## Rješenje Ustavnog suda Republike Hrvatske broj: U-I-143/1995 od 15. veljače 1995.

### NN 11/1995 (17.2.1995.), Rješenje Ustavnog suda Republike Hrvatske broj: U-I-143/1995 od 15. veljače 1995.

# USTAVNI SUD REPUBLIKE HRVATSKE

Ustavni sud Republike Hrvatske, u sastavu Jadranko Crnić, predsjednik
Suda, te suci Zdravko Bartovčak, dr. Velimir Belajec, dr. Nikola
Filipović, mr. Vojislav Kučeković, Jurica Malčić,
Ante Jelavić Mitrović, mr. Hrvoje Momčinović,
Ivan Marijan Severinac i Mladen Žuvela, u postupku ocjene suglasnosti zakona
s Ustavom, na sjednici održanoj dana 15. veljače 1995 godine, donio
je

## Rješenje

1. Ne prihvaća se prijedlog za ocjenu ustavnosti i članka
16. stavak 2. Zakona o Državnom sudbenom vijeću ("Narodne novine",
broj 58/1993) koji je u ime Vrhovnog suda Republike Hrvatske podnio Milan
Vuković, predsjednik Vrhovnog suda Republike Hrvatske.

2. Ovo rješenje objavit će se u "Narodnim novinama"
. Obrazloženje: Milan Vuković, predsjednik Vrhovnog suda Republike
Hrvatske podnio je u ime Vrhovnog suda Republike Hrvatske prijedlog da
se pokrene postupak za ocjenu ustavnosti članka 16. stavak 2. Zakona
o Državnom sudbenom vijeću i to dijela koji glasi "prijedlog
Vlade Republike Hrvatske" Ta odredba u cjelini glasi: "Predsjednika
Vrhovnog suda Republike Hrvatske Vijeće imenuje bez objavljivanja
slobodnog mjesta predsjednika suda i poskupka propisanog člankom
17. ovoga Zakona, na prijedlog Vlade Republike Hrvatske"

Prijedlog obrazlaže: "Prihvaćajući demokratska dostignuća
zemalja sa najvećim stupnjem demokracije, osobito zemalja koje su
se opredijelile za izgradnju svojih država kao demokratskih pravnih država,
Hrvatska je čl. 4. Ustava Republike Hrvatske, koji je proglašen
i stupio na snagu 22. prosinca 1990. godine ("Narodne novine",
br. 56/90, od 22. XII. 1990 godine) prihvatila načelo diobe vlasti
kao osnov ustroja svoje državne vlasti i odredila: "U Republici Hrvatskoj
državna je vlast ustrojena na načelu diobe vlasti na zakonodavnu,
izvršnu i sudbenu".

To načelo Ustav dosljedno slijedi u članku 115. gdje se
u stavku 2. jasno kaže: "Sudbena vlast je samostalna i neovisna"
S druge strane u članku 107. Ustav izričito navodi koje su
ovlasti i što radi Vlada Republike Hrvatske te kaže "Vlada Republike
Hrvatske obavlja izvršnu vlast u skladu s Ustavom i zakonom" Međutim,
Zakon o Državnom sudbenom vijeću u članku 16, stavak 2. propisuje:
"Predsjednika Vrhovnog suda Republike Hrvatske Vijeće imenuje
bez objavljivanja slobodnog mjesta predsjednika suda i postupka propisanog
člankom 17. ovoga Zakona, na prijedlog Vlede Republike Hrvatske".
(Gotov citat). Prema tome to je očito protuustavno ovlaštenje Vladi
Republike Hrvatske da ona predlaže Državnom sudbenom vijeću osobu
za Predsjednika Vrhovnog suda Republike Hrvatske. To je više protuustavno
ako imamo u vidu odredbe članka 89. Ustava Republike Hrvatske gdje
se propisuje da predsjednika Vlade Republike Hrvatske imenuje Predsjednik
Republike Hrvatske, a na njegov prijedlog, i ministre u Vladi Republike
Hrvatske, pa je i smješno da oni, koje imenuje Predsjednik Republike Hrvatske,
kod Ustavnog utvrđenja načela diobe vlasti (čl. 4. )
i utvrđenja u čl. 115. st. 2. "Sudbena vlast je samostalna
i neovisna, dakle da kod toga izvršna vlast najdirektnije se miješa u sudbenu
vlast protivno i u Ustavu utvrđene nadležnosti Vlade Republike Hrvatske
- čl. 107. i protivno cijelom opredjeljenju našeg Ustava za takav
način miješanja jedne vlasti u drugu, dovodeći sudbenu vlast
u zavisnost od izvršne vlasti, bez obzira što se radi samo o tom činu
miješanja, jer se time grubo narušava osnovno ustavno opredjeljenje Republike
Hrvatske o samostalnosti i neovisnosti sudbene vlasti kao i ravnopravnosti
triju vlasti na kojima je ustrojena državna vlast u Republici Hrvatskoj.
Smatramo da je jedino moguće, pozivom na članak 94. Ustava
Republike Hrvatske, to pravo predlaganja dati Predsjedniku Republike Hrvatske,
kao što je to i u nekim drugim zemljama Zapada o kojem prijedlogu bi onda
odlučivalo Državno sudbeno vijeće." Prijedlog se ne prihvaća.
Točno se u prijedlogu ističe da je u Republici Hrvatskoj
državna vlast ustrojena na načelu diobe vlasti na zakonodavnu, izvršnu
i sudbenu (članak 4. Ustava). Točno se citira i odredba članka
115. stavak 2. Ustava prema kojoj je sudbena vlast samostalna i neovisna.
Nije pogrešno citirana ni odredba članka 107. Ustava u kojem se
navodi da Vlada Republike Hrvatske obavlja izvršnu vlast u skladu s Ustavom
i zakonom Pogrešan je, međutim, zaključak koji iz toga izvodi
predlagatelj o protuustavnom ovlaštenju Vladi Republike Hrvatske da ona
predlaže Državnom sudbenom vijeću osobu za predsjednika Vrhovnog
suda Republike Hrvatske (osporeni dio članka 16 stavak 2. Zakona).
Osobito je proizvoljan zaključak da je riječ o smiješnoj
normi i da se time grubo narušava osnovno ustavno opredjeljenje Republike
Hrvatske o ravnopravnosti triju vlasti.

Ustavnu odredbu o trodiobi vlasti ne treba mehanički shvatiti
i tumačiti. Svrha primjene načela o diobi vlasti jest sprječavanje
koncentracije ovlaštenja i političke moći (samo) unutar jednog
organa (državne vlasti). Ostvarenju te svrhe u suvremenim ustavnim sistemima
različito se prilazi, a svodi se na povjeravanje osnovnih državnih
funkcija različitim državnim organima, pri čemu su odnosi
između državnih organa koji obavljaju različite državne funkcije
vrlo različito uspostavljeni u pojedinim državama. U našem sistemu
trodiobe vlasti one se uzajamno nadziru i ograničavaju, ali se i
prožimaju. Primjera za tu uzajamnu isprepletenost, nadzor i ograničavanje
u Ustavu nalazimo vrlo često: predsjednika i članove Državnog
sudbenog vijeća predlaže Županijski, a bira Zastupnički dom
Sabora, dakle, zakonodavna državna vlast; ta vlast (Županijski dom), odlučuje
u drugom stupnju u postupku razrješenja sudačke dužnosti; izvršna
vlast (Vlada Republike Hrvatske), predlaže Državnom sudbenom vijeću
kandidata za državnog odvjetnika Republike Hrvatske; zakonodavna vlast
(Sabor), donosi propise o organizaciji, nadležnostima i postupanju sudbene
vlasti; izvršna vlast (nadležno ministarstvo), bitno utječe na obavljanje
poslova sudske uprave; sudbena vlast je nadležna nadzirati zakonitost akata
izvršne vlasti itd.

Uostalom u tom istom osporenom Zakonu nalazimo i odredbe prema kojima
Vlada Republike Hrvatske ili ministar pravosuđa mogu podnijeti zahtjev
za pokretanje postupka zbog počinjenog teškog disciplinskog djela
za suca ili predsjednika suda pa i predsjednika Vrhovnog suda Republike
Hrvatske (predlagatelj ne predlaže pokretanje postupka ocjene ustavnosti
ovih odredbi - članak 23. Zakona). Kada bi doista bila rijeć
o trodiobi vlasti na način kako je shvaća predlagatelj, onda
bi teško mogao biti objašnjiv položaj Ustavnog suda Republike Hrvatske
koji nije svrstan niti u jednu od triju vlasti, a nadzire sve tri državne
vlasti u pogledu ustavnosti i zakonitosti, dakako samo u nadležnostima
utvrđenim Ustavom. Ustavni sud hijerarhijski ipak nije iznad njih a
niti je njihov dio.

Valja stoga zaključiti da prijedlog nije osnovan pa je stoga
riješeno kako u izreci pod 1 temeljem članka 19. Ustavnog zakona
o Ustavnom sudu Republike Hrvatske ("Narodne novine", br. 13/1991).
Odredba o objavi rješenja pod 2. izreke zasnovana je na odredbi članka
20. Ustavnog zakona o Ustavnom sudu Republike Hrvatske.

Broj: U-I-143/ 1995

Zagreb, 15. veljače 1995.

USTAVNI SUD REPUBLIKE HRVATSKE

Predsjednik

**Jadranko Crnić,** v. r.

---

[![](../../TipkaPočStr.GIF)](http://www.nn.hr/Narodne.htm)
[![](../../TSluzGl.GIF)](http://www.nn.hr/Glasilo/index.htm)
[![](../../TPretra.GIF)](http://www.nn.hr/search/iaquery.exe)
![](../../TElPosta.GIF)

Rješenje, NN 11/1995-223