## Odluka o utvrđivanju Nacrta promjene Ustava Republike Hrvatske

### NN 101/2000 (13.10.2000.), Odluka o utvrđivanju Nacrta promjene Ustava Republike Hrvatske

# ZASTUPNIČKI DOM HRVATSKOGA DRŽAVNOG SABORA

1974

Na teme­lju članka 137. stavka 2. Ustava Republike Hrvat­ske, Zastupnički
dom Hrvatskoga državnog sabora na sjednici 10. listopada 2000., donio je

## ODLUKU

### O UTVRĐIVANJU NACRTA PROMJENE USTAVA REPUBLIKE HRVATSKE

I. Utvrđuje se Nacrt promjene Ustava Republike Hrvatske u tekstu kako ga
je, sukladno Prijedlogu odluke da se pristupi promjeni Ustava Republike
Hrvatske koju je predložila Vlada Re­pu­blike Hrvatske i supotpisao Predsjednik
Republike Hrvatske aktom od 3. srp­nja 2000., te prethodnog miš­lje­nja Županijskog
doma Hrvatskoga državnog sabora i provedene rasprave u Za­stup­­ničkom domu
Hrvatskoga državnog sabora i ­nje­govim radnim tijelima, podnio Odbor za Ustav,
Poslovnik i politički sustav Zastupničkog doma Hrvatskoga državnog sabora.

II. Sukladno odredbi članka 57. stavka 1. podstavka 4. Poslovnika
Zastupničkog doma Hrvatskoga državnog sabora, Odbor za Ustav, Poslovnik i
politički sustav će, na teme­lju i u okviru Nacrta promjene Ustava Republike
Hrvatske, te primjedbi i prijedloga iznesenih u raspravi, podnijeti Zastupničkom
domu Hrvatskoga državnog sabora Prijedlog promjene Ustava Republike Hrvat­ske.

III. Ova Odluka i Nacrt promjene Ustava Republike Hrvat­ske objavit će
se u »Narodnim novinama«.

Klasa: 012-02/00-01/02
Zagreb, 10. listopada 2000.

ZASTUPNIČKI DOM
HRVATSKOGA DRŽAVNOG SABORA

Predsjednik
Zastupničkog doma
Hrvatskoga državnog sabora
**Zlatko Tomčić,** v. r.

## NACRT

### PROMJENE USTAVA REPUBLIKE HRVATSKE

Članak 1.

U Ustavu Republike Hrvatske
(»Narodne novine«, br. 56/90., 135/97. i 8/98.) u Glavi II. Teme­­ljne odredbe
u članku 2. stavku 4. riječi »Hrvatski državni sabor« zamje­­njuju se riječima:
»Hrvatski sabor«, a riječi: »i narod neposredno, samostalno« brišu se.

Članak 2.

U članku 3. na kraju rečenice
briše se točka i dodaju riječi: »i teme­­lj za tumače­­nje Ustava.«

Članak 3.

U članku 4. stavku 1. na
kraju rečenice briše se točka i dodaju riječi: »koja je ograničena Ustavom
zajamčenim pravom na lokalnu i re­gionalnu samoupravu.«

Iza stavka 1. dodaje se
stavak 2. koji glasi:

»Načelo diobe vlasti uk­­ljučuje
oblike međusobne surad­­nje i uzajamne provjere nosite­­lja vlasti propisane
Ustavom i zakonom.«

Članak 4.

Članak 6. mije­­nja se i
glasi:

»Osniva­­nje političkih
stranaka je slobodno.

Unutar­­nje ustrojstvo političkih
stranaka mora biti sukladno teme­­ljnim ustavnim demokratskim načelima.

Stranke moraju javno polagati
račun o porijeklu svojih sredstava i imovine.

Protuustavne su političke
stranke koje svojim programom ili nasilnim djelova­­njem smjeraju podriva­­nju
slobodnoga demokrat­skog poretka ili ugrožavaju opstojnost Republike Hrvatske.
O protuustavnosti odlučuje Ustavni sud Republike Hrvatske.

Zakonom se uređuje položaj i financira­­nje političkih stranaka.«

Članak 5.

Članak 7. mije­­nja se i
glasi:

»Oružane snage Republike
Hrvatske štite ­­njezin suverenitet i neovisnost te brane ­­njenu teritorijalnu
cjelovitost.

Oružane snage Republike
Hrvatske mogu prijeći ­­njezine granice ili djelovati preko ­­njezinih granica
samo na teme­­lju prethodne odluke Zastupničkog doma Hrvatskoga sabora.

Oružane snage mogu prijeći
granice Republike Hrvatske u sklopu vježbi u okviru međunarodnih obrambenih
organizacija kojima je Republika Hrvatska pristupila ili pristupa na teme­­lju
međunarodnih ugovora te radi pruža­­nja humanitarne pomoći i bez prethodne
odluke Zastupničkog doma Hrvatskoga sabora.

U slučajevima predviđenim u člancima
17. i 101. ovoga Ustava, oružane se snage mogu, ako to zahtijeva narav pogibe­­lji,
koristiti kao pomoć policiji i drugim državnim tijelima.

Obrambeno ustrojstvo,
zapovijeda­­nje, uprav­­lja­­nje i demokratski nadzor nad oružanim snagama
Republike Hrvatske ure­đuje se Ustavom i zakonom.«

Članak 6.

U članku 13. stavak 2. mije­­nja
se i glasi:

»Položaj, djelokrug i ustroj
glavnog grada uređuje se zakonom kojim se re­gulira mjesna, lokalna i re­gionalna
samouprava.«

Članak 7.

U članku 15. stavku 2. riječ:
»narodnosne« zamje­­njuje se riječju: »nacionalne« a na kraju rečenice točka se
zamje­­njuje zarezom i dodaju riječi: »u skladu sa zakonom«.

Članak 8.

U članku 16. iza stavka 1.
dodaje se stavak 2. koji glasi:

»Svako ograniče­­nje slobode
ili prava mora biti razmjerno naravi potrebe za ograničava­­njem u svakom
pojedinom slučaju.«

Članak 9.

U članku 17. stavku 1. riječi:
»Hrvatski državni sabor« zamje­­njuju se riječima »Hrvatski sabor«, a iza riječi:
»ako se Sabor ne može sastati,« dodaju se riječi: »na prijedlog Vlade, i uz
supotpis predsjednika Vlade,«.

Članak 10.

Članak 29. mije­­nja se i
glasi:

»Svatko ima pravo da zakonom
ustanov­­ljeni neovisni i nepristrani sud pravično i u razumnom roku odluči o ­­nje­govim
pravima i obvezama, ili o sum­­nji ili optužbi zbog kaž­­njivog djela.

U slučaju sum­­nje ili optužbe
zbog kaž­­njivog djela osum­­njičenik, okriv­­ljenik ili optuženik ima pravo:

– da u najkraćem roku bude
obaviješten potanko i na jeziku koji razumije o prirodi i razlozima optužbe
koja se diže protiv ­­nje­ga i o dokazima koji ga terete,

– da ima odgovarajuće vrijeme
i mogućnost za pripremu obrane,

– na branite­­lja i nesmetano
uspostav­­lja­­nje veze s branite­­ljem, i s tim pravom mora biti upoznat,

– da se brani sam ili uz branite­­lja po vlastitom izboru, a ako nema
dovo­­ljno sredstava da plati branite­­lja, ima pravo na besplatnog branite­­lja
pod uvjetima propisanim zakonom,

– da mu se sudi u ­­nje­govoj nazočnosti, ukoliko je dostupan sudu,

– da ispituje ili dade ispitati svjedoke optužbe i da zahtijeva da se
osigura nazočnost i ispitiva­­nje svjedoka obrane pod istim uvjetima kao i
svjedoka optužbe,

– na besplatnu pomoć tumača ako ne razumije ili ne govori jezik koji se
upotreb­­ljava na sudu.

Osum­­njičenik, okriv­­ljenik i optuženik ne smije se siliti da prizna
kriv­­nju.

Dokazi pribav­­ljeni na nezakonit način ne mogu se uporabiti u sudskom
postupku.«

Članak 11.

U članku 31. stavci 2. i 3. mije­­njaju se i glase:

»Nikome se ne može ponovno suditi niti ga se može kazniti u kaznenom
postupku za kazneno djelo za koje je već pravo­moćno oslobođen ili osuđen u
skladu sa zakonom.

Samo se zakonom, u skladu s Ustavom i međunarodnim ugovorom, mogu
propisati slučajevi i razlozi za obnovu postupka.«

Članak 12.

U članku 38. stavku 4. iza riječi: »Ustavom« dodaju se riječi: »i zakonom«.

Članak 13.

Članak 42. mije­­nja se i glasi:

»Svim se građanima priznaje pravo na javno okup­­lja­­nje i mirni
prosvjed.«

Članak 14.

U članku 43. stavku 1. iza riječi: »slobodno osnivati« brišu se riječi:
»političke stranke«.

Članak 15.

Članak 66. mije­­nja se i glasi:

»Uz uvjete određene zakonom mogu se osnivati privatne škole i učilišta.«

Članak 16.

U članku 71. stavak 2. mije­­nja se i glasi:

»Županijski dom ima najviše 65 zastupnika koji se, u skladu sa zakonom,
biraju neposredno tajnim glasova­­njem u županijama i gradovima s položajem županija.«

Dosadaš­­nji stavci 3. i 4. brišu se.

Članak 17.

U članku 73. riječi: »Hrvatski državni sabor« zamje­­njuju se riječima:
»Hrvatski sabor« u odgovarajućem padežu, a iza stavka 2. dodaje se stavak 3.
koji glasi:

»Pojedini dom Sabora konstituira se izborom predsjednika na prvoj
sjednici na kojoj je nazočna većina zastupnika tog doma.«

Članak 18.

U članku 76. riječi: »Hrvatskom državnom saboru« zamje­­njuju se riječima:
»Hrvatskom saboru«, na kraju rečenice briše se točka i dodaju riječi: »ili u
slučajevima iz članka 17. i 101. ovoga Ustava«.

Članak 19.

Članak 77. mije­­nja se i glasi:

»Zastupnički dom i Županijski dom mogu se raspustiti radi raspisiva­­nja
prijevremenih izbora, ako to odluči većina svih zastupnika pojedinog doma.

Predsjednik Republike može sukladno odredbama članka 104. Ustava,
raspustiti Zastupnički dom.«

Članak 20.

U članku 78. stavku 1. riječi: »30. lip­­nja« zamje­­njuju se riječima:
»15. srp­­nja«, a riječi: »Hrvatskoga državnog sabora« u stavku 1. i 2. zamje­­njuju
se riječima: »Hrvatskoga sabora«.

Iza stavka 2. dodaje se stavak 3. koji glasi:

»Predsjednik doma može uz prethodno pribav­­ljeno miš­­lje­­nje klubova
zastupnika parlamentarnih stranaka sazvati dom na izvanredno zasjeda­­nje.«

Članak 21.

Članak 79. mije­­nja se i
glasi:

»Zastupnički dom i Županijski
dom imaju predsjednika i jednog ili više potpredsjednika.

Predsjednik Zastupničkog doma
predsjednik je i Hrvatskoga sabora.

Unutar­­nje ustrojstvo i način
rada pojedinog doma Sabora uređuje se poslovnikom doma u skladu s Ustavom.

Poslovnik se donosi većinom
glasova svih zastupnika doma.«

Članak 22.

U članku 80. stavku 1. iza
podstavka 4. dodaju se novi podstavci 5., 6. i 7. koji glase:

»– donosi akte kojima izražava
politku Sabora,

– donosi Strate­giju
nacionalne sigurnosti i Strate­giju obrane Republike Hrvatske,

– ostvaruje demokratski
nadzor nad oružanim snagama i službama sigurnosti Republike Hrvatske,«.

Dosadaš­nji podstavci 5., 6.,
7., 8., 9. i 10. postaju podstavci 8., 9., 10., 11., 12. i 13.

U podstavku 13. na kraju rečenice
briše se točka i dodaju riječi: »i zakonom.«

Članak 23.

Članak 81. mije­nja se i
glasi:

»Županijski dom:

– predlaže Zastupničkom domu
zakone i raspisiva­nje referenduma,

– rasprav­lja i može davati
miš­lje­nja o pita­njima koja su u djelokrugu Zastupničkog doma,

– daje Zastupničkom domu
prethodno miš­lje­nje u postupku donoše­nja Ustava i zakona kojima se razrađuju
Ustavom utvrđene slobode i prava čovjeka i građanina, izborni sustav te
ustrojstvo, djelokrug i način rada državnih tijela,

– daje Zastupničkom domu
prethodno miš­lje­nje u sluča­je­vima iz članka 7. stavka 2. Ustava,

– obav­lja druge poslove utvrđene Ustavom i zakonom.

U postupku donoše­nja zakona
kojima se uređuje ustrojstvo, djelokrug i financira­nje jedinica lokalne i re­gionalne
samouprave te ustrojstvo i djelokrug državne uprave Županijski dom ravnopravno
odlučuje sa Zastupničkim domom. Zakon o kojem Županijski dom i Zastupnički dom
ravnopravno odlučuju, smatra se donesenim kad je u oba doma izglasan u
istovjetnom tekstu. U slučaju kad domovi Sabora ne izglasaju zakon u
istovjetnom tekstu te se o tekstu zakona ne postigne suglasnost u roku od 15
dana od dana izglasava­nja, mjerodavan je tekst zakona usvojen u Zastupničkom
domu.

Ako drži da su zakonom koji
je donio Zastupnički dom povrijeđena prava jedinica lokalne i re­gionalne
samouprave, osim zakona o kojima Županijski dom ravnopravno odlučuje sa Za­stupničkim
domom, Županijski dom može u roku od 8 dana od dana izglasava­nja zakona u
Zastupničkom domu, uz obrazloženo miš­lje­nje, vratiti zakon na ponovno odlučiva­nje
Zastupničkom domu. U tom slučaju Zastupnički dom o donoše­nju zakona od­lučuje
natpolovičnom većinom svih zastupnika, osim kada Za­stup­nič­ki dom zakone
donosi dvotrećinskom većinom.«

Članak 24.

Članak 83. mije­nja se i
glasi:

»Zakone kojima se uređuju
prava nacionalnih ma­njina Zastupnički dom donosi dvotrećinskom većinom glasova
svih zastupnika.

Zakone kojima se razrađuju
Ustavom utvrđene slobode i prava čovjeka i građanina, izborni sustav,
ustrojstvo, djelokrug i način rada državnih tijela te ustrojstvo i djelokrug
lokalne i re­gionalne samouprave Zastupnički dom donosi većinom glasova svih
zastupnika.

Kad o zakonu ravnopravno odlučuje
sa Zastupničkim domom, Županijski dom odlučuje po postupku propisanom za Za­stupnički
dom. Odluku o vraća­nju zakona na ponovno odlučiva­nje Zastupničkom domu Županijski
dom donosi većinom glasova svih zastupnika, a u slučajevima iz stavka 1. i 2.
ovoga članka dvotrećinskom većinom.«

Članak 25.

Članak 86. mije­nja se i
glasi:

»Zastupnici Hrvatskoga sabora
imaju pravo postav­ljati Vladi Republike Hrvatske i pojedinim ministrima
zastupnička pita­nja.

Najma­nje jedna desetina
zastupnika Zastupničkog doma može podnijeti interpelaciju o radu Vlade Republike
Hrvatske ili pojedinoga ­njezinog člana. O odgovoru na interpelaciju vodi se
rasprava u skladu s poslovnikom.

Postav­lja­nje zastupničkih
pita­nja i podnoše­nje interpelacije pobliže se uređuju poslovnikom.«

Članak 26.

Članak 89. mije­nja se i
glasi:

»Predsjednik Republike
proglasit će zakone u roku od osam dana od kada su izglasani u Hrvatskom
saboru.

Ako Predsjednik Republike
ocijeni da proglašeni zakon nije u skladu s Ustavom, može pokrenuti postupak za
ocjenu ustavnosti zakona pred Ustavnim sudom Republike Hrvatske.«

Članak 27.

Članak 90. mije­nja se i
glasi:

»Prije ne­go što stupe na
snagu, zakoni i drugi propisi državnih tijela objav­ljuju se u »Narodnim
novinama«, službenom listu Republike Hrvatske.

Propisi tijela koja obav­ljaju
javne ovlasti prije stupa­nja na snagu moraju biti objav­ljeni na dostupan način
u skladu sa zakonom.

Zakon stupa na snagu
najranije osmi dan od dana ­nje­gove objave, osim ako nije zbog osobito
opravdanih razloga zakonom drukčije određeno.

Zakoni i drugi propisi državnih
tijela i tijela koja imaju javne ovlasti ne mogu imati povratno djelova­nje.

Iz posebno opravdanih razloga
samo pojedine odredbe zakona mogu imati povratno djelova­nje.«

Članak 28.

U članku 92. stavku 1. riječi:
»Hrvatskoga državnog sabora« zamje­njuju se riječima: »Hrvatskoga sabora«, a
iza stavka 2. dodaje se stavak 3. koji glasi:

»Predsjednika istražnog
povjerenstva bira većina zastupnika doma iz reda oporbenih zastupnika.«

Članak 29.

U članku 93. stavku 1. riječi:
»Hrvatskoga državnog sabora« zamje­njuju se riječima: »Hrvatskoga sabora« a iza
stavka 3. dodaje se stavak 4. koji glasi:

»U okviru institucije pučkog
pravobranite­lja osigurat će se zaštita ustavnih i zakonskih prava građana u
postupcima koji se vode u Ministarstvu obrane, oružanim snagama i službama
sigurnosti te zaštita prava građana pred tijelima lokalne i re­gionalne
samouprave.«

Članak 30.

Članak 94. mije­nja se i
glasi:

»Predsjednik Republike
Hrvatske predstav­lja i zastupa Republiku Hrvatsku u zem­lji i inozemstvu.

Predsjednik Republike brine
se za redovno i usklađeno djelova­nje te za stabilnost državne vlasti.

Predsjednik Republike
odgovara za obranu neovisnosti i teritorijalne cjelovitosti Republike
Hrvatske.«

Članak 31.

U članku 95. stavak 2. mije­nja
se i glasi:

»Nitko ne može biti biran više
od dva puta za Predsjednika Republike.«

U stavku 3. na kraju prve rečenice
briše se točka i dodaju riječi: »pod uvjetom da je glasova­nju pristupila većina
svih birača upisanih u birački spisak.«

Stavak 6. mije­nja se i
glasi:

»Prije preuzima­nja dužnosti,
Predsjednik Republike pred pred­sjednikom Ustavnog suda Republike Hrvatske polaže
sve­čanu prise­gu kojom se obvezuje na vjernost Ustavu.«

U stavku 7. iza riječi:
»Republike« stav­lja se zarez i dodaju riječi: »prise­ga i ­njeno polaga­nje«.

Članak 32.

Članak 96. mije­nja se i glasi:

»Predsjednik Republike ne može obav­ljati nikakvu drugu javnu ili
profesionalnu dužnost.

Nakon izbora Predsjednik Republike podnosi ostavku na članstvo u političkoj
stranci, o čemu obavještava Zastupnički dom Hrvatskoga sabora.«

Članak 33.

Članak 97. mije­nja se i glasi:

»U slučaju kraće spriječenosti uslijed odsutnosti, bolesti ili korište­nja
godiš­nje­g odmora, Predsjednik Republike može povjeriti predsjedniku
Hrvatskoga sabora da ga zamje­njuje. O povratku na dužnost odlučuje Predsjednik
Republike.

U slučaju duže spriječenosti uslijed bolesti ili nesposobnosti, a
posebno ako Predsjednik Republike nije u sta­nju odlučiti o povjerava­nju dužnosti
privremenom zamjeniku, predsjednik Hrvatskoga sabora preuzima dužnost
privremenog predsjednika Republike na teme­lju odluke Ustavnog suda. Ustavni
sud o tome odlučuje na prijedlog Vlade, a u slučaju nužnosti na vlastiti
poticaj.

U slučaju smrti, ostavke koja se podnosi predsjedniku Hrvat­skoga
sabora, ili kada Ustavni sud utvrdi razloge za prestanak mandata Predsjednika
Republike, dužnost privremenog predsjednika Republike po sili Ustava preuzima
predsjednik Hrvatskoga sabora.

U bilo kojem slučaju istodobne spriječenosti Predsjednika Republike i
predsjednika Hrvatskoga sabora, dužnost privremenog predsjednika Republike
preuzima predsjednik Vlade Republike Hrvatske.

Za stupa­nje na snagu svih akata predsjednika Hrvatskoga sabora kao
privremenog predsjednika Republike potreban je supotpis predsjednika Vlade
Republike Hrvatske.

Izbori za novog Predsjednika Republike moraju se održati u roku 60 dana
od dana preuzima­nja dužnosti privremenog pred­sjednika Republike sukladno
stavku 3. ovoga članka.«

Članak 34.

U članku 98. stavku 1. podstavku 1. riječi: »Hrvatskoga državnog sabora«
zamje­njuju se riječima: »Hrvatskoga sabora«.

Podstavci 3. i 4. zamje­njuju se podstavkom 3. koji glasi:

»– povjerava mandat za sastav­lja­nje Vlade osobi koja, na teme­lju
raspodjele zastupničkih mjesta u Zastupničkom domu i obav­ljenih konzultacija,
uživa povjere­nje većine svih zastupnika u Zastupničkom domu,«.

Dosadaš­nji podstavci 5., 6. i 7. postaju podstavci 4., 5. i 6.

Članak 35.

Članak 99. mije­nja se i glasi:

»Predsjednik Republike, na prijedlog Vlade i uz supotpis predsjednika
Vlade, odlučuje o osniva­nju diplomatskih misija i konzularnih ureda Republike
Hrvatske u inozemstvu.

Predsjednik Republike, na prijedlog Vlade i uz supotpis pred­sjednika
Vlade te uz miš­lje­nje mjerodavnog odbora Zastup­ničkog doma Hrvatskoga
sabora, postav­lja i opoziva šefove diplomatskih misija Republike Hrvatske u
inozemstvu.

Predsjednik Republike prima vjerodajnice i opozivna pisma inozemnih šefova
diplomatskih misija.«

Članak 36.

U članku 100. stavak 3. briše
se.

U stavku 4. riječi: »Hrvatskoga
državnog sabora« zamje­njuju se riječima: »Hrvatskoga sabora«.

Iza stavka 4. dodaju se
stavci 5. i 6. koji glase:

»U slučaju neposredne ugroženosti
neovisnosti, jedinstvenosti i opstojnosti države Predsjednik Republike može, uz
supotpis predsjednika Vlade, narediti uporabu oružanih snaga iako nije proglašeno
ratno sta­nje.

Predsjednik Republike
usmjerava rad vojnih sigurnosnih službi.«

Članak 37.

Članak 101. mije­nja se i
glasi:

»Za vrijeme traja­nja ratnog
sta­nja Predsjednik Republike može donositi uredbe sa zakonskom snagom na teme­lju
i u okviru ovlasti koje je dobio od Zastupničkog doma Hrvatskoga sabora. Ako
Zastupnički dom nije u zasjeda­nju, Predsjednik Republike ima ovlast da
uredbama sa zakonskom snagom uređuje sva pita­nja koja zahtijeva ratno sta­nje.

U slučaju neposredne ugroženosti
neovisnosti, jedinstvenosti i opstojnosti države, ili kad su tijela državne
vlasti onemogućena da redovito obav­ljaju svoje ustavne dužnosti, Predsjednik
Repub­like može, na prijedlog predsjednika Vlade i uz ­nje­gov supotpis,
donositi uredbe sa zakonskom snagom.

Predsjednik Republike
podnijet će uredbe sa zakonskom snagom na potvrdu Zastupničkom domu Hrvatskoga
sabora čim se ovaj bude mogao sastati.

Ako Predsjednik Republike ne
podnese uredbu Zastup­nič­kom domu na potvrdu u skladu sa stavkom 3. ovoga članka
ili Zastupnički dom istu ne potvrdi, uredba sa zakonskom snagom prestaje važiti.

U izvanrednim situacijama iz
stavka 1. i 2. ovoga članka Predsjednik Republike ima pravo sazvati sjednicu
Vlade i pred­sjedavati tako sazvanoj sjednici Vlade.«

Članak 38.

Članak 102. mije­nja se i
glasi:

»Predsjednik Republike može
predložiti Vladi da održi sjednicu i razmotri određena pita­nja.

Predsjednik Republike može
biti nazočan sjednici Vlade i sudjelovati u raspravi.«

Članak 39.

Članak 103. mije­nja se i
glasi:

»Predsjednik Republike
podnosi Hrvatskom saboru godiš­nje izvješće o sta­nju države i nacije koje izrađuje
u surad­nji s pred­sjednikom Vlade.

O godiš­njem izvješću se u
Hrvatskom saboru vodi rasprava.«

Članak 40.

Članak 104. mije­nja se i
glasi:

»Na prijedlog Vlade i uz
supotpis predsjednika Vlade, a nakon savjetova­nja s predstavnicima klubova
zastupnika parla­men­tarnih stranaka, Predsjednik Republike može raspustiti Za­stupnički
dom Hrvatskoga sabora te raspisati prijevremene izbore.

Predsjednik Republike Hrvatske ne može na prijedlog Vlade raspustiti
Zastupnički dom dok traje postupak za utvrđiva­nje ­nje­gove odgovornosti za
povredu Ustava i zloporabe položaja u skladu sa člankom 105. Ustava.«

Članak 41.

U članku 105. stavku 1. iza
riječi: »povredu Ustava« dodaju se riječi: »i zlouporabu položaja«.

Članak 42.

Iza članka 105. dodaje se članak
105a. koji glasi:

»Članak 105a.

Predsjednik Republike ima
imunitet nepovredivosti.

Predsjednik Republike ne može
biti pritvoren niti se protiv ­nje­ga može pokrenuti kazneni postupak bez
prethodnog odobre­nja Ustavnog suda.

Predsjednik Republike može
biti pritvoren bez odobre­nja Ustavnog suda samo ako je zatečen da čini kazneno
djelo za koje je propisana kazna zatvora u traja­nju dužem od pet godina. U
takvom slučaju državno tijelo koje je Predsjednika Republike pritvorilo, dužno
je o tome odmah obavijestiti predsjednika Ustavnog suda.«

Članak 43.

Članak 106. mije­nja se i
glasi:

»Predsjedniku Republike u
obav­lja­nju ­nje­govih dužnosti pomažu savjetodavna tijela. Članove tih tijela
imenuje i razrješava Predsjednik Republike. Nisu dopuštena imenova­nja koja su
u suprotnosti s načelom diobe vlasti.

Savjetodavni, stručni i drugi
poslovi obav­ljaju se u Uredu predsjednika Republike. Ustrojstvo i djelokrug
Ureda uređuje se zakonom.«

Članak 44.

Članak 108. mije­nja se i
glasi:

»Vladu Republike Hrvatske čine
predsjednik, jedan ili više potpredsjednika i ministri.

Bez odobre­nja Vlade
predsjednik i članovi Vlade ne mogu obav­ljati nikakvu drugu javnu ili
profesionalnu dužnost.«

Članak 45.

Članak 109. mije­nja se i
glasi:

»Članove Vlade predlaže osoba
kojoj je Predsjednik Republike povjerio mandat za sastav Vlade, a koja će obnašati
dužnost predsjednika Vlade.

Odmah po sastav­lja­nju
Vlade, a najkasnije u roku od 30 dana od prihvaća­nja mandata, mandatar je dužan
program Vlade i Vladu predstaviti Zastupničkom domu Hrvatskoga sabora i zatražiti
glasova­nje o povjere­nju.

Vlada stupa na dužnost kad
joj povjere­nje iskaže većina svih zastupnika u Zastupničkom domu.

Predsjednik i članovi Vlade
polažu svečanu prise­gu pred Zastupničkim domom. Tekst prise­ge utvrđuje se
zakonom.

Na teme­lju odluke Hrvatskoga
sabora o iskaziva­nju povjere­nja Vladi Republike Hrvatske, rješe­nje o imenova­nju
predsjednika Vlade donosi Predsjednik Republike uz supotpis predsjednika
Hrvatskog sabora, a rješe­nje o imenova­nju članova Vlade donosi predsjednik
Vlade uz supotpis predsjednika Hrvatskoga sabora.«

Članak 46.

Iza članka 109. dodaju se članci 109a. i 109b. koji glase:

»Članak 109a.

Ako mandatar ne sastavi Vladu u roku od 30 dana od dana prihvaća­nja
mandata, Predsjednik Republike mu može produžiti mandat za najviše još 30 dana.

Ako ni u tom roku mandatar ne uspije sastaviti Vladu ili ako predložena
Vlada ne dobije povjere­nje Zastupničkog doma, Pred­sjednik Republike povjerit će
mandat za sastav Vlade drugoj osobi.

Članak 109b.

Ako Vlada ne bude sastav­ljena u skladu s člankom 109. i 109a. Ustava,
Predsjednik Republike će imenovati privremenu nestranačku Vladu i istodobno
raspisati prijevremene izbore za Zastupnički dom.«

Članak 47.

Članak 110. mije­nja se i glasi:

»Vlada Republike Hrvatske:

– predlaže zakone i druge akte Hrvatskom saboru,

– predlaže državni proračun i završni račun,

– provodi zakone i druge odluke Sabora,

– donosi uredbe za izvrše­nje zakona,

– vodi va­njsku i unutar­nju
politiku,

– usmjerava i nadzire rad državne
uprave i službi sigurnosti,

– brine o gospodarskom
razvitku zem­lje,

– usmjerava djelova­nje i
razvitak javnih službi,

– obav­lja druge poslove određene
Ustavom i zakonom.«

Članak 48.

Članak 111. mije­nja se i
glasi:

»Ustrojstvo, način rada, odlučiva­nje
i vrste akata koje Vlada donosi propisuju se zakonom i poslovnikom.«

Članak 49.

Članak 112. mije­nja se i
glasi:

»Vlada je odgovorna Zastupničkom
domu Hrvatskoga sabora.

Predsjednik i članovi Vlade
zajednički su odgovorni za odlu­ke koje donosi Vlada, a osobno su odgovorni za
svoje podru­čje rada.«

Članak 50.

Članak 113. mije­nja se i
glasi:

»Na prijedlog najma­nje jedne
petine zastupnika u Zastup­ničkom domu Hrvatskoga sabora može se pokrenuti pita­nje
povjere­nja predsjedniku Vlade, pojedinom ­njezinom članu, ili Vladi u cjelini.

Glasova­nje o povjere­nju
Vladi može zahtijevati i ­njezin pred­sjednik.

Ne može se rasprav­ljati i
glasovati o povjere­nju prije ne­go protekne sedam dana od dana dostave
prijedloga Zastupničkom domu.

Rasprava i glasova­nje o povjere­nju mora se provesti najkasnije u roku
od 30 dana od dana dostave prijedloga Zastupničkom domu.

Odluka o nepovjere­nju je
prihvaćena ako je za ­nju glasovala većina od ukupnog broja zastupnika u
Zastupničkom domu.

Ako Zastupnički dom odbije
prijedlog za izglasava­nje nepovjere­nja, zastupnici koji su ga postavili ne
mogu ponovno podnijeti isti prijedlog prije isteka roka od šest mjeseci.

Ako se izglasa nepovjere­nje
predsjedniku Vlade ili Vladi u cjelini, predsjednik Vlade i Vlada podnose
ostavku. Ako se u roku od 30 dana novom mandataru i članovima koje predlaže za
sastav Vlade ne izglasa povjere­nje, predsjednik Vlade u ostavci predložit će
Predsjedniku Republike raspušta­nje Zastupničkog doma. Predsjednik Republike na
prijedlog predsjednika Vlade u ostavci raspušta Zastupnički dom i istovremeno
raspisuje nove izbore.

Ako se izglasa nepovjere­nje
pojedinom članu Vlade, pred­sjednik Vlade može umjesto ­nje­ga predložiti
drugoga Zastup­ničkom domu da mu izglasa povjere­nje ili predsjednik Vlade i
Vlada mogu podnijeti ostavku te poduzeti mjere iz stavka 7. ovoga članka.«

Članak 51.

Članak 114. mije­nja se i
glasi:

»Ustrojstvo i poslovi državne
uprave i način ­njihovog obav­lja­nja uređuje se zakonom.

Određeni poslovi državne
uprave mogu se zakonom povjeriti tijelima jedinica lokalne uprave i pravnim
osobama koje imaju javne ovlasti.

Zakonom i drugim propisima
uređuje se položaj službenika, ­njihovo imenova­nje i razrješe­nje, odnosno
izbor i opoziv na teme­lju natječaja te radnopravni status namještenika.«

Članak 52.

Članak 116. mije­nja se i
glasi:

»Vrhovni sud Republike
Hrvatske, kao najviši sud, osigurava jedinstvenu primjenu zakona i
ravnopravnost građana.

Za predsjednika Vrhovnog suda
Republike Hrvatske može biti izabrana osoba koja, uz ostale uvjete propisane
zakonom, ima najma­nje deset godina radnog iskustva kao sudac, državni
odvjetnik ili odvjetnik, ili ima zva­nje redovitog profesora pravnih znanosti.

Predsjednika Vrhovnog suda
Republike Hrvatske uz prethodno miš­lje­nje Opće sjednice Vrhovnog suda
Republike Hrvatske, na prijedlog Predsjednika Republike bira Zastupnički dom
Hrvat­skoga sabora na četiri godine.

Predsjednika Vrhovnog suda
Republike Hrvatske može raz­riješiti Ustavni sud na prijedlog Zastupničkog doma
u skladu s Ustavom i zakonom.

Ustanov­ljava­nje, djelokrug,
sastav i ustrojstvo sudova te postupak pred sudovima uređuje se zakonom.«

Članak 53.

Iza članka 116. dodaje se članak
116a. koji glasi:

»Članak 116a.

Državno odvjetništvo je
samostalno i neovisno pravosudno tijelo ovlašteno i dužno postupati protiv počinite­lja
kaznenih i drugih kaž­njivih djela te na podnoše­nje pravnih sredstava za zaštitu
Ustava i zakona.

Prigodom prvog stupa­nja na
državnoodvjetničku dužnost, zamjenici državnog odvjetnika će se imenovati na
vrijeme od pet godina. Nakon ponovnog imenova­nja zamjenik državnog odvjetnika
obav­lja svoju dužnost stalno.

Ustanov­ljava­nje,
ustrojstvo, djelokrug i nadležnost državnog odvjetništva uređuje se zakonom.«

Članak 54.

U članku 117. stavak 2. mije­nja
se i glasi:

»Javnost se može isk­ljučiti
iz cijele rasprave ili ­njezina dijela zbog razloga koji su nužni u
demokratskom društvu radi interesa morala, javnog reda ili državne sigurnosti,
posebno ako se sudi malo­ljetnicima, ili radi zaštite privatnog života
stranaka, ili u bračnim sporovima i postupcima u svezi sa skrbništvom i posvoje­njem,
ili radi čuva­nja vojne, službene ili poslovne tajne i zaštite sigurnosti i
obrane Republike Hrvatske, ali samo u opse­gu koji je po miš­lje­nju suda
bezuvjetno potreban u posebnim okolnostima u kojima bi javnost mogla biti štetna
za interese pravde.«

Članak 55.

Članak 119. mije­nja se i
glasi:

»Suci imaju imunitet u skladu
sa zakonom.

Suci i suci porotnici koji
sudjeluju u suđe­nju ne mogu biti pozvani na odgovornost za izraženo miš­lje­nje
ili glasova­nje pri donoše­nju sudbene odluke.

Sudac ne može u postupku
pokrenutom zbog kaznenog djela uči­njenog u obav­lja­nju sudačke dužnosti biti
pritvoren bez odobre­nja Državnoga sudbenog vijeća.«

Članak 56.

Članak 120. mije­nja se i
glasi:

»Sudačka dužnost je stalna.

Iznimno od odredbe stavka 1.
ovoga članka prigodom prvog stupa­nja na sudačku dužnost suci će se imenovati
na vrijeme od pet godina. Nakon ponovnog imenova­nja sudac obav­lja svoju dužnost
stalno.

Sudac će biti razriješen sudačke
dužnosti:

– ako to sam zatraži,

– ako trajno izgubi
sposobnost obav­ljati svoju dužnost,

– ako bude osuđen za kazneno
djelo koje ga čini nedostojnim obav­lja­nja sudačke dužnosti,

– ako u skladu sa zakonom,
zbog poči­njenog teškog ste­govnog djela tako odluči Državno sudbeno vijeće,

– kad navrši sedamdeset
godina.

Protiv odluke o razrješe­nju
sudačke dužnosti sudac ima pravo u roku od 15 dana od dana dostave odluke,
podnijeti Ustavnom sudu Republike Hrvatske žalbu o kojoj Ustavni sud odlučuje
na način i u sastavu određenom Ustavnim zakonom o Ustavnom sudu Republike
Hrvatske.

Protiv odluke Državnoga
sudbenog vijeća o ste­govnoj odgovornosti sudac ima, u roku od 15 dana od dana
dostave odluke, pravo žalbe Ustavnom sudu Republike Hrvatske. O žalbi odlučuje
Ustavni sud na način i po postupku kako je to određeno Ustavnim zakonom o
Ustavnom sudu Republike Hrvatske.

U slučajevima iz stavka 3. i 4. ovoga članka Ustavni sud dužan je odlučiti
u roku od 30 dana od primitka žalbe. Odluka Ustavnog suda isk­ljučuje pravo na
ustavnu tužbu.

Sudac ne može biti premješten
protivno ­nje­govoj vo­lji.

Sudac ne može obav­ljati službu
ili posao koje je zakon odredio kao nespojive sa sudačkom dužnošću.«

Članak 57.

Članak 121. mije­nja se i
glasi:

»Suce, u skladu s Ustavom i
zakonom, imenuje i razrješuje te o ­njihovoj ste­govnoj odgovornosti odlučuje
Državno sudbeno vijeće.

Državno sudbeno vijeće ima
jedanaest članova koje iz reda istaknutih sudaca, odvjetnika i sveučilišnih
profesora pravnih znanosti bira Zastupnički dom Sabora na način i u postupku
određenom zakonom. Većina članova Državnog sudbenog vijeća mora biti iz reda
sudaca.

Predsjednici sudova ne mogu
biti izabrani za članove Državnoga sudbenog vijeća.

Članovi Državnoga sudbenog
vijeća biraju se na vrijeme od četiri godine, s time da članom Državnoga
sudbenog vijeća nitko ne može biti više od dva puta uzastopce.

Predsjednika Državnoga
sudbenog vijeća bira tajnim glasova­njem većina članova Državnoga sudbenog vijeća
na vrijeme od dvije godine.

Djelokrug i način rada Državnoga
sudbenog vijeća uredit će se zakonom.«

Članak 58.

U članku 122. riječ:
»jedanaest« zamje­njuje se riječju: »trinaest«, a riječi: »na prijedlog Županijskog
doma« brišu se.

Članak 59.

U članku 125. stavku 1.
podstavak 3. zamje­njuje se s tri nova podstavka koji glase:

»– može ocje­njivati
ustavnost zakona te ustavnost i zakonitost drugih propisa koji su prestali važiti
ako od tog prestanka do podnoše­nja zahtjeva ili prijedloga za pokreta­nje
postupka nije prošlo više od godine dana,

– odlučuje povodom ustavnih
tužbi protiv pojedinačnih odluka državnih tijela, tijela jedinica lokalne
samouprave te prav­nih osoba s javnim ovlastima kad su tim odlukama povrijeđene
teme­ljne slobode i prava čovjeka i građanina, kao i pravo na lokalnu i re­gionalnu
samoupravu zajamčeno Ustavom Republike Hrvatske,

– prati ostvariva­nje
ustavnosti i zakonitosti te o uočenim pojavama neustavnosti i nezakonitosti
izvještava Zastupnički dom Hrvatskoga sabora,«.

Dosadaš­nji podstavci 4., 5.,
6., 7. i 8. postaju podstavci 6., 7., 8., 9. i 10.

Članak 60.

Iza članka 125. dodaje se članak
125a. koji glasi:

»Članak 125a.

Ako Ustavni sud utvrdi da
nadležno tijelo nije donijelo propis za izvrše­nje odredaba Ustava, zakona i
drugih propisa, a bilo je dužno takav propis donijeti, o tome obavještava
Vladu, a o propisima koje je bila dužna donijeti Vlada, obavještava Zastup­nički
dom.

Članak 61.

U članku 126. iza stavka 2.
dodaje se stavak 3. koji glasi:

»U slučajevima iz članka 125.
stavka 1. podstavka 3. Ustava, ako Ustavni sud Republike Hrvatske utvrdi da
zakon nije bio u skladu s Ustavom ili da drugi propis nije bio u skladu s
Ustavom i zakonom, donijet će odluku o utvrđe­nju neustavnosti ili
nezakonitosti.«

Članak 62.

Naslov Glave VI. mije­nja se
i glasi:

»MJESNA, LOKALNA I PODRUČNA
(REGIONALNA) SAMOUPRAVA«

Članak 63.

Članak 128. mije­nja se i
glasi:

»Građanima se jamči pravo na
lokalnu i re­gionalnu samoupravu.

Pravo na samoupravu ostvaruje
se preko lokalnih odnosno re­gionalnih predstavničkih tijela koja su sastav­ljena
od članova izabranih na slobodnim i tajnim izborima na teme­lju neposrednog,
jednakog i opće­ga biračkog prava.

Građani mogu neposredno
sudjelovati u uprav­lja­nju lokalnim poslovima, putem zborova, referenduma i
drugih oblika neposrednog odlučiva­nja u skladu sa zakonom i statutom.«

Članak 64.

Članak 129. mije­nja se i
glasi:

»Jedinice lokalne samouprave
su općine i gradovi i ­njihovo područje određuje se na način propisan zakonom.
Zakonom se mogu ustanoviti i druge jedinice lokalne samouprave.

Jedinice re­gionalne
samouprave su županije. Područje županije određuje se na način propisan
zakonom.

Zakonom se može glavnom gradu
Zagrebu utvrditi položaj županije. Većim gradovima u Republici Hrvatskoj
zakonom se mogu dati ovlasti županije.

U nase­lju ili dijelu nase­lja
mogu se, u skladu sa zakonom, osnivati oblici mjesne samouprave.«

Članak 65.

Iza članka 129. dodaju se članci
129a. i 129b. koji glase:

»Članak 129a.

Jedinice lokalne samouprave
obav­ljaju poslove iz lokalnog djelokruga kojima se neposredno ostvaruju
potrebe građana, a osobito poslove koji se odnose na uređe­nje nase­lja i
stanova­nja, komunalne djelatnosti, brigu o djeci, socijalnu skrb, primarnu
zdravstvenu zaštitu, odgoj i osnovno obrazova­nje, kulturu, tjelesnu kulturu i
sport, zaštitu potrošača, zaštitu i unapređe­nje prirodnog okoliša, protupožarnu
i civilnu zaštitu.

Jedinice re­gionalne
samouprave obav­ljaju poslove od re­gionalnog znače­nja, a osobito poslove koji
se odnose na prostorno i urbanističko planira­nje, gospodarski razvoj, promet i
prometnu infrastrukturu te planira­nje i razvoj mreže obrazovnih, zdravstvenih,
socijalnih i kulturnih ustanova.

Poslovi lokalnog i re­gionalnog djelokruga uređuju
se zakonom. Prilikom dodje­ljiva­nja tih poslova prednost će imati ona tijela
koja su najbliža građanima.

Članak 129b.

Jedinice lokalne i re­gionalne samouprave
imaju pravo da u okviru zakona, svojim statutima samostalno uređuju unutar­nje
ustrojstvo i djelokrug svojih tijela te da ih prilagode lokalnim potrebama i
mogućnostima.«

Članak 66.

Članak 130. mije­nja se i glasi:

»U obav­lja­nju poslova iz svoje­ga djelokruga
tijela jedinica lokalne i re­gionalne samouprave samostalna su i podliježu samo
nadzoru ustavnosti i zakonitosti ovlaštenih državnih tijela.«

Članak 67.

Članak 131. mije­nja se i glasi:

»Jedinice lokalne i re­gionalne samouprave
imaju pravo na vlastite prihode kojima slobodno raspolažu u obav­lja­nju
poslova iz svog djelokruga.

Država je dužna pomagati financijski slabije
jedinice lokalne samouprave u skladu sa zakonom.«

Članak 68.

Članak 132. mije­nja se i glasi:

»U skladu s Ustavom, zakonom i pravilima međunarodnog
prava, sklapa­nje međunarodnih ugovora u nadležnosti je, ovisno o dotičnom međunarodnom
ugovoru, Zastupničkog doma Hrvat­skoga sabora, Predsjednika Republike i Vlade
Republike Hrvat­ske.«

Članak 69.

U članku 133. stavku 1. riječi: »Hrvatskoga državnog
sabora« zamje­njuju se riječima: »Hrvatskoga sabora«.

Iza stavka 2. dodaju se stavci 3. i 4. koji
glase:

»Predsjednik Republike potpisuje isprave o
ratifikaciji, pristupu, odobre­nju ili prihvatu međunarodnih ugovora koje je
Zastupnički dom Hrvatskoga sabora potvrdio na teme­lju stavka 1. i 2. ovoga članka.

Međunarodne ugovore koji ne podliježu potvrđiva­nju
od Zastupničkog doma Hrvatskoga sabora sklapa Predsjednik Republike na
prijedlog Vlade ili Vlada Republike Hrvatske.«

Članak 70.

U cijelom tekstu važeće­g Ustava Republike
Hrvatske riječi: »Hrvatski državni sabor« zamje­njuju se riječima: »Hrvatski
sabor« u odgovarajućem padežu.

Članak 71.

Promjena Ustava stupa na snagu danom proglaše­nja.

if !supportEmptyParas endif

Odluka, NN 101/2000-1974