### NN 38/2016 (25.4.2016.), Odluka Ustavnog suda Republike Hrvatske broj: U-IIIA-5447/2013 od 30. ožujka 2016.

USTAVNI SUD REPUBLIKE HRVATSKE

1026

Ustavni sud Republike Hrvatske, u Prvom vijeću za odlučivanje o ustavnim tužbama, u sastavu sudac Antun Palarić, predsjednik Vijeća, te suci Marko Babić, Slavica Banić, Mario Jelušić, Aldo Radolović i Miroslav Šeparović, članovi Vijeća, odlučujući o ustavnoj tužbi koju je podnijelo CROATIA OSIGURANJE d.d. Zagreb, Filijala Zadar, koje zastupa punomoćnica Loreta Gabre, na sjednici održanoj 30. ožujka 2016. jednoglasno je donio

ODLUKU

I. Ustavna tužba se usvaja.

II. Vrhovni sud Republike Hrvatske dužan je donijeti odluku u predmetu koji se pred tim sudom vodi pod brojem: Revr-224/13 u najkraćem mogućem roku, ali ne duljem od šest (6) mjeseci, računajući od prvog idućeg dana nakon objave ove odluke u »Narodnim novinama«.

III. Na temelju članka 63. stavka 3. Ustavnog zakona o Ustavnom sudu Republike Hrvatske (»Narodne novine« broj 99/99., 29/02. i 49/02. – pročišćeni tekst), podnositelju ustavne tužbe, CROATIA OSIGURANJU d.d. Zagreb, Filijali Zadar, Obala kneza Branimira 20, 23000 Zadar, određuje se primjerena naknada zbog povrede ustavnog prava zajamčenog člankom 29. stavkom 1. Ustava Republike Hrvatske (»Narodne novine« broj 56/90., 135/97., 113/00., 28/01., 76/10. i 5/14.), u iznosu od 28.500,00 kn.

IV. Naknada iz točke III. izreke ove odluke bit će isplaćena iz državnog proračuna u roku od tri (3) mjeseca od dana podnošenja zahtjeva podnositelja Ministarstvu pravosuđa Republike Hrvatske za njezinu isplatu.

V. Ova odluka objavit će se u »Narodnim novinama«.

Obrazloženje

1. Podnositelj je 7. studenoga 2011. Županijskom sudu u Zagrebu podnio zahtjev za zaštitu prava na suđenje u razumnom roku zbog dugotrajnosti postupka koji se u parničnom predmetu broj: Pr-1334/00 (prije: Pn-6565/99) vodi pred Općinskim radnim sudom u Zagrebu (prije: Općinskim građanskim sudom u Zagrebu).

Županijski sud u Zagrebu se rješenjem broj: 66 Gzp-1265/11-4 od 6. lipnja 2013. oglasio stvarno nenadležnim te predmet ustupio Ustavnom sudu na daljnji postupak, pozivom na članak 27. Zakona o sudovima (»Narodne novine« broj 150/05., 16/07., 113/08. i 153/09.), budući da je utvrdio kako je spis u povodu revizije dostavljen Vrhovnom sudu Republike Hrvatske.

Zahtjev podnositelja za zaštitu prava na suđenje u razumnom roku smatra se ustavnom tužbom, podnesenom na temelju članka 63. Ustavnog zakona o Ustavnom sudu Republike Hrvatske (»Narodne novine« broj 99/99., 29/02. i 49/02. – pročišćeni tekst; u daljnjem tekstu: Ustavni zakon).

ČINJENICE VAŽNE ZA USTAVNOSUDSKI POSTUPAK

2. Ustavni sud je u postupku pokrenutom ustavnom tužbom, primjenom članka 63. Ustavnog zakona, na temelju navoda ustavne tužbe i uvida u presliku parničnog spisa Općinskog radnog suda u Zagrebu (u daljnjem tekstu: prvostupanjski sud) broj: Pr-1334/00 utvrdio pravno relevantne činjenice za odlučivanje o povredi ustavnog prava podnositelja, zajamčenog člankom 29. stavkom 1. Ustava.

Tužiteljica M. Š. je podnijela prvostupanjskom sudu (tada Općinskom sudu u Zagrebu) 27. rujna 1999. tužbu protiv podnositelja – Croatia osiguranja d.d. Zagreb (Podružnica Zadar), radi naknade štete zbog izgubljene zarade (u iznosu od 11.092,00 kuna) uslijed prometne nezgode koja se dogodila 12. rujna 1996. Predmet se vodio pod brojem: Pn-6565/99.

Prije navedenog parničnog postupka tužiteljica je protiv podnositelja podnijela i tužbu radi naknade materijalne i nematerijalne štete 5. svibnja 1997. (u iznosu od 43.000,00 kuna za pretrpljene fizičke bolove, pretrpljeni strah, duševne boli, tuđu njegu i pomoć), a koji je postupak okončan izvansudskom nagodbom te je tužiteljici isplaćen iznos od 20.830,00 kuna na ime cjelokupne materijalne i nematerijalne štete. Predmet se vodio pod brojem Pn-4211/97, u kojem je sud donio rješenje o povlačenju navedenog tužbenog zahtjeva 2. travnja 2001.

U parničnom postupku radi naknade štete zbog izgubljene zarade (broj: Pn-6565/99, kasnije: Pr-1334/00), podnositelj je dostavio odgovor na tužbu na ročištu održanom 9. svibnja 2000., na kojem je zatražena i dostava spisa od Republičkog fonda mirovinskog i invalidskog osiguranja, Područne službe Zadar.

Podnositelj je podneskom od 11. siječnja 2001. dopunio odgovor na tužbu.

Podneskom od 3. prosinca 2001. tužiteljica se očitovala na navode podnositelja.

Prvostupanjski sud je održao drugo ročište 4. prosinca 2001., na kojem je sud donio rješenje da će se provest vještačenje po vještaku za medicinu rada.

Prvostupanjski sud zaprimio je nalaz i mišljenje vještaka 23. siječnja 2002.

Tužiteljica je 9. svibnja 2002. dostavila sudu podnesak kojim se očitovala na nalaz i mišljenje vještaka.

Prvostupanjski sud je odgodio ročište zakazano za 7. studenoga 2002. za 26. studenoga 2002.

Podnositelj je prvostupanjskom sudu dostavio podnesak od 8. studenoga 2002., kojim se očitovao na nalaz i mišljenje vještaka od 23. siječnja 2002.

Na ročištu održanom 26. studenoga 2002. prvostupanjski sud je donio rješenje kojim je odlučeno da će se provesti dokaz saslušanjem vještaka te je odgodio ročište i sljedeće zakazao za dan 17. ožujka 2003.

Podneskom od 28. studenoga 2002. tužiteljica se očitovala na navode podnositelja (iz podneska od 8. studenoga 2002.).

Na ročištu održanom 17. ožujka 2003. proveden je dokaz saslušanjem vještaka.

Tužiteljica se podneskom od 5. svibnja 2003. očitovala na podnesak podnositelja od 22. travnja 2003.

Podneskom od 12. srpnja 2005. tužiteljica je od suda zatražila da izvanraspravnim rješenjem odredi provođenje financijskog vještačenja.

Prvostupanjski sud održao je ročište 10. travnja 2006., na kojem je naloženo tužiteljici da u spis dostavi podatke o ostvarenim prihodima kod svog poslodavca od 1. travnja 2002. pa nadalje, odlučeno da će se zatražiti priklop spisa RF MIORH-a te je naloženo podnositelju da na ime predujma za provođenje liječničkog vještačenja po liječniku medicine rada uplati određeni iznos.

Prvostupanjski sud održao je sljedeće ročište 8. veljače 2007. na kojem je podnositelj predložio da sud odredi liječničko vještačenje po traumatologu koji bi se očitovao na okolnost smanjenja životne i radne sposobnosti tužiteljice.

Tužiteljica je 11. travnja 2007. dostavila podnesak sudu, kojim se usprotivila dokaznom prijedlogu podnositelja.

Prvostupanjski sud je na ročištu 11. listopada 2007. donio rješenje o provođenju financijskog vještačenja te o provođenju novog vještačenja po vještaku medicine rada.

Nakon primitka nalaza i mišljenja vještaka od 23. siječnja 2008., tužiteljica je podneskom od 18. veljače 2008. podnijela prigovor sudu na navedeni nalaz i mišljenje.

Podnositelj je 19. veljače 2008. dostavio podnesak sudu u kojem je naveo da nema primjedbi na nalaz i mišljenje vještaka.

Prvostupanjski sud održao je ročište 9. lipnja 2008. na kojem je proveden dokaz saslušanjem vještaka, dok je na ročištu 11. rujna 2008. provedeno dopunsko saslušanje vještaka, kao i saslušanje drugog vještaka medicine rada te je tužiteljica predložila da sud provede, s obzirom na suprotna mišljenja saslušanih vještaka nadvještačenje po nadležnoj instituciji.

Hrvatski zavod za zdravstvenu zaštitu i sigurnost na radu dostavio je 30. ožujka 2009. sudu nalaz i mišljenje.

Podneskom od 19. svibnja 2009. podnositelj se očitovao na navedeni nalaz i mišljenje, dok se na navedeni nalaz i mišljenje tužiteljica očitovala podneskom od 20. svibnja 2009.

Podnositelj je sudu dostavio 14. srpnja 2009. podnesak kojim se očitovao na navode tužiteljice.

Prvostupanjski sud održao je ročište 14. svibnja 2010. na kojem je doneseno rješenje da zbog izmjene raspravnog suca glavna rasprava počinje iznova te je proveden dokaz saslušanjem vještaka, kao i dokaz saslušanjem tužiteljice.

Prvostupanjski sud je na prijedlog tužiteljice 19. srpnja 2010. zatražio od Doma zdravlja Zadarske županije podatke o primanjima koje bi tužiteljica ostvarila po osnovi rada u dežurstvu za razdoblje od listopada 1996. do dana slanja podataka.

Dom zdravlja Zadarske županije dostavilo je tražene podatke sudu podneskom od 10. studenoga 2010.

Tužiteljica je dostavila sudu podnesak od 11. veljače 2011., kojim se očitovala na navode Doma zdravlja.

Tužiteljica je zatražila od suda podnescima od 25. svibnja 2011. i 14. prosinca 2011. da od Doma zdravlja Zadarske županije zatraži dodatnu dostavu podataka radi specifikacije tužbenog zahtjeva.

Na ročištu održanom 10. veljače 2012. sud je donio rješenje kojim zbog izmjene raspravnog suca rasprava počinje iznova te na kojem je pozvana tužiteljica da u roku od 3 dana postavi konačni tužbeni zahtjev.

Na ročištu održanom 21. veljače 2012. tužiteljica je predala podnesak kojim je konačno precizirala tužbeni zahtjev te je sud donio rješenje o zaključenju glavne rasprave.

Na ročištu 7. ožujka 2012. prvostupanjski sud donio je i objavio presudu kojom je odbijen tužbeni zahtjev tužiteljice.

Tužiteljica je 28. svibnja 2012. podnijela žalbu na presudu prvostupanjskog suda.

Podnositelj je podneskom od 18. lipnja 2012. dostavio sudu odgovor na žalbu.

Županijski sud u Zagrebu (u daljnjem tekstu: drugostupanjski sud) donio je 16. listopada 2012. presudu broj: 24 Gžr-1397/12-2 kojom je odbijena žalba tužiteljice i potvrđena presuda prvostupanjskog suda.

Protiv drugostupanjske presude tužiteljica je 4. siječnja 2013. izjavila reviziju te je spis 27. veljače 2013. otpremljen Vrhovnom sudu Republike Hrvatske na daljnje postupanje.

PRAVO VAŽNO ZA USTAVNOSUDSKI POSTUPAK

3. Članak 29. stavak 1. Ustava glasi:

»Članak 29.

Svatko ima pravo da zakonom ustanovljeni neovisni i nepristrani sud pravično i u razumnom roku odluči o njegovim pravima i obvezama, ili o sumnji ili optužbi zbog kažnjivog djela.

(...)«

Ustavna tužba je osnovana.

4. Svoju odluku Ustavni sud obrazlaže sljedećim utvrđenjima:

4.1. DULJINA SUDSKOG POSTUPKA

Sudski postupak pokrenut je 27. rujna 1999. podnošenjem tužbe prvostupanjskom sudu, dok je postupak u odnosu na podnositelja, u smislu članka 194. Zakona o parničnom postupku (»Narodne novine« 53/91., 91/92., 112/99., 88/01., 117/03., 88/05., 2/07., 84/08., 96/08., 123/08. i 57/11.) započeo 9. svibnja 2000., kada je podnositelj dostavio sudu odgovor na tužbu.

Pred prvostupanjskim sudom parnični postupak je vođen do 7. ožujka 2012. kada je donesena presuda kojom je odbijen tužbeni zahtjev tužiteljice.

Postupak se u povodu žalbe tužiteljice protiv presude prvostupanjskog suda od 7. ožujka 2012. vodio pred drugostupanjskim sudom do 16. listopada 2012., kada je donesena presuda kojom se odbija žalba tužiteljice i potvrđuje presuda prvostupanjskog suda.

U povodu revizije tužiteljice Vrhovni sud do danas nije donio odluku.

Dakle, do dana donošenja odluke Ustavnog suda, navedeni parnični postupak i dalje je u tijeku (povodom revizije tužiteljice spis se nalazi od 27. veljače 2013. na Vrhovnom sudu Republike Hrvatske i vodi se pod brojem Revr-224/13).

Slijedom navedenog, Ustavni sud utvrđuje da je u konkretnom slučaju parnični postupak do dana odluke Ustavnog suda trajao ukupno petnaest (15) godina, deset (10) mjeseci i 21 dan.

4.2. POSTUPANJE NADLEŽNOG SUDA

U pravno relevantnom razdoblju, predmet se najprije vodio pred prvostupanjskim sudom, koji je od radnji relevantnih za odlučivanje o pravima i obvezama podnositelja, proveo više ročišta za glavnu raspravu (jedno od ročišta održao je 17. ožujka 2003., dok je sljedeće održano 10. travnja 2006.), na kojima je, među ostalim, proveo dokaze saslušanjem tužiteljice i predloženih vještaka te je odlučio o tužbenom zahtjevu.

U povodu žalbe izjavljene protiv prvostupanjske odluke, predmet je upućen drugostupanjskom sudu (Županijskom sudu u Zagrebu) na odlučivanje.

Do donošenja odluke Ustavnog suda postupak je još uvijek u tijeku (s obzirom da povodom revizije tužiteljice podnesene protiv presude drugostupanjskog suda od 16. listopada 2012. nije donesena odluka te se spis nalazi na Vrhovnom sudu Republike Hrvatske).

4.3. PONAŠANJE PODNOSITELJA USTAVNE TUŽBE (TUŽENIKA U PARNIČNOM POSTUPKU)

Podnositelj ustavne tužbe, kao tuženik u parničnom postupku, nije pridonio duljini trajanja postupka.

4.4. SLOŽENOST SUDSKOG PREDMETA

Prema ocjeni Ustavnog suda u konkretnom slučaju ne radi se o složenoj pravnoj stvari.

OCJENA USTAVNOG SUDA

5. Ustavni sud utvrđuje da se postupak u pravno relevantnom razdoblju vodio preko petnaest (15) godina i još nije dovršen, što ne udovoljava zahtjevu za suđenje u razumnom roku.

Imajući u vidu ukupnu duljinu postupka, neučinkovito postupanje sudova (naročito prvostupanjskog suda) te činjenicu da predmet još nije dovršen, Ustavni sud ocjenjuje da je podnositelju povrijeđeno pravo na pravično suđenje u dijelu koji se odnosi na razumnu duljinu postupka, zajamčeno člankom 29. stavkom 1. Ustava.

6. Sukladno članku 63. stavku 3. Ustavnog zakona, odlučeno je kao u točkama III. i IV. izreke ove odluke.

Visinu naknade zbog povrede ustavnog prava na donošenje odluke u razumnom roku, Ustavni sud utvrđuje uzimajući u obzir okolnosti svakog pojedinog predmeta uz istodobno uvažavanje ukupnih gospodarskih i socijalnih prilika u Republici Hrvatskoj.

7. Odluka o objavi (točka V. izreke) temelji se na članku 29. Ustavnog zakona.

8. Predsjednik Vrhovnog suda Republike Hrvatske dužan je dostaviti Ustavnom sudu pisanu obavijest o datumima donošenja i otpreme odluke u roku od osam (8) dana od dana njene otpreme, a najkasnije osam (8) dana od isteka roka određenog u točki II. izreke ove odluke. Ovaj nalog temelji se na članku 31. stavcima 4. i 5. Ustavnog zakona.

Broj: U-IIIA-5447/2013

Zagreb, 30. ožujka 2016.

USTAVNI SUD REPUBLIKE HRVATSKE

Predsjednik Vijeća

Antun Palarić, v. r.