## Odluka Ustavnog suda Republike Hrvatske broj: U-IIIA-5527/2011 od 6. veljače 2013.

### NN 19/2013 (18.2.2013.), Odluka Ustavnog suda Republike Hrvatske broj: U-IIIA-5527/2011 od 6. veljače 2013.

USTAVNI SUD REPUBLIKE HRVATSKE

332

Ustavni sud Republike Hrvatske, u Prvom vijeću za odlučivanje o ustavnim tužbama, u sastavu sudac Antun Palarić, predsjednik Vijeća, te suci Marko Babić, Slavica Banić, Mario Jelušić, Ivan Matija i Duška Šarin, članovi Vijeća, odlučujući o ustavnoj tužbi koju je podnio Đ. P. M. iz R. I., kojeg zastupa S. B., odvjetnica u R., na sjednici održanoj 6. veljače 2013. jednoglasno je donio

ODLUKU

I. Ustavna tužba se usvaja.

II. Vrhovni sud Republike Hrvatske dužan je donijeti odluku u predmetu koji se pred tim sudom vodi pod brojem: Rev-x-1250/11 u najkraćem mogućem roku, ali ne duljem od šest (6) mjeseci, računajući od prvog idućeg dana nakon objave ove odluke u »Narodnim novinama«.

III. Na temelju članka 63. stavka 3. Ustavnog zakona o Ustavnom sudu Republike Hrvatske (»Narodne novine« broj 99/99., 29/02. i 49/02. – pročišćeni tekst), podnositelju ustavne tužbe Đ. P. M. iz R. I., V. B. 3, T. određuje se primjerena naknada zbog povrede ustavnog prava iz članka 29. stavka 1. Ustava Republike Hrvatske (»Narodne novine« broj 56/90., 135/97., 113/00., 28/01. i 76/10.) u iznosu od 28.500,00 kuna.

IV. Naknada iz točke III. izreke ove odluke bit će isplaćena iz državnog proračuna u roku od tri (3) mjeseca od dana podnošenja zahtjeva podnositelja Ministarstvu pravosuđa Republike Hrvatske za njezinu isplatu.

V. Ova odluka objavit će se u »Narodnim novinama«.

Obrazloženje

1. Na temelju članka 63. Ustavnog zakona o Ustavnom sudu Republike Hrvatske (»Narodne novine« broj 99/99., 29/02. i 49/02. – pročišćeni tekst, u daljnjem tekstu: Ustavni zakon), podnositelj je 23. studenoga 2011. podnio ustavnu tužbu radi duljine parničnog postupka pokrenutog pred Općinskim sudom u Trogiru smatrajući da mu je povrijeđeno ustavno pravo na donošenje sudske odluke u razumnom roku zajamčeno člankom 29. stavkom 1. Ustava Republike Hrvatske (»Narodne novine« broj 56/90., 135/97., 113/00., 28/01. i 76/10.).

I. ČINJENICE VAŽNE ZA USTAVNOSUDSKI POSTUPAK

2. Ustavni sud je u postupku pokrenutom ustavnom tužbom, primjenom članka 63. Ustavnog zakona, na temelju navoda ustavne tužbe te uvida u preslik spisa Općinskog suda u Trogiru, utvrdio sljedeće pravno relevantne činjenice za odlučivanje o povredi ustavnog prava podnositelj zajamčenog člankom 29. stavkom 1. Ustava.

2.1. U razdoblju do 5. studenoga 1997., od kada se sukladno obrazloženju iz točke 4.1. ovog obrazloženja računa početak pravno relevantnog razdoblja za odlučivanje o povredi prava podnositelja na suđenje u razumnom roku, provedene su sljedeće pravne radnje:

– parnični postupak pokrenut je 20. srpnja 1984. pred Općinskim sudom u Trogiru tužbom podnositelja i (sada pok.) T. F.;

– u prvostupanjskom postupku provedeno je više ročišta za glavnu raspravu te je sud odlučio o tužbenom zahtjevu presudom broj: P-360/84 od 26. veljače 1987. U povodu žalbe predmet se nastavio voditi pred Okružnim sudom u Splitu koji je rješenjem broj: Gž-1726/87 od 3. srpnja 1987. prvostupanjsku presudu ukinuo i predmet vratio sudu prvog stupnja na ponovni postupak;

– u ponovnom postupku prvostupanjski sud održao je više ročišta za glavnu raspravu, u dva navrata proveo je očevid na licu mjesta uz prisustvo vještaka geometra, zatim proveo je dokaz saslušanjem vještaka te je odlučio o dva prijedloga za izdavanje privremene mjere. U ovom razdoblju posljednja radnja suda (očevid na licu mjesta) izvršena je 24. ožujka 1993.

2.2. U razdoblju nakon 5. studenoga 1997., u postupku su poduzete sljedeće radnje relevantne za odlučivanje o pravima i obvezama podnositelja:

– na ročištu održanom 17. rujna 1998. tužiteljima je naloženo da preciziraju tužbeni zahtjev te da označe nasljednike prvotuženika;

– na ročištu održanom 17. studenoga 1998. sud je odredio provođenje dokaza očevidom na licu mjesta;

– na ročištu održanom 16. ožujka 1999. glavna rasprava je odgođena na prijedlog tužitelja;

– na ročištu zakazanom za 5. svibnja 1999., sud je odredio prekid postupka;

– podneskom od 9. veljače 2000. tužitelji su sud izvijestili da je iza smrti drugotuženika proveden ostavinski postupak te su označili nasljednike drugotuženika;

– na ročištu održanom 18. travnja 2000. glavna rasprava je odgođena;

– očevid na licu mjesta održan je 29. svibnja 2000. te je vještaku geometru naloženo da izradi skicu lica mjesta;

– dopisom od 18. rujna 2000. sud je vještaka pozvao da postupi po zapisniku od 29. svibnja 2000. i sudu dostavi izrađenu skicu lica mjesta, što je vještak i učinio podneskom od 10. listopada 2000.;

– na ročištu održanom 5. prosinca 2000. određeno je saslušanje vještaka;

– na ročištu održanom 18. siječnja 2001. sud je proveo dokaz saslušanjem vještaka te mu je naložio da izradi dopunsku skicu lica mjesta;

– na ročištu održanom 21. lipnja 2001. tužiteljima je naloženo preciziranje tužbenog zahtjeva;

– na ročištu održanom 2. listopada 2001. glavna rasprava je odgođena;

– na ročištu održanom 16. siječnja 2002. određeno je provođenje dokaza saslušanjem tužene;

– zbog nepristupa uredno pozvane tužene, na ročištu 13. veljače 2002. glavna rasprava je odgođena;

– na ročištu održanom 4. travnja 2002. glavna rasprava je zaključena;

– protiv odluke suda broj: P-816/87 od 4. travnja 2002. tužitelji su 21. kolovoza 2002., a tuženici 23. kolovoza 2002. izjavili žalbu;

– na ročištu održanom 23. listopada 2002. tuženici T. B. i A. T. oslobođeni su od plaćanja sudskih pristojbi u ovoj pravnoj stvari;

– rješenjem Županijskog suda u Splitu broj: Gž-4157/02 od 3. listopada 2003. prvostupanjska presuda je ukinuta i predmet je vraćen na ponovni postupak;

– na ročištu održanom 12. svibnja 2004. sud je odredio prekid postupka zbog nastupa smrti drugotužene;

– podneskom od 13. svibnja 2004. sud je obaviješten o nasljedniku drugotužene te je predloženo nastaviti postupak;

– na ročištu održanom 13. srpnja 2004. tužiteljima je naloženo da specificiraju tužbeni zahtjev;

– na ročištima održanim 28. lipnja 2005., 3. travnja 2006. i 28. travnja 2006. glavna rasprava je odgođena;

– na ročištu održanom 2. lipnja 2006. sud je odredio provođenje dokaza saslušanjem podnositelja i tuženika;

– na ročištu održanom 20. rujna 2006. glavna rasprava je zaključena, a ročište za objavu odluke suda održano je 4. listopada 2006.;

– protiv odluke suda broj: P-678/03 od 4. listopada 2006. tužitelji su 20. lipnja 2007. izjavili žalbu;

– rješenjem Županijskog suda u Varaždinu broj: Gž-546/08-2 od 1. listopada 2008. ukinuta je prvostupanjska odluka i predmet je vraćen sudu prvog stupnja na ponovni postupak;

– na ročištu održanom 10. ožujka 2009. glavna rasprava je odgođena dok je ročište zakazano za 22. travnja 2009. odgođeno;

– na ročištu održanom 20. svibnja 2009. tužitelji su pozvani na očitovanje o činjenicama i zakonskom osnovu tužbenog zahtjeva;

– na ročištu održanom 6. srpnja 2009. glavna rasprava je odgođena;

– na ročištu održanom 22. rujna 2009. tužba je povučena u odnosu na prvo, drugo i treće tuženika;

– na ročištu održanom 28. listopada 2009. glavna rasprava je zaključena;

– raspravnim rješenjem od 11. studenoga 2009. glavna rasprava je preotvorena;

– na ročištu održanom 25. siječnja 2010. glavna rasprava je zaključena, a ročište za objavu odluke suda održano je 8. veljače 2010.;

– protiv odluke suda broj: P-760/08 od 8. veljače 2010. tužitelji su 1. ožujka 2011. izjavili žalbu;

– presudom Županijskog suda u Splitu broj: Gžx-327/2011 od 26. svibnja 2011. žalba tužitelja odbijena je kao neosnovana;

– protiv drugostupanjske presude podnositelj je 26. listopada 2011. podnio reviziju;

– u trenutku odlučivanja o ustavnoj tužbi, predmet se nalazio kod Vrhovnog suda Republike Hrvatske (u daljnjem tekstu: Vrhovni sud) pod brojem: Rev-x 1250/11 radi odlučivanja o reviziji.

II. PRAVO VAŽNO ZA USTAVNOSUDSKI POSTUPAK

3. Mjerodavno pravo sadržano je u članku 29. stavku 1. Ustava.

Ustavna tužba je osnovana.

4. Svoju odluku Ustavni sud obrazlaže sljedećim utvrđenjima:

4.1. DULJINA SUDSKOG POSTUPKA

Parnični postupak pokrenut je 20. srpnja 1984. pred Općinskim sudom u Trogiru.

Duljina postupka uzima se u obzir od 5. studenoga 1997. kad je Zakonom o potvrđivanju stupila na snagu, u odnosu na Republiku Hrvatsku, Konvencija za zaštitu ljudskih prava i temeljnih sloboda i Protokoli broj 1, 4, 6, 7 i 11 uz Konvenciju za zaštitu ljudskih prava i temeljnih sloboda (»Narodne novine – Međunarodni ugovori« broj 18/97., 6/99. – pročišćeni tekst, 8/99. – ispravak, 14/02. i 1/06.; u daljnjem tekstu: Konvencija). Protokol broj 12 na snazi je u odnosu na Republiku Hrvatsku od 1. travnja 2005. (Zakon o potvrđivanju Protokola br. 12 uz Konvenciju za zaštitu ljudskih prava i temeljnih sloboda, »Narodne novine – Međunarodni ugovori« broj 14/02. i Objava o stupanju na snagu Protokola br. 12 uz Konvenciju za zaštitu ljudskih prava i temeljnih sloboda, »Narodne novine – Međunarodni ugovori« broj 9/05.), a Protokol broj 13 od 1. srpnja 2003. (Zakon o potvrđivanju Protokola br. 13 uz Konvenciju za zaštitu ljudskih prava i temeljnih sloboda, o ukidanju smrtne kazne u svim okolnostima, »Narodne novine – Međunarodni ugovori« broj 14/02. i Objava o stupanju na snagu Protokola br. 13 uz Konvenciju za zaštitu ljudskih prava i temeljnih sloboda, »Narodne novine – Međunarodni ugovori« broj 13/03.), a Protokol broj 14 od 1. lipnja 2010. (Zakon o potvrđivanju Protokola br. 14 uz Konvenciju za zaštitu ljudskih prava i temeljnih sloboda, o izmijeni nadzornog sustava Konvencije, »Narodne novine – Međunarodni ugovori« broj 1/06. i Objava o stupanju na snagu Protokola broj 14 uz Konvenciju za zaštitu ljudskih prava i temeljnih sloboda, »Narodne novine – Međunarodni ugovori« broj 2/10.).

U članku 6. stavku 1. Konvencije jamči se svakome pravo da radi utvrđivanja njegovih prava i obveza građanske naravi ili u slučaju podizanja optužnice za kazneno djelo protiv njega zakonom ustanovljeni neovisni i nepristrani sud u razumnom roku ispita njegov slučaj.

Ustavna tužba podnesena je 23. studenoga 2011., a do tog dana parnični postupak nije bio okončan. U trenutku odlučivanja o ustavnoj tužbi podnositelja postupak se vodio pred Vrhovnim sudom pod brojem: Rev-x 1250/11.

Slijedom navedenog, Ustavni sud utvrđuje da je do odluke Ustavnog suda o ustavnoj tužbi podnositelja sudski postupak trajao ukupno preko dvadeset i osam (28) godina, a od stupanja Konvencije na snagu do odluke Ustavnog suda petnaest (15) godina, dva (2) mjeseca i devetnaest (19) dana.

4.2. POSTUPANJE NADLEŽNOG SUDA

U pravno relevantnom razdoblju postupak se najprije vodio pred sudom prvog stupnja koji je odlučio o tužbenom zahtjevu. Zatim je postupak, u povodu žalbe, nastavljen pred drugostupanjskim sudom koji je usvojio žalbu, ukinuo prvostupanjsku odluku i predmet vratio sudu prvog stupnja na ponovni postupak.

U ponovnom postupku, prvostupanjski sud je ponovo proveo glavnu raspravu i odlučio o tužbenom zahtjevu međutim prvostupanjska odluka ponovo je ukinuta drugostupanjskim rješenjem donijetim u povodu žalbe, te je predmet vraćen na ponovno suđenje.

U ponovnom postupku glavna rasprava je provedena, odlučeno je o tužbenom zahtjevu te je predmet u povodu žalbe dostavljen drugostupanjskom sudu na odlučivanje.

Protiv drugostupanjske odluke podnositelj je podnio reviziju, koja je dostavljena Vrhovnom sudu na odlučivanje.

U trenutku odlučivanja o ustavnoj tužbi podnositelja, Vrhovni sud nije odlučio o reviziji.

4.3. PONAŠANJE PODNOSITELJA USTAVNE TUŽBE

(TUŽITELJA U PARNIČNOM POSTUPKU)

Podnositelj ustavne tužbe je, kao tužitelj u sudskom postupku, prema utvrđenju Ustavnog suda, svojim ponašanjem manjim dijelom doprinio duljini sudskog postupka. Naime, uvidom u presliku spisa a posebno očitovanje uredujućeg suca broj: 10 Su: 787/09 od 11. rujna 2009. utvrđeno je da su tužitelji tijekom postupka u više navrata postavljali i uređivali tužbeni zahtjev, zatim da su u više navrata otkazivali punomoć odvjetnicima te da su neposredno prije zakazanih ročišta opunomoćili drugog odvjetnika koji je potom zatražio primjereni rok radi očitovanja na dotadašnji tijek postupka, čemu je sud i udovoljio.

4.4. SLOŽENOST SUDSKOG PREDMETA

Ocjena je Ustavnog suda da se u konkretnom slučaju ne radi o pravnoj stvari čija bi složenost mogla opravdati utvrđenu duljinu sudskog postupka.

III. OCJENA USTAVNOG SUDA

5. Ustavni sud utvrđuje da se sudski postupak, u pravno relevantnom razdoblju, vodio više od petnaest (15) godina te da do donošenja odluke Ustavnog suda još uvijek nije dovršen.

Imajući u vidu ukupnu duljinu postupka, neučinkovito postupanje redovnih sudova kao i činjenicu što predmet još nije dovršen, Ustavni sud ocjenjuje da je podnositelju povrijeđeno pravo na pravično suđenje u dijelu koji se odnosi na razumnu duljinu postupka, zajamčeno člankom 29. stavkom 1. Ustava.

Stoga je u smislu članka 63. stavaka 1. i 2. Ustavnog zakona donijeta odluka kao pod točkama I. i II. izreke ove odluke.

6. Sukladno članku 63. stavku 3. Ustavnog zakona, odlučeno je kao u točkama III. i IV. izreke ove odluke.

Visinu naknade zbog povrede ustavnog prava na donošenje odluke u razumnom roku, Ustavni sud utvrđuje uzimajući u obzir okolnosti svakog pojedinog predmeta uz istodobno uvažavanje ukupnih gospodarskih i socijalnih prilika u Republici Hrvatskoj, kao i manji doprinos podnositelja duljini sudskog postupka.

7. Odluka o objavi (točka V. izreke) temelji se na članku 29. Ustavnog zakona.

8. Predsjednik Vrhovnog suda dužan je dostaviti Ustavnom sudu pisanu obavijest o datumima donošenja i otpreme odluke u roku od osam (8) dana od dana njene otpreme, a najkasnije osam (8) dana od isteka roka određenog u točki II. izreke ove odluke. Ovaj nalog temelji se na članku 31. stavcima 4. i 5. Ustavnog zakona.

Broj: U-IIIA-5527/2011

Zagreb, 6. veljače 2013.

USTAVNI SUD REPUBLIKE HRVATSKE

Predsjednik Vijeća

Antun Palarić, v. r.

Odluka, NN 19/2013-332