## Presuda Upravnog suda Republike Hrvatske broj: Us-12702/2007-4 od 16. ožujka 2011.

### NN 97/2011 (24.8.2011.), Presuda Upravnog suda Republike Hrvatske broj: Us-12702/2007-4 od 16. ožujka 2011.

UPRAVNI SUD REPUBLIKE HRVATSKE

2027

PRESUDA

Upravni sud Republike Hrvatske u vijeću sastavljenom od sudaca Marine Kosović Marković kao predsjednice vijeća, mr. sc. Inge Vezmar Barlek i Sanje Štefan kao članica vijeća, te sudske savjetnice Ivane Mamić kao zapisničarke, u upravnom sporu tužitelja H1 Telekoma d.d., kojeg zastupa direktor Kristian Uwe Ćurković, protiv odluke tužene Hrvatske agencije za telekomunikacije, klasa: UP/I-344-01/07-01/527, urbroj. 376-07-11-13 od 24. listopada 2007., radi koncesije, u nejavnoj sjednici vijeća održanoj 16. ožujka 2011.,

presudio je

Tužba se odbija.

Ova presuda će se objaviti u »Narodnim novinama«.

Obrazloženje

Osporenom odlukom tužitelju je oduzeta koncesija za uporabu frekvencija za obavljanje javnih govornih i podatkovnih usluga putem bežićnog pristupa lokalnoj petlji u nepokretnoj telekomunikacijskoj mreži uz uporabu radiofrekvencijskog spektra na području Istarske županije, jer u određenom roku nije platio propisanu naknadu za koncesiju.

Tužitelj u tužbi prigovara zakonitosti osporenog rješenja. Ističe da je prema točki 8. Odluke kojom mu se dodjeljuje koncesija bio obvezan najkasnije do 23. veljače 2007. dostaviti tuženiku zahtjev za obavljanje tehničkog pregleda te do 23. ožujka 2007. sklopiti s tuženikom ugovor o koncesiji. Budući da to nije učinio, tuženik je donio odluku kojom se odbija zahtjev tužitelja za produljenje roka za podnošenje zahtjeva za obavljanje tehničkog pregleda i za sklapanje ugovora o koncesiji, protiv koje odluke je tužitelj podnio upravnu tužbu. Stoga o oduzimanju koncesije nije moguće riješiti dok se ne okonča upravni spor o prethodno navedenom pitanju. Ukazuje na probleme realizacije koncesije na području Istarske županije zbog kojih ni jedan operator koncesionar nije postigao očekivane rezultate. Ovo je vidljivo iz prezentacije koju dostavlja uz tužbu prema kojoj je od ukupno dodijeljene 74 koncesije komercijalno iskorišteno 8, tj. 10,8%. Ni operatori sa znatnijom tržišnom snagom (HT i VIPnet)

nisu uspjeli komercijalno pružiti usluge na temelju dobivenih koncesija. Smatra kako je obavljanje telekomunikacijskih usluga na razini županija sporo, neekonomično i suprotno uobičajenoj praksi na svjetskom telekomunikacijskom tržištu zbog čega je tražio dodjelu nacionalne koncesije. Ukazuje kako zahtjev za dodjelu nacionalne koncesije nije mogao biti pozitivno riješen no zahtjev je podnio radi poticanja tuženika kao nadležnoga regulatornog tijela da započne promjenu zakonskih i podzakonskih telekomunikacijskih propisa. Tužitelj je zatražio mogućnost obročnog plaćanja što tuženik nije odobrio pozivajući se isključivo na propisanu proceduru, a na taj način izostala je sposobnost tuženika da shvati neodrživost projekta. Tuženik treba potaknuti uvođenje inovativnih telekomunikacijskih tehnologija na hrvatsko tržište uvažavajući sve prepreke na koje operatori nailaze.

Predlaže Sudu da poništi osporenu odluku.

Tuženo tijelo u odgovoru na tužbu ostaje u svemu kod razloga osporene odluke. Ukazuje da se o zahtjevu za produljenje roka za podnošenje zahtjeva za obavljanje tehničkog pregleda i produljenje roka za sklapanje ugovora o koncesiji vodi upravni spor pod brojem Us-11652/2007. U bitnome ističe da tužitelj nije ispunio svoju zakonsku odredbu plaćanja naknade za koncesiju unatoč izdanim opomenama. U odnosu na zahtjev za odobrenje plaćanja u obrocima naglašava da takav način plaćanja nije zakonom predviđen zbog čega zahtjevu nije bilo moguće odgovoriti.

Predlaže Sudu da tužbu kao neosnovanu odbije.

Tužba nije osnovana.

Na temelju odredbe članka 33. stavka 1. točke 5. Zakona o telekomunikacijama (»Narodne novine«, broj 122/03, 158/03, 177/03, 60/04 i 70/05) Vijeće Agencije donijet će odluku o oduzimanju koncesije za frekvenciju za obavljanje telekomunikacijske usluge ako utvrdi da koncesionar i nakon primitka opomene agencije nije u određenom roku platio propisanu naknadu za koncesiju.

Iz podataka spisa predmeta proizlazi da je tuženo tijelo odlukom klasa: UP/I-344-01/06-01/257, urbroj: 376-06-02-5 od 5. rujna 2006., točkom 4. izreke, koncesiju za uporabu frekvencija za obavljanje telekomunikacijskih usluga (javne govorne i/ili podatkovne usluge putem bežičnog pristupa lokalnoj petlji) u nepokretnoj telekomunikacijskoj mreži uz uporabu radiofrekvencijskog spektra na području Istarske županije dalo trgovačkom društvu Portus d.o.o. Split, predniku tužitelja, na razdoblje od pet godina. Prema točki 8. izreke navedene odluke Portus d.o.o. je obvezan najkasnije do 23. veljače 2007. tuženiku dostaviti zahtjev za obavljanje tehničkog pregleda zajedno s dokumentima kojima se dokazuje ispunjavanje uvjeta određenih Zakonom o telekomunikacijama i propisima donesenim na temelju Zakona te je najkasnije do 23. ožujka 2007. s Agencijom bio dužan sklopiti ugovor o koncesiji.

Navedene obveze prednik tužitelja nije ispunio, a odlukom tuženika klasa: 344-06/07-02/49, urbroj: 376-07-11-02 od 15. listopada 2007. odbijen je zahtjev Portusa d.o.o. za produljenje roka za podnošenje zahtjeva za obavljanje tehničkog pregleda i za sklapanje ugovora o koncesiji za obavljanje javnih govornih i podatkovnih usluga putem bežičnog pristupa lokalnoj petlji uz uporabu radiofrekvencijskog spektra u nepokretnoj telekomunikacijskoj mreži na području Istarske županije. Tužbu protiv navedene odluke Sud je odbio presudom broj Us-11652/07 od 16. ožujka 2011.

U postupku koji je prethodio donošenju osporene odluke utvrđeno je da tužitelj nije platio koncesijsku naknadu.

Naime, prema članku 3. stavku 1. Pravilnika o plaćanju naknade za obavljanje telekomunikacijskih usluga i djelatnosti (»Narodne novine«, broj 26/05) naknada za prvu godinu obavljanja usluga, utvrđena u tablicama 1. i 2., plaća se unaprijed za 12 mjeseci, a najkasnije prigodom sklapanja ugovora o koncesiji iz članka 30. stavka 1. Zakona, računajući i mjesec u kojem se prema ugovoru o koncesiji započinje obavljati usluga. Na temelju odredbe članka 3. stavka 12. citiranog Pravilnika ako se utvrdi da naknada iz stavka 1. nije plaćena ni nakon 30 dana od dana zaprimanja opomene Agencije, može se oduzeti dana koncesija.

Nadalje, na temelju članka 15. stavka 2. Pravilnika o plaćanju naknade za dodjelu i uporabu radijskih frekvencija (»Narodne novine«, broj 49/04, 57/04 i 93/05) naknada se plaća unaprijed za 12 mjeseci, najkasnije prigodom preuzimanja dozvole za radijsku postaju, odnosno dozvole za uporabu radijskih frekvencija računajući i mjesec u kojem je dozvola izdana.

Činjenično stanje u postupku nije sporno, odnosno tužitelj ne osporava da uopće nije platio propisanu naknadu za koncesiju. Stoga Sud osporenu odluku nije mogao ocijeniti nezakonitom imajući u vidu naprijed citiranu odredbu članka 33. stavka 5. Zakona.

Ostali prigovori izneseni u tužbi koji se odnose na poteškoće u telekomunikacijskom tržištu nisu doveli u sumnju zakonitost osporene odluke.

Trebalo je stoga na temelju odredbe članka 42. stavka 2. Zakona o upravnim sporovima (»Narodne novine«, broj 53/91, 9/92 i 77/92) tužbu odbiti kao neosnovanu.

Odluka o objavi presude utemeljena je na odredbi članka 14. stavka 8. citiranog Zakona o telekomunikacijama.

Broj: Us-12702/2007-4

Zagreb, 16. ožujka 2011.

Predsjednica vijeća

Marina Kosović Marković, v. r.

Presuda, NN 97/2011-2027