## Odluka Ustavnog suda Republike Hrvatske broj: U-III-444/2008 od 2. prosinca 2009.

### NN 158/2009 (31.12.2009.), Odluka Ustavnog suda Republike Hrvatske broj: U-III-444/2008 od 2. prosinca 2009.

158 31.12.2009 Odluka Ustavnog suda Republike Hrvatske broj: U-III-444/2008 od 2. prosinca 2009.

USTAVNI SUD REPUBLIKE HRVATSKE

3955

Ustavni sud Republike Hrvatske, u Prvom vijeću za odlučivanje o ustavnim tužbama, u sastavu sutkinja Nevenka Šernhorst, predsjednica, te suci Marko Babić, Slavica Banić, Mario Jelušić, Antun Palarić i Aldo Radolović, članovi Vijeća, u postupku koji je ustavnom tužbom pokrenuo D. d.d. Z., kojeg zastupa N. G., odvjetnica u R., na sjednici održanoj 2. prosinca 2009. godine, jednoglasno je donio

ODLUKU

I. Ustavna tužba se odbija.

II. Ova odluka objavit će se u »Narodnim novinama«.

Obrazloženje

1. Ustavna tužba podnesena je protiv presude Vrhovnog suda Republike Hrvatske, broj: Rev-181/07-2 od 18. srpnja 2007. godine, kojom je odbijena revizija podnositelja izjavljena protiv presude Županijskog suda u Rijeci, broj: P-6/06 od 19. listopada 2006. godine.

Citiranom presudom Županijskog suda u Rijeci odbijena je tužba podnositelja izjavljena protiv rješenja Ministarstva pravosuđa Republike Hrvatske, Uprave za građansko pravo, klasa: UP/II-943-04/03-01/169, urbroj: 514-03-06-7-05-1 od 7. studenoga 2005. godine, kojim je odbijena žalba podnositelja izjavljena protiv rješenja Ureda državne uprave u Primorsko-goranskoj županiji, Službe za prostorno uređenje, zaštitu okoliša, graditeljstvo i imovinsko-pravne poslove, Ispostava Krk, klasa: UP/I-943-04/97-01/8, urbroj: 2170-83-01-03-22 od 28. svibnja 2003. godine.

Prvostupanjskim rješenjem poništeno je pravomoćno rješenje o eksproprijaciji Sekretarijata za opću upravu bivše Općine Krk, broj: UP/I-01-493/80 od 21. svibnja 1980. godine, u dijelu koji se odnosi na potpunu eksproprijaciju čest. zem. pobliže označenih u izreci tog rješenja, sve k.o. Miholjice, izvršenu u korist Dina-Petrokemije u osnivanju Rijeka.

2. Podnositelj smatra da su mu osporenim presudama povrijeđena ustavna prava zajamčena člancima 26., 29., 48., 49. i 50. Ustava Republike Hrvatske te da je povrijeđen članak 3. Ustava.

U ustavnoj tužbi u bitnome ističe kako su nadležna upravna tijela u upravnom postupku, kao i Županijski sud u Rijeci i Vrhovni sud odlučujući o njegovoj tužbi odnosno reviziji, svoje odluke temeljili na pogrešnom tumačenju i primjeni Zakona o izvlaštenju (»Narodne novine« broj 9/94., 35/94., 112/00., 114/01. i 79/06.).

Ustavna tužba nije osnovana.

3. Prema članku 62. stavku 1. Ustavnog zakona o Ustavnom sudu Republike Hrvatske (»Narodne novine« broj 99/99., 29/02. i 49/02. – pročišćeni tekst, u daljnjem tekstu: Ustavni zakon), svatko može podnijeti Ustavnom sudu ustavnu tužbu ako smatra da mu je pojedinačnim aktom tijela državne vlasti, tijela jedinice lokalne i područne (regionalne) samouprave ili pravne osobe s javnim ovlastima, kojim je odlučeno o njegovim pravima i obvezama, povrijeđeno ljudsko pravo ili temeljna sloboda zajamčena Ustavom.

Sukladno navedenim odredbama Ustavnog zakona, Ustavni sud nije sud višeg stupnja u odnosu na redovne i specijalizirane sudove niti je ustavna tužba redovni ili izvanredni pravni lijek u sustavu domaćih pravnih lijekova.

Ustavna tužba je posebno ustavnopravno sredstvo zaštite ljudskih prava ili temeljnih sloboda zajamčenih Ustavom (ustavnih prava), pa pozivanje na razloge nezakonitosti, koje su ovlašteni ispitivati redovni sudovi u povodu redovnih ili izvanrednih pravnih lijekova, u pravilu nije dostatna osnova za podnošenje ustavne tužbe.

4. Za potrebe ustavnosudskog postupka zatražen je na uvid spis Ureda državne uprave u Primorsko-goranskoj županiji, Službe za prostorno uređenje, zaštitu okoliša, graditeljstvo i imovinsko-pravne poslove Rijeka, Ispostava Krk, klasa: UP/I-943-04/97-01/8, iz kojeg je razvidno da je u konkretnom slučaju eksproprijacija navedenih nekretnina provedena na temelju Zakona o eksproprijaciji (»Narodne novine« broj 10/78.), koji je stupio na snagu 28. ožujka 1978. godine. Nakon pravomoćnosti rješenja o eksproprijaciji Sekretarijata za opću upravu bivše Općine Krk, broj: UP/I-01-493/80 od 21. svibnja 1980. godine, s vlasnicima ekspropriranih nekretnina postignut je sporazum o naknadi koja im je i isplaćena.

Nakon provedene eksproprijacije predmetnih čestica zemlje uslijedila je izmjena prostorno-planskih dokumenata. Navedeno, kao i činjenica da čestice zemlje nisu privedene namjeni zbog koje su i eksproprirane prijašnjem vlasniku razlog je zbog kojeg je Ured državne uprave u Primorsko-goranskoj županiji, Služba za prostorno uređenje, zaštitu okoliša, graditeljstvo i imovinsko-pravne poslove na temelju članka 48. stavka 3. Zakona o izvlaštenju donijela rješenje kojim je poništeno prethodno naznačeno pravomoćno rješenje o eksproprijaciji.

U postupku odlučivanja o tužbi podnositelja izjavljenoj protiv drugostupanjskog rješenja kojim je odbijena podnositeljeva žalba protiv prvostupanjskog rješenja, Županijski sud u Rijeci je – postupajući sukladno člancima 42.a i 42.b. Zakona o izvlaštenju – odbio tužbu podnositelja.

Odlučujući temeljem članka 42.g Zakona o izvlaštenju o reviziji protiv prethodno navedene presude Vrhovni sud je, odbivši je, između ostalog naveo kako je pravilno primijenjeno materijalno pravo time što nije primijenjen članak 15. stavak 2. Zakona o izmjenama i dopunama Zakon o izvlaštenju (»Narodne novine« broj 79/06. – u daljnjem tekstu: ZID ZI). U tom smislu je naveo kako podnositelj nije »treća osoba«, već »pravni sljednik korisnika eksproprijacije Dina-Petrokemija u osnivanju Rijeka, kako to slijedi iz potvrde Trgovačkog suda u Rijeci br. R-III-9303/2001 od 19. lipnja 2001., kao i odredaba čl. 4. i čl. 17. Zakona o osnivanju javnog poduzeća INA-Industrija nafte (»Narodne novine«, broj 42/90) i rješenja Trgovačkog suda u Zagrebu o promjeni tvrtke i oblika organiziranja od 17. srpnja 1995., 27. prosinca 1996. i 8. prosinca 1999.«. Nadalje je naveo kako nije pravilno pravno stajalište podnositelja »da je pravo vlasništva nekretnina koje su predmet eksproprijacije po rješenju Sekretarijata za opću upravu bivše Općine Krk br. UP/I-01-493/80 od 21. svibnja 1980. stekla INA-Industrija nafte na temelju citiranog Zakona o osnivanju javnog poduzeća INA-Industrija nafte i da se, dakle, radi o originarnom načinu stjecanja. Ovo iz razloga što je odredbom čl. 17. Zakona o osnivanju javnog poduzeća INA-Industrija nafte propisano da danom upisa u sudski registar INA-Industrija nafte prestaju sa radom poduzeća iz čl. 4. toga zakona, a njihova sredstva, prava i obveze preuzima INA-Industrija nafte. Iz ove odredbe slijedi da je Ina-industrija nafte univerzalni sukcesor pravnog sljednika korisnika eksproprijacije Dina-Petrokemija Omišalj, što znači da je u odnosu na eksproprirane nekretnine u istome pravnom položaju kao i korisnik eksproprijacije Dina-Petrokemija u osnivanju Rijeka, odnosno da nije »treća osoba« i da se na konkretan slučaj ne primjenjuju odredbe čl. 15. st. 2. podst. 1. ZID ZI. Nadalje, nisu ispunjene ni materijalnopravne pretpostavke za primjenu odredbe čl. 15. st. 2. podst. 2. ZID ZI, budući da je u postupku utvrđeno da korisnik eksproprijacije odnosno njegov pravni sljednik nije eksproprirane nekretnine priveo nikakvoj namjeni.«

Što se tiče revizijskog prigovora kako je od dana pravomoćnosti rješenja o eksproprijaciji protekao rok od pet godina pa se isto nije moglo poništiti, Vrhovni sud taj prigovor nije prihvatio navodeći kako se dopunjeni i djelomično izmijenjeni dotadašnji članak 31. Zakona o izvlaštenju (članak 7. stavak 1. ZID ZI) ne primjenjuje na konkretan slučaj. To je obrazložio time što će se prema članku 15. stavku 1. ZID ZI postupci započeti do stupanja na snagu ZID ZI dovršiti po odredbama Zakona o izvlaštenju, a tim odredbama nije bio propisan rok unutar kojeg će se poništiti rješenje o eksproprijaciji, kao što ni među iznimkama od primjene Zakona o izvlaštenju nije propisano da se pravomoćno rješenje o eksproprijaciji neće poništiti po isteku pet godina od dana pravomoćnosti rješenja o izvlaštenju.

Pravna stajališta, navedena u osporenoj presudi Vrhovnog suda zasnivaju se na ustavnopravno prihvatljivom tumačenju i primjeni mjerodavnog materijalnog prava. Ustavni sud utvrđuje da je nadležni sud, polazeći od činjeničnog stanja utvrđenog u provedenom dokaznom postupku, obrazložio svoja stajališta iznesena u osporenoj presudi, za koja je nedvojbeno da nisu posljedica proizvoljnog tumačenja i samovoljne primjene mjerodavnog materijalnog prava.

5. U ustavnoj tužbi podnositelj je istaknuo povredu ustavnog prava na pravično suđenje, zajamčenog člankom 29. stavkom 1. Ustava. Pozivajući se na taj članak Ustava, podnositelj se u osnovi žali na ishod postupka.

Sadržaj ustavnog prava na pravično suđenje ograničen je na postupovna jamstva pravičnog suđenja pa Ustavni sud, ocjenjujući navode ustavne tužbe sa stajališta tog ustavnog prava, ispituje eventualno postojanje postupovnih povreda u postupcima pred sudovima te na temelju toga, sagledavajući postupak kao jedinstvenu cjelinu, ocjenjuje je li postupak bio vođen na način koji je podnositelju osigurao pravično suđenje.

Uvidom u spis Ureda državne uprave u Primorsko-goranskoj županiji, Ureda za imovinsko-pravne poslove Rijeka, Ispostava Krk, Ustavni sud je utvrdio da su osporene odluke donijela zakonom ustanovljena tijela upravne i sudske vlasti unutar svoje nadležnosti, u pravilno i zakonito provedenom postupku. Podnositelju je bilo omogućeno sudjelovati u postupku i pratiti tijek postupka, ulagati pravne lijekove i poduzimati druge zakonom dopuštene postupovne radnje.

Sagledavajući postupak koji je prethodio ustavnosudskom kao jedinstvenu cjelinu, Ustavni sud utvrđuje da je isti vođen na način koji je podnositelju osigurao pravično suđenje.

6. Člankom 48. Ustava, na čiju povredu podnositelj također upućuje u ustavnoj tužbi, štiti se pravo vlasništva.

Ustavni sud navedeno pravo na ustavnopravnoj razini štiti na način da priječi tijelima državne vlasti ograničavanje ili oduzimanje tog prava, osim ako je ograničavanje ili oduzimanje zasnovano na zakonu. U slučaju zadiranja u vlasništvo od strane drugih pravnih subjekata (fizičkih ili pravnih osoba) radi se, u pravilu, o imovinskim sporovima privatnog prava. Ustavni sud ispituje i takvu odluku sudbene i druge vlasti kad ocijeni da je osporena odluka, prosuđujući je kroz zaštitu ljudskih prava i temeljnih sloboda zajamčenih Ustavom, utemeljena na nepravilnom ili neprihvatljivom pravnom stajalištu.

Polazeći od navoda iz točke 4. obrazloženja ove odluke, ocjena je Suda da podnositelju nije povrijeđeno ustavno pravo zajamčeno člankom 48. Ustava.

7. Budući da podnositelj u ustavnoj tužbi nije naveo razloge zbog kojih smatra povrijeđenim ustavna prava zajamčena člankom 49. i člankom 50. Ustava, kao i činjenicu da su osporene presude utemeljene na mjerodavnim odredbama materijalnog i postupovnog prava, Ustavni sud ocjenjuje da podnositelju nisu povrijeđena ustavna prava zajamčena naznačenim člancima Ustava.

8. Članak 26. Ustava nije mjerodavan u ovom slučaju (stav Ustavnog suda izražen u odluci broj: U-III-884/2004, objavljenoj u »Narodnim novinama« broj 2/05.), a članak 3. Ustava ne sadrži ljudska prava i temeljne slobode zajamčene Ustavom, koje se štite u ustavnosudskom postupku pokrenutom ustavnom tužbom na temelju članka 62. stavka 1. Ustavnog zakona.

9. Slijedom navedenog, temeljem članaka 73. i 75. Ustavnog zakona, odlučeno je kao u izreci.

10. Odluka o objavi temelji se na članku 29. Ustavnog zakona.

Broj: U-III-444/2008
Zagreb, 2. prosinca 2009.

USTAVNI SUD REPUBLIKE HRVATSKE

Predsjednica Vijeća
mr. sc. Nevenka Šernhorst, v. r.

Odluka, NN 158/2009-3955