogreška razlike
mora biti takva da točnost GEDF bude unutar ± 4% (vidi također Prilog V točku
2.2.1., EGA). To se može izračunati pomoću srednje vrijednosti kvadrata (engl.
Root-Mean-Square) pogrešaka svakog uređaja.
3.3. Provjera uvjeta djelomičnog protoka
Ukoliko je primjenjivo, područja brzine ispušnih plinova i oscilacija tlaka
provjeravaju se i podešavaju u skladu sa zahtjevima Priloga V točke 2.2.1., EP.
3.4. Periodi umjeravanja
Aparati za mjerenje protoka umjeravat će se najmanje svaka 3 mjeseca, ili kad
god je izvršen popravak ili promjena sustava koji bi mogli utjecati na
umjerenost.
4. UMJERAVANJE SUSTAVA ZA MJERENJE DIMLJENJA
4.1. Uvod
Uređaj za mjerenje zacrnjenja treba umjeriti toliko često, koliko je to
potrebno, da se udovolje zahtjevi ovoga Pravilnika vezani uz točnost. Postupak
umjeravanja koji treba upotrijebiti za sastavne dijelove navedene u Prilogu III
dodatku 4. točki 5. i Prilogu V točki 3., opisan je u ovoj točki.
4.2. Postupak umjeravanja
4.2.1. Vrijeme zagrijavanja
Uređaj za mjerenje zacrnjenja zagrijava se i stabilizira u skladu s preporukama
proizvođača. Ako je uređaj za mjerenje zacrnjenja ispuha opremljen sa sustavom
za pročišćavanje zrakom, s ciljem sprječavanja nakupljanja čađe na optici
uređaja, taj sustav mora se isto tako uključiti i prilagoditi sukladno
preporukama proizvođača.
4.2.2. Uspostavljanje linearnosti odziva
Linearnost uređaja za mjerenje zacrnjenja provjerava se u načinu očitavanja
zacrnjenja prema preporukama proizvođača. U uređaj za mjerenje zacrnjenja
postavljaju se tri neutralna filtra s poznatom propusnošću, koji udovoljavaju
zahtjevima Priloga III dodatka 4. točke 5.2.5., te se bilježi vrijednost.
Neutralni filtri trebaju imati nominalno zacrnjenje od približno 10%, 20% i 40%.
Linearnost ne smije odstupati za više od ± 2% zacrnjenja od nominalne
vrijednosti neutralnog filtra. Bilo koja nelinearnost koja prelazi gore navedenu
vrijednost mora se ispraviti prije ispitivanja.
4.3. Periodi umjeravanja
Uređaj za mjerenje zacrnjenja umjeravat će se u skladu s točkom 4.2.2. najmanje
svaka 3 mjeseca, ili kad god je izvršen popravak ili promjena sustava koji bi
mogli utjecati na umjerenost.

**PRILOG IV.**
TEHNIČKE ZNAČAJKE REFERENTNOG GORIVA PROPISANOG ZA HOMOLOGACIJSKO ISPITIVANJE I
ZA PROVJERU SUKLADNOSTI PROIZVODNJE

1.1. DIZELSKO GORIVO 1

|  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| Parametar | Jedinica | Granične vrijednosti 2 | | Metoda ispitivanja | Objava |
| Najmanja | Najveća |
| Cetanski broj 3 |  | 52 | 54 | HRN EN ISO 5165 | 1999 |
| Gustoća pri 15 °C | kg/m3 | 833 | 837 | HRN EN ISO 3675 | 2002 |
| Destilacija: |  |  |  |  |  |
| – 50% | °C | 245 | — | HRN ENISO 3405 | 2002 |
| – 95% | °C | 345 | 350 | HRN EN ISO 3405 | 2000 |
| – vrelište | °C | — | 370 | HRN EN ISO 3405 | 2000 |
| Točka zapaljenja | °C | 55 | — | EN 27719 | 1993 |
| Sposobnost filtra CFPP (Cold Filter Plugging Point) | °C | — | – 5 | EN 116 | 1981 |
| Viskoznost pri 40 °C | mm2/s | 2,5 | 3,5 | HRN EN ISO 3104 | 1997 |
| Policiklički aromatični ugljikovodici | % m/m | 3,0 | 6,0 | IP 391 (\*) | 1995 |
| Udio sumpora 5 | mg/kg | — | 300 | HRN EN ISO 14596 | 1999 |
| Korozija bakra |  | — | 1 | HRN EN ISO 2160 | 2002 |
| Ostaci ugljika po Conradsonu (10% DR) | % m/m | — | 0,2 | HRN EN ISO 10370 | 1997 |
| % m/m | — | 0,01 | HRN EN ISO 6245 | 2003 |
| Udio vode | % m/m | — | 0,05 | HRN EN ISO 12937 | 2001 |
| Neutralizacijski broj (jaka kiselina) | mg KOH/g | — | 0,02 | ASTM D 974-95 | 1998 4 |
| Stabilnost oksidacije 6 | mg/ml | — | 0,025 | HRN EN ISO 12205 | 1999 |
| (\*) Nova i bolja metoda za policikličke aromate koja je u razvoju | % m/m | — | — | HRN EN 12916 | 2002 |
| 1 Ako je potrebno izračunati termodinamičku učinkovitost motora ili vozila, ogrjevna vrijednost goriva može se izračunati iz: ogrjevna vrijednost (neto) u MJ/kg = (46,423 – 8,792d2 + 3,170d) (1-(x + y + s)) + 9,420s – 2,499x  gdje su,  d = gustoća pri 15 °C  x = maseni udio vode (% podijeljen sa 100)  y = maseni udio pepela (% podijeljen sa 100)  s = maseni udio sumpora (% podijeljen sa 100)  2 Vrijednosti navedene u specifikaciji su ‘prave vrijednosti’. Pri uspostavljanju njihovih graničnih vrijednosti upotrijebljene su odluke norme HRN ISO 4259, Proizvodi od petroleja – Određivanje i primjena preciznih podataka u vezi s metodama ispitivanja, a pri određivanju najmanje vrijednosti u obzir je uzeta najmanja razlika od 2R iznad nule; pri određivanju najveće i najmanje vrijednosti, najmanja razlika je 4R (R = obnovljivost). Bez obzira na ovu mjeru, koja je potrebna iz statističkih razloga, proizvođač goriva bez obzira na to treba pokušati ostvariti vrijednost nula tamo gdje je propisana najveća vrijednost 2R, te ostvariti srednju vrijednost u slučaju navedene najmanje i najveće granične vrijednosti. Ako je potrebno pojasniti da li gorivo udovoljava zahtjevima tehničkih značajki, primjenjuju se odredbe norme HRN ISO 4259.  3 Područje za cetanski broj nije u skladu s zahtjevom o najmanjem području od 4R. No međutim u slučaju spora između dobavljača i korisnika goriva mogu se za rješavanje takvih sporova koristiti odredbe norme HRN ISO 4259, pod uvjetom da se, umjesto jednog određivanja, izvede dovoljan broj ponovljenih mjerenja kako bi se ostvarila potrebna preciznost.  4 Mjesec objave bit će pravodobno dodan  5 Potrebno je izvijestiti o stvarnom udjelu sumpora u goriva upotrijebljenom za ispitivanje. Osim toga udio sumpora u referentnom gorivu upotrijebljenom pri homologaciji vozila ili motora u pogledu graničnih vrijednosti navedenih u redu B tablice u točki 6.2.1. Priloga I. ovoga Pravilnika, mora biti najviše 50 ppm. Komisija će u najkraćem mogućem roku, ne kasnije od 31. prosinca 1999., pripremiti izmjenu ovog Priloga koja će odražavati srednju tržišnu vrijednost udjela sumpora u gorivu, u odnosu na gorivo definirano u Prilogu IV Direktive 98/70/EZ.  6 Iako se stabilnost oksidacije nadzire vjerojatno rok uporabe treba ograničiti. Potrebno je tražiti savjet od proizvođača o uvjetima skladištenja i roku uporabe. | | | | | |

1.2. ETANOL ZA DIESELOVE MOTORE (1)

|  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| Parametar | Mjerna jedinica | Granične  vrijednosti (2) | | Metoda ispitivanja (3) |
| najmanja | najveća |
| Alkohol, masa | % m/m | 92,4 | - | ASTM D 5501 |
| Drugi alkoholi osim etanola, sadržani u ukupnom alkoholu, masa | % m/m | - | 2 | ASTM D 5501 |
| Gustoća na 15 °C | kg/m3 | 795 | 815 | ASTM D 4052 |
| Sadržaj pepela | % m/m |  | 0,001 | HRN EN ISO 6245 |
| Točka zapaljenja | °C | 10 |  | HRN EN ISO 2719 |
| Kiselost, izračunata kao octena kiselina | % m/m | - | 0,0025 | HRN ISO 1388-2 |
| Neutralizacijski broj (jaka kiselina) | KOH mg/1 | - | 1 |  |
| Boja | prema ljestvici | - | 10 | ASTM D 1209 |
| Suhi ostatak na 100 °C | mg/kg |  | 15 | HRN ISO 759 |
| Sadržaj vode | % m/m |  | 6,5 | HRN ISO 760 |
| Aldehidi, izračunati kao octena kiselina | % m/m |  | 0,0025 |  | HRN ISO 1388-4 |
| Sadržaj sumpora | mg/kg | - | 10 | ASTM D 5453 |
| Esteri, izračunati kao etil acetat | % m/m | - | 0,1 | ASTM D 1617 |
| (1) Etanolu se može dodati aditiv koji povećava cetanski broj, prema specifikacijama proizvođača motora. Najveća dopuštena količina je 10% m/m.  (2) Vrijednosti navedene u specifikaciji su »stvarne vrijednosti«. Kod utvrđivanja njihovih graničnih vrijednosti primijenjeni su kriteriji HRN ISO 4259, Naftni derivati – utvrđivanje i primjena točnih podataka u vezi s metodama testiranja, a kod utvrđivanja najmanje vrijednosti uzeta je u obzir najmanja razlika od 2R iznad nule; kod utvrđivanja najveće i najmanje vrijednosti najmanja razlika je 4R (R – reproducibilnost). Bez obzira na tu mjeru, koja je potrebna iz statističkih razloga, proizvođač goriva mora ciljati na vrijednost 0 ako je dogovorena najveća vrijednost od 2R, te na srednju vrijednost u slučaju navođenja najvećih i najmanjih graničnih vrijednosti. Ukaže li se potreba da se razjasni zadovoljava li određeno gorivo uvjete specifikacije, primjenjuju se kriteriji norme HRN EN ISO 4259.  (3) Istovrijedne ISO metode usvojit će se kad budu izdane za sva gore navedena svojstva. | | | | |

2. PRIRODNI PLIN (PP, engl. NG)
Na europskom tržištu na raspolaganju su dvije vrste goriva (dva tipa):
– gorivo H-tipa, čija su krajnja referentna goriva GR i G23,
– gorivo L-tipa, čija su krajnja referentna goriva G23 i G25.
Značajke referentnih goriva GR, G23 i G25 navedene su u sljedećim tablicama:

|  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| Referentno gorivo GR | | | | | |
| Značajka | Jedinica | Osnova | Granične vrijednosti | | Ispitna metoda |
| namanja | najveća |
| Sastav: |  |  |  |  |  |
| Metan |  | 87 | 84 | 89 |  |
| Etan |  | 13 | 11 | 15 |  |
| ostatak (\*) | % mol | - | - | 1 | HRN ISO 6974 |
| Sadržaj sumpora | mg/m3 (\*\*) | - | - | 10 | HRN ISO 6326-5 |
| (\*) Inertni plinovi + C2+.  (\*\*) Ta se vrijednost određuje pri normiranim uvjetima (293,2 K (20 °C) i 101,3 kPa). | | | | | |

|  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| Referentno gorivo G23 | | | | | |
| Značajka | Jedinica | Osnova | Granične  vrijednosti | | Ispitna metoda |
| namanja | naveća |
| Sastav: |  |  |  |  |  |
| Metan |  | 92,5 | 91,5 | 93,5 |  |
| ostatak (\*) | % mol | - | - | 1 | HRN ISO 6974 |
| N2 |  | 7,5 | 6,5 | 8,5 |  |
| Sadržaj  sumpora | mg/m3 (\*\*) | - | - | 10 | HRN ISO 6326-5 |
| (\*) Inertni plinovi (različiti od N2) + C2 + C2+.  (\*\*) Ta se vrijednost određuje pri normiranim uvjetima (293,2 K (20 °C) i 101,3 kPa). | | | | | |

|  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| Referentno gorivo G25 | | | | | |
| Značajka | Jedinica | Osnova | Granične  vrijednosti | | Ispitna metoda |
| najmanja | najveća |
| Sastav: |  |  |  |  |  |
| Metan |  | 86 | 84 | 88 |  |
| ostatak (\*) | % mol | - | - | 1 | ISO 6974 |
| N2 |  | 14 | 12 | 16 |  |
| Sadržaj  sumpora | mg/m3 (\*\*) | - | - | 10 | ISO 6326-5 |
| (\*) Inertni plinovi (različiti od N2) + C2 + C2+.  (\*\*) Ta se vrijednost određuje pri normiranim uvjetima (293,2 K (20° C) i 101,3 kPa). | | | | | |

3. UKAPLJENI NAFTNI PLIN (UNP)

|  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| Parametar | Jedinica | Granične vrijednosti goriva A | | Granične vrijednosti goriva B | | Metoda  ispitivanja |
| Najmanja | Najveća | Najmanja | Najveća |
| Motorni oktanski broj |  | 92,5 (1) |  | 92,5  | EN 589 Dodatak B | |
| Sastav: |  |  |  |  |  |  |
| Sadržaj C3 | % vol | 48 | 52 | 83 | 87 |  |
| Sadržaj C4 | % vol | 48 | 52 | 13 | 17 | ISO 7941 |
| Olefini |an> % vol |  | 12 |  | 14 |  |
| Ostatak isparavanja | mg/kg |  | 50 |  | 50 | NFM 41015 |
| Ukupni sadržaj sumpora | ppm  težine (1) |  | 50 |  | 50 | EN 24260 |
| Vodikov sulfid | - |  | nema |  | nema | ISO 8819 |
| Korozija bakrenog traka | ocjena |  | razred 1 |  | klasa 1 | ISO 6251(2) |
| Sadržaj vode pri 0 °C |  |  | bez |  | bez | vizualni pregled |
| (1) Ta se vrijednost određuje pri normiranim uvjetima (293,2 K (20° C) i 101,3 kPa).  (2) Ovom se metodom možda neće točno utvrditi prisutnost korozivnih materijala ako uzorak sadržava antikorozivna korozije ili druge kemikalije koje smanjuju korozivnost uzorka na bakrenom traku. Stoga je zabranjeno dodavanje takvih spojeva kojima je jedini cilj utjecanje na ispitivanu metodu. | | | | | | |

**PRILOG V.**
SUSTAVI ANALIZE I UZORKOVANJA

1. ODREĐIVANJE EMISIJE PLINOVA
1.1. Uvod
Točka 1.2. i slike 7. i 8. sadrže detaljne opise preporučenih sustava za
uzorkovanje i analizu. S obzirom da različite konfiguracije mogu dati istovjetne
rezultate, ne zahtjeva se potpuno podudaranje sa slikama 7. i 8. Za dobivanje
dodatnih podataka i usklađivanje funkcija sastavnih sustava, smiju se
upotrijebiti i dodatni sastavni dijelovi kao što su aparati, ventili
elektromagneti, pumpe i prekidači. Ostali sastavni dijelovi koji nisu potrebni
za održavanje točnosti nekih sustava smiju se ukloniti, ako je njihovo
uklanjanje temeljeno na dobroj inženjerskoj prosudbi.

*Slika 7.*
DIJAGRAM PROTOKA U SUSTAVU ZA ANALIZU NERAZRIJEĐENIH ISPUŠNIH PLINOVA CO, CO2,
NOx, HC; SAMO ESC

![](dodatni/351077.gif)

1.2. Opis analitičkog sustava
Analitički sustav za određivanje plinovitih emisija iz nerazrijeđenog (slika 7.,
samo ESC) ili razrijeđenog (slika 8., ETC i ESC) ispušnog plina, opisan je na
temelju upotrebe:
– analizatora HFID za mjerenje ugljikovodika
– analizatora NDIR za mjerenje ugljikovog monoksida i ugljikovog dioksida
– analizatora HCLD ili istovrsnog analizatora za mjerenje dušikovih oksida
Za sve komponente uzorak se smije uzeti s jednom ili dvije sonde za uzorkovanje,
smještene blizu jedna drugoj i razdijeljene iznutra za različite analizatore.
Potrebna je paziti na to da se ne pojavi kondenzacija komponenti ispušnih
plinova (uključujući vodu i sumpornu kiselinu) u bilo kojoj točki analitičkog
sustava.

*Slika 8.*
DIJAGRAM PROTOKA U SUSTAVU ZA ANALIZU RAZRIJEĐENIH ISPUŠNIH PLINOVA CO, CO2, NOx,
HC; ETC, PO IZBORU ZA ESC

![](dodatni/351078.gif)

1.2.1. Sastavni dijelovi na slikama 7. i 8.
EP Ispušna cijev
SP1 Sonda za uzorkovanje ispušnih plinova (samo slika 7.)
Preporučena je sonda od nehrđajućeg čelika, na kraju zatvorena, s više provrta
na sebi. Unutarnji promjer neće biti veći od unutarnjeg promjera cijevera cijevza
prijenos uzoraka. Debljina stijenke sonde neće biti veća od 1 mm. Na sondi će
biti najmanje 3 provrta u 3 različite radijalne ravnine, čija će veličina biti
takva da uzorkuju približno jednake protoke. Sonda mora prolaziti preko najmanje
80% promjera ispušne cijevi. Smiju se upotrijebiti jedna ili dvije sonde za
uzorkovanje.
SP2 Sonda za uzorkovanje razrijeđenih ispušnih plinova za HC (samo slika 8.)
Sonda će:
– sačinjavati prvih 254 do 762 mm grijane cijevi za prijenos uzoraka HSL1;
– imati unutarnji promjejmanje 5 mm;
– biti postavljena u tunelu za razrjeđivanje DT (engl. dilution tunnel) (vidi
točku 2.3., sliku 20.) u točki gdje su zrak za razrjeđivanje i ispušni plinovi
dobro izmiješani (tj. približno 10 promjera tunela, u smjeru strujanja, od točke
gdje ispušni plinovi ulaze u tunel za razrjeđivanje);
– biti dovoljno udaljena (radijalno) od drugih sondi i stijenke tunela, da na
nju ne mogu utjecati bilo kakvi valovi ili vrtlozi;
– biti grijana kako bi se povećala temperatura struje na 463 K ± 10 K (190 °C ±
10 °C) na izlazu iz sonde.
SP3 Sonda za uzorkovanje razrijeđenih ispušnih plinova za CO, CO2, NOx (samo
slika 8.)
Sonda će:
– biti u istoj ravnini kao i SP2;
– biti dovoljno udaljena (radijalno) od drugih sondi i stijenke tunela, da na
nju ne mogu utjecati bilo kakvi valovi ili vrtlozi;
– biti po cijeloj dužini grijana i izolirana najmanje na temperaturu od 328 K
(55 °C), da se spriječi kondenzacija vode.
HSL1 Grijana cijev za prijenos uzoraka
Cijev za prijenos uzoraka dovodi uzorak plina od sonde za uzorkovanje do točke
(točaka) razdvajanja i do analizatora HC.
Cijev za prijenos uzoraka će:
– imati unutarnji promjer od najmanje 5mm i najviše 13,5 mm;
– biti napravljena od nehrđajućeg čelika ili od PTFE (politetrafluoretilen);
– održavati temperaturu stijenke od 463 K ± 10 K (190 °C ± 10 °C) izmjerenu na
svakom, posebno reguliranom, grijanom odsječku, ako je temperatura ispušnih
plinova kod sonde za uzorkovanje jednaka ili manja od 463 K (190 °C);
– održavati temperaturu stijenke većom od 453 K (180 °C), ako je temperatura
ispušnih plinova kod sonde za uzorkovanje iznad 463 K (190 °C);
– održavati temperaturu plinova, neposredno ispred grijanog filtra F2 i
analizatora HFID, od 463 K ± 10 K (190 °C ± 10 °C).
HSL2 Grijana cijev za prijenos uzoraka za NOx
Cijev za prijenos uzoraka će:
– održavati temperaturu stijenke od 328 K do 473 K (55 °C do 200 °C), sve do
pretvarača C, pri upotrijebi rashladne kupke B, a sve do analizatora, kada se
rashladna kupka B ne koristi;
– biti napravljena od nehrđajućeg čelika ili PTFE.
SL Cijev za prijenos uzoraka za CO i CO2
Cijev će biti napravljena od PTFE ili od nehrđajućeg čelika. Može biti grijana
ili negrijana.
BK Vreća za uzorkovanje pozadine (po izboru; samo slika 8.)
Za uzorkovanje koncentracija pozadine.
BG Vreće za uzorkovanje (po izboru; samo slika 8. CO i CO2)
Za uzorkovanje koncentracija uzoraka.
F1 Grijani predfiltar (po izboru)
Temperatura će biti ista kao i od HSL1.
F2 Grijani filtar
Filtar će iz uzorka plina prije analizatora izvaditi bilo kakve krute čestice.
Temperatura će biti ista kao i od HSL1. Filtar će se mijenjati prema potrebi.
P Grijana pumpa za uzorkovanje
Pumpa će se grijati na temperaturu od HSL1.
HC
Grijani ionizacijski detektor u plamenu (HFID) za mjerenje ugljikovodika.
Temperatura se održava u području od 453 K do 473 K (180 °C do 200 °C).
CO, CO2
Analizatori NDIR (nedisperzivni infracrveni analizator) za određivanje
ugljikovog monoksida i ugljikovog dioksida (po izboru za određivanje omjera
razrjeđivanja kod mjerenja čestica).
NO
Analizatori CLD (kemiluminescentni detektor) i HCLD (grijani kemiluminescentni
detektor) za određivanje dušikovih oksida. Ako se koristi HCLD treba ga
održavati u području temperature od 328 K do 473 K (55 °C do 200 °C).
Pretvarač C
Pretvarač se koristi za katalitičku redukciju NO2 u NO prije analize u CLD ili
HCLD analizatoru.
B Rashladna kupka (po izboru)
Za hlađenje i kondenzaciju vode iz uzorka ispušnih plinova. Kupka se pomoću leda
ili hlađenja održava na temperaturi od 273 K do 277 K (0 °C do 4 °C). Kupka je
po izboru, ako kod analizator nema smetnji uslijed vodene pare, kako je određeno
u Prilogu III dodatku 5., točke 1.9.1. i 1.9.2. Ako se voda uklanja
kondenzacijom, temperatura ili rosište uzorka plina nadzire se ili unutar
skupljališta vode ili dalje u smjeru toka. Temperatura ili rosište uzorka plina
ne smije biti viša od 280 K (7 °C). Za odstranjivanje vode iz uzorka nisu
dopuštena kemijska sredstva za sušenje.
T1, T2, T3 Senzori temperature
Za nadziranje temperature struje plina.
T4 Senzor temperature
Za nadziranje temperature pretvarača NO2 – NO.
T5 Senzor temperature
Za nadziranje temperature rashladne kupke.
G1, G2, G3 Manometri
Za mjerenje tlaka u cijevima za prijenos uzorka.
R1, R2 Regulatori tlaka
Za upravljanje tlakom zraka odnosno goriva za HFID analizator.
R3, R4, R5 Regulatori tlaka
Za upravljanje tlakom u cijevima za prijenos uzoraka i protoka do analizatora.
FL1, FL2, FL3 Uređaji za mjerenje protoka
Za nadzor protoka uzorka kroz premoštenje.
FL4 do FL6 Uređaji za mjerenje protoka (po izboru)
Za nadzor protoka kroz analizatore.
V1 do V5 Razvodni ventili
Prikladni ventili za odabir protoka uzorka, umjerni plin ili nulaplin, u
analizator.
V6, V7 Elektromagnetni ventil
Za premoštenje oko pretvarača NO2 – NO
V8 Igličasti ventil
Za uravnoteženje protoka kroz C pretvarač NO2-NO i kroz premosnicu.
V9, V10 Igličasti ventili
Za regulaciju protoka prema analizatorima.
V11, V12 Ispusna pipa
Za ispuštanje kondenzata iz kupke B.
1.3. Analiza ne-metanskih ugljikovodika (NMHC) (samo motori na prirodni plin)
1.3.1. Metoda s plinskim kromatografom (GC, slika 9.)
Kada se koristi metoda s plinskim kromatografom, mali izmjereni obujam uzorka
ubrizgava se u analitički stupac kroz koji ga nosi inertni noseći plin. U stupcu
se različite komponente odvajaju s obzirom na njihovu točku vrenja, pa prema
tome iz stupca izlaze u različitim vremenskim trenucima. Zatim oni prolaze kroz
detektor, koji daje električni signal, koji ovisi o njihovoj koncentraciji. S
obzirom da to nije tehnika kontinuirane analize, ona se može upotrijebiti samo
zajedno s metodom koja koristi vreće za uzorkovanje, kako je opisano u Prilogu
III dodatku 4. točki 3.4.2.
Za NMHC treba upotrijebiti automatizirani plinski kromatograf s FID
analizatorom. Ispušni plin treba sakupiti u vreću za uzorkovanje iz koje će se
uzeti dio i ubrizgati u plinski kromatograf. Uzorak se u Porapakovom stupcu
razdijeli na dva dijela (CH4/Zrak/CO i NMHC/CO2/H20). Stupac s molekularnim sitom
odvaja CH4 od zraka i CO prije nego što ga se propušta u FID analizator gdje mu
se mjeri koncentracija. Cijeli ciklus od trenutka ubrizgavanja jednog uzorka do
trenutka ubrizgavanja drugog može se izvesti za 30 s. NMHC se određuje tako da
se koncentracija CH4 oduzima od ukupne koncentracije HC (vidi Prilog III dodatak
2. točku 4.3.1.).
Na slici 9 prikazan je tipični plinski kromatograf sastavljen za rutinsko
određivanje CH4. Na temelju dobre inženjerske prosudbe, mogu se isto tako
koristiti i ostale metode s plinskim kromatografom.

*Slika 9.*
DIJAGRAM PROTOKA PRI ANALIZI METANA (GC METODA)

![](dodatni/351079.gif)

Sastavni dijelovi na slici 9.
PC Porapakov stupac
Koristi se Porapak N, 180/300 µm (mreža 50/80), duljine 610 mm x 2,16 mm
unutarnji promjer, te se najmanje 12 h prije prve upotrebe kondicionira s
nosećim plinom pri 423 K (15423 K (15°C).
MSC Stupac s molekularnim sitom
Koristi se tip 13X, 250/350 µm (mreža 45/60), duljine 1220 mm x 2,16 mm
unutarnji promjer, te se najmanje 12 h prije prve upotrebe kondicionira s
nosećim plinom pri 423 K (150 °C).
OV Peć
Za održavanje stabilne temperature stupaca i ventila pri radu analizatora, te za
kondicioniranje stupaca na 423 K (150 °C).
SLP Petlja uzorka
Cijev od nehrđajućeg čelika duljine dovoljne da se ostvari obujam od približno 1
cm3.
P Pumpa
Za dovod uzorka u plinski kromato>
D Sušilo
Sušilo koje sadrži molekularno sito koristi se za uklanjanje vode i ostalih
tvari koje onečišćuju, a koje bi mogle biti prisutne u nosećem plinu.
HC
Ionizacijski detektor u plamenu (FID) za mjerenje koncentracije metana.
V1 Ventil za ubrizgavanje uzorka
Za ubrizgavanje uzorka uzetog iz vreće za uzorkovanje pomoću cijevi za prijenos
uzorka (SL) sa slike 8. Mora imati mali mrtvi obujam, biti nepropustan za
plinove i mora se moći grijati na 423 K (150 °C)
V3 Razvodni ventil
Za odabir umjernog plina, uzorka ili za zatvaranje.
V2, V4, V5, V6, V7, V8 Igličasti ventil
Za podešavanje protoka u sustavu.
R1, R2, R3 Regulator tlaka
Za upravljanje protokom goriva (= nosećeg plina)(R1), uzorka(R2) odnosno zraka
(R3).
FC Protočna kapilara
Za upravljanje količinom protoka zraka prema FID.
G1, G2, G3 Manometri
Za upravljanje protokom goriva (=nosećeg plina)(G1), uzorka(G2) odnosno zraka
(G3).
F1, F2, F3, F4, F5 Filtar
Filtri od sinteriranog metala koji sprječavaju ulazak sitnih tvrdih čestica u
pumpu ili aparat.
FL1
Za mjerenje količine protoka uzorka kroz premosnicu.
1.3.2. Metoda s filtrom propusnim samo za metan (NMC, slika 10.)
Uređaj za odvajanje oksidira sve ugljikovodike osim CH4 u CO2 i H2O, pa se po
prolasku uzorka kroz NMC na FID-u detektira samo CH4. Ako se koristi uzorkovanje
u vreću, uređaj za preusmjeravanje protoka postavit će se na cijev za prijenos
uzorka (SL) (vidi točku 1.2., sliku 8.), pomoću kojeg se protok može
naizmjenično puštati kroz ili oko uređaja za odvajanje, u skladu s gornjim
dijelom slike 10. Pri mjerenju NMHC na FID-u se promatraju i bilježe obje
vrijednosti (HC i CH4). Ako se koristi metoda integracije, tada se u HSL1,
paralelno s redovnim FID-om, postavlja NMC, serijski spojen s drugim FID-om
(vidi točku 1.2. sliku 8.), u skladu s donjim dijelom slike 10. Pri mjerenju
NMHC promatraju se i bilježe vrijednosti oba FID-a (HC i CH4).
Prije ispitivanja uređaj za odvajanje će se, pri temperaturi od 600 K (327 °C)
ili višoj, definirati u vezi s njegovim katalitičkim utjecajem na CH4 i C2H6 pri
vrijednostima H2O koje odgovaraju uvjetima u struji ispušnih plinova. Točka rosišta i razina O2 u uzorkovanoj struji ispušnih plinova moraju biti poznati.
Relativni odziv FID-a na CH mora se zabilježiti (vidi Prilog III dodatak 5.
točku 1.8.2.).

*Slika 10.*
DIJAGRAM PROTOKA PRI ANALIZI METANA S FILTROM PROPUSNIM SAMO ZA METAN (NMC)

![](dodatni/351080.gif)

Sastavni dijelovi na slici 10.
NMC Filtar propustan samo za metan
Za oksidaciju svih ugljikovodika osim metana.
HC
Grijani ionizacijski detektor u plamenu (HFID) za mjerenje koncentracija HC i
CH4. Temperatura se održava u području od 453 K do 473 K (180 °C do 200 °C).
V1 Razvodni ventil
Za odabir uzorka, nulaplin ili umjerni plin. V1 je isti kao V2 na slici 8.
V2, V3 Elektromagnetni ventil
Za premoštenje NMC.
V4 Igličasti ventili
Za uravnoteživanje protoka kroz NMC i kroz premosnicu.
R1 Regulator tlaka
Za regulaciju tlaka u cijevi za dovod uzoraka i protoka prema HFID-u. R1 je isti
kao R3 na slici 8.
FL1 Uređaji za mjerenje protoka
Za mjerenje količine protoka uzorka kroz premosnicu. FL1 je isti kao FL1 na
slici 8.
2. RAZRJEĐIVANJE ISPUŠNOG PLINA I ODREĐIVANJE ČETICA
2.1. Uvod
Točke 2.2., 2.3. i 2.4., te slike 11. do 22. sadrže detaljne opise preporučenih
sustava za razrjeđivanje i uzorkovanje. S obzirom na to da različite
konfiguracije mogu dati istovjetne rezultate, ne zahtjeva se potpuno podudaranje
s tim slikama. Za dobivanje dodatnih podataka i usklađivanje funkcija sastavnih
sustava, smiju se upotrijebiti i dodatni sastavni dijelovi kao što su aparati,
ventili elektromagneti, pumpe i prekidači. Ostali sastavni dijelovi koji nisu
potrebni za održavanje točnosti nekih sustava smiju se ukloniti, ako je njihovo
uklanjanje temeljeno na dobroj inženjerskoj prosudbi.
2.2. Sustav razrjeđivanja s djelomičnim protokom
Na slikama 11. do 19. opisan je sustav razrjeđivanja koji se temelji na
razrjeđivanju dijela struje ispušnih plinova. Podjela struje ispušnih plinova i
postupak razrjeđivanja koji slijedi nakon toga može se provesti s različitim
tipovima sustava za razrjeđivanje. Za prikupljanje čestica, koje slijedi nakon
toga, prema sustavu za uzorkovanje čestica propušta se kompletan razrijeđeni
ispušni plin ili samo dio razrijeđenog ispušnog plina (točka 2.4., slika 21.).
Prva metoda naziva se cjelovito uzorkovanje, a druga pak djelomično uzorkovanje.
Izračunavanje omjera razrjeđivanja ovisi o tipu sustava koji se koristi.
Preporučaju se sljedeći tipovi:
Izokinetički sustav (slike 11., 12.)
Kod tih sustava se protok u cijevi za prijenos uzoraka, u smislu brzine i /ili
tlaka, prilagođava cijelom protoku ispuha, pa prema tome zahtijevaju neometan i
jednolik protok ispušnih plinova kod sonde za uzorkovanje. To se obično postiže
upotrebom rezonatora i ravnih cijevi ispred, promatrano s obzirom na smjer
strujanja, točke uzimanja uzoraka. Zatim se iz lako mjerljivih veličina kao što
su promjeri cijevi izračunava omjer podijele. Potrebno je napomenuti da se
izokineza koristi samo za prilagođavanje uvjeta strujanja, a ne za
prilagođavanje količina razdiobe. Ovo drugo obično nije potrebno, s obzirom da
su čestice dovoljno male da slijede strujnice fluida.
Sustavi s regulacijom protoka i mjerenjem koncentracije (slike 13. do 17.)
Kod ovih sustava uzorak se, iz cijele struje ispuha, uzima podešavanjem protoka
zraka za razrjeđivanje i protoka ukupnog razrijeđenog ispušnog plina. Omjer
razrjeđivanja određuje se iz koncentracija plinova za praćenje, kao što su CO2 i
NOx, koji se uobičajeno javljaju u ispuhu motora. U razrijeđenom ispušnom plinu
i u zraku za razrjeđivanje koncentracije se mjere, dok se u nerazrijeđenom
ispušnom plinu koncentracija može ili izravno mjeriti, ili se može odrediti iz
protoka goriva i jednadžbe ravnoteže ugljika, ako je sastav goriva poznat.
Sustavi se mogu regulirati ili pomoću izračunatog omjera razrjeđivanja (slike
13., 14.), ili pomoću protoka koji ulazi u cijev za prijenos uzoraka (slike 12.,
13., 14.).
Sustavi s regulacijom protoka i mjerenjem protoka (slike 18. i 19.)
Kod ovih sustava uzorak se, iz cijele struje ispuha, uzima nastavljanjem protoka
zraka za razrjeđivanje i protoka ukupnog razrijeđenog ispušnog plina. Omjer
razrjeđivanja određuje se iz razlike dvaju količina protoka. Zahtjeva se točno
umjeravanje uređaja za mjerenje protoka u ovisnosti jedan prema drugome, s
obzirom da relativna veličina dvaju količina protoka može dovesti do značajnih
pogrešaka, pri višim omjerima razrjeđivanja. (15 ili više). Regulacija protoka
vrlo je izravna, pri čemu se količina protoka razrijeđenog ispušnog plina
održava konstantnom, a prema potrebi, mijenja se količina protoka zraka za
razrjeđivanje.
Pri uporabi sustava s djelomičnim razrjeđivanjem, mora se obratiti pažnja da se
izbjegnu potencijalni problemi gubitka čestica u cijevi za prijenos uzoraka,
čime se osigurava da je iz ispuha motora uzet tipičan (reprezentativan) uzorak,
te određivanja omjernja omjerpodjele. Opisani sustavi paze na ta kritična područja.

*Slika 11.*
SUSTAV RAZRJEĐIVANJA DJELOMIČNOG PROTOKA S IZOKINETIČKOM SONDOM I DJELOMIČNIM
UZORKOVANJEM (SB UPRAVLJANJE)

![](dodatni/351081.gif)

Nerazrijeđeni ispušni plin prenosi se iz ispušne cijevi EP u
tunel za razrjeđivanje DT putem cijevi za prijenos uzoraka TT pomoću
izokinetičke sonde za uzorkovanje ISP. Razlika tlaka između ispušnih plinova u
ispušnoj cijevi i na ulazu u sondu mjeri se sa senzoka DPT. Taj signal
prenosi se u upravljačku jedinicu za protok FC1, koja upravlja usisnim puhalom
SB, kojim se na vrhu sonde održava razlika tlaka od nula. Pri tim uvjetima
brzine ispušnih plinova u EP-u i ISP-u su iste, a protok kroz ISP i TT je
konstantan dio (podjela) protoka ispušnih plinova. Omjer podjele određuje se iz
površina poprečnih presjeka EP-a i ISP-a. Količina protoka zraka za
razrjeđivanje mjeri se uređajem za mjerenje protoka FM1. Omjer razrjeđivanja
izračunava se iz količine protoka zraka za razrjeđivanje i omjera podjele.

*Slika 12.*

SUSTAV RAZRJEĐIVANJA DJELOMIČNOG PROTOKA S IZOKINETIČKOM SONDOM I DJELOMIČNIM
UZORKOVANJEM (PB UPRAVLJANJE)

![](dodatni/351082.gif)

Nerazrijeđeni ispušni plin prenosi se iz ispušne cijevi EP u
tunel za razrjeđivanje DT putem cijevi za prijenos uzoraka TT pomoću
izokinetičke sonde za uzorkovanje ISP. Razlika tlaka između ispušnih plinova u
ispušnoj cijevi i na ulazu u sondu mjeri se s senzorom tlaka DPT. Taj signal
prenosi se u upravljačku jedinicu za protok FC1, koja upravlja tlačnim puhalom
PB, kojim se na vrhu sonde održava razlika tlaka od nula. To se radi tako da se
uzima mali dio zraka za razrjeđivanje, čija je količina protoka već izmjerena s
uređajem za mjerenje protoka FK1, te se taj dio putem pneumatskog otvora unosi u
TT. Pri tim uvjetima brzine ispušnih plinova u EP-u i ISP-u su iste, a protok
kroz ISP i TT je konstantan dio (podjela) protoka ispušnih plinova. Omjer
podjele određuje se iz površina poprečnih presjeka EP-a i ISP-a. Zrak za
razrjeđivanje usisava se kroz DT pomoću usisnog puhala SB, a količina protoka
mjeri se s FM na ulazu u DT. Omjer razrjeđivanja izračunava se iz količine
protoka zraka za razrjeđivanje i omjera podjele.

*Slika 13.*

SUSTAV RAZRJEĐIVANJA DJELOMIČNOG PROTOKA S MJERENJEM KONCENTRACIJE CO ILI NOX I
DJELOMIČNIM UZORKOVANJEM

![](dodatni/351083.gif)

Nerazrijeđeni ispušni plin prenosi se iz ispušne cijevi EP u
tunel za razrjeđivanje DT kroz sondu za uzorkovanje SP i cijev za prijenos
uzoraka TT. S analizatorom(ima) ispušnih plinova EGA mjere se koncentracije
plinova za praćenje (CO2 ili NOx) u nerazrijeđenim i razrijeđenim ispušnim
plinovima, a i u zraku za razrjeđivanje. Ti signali prenose se u upravljačku
jedinicu za protok FC2, koja upravlja ili tlačnim puhalom PB ili usisnim puhalom
SB, kojima se održava željena podjela ispušnih plinova i omjer razrjeđivanja u
DT. Omjer razrjeđivanja izračunava se iz koncentracija plinova za praćenje u
nerazrijeđenim ispušnim plinovima, razrijeđenim ispušnim plinovima i u zraku za
razrjeđivanje.

*Slika 14.*
SUSTAV RAZRJEĐIVANJA DJELOMIČNOG PROTOKA S MJERENJEM KONCENTRACIJE CO,
RAVNOTEŽOM UGLJIKA I CJELOKUPNIM UZORKOVANJEM

![](dodatni/351084.gif)

Nerazrijeđeni ispušni plin prenosi se iz ispušne cijevi EP u
tunel za razrjeđivanje DT kroz sondu za uzorkovanje SP i cijev za prijenos
uzoraka TT. S analizatorom(ima) ispušnih plinova EGA mjere se koncentracije CO2 u
razrijeđenim ispušnim plinovima i u zraku za razrjeđivanje. Signali za CO2 i za
protok goriva GFUEL prenose šalju se ili u upravljačku jedinicu za protok FC2,
ili u upravljačku jedinicu za protok FC3 sustava za uzorkovanje čestica (vidi
sliku 21.). FC2 regulira tlačno puhalo PB, FC3 pumpu za uzorkovanje P (vidi
sliku 21.), i na taj način se podešava protok u i iz sustava kako bi se održala
željena podjela ispušnih plinova i omjer razrjeđivanja u DT. Omjer razrjeđivanja
izračunava se iz koncentracija CO2 i GFUEL uporabom pretpostavke ravnoteže
ugljika.

*Slika 15.*
SUSTAV RAZRJEĐIVANJA DJELOMIČNOG PROTOKA S JEDNOM VENTURIJEVOM CIJEVI, MJERENJEM
KONCENTRACIJE I DJELOMIČNIM UZORKOVANJEM

![](dodatni/351085.gif)

Nerazrijeđeni ispušni plin se, uslijed negativnog tlaka kojeg
stvara venturijeva cijev VN u DT-u, prenosi iz ispušne cijevi EP u tunel za
razrjeđivanje DT kroz sondu za uzorkovanje SP i cijev za prijenos uzoraka TT.
Količina protoka kroz TT ovisi o izmjeni količine gibanja u venturijevoj zoni,
pa stoga ovisi o apsolutnoj temperaturi plinova na izlazu iz TT. Prema tome,
podjela ispušnih plinova pri danom protoku kroz tunel nije konstantna, pa je
omjer razrjeđivanja pri niskom opterećenju malo manji od onog pri visokom
opterećenju. S analizatorom(ima) ispušnih plinova EGA mjere se koncentracije
plinova za praćenje (CO2 ili NOx) u nerazrijeđenim ispušnim plinovima, u
razrijeđenim ispušnim plinovima i u zraku za razrjeđivanje, te se iz tako
izmjerenih vrijednosti izračunava omjer razrjeđivanja.

*Slika 16.*

SUSTAV RAZRJEĐIVANJA DJELOMIČNOG PROTOKA S DVOSTRUKOM VENTURIJEVOM CIJEVI ILI
DVOSTRUKIM OTVOROM, MJERENJEM KONCENTRACIJE I DJELOMIČNIM UZORKOVANJEM

![](dodatni/351086.gif)

Nerazrijeđeni ispušni plin se, pomoću razdjelnika protoka
koji sadrži par otvora ili venturijevih cijevi, prenosi iz ispušne cijevi EP u
tunel za razrjeđivanje DT kroz sondu za uzorkovanje SP i cijev za prijenos
uzoraka TT. Prvi (FD1) se nalazi u EP, a drugi (FD2) u TT. Osim toga potrebna su
i dva ventila za regulaciju tlaka (PCV1 i PCV2) pomoću kojih se održava
konstantna podjela ispušnih plinova regulacijom protutlaka u ispušnoj cijevi EP
i tlaka u DT. PCV1 je smješten poslije SP, gledano u smjeru strujanja, u EP, a
PCV2 između tlačnog puhala PB i DT. S analizatorom(ima) ispušnih plinova EGA
mjere se koncentracije plinova za praćenje (CO2 ili NOx) u nerazrijeđenim
ispušnim plinovima, u razrijeđenim ispušnim plinovima i u zraku za
razrjeđivanje. One su neophodne za provjeru podjele ispušnih plinova, a smiju se
koristiti za podešavanje PCV1 i PCV2 za preciznu regulaciju podjele. Omjer
razrjeđivanja izračunava se iz koncentracija plinova za praćenje.

*Slika 17.*

SUSTAV RAZRJEĐIVANJA DJELOMIČNOG PROTOKA S GRANANJEM NA VIŠE CIJEVI, MJERENJEM
KONCENTRACIJE I DJELOMIČNIM UZORKOVANJEM

![](dodatni/351087.gif)

Nerazrijeđeni ispušni plin se, pomoću razdjelnika protoka FD3
koji se sastoji od više cijevi istih dimenzija (isti promjer, duljina, i radijus
zakrivljenja) postavljenih u EP, prenosi iz ispušne cijevi EP u tunel za
razrjeđivanje DT kroz cijev za prijenos uzoraka TT. Ispušni plinovi se kroz
jednu od tih cijevi dovode u DT, a ispušni plinovi koji idu kroz ostale cijevi
propuštaju se kroz prigušnu komoru DC. Prema tome podjela ispušnih plinova
određuje se pomoću ukupnog broja cijevi. Stalna regulacija podjele zahtjeva da
razlika tlaka između DC i izlaza iz TT bude jednaka nuli, a ona se mjeri s
diferencijalnim senzorom tlaka DPT. Razlika tlaka od nula ostvaruje se
ubrizgavanjem svježeg zraka u DT na izlazu iz TT. S analizatorom(ima) ispušnih
plinova EGA mjere se koncentracije plinova za praćenje (CO2 ili NOx) u
nerazrijeđenim ispušnim plinovima, u razrijeđenim ispušnim plinovima i u zraku
za razrjeđivanje. One su neophodne za provjeru podjele ispušele ispušh plinova, a smiju
se koristiti za regulaciju količine ubrizganog zraka pri preciznoj regulaciji
podjele. Omjer razrjeđivanja izračunava se iz koncentracija plinova za praćenje.

*Slika 18.*
SUSTAV RAZRJEĐIVANJA DJELOMIČNOG PROTOKA S REGULACIJOM PROTOKA I CJELOKUPNIM
UZORKOVANJEM.
![](dodatni/351088.gif)

Nerazrijeđeni ispušni plin se prenosi iz ispušne cijevi EP u
tunel za razrjeđivanje DT kroz sondu za uzorkovanje SP i cijev za prijenos
uzoraka TT. Ukupni protok kroz tunel podešava se upravljačkom jedinicom otok FC3 i pumpom za uzorkovanje P sustava za uzorkovanje čestica (vidi sliku
18.). Protokom zraka za razrjeđivanje upravlja upravljačka jedinica za protok
FC2, koji kao upravljačke signale, za traženu podjelu ispušnih plinova, smije
koristiti GEXHW, GAIRW ili GFUEL. Protok uzoraka u DT je razliku između ukupnog
protoka i protoka zraka za razrjeđivanje. Protok zraka za razrjeđivanje se mjeri
s uređajem za mjerenje protoka FM1, ukupni protok s uređajem za mjerenje protoka
FM3 sustava za uzorkovanje čestica (vidi sliku 21.). Omjer razrjeđivanja
izračunava se iz te dvije veličine protoka.

*Slika 19.*
SUSTAV RAZRJEĐIVANJA DJELOMIČNOG PROTOKA S REGULACIJOM PROTOKA I DJELOMIČNIM
UZORKOVANJEM

![](dodatni/351089.gif)

Nerazrijeđeni ispušni plin se prenosi iz ispušne cijevi EP u
tunel za razrjeđivanje DT kroz sondu za uzorkovanje SP i cijev za prijenos
uzoraka TT. Podjelom ispušnih plinova i protokom u DT upravlja upravljačka
jedinica za protok FC2 koji prikladno podešava protoke (ili brzine) tlačnog
puhala PB i usisnog puhala SB. To je moguće s obzirom da se uzorak uzet sustavom
za uzorkovanje čestica vraća u DT. Kao upravljački signali za FC2 smiju se
koristiti GEXHW, GAIRW ili GFUEL. Protok zraka za razrjeđivanje se mjeri s
uređajem za mjerenje protoka FM1, a ukupni protok s uređajem za mjerenje protoka
FM2. Omjer razrjeđivanja izračunava se iz te dvije veličine protoka.
2.2.1. Sastavni dijelovi na slikama 11. do 19.
EP Ispušna cijev
Ispušna cijev smije biti izolirana. Kako bi se smanjila toplinska inercija
ispušne cijevi preporučena je omjer debljine stijenke i promjera cijevi od 0,015
ili manji. Uporaba savitljivih dijelova ograničava se na omjer duljine i
promjera od 12 ili manje. Koljena treba biti što je moguće manje, da se smanji
taloženje uslijed inercije. Ako sustav sadrži i prigušivač zvuka ispitne
stanice, on može isto tako biti izoliran.
Kod izokinetičkog sustava ispušna cijev ne smije imati koljena, zavoje i nagle
promjene promjera poprečnog presjeka najmanje 6 promjera cijevi prije i najmanje
3 promjera cijevi poslije vrha sonde, gledajući u smjeru strujanja. Brzina
strujanja plinova u zoni uzorkovanja mora biti veća od 10 m/s, izuzev praznog
hoda. Oscilacije tlaka ispušnog plina u prosjeku ne smiju biti veće od ± 500 Pa.
Bilo koji pokušaj smanjenja oscilacija tlaka, izvan uporabe tipa ispušnog
sustava sa šasije vozila (uključujući prigušivač zvuka i uređaje za
pročišćavanje ispušnih plinova), ne smije mijenjati radne značajke motora ili
dovoditi do nakupljanja čestica.
Kod sustava bez izokinetičke sonde preporuča se da cijev bude ravna 6 promjera
cijevi prije i 3 promjera cijevi nakon vrha probe, gledajući u smjeru strujanja.
SP Sonda za uzorkovanje (slike 10., 14., 15., 16., 18., 19.)
Najmanji unutarnji promjer mora biti 4 mm. Najmanji omjer promjera ispušne
cijevi i sonde mora biti 4. Sonda može biti s otvorenim krajem, usmjerenim u
smjeru suprotnom od smjera strujanja se i smješta na središnju liniju ispušne
cijevi, odnosno sonda s više provrta opisana pod SP1 u točki 1.2.1., slika 5.
ISP Izokinetička sonda za uzorkovanje
Izokinetička sonda za uzorkovanje postavlja se na središnju liniju ispušne
cijevi u smjeru suprotnom od smjera strujanja na dijelu EP gdje su ostvareni
uvjeti strujanja, a konstruirana je tako da osigurava proporcionalni uzorak
nerazrijeđenog ispušnog plina. Unutarnji promjer mora biti najmanje 12 mm.
Za izokinetičku podjelu ispušnih plinova potreban je regulacijski sustav koji
održava razliku tlaka između EP i ISP na nuli. Pri tim uvjetima brzine ispušnih
plinova u EP i SP su iste, a maseni protok kroz ISP je konstantan dio protoka
ispušnih plinova. ISP mora biti povezan s diferencijalnim senzorom tlaka DPT.
Regulacija koja održava razliku tlaka između EP i ISP na nuli obavlja se s
upravljačkom jedinicom za protok FC1.
FD1, FD2 Razdjelnik protoka (slika 16.)
Komplet venturijevih cijevi ili otvora postavlja se u ispušnu cijev EP i u cijev
za prijenos uzoraka TT, pomoću kojih se dobiva proporcionalni uzorak
nerazrijeđenog ispušnog plina. Za proporcionalnu podjelu neophodan je sustav
regulacije, koji se sastoji od dva ventila za regulaciju tlaka PCV1 i PCV2, a
koji upravlja tlakovima u EP i DT.
FD3 Razdjelnik protoka (slika 17.)
Komplet cijevi (jedinica s više cijevi) postavlja se u ispušnu cijev EP pomoću
kojih se dobiva proporcionalni uzorak nerazrijeđenog ispušnog plina. Jedna od
cijevi napaja tunel za razrjeđivanje ispušnim plinovima, dok ostale cijevi
odvode ispušne plinove u prigušnu komoru. Cijevi moraju imati iste dimenzije
(isti promjer, duljinu, radijus zakrivljenja), tako da podjela ispušnih plinova
ovisi o ukupnom broju cijevi. Za proporcionalnu podjelu potreban je regulacijski
sustav koji održava razliku tlaka između izlaza iz jedinice s više cijevi u DC i
izlaza iz TT na nuli. Pri tim uvjetima brzine ispušnih plinova u EP i FD3 su
proporcionalne, pa je protok TT konstantan dio protoka ispušnih plinova. Obje
točke moraju biti povezane s diferencijalnim senzorom tlaka DPT. Regulacija koja
održava razliku tlaka na nuli obavlja se s upravljačkom jedinicom za protok FC1.
EGA Analizator ispušnih plinova (slika 13., 14., 15., 16., 17.)
Smiju se koristiti analizatori CO2 ili NOx (pri metodi s ravnotežom ugljika samo
CO2). Analizatori se umjeravaju isto kao i analizatori za mjerenje plinovitih
emisija. Za odrađivanje razlika u koncentracijama smije se koristiti jedan ili
više analizatora. Točnost mjernih sustava mora biti takva da je točnost GEDFW,i
unutar ± 4%.
TT Cijev za prijenos uzorka
Cijev za prijenos uzorka mora:
– biti što je kraće moguća, ali ne dulja od 5 m.
– imati promjer jednak ili veći od promjera sonde, ali ne veći od 25 mm.
– izlaziti na središnjoj liniji tunela za razrjeđivanje i biti usmjerena u
smjeru strujanja.
Ako je cijev dugačka 1 metar ili manje, izolirat će se materijalom koji ima
koeficijent toplinske vodljivosti najviše 0,05 W/m\*K, a radijalnom debljina
izolacije mora odgovarati promjeru sonde. Ako je cijev dulja od 1 metra, ona
mora biti izolirana i grijana tako da temperaturu stijenke bude najmanje 523 K
(250°C).
DPT Diferencijalni senzor tlaka (slike 11., 12., 17.)
Mjerno područje diferencijalnog senzora tlaka mora biti ± 500 Pa ili manje.
FC1 Upravljačka jedinica za protok (slike 11., 12., 17.)
Kod izokinetičkih sustava (slike 11., 12.) neophodna je upravljačka jedinica za
protok koja održava razliku tlaka između EP i ISP na nuli. To podešavanje može
se provesti:
a) upravljanjem brzinom ili protokom usisnog puhala SB i održavanjem konstantne
brzine ili protoka tlačnog puhala PB za vrijeme svakog načina rada (slika 11.)
ili
b) podešavanjem usisnog puhala SB na konstantni maseni protok razrijeđenog
ispušnog plina i upravljanjem protokom tlačnog puhala PB, a s time i protokom
uzorka ispušnih plinova u području na kraju cijevi za prijenos uzorka. (slika
12.).
U slučaju sustava s regulacijom tlaka preostala pogreška u regulacijskoj petlji
ne smije biti veća od ± 3 Pa. Oscilacije tlaka u tunelu za razrjeđivanje u
prosjeku ne sjeku ne iju biti veće od ± 250 Pa.
Kod sustava s više cijevi (slika 17.), za proporcionalnu podjelu ispušnih
plinova, neophodna je upravljačka jedinica za protok za održavanje razlike tlaka
između izlaza iz jedinice s više cijevi i izlaza iz TT na nuli. Podešavanje se
izvodi upravljanjem s količinom protoka zraka, ubrizganog u DT na izlazu iz TT.
PCV1, PCV2 Ventil za regulaciju tlaka (slika 16.)
Kod sustava s dvije venturijeve cijevi / dva otvora za proporcionalnu podjelu
protoka potrebna su dva ventila za regulaciju tlaka, koji reguliraju protutlak u
EP i tlak u DT. Ventili se postavljaju iza SP, gi u smjeru strujanja, u
EP i između PB i DT.
DC Prigušna komora (slika 17.)
Prigušna komora postavlja se na izlazu iz jedinice s više cijevi kako bi, koliko
god je to moguće, smanjila oscilacije tlaka u ispušnoj cijevi EP.
VN Venturijeva cijev (slika 15.)
Venturijeva cijev postavlja se u tunel za razrjeđivanje kako bi stvorila podtlak
u području izlaza iz cijevi za prijenos uzorka TT. Protok plinova kroz TT
određen je izmjenom količine gibanja u zoni venturijeve cijevi, te je u osnovi
proporcionalan protoku tlačnog puhala PB što dovodi do konstantnog omjera
razrjeđivanja. S obzirom da temperatura na izlazu iz TT i razlika tlaka između
EP i DT utječu na izmjenu količine gibanja, stvarni omjer razrjeđivanja malo je
manji pri niskom opterećenju u odnosu na onaj pri visokom opterećenju.
FC2 Upravljačka jedinica za protok (slike 13., 14., 18., 19., po izboru)
Upravljačka jedinica za protok smije se koristiti za upravljanje protokom
tlačnog puhala PB i/ili usisnog puhala SB. Može biti spojena na signale ispuha,
zraka na usisu, ili protoka goriva i/ili na diferencijalne signale CO2 ili NOx.
Pri uporabi dovoda zraka pod tlakom (slika 18.), FC2 izravno upravlja protokom
zraka.
FM1 Uređaj za mjerenje protoka (slike. 11., 12., 18., 19.)
Za mjerenje protoka zraka za razrjeđivanje upotrebljava se plinomjer ili neki
drugi aparat za mjerenje protoka. Ako je tlačno puhalo PB umjereno za mjerenje
protoka, FM1 nije obavezan.
FM2 Uređaj za mjerenje protoka (slika. 19.)
Za mjerenje protoka razrijeđenog ispušnog plina upotrebljava se plinomjer ili
neki drugi aparat za mjerenje protoka. Ako je usisno puhalo SB umjereno za
mjerenje protoka, FM2 nije obavezan.
PB Tlačno puhalo (slike 11., 12., 13., 14., 15., 16., 19.)
Da bi se upravljalo količinom protoka zraka za razrjeđivanje PB se može spojiti
s upravljačkim jedinicama za protok FC1 ili FC2. PB nije potrebno ako se koristi
leptir ventil. Ako je PB umjereno, ono se smije koristiti za mjerenje protoka
zraka za razrjeđivanje.
SB Usisna puhala (slike 11., 12., 13., 16., 17., 19.)
Samo za sustave s djelomičnim uzorkovanjem. Ako je PB umjereno, ono se smije
koristiti za mjerenje protoka razrijeđenih ispušnih plinova.
DAF Filtar zraka za razrjeđivanje (slike 11. do 19.)
Preporuča se filtriranje zraka za razrjeđivanje i propuštanje kroz aktivni
ugljen kako bi se uklonili pozadinski ugljikovodici. Na zahtjev proizvođača
motora zrak za razrjeđivanje može se uzorkovati, u skladu s dobrom inženjerskom
praksom, kako bi se odredile razine čestica u pozadini, koji se potom mogu
oduzimati od vrijednosti izmjerenih u razrijeđenom ispušnom plinu.
DT Tunel za razrjeđivanje (slike 11. do 19.)
Tunel za razrjeđivanje:
– mora biti dovoljno dugačak da omogući potpuno miješanje ispušnih plinova i
zraka za razrjeđivanje u uvjetima turbulentnog strujanja;
– mora biti izrađen od nehrđajućeg čelika s:
– omjerom debljina stjenke / promjer od 0,025 ili manjim, kod tunela za
razrjeđivanje s unutarnjim promjerom većim od 75 mm;
– nominalnom debljinom stjenke ne manjom od 1,5 mm, kod tunela za razrjeđivanje
s unutarnjim promjerom manjim ili jednakim 75 mm;
– mora kod djelomični tip uzorkovanja imati promjer najmanje 75 mm;
– preporuča se da kod cjelokupnog tipa uzorkovanja ima promjer najmanje 25 mm;
– smije se, neposrednim grijanjem ili s predgrijanim zrakom za razrjeđivanje,
grijati do temperature stjenke od najviše 325 K (52 °C), pod uvjetom da
temperatura zraka ne prijeđe 325 K (52 °C) priju uvođenja ispušnih plinova u
tunel za razrjeđivanje;
– smije biti izoliran.
Ispušni plinovi motora podrobno se miješaju sa zrakom za razrjeđivanje. Kod
sustava s djelomičnim uzorkovanjem kvaliteta miješanja provjerava se nakon
puštanja u rad uz pomoć profila CO u tunelu, za vrijeme rada motora (najmanje
četiri jednako razmaknute točke mjerenja). Ako je potrebno može se koristiti
otvor za miješanje.
*Napomena:* Ako je temperatura okoline u blizini tunela za razrjeđivanje (DT)
manja od 293 K (20 °C) potrebno je poduzeti preventivne mjere da se izbjegne
gubitak čestica zbog hladnih stijenki tunela za razrjeđivanje. Stoga se
preporuča grijanje i/ili izoliranje tunela unutar gore navedenih granica.
Pri visokim opterećenjima, tunel se smije hladiti neagresivnim sredstvima, kao
što je ventilator, sve dok temperatura rashladnog sredstva nije manja od 293 K
(20 °C).
HE Izmjenjivač topline (slike 16., 17.)
Izmjenjivač topline mora imati dovoljan kapacitet da može održavati temperaturu
na ulazu u usisno puhalo unutar ± 11 K od prosječne radne temperature izmjerene
za vrijeme ispitivanja.
2.3. Sustav razrjeđivanja s punim protokom
Na slici 20. opisan je sustav razrjeđivanja koji se temelji na razrjeđivanju
ukupnog ispušnog plina pomoću CVS koncepta (engl. Constan Volume Sampling–
uzorkovanje konstantnim obujmom). Ukupni obujam mješavine ispušnog plina i zraka
za razrjeđivanje mora se mjeriti. Smije se koristiti ili PDP ili CFV sustav.
Za kasnije sakupljanje čestica uzorak razrijeđenog ispušnog plina propušta se
prema sustavu za uzorkovanje čestica (točka 2.4., slike 21. i 22.). Ako se to
izvodi izravno, to se naziva jednostruko razrjeđivanje. Ako se uzorak još jednom
razrjeđuje u sekundarnom tunelu za razrjeđivanje, to se naziva dvostruko
razrjeđivanje. To se koristi kada se s jednostrukim razrjeđivanjem ne može
postići zahtijevana temperatura nastrujavanja na filtar. Iako je dvostruki
sustav razrjeđivanja jednim dijelom sustav razrjeđivanja, on se, s obzirom da
većinu svojih dijelova dijeli s tipičnim sustavom za uzorkovanje čestica, u
točki 2.4. slika 22., opisuje kao modifikacija sustava za uzorkovanje čestica.

*Slika 20.*
SUSTAV RAZRJEĐIVANJA S PUNIM PROTOKOM

![](dodatni/351090.gif)

Ukupna količina nerazrijeđenog ispušnog plina miješa se, u
tunelu za razrjeđivanje, sa zrakom za razrjeđivanje. Količina protoka
razrijeđenih ispušnih plinova mjeri se ili s volumetrijskom pumpom PDP ili s
venturijevom cijevi s kritičnim protokom CFV. Za proporcionalno uzorkovanje
čestica i za određivanje protoka smije se koristiti izmjenjivač topline HE i
elektronska nadoknada protoka EFC. S obzirom da se određivanje mase čestica
temelji na protoku cjelokupnog razrijeđenog ispušnog plina, nije potrebno
računati omjer razrjeđivanja.
2.3.1. Sastavni dijelovi na slici 20.
EP Ispušna cijev
Duljina ispušne cijevi od izlaza iz ispušnog kolektora, izlaza iz kompresora
pogonjenog turbinom na ispušne plinove, ili uređaja za pročišćavanje ispušnih
plinova do tunela za razrjeđivanje ne smije biti veća od 10 m. Ako ispušna cijev
iza ispušnog kolektora, izlaza iz kompresora pogonjenog turbinom na ispušne
plinove, ili uređaja za pročišćavanje ispušnih plinova ima duljinu veću od 4 m,
sve cijevi koje prelaze duljinu od 4 m moraju se izolirati, osim, ako se
koristi, serijski postavljenog uređaja za mjerenje dimljenja. Radijalna debljina
izolacije mora biti najmanje 25 mm. Koeficijent toplinske vodljivosti
izolacijskog materijala ne smije biti veći od 0.1 W/mK izmjeren pri 673 K. Da bi
se smanjila toplinska inercija ispušne cijevi preporuča se omjer debljine i
promji
promja od 0,015 ili manji. Uporaba savitljivih dijelova ograničava se na omjer
duljine i promjera od 12 ili manje.
PDP Volumetrijska pumpa
Iz broja okretaja i radnog obujma pumpe PDP mjeri ukupni protok razrijeđenog
ispušnog plina. Protutlak ispušnog sustava ne smije se na umjetan način
smanjivati PDP-om ili usisnim sustavom zraka za razrjeđivanje. Statički
protutlak ispuha, mjeren pri radu PDP sustava, mora biti unutar ± 1,5 kPa od
statičkog protutlaka izmjerenog pri istoj brzini vrtnje i opterećenju, bez spoja
s PDP. Temperatura mješavine plinova neposredno prije PDP mora biti unutar ± 6 K
od srednje rmperature izmjerene za vrijeme ispitivanja u kojem nije
korišteno nadoknađivanje protoka. Nadoknađivanje protoka smije se koristiti samo
ako temperatura na ulazu u PDP ne prelazi 323 K (20 °C).
CFV Venturijeva cijev s kritičnim protokom
CFV mjeri ukupni protok razrijeđenih ispušnih plinova održavanjem protoka u
uvjetima zagušenog strujanja (kritični protok). Statički protutlak ispuha
izmjeren pri radu CFV sustava mora biti unutar ± 1,5 kPa od statičkog protutlaka
izmjerenog pri istoj brzini vrtnje i opterećenju, bez spoja s CFV. Temperatura
mješavine plinova neposredno prije CFV mora biti unutar ± 11 K od srednje radne
temperature izmjerene za vrijeme ispitivanja u kojem nije korišteno
nadoknađivanje protoka.
HE Izmjenjivač topline (po izboru, ako se koristi EFC)
Izmjenjivač topline mora imati dovoljan kapacitet da može održavati temperaturu
unutar gore navedenih graničnih vrijednosti.
EFC Elektronska nadoknada protoka (po izboru, ako se koristi HE)
Ako se temperatura na ulazu ili u PDP ili u CFV ne održava unutar gore navedenih
graničnih vrijednosti, za kontinuirano mjerenje količine protoka i upravljanje
proporcionalnim uzorkovanjem u sustavu uzorkovanja čestica, potreban je sustav
nadoknade protoka. U tu svrhu se za ispravljanje količine protoka uzorka kroz
filtar čestica, sustava za uzrokovanje čestica (vidi točku 2.4., slike 21.,
22.), prikladno koriste signali kontinuirano mjerene količine protoka.
DT Tunel za razrjeđivanje
Tunel za razrjeđivanje:
– mora biti dovoljno malog promjera da se stvori turbulentno strujanje
(Reynoldsov broj veći od 4000) i dovoljno dugačak da se ostvari potpuno
miješanje ispušnih plinova i zraka za razrjeđivanje; smije se koristiti otvor za
miješanje;
– mora imati promjer od najmanje 460 mm kod sustava jednostrukog razrjeđivanja;
– mora imati promjer od najmanje 210 mm kod sustava dvostrukog razrjeđivanja;
– smije biti izoliran.
Ispušni plinovi motora se, kod točke gdje se oni uvode u tunel za razrjeđivanje,
usmjeravaju niz struju i temeljito se miješaju.
Kada de koristi jednostruko razrjeđivanje, uzorak se iz tunela za razrjeđivanje
prebacuje u sustav za uzorkovanje čestica (točka 2.4., slika 21.). Kapacitet
strujanja PDP-a ili CFV-a mora biti dovoljan da temperaturu razrijeđenih
ispušnih plinova, neposredno ispred primarnog filtra čestica, održava na
temperaturi manjoj ili jednakoj 325 K (52 °C).
Kada se koristi dvostruko razrjeđivanje, uzorak se iz tunela za razrjeđivanje
prebacuje u sekundarni tunel za razrjeđivanje gdje se on još dodatno razrjeđuje,
te se zatim propušta kroz filtre za uzorkovanje (točka 2.4., slika 22.).
Kapacitet strujanja PDP-a ili CFV-a mora biti dovoljan da temperaturu struje
razrijeđenih ispušnih plinova u DT-u, u zoni uzorkovanja, održava na temperaturi
manjoj ili jednakoj 464 K (191 °C). Sekundarni sustav razrjeđivanja mora
osigurati dovoljno sekundarnog zraka za razrjeđivanje da temperaturu dvostruko
razrijeđene struje ispušnih plinova, neposredno ispred primarnog filtra čestica,
održava na temperaturi manjoj ili jednakoj 325 K (52 °C).
DAF Filtar zraka za razrjeđivanje
Preporuča se filtriranje zraka za razrjeđivanje i propuštanje kroz aktivni
ugljen kako bi se uklonili pozadinski ugljikovodici. Na zahtjev proizvođača
motora zrak za razrjeđivanje može se uzorkovati, u skladu s dobrom inženjerskom
praksom, kako bi se odredile razine čestica u pozadini, koji se potom mogu
oduzimati od vrijednosti izmjerenih u razrijeđenom ispušnom plinu.
PSP Sonda za uzorkovanje čestica
Sonda tvori početni dio PTT-a i:
– mora biti postavljena u točki gdje su zrak za razrjeđivanje i ispušni plinovi
dobro izmiješani, tako da gleda u smjeru suprotnom od strujanja, tj. na
središnjoj liniji tunela za razrjeđivanje (DT) približno 10 promjera tunela iza,
gledano u smjeru strujanja, točke gdje ispušni plinovi ulaze u tunel za
razrjeđivanje;
– mora imati unutarnji promjer najmanje 12 mm;
– smije biti grijana na temperaturu stijenke od najviše 325 K (52 °C), uz pomoć
izravnog grijanja ili predgrijavanjem zrakom za razrjeđivanje, pod uvjetom da
temperatura zraka, prije uvođenja ispušnih plinova u tunel za razrjeđivanje, ne
prelazi 325 K (52 °C);
– smije biti izolirana.
2.4. Sustav uzorkovanja čestica
Sustav uzorkovanja čestica potreban je za sakupljanje čestica na filtru čestica.
U slučaju razrjeđivanja djelomičnog protoka i cjelokupnog uzorkovanja, koji se
sastoji od propuštanja cijelog uzorka razrijeđenog ispušnog plina kroz filtre,
sustavi razrjeđivanja (točka 2.2., slike 14., 18.) i uzorkovanja obično čine
jednu integralnu jedinicu. U slučaju djelomičnog uzorkovanja i razrjeđivanja
djelomičnog protoka ili razrjeđivanja punog protoka, koji se sastoji od
propuštanja samo dijela razrijeđenog ispušnog plina kroz filtre, sustavi
razrjeđivanja (točka 2.2., slike 11., 12., 13., 15., 16., 17., 19.; točka 2.3.,
slika 20.) i uzorkovanja obično tvore različite jedinice.
U ovom Pravilniku dvostruki sustav razrjeđivanja (slika 22.) sustava
razrjeđivanja punog protoka smatra se specifičnom preinakom tipičnog sustava za
uzorkovanje čestica, kako je prikazano na slici 21. Sustav dvostrukog
razrjeđivanja sadrži sve bitne dijelove sustava za uzorkovanje čestica, kao što
su nosač filtra i pumpa za uzorkovanje, te još dodatno neke mogućnosti
razrjeđivanja, kao što su dovod zraka za razrjeđivanje i sekundarni tunel za
razrjeđivanje.
Da se izbjegne bilo kakav utjecaj na regulacijske petlje, preporuča se da pumpa
za uzorkovanje radi za cijelo vrijeme trajanja postupka ispitivanja. Kod metode
s jednim filtrom, za propuštanje uzorka kroz filtre za uzorkovanje u željenim
trenucima, koristi se sustav s premosnicom. Utjecaj postupka prebacivanja
prekidača na regulacijske petlje mora se svesti na najmanju moguću mjeru.

*Slika 21.*
SUSTAV ZA UZORKOVANJE ČESTICA

![](dodatni/351091.gif)

Uzorak razrijeđenog ispušnog plina, iz tunela za
razrjeđivanje DT sustava s razrjeđivanjem djelomičnog ili punog protoka, uzima
se, putem sonde za uzorkovanje čestica PSP i cijevi za prijenos čestica PTT,
pomoću pumpe za uzorkovanje. Uzorak se propušta kroz držač filtra (filtara) FH
koji sadrži filtre za uzorkovanje. Uređaj za upravljanje protokom FC3 upravlja
protokom uzorka. Ako se koristi elektronska nadoknada protoka EFC (vidi sliku
20.), protok razrijeđenih ispušnih plinova koristi se kao upravljački signal za
FC3.

*Slika 22.*
SUSTAV DVOSTRUKOG RAZRJEĐIVANJA (SAMO SUSTAVS PUNIM PROTOKOM)

![](dodatni/351092.gif)

Uzorak razrijeđenog ispušnog plina prenosi se, kroz sondu za
uzorkovanje čestica PSP i cijev za prijenos čestica PTT, iz tunela za
razrjeđivanje DT, sustava razrjeđivanja punog protoka, u sekundarni tunel za
razrjeđivanje SDT, gdje se još jednom razrjeđuje. Uzorak se potom propušta kroz
držač filtra (filtara) FH koji sadrži filtre za uzorkovanje. Protok zraka za
razrjeđivanje obično je konstantan, dok se upravljačkom jedinicom za protok FC 3
upravlja protokom uzorka. Ako se koristi elektronska nadoknada protoka EFC (vidi
sliku 20.), ukupni protok razrijeđenih ispušnih plinova koristi se kisti se k
upravljački signal za FC3.
2.4.1. Sastavni dijelovi na slikama 21. i 22.
PTT Cijev za prijenos čestica (slike 21., 22.)
Cijev za prijenos čestica ne smije biti dulja od 1020 mm, i, kad god je to
moguće, mora imati najkraću moguću duljinu. Prema potrebi (tj. kod sustava
razrjeđivanja djelomičnog protoka s djelomičnim uzorkovanjem i kod sustava
razrjeđivanja punog protoka), uključuje se duljina sondi za uzorkovanje (SP,
ISP, odnosno PSP, vidi točke 2.2. i 2.3.).
Dimenzije vrijede za:
– tip razrjeđivanja djelomičnog protoka s djelomičnim uzorkovanjem i jednostruki
sustav razrjeđivanja punog protoka, odonde (SP, ISP odnosno PSP) do
držača filtra;
– tip razrjeđivanja djelomičnog protoka s cjelokupnim uzorkovanjem, od kraja
tunela za razrjeđivanje do držača filtra;
– dvostruki sustav razrjeđivanja punog protoka, od vrha sonde (PSP) do
sekundarnog tunela za razrjeđivanje.
Cijev za prijenos:
– smije biti grijana na temperaturu stjenke od najviše 325 K (52 °C), uz pomoć
izravnog grijanja ili predgrijavanjem zrakom za razrjeđivanje, pod uvjetom da
temperatura zraka, prije uvođenja ispušnih plinova u tunel za razrjeđivanje, ne
prelazi 325 K (52 °C);
– smije biti izolirana.
SDT Sekundarni tunel za razrjeđivanje (slika 22.)
Sekundarni tunel za razrjeđivanje mora imati promjer od najmanje 75 mm, i mora
biti dovoljno dugačak da dvostruko razrijeđeni uzorku u njemu ostane najmanje
0,25 sekundi. Primarni držač filtra FH postavit će se unutar 300 mm od izlaza iz
SDT.
Sekundarni tunel za razrjeđivanje:
– smije biti grijan na temperaturu stjenke od najviše 325 K (52 °C), uz pomoć
izravnog grijanja ili predgrijavanjem zrakom za razrjeđivanje, pod uvjetom da
temperatura zraka, prije uvođenja ispušnih plinova u tunel za razrjeđivanje, ne
prelazi 325 K (52 °C);
– smije biti izoliran.
FH Držač(i) filtra (filtara) (slike 21., 22.)
Za primarne i pomoćne filtre može se koristiti jedno kućište filtara ili
odvojena kućišta filtra. Mora se udovoljiti zahtjevima iz Priloga III dodatka 4.
točke 4.1.3.)
Držač(i) filtra (filtara):
– smije biti grijan na temperaturu stjenke od najviše 325 K (52 °C), uz pomoć
izravnog grijanja ili predgrijavanjem zrakom za razrjeđivanje, pod uvjetom da
temperatura zraka, prije uvođenja ispušnih plinova u tunel za razrjeđivanje, ne
prelazi 325 K (52 °C);
– smije biti izoliran.
P Pumpa za uzorkovanje (slike 21., 22.)
Pumpa za uzorkovanje čestica postavlja se dovoljno daleko od tunela tako da se
temperatura ulaznog zraka održava konstantnom (± 3 K), ako se ne koristi
ispravljanje protoka s FC3.
DP Pumpa zraka za razrjeđivanje (slika 22.)
Pumpa zraka za razrjeđivanje postavlja se tako da se sekundarni zrak za
razrjeđivanje, ako se zrak za razrjeđivanje ne predgrijava, dostavlja s
temperaturom od 298 K ± 5 K (25 °C ± 5 °C).
FC3 Upravljačka jedinica za protok (slike 21., 22.)
Upravljačka jedinica za protok koristi se, ako niti jedan drugi način nije na
raspolaganju, za ispravljanje količine protoka uzorka čestica uslijed promjena
temperature i protutlaka na putu uzorka. Upravljačka jedinica za protok potrebna
je ako se koristi elektronska nadoknada protoka EFC (vidi sliku 20.).
FM3 Uređaj za mjerenje protoka (slike 21., 22.)
Plinomjer ili aparat za mjerenje protoka uzorka čestica smješta se dovoljno
daleko od pumpe za uzorkovanje P tako da se temperatura ulaznog zraka ostaje
konstantna (± 3 K), ako se ne koristi ispravljanje protoka s FC3.
FM4 Uređaj za mjerenje protoka (slika 22.)
Plinomjer ili aparat za mjerenje protoka zraka za razrjeđivanje smješta se tako
da temperatura plinova na ulazu ostaje pri 298 K ± 5 K (25 °C ± 5 °C).
BV Kuglasti ventil (po izboru)
Unutarnji promjer kuglastog ventila neće biti manji od unutarnjeg promjera
cijevi za prijenos čestica PTT, a vrijeme preklopa mora biti manje od 0,5
sekundi.
*Napomena:* Ako je temperatura okoline u blizini PSP, PTT, SDT i FH niža od 293 K
(20 °C), potrebno je poduzeti preventivne mjere da se izbjegne gubitak čestica
zbog hladnih stijenki ovih dijelova. Stoga se preporuča grijanje i/ili
izoliranje ovih dijelova unutar granica navedenih u odgovarajućem opisu. Osim
toga preporuča se temperatura na dolasku na filtar, za vrijeme uzorkovanja, ne
bude niža od 293 K (20 °C).
Pri visokim opterećenjima, gore navedeni dijelovi smiju se hladiti neagresivnim
sredstvima, kao što je ventilator, sve dok temperatura rashladnog sredstva nije
manja od 293 K (20 °C).
3. ODREĐIVANJE DIMLJENJA
3.1. Uvod
U točkama 3.2. i 3.3. i na slikama 23. i 24. nalaze se detaljni opisi
preporučenih uređaja za mjerenje zacrnjenja ispuha. S obzirom da veći broj
različitih oblika mogu dati istovjetne rezultate, ne zahtjeva se točno
podudaranje sa slikama 23. i 24. Za dobivanje dodatnih podataka i usklađivanje
funkcija sastavnih sustava, smiju se upotrijebiti i dodatni sastavni dijelovi
kao što su aparati, ventili elektromagneti, pumpe i prekidači. Ostali sastavni
dijelovi koji nisu potrebni za održavanje točnosti nekih sustava smiju se
ukloniti, ako je njihovo uklanjanje temeljeno na dobroj inženjerskoj prosudbi.
Princip mjerenja je taj da se svjetlo propušta kroz određenu duljinu dima, kojeg
treba izmjeriti, a udio zraka svjetlosti koje dođu do prijemnika koristi se za
ocjenu značajke medija o zamračivanju svjetlosti. Mjerenje dimljenja ovisi o
konstrukciji mjernih uređaja, a može se izvoditi u ispušnoj cijevi (serijski
uređaj za mjerenje zacrnjenja s punim protokom), na kraju ispušne cijevi
(krajnji serijski uređaj za mjerenje zacrnjenja s punim protokom), ili uzimanjem
uzorka iz ispušne cijevi (uređaj za mjerenje zacrnjenja s djelomičnim protokom).
Da bi se iz signala zacrnjenja odredio koeficijenta apsorpcije svjetla,
proizvođač aparata mora navesti optičku duljinu puta aparata.
3.2. Uređaj za mjerenje zacrnjenja s punim protokom
Smiju se koristiti dva opća tipa uređaja za mjerenje zacrnjenja s punim protokom
(slika 23.). Sa serijskim uređajem za mjerenjem zacrnjenja mjeri se zacrnjenje
svih struja ispušnog plina u ispušnoj cijevi. Kod tog tipa uređaja za mjerenje
zacrnjenja, efektivna optička duljina puta funkcija je konstrukcije uređaja.
Kod krajnjeg serijskog uređaja za mjerenje zacrnjenja, zacrnjenje cijele struje
ispušnog plina mjeri se na izlazu iz ispušne cijevi. Kod ovog tipa uređaja,
efektivna optička duljina puta funkcija je konstrukcije ispušne cijevi i
udaljenosti između kraja ispušne cijevi i uređaja za mjerenje zacrnjenja.

*Slika 23.*
UREĐAJ ZA MJERENJE ZACRNJENJA S PUNIM PROTOKOM

![](dodatni/351093.gif)

3.2.1. Sastavni dijelovi na slici 23.
EP Ispušna cijev
Kod serijskog uređaja za mjerenje zacrnjenja promjer ispušne cijevi neće se
mijenjati unutar duljine od 3 promjera ispušne cijevi prije i nakon zone
mjerenja. Ako je promjer zone mjerenja veći od promjera ispušne cijevi, ispred
zone mjerenja preporuča se cijev koja postupno konvergira.
Kod krajnjeg serijskog uređaja za mjerenje zacrnjenja, zadnjih 0,6 m ispušne
cijevi mora imati kružni poprečni presjek i ne smije imati nikakve zavoje ili
koljena. Kraj ispušne cijevi mora biti ravno odrezan. Uređaj za mjerenje
zacrnjenja postavlja se centralno u odnosu na struju ispuha, unutar 25 ± 5 mm od
kraja ispušne cijevi.
OPL Optička duljina puta
Duljina dimom zamračenog optičkog puta između izvora svjetla uređaja za mjerenje
ispuha i prijemnika, prema potrebi ispravljena zbog nejednolikosti koja se
javlja zbog gradijenata gustoće i graničnih utjecaja. Proizvođač uređaja mora
navesti optičku duljina puta, pri čemu se u obzir moraju uzeti sve mjere za
sprječavanje nakupljanja čađe (npr. pročišćavanje zrakom). Ako optička duljina
puta nije navedena, ona se određuje u skladu s HRN ISO 11614, točka 11.6.5. Za
točno određivanjdređivanjoptičke duljine puta potrebna je brzina ispušnih plinova od
najmanje 20 m/s.
LS Izvor svjetlosti
Izvor svjetlosti mora biti lampa s užarenom niti s bojom temperature u području
od 2800 do 3250 K ili dioda koja emitira zeleno svjetlo (LED) s najvećom
vrijednosti spektra između 550 i 570 nm. Izvor svjetlosti štiti se od čađe,
pomoću metoda koje na optičku duljinu puta ne utječu izvan tehničkog opisa
proizvođača.
LD Detektor svjetla
Detektor je fotoćelija ili fotodioda (s filtrom, ako je potreban). U slučaju da
se koristi izvor s užarenom niti, prijemnik mora, u području od 550 do 570 nm,
imati najveći spektralnisličan fotooptičkoj krivulji ljudskog oka
(najveći odziv), a u području ispod 430 nm i iznad 680 nm on mora biti unutar 4%
od tog najvećeg odziva. Detektor svjetla štiti se od čađe, pomoću metoda koje na
optičku duljinu puta ne utječu izvan tehničkog opisa proizvođača.
CL Kolimatorske leće
Izlazno svjetlo mora se suzbiti u paralelan snop svjetlosti s promjerom od
najviše 30 mm. Zrake svjetlosnog snopa moraju biti paralelne uz dopušteno
odstupanje od 3° u odnosu na optičku os.
T1 Senzor temperature (po izboru)
Temperatura ispušnih plinova smije se nadzirati za vrijeme ispitivanja.
3.3. Uređaj za mjerenje zacrnjenja s djelomičnim protokom
Kod uređaja za mjerenje zacrnjenja s djelomičnim protokom (slika 24.),
reprezentativni uzorak ispušnog plina uzima se iz ispušne cijevi i propušta kroz
cijevi za prijenos do mjerne komore. Kod ovog tipa uređaja za mjerenje
zacrnjenja, efektivna optička duljina puta je funkcija konstrukcije uređaja.
Vremena odziva koja se spominju u sljedećoj točki odnose se na najmanji protok
uređaja za mjerenje zacrnjenja, kako je naveo proizvođač uređaja.

*Slika 24.*
UREĐAJ ZA MJERENJE ZACRNJENJA S DJELOMIČNIM PROTOKOM

![](dodatni/351094.gif)

3.3.1. Sastavni dijelovi na slici 24.
EP Ispušna cijev
Ispušna cijev mora biti ravna cijev s najmanje 6 promjera cijevi ispred i 3
promjera cijevi iza, gledajući u smjeru strujanja, vrha sonde.
SP Sonda za uzorkovanje
Sonda za uzorkovanje je cijev s otvorenim krajem koji gleda u smjeru suprotnom
od smjera strujanja a nalazi se na ili blizu središnje linije ispušne cijevi.
Udaljenost od stjenke zadnjeg dijela ispušne cijevi mora biti najmanje 5 mm.
Promjer sonde mora omogućiti reprezentativni uzorak i dovoljan protok kroz
uređaj za mjerenje zacrnjenja.
TT Cijev za prijenos uzorka
Cijev za prijenos uzorka:
– Mora biti što je moguće kraća i na ulazu u mjernu komoru ostvariti temperaturu
ispušnih plinova od 373 K ± 30 K (100 °C ± 30 °C).
– Mora imati temperaturu stijenki dovoljno iznad temperature rosišta da se
spriječi kondenzacija.
– Mora po cijeloj duljini imati promjer jednak promjeru sonde za uzorkovanje.
– Mora pri najmanjem protoku kroz uređaj imati vrijeme odziva kraće od 0,05 s,
određeno u skladu s prilogom III dodatkom 4. točkom 5.2.4.
– Ne smije imati značajan utjecaj na najveću vrijednost dimljenja.
FM Uređaj za mjerenje protoka
Mjerni aparati za opažanje ispravnog protoka u mjernu komoru. Proizvođača
aparata mora navesti najmanji i najveći protok, te oni moraju biti takvi da su
udovoljeni zahtjev za vrijeme odziva TT i tehničke značajke optičke duljine
puta. Uređaj za mjerenje protoka smije biti blizu pumpe za uzorkovanje P, ako se
koristi.
MC Mjerna komora
Mjerne komora mora imati ne-reflektirajuće unutarnje površine, ili optički
istovjetnu okolinu. Sudari zalutalih zraka svjetlosti, kao posljedica unutarnjih
odbijanja ili difuzije svjetla, s detektorom trebaju se svesti na najmanju
moguću mjeru.
Tlak plinova u mjernoj komori neće se od atmosferskog tlaka razlikovati za više
od 0,75 kPa. Tamo gdje se to konstrukcijom ne može postići, očitanje uređaja za
mjerenje zacrnjenja preračunava se na atmosferski tlak.
Temperatura stijenki mjerne komore podešava se unutar ± 5 K između 343 K (70 °C)
i 373 K (100 °C), a u svakom slučaju dovoljno iznad temperature rosišta ispušnih
plinova, kako bi se spriječila kondenzacija. Mjerna komora oprema se s
odgovarajućom opremom za mjerenje temperature.
OPL Optička duljina puta
Duljina dimom zamračenog optičkog puta između izvora svjetla uređaja za mjerenje
ispuha i prijemnika, prema potrebi ispravljena zbog nejednolikosti koja se
javlja zbog gradijenata gustoće i graničnih utjecaja. Proizvođač uređaja mora
navesti optičku duljina puta, pri čemu se u obzir moraju uzeti sve mjere za
sprječavanje nakupljanja čađe (npr. pročišćavanje zrakom). Ako optička duljina
puta nije navedena, ona se određuje u skladu s HRN ISO 11614, točka 11.6.5.
LS Izvor svjetlosti
Izvor svjetlosti mora biti lampa s užarenom niti s bojom temperature u području
od 2800 do 3250 K ili dioda koja emitira zeleno svjetlo (LED) s najvećom
vrijednosti spektra između 550 i 570 nm. Izvor svjetlosti štiti se od čađe,
pomoću metoda koje na optičku duljinu puta ne utječu izvan tehničkog opisa
proizvođača.
LD Detektor svjetla
Detektor je fotoćelija ili fotodioda (s filtrom, ako je potreban). U slučaju da
se koristi izvor s užarenom niti, prijemnik mora, u području od 550 do 570 nm,
imati najveći spektralni odziv sličan fotooptičkoj krivulji ljudskog oka
(najveći odziv), a u području ispod 430 nm i iznad 680 nm on mora biti unutar 4%
od tog najvećeg odziva. Detektor svjetla štiti se od čađe, pomoću metoda koje na
optičku duljinu puta ne utječu izvan tehničkog opisa proizvođača.
CL Kolimatorske leće
Izlazno svjetlo mora se suzbiti u paralelan snop svjetlosti s promjerom od
najviše 30 mm. Zrake svjetlosnog snopa moraju biti paralelne uz dopušteno
odstupanje od 3° u odnosu na optičku os.
T1 Senzor temperature
Za nadzor temperature na ulazu u mjernu komoru
P Puma za uzorkovanje (po izboru)
Za prijenos uzorka plina kroz mjernu komoru smije se koristiti pumpa za
uzorkovanje koja se nalazi iza mjerne komore, gledano u smjeru strujanja.

**PRILOG VI**
CERTIFIKAT O HOMOLOGACIJI TIPA

Izjava o:
– homologaciji tipa1
– proširenju homologacije tipa1
za vozilo/zasebnu tehničku jedinicu (tip motora/familiju motora/sastavni dio
(1)
s
obzirom na Direktivu 88/77/EEZ kako je zadnje izmijenjena i dopunjena
Direk-
tivom 1999/96/EZ.
Broj homologacije tipa: .................... Broj proširenja:
.....................................

DIO I

0. Opći podaci
0.1. Marka vozila/zasebne tehničke jedinice/sastavnog dijela1:
.........................
0.2. Proizvođačeva oznaka vozila/zasebne tehničke jedinice/sastavnog dijela1:
.
0.3. Proizvođačeva šifra tipa, kako je označena na vozilu/zasebnoj tehničkoj
je-
dinici/sastavnom dijelu1:
...................................................................................
0.4. Kategorija vozila:
......................................................................................
0.5. Kategorija motora: Diesel/na prirodni plin/na ukapljeni naftni
plin/naetanol 1:
0.6. Naziv i adresa proizvođača:
......................................................................
0.7. Naziv i adresa ovlaštenog predstavnika proizvođača (ako postoji):
............

DIO II

1. Kratak opis (po potrebi): vidi Prilog I
..........................................................
2. Tehnička služba odgovorna za provođenje ispitivanja:
..................................
3. Datum izvještaja o ispitivanju:
......................................................................
4. Broj izvještaja o ispitivanju:
.........................................................................
5. Razlog (razlozi) za izmjenu i dopunu i dopunuomologacije tipa (po potrebi):
............
6. Napomene (ako ih ima): vidi Prilog I
...........................................................
7. Mjesto:
......................................................................................................
8. Datum:
.......................................................................................................
9. Potpis:
.......................................................................................................
10. Priložen je popis dokumenata koji sačinjavaju dokumentaciju homologacije
tipa koja je smještena kod tijela vlasti koje je odobmologaciju tipa, a
koja
se po zahtjevu može dobiti.

\_\_\_\_\_
1 Prema potrebi obrisati

DODATAK

**certifikat o homologaciji tipa br.... koji se odnosi na homologaciju tipa
vozila/zasebne tehničke jedinice/sastavnog dijela1**

1. Kratak opis
1.1. Pojedinosti koje treba ispuniti u vezi s homologacijom tipa vozila s
ugrađenim
motorom:
..........................................................................................................
1.1.1. Marka motora (ime tvrtke):
.....................................................................
1.1.2. Tip i gospodarski opis (navesti moguće varijante):
....................................
1.1.3. Proizvođačeva oznaka, kako je označena na motoru:
...............................
1.1.4. Kategorija vozila (ako je potrebno):
.........................................................
1.1.5. Kategorija motora: Diesel/na prirodni plin/na ukapljeni naftni
plin/naetanol 1:
1.1.6. Naziv i adresa proizvođača:
......................................................................
1.1.7. Naziv i adresa ovlaštenog predstavnika proizvođača (ako postoji):
............
1.2. Ako je motor koji se spominje u točki 1.1. tipski homologiran kao zasebna

tehnička jedinica:
1.2.1. Broj homologacije tipa motora/familije motora1:
........................................
1.3. Pojedinosti koje treba ispuniti u vezi s homologacijom tipa motora/familije

motora1 kao zasebne tehničke jedinice (uvjeti koje treba poštivati pri ugradnji
mo-
tora u vozilo):
.....................................................................................................
1.3.1. Najveći i/ili najmanji podtlak na usisu:
................................................ kPa
1.3.2. Najveći dopušteni protutlak ispuha:
................................................... kPa
1.3.3. Obujam ispušnog sustava:
................................................................. cm3
1.3.4. Snaga potrošena od pomoćnih uređaja nužnih za rad motora:
....................
1.3.4.1. Prazan hod: ....... kW; Niska brzina vrtnje: ...........kW; Visoka
brzina vrt-
nje:
............................................................................................................. kW
Brzina vrtnje A: ............. kW; Brzina vrtnje B: ....... kW; Brzina vrtnje C:
.... kW;
Referentna brzina vrtnje:
.............................................................................. kW
1.3.5. Ograničenja upotrebe (ako ih ima):
..........................................................
1.4. Razine emisija motora/osnovnog motora1:
1.4.1. ESC ispitivanje (ako je potrebno):
CO:
....................................................................................................... g/kWh
THC:
..................................................................................................... g/kWh
NOx:
..................................................................................................... g/kWh
PT:
........................................................................................................ g/kWh
1.4.2. ELR ispitivanje (ako je potrebno):
Vrijednost dimljenja:
................................................................................... m-1
1.4.3. ETC ispitivanje (ako je potrebno):
CO:
....................................................................................................... g/kWh
THC:
..................................................................................................... g/kWh
NMHC:
................................................................................................ g/kWh1
CH4:
..................................................................................................... g/kWh1
NOx:
..................................................................................................... g/kWh1
PT:
........................................................................................................ g/kWh1

\_\_\_\_\_
1 Prema potrebi obrisati

**PRILOG VII**
PRIMJER POSTUPKA IZRAČUNAVANJA

1. ESC ISPITIVANJE
1.1. Plinovite emisije
Izmjereni podaci koji se koriste pri izračunavanju rezultata pojedinih faza
dolje su prikazani. U ovom primjeru CO i NOx mjere se na suhoj osnovi, a HC na
vlažnoj osnovi. Koncentracija HC dana je kao ekvivalent propana (C) i mora se
pomnožiti s 3 da se dobije ekvivalent (C). Postupak izračunavanja u drugim
fazama je isti.

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| P  (kW) | Ta(K) | Ha(g/kg) | GEXH(kg) | GAIRW(kg) | GFUEL(kg) | HC  (ppm) | CO(ppm) | NOx(ppm) |
| 82,9 | 294,8 | 7,81 | 563,3 | 545,2 | 18,09 | 6,3 | 41,2 | 495 |

Izračunavanje korekcijskog faktora za preračunavanje sa suhe
na vlažnu koncentraciju (Prilog III dodatak 1. točka 4.2.):
![](dodatni/351095.gif)

Izračunavanje vlažnih koncentracija:
CO = 41,2 \* 0,9239 = 38,1 ppm
NOx = 495 \* 0,9239 = 457 ppm
Izračunavanje korekcijskog faktora zbog vlage kod NOx (Prilog III dodatak 1.
točka 4.3.):
A = 0,309 \* 18,09/541,06 – 0,0266 = – 0,0163
B = -0,209 \* 18,09/541,06 + 0,00954 = 0,0026

![](dodatni/351096.gif)

Izračunavanje emisijskih masenih protoka (Prilog III dodatak 1. točka 4.4.):
NOx = 0,001587 \* 457 \* 0,9625 \* 563,38 = 393,27 g/h
CO = 0,000966 \* 38,1 \* 563,38 = 20,735 g/h
HC = 0,000479 \* 6,3 \* 3 \* 563,38 = 5,100 g/h
Izračunavanje specifičnih emisija (Prilog III dodatak 1. toč­ka 4.5.):
Sljedeći primjer izračunavanja dan je za CO; postupak izračunavanja ostalih
komponenti je isti.
Maseni protoci emisija pojedinih faza množe se s odgovarajućim težinskim
faktorima, kako je naznačeno u Prilogu III dodatku 1. točki 2.7.1., zbrajaju se,
te se tako dobije srednji maseni protok emisija za cijeli ciklus.
CO = (6,7 \* 0,15) + (24,6 \* 0,08) + (20,5 \* 0,10) + (20,7 \* 0,10) + (20,6 \*
0,05) + (15,0 \* 0,05) + (19,7 \* 0,05) + (74,5 \* 0,09) + (31,5 \* 0,10) + (81,9 \*
0,08) + (34,8 \* 0,05) + (30,8 \* 0,05) + (27,3 \* 0,05)
= 30,91 g/h
Snaga motora u pojedinim fazama množi se s odgovarajućim težinskim faktorima,
kako je naznačeno u Prilogu III dodatku 1. točki 2.7.1., vrijednosti se
zbrajaju, te se tako dobije srednja snaga ciklusa.
P(n) = (0,1\*0,15) + (96,8 \* 0,08) + (55,2 \* 0,10) + (82,9 \* 0,10) + (46,8 \*
0,05) + (70,1 \* 0,05) + (23,0 \* 0,05) + (114,3 \* 0,09) + (27,0 \* 0,10) + (122,0
\* 0,08) + (28,6 \* 0,05) + (87,4 \* 0,05) + (57,9 \* 0,05)
= 60, 006 kW

![](dodatni/351097.gif)

Izračunavanje specifične misije NOx u nasumično odabranoj
točki (Prilog III dodatak 1. točka 4.6.1.):
Pretpostavi da su u nasumično odabranoj točki određene sljedeće vrijednosti:
nZ = 1600 min-1
MZ = 495 Nm
NOx mass, Z = 487,9 g/h (izračunato prema prethodnom izrazu)
P(n)Z =83 kW
NOx, Z =487,9/83 = 5,878 g/kWh
Određivanje vrijednosti emisije iz ciklusa ispitivanja (Prilog III dodatak 1.
točka 4.6.2.):
Pretpostavlja se da su vrijednosti u četiri okružujuće faze iz ESC sljedeće:

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| nRT | nSU | ER | ES | ET | EU | MR | MS | MT | MU |
| 1368 | 1785 | 5,943 | 5,565 | 5,889 | 4,973 | 515 | 460 | 681 | 610 |

ETU = 5,889 + (4,973 – 5,889) \* (1600 – 1368)/(1785 – 1368) =
5,377 g/kWh
ERS = 5,943 + (5,565 – 5,943) \* (1600 – 1368)/(1785 – 1368) =5,732 g/kWh
MTU = 681 + (601 – 681) \* (1600 – 1368)/(1785 – 1368) = 614,3 Nm
MRS = 515 + (460 – 515) \* (1600 – 1368)/(1785 – 1368) = 484,3 Nm
EZ = 5,732 + (5,377 – 5,732) \* (495 – 484,3)/(641,3 – 484,3) = 5,708 g/kWh
Usporedba vrijednosti emisije NOx (Prilog III dodatak 1. točka 4.6.3.):
NOx diff = 100 \* (5,878 – 5,708)/5,708 = 2,98%
1.2. Emisija čestica
Mjerenje čestica temelji se na principu uzorkovanja čestica za cijelo vrijeme
trajanja ciklusa, ali se uzorak i protok (MSAM i GEDF) određuju samo za vrijeme
pojedinih faza. Izračunavanje GEDF ovisi o upotrijebljenom sustavu. U sljedećim
primjerima su upotrijebljeni sustav s mjerenjem CO2 i metodom uravnoteženja
ugljika, ugljika, sustav s mjerenjem protoka. Pri uporabi sustava razrjeđivanja
cijelog protoka, GEDF se izravno mjeri pomoću CVS opreme.
Izračunavanje GEDF (Prilog III dodatak 1. točke 5.2.3. i 5.2.4.):
Pretpostavlja se da su izmjereni podaci 4. faze sljedeći. Za ostale faze,
postupak izračunavanja je isti.

|  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| <="T-98bezuvl" align="center" style="text-align:center"> GEXH (kg/h) | GFUEL  (kg/h) | GDILW  (kg/h) | GTOTW  (kg/h) | CO₂D  (%) | CO₂A  (%) |
| 334,02 | 10,76 | 5,4435 | 6,0 | 0,657 | 0,040 |

(a) metoda uravnoteženja ugljika

![](dodatni/351098.gif)

(b) Metoda mjerenja protoka

![](dodatni/351099.gif)

GEDFW = 334,02\*10,78 = 3600,7 kg/h
Izračunavanje masenog protoka (Prilog III dodatak 1. točka 5.4.):
GEDFW protoci pojedinih faza množe se s odgovarajućim težinskim faktorima, kako
je naznačeno u Prilogu III dodatku 1. točki 2.7.1., zbrajaju se, te se tako
dobije srednji GEDF za ciklus. Ukupna količina uzorka MSAM dobije se zbrajanjem
količina uzoraka iz pojedinih faza.
\_\_\_\_\_\_
GEDFW = (3567\*0,15) + 3592\*0,08) + (3611\*0,10) +(3600\*0,10) + (3618\*0,05) +
(3600\*0,05) + (3640\*0,05)+ (3614\*0,09) + (3620+0,10) + (3601\*0,08) +
(3639\*0,05)+ (3582\*0,05) + (3635\*0,05) = 3604,6 kg/h
MSAM = 0,226 + 0,122 + 0,151 + 0,152 + 0,076 +0,076 + 0,076 + 0,136 + 0,151 +
0,121 + 0,076 + 0,076 + 0,075 = 1,515 kg
Ako se pretpostavi da je masa čestica na filtrima jednaka 2,5 mg, tada je

![](dodatni/351100.gif)

Ispravljanje zbog pozadine (po izboru)
Pretpostavlja se jedno mjerenje pozadine sa sljedećim vrijednostima.
Izračunavanje faktora razrjeđivanja DF isto je kao ono u točki 3.1. ovog Priloga
i nije ovdje prikazano.
Md = 0,1 mg; MDIL = 1,5 kg
Zbroj DF = [(1 – 1/119,15) \* 0.15] + [(1 – 1/8,89) \* 0.08] + [(1 – 1/14,75) \*
0.10] + [(1 – 1/10,10) \* 0.10] + [(1 – 1/18,02)\* 0.05] + [(1 – 1/12,33) \* 0.05]
+ [(1 – 1/32,18) \* 0.05] + [(1 – 1/6,94) \* 0.09] + [(1 – 1/25,19) \* 0.10] + [(1
– 1/6,12) \* 0.08] + [(1 – 1/20,87) \* 0.05] + [(1 – 1/8,77) \* 0.05] +[(1 –
1/12,59) \* 0.05] = 0,923

![](dodatni/350978.gif)

Izračunavanje specifične emisije (Prilog III dodatak 1. točka
5.5.):
P(n) = (0,1\*0,15) + (96,8 \* 0,08) + (55,2 \* 0,10) + (82,9 \* 0,10) + (46,8 \*
0,05) + (70,1 \* 0,05) + (23,0 \* 0,05) + (114,3 \* 0,09) + (27,0 \* 0,10) + (122,0
\* 0,08) + (28,6 \* 0,05) + (87,4 \* 0,05) + (57,9 \* 0,05)
= 60,00
= 60,00W

![](dodatni/350979.gif)

Ako se ispravlja s obzirom na pozadinu

![](dodatni/350980.gif)

Izračunavanje specifičnih težinskih faktora (Prilog III dodatak 1. točka 5.6.):
Ako se pretpostave izračunate vrijednosti za 4. fazu od gore, tada je

![](dodatni/350981.gif)

Ova vrijednost nalazi se unutar zahtijevane vrijednosti od
0,10 ± 0,003.
2. ELR ISPITIVANJE
S obzirom na to da je filtriranje po Besselu potpuno novi postupak
uprosječivanja u Europskoj zakonskoj regulativi o ispušnim plinovima, ispod su
dani: objašnjenje Besselovog filtra, primjer konstrukcije Besselgoritma,
te primjer izračunavanja konačne vrijednosti dimljenja. Konstante Besselovog
algoritma ovise samo o konstrukciji uređaja za mjerenje zacrnjenja i o
frekvenciji uzorkovanja sustava za prikupljanje podataka. Preporuča se da
proizvođač uređaja za mjerenje zacrnjenja navede konačne konstante Besselovog
filtra pri različitim frekvencijama uzorkovanja, te da korisnik upotrebljava
navedene konstante pri konstrukciji Besselovog algoritma i pri izračunavanju
vrijednosti dimljenja.
2.1. Opće napomene u vezi s Besselovim filtrom
Zbog visokofrekventnih iskrivljenja, čisti signal zacrnjenja obično pokazuje
izrazito raspršenu krivulju. Da bi se ta visokofrekventna iskrivljenja uklonila,
pri ELR ispitivanju, zahtijeva se upotreba Besselovog filtra. Sami Besselov
filtar je rekurzivan nisko-prolazni filtar drugog reda koji garantira najbrži
porast signala bez premašivanja.
Ako se pretpostavi struja nerazrijeđenih ispušnih plinova u ispušnoj cijevi u
realnom vremenu, svaki uređaj za mjerenje zacrnjenja prikazuje zakašnjelu i
različito izmjerenu krivulju zacrnjenja. Kašnjenje i veličina izmjerene krivulje
zacrnjenja prije svega ovisi o geometriji mjerne komore uređaja za mjerenje
zacrnjenja, uključujući i cijevi za uzorkovanje ispušnih plinova, te o vremenu
potrebnom za obradu signala u elektronici uređaja za mjerenje zacrnjenja.
Veličine koje opisuju ta dva učinka nazivaju se fizičko i električno vrijeme
odziva, kojima se označuje pojedini filtar za svaki tip uređaja za mjerenje
zacrnjenja.
Cilj primjene Besselovog filtra je osiguravanje ujednačene ukupne značajke
filtra cijelog sustava za mjerenje zacrnjenja, koja se sastoji od:
– fizičko vrijeme odziva uređaja za mjerenje zacrnjenja (tp)
– električno vrijeme odziva uređaja za mjerenje zacrnjenja (te)
– filtarsko vrijeme odziva primijenjenog Besselovog filtra (tF)
Rezultantno ukupno vrijeme odziva sustava tAver dano je s:

![](dodatni/350982.gif)

i mora biti jednako kod svih vrsta uređaja za mjerenje
zacrnjenja, kako bi dali istu vrijednost dimljenja. Stoga Besselov filtar mora
biti napravljen tako da filtarsko vrijeme odziva (tF) zajedno s fizičkim
vremenom odziva (tp) i električnim vremenom odziva (te), pojedinog uređaja za
mjerenje zacrnjenja, daju zahtijevano ukupno vrijeme odziva (tAver). S obzirom
na to da su tp i te navedene vrijednosti svakog pojedinog uređaja za mjerenje
zacrnjenja, a tAver je u ovom Pravilniku definiran kao 1,0, tF se može
izračunati na sljedeći način:
![](dodatni/350983.gif)

Filtarsko vrijeme odziva tF prema definiciji je vrijeme
porasta filtriranog izlaznog signala s 10% na 90% na stupnjevanu promjenu
ulaznog signala. Stoga se granična frekvencija Besselovog filtra mora odrediti
iteracijom tako, da se vrijeme odziva Besselovog filtra poklapa sa zahtijevanim
vremenom porasta.

*Slika a*
KRIVULJE STUPNJEVANE PROMJENE ULAZNOG SIGNALA I FILTRIRANOG IZLAZNOG SIGNALA

![](dodatni/350984.gif)

Na slici a prikazane su krivulje stupnjevane promjene ulaznog
signala i izlaznog signala pročišćenog Besselovim filtrom, a i vrijeme odziva
Besselovog filtra (tF).
Konstrukcija konačnog algoritma Besselovog filtra je postupak koji se sastoji od
više koraka i zahtijeva nekoliko ciklusa iteracije. Shema postupka iteracije
prikazana je dolje.

![](dodatni/350985.gif)

2.2. Izračunavanje Besselovog algoritma
U ovom primjeru, u skladu s gore prikazanom iteracijom koja se temelji na
Prilogu III dodatku 1. točki 6.1., Besselov algoritam konstruira se kroz
nekoliko koraka.
Za uređaj za mjerenje zacrnjenja i sustav za prikupljanje podataka
pretpostavljaju se sljedeće značajke:
– fizičko vrijeme odziva tp 0,15 s
– električno vrijeme odziva te 0,05 s
– ukupno vrijeme odziva tAver 1,00 s (po definiciji ovoga Pravilnika)
– frekvencija uzorkovanja 150 Hz
Korak 1. Zahtijevano vrijeme odziva Besselovog filtra tF:
![](dodatni/350986.gif)

Korak 2. Procjena granične frekvencije i izračunavanje
Besselovih konstanti E, K prve iteracije:
fc = 3,1415/(10 \* 0,987421) = 0,318152 Hz
Dt = 1/150 = 0,006667 s
W = 1/[tan (3,1415 \* 0,006667 \* 0,318152)] = 150,076644

![](dodatni/350987.gif)

K = 2 \* 7,07948 E-5 \* (0,618034 \* 150,0766442 – 1) – 1 = 0,970783
To daje Besselov algoritam:
Yi = Yi-1 + 7,07948 E-5 \* (Si + 2 \* Si-1 + Si-2 – 4 \* Yi-2) + 0,970783 \* (Yi-1 – Yi-2)
gdje Si predstavljaju vrijednosti stupnjevanog ulaznog signala (ili ‘0’ ili
‘1’), a Yi predstavljaju pročišćene vrijednosti izlaznog signala.
Korak 3. Primjena Besselovog filtra na stupnjevani ulaz:
Vrijeme odziva Besselovog filtra tF definirano je kao vrijeme porasta
filtriranog izlaznog signala s 10% na 90% na stupnjevanu promjenu ulaznog
signala. Za određivanje trenutaka gdje je izlazni signal jednak 10% (t10) i 90%
(t90), Besselov filtar primjenjuje se na stupnjevani ulaz uporabom gore
navedenih vrijednosti fc, E i K.
U tablici B prikazani su brojevi indeksa, vrijeme i vrijednosti stupnjevanog
ulaznog signala, zajedno s dobivenim vrijednostima pročišćenog izlaznog signala
prve i druge iteracije. Točke koje graniče s t10 i t90 označene su debelo
tiskanim brojkama.
U tablici B, prva iteracija, vrijednost 10% pojavljuje se između brojeva indeksa
30 i 31, a vrijednost 90% javlja se između brojeva indeksa 191 i 192. Za
izračunavanje tF,iter točne vrijednosti t10 i t90 određuju se linearnom
interpolacijom između susjednih izmjerenih točaka, na sljedeći način:
t10 = tlower + Dt \* (0,1 – outlower)/(outupper – outlower)
t90 = tlower + Dt \* (0,9 – outlower)/(outupper – outlower)
gdje su outupper (gornja) i outlower (donja) susjedne točke izlaznog signala
Besselovog filtra, a tlower je vrijeme (donje) susjedne točke, kako je naznačeno
u tablici B.
t10 = 0,200000 + 0,006667 \* (0,1 – 0,099208)/(0,104794 – 0,099208) = 0,200945 s
t90 = 0,273333 + 0,006667 \* (0,9 – 0,899147)/(0,901168 – 0,899147) = 1,276147 s
Korak 4. Vrijeme odziva filtra prvog ciklusa iteracije
tF, iter = 1,276147 – 0,200945 = 1,075202 s
Korak 5. Razlika između zahtijevanog i dobivenog vremena odziva prvog ciklusa
iteracije:
D= (1,075202 – 0,987421)/0,987421 = 0,081641
Korak 6. Provjera kriterija iteracije:
Traži se da bude |D| ≤
0,01. S obzirom na to da je 0,081641 > 0,01, kriterij iteracije nije zadovoljen, te se mora započeti novi ciklus iteracije. Nova
granična frekvencija za taj ciklus iteracije izračunava se pomoću fc i
D na
sljedeći način:
fc,new = 0,318152 \* (1 + 0,081641) = 0,344126 Hz
Ta nova granična frekvencija koristi se u drugom ciklusu iteracije, počevši
ponovno od 2. koraka. Iteracija se mora ponavljati sve dok se ne zadovolji
kriterij iteracije. U tablici A skupno su prikazane vrijednosti određene u prvoj
i drugoj iteraciji.

*Tablica A*
VRIJEDNOSTI PRVE I DRUGE ITERACIJE

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| Parametar | 1. Iteracija | 2. Iteracija |
| fc (Hz) | 0,318152 | 0,344126 |
| E (-) | 7,07948 E-5 | 8,272777 E-5 |
| K (-) | 0,970783 | 0,968410 |
| t10 (s) | 0,200945 | 0,185523 |
| t90 (s) | 1,276147 | 1,179562 |
| tF,iter (s) | 1,075202 | 0,994039 |
| ∆ | 0,081641 | 0,006657 |
| fc,new | 0,344126 | 0,346417 |

Korak 7. Konačni Besselov algoritam
Čim je kriterij iteracije zadovoljen, izračunavaju se, u skladu s 2. korakom,
konačne konstante Besselovog filtra i konačni Besselov algoritam. U ovom
primjeru kriterij iteracije zadovoljen je nakon druge iteracije( = 0,006657 <
0,01). Konačni algoritam potom se upotrebljava za određivanje srednjih
vrijednosti dimljenja (vidi točku 2.3.).
Yi = Yi-1 + 8,272777 E-5 \* (Si + 2 \* Si-1 + Si-2 – 4 \* Yi-2) + 0,968410 \* (Yi-1
– Yi-2)

*Tablica B*
VRIJEDNOSTI STUPNJEVANE PROMJENE ULAZNOG SIGNALA I IZLAZNOG SIGNALA FILTRIRANOG
BESSELOVIM FILTROM ZA PRVI I DRUGI CIKLUS ITERACIJE

|  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| Indeks i  [-] | Vrijeme  [s] | Stupnjevani ulazni signal Si  [-] | Filtrirani izlazni signal Yi[-] | |
| 1. Iteracija | 2. Iteracija |
| – 2 | – 0,013333 | 0 | 0,000000 | 0,000000 |
| – 1 | – 0,006667 | 0 | 0,000000 | 0,000000 |
| 0 | 0,000000 | 1 | 0,000071 | 0,000083 |
| 1 | 0,006667 | 1 | 0,000352 | 0,000411 |
| 2 | 0,013333 | 1 |

0,000908 0,001060 || 3 | 0,020000 | 1 | 0,001731 | 0,002019 |
| 4 | 0,026667 | 1 | 0,002813 | 0,003278 |
| 5 | 0,033333 | 1 | 0,004145 | 0,004828 |
| ~ | ~ | ~ | ~~ | ~ |
| 24 | 0,160000 | 1 | 0,067877 | 0,077876 |
| 25 | 0,166667 | 1 | 0,072816 | 0,083476 |
| 26 | 0,173333 | 1 | 0,077874 | 0,089205 |
| 27 | 0,180000 | 1 | 0,083047 | 0,095056 |
| 28 | 0,186667 | 1 | 0,088331 | 0,101024 |
| 29 | 0,193333 | 1 | 0,093719 | 0,107102 |
| 30 | 0,200000 | 1 | 0,099208 | 0,113286 |
| 31 | 0,206667 | 1 | 0,104794 | 0,119570 |
| 32 | 0,213333 | 1 | 0,110471 | 0,125949 |
| 33 | 0,220000 | 1 | 0,116236 | 0,132418 |
| 34 | 0,226667 | 1 | 0,122085 | 0,138972 |
| 35 | 0,233333 | 1 | 0,128013 | 0,145605 |
| 36 | 0,240000 | 1 | 0,134016 | 0,152314 |
| 37 | 0,246667 | 1 | 0,140091 | 0,159094 |
| ~ | ~ | ~ | ~ | ~ |
| 175 | 1,166667 | 1 | 0,862416 | 0,895701 |
| 176 | 1,173333 | 1 | 0,864968 | 0,897941 |
| 177 | 1,180000 | 1 | 0,867484 | 0,900145 |
| 178 | 1,186667 | 1 | 0,869964 | 0,902312 |
| 179 | 1,193333 | 1 | 0,872410 | 0,904445 |
| 180 | 1,200000 | 1 | 0,874821 | 0,906542 |
| 181 | 1,206667 | 1 | 0,877197 | 0,908605 |
| 182 | 1,213333 | 1 | 0,879540 | 0,910633 |
| 183 | 1,220000 | 1 | 0,881849 | 0,912628 |
| 184 | 1,226667 | 1 | 0,884125 | 0,914589 |
| 185 | 1,233333 | 1 | 0,886367 | 0,916517 |
| 186 | 1,240000 | 1 | 0,888577 | 0,918412 |
| 187 | 1,246667 | 1 | 0,890755 | 0,920276 |
| 188 | 1,253333 | 1 | 0,892900 | 0,922107 |
| 189 | 1,260000 | 1 | 0,895014 | 0,923907 |
| 190 | 1,266667 | 1 | 0,897096 | 0,925676 |
| 191 | 1,273333 | 1 | 0,899147 | 0,927414 |
| 192 | 1,280000 | 1 | 0,901168 | 0,929121 |
| 193 | 1,286667 | 1 | 0,903158 | 0,930799 |
| 194 | 1,293333 | 1 | 0,905117 | 0,932448 |
| 195 | 1,300000 | 1 | 0,907047 | 0,934067 |
| ~ | ~ | ~ | ~ | ~ |

2.3. Izračunavanje vrijednosti dimljenja
Na donjoj shemi prikazan je opći postupak određivanja konačne vrijednosti
dimljenja.

![](dodatni/350989.gif)

Na slici b prikazane su krivulje izmjerenog neobrađenog
signala zacrnjenja, te nefiltriranih i filtriranih vrijednosti koeficijenta
apsorpcije svjetla (k-vrijednost) prve stupnjevane promjene opterećenja pri ELR
ispitivanju, te je označena najveća vrijednost Ymax1,A (vrh) filtrirane krivulje
k-vrijednosti. Prema tome, tablica C sadrži brojčane vrijednosti indeksa i,
vremena (frekvencija uzorkovanja je 150 Hz), neobrađenog zacrnjenja,
nefiltriranog k i filtriranog k. Filtriranje je provedeno s konstantama
Besselovog algoritma, određenim u točki 2.2. ovog Priloga. Zbog velikog broja
podataka u tablici seablici selaze samo dijelovi krivulja dimljenja, oko početka i oko
najvećee vrijednosti.

*Slika b*
KRIVULJE IZMJERENOG ZACRNJENJA N, NEFILTRIRANE VRIJEDNOSTI DIMLJENJA k I
FILTRIRANE VRIJEDNOSTI DIMLJENJA k

![](dodatni/350990.gif)

Najveća vrijednost (i=272) izračunava se uz pretpostavku
sljedećih podataka iz tablice C. Sve ostale pojedinačne vrijednosti dimljenja
izračunavaju se na isti način. Za pokretanje algoritma vrijednosti S-1, S-2, Y-1
i Y-2 postavljaju se na nulu.

tyle="height: 3.0pt"> LA (m) | 0,430 || Indeks i | 272 |
| N (%) | 16,783 |
| S271 (m-1) | 0,427392 |
| S270 (m-1) | 0,427532 |
| Y271 (m-1) | 0,542383 |
| Y270 (m-1) | 0,542337 |

Izračunavanje k-vrijednosti (Prilog III dodatak 1. točka
6.3.1.):

![](dodatni/350991.gif)

Ova vrijednost odgovara vrijednosti S272 u sljedećoj jednadžbi.
Izračunavanje srednje vrijednosti dimljenja po Besselu (Prilog III dodatak 1.
točka 6.3.2.):
U sljedećoj jednadžbi koriste se Besselove konstante iz prethodne točke 2.2.
Stvarna nefiltrirana k-vrijednost, kako je izračunata gore, odgovara veličini
S272 (Si). S271 (Si-1) i S270 (Si-2)
su dvije prethodne nefiltrirane k-vrijednosti, a Y271 (Yi-1) i Y270 (Yi-2) su dvije prethodne filtrirane
k-vrijednosti.
Y272 = 0,542383 + 8.272777 E-5 \* (0.427252 + 2 0,427392 + 0,427532 – 4 \*
0,542337) + 0,968410 \* (0,542383 – 0,542337)
= 0,542389 m-1
Ova vrijednost u sljedećoj jednadžbi odgovara Ymax1,A
Izračunavanje konačne vrijednosti dimljenja (Prilog III dodatak 1. točka
6.3.3.):
Iz svake krivulje dimljenja, za daljnji proračun, uzima se najveća filtrirana
k-vrijednost. Pretpostavljaju se sljedeće vrijednosti

|  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- |
| Brzina vrtnje | Ymax (m-1) | | |
| Ciklus 1 | Ciklus 3 |
| A | 0,5424 | 0,5435 | 0,5587 |
| B | 0,5596 | 0,5400 | 0,5389 |
| C | 0,4912 | 0,5207 | 0,5177 |

SVA = (0,5424 + 0,5435 + 0,5587)/3 = 0,5482 m-1
SVB = (0,5596 + 0,5400 + 0,5389)/3 = 0,5462 m-1
SVC = (0,4912 + 0,5207 + 0,5177)/3 = 0,5099 m-1
SV = (0,43 \* 0,5482) + (0,56 \* 0,5462) + (0,01 \* 0,5099) = 0,5467 m-1
Validacija ciklusa (Prilog III dodatak 1. točka 3.4.)
Prije izračunavanja SV, ciklus se mora validirati izračunavanjem relativne
standardne devijacije dimljenja od tri ciklusa svake brzine vrtnje.

|  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- |
| Brzina vrtnje | Srednji CV | Apsolutna standardna  devijacija   (m-1) | Relativna standardna devijacija   (%) |
| A | 0,5482 | 0,0091 | 1,7 |
| B | 0,5462 | 0,0116 | 2,1 |
| C | 0,5099 | 0,0162 | 3,2 |

U ovom primjeru kriterij validacije od 15% ispunjen je pri
svakoj brzini vrtnje.

*Tablica C*
VRIJEDNOSTI ZACRNJENJA N, NEFILTRIRANIH I FILTRIRANIH k-VRIJEDNOSTI NA POČETKU
STUPNJEVANE PROMJENE OPTEREĆENJA

|  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| Indeks i  [-] | Vrijeme[s] | Zacrnjenje N  [%] | Nefiltrirana  k-vrijednost[m-1] | Filtrirana  k-vrijednost  [m-1] |
| – 2 | 0,000000 | 0,000000 | 0,000000 | 0,000000 |
| – 1 | 0,000000 | 0,000000 | 0,000000 | 0,000000 |
| 0 | 0,000000 | 0,000000 | 0,000000 | 0,000000 |
| 1 | 0,006667 | 0,020000 | 0,000465 | 0,000000 |
| 2 | 0,013333 | 0,020000 | 0,000465 | 0,000000 |
| 3 | 0,020000 | 0,020000 | 0,000465 | 0,000000 |
| 4 | 0,026667 | 0,020000 | 0,000465 | 0,000001 |
| 5 | 0,033333 | 0,020000 | 0,000465 | 0,000002 |
| 6 | 0,040000 | 0,020000 | 0,000465 | 0,000002 |
| 7 | 0,046667 | 0,020000 | 00,000465 | 0,000003 |
| 8 | 0,053333 | 0,020000 | 0,000465 | 0,000004 |
| 9 | 0,060000 | 0,020000 | 0,000465 | 0,000005 |
| 10 | 0,066667 | 0,020000 | 0,000465 | 0,000006 |
| 11 | 0,073333 | 0,020000 | 0,000465 | 0,000008 |
| 12 | 0,080000 | 0,020000 | 0,000465 | 0,000009 |
| 13 | 0,086667 | 0,020000 | 0,000465 | 0,000011 |
| 14 | 0,093333 | 0,020000 | 0,000465 | 0,000012 |
| 15 | 0,100000 | 0,192000 | 0,004469 | 0,000014 |
| 16 | 0,106667 | 0,212000 | 0,004935 | 0,000018 |
| 17 | 0,113333 | 0,212000 | 0,004935 | 0,000022 |
| 18 | 0,120000 | 0,212000 | 0,004935 | 0,000028 |
| 19 | 0,126667 | 0,343000 | 0,007990 | 0,000036 |
| 20 | .0pt"> class="T-98bezuvl" align="center" style="text-align:center"> 0,133333 | 0,566000 | 0,013200 | 0,000047 |
| 21 | 0,140000 | 0,889000 | 0,020767 | 0,000061 |
| 22 | 0,146667 | 0,929000 | 0,021706 | 0,000082 |
| 23 | 0,153333 | 0,929000 | 0,021706 | 0,000109 |
| 24 | 0,160000 | 1,263000 | 0,029559 | 0,000143 |
| 25 | 0,166667 | 1,455000 | 0,034086 | 0,000185 |
| 26 | 0,173333 | 1,697000 | 0,039804 | 0,000237 |
| 27 | 0,180000 | 2,030000 | 0,047695 | 0,000301 |
| 28 | 0,186667 | 2,081000 | 0,048906 | 0,000378 |
| 29 | 0,193333 | 2,081000 | 0,048906 | 0,000469 |
| 30 | 0,200000 | 2,424000 | 0,057067 | 0,000573 |
| 31 | 0,206667 | 2,475000 | 0,058282 | 0,000693 |
| 32 | 0,213333 | 2,475000 | 0,058282 | 0,000827 |
| 33 | 0,220000 | 2,808000 | 0,066237 | 0,000977 |
| 34 | 0,226667 | 3,010000 | 0,071075 | 0,001144 |
| 35 | 0,233333 | 3,253000 | 0,076909 | 0,001328 |
| 36 | 0,240000 | 3,606000 | 0,085410 | 0,001533 |
| 37 | 0,246667 | class="T-98bezuvl" align="center" style="text-align:center"> 3,960000 | 0,093966 | 0,001758 |
| 38 | 0,253333 | 4,455000 | 0,105983 | 0,002007 |
| 39 | 0,260000 | 4,818000 | 0,114836 | 0,002283 |
| 40 | 0,266667 | 5,020000 | 0,119776 | 0,002587 |
| ~ | ~ | ~ | ~ | ~ |

Vrijednosti zacrnjenja N, nefiltriranih i filtriranih
k-vrijednosti u okolini Ymax1,A ( najveća vrijednost, označena deblo tiskanim
brojem)

|  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| Indeks i  [-] | Vrijeme[s] | Zacrnjenje N  [%] | Nefiltrirana  k-vrijednost[m-1] | Filtrirana  k-vrijednost[m-1] |
| ~ | ~ | ~ | ~ | ~ |
| 259 | 1,726667 | 17,182000 | 0,438429 | 0,538856 |
| 260 | 1,733333 | 16,949000 | 0,431896 | 0,539423 |
| 261 | 1,740000 | 16,788000 | 0,427392 | 0,539936 |
| 262 | 1,746667 | 16,798000 | 0,427671 | 0,540396 |
| 263 | 1,753333 | 16,788000 | 0,427392 | 0,540805 |
| 264 | 1,760000 | > 16,798000 | 0,427671 | 0,541163 |
| 265 | 1,766667 | 16,798000 | 0,427671 | 0,541473 |
| 266 | 1,773333 | 16,788000 | 0,427392 | 0,541735 |
| 267 | 1,780000 | 16,788000 | 0,427392 | 0,541951 |
| 268 | 1,786667 | 16,798000 | 0,427671 | 0,542123 |
| 269 | 1,793333 | 16,798000 | 0,427671 | 0,542251 |
| 270 | 1,800000 | 16,793000 | 0,427532 | 0,542337 |
| 271 | 1,806667 | 16,788000 | 0,427392 | 0,542383 |
| 272 | 1,813333 | 16,783000 | 0,427252 | 0,542389 |
| 273 | 1,820000 | 16,780000 | 0,427168 | 0,542357 |
| 274 | 1,826667 | 16,798000 | 0,427671 | 0,542288 |
| 275 | 1,833333 | 16,778000 | 0,427112 | 0,542183 |
| 276 | 1,840000 | 16,808000 | 0,427951 | 0,542043 |
| 277 | 1,846667 | 16,768000 | 0,426833 | 0,541870 |
| 278 | 1,853333 | 16,010000 | 0,405750 | 0,541662 |
| 279 | 1,860000 | 16,010000 | 0,405750 | 0,541418 |
| 280 | 1,866667 | 16,000000 | 0,405473 | 0,541136 |
| 281 | 1,873333 | 16,010000 | 0,405750 | 0,540819 |
| 282 | 1,880000 | 16,000000 | 0,405473 | 0,540466 |
| 283 | 1,886667 | 16,010000 | 0,405750 | 0,540080 |
| 284 | 1,893333 | 16,394000 | 0,416406 | 0,539663 |
| 285 | 1,900000 | 16,394000 | 0,416406 | 0,539216 |
| 286 | 1,906667 | 16,404000 | 0,416685 | 0,538744 |
| 287 | 1,913333 | 16,394000 | 0,416406 | 0,538245 |
| 288 | 1,920000 | 16,394000 | 0,416406 | 0,537722 |
| 289 | 1,926667 | 16,384000 | 0,416128 | 0,537175 |
| 290 | 1,933333 | 16,010000 | 0,405750 | 0,536604 |
| 291 | 1,940000 | 16,010000 | 0,405750 | 0,536009 |
| 292 | 1,946667 | 16,000000 | 0,405473 | 0,535389 |
| 293 | 1,953333 | 16,010000 | 0,405750 | 0,534745 |
| 294 | 1,960000 | 16,212000 | 0,411349 | 0,534079 |
| 295 | 1,966667 | 16,394000 | 0,416406 | 0,533394 |
| 296 | 1,973333 | 16,394000 | 0,416406 | 0,532691 |
| 297 | 1,980000 | 16,192000 | 0,410794 | 0,531971 |
| 298 | 1,986667 | 16,000000 | 0,405473 | 0,531233 |
| 299 | 1,993333 | 16,000000 | 0,405473 | 0,530477 |
| 300 | 2,000000 | 16,000000 | 0,405473 | 0,529704 |
| ~ | ~ | ~ | ~ | ~ |

3. ETC ISPITIVANJE
3.1. Plinovite emisije (Dieselov motor)
Pretpostavljaju se sljedeći rezultati ispitivanja za PDP-CVS sustav

|  |  |
| --- | --- |
| V0 (m3/okr) | 0,1776 |
| Np (okr) | 23073 |
| pB (kPa) | 98,0 |
| p1 (kPa) | 2,3 |
| T (K) | 322,5 |
| Ha (g/kg) | 12,8 |
| NOx conce (ppm) | 53,7 |
| NOx concd (ppm) | 0,4 |
| COconce (ppm) | 38,9 |
| COconcd (ppm) | 1,0 |
| HCconce (ppm) | 9,00 |
| HCconcd (ppm) | 3,02 |
| CO2,conce (%) | 0,723 |
| Wact (kWh) | 62,72 |

Izračunavanje protoka razrijeđenih ispušnih plinova (Prilog
III dodatak 2. točka 4.1.):
MTOTW = 1,293 \* 0,1776 \* 23 073 \* (98,0 – 2,3) \*273 /(101,3 \*322,5)
= 4 237,2 kg
Izračunavanje korekcijskog faktora za NOx (Prilog III, dodatak 2. točka 4.2.):
![](dodatni/350992.gif)

Izračunavanje ispravljenih koncentracija s obzirom na pozadinu (Prilog III
dodatak 2. točka 4.3.1.1.):
Pretpostavlja se sastav dizelskog goriva u omjeru C1H1,8

![](dodatni/350993.gif)

NOx conc = 53,7 – 0,4 \* (1-(1/18,69)) = 53,3 ppm
COconc =38,9 – 1,0 \* (1-(1/18,69)) = 37,9 ppm
HCconc = 9,00 – 3,02 \* (1-(1/18,69)) = 6,14 ppm
Izračunavanje masenih protoka emisija (Prilog III dodatak 2. točka 4.3.1.):
NOx mass = 0,001587 \* 53,3 \* 1,039 \* 4 237,2=372,391 g
COmass = 0,000966 \* 37,9 \*4 237,2 = 155,129 g
HCmass = 0,000479 \* 6,14 \* 4 237,2 = 12,462 g
Izračunavanje specifičnih emisija (Prilog III dodatak 2. točka 4.4.):
![](dodatni/350994.gif)

3.2. Emisija čestica (Dieselov motor)
Pretpostavljaju se sljedeći rezultati ispitivanja za sustav PDP-CVS s dvostrukim
razrjeđivanjem

|  |  |
| --- | --- |
| MTOTW (kg) | 4237,2 |
| Mf,p (mg) | 3,030 |
| Mf,b (kg) | 0,044 |
| MTOT (kg) | 2,159 |
| MSEC (kg) | 0,909 |
| Md (mg) | 0,341 |
| MDIL (kg) | 1,245 |
| DF | 18,69 |
| Wact (kWh) | 62,72 |

Izračunavanje masene emisije (Prilog III dodatak 2. toč­ka
5.1.):
Mf = 3,030 + 0,044 = 3,074 mg
MSAM = 2,159 – 0,909 = 1,250 kg

![](dodatni/350995.gif)

Izračunavanje masene emisije ispravljene s obzirom na
pozadinu (Prilog III dodatak 2. točka 5.1.):

![](dodatni/350996.gif)

Izračunavanje specifične emisije (Prilog III dodatak 2. točka 5.2.):
PT = 10,42/62,72 = 0,166 g/kWh, ako je ispravljeno s obzirom na pozadinu
3.3. Plinovite emisije (motor na komprimirani prirodni plin)
Pretpostavljaju se sljedeći rezultati ispitivanja za sustav PDP-CVS s dvostrukim
razrjeđivanjem

|  |  |
| --- | --- |
| MTOTW (kg) | 4 237,2 |
| Ha (g/kg) | 12,8 |
| NOx conce (ppm) | 17,2 |
| NOx concd (ppm) | 0,4 |
| COconce (ppm) | 44,3 |
| COconcd (ppm) | 1,0 |
| HCconce (ppm) | 27,0 |
| HCconcd (ppm) | 3,02 |
|

CH4 conce
(ppm) 18,0 |

| CH4 concd (ppm) | 1,7 |
| CO2,conce (%) | 0,723 |
| Wact (kWh) | 62,72 |

Izračunavanje korekcijskog faktora za NOx (Prilog III dodatak
2. točka 4.2.):

![](dodatni/350997.gif)

Izračunavanje koncentracije NMHC (Prilog III dodatak 2. točka 4.3.1.):
(a) Metoda GC
NMHCconce = 27,0 – 18,0 = 9,0 ppm
(b) Metoda NMC
Uz pretpostavku učinkovitosti metana od 0,04 i učinkovitosti etana od 0,98 (vidi
Prilog III, dodatak 5. točku 1.8.4.)

![](dodatni/350998.gif)

Izračunavanje ispravljenih koncentracija s obzirom na pozadinu (Prilog III
dodatak 2. točka 4.3.1.1.):
Uz pretpostavku sastava referentnog goriva G20 (100% metan) od CH:

![](dodatni/351000.gif)

Kod NMHC, koncentracija pozadine je razlika između HCconcd i CH4 concd
NOx conc = 17,2 – 0,4 \*(1 – (1/13,01)) = 16,8 ppm
COconc = 44,3 – 1,0 \* \*(1 – (1/13,01)) = 43,4 ppm
NMHCconc = 8,4 – 1,32 \* \*(1 – (1/13,01)) = 7,2 ppm
CH4 conc = 18,0 – 1,7 \* \*(1 – (1/13,01)) = 16,4 ppm
Izračunavanje masenih protoka emisija (Prilog III dodatak 2. točka 4.3.1.):
NOx mas = 0,001587 \* 16,8 \* 1,074 \* 4237,2 = 121,330 g
COmass = 0,000966 \* 43,4 \* 4237,2 = 177,642 g
NMHCmass = 0,000502 \* 7,2 \* 4237,2 = 15,315 g
CH4 mass = 0,000554 \* 16,4 \* 4237,2 = 38,498 g
Izračunavanje specifičnih emisija (Prilog III dodatak 2. točka 4.4.):
![](dodatni/351001.gif)

4. FAKTOR l-POMAKA (Sl)
4.1. Izračunavanje faktor l-pomaka (Sl)1
![](dodatni/351002.gif)

gdje su:
Sl = faktor l-pomaka;
inert % = udio obujma u% inertnih plinova u gorivu (npr. N2, CO2, He, itd.);
O2\* = udio obujma u% izvornog kisika u gorivu;
n i m = odnose se na prosječni sastav CnHm koji predstavlja ugljkovodike u
gorivu, npr.:

![](dodatni/351003.gif)

![](dodatni/351004.gif)

gdje su:
CH4 = udio obujma u % metana u gorivu;
C2 = udio obujma u % svih C2 ugljikovodika (npr. C2H6, C2H4, itd.) u gorivu;
C3 = udio obujma u % svih C3 ugljikovodika (npr. C3H8, C3H6, itd.) u gorivu;
C4 = udio obujma u % svih C4 ugljikovodika (npr. C4H10, C4H8, itd.) u gorivu;
C5 = udio obujma u % svih C5 ugljikovodika (npr. C5H12, C5H10, itd.) u gorivu;
diluent = udio obujma u % plinova za razrjeđivanje u gorivu (npr.: O2\*, N2, CO2,
He, itd.).
4.2. Primjeri izračunavanja faktora l-pomaka Sl
Primjer 1.: G25: CH4 = 86%, N = 14% (obujamski

![](dodatni/351005.gif)

Primjer 2.: GR: CH4 = 87%, C2H6 =13% (obujamski)

![](dodatni/351006.gif)

Primjer 3.: SAD: CH4 = 89%, C2H6 =4,5%, C3H8 = 2,3%, C6H14 = 0,2%, O
= 0,6%, N2 = 4%

![](dodatni/351007.gif)

![](dodatni/351008.gif)

\_\_\_\_\_\_
1 Stehiometrijski omjer zraka i goriva kod
automobilskih goriva – SAE
J1829, Lipanj 1987. John B. Heywood, Internal Combustion Engine Fundamentals,
McGraw-Hill, 1988, Poglavlje 3.4. ‘Stehiometrijsko izgaranje’ (str. 68. do 72.).

**PRILOG VIII.**
SPECIFIČNI TEHNIČKI ZAHTJEVI ZA DIESELSKE MOTORE NA ETANOL

U slučaju dizelskih motora na etanol, u isnol, u isnim postupcima opisanim u Prilogu
III. ovoga Pravilnika primjenjuju se sljedeće specifične izmjene odgovarajućih
točaka, jednadžbi i faktora.
U Dodatku 1. Priloga IIII.:
4.2. Korekcija iz suhoga stanja u vlažno

![](dodatni/351009.gif)

4.3. Korekcija NOx u odnosu na vlagu i temperaturu

![](dodatni/351011.gif)

gdje je:
A = 0,181 GFUEL/ GAIRD – 0,0266
B = – 0,123 GFUEL/GAIRD + 0,00954
Ta = temperatura zraka, K
Ha = vlažnost usisnog zraka, g vode po kg suhog zraka
4.4. Izračun masenog protoka emisija
Maseni protok emisija (g/h) za svaku ispitnu fazu izračunava se na sljedeći
način, pretpostavljajući da je gustoća ispušnih plinova 1,272 kg/m3
(1) NOx mass = 0,001613 \* NOx conc \* KH,D \* GEXHW
(2) COmass = 0,000982 \* COconc \* GEXHW
(3) HCmass = 0,000809 \* HCconc \* KH,D \* GEXHW
gdje su:
NOx conc, COconc, HCconc (5) prosječne koncentracije (ppm) u nerazrijeđenom
ispušnom plinu, kako su utvrđene u točki 4.1.
Ako se, po izboru, plinovite emisije određuju pomoću sustava za razrjeđivanje s
punim protokom, primjenjuju se sljedeće formule:
(1) NOx mass = 0,001587 \* NOx conc \* KH,D \* GTOTW
(2) COmass = 0,000966 \* COconc \* GTOTW
(3) HCmass = 0,000795 \* HCconc \* GTOTW
gdje su:
NOx conc, COconc, HCconc (5) prosječne koncentracije (ppm), korigirane u odnosu
na pozadinu, za svaku ispitnu fazu, u razrijeđenom ispušnom plinu, kako su
utvrđene u točki 4.3.1.1. Dodatka 2. Priloga III.
U Dodatku 2. Priloga III.:
Točke 3.1., 3.4., 3.8.3. i 5. iz Dodatka 2. ne primjenjuju se samo za dizelske
motore. Također se primjenjuju na dizelske motore na etanol.
4.2. Uvjeti za obavljanje ispitivanja trebali bi se podesiti na način da
temperatura i vlaga zraka, izmjerene na ulazu u motor, odgovaraju normiranim
uvjetima tijekom ispitivanja. Normirana vrijednost mora biti 6 ± 0,5 g vode po
kg suhog zraka pri temperaturi od 298 ± 3 K. Unutar tih graničnih vrijednosti ne
smiju se vršiti daljnje korekcije NOx. Ispitivanje nije valjano ako ti uvjeti
nisu zadovoljeni.
4.3. Izračun masenog protoka emisija
4.3.1. Sustavi s konstantnim masenim protokom
Za sustave s izmjenjivačem topline, masa štetnih sastojaka (g/test) utvrđuje se
pomoću sljedećih jednadžbi:
(1) NOx mass = 0,001587 \* NOx conc \* KH,D \* MTOTW (motori na etanol)
(2) COmass = 0,000966 \* COconc MTOTW (motori na etanol)
(3) HCmass = 0,000794 \* HCconc \* MTOTW (motori na etanol)
u kojim su:
NOx conc, COconc, HCconc (1), NMHCconc prosječne koncentracije, korigirane u
odnosu na pozadinu, kroz cijeli ciklus, dobivene integracijom (obvezno za NOx i
HC) ili mjerenjem iz vreća za uzorkovanje, ppm;
MTOTW = ukupna masa razrijeđenih ispušnih plinova, kroz cijeli ciklus, kako je
utvrđeno u točki 4.1., kg.
4.3.1.1. Određivanje koncentracija korigiranih u odnosu na pozadinu
Kako bi se dobile neto koncentracije štetnih sastojaka, potrebno je od
izmjerenih koncentracija oduzeti prosječne koncentracije plinovitih zagađivača u
zraku za razrjeđivanje, korigirane u odnosu na pozadinu. Prosječne vrijednosti
koncentracija u odnosu na pozadinu mogu se odrediti pomoću metode mjerenja s
vrećom za uzorkovanje ili kontinuiranim mjerenjem s integracijom. Primjenjuje se
sljedeća formula:
conc = conce – concd \* (1-(1/DF))
u kojoj je:
conc = koncentracija odgovarajućeg štetnog sastojka u razrijeđenom ispušnom
plinu, korigirana za količinu odgovarajućeg štetnog sastojka koji je sadržan u
zraku za razrjeđivanje, ppm;
conce = koncentracija odgovarajućeg štetnog sastojka izmjerena u razrijeđenom
ispušnom plinu, ppm;
concd = koncentracija odgovarajućeg štetnog sastojka izmjerena u zraku za
razrjeđivanje, ppm;
DF = faktor razrjeđivanja.
Faktor razrjeđivanja izračunava se na sljedeći način:

![](dodatni/351012.gif)

gdje:
CO2,conce = koncentracija CO2 u razrijeđenom ispušnom plinu,% vol
HCconce = koncentracija HC u razrijeđenom ispušnom plinu, ppm C1
COconce = koncentracija CO u razrijeđenom ispušnom plinu, ppm
Fs = stehiometrijski faktor
Koncentracije izmjerene na suhome moraju se pretvoriti u vrijednosti na mokrome
u skladu s točkom 4.2. Dodatka 1. Priloga III.
Za općeniti sastav goriva CHaObNg stehiometrijski faktor dobiva se na sljedeći
način:

![](dodatni/351013.gif)

Kao alternativa, ako sastav goriva nije poznat, mogu se primijeniti sljedeći
stehiometrijski faktori:
FS (etanol) = 12,3
4.3.2. Sustavi s kompenzacijom protoka
Za sustave bez izmjenjivača topline, masa štetnih sastojaka (g/test) utvrđuje se
na način da se izračunaju trenutne masene emisije i da se trenutne vrijednosti
integriraju kroz cijeli ciklus. Osim toga, korekcija u odnosu na pozadinu
primjenjuje se izravno na trenutnu vrijednost koncentracije. Primjenjuju se
sljedeće formule:

(1)

![](dodatni/351014.gif)

u kojima je:
conce = koncentracija odgovarajućeg štetnog sastojka izmjerena u razrijeđenom
ispušnom plinu, ppm;
concd = koncentracija odgovarajućeg štetnog sastojka izmjerena u zraku za
razrjeđivanje, ppm;
MTOTW,i = trenutna masa razrijeđenih ispušnih plinova (vidi odjeljak 4.1.), kg;
DF = faktor razrjeđivanja, kako je utvrđen u odjeljku 4.3.1.1.
4.4. Izračun specifičnih emisija
Emisije (g/kWh) treba izračunati za sve pojedinačne komponente na sljedeći
način:
NOx = NOx mass/Wact
CO = COmass/Wact
= HCmass/Wact
gdje:
Wact = stvarni rad ciklusa, kako je određeno u točki 3.9.2., kWh.

\_\_\_\_\_
(5) Na osnovi ekvivalenta C1.

Pravilnik, NN 19/2007-782
Opći uvjeti korištenjaZaštita privatnosti[Pristup podatcima](/data_access_hr.aspx)[ELI](/about_eli_hr.aspx)

©2026. g. Narodne novine d.d.

, izrada [Novena d.o.o.](http://novena.hr/)