## Odluka Ustavnog suda Republike Hrvatske broj:U-III-692/2002 od 6. svibnja 2005.

### NN 65/2005 (25.5.2005.), Odluka Ustavnog suda Republike Hrvatske broj:U-III-692/2002 od 6. svibnja 2005.

**USTAVNI SUD REPUBLIKE HRVATSKE**

1266

Ustavni sud Republike Hrvatske, u Drugom vijeću
za odlučivanje o ustavnim tužbama, u sastavu sudac Jasna Omejec,
predsjednik Vijeća, te suci Marijan Hranjski, Mario
Kos, Ivan Matija, Ivan Mrkonjić i Vice
Vukojević, članovi Vijeća, u postupku pokrenutom
ustav­nom tužbom V. M. iz Đ., kojeg zastupa Lj. K.-S., odvjetnica iz V., na sjednici održanoj 6.
svibnja 2005. godine, donio je jednoglasno

**ODLUKU**

I.
Ustavna tužba se usvaja, te se ukidaju:

–
presuda Županijskog suda u Koprivnici, broj: Gž-928/01-2
od 15. siječnja 2002. godine i

–
presuda Općinskog suda u Đurđevcu, broj: P-177/01-7 od 6. lipnja 2001. godine.

II.
Predmet se vraća Općinskom sudu u Đurđevcu na ponovni postupak.

III.
Ova odluka objavit će se u »Narodnim novinama«.

```
Obrazloženje
```

```

```

1. Ustavna tužba podnijeta je protiv presude
Županijskog suda u Koprivnici, broj: Gž-928/01-2 od
15. siječnja 2002. godine, kojom je odbijena kao neosnovana žalba podnositelja
(I. tuženik u parnič­nom
postupku) i potvrđena presuda i rješenje Općinskog suda u Đurđevcu, broj:
P-177/01-7 od 6. lipnja 2001. godine.

Presudom Općinskog suda u Đurđevcu naloženo je
podnositelju, II. tuženiku Z. M., III. tuženici M. L., IV. tuženiku D. M. i V.
tuženici K. M. da tužitelju Z. š. k. z. »Š.« iz Đ., a na temelju ugovora o
kreditu koji je I. tuženik zaključio s tužiteljem 9. prosinca 1997. godine,
solidarno plate iznos od 10.000,00 kuna s kamatom na taj iznos po stopi od 5%
mjesečno tekućom od dana 9. kolovoza 1998. godine do isplate. Rješenjem
prvostupanjskog suda odbijeni su II. – V. tuženici s prijedlogom za oslobađanje
od plaćanja sudskih pristojbi.

2. U ustavnoj tužbi podnositelj ponavlja navode
iznesene u žalbi protiv prvostupanjske presude. Smatra da su mu osporenim
presudama povrijeđena ustavna prava propisana člancima 26. i 29. stavka 1.
Ustava Republike Hrvatske.

Navodi da se u ovom slučaju radi o »zelenaškim«
kamatama, jer ugovorena kamata iznosi 5% mjesečno, što je suprotno mjerodav­nim zakonskim propisima.

Ustavna tužba je osnovana.

3. Prema odredbama članka 62. stavka 1. Ustavnog
zakona o Ustavnom sudu Republike Hrvatske (»Narodne novine«, broj 99/99.,
29/02. i 49/02. – pročišćeni tekst, u daljnjem tekstu: Ustavni zakon), svatko
može podnijeti Ustavnom sudu ustavnu tužbu ako smatra da mu je pojedinačnim
aktom tijela državne vlasti, tijela jedinice lokalne i područne (regionalne)
samouprave ili pravne osobe s javnim ovlastima, kojim je odlučeno o njegovim
pravima i obvezama ili o sumnji ili optužbi zbog kažnjivog djela, povrijeđeno
ljudsko pravo ili temeljna sloboda zajamčena Ustavom, odnosno Ustavom zajamčeno
pravo na lokalnu i područnu (regionalnu) samoupravu.

4. U osporenoj je presudi Županijski sud u
Koprivnici potvrdio činjenična utvrđenja i pravna stajališta Općinskog suda u
Đurđevcu. Sudovi su ocijenili da se u konkretnom slučaju ne radi o zelenaškoj
kamati iz razloga što je člankom 399. stavkom 2. Zakona o obveznim odnosima
(»Narodne novine«, broj 53/91., 73/91., 111/93., 3/94., 7/96., 91/96. i
112/99., u daljnjem tekstu: ZOO) propisano da se u pogledu najviše ugovorene
kamatne stope između drugih osoba primjenjuju odredbe posebnog zakona, a kako
takav zakon nije donesen, a navedena odredba odnosi se na tužitelja kao
financijsku organizaciju koja djeluje prema bankarskim propisima, tužitelj je
bio ovlašten slobodno ugovarati visinu kamatne stope, a na koju je I. tuženik
pristao potpisujući ugovor o kreditu.

5. Nadležna tijela sudbene vlasti nisu postupala
sukladno postupovnim i materijalnim odredbama
mjerodavnih zakona i nisu naveli relevantne razloge za donošenje svojih odluka.

Naime, prema pravnom stajalištu Ustavnog suda,
izraženog u više odluka (U-III-380/01 od 5. svibnja 2004. godine, objavljene u
»Narodnim novinama«, broj 65/04. i 75/04. – ispravak), kada nije donesen
poseban zakon koji bi određivao najvišu stopu ugovornih kamata (stopu između
drugih osoba iz članka 399. stavka 2. ZOO-a), u svakom pojedinom slučaju valja
ocijeniti ima li stopa ugovornih kamata elemente zelenaškog ugovora, odnosno je
li ugovaranje nesrazmjerno visokih kamata (lihvarske
kamate) u odnosu na tržišne uvjete u vrijeme sklapanja ugovora o kreditu razlog
za utvrđenje ništavim dijela ugovorne kamatne stope iznad utvrđene prosječne
visine ugovorne kamatne stope na konkretnom tržištu, što je u isključivoj
nadležnosti sudova.

Analizom ustavne tužbe i uvidom u spis, Ustavni
sud ocjenjuje da sudovi nisu utvrđivali ovu bitnu činjenicu u predmetu, je li
navedeni ugovor o kreditu, u dijelu svojih odredbi u svezi s visinom stope
ugovornih kamata, ništav u odnosu na tržišne uvjete u vrijeme sklapanja ugovora
o kreditu, te nisu svoje utvrđenje o dopustivosti ugovorne kamate temeljili na
cjelokupnoj analizi stanja na konkret­nom tržištu u vrijeme sklapanja predmetnog ugovora.

6. Podnositeljica, prema sadržaju ustavne tužbe,
navodi povredu članka 29. stavka 1. Ustava, koji glasi:

»Svatko ima pravo da zakonom ustanovljeni
neovisni i nepristrani sud pravično i u razumnom roku odluči o njegovim pravima
i obvezama, ili o sumnji ili optužbi zbog kažnjivog djela.«

Odredbe članka 109. stavka 1. i članka 110. ZOO
glase:

»Na ništavost sud pazi po službenoj dužnosti i
na nju se može pozivati svaka zainteresirana osoba.

Pravo na isticanje ništavosti ne gasi se.«

Ustavni sud utvrđuje da je u provedenom postupku
podnositelju povrijeđeno pravo na pravično suđenje. Ovo iz razloga što je
prvostupanjski sud ocijenio da nema temelja primjeni članka 141. ZOO-a, a da
nije utvrdio dopuštenu visinu stope ugovornih kamata u odnosu na tržišne uvjete
u vrijeme sklapanja ugovora o kreditu, kako je navedeno pod točkom 5.
obrazloženja ove odluke, što će u ponovnom postupku učiniti nadležni općinski
sud.

7. Odredbom članka 26. Ustava propisano je da su
svi državljani Republike Hrvatske i stranci jednaki pred sudovima i drugim držav­nim i inim tijelima koja
imaju javne ovlasti te nije mjerodavna u ovom slučaju (stajalište Ustavnog suda
izraženo u odluci broj: U-III-884/2004, objavljenoj u »Narodnim novinama«, broj
2/05.).

8. Shodno istaknutom i na temelju odredaba
članaka 73. i 76. Ustavnog zakona, odlučeno je kao u izreci.

9. Odluka o objavi temelji se na odredbama
članka 29. Ustav­nog zakona.

Broj: U-III-692/2002

Zagreb, 6. svibnja 2005.

USTAVNI SUD REPUBLIKE
HRVATSKE

Predsjednik Vijeća

**dr****. sc. Jasna Omejec,** v. r.

Odluka, NN 65/2005-1266