## Odluka Ustavnog suda Republike Hrvatske broj: U-IIIA-1033/2003 od 9. lipnja 2004. godine

### NN 93/2004 (9.7.2004.), Odluka Ustavnog suda Republike Hrvatske broj: U-IIIA-1033/2003 od 9. lipnja 2004. godine

# USTAVNI SUD REPUBLIKE HRVATSKE

1767

Ustavni
sud Republike Hrvatske, u Drugom vijeću za odlučivanje o ustavnim tužbama, u
sastavu sudac Jasna Omejec, predsjednik Vijeća, te suci Marijan Hranjski, Mario
Kos, Ivan Mrkonjić, Emilija Rajić i Vice Vukojević, članovi Vijeća, odlučujući
o ustavnoj tužbi M. R. iz S., na sjednici održanoj dana 9. lipnja 2004. godine,
jednoglasno je donio

## ODLUKU

I.
Ustavna tužba se odbija.

II.
Pretpostavke iz članka 63. stavka 1. Ustavnog zakona o Ustavnom sudu Republike
Hrvatske (»Narodne novine«, broj 49/02. – pročišćeni tekst) nisu ispunjene.

Obrazloženje

1.
Podnositeljica ustavne tužbe, na temelju odredbe članka 63. Ustavnog zakona o
Ustavnom sudu Republike Hrvatske (»Narodne novine«, broj 49/02. – pročišćeni
tekst, u daljnjem tekstu: Ustavni zakon), podnijela je dana 29. siječnja 2004.
godine ustavnu tužbu zbog nedonošenja sudske odluke u razumnom roku.

Predlaže
da Ustavni sud odredi rok za donošenje presude u predmetu koji se vodi pred
Upravnim sudom Republike Hrvatske, pod poslovnim brojem: Us-10811/2001.

ČINJENICE VAŽNE ZA USTAVNOSUDSKI POSTUPAK

2.
Ustavni sud je u postupku pokrenutom ustavnom tužbom, primjenom članka 63.
Ustavnog zakona, uvidom u spis Upravnog suda Republike Hrvatske, broj:
Us-10811/2001 utvrdio činjenice koje su pravno relevantne za odlučivanje o povredi
ustavnog prava podnositeljice, zajamčenog člankom 29. stavkom 1. Ustava
Republike Hrvatske.

Dana 11. listopada 2001. godine podnositeljica je
podnijela tužbu Upravnom sudu Republike Hrvatske protiv rješenja Hrvat­skog
zavoda za mirovnsko osiguranje, Središenje službe u Zagrebu, klasa:
140-03/01-01/OB, 03153830596, urbroj: 341-99-03/01/011035 od 19. kolovoza 2001.
godine, kojim je odbijena njena žalba protiv rješenja Hrvatskog zavoda za
mirovinsko osiguranje, Područne službe u Šibeniku, klasa: 140.02-00-01, urbroj:
341-19-02/1, broj: 6533 od 4. lipnja 2001. godine, a kojim je odbijen njen
zahtjev za priznavanjem prava na obiteljsku mirovinu.

Dana
18. ožujka 2004. godine Upravni sud Republike Hrvat­ske donio je presudu kojom
je uvažio tužbu podnositeljice i poništio osporeno rješenje.

OČITOVANJE
UPRAVNOG SUDA REPUBLIKE HRVATSKE

3. Na
temelju članka 69. stavka 1. alineje 2. Ustavnog zakona, Ustavni sud je zatražio
od Upravnog suda Republike Hrvatske da se izjasni o navodima ustavne tužbe.

Upravni sud Republike Hrvatske je dana 5. travnja
2004. godine dostavio ovom Sudu svoje očitovanje u kojemu je navedena
kronologija postupanja u predmetu. Uz očitovanje Sudu je dostavljena i presuda
tog suda.

PRAVO
VAŽNO ZA USTAVNOSUDSKI POSTUPAK

4.
Odredbom članka 29. stavka 1. Ustava Republike Hrvat­ske, propisano je
sljedeće:

Svatko
ima pravo da zakonom ustanovljeni neovisni i nepristrani sud (...) u razumnom
roku odluči o njegovim pravima i obvezama (...).

Odredbom
članka 63. Ustavnog zakona propisano je slje­deće:

(1)
Ustavni sud će pokrenuti postupak po ustavnoj tužbi i prije no što je iscrpljen
pravni put, u slučaju kad o pravima i obvezama stranke (...) nije u razumnom
roku odlučio sud (...).

(2) U
odluci kojom usvaja ustavnu tužbu zbog nedonošenja akta u razumnom roku iz
stavka 1. ovoga članka, Ustavni sud će nadležnom sudu odrediti rok za donošenje
akta kojim će taj sud meritorno odlučiti o pravima i obvezama (...)
podnositelja. Rok za donošenje akta počinje teći idućeg dana od dana objave
odluke Ustavnog suda u »Narodnim novinama«.

(3) U
odluci iz stavka 2. ovoga članka Ustavni sud će odrediti primjerenu naknadu
koja pripada podnositelju zbog povrede njegova ustavnog prava koju je sud
učinio kada o pravima i obvezama podnositelja (...) nije odlučio u razumnom
roku. Naknada se isplaćuje iz državnog proračuna u roku od tri mjeseca od dana
podnošenja zahtjeva stranke za njezinu isplatu.

*Ustavna
tužba nije osnovana.*

5.
Povredu ustavnog prava na donošenje sudske odluke u razumnom roku Ustavni sud
razmatra u svjetlu osobitih okolnosti svakog pojedinog slučaja.

Razmatranjem
razloga ustavne tužbe podnositelja i uvida u spis Upravnog suda Republike
Hrvatske, broj: Us-10811/2001 Ustavni sud je utvrdio da se u ovom slučaju nisu
ostvarile pretpostavke za njegovo postupanje u smislu odredbe članka 63.
Ustavnog zakona.

Svoju
odluku Ustavni sud obrazlaže sljedećim utvrđenjima:

5.1. DULJINA SUDSKOG POSTUPKA

Zakon o
potvrđivanju Konvencije za zaštitu ljudskih prava i temeljnih sloboda i
protokola br. 1, 4, 6, 7 i 11 uz Konvenciju za zaštitu ljudskih prava i
temeljnih sloboda (»Narodne novine« – Međunarodni ugovori, broj 18/97., 6/99. –
pročišćeni tekst i 8/99. – ispravak, u daljnjem tekstu: Zakon o potvrđivanju
Konvencije) stupio je na snagu 5. studenoga 1997. godine.

Od dana stupanja na snagu Zakona o potvrđivanju
Konvencije, odredbe Konvencije za zaštitu ljudskih prava i temeljnih sloboda
Vijeća Europe (u daljnjem tekstu: Europska konvencija) čine, temeljem članka
140. Ustava Republike Hrvatske, dio unutarnjeg pravnog poretka Republike
Hrvatske. Dio unutarnjeg pravnog poretka Republike Hrvatske od tog dana čini i
odredba članka 6. stavka 1. Europske konvencije pod nazivom »Pravo na pošteno
suđenje« koja, između ostaloga, propisuje sljedeće:

Radi utvrđivanja svojih prava i obveza građanske
naravi (...) svatko ima pravo da zakonom ustanovljeni neovisni i nepristrani
sud (...) u razumnom roku ispita njegov slučaj.

Pravo na donošenje sudske odluke u razumnom roku čini
dio unutarnjeg pravnog poretka Republike Hrvatske od dana stupanja na snagu
Zakona o potvrđivanju Konvencije (5. studenoga 1997. godine). Pravo na
donošenje sudske odluke u razumnom roku je ustavno pravo u Republici Hrvatskoj
od 9. studenoga 2000. godine (dana proglašenja Promjena Ustava). Ispitivanje
razumnosti trajanja sudskih postupaka prije 5. studenoga 1997. godine, u
pravilu, ne bi moglo biti predmetom ustavnosudskih postupaka temeljenih na članku
63. Ustavnog zakona, jer u dotadašnjem pravnom poretku Republike Hrvatske takvo
pravo nije postojalo.

Postupak
pred Upravnim sudom Republike Hrvatske zapo­čeo je podnošenjem tužbe od strane
podnositeljice 11. listopada 2001. godine. Ustavna tužba je podnesena 24. ožujka
2003. godine, a do tog dana sudski postupak nije bio okončan pa Ustavni sud
utvrđuje da je do dana podnošenja ustavne tužbe postupak u ovom predmetu trajao
ukupno jednu (1) godinu, četiri (4) mjeseca i trinaest (13) dana.

5.2. POSTUPANJE NADLEŽNOG
SUDA

Ustavni
sud je utvrdio da je u razmatranom razdoblju Upravni sud donio presudu kojom je
uvažio tužbu podnositeljice i ukinuo pobijano rješenje.

5.3. PONAŠANJE PODNOSITELJICE
USTAVNE TUŽBE (TUŽITELJA U SUDSKOM POSTUPKU)

Podnositeljica
ustavne tužbe, kao tužiteljica u sudskom postupku, prema utvrđenju Ustavnog
suda, svojim ponašanjem, nije doprinijela duljini sudskog postupka.

5.4. SLOŽENOST SUDSKOG
PREDMETA

Ustavni
sud ocjenuje da se u konkretnom slučaju radi o složenoj sudskoj stvari.

6. Slijedom iznijetog,Ustavni sud ocjenjuje
da se trajanje sudskog postupka od jedne godine, četiri mjeseca i trinaest dana
ne može smatrati prekoračenjem razumnog roka. Stoga, Ustavni sud utvrđuje da
podnositeljici nije povrijeđeno ustavno pravo da zakonom ustanovljeni neovisni
i nepristrani sud u razumnom roku odluči o njenim pravima ili obvezama, koje je
zajamčeno člankom 29. stavkom 1. Ustava Republike Hrvatske.

7. Stoga je, temeljem odredaba članaka 73. i 75.
Ustavnog zakona, odlučeno kao u izreci.

Broj: U-IIIA-1033/2003
Zagreb, 9. lipnja 2004.

USTAVNI SUD REPUBLIKE HRVATSKE

Predsjednik Vijeća
**dr. sc.** **Jasna Omejec,** v. r.

Odluka, NN 93/2004-1767