## Odluka Ustavnog suda Republike Hrvatske broj U-III-134/1993. od 20. listopada 1993.

### NN 103/1993 (11.11.1993.), Odluka Ustavnog suda Republike Hrvatske broj U-III-134/1993. od 20. listopada 1993.

# USTAVNI SUD REPUBLIKE HRVATSKE

Ustavni sud Republike Hrvatske rješavajući o ustavnoj tužbi Š. i B.
C. iz Z, na sjednici održanoj 2o. listopada 1993 godine, donio je

## ODLUKU

1. Odbija se ustavna tužba.

2. Odluka će se objaviti u "Narodnim novinama"

**Obrazloženje**

Š. i B. G. iz Z. pravodobno su podnijeli ustavnu tužbu u povodu presuda:
Općinskog suda u Z. broj Ps-725/88 od s 06.1991, Okružnog suda u Z. broj
Gž-944/92 i Vrhovnog su da Hrvatske broj Rev-1720/92 od 12. 1. 1992.

Podnositelji ustavne tužbe tvrde da im je navedenim presudama povrijeđeno
njihovo pravo vlasništva zajamčeno odredbom članka 48. Ustava Republike
Hrvatske time što su odbijeni sa zahtjevom da im se preda u suposjed hodnik
u suterenu njihove kuće u Z, što ga koristi traženi stanar kao sastavni
dio stana. Sudovi su pogrešno utvrdili činjenično stanje i pogrešno primijenili
materijalno pravo, pa su time povrijedili njihovo pravo vlasništva, tvrde
podnositelji ustavne tužbe.

Ustavna tužba nije osnovana

Iz presude Vrhovnog suda Republike Hrvalske proizlazi da je taj Sud
djelomično uvažio reviziju tužitelja i preinačio navedene presude nižih
sudova u dijelu kojim su tužiteIji odbijeni s dijelom tužbenega zahtjeva
i presudio da su tužitelji vlasnici hodnika u suterenu obileljske kuće
u Z.

U odnosu na dio tužbenog zahtjeva da im je tužena dužna predati u suposjed
sporni hodnik revizija je, kao neosnovana, odbijena. U odnosu na ovaj dio
tužbenog zahtjeva revizijski sud je utvrdio da su niži sudovi pravilno
odbili tužitelje budući su utvrdili da sporni hodnik kao građevinska cjelina
pripada stanu u suterenu kuće koji stan koristi tužena kao nosilac stanarskog
prava na tome stanu.

Sudovi su, dakle, uključivo i revizijski suca, utvrdili da je vlasništvo
tužitelja na stanu u suterenu obiteljske kuće u Z opterećeno stanarskim
pravom tužene na tome stanu, kojemu u stambenu cjelinu pripada i sporni
hodnik. Stoga su sudovi odbili tužitelje sa zahtjevom da im tuženi predaju
u suposjed navedeni hodnik.

U povodu tvrdnje tužitelja iznesene (i) u ustavnoj tužbi da su sudovi
pogrešno utvrdili činjenično stanje i pogrešno primijenili materijalno
pravo potrebno je rječi da Ustavni sud eventualno postojanje povrede ustavnog
prava u pravilu cijeni na podlozi činjenica koje su utvrđene u pravomoćno
okončanom postupku i materijalnog prava primijenjenog u tom postupku. Ipak,
u slučaju da se, zbog netočno ili nepotpuno utvrđenih činjenica i pogrešne
primjene materijalnog prava, pojavi osnovana sumnja da je došlo do povrede
ustavnog prava Ustavni bi sud bio ovlašten i dužan uti,rditi odlučne činjenice
i primjenom odgovarajućih propisa utvrđivati postojanje povrede ustavnog
prava te postupiti u skladu s odredbama Ustavnog zakorka o Ustavnonl sudu
Republike Hrvatske.

U ovome slučaju Ustavni sud nije našao da postoji osnovana sumnja da
bi sudovi navederkim presudama počinili povredu u tužbi navedenog ustavnog
prava tužitelja, pa se nije ostvarila ni pretpostavka za potrebu preispitivanja
činjenica utvrđenih u postupku pred redovnim sudovima odnosno za primjenu
drugog materijalnog prava.

Iz ovih razloga Sud je ustavnu tužbu odbio kao neosnovanu.

Broj: U-III-l34/l993.

Zagreb, 20. listopada 1993.

USTAVNI SUD REPUBLIKE HRVATSKE

Predsjednik

**Jadranko Crnić, v. r**

Odluka, NN 103/1993-1992