## Odluka Ustavnog suda Republike Hrvatske broj: U-IIIVs-4295/2007 od 17. prosinca 2008.

### NN 10/2009 (23.1.2009.), Odluka Ustavnog suda Republike Hrvatske broj: U-IIIVs-4295/2007 od 17. prosinca 2008.

USTAVNI SUD REPUBLIKE HRVATSKE

240

Ustavni sud Republike Hrvatske, u Prvom vijeću za odlučivanje o ustavnim tužbama, u sastavu sudac Aldo Radolović, predsjednik Vijeća, te suci Snježana Bagić, Mario Kos, Davor Krapac, Duška Šarin i Nevenka Šernhorst članovi Vijeća, odlučujući o ustavnoj tužbi koju je podnijela S. J. iz S., na sjednici održanoj 17. prosinca 2008. godine, jednoglasno je donio

ODLUKU

I. Ustavna tužba se usvaja.

II. Ukida se rješenje Vrhovnog suda Republike Hrvatske broj: Kzp 6/07 od 20. rujna 2007. i predmet vraća tom sudu na ponovni postupak.

III. Vrhovni sud Republike Hrvatske dužan je donijeti novo rješenje u najkraćem mogućem roku, ali ne duljem od trideset (30) dana, računajući od prvog idućeg dana nakon objave ove odluke u »Narodnim novinama«.

IV. Ova odluka objavit će se u »Narodnim novinama«.

Obrazloženje

1. Podnositeljica je, na temelju članka 62. stavka 1. Ustavnog zakona o Ustavnom sudu Republike Hrvatske (»Narodne novine« broj 99/99., 29/02. i 49/02. – pročišćeni tekst, u daljnjem tekstu: Ustavni zakon) i u roku iz članka 64. Ustavnog zakona, podnijela 21. studenoga 2007. pravodobnu i dopuštenu ustavnu tužbu protiv rješenja Vrhovnog suda Republike Hrvatske broj: Kzp 6/07 od 20. rujna 2007. godine.

Navedenim rješenjem Vrhovni sud Republike Hrvatske odbio je zahtjev podnositeljice za zaštitu prava na suđenje u razumnom roku, budući da podnositeljica, oštećenica kao privatna tužiteljica u postupku pred Županijskim sudom u Splitu broj: Kio-154/03, nije postavila imovinskopravni zahtjev.

2. Podnositeljica smatra da joj je osporenim rješenjem Vrhovnog suda Republike Hrvatske povrijeđeno ustavno pravo na suđenje u razumnom roku, zajamčeno člankom 29. stavkom 1. Ustava Republike Hrvatske.

U opširnoj ustavnoj tužbi podnositeljica iznosi činjenice i nabraja, te ukratko obrazlaže više različitih postupaka u kojima je podnositeljica sudjelovala, a koji su prethodili ustavnosudskom postupku. Smatra da Županijski sud u Splitu u predmetu broj: Kio-154/03 nije odlučio u razumnom roku.

Ustavnom sudu predlaže usvajanje ustavne tužbe i ukidanje osporenog rješenja.

3. ČINJENICE VAŽNE ZA USTAVNOSUDSKI POSTUPAK

Ustavni sud je u postupku pokrenutom ustavnom tužbom, a na temelju navoda ustavne tužbe, uvida u osporeno rješenje i spis Vrhovnog suda Republike Hrvatske broj: Kzp-6/07, utvrdio pravno relevantne činjenice za odlučivanje o povredi ustavnog prava podnositeljice zajamčenog člankom 29. stavkom 1. Ustava.

U konkretnom slučaju podnositeljica je 3. prosinca 2003. Županijskom sudu u Splitu podnijela istražni zahtjev protiv J. M. i dr. zbog kaznenog djela iz članka 98. stavka 1. Kaznenog zakona i dr. Rješenjem broj: Kio-154/03 od 19. rujna 2005. sud je, nakon što je prethodno pozvao podnositeljicu na ispravak, njezin podnesak nazvan kao istražni zahtjev odbacio. Protiv navedenog rješenja podnositeljica je 16. siječnja 2006. podnijela žalbu, te je 27. travnja 2007. Vrhovnom sudu Republike Hrvatske podnijela zahtjev za zaštitu prava na suđenje u razumnom roku, budući da u trenutku podnošenja zahtjeva Vrhovnom sudu Republike Hrvatske, još uvijek nije bilo odlučeno o njezinoj žalbi.

Vrhovni sud Republike Hrvatske je osporenim rješenjem od 20. rujna 2007. odbio zahtjev podnositeljice kao neosnovan, budući da je utvrdio da podnositeljica u postupku pred Županijskim sudom u Splitu broj: Kio-154/03 nije postavila imovinskopravni zahtjev.

4. PRAVO VAŽNO ZA USTAVNOSUDSKI POSTUPAK

Mjerodavno pravo sadržano je u odredbi članka 29. stavka 1. Ustava, te odredbama članka 62. stavka 1. i članka 64. Ustavnog zakona, kao i u članku 6. stavku 1. Konvencije za zaštitu ljudskih prava i temeljnih sloboda (»Narodne novine – Međunarodni ugovori« broj 18/97., 6/99. – pročišćeni tekst, 8/99. – ispravak, 14/02. i 1/06.).

Ustavna tužba je osnovana.

5. Stajalište redovnih sudova da podnositeljica nema pravo na zahtjev za zaštitu prava na suđenje u razumnom roku, jer unatoč statusu oštećenice, kao tužiteljice u postupku pred Županijskim sudom u Splitu broj: Kio-154/03, pokrenutom na temelju njezinog istražnog zahtjeva od 3. prosinca 2003., nije u istom postavila imovinskopravni zahtjev, što u smislu članka 27. stavka 1. Zakona o sudovima predstavlja smetnju da se u konkretnom predmetu odlučuje o nekom njezinom pravu ili obvezi predstavlja pravno stajalište koje je do sada zastupao i Ustavni sud.

Međutim, Ustavni sud ističe da je u svojoj odluci broj: U-IIIVs-3511/2006 od 22. listopada 2008. (objavljeno u »Narodnim novinama« broj 131/08.) zauzeo stajalište da je za zaštitu prava na suđenje u razumnom roku neodlučno je li (supsidijarni) tužitelj u kaznenopravnoj stvari istaknuo imovinskopravni zahtjev. Slijedom navedenog, Ustavni sud u konkretnom slučaju ocjenjuje neprihvatljivim stajalište Vrhovnog suda Republike Hrvatske da je zahtjev podnositeljice (oštećenice kao tužiteljice) za zaštitu prava na suđenje u razumnom roku neosnovan iz razloga što nije postavila imovinskopravni zahtjev.

6. Slijedom navedenog, a na temelju odredaba članaka 73. i 76. stavaka 1. i 2. Ustavnog zakona, donesena je odluka kao u točkama I. i II. izreke, a na temelju odredaba članka 31. stavaka 4. i 5. Ustavnog zakona, donesena je odluka kao u točki III. izreke.

7. Objava odluke (točka IV. izreke) temelji se na odredbama članka 29. Ustavnog zakona.

8. Predsjednik Vrhovnog suda Republike Hrvatske dužan je dostaviti Ustavnom sudu pisanu obavijest o datumima donošenja i otpreme rješenja u roku osam (8) dana od dana njegove otpreme, a najkasnije osam (8) dana od isteka roka određenog u točki III. izreke ove odluke. Ovaj nalog temelji se na članku 31. stavcima 4. i 5. Ustavnog zakona.

Broj: U-IIIVs-4295/2007

Zagreb, 17. prosinca 2008.

USTAVNI SUD REPUBLIKE HRVATSKE

Predsjednik Vijeća
dr. sc. Aldo Radolović, v. r.

Odluka, NN 10/2009-240