## Odluka Ustavnog suda Republike Hrvatske broj U-III-168/1996 od 14. siječnja 2000.

### NN 14/2000 (4.2.2000.), Odluka Ustavnog suda Republike Hrvatske broj U-III-168/1996 od 14. siječnja 2000.

# USTAVNI SUD REPUBLIKE HRVATSKE

Ustavni sud Republike Hrvatske, u Vijeću petorice za odlučivanje
o ustavnim tužbama, sastavljenom od dopredsjednika Suda dr.
sc. Petra Klarića, kao predsjednika Vijeća te sudaca
Jurice Malčića, mr. sc. Ivana Matije, Emilije Rajić,
i Milana Vukovića, dr. iur., kao članova Vijeća,
u postupku povodom ustavne tužbe »Z. z. e.« s.p.o.
Z., kojeg zastupa direktor dr. Z. M., na sjednici Vijeća
održanoj dana 14. siječnja 2000. godine, jednoglasno
je donio

## ODLUKU

1. Usvaja se ustavna tužba.

2. Ukida se rješenje Upravnog suda Republike Hrvatske, broj:
Us-3967/1994-2 od 30. kolovoza 1995. godine.

3. Predmet se vraća Upravnom sudu Republike Hrvatske na
ponovni postupak.

Obrazloženje

Pravodobnu i dopuštenu ustavnu tužbu, podnositelj je
putem svog zastupnika podnio u svezi s rješenjem Upravnog
suda Republike Hrvatske, broj: Us-3967/1994-2 od 30. kolovoza
1995. godine, kojim je odbačena tužba podnositelja
izjavljena protiv potvrde H. z. p., P. u. Z., broj: 05-07/92-06/718
od 13. svibnja 1994. godine. Navedenom potvrdom H. f. z. p., pozivom
na odredbu članka 13. Zakona o pretvorbi društvenih
poduzeća (»Narodne novine«, broj 19/91, 83/92,
94/93 i 2/92) dao je suglasnost podnositelju za provedenu pretvorbu
u dioničko društvo.

U slučaju spora glede provedene pretvorbe podnositelja,
naznačenom potvrdom H. f. z. p., uputom o pravnom lijeku,
mogućnost je pokretanja upravnog spora pred Upravnim sudom
Republike Hrvatske.

Sukladno navedenoj uputi podnositelj je pokrenuo upravni spor
pred Upravnim sudom Republike Hrvatske, međutim odlučujući
o tužbi podnositelja Upravni sud osporenim rješenjem
odbacio je istu kao nedopuštenu, obrazlažući da
predmetna potvrda nije upravni akt iz članka 6. stavka
2. Zakona o upravnim sporovima (»Narodne novine«, broj
53/91, 9/92 i 77/92).

Osporenim rješenjem Upravnog suda Republike Hrvatske, podnositelj
smatra da su povrijeđena prava Ustava Republike Hrvatske propisana
odredbama članka 19. stavka 2. kojim se zajamčuje
sudska kontrola zakonitosti pojedinačnih akata upravnih
vlasti i tijela koja imaju javne ovlasti i članka 48. stavka
1. kojim se jamči pravo vlasništva.

Ustavna tužba je osnovana.

Zakon o pretvorbi društvenih poduzeća (»Narodne
novine«, broj 19/91, 83/92, 95/93, 2/94 i 9/95), odredbom
članka 12. propisuje ovlaštenja A. kao nadležnog
upravnog tijela prilikom izdavanja suglasnosti za provođenje
pretvorbe poduzeća. Stavkom 4. istog članka utvrđeno
je da su rješenja donesena u postupku davanja suglasnosti
na pretvorbu konačni upravni akti, protiv kojih poduzeće
može pokrenuti upravni spor.

Uvidom u pribavljenu dokumentaciju, u ustavnosudskom postupku
utvrđeno je da potvrda H. f. z. p. u slučaju podnositelja,
izrekom ne navodi da je konačna, međutim iz sadržaja
upute o pravnom lijeku (kojom je isključena žalba,
ali omogućeno pokretanje upravnog spora), nedvojbeno se
zaključuje da se radi o konačnom upravnom aktu.

Nadalje, odredbom članka 13. Zakona o pretvorbi društvenih
poduzeća, pozivom na koju je sporna potvrda i izdata, propisuje
se da A., kao nadležno upravno tijelo u postupku pretvorbe
poduzeća koja imaju procijenjenu vrijednost od pet (5) milijuna
njemačkih maraka, obračunatu po srednjem tečaju
za tu valutu na dan kada se odluka o pretvorbi i propisana dokumentacija
dostave, ima ovlasti dati suglasnost na provedenu pretvorbu sukladno
uvjetima i na način propisan tim zakonom, s time da pri
tome nije potrebno donašati posebno rješenje. Također,
stavkom 4. istog članka propisano je da ako nadležno
upravno tijelo (A.) u roku od 60 dana od primitka odluke o pretvorbi
i priložene dokumentacije ne obavijesti poduzeće o
tome da je namjeravana pretvorba protivna ovom zakonu, smatra
se da nema primjedbi i pretvorba se može provesti onako kako
je to predočeno A.

Razvidno iz predmeta spisa, zaključuje se da H. f. za privatizaciju
u konkretnom slučaju, nije podnositelja obavijestio kako
ima primjedbi na predloženu pretvorbu, već je samo
izdao spornu potvrdu, gdje je točkom 1. izreke utvrđeno
da se daje suglasnost podnositelju na provedbu pretvorbe, sukladno
daljnjem sadržaju potvrde.

Nastavno, razmatrajući preostale točke izreke osporene
potvrde Ustavni sud je utvrdio da se istom odlučivalo o
pravima i obvezama podnositelja u pretvorbi. Dakle, svakako se
radi o upravnom aktu iz članka 6. stavka 2. Zakona o upravnim
sporovima.

Potvrda je donesena u smislu odredbe članka 12. Zakona
o pretvorbi društvenih poduzeća (ne pozivom na čl.
13. istog Zakona kako to navodi donositelj) i protiv takvog upravnog
akta osigurana je sudska kontrola akata državne uprave.

Osporenim rješenjem Upravnog suda Republike Hrvatske, upravo
je takva sudska kontrola zakonitosti upravnog akta, podnositelju
neosnovano uskraćena i povrijeđen je zakon na štetu
podnositelja.

Navedeno je rezultiralo povredom ustavnih prava na koje podnositelj
tužbom ukazuje.

Stajalište o identičnom slučaju podnositelja,
Ustavni sud Republike Hrvatske već je ranije zauzeo u odluci
broj: U-III-1080/1994 od 27. siječnja 1999. godine (»Narodne
novine«, broj 16/99).

Slijedom navedenog, pozivom na odredbe članaka 69., 72.
i 73. Ustavnog zakona o Ustavnom sudu Republike Hrvatske (»Narodne
novine«, broj 99/99), odlučeno je kao u izreci.

Broj: U-III-168/1996
Zagreb, 14. siječnja 2000.

USTAVNI SUD REPUBLIKE HRVATSKE

Predsjednik Vijeća
**dr. sc. Petar Klarić,** v. r.

Odluka, NN 14/2000-192