## Odluka Ustavnog suda Republike Hrvatske broj U-III-84/2001 od 7. srpnja 2004.

### NN 109/2004 (9.8.2004.), Odluka Ustavnog suda Republike Hrvatske broj U-III-84/2001 od 7. srpnja 2004.

# ustavni sud rEPUBLIKE HRVATSKE

2094

Ustavni
sud Republike Hrvatske, u Drugom vijeću za odlučivanje o ustavnim tužbama, u
sastavu sudac Jasna Omejec, pred­sjednik Vijeća, te suci Marijan Hranjski,
Mario Kos, Ivan Mrkonjić, Emilija Rajić i Vice Vukojević, članovi Vijeća, u
postupku pokrenutom ustavnom tužbom F. L. iz Š., kojeg zastupa K. K.,
odvjetnica iz Š., na sjednici održanoj 7. srpnja 2004. godine, jednoglasno je
donio

## ODLUKU

I.Ustavna
tužba se usvaja.

II.Ukida
se presuda Vrhovnog suda Republike Hrvatske, broj: Rev-587/1999-2 i
Gzz-22/1999-2 od 24. studenoga 1999. godine, te se predmet vraća Vrhovnom sudu
Republike Hrvatske na ponovni postupak.

III.Ova odluka objavit će se u »Narodnim novinama«.

```
Obrazloženje
```

1.Ustavna
tužba podnijeta je protiv presude Vrhovnog suda Republike Hrvatske, broj:
Rev-587/1999-2 i Gzz-22/1999-2 od 24. studenoga 1999. godine, kojom je prihvaćen
zahtjev za zaštitu zakonitosti, te su preinačene presude Županijskog suda u Šibeniku,
broj: Gž-305/98 od 14. rujna 1998. godine i Općinskog suda u Šibeniku, broj:
P-678/98 od 21. travnja 1998. godine, na način da se tužbeni zahtjev odbija.

Podnositelj
je podnio tužbu Općinskom sudu protiv Republike Hrvatske, pozvavši se na odluku
Ustavnog suda Republike Hrvatske, broj: U-I-697/1995 od 29. siječnja 1997.
godine (»Narodne novine«, broj 11/97), kojom su ukinute, kao s Ustavom
nesuglasne, određene odredbe Zakona o prodaji stanova na kojima postoji
stanarsko pravo (»Narodne novine«, broj 43/92, 69/92, 25/93, 26/93, 48/93,
2/94, 58/95, 11/97, 68/98 i 96/99, u daljnjem tekstu: Zakon o prodaji stanova),
a koje su propisivale način utvrđivanja cijene za prodavane stanove.

Prvostupanjskom
presudom usvojen je tužbeni zahtjev podnositelja i utvrđene su ništavim odredbe
Ugovora o kupoprodaji stana u dijelu točke 1. članka 3. kojim je utvrđena
cijena stana, a kojeg su podnositelj i tužena, Republika Hrvatska, zaključile
dana 28. ožujka 1996. godine. Podnositelju je sukladno tom Ugovoru utvrđena
cijena stana u iznosu od 94.455,06 kn, dok je prvostupanjskom presudom utvrđeno
da ona iznosi 72.050,16 kn, koji tužitelj uplaćuje obročno, te se određuje novi
iznos obročne otplate i podnositelja upućuje da zatraži izmjenu uknjižbe založnog
prava (hipoteke) u C listu za kat. čest. 3086/1 k. o. Š. sukladno navedenim
iznosima.

Nadalje,
prvostupanjskom presudom presuđeno je pod točkom 2. izreke da je tužena obvezna
vratiti, odnosno, isplatiti podnositelju na ime do sada uplaćene obročne
otplate iznos više primljenog i to 2.625,15 kn sa zakonskim zateznim kamatama
od 1. svibnja 1996. godine do isplate.

Drugostupanjski
sud odbio je žalbu te potvrdio zakonitost prvostupanjske presude.

Protiv
drugostupanjske presude tužena je izjavila reviziju, a Državno odvjetništvo
Republike Hrvatske podnijelo je zahtjev za zaštitu zakonitosti. Osporenom
presudom Vrhovni sud je prihvatio zahtjev za zaštitu zakonitosti, preinačio nižestupanjske
presude, te odbio tužbeni zahtjev podnositelja.

U
obrazloženju osporene presude Vrhovni sud je istaknuo da je u presudama nižestupanjskih
sudova pogrešno primijenjeno materijalno pravo, osobito zbog pogrešnog tumačenja
pravnih posljedica odluke Ustavnog suda Republike Hrvatske, broj: U-I-697/1995
od 29. siječnja 1997. godine, kojom su pored ostalih ukinute i odredbe članka
20.a i članka 8. stavka 4. Zakona o prodaji stanova. Naime, Vrhovni sud je
utvrdio osnovanim navode iznesene u zahtjevu za zaštitu zakonitosti da pravni učinci
odluke Ustavnog suda Republike Hrvatske nastaju tek danom objave odluke u »Narodnim
novinama«, ako Ustavni sud ne odredi neki drugi rok. Polazeći od toga, ukidanje
zakona ili pojedinih zakonskih odredaba nema, u konkretnom slučaju,
retroaktivni učinak, već isto djeluje samo za ubuduće jer Ustavni sud nije
drugačije odredio. Iz toga slijedi da ugovorna odredba o cijeni spornog stana
nije ništava, te na strani tužene nije došlo ni do stjecanja bez osnova,
ocijenio je Vrhovni sud.

2.Podnositelj ustavne tužbe smatra da mu je
presudom Vrhovnog suda povrijeđeno ustavno pravo propisano člankom 14. stavkom
2. Ustava, a upućuje i na postojanje povreda odredbi članaka 3. Ustava.

Obrazlažući isticane povrede, podnositelj navodi da
je Ustav­ni sud, svojom odlukom broj: U-I-697/1995 od 29. siječnja 1997.
godine, ukinuo, kao s Ustavom nesuglasne, određene odredbe Zakona o prodaji
stanova, iz razloga što su diskriminirale položaj kupaca tzv. »državnih«
stanova i ostalih stanova. Mišljenje je podnositelja da su ukinute odredbe o većoj
cijeni stana bile protivne Ustavu od samog početka svojeg važenja, odnosno i u
vrijeme sklapanja ugovora o kupoprodaji stana.

*Ustavna tužba je osnovana.*

3*.*Ustavni sud Republike Hrvatske je
odlukom, broj: U-I-697/1995 od 29. siječnja 1997. godine, ukinuo pojedine
odredbe Zakona o izmjenama i dopunama Zakona o prodaji stanova na kojima
postoji stanarsko pravo kao nesuglasne s Ustavom. Ukinuta je i odredba članka
8. stavka 4. tog Zakona, koja je uređivala izračun cijene stana za višak u površini
soba.

Prema toj odredbi, predmetni višak se otkupljivao
prema cijeni koja odgovara građevinskoj vrijednosti etalonskog objekta, uvećanoj
za vrijednost koja proizlazi iz položajne pogodnosti stana.

Prema
stajalištima Ustavnog suda, izraženim u navedenoj odluci, pri propisivanju
uvjeta za kupnju stana država nije smjela bez posebnog razloga propisivati za
stanare različite uvjete, a koji bi neke stanare dovodili u situaciju u kojoj
bi im kupnja stana realno bila onemogućena ili bitno otežana. Osim toga, nije
bilo ustavnog temelja da zakonodavac državu, kao osobu javnog prava, koja prodaje
jednaku stvar koju prodaju i drugi prodavatelji, to jest stanove opterećene
stanarskim pravom, stavlja u položaj bitno različit od položaja drugih
prodavatelja stanova. Ujedno, nije bilo ustavnog temelja niti za stavljanje
kupaca stanova u bitno različit položaj ovisno od toga tko je nositelj prava
vlasništva na stanu koji se prodaje.

4.U
svojoj odluci, broj: U-III-731/1994 od 22. travnja 1997. godine (»Narodne
novine«, broj 53/97), Ustavni sud izrazio je i pravno stajalište prema kojem se
zaštita ustavnih prava podnositelja u konkretnom slučaju ne može uskratiti samo
iz razloga što je nesuglasnim s Ustavom utvrđen pravni propis prestao važiti na
temelju ukidne odluke Ustavnog suda, nakon što je donesen pojedinačni
osporavani akt utemeljen na takvoj neustavnoj zakonskoj odredbi.

5.Slijedom
navedenog, tijekom ustavnosudskog postupka utvrđeno je da je, u konkretnom slučaju,
cijena iz ugovora o kupoprodaji stana, sklopljenog na temelju odredaba Zakona o
prodaji stanova na kojima postoji stanarsko pravo, odnosno način njezinog utvrđivanja,
bila propisana zakonskim odredbama koje su od početka svojeg važenja bile u
nesuglasju s Ustavom Republike Hrvatske.

6.Odredbom
članka 463. Zakona o obveznim odnosima (»Narodne novine«, broj 53/91, 73/91,
3/94, 7/96 i 112/99) propisano je da, kad je ugovorena veća cijena od
propisane, kupac duguje samo iznos propisane cijene, a ako je već isplatio
ugovorenu cijenu, ima pravo zahtijevati da mu se vrati razlika.

Iz navedenog slijedi da se u predmetnom slučaju
radilo o građanskopravnom sporu između podnositelja, kao kupca stana i
prodavateljice stana, te da se podnositelj radi zaštite svojih prava i pravnih
interesa imao pravo obratiti nadležnom općinskom sudu, što je i učinio. Isto
pravno stajalište, Ustavni sud je izrazio i u odluci, broj: U-III-1341/1997 od
22. travnja 1998. godine (»Narodne novine«, broj 66/98).

Prema odredbi članka 55. stavka 2. Ustavnog zakona o
Ustav­nom sudu Republike Hrvatske (»Narodne novine«, broj 49/02 – pročišćeni
tekst, u daljnjem tekstu: Ustavni zakon), a što Vrhovni sud ističe u osporenoj
presudi, ukinute zakonske odredbe prestaju važiti danom objave odluke Ustavnog
suda u »Narodnim novinama«, ako Ustavni sud ne odredi drugi rok.

Međutim, već je navedeno stajalište Suda, da su
ukinute zakonske odredbe bile nesuglasne s Ustavom i u vrijeme prije njihova
ukidanja, točnije i 28. ožujka 1996. godine, odnosno u vrijeme kada je
podnositelj sklopio ugovor o kupoprodaji stana.

7.S obzirom na iznijeto razvidno je da je
Vrhovni sud Republike Hrvatske donoseći osporenu odluku postupio protivno
odredbi članka 31. stavka 2. Ustavnog zakona, koja upućuje na obvezatnost i poštivanje
odluka i rješenja Ustavnog suda Republike Hrvatske, kada je, kao u konkretnom
slučaju, prihvatio zahtjev za zaštitu zakonitosti. Time je podnositelju ustavno
pravo iz članka 14. stavka 2. (svi su pred zakonom jednaki) povrijeđeno, a
upravo temeljem tog ustavnog prava su i ukinute odredbe Zakona o izmjenama i
dopunama Zakona o prodaji stanova.

8.U
svezi s istaknutim povredama odredbi članaka 3. Ustava, potrebno je istaći da
te odredbe ne sadrže ljudska prava i temeljne slobode, koje su Ustavom zajamčene
fizičkoj ili pravnoj osobi, a koje se štite u ustavnosudskom postupku
pokrenutom ustavnom tužbom, temeljem članka 62. stavka 1. Ustavnog zakona.

Objava
ove odluke temelji se na članku 29. Ustavnog zakona.

9.Slijedom
svega iznijetog, temeljem odredbi članaka 73. i 76. Ustavnog zakona, odlučeno
je kao u izreci.

Broj:
U-III-84/2001
Zagreb, 7. srpnja 2004.

USTAVNI SUD REPUBLIKE HRVATSKE

Predsjednik Vijeća
**dr. sc.** **Jasna Omejec,** v. r.

Odluka, NN 109/2004-2094