## Rješenje Upravnog suda Republike Hrvatske broj: Us-889/2010-5 od 20. listopada 2010.

### NN 10/2011 (24.1.2011.), Rješenje Upravnog suda Republike Hrvatske broj: Us-889/2010-5 od 20. listopada 2010.

UPRAVNI SUD REPUBLIKE HRVATSKE

214

RJEŠENJE

Upravni sud Republike Hrvatske u vijeću sastavljenom od sudaca Smiljana Mikuša kao predsjednika vijeća, Dubravke Markt i mr. sc. Mirjane Juričić kao članica vijeća, te više sudske savjetnice Veseljke Kos kao zapisničarke u upravnom sporu tužitelja City EX d.o.o. iz Zagreba, zastupanog po Borisu Vidiću, predsjedniku Uprave, protiv rješenja tužene Hrvatske agencije za poštu i elektroničke komunikacije, klasa: UP/I-344-02/09-01/01, urbroj: 376-06-09-01 od 14. prosinca 2009., radi stručnog nadzora, u nejavnoj sjednici vijeća održanoj dana 20. listopada 2010.

riješio je

I. Odbija se prijedlog za povrat u prijašnje stanje.

II. Tužba se odbacuje.

III. Ovo rješenje objavit će se u »Narodnim novinama« i na službenim stranicama Hrvatske agencije za poštu i elektroničke komunikacije.

Obrazloženje

Pobijanim rješenjem tuženog tijela utvrđuje se da usluga koju trgovačko društvo City EX d.o.o. iz Zagreba, Donje Svetice 40 obavlja pod nazivom »razmjena dokumenata« nije u skladu sa Zakonom o pošti, odnosno da se ne radi o usluzi iz članka 2. stavka 1. točke 37. Zakona o pošti (točka 1. izreke rješenja), te se nalaže navedenom trgovačkom društvu usklađivanje poštanske usluge koju obavlja pod nazivom »razmjena dokumenata« s važećim Zakonom o poštanskim uslugama u roku od 60 dana od dana primitka ovoga rješenja, te o obavljenom bez odgode obavijesti poštanskog nadzornika (točka 2. izreke rješenja). U slučaju nepostupanja po ovom rješenju poštanski nadzornik će izreći upravnu mjeru u visini dvadesetorostruke prosječne plaće u Republici Hrvatskoj u proteklom tromjesečju. Svaka sljedeća upravna mjera izriče se u dvostrukom iznosu (točka 3. izreke rješenja), te se određuje da će se ovo rješenje objaviti u »Narodnim novinama« i na službenim stranicama Hrvatske agencije za poštu i elektroničke komunikacije (točka 4. izreke rješenja).

Tužitelj je protiv pobijanog rješenja podnio tužbu sa prijedlogom za povrat u prijašnje stanje koja je zaprimljena pod brojem: Us-889/2010 i tužbu putem Zajedničkog odvjetničkog ureda Antonio Zujić & Ana Vukadin Cvetko iz Zagreba, koja je zaprimljena pod brojem: Us-4010/2010. S obzirom da su obje tužbe podnesene protiv istog pobijanog rješenja Sud je odlučio temeljem ovlaštenja iz članka 313. Zakona o parničnom postupku (»Narodne novine« broj 53/91, 9/92, 112/99, 88/01, 117/03, 88/05, 2/07, 84/08 i 123/08) u svezi sa člankom 60. Zakona o upravnim sporovima (»Narodne novine« broj 53/91, 9/92 i 77/92) predmete spojiti i o tužbama odlučiti zajedničkim rješenjem pod brojem: Us-889/2010.

Tužitelj u prijedlogu za povrat u prijašnje stanje i tužbi pod brojem: Us-889/2010 ističe da mu je dana 16. prosinca 2009. urečeno pobijano rješenje doneseno na temelju Zakona o pošti koji je u međuvremenu prestao biti na snazi s obzirom da je u studenom 2009. stupio na snagu Zakon o poštanskim uslugama, koji ne propisuje nadležnost Agencije za kurirske usluge, a time i za njegovo poslovanje. Međutim, usprkos tome Agencija je donijela pobijano rješenje i to u odnosu na djelatnosti koje više ne obavlja niti su više određeni Zakonom o poštanskim uslugama, pa se stoga po primitku rješenja obratio prigovorom Agencije i na to upozorio, te dobio obećanje da će se sve ispitati i o tome ga obavijestiti. Stoga nije niti podnosio tužbu protiv pobijanog rješenja. Međutim, kada je dana 21. siječnja 2010. vidio na web stranici Agencije da je pobijano rješenje objavljeno podnio je navedeni prijedlog za povrat u prijašnje stanje jer smatra da je zbog opravdanih okolnosti koje nije mogao predvidjeti propustio rok za podnošenje tužbe. Naime, Agencija ga je svojim ponašanjem dovela u zabludu da će prihvatiti njegov prigovor. Ističe da je rok za podnošenje prijedloga za povrat u prijašnje stanje počeo teći 21. siječnja 2010. kada je vidio predmetno rješenje koje je na web stranicu Agencije stavljeno dana 20. siječnja 2010., a ako se uzme u obzir najkraći rok za očitovanje na prigovor od 8 dana tada bi rok za podnošenje tužbe umjesto 16. prosinca počeo teći 24. prosinca 2009., pa bi bio u roku s ovom tužbom. Stoga predlaže da Sud dopusti i usvoji njegov prijedlog za povrat u prijašnje stanje na način da smatra tužbu uloženu u roku i započne upravni spor, te razmotri i navode tužbe podnesene iz svih zakonom propisanih razloga ukazujući i nadalje da Agencija više nije nadležna za nadzor nad njegovim radom niti više u Zakonu o poštanskim uslugama postoji definicija razmjene dokumenata koje pobijano rješenje utvrđuje. Dakle, smatra da je doneseno suprotno članku 60. stavak 2. Zakona o poštanskim uslugama, te stoga predlaže Sudu da tužbu uvaži i pobijano rješenje poništi.

U tužbi pod brojem: Us-4010/2010 tužitelj, zastupan po punomoćnicima iz Zajedničkog odvjetničkog ureda Antonio Zujić & Ana Vukadin Cvetko iz Zagreba, u bitnome ističe da je dana 12. ožujka 2010. u »Narodnim novinama«, broj 32/10 objavljeno rješenje Hrvatske agencije za poštu i elektroničke komunikacije protiv kojega ustaje ovom tužbom. Predmetno rješenje mu nikada nije uručeno već je samo objavljeno u »Narodnim novinama«, te stoga smatra da je danom objave saznao za isto te podnosi tužbu u roku. Ističe da je podnio već jednu tužbu protiv rješenja od 14. prosinca 2009. no to rješenje je potpisano od strane poštanskog nadzornika, dok je ovo rješenje potpisano od strane predsjednika vijeća HAKOM-a Miljenka Krvišeka, te stoga smatra da se ne radi o istim rješenjima. Nadalje, kao i u tužbi pod brojem: Us-889/2010 osporava rješenje iz svih zakonom propisanih razloga, te predlaže Sudu da tužbu uvaži i pobijano rješenje poništi.

Tuženo tijelo u odgovoru na tužbu pod brojem: Us-889/2010 ističe da tužitelj pogrešno smatra da je temeljem svojeg prijedloga za povrat u prijašnje stanje produljio prekluzivni rok za podnošenje tužbe, te da je tužbu podnio pravovremeno u skladu sa rokom iz članka 24. stavak 1. Zakona o upravnim sporovima. Tako navodi da je na rješenje uložio prigovor, te da je od tuženog tijela dobio usmeno obećanje da će mu se dostaviti odgovor na prigovor, pa iz toga razloga zbog neobjavljivanja rješenja na službenim Internet stranicama sve do 22. siječnja 2010. tvrdi da je bio u zabludi da je tuženo tijelo usvojilo prigovor, i propustio zakonski rok za podnošenje tužbe. Tužitelju je rješenje uručeno dana 16. prosinca 2009. u drugom pokušaju osobnom dostavom, koji je dana 17. prosinca 2009. dostavio tuženom tijelu očitovanje na rješenje koje naziva prigovorom. Budući se u ovom predmetu radi o rješenju koje je konačno od dana uredne dostave nisu dopušteni redovni pravni lijekovi već je moguće samo pokrenuti upravni spor. Kako je rješenje sadržavalo jasnu uputu o pravnom lijeku tuženo tijelo nije bilo u obvezi očitovanja na dostavljeni »prigovor«. Ujedno tvrdnja o usmenom obećanju je paušalna i nedokaziva, te u svakom slučaju irelevantna jer nikakvo usmeno obećanje nema utjecaja na prekluzivni rok. Tužitelj također neosnovano dovodi u svezu prekluzivan rok za podnošenje tužbe s objavom rješenja na službenim internet stranicama s obzirom da za objavu nema zakonom propisanog roka dok je rok za podnošenje tužbe prekluzivan, a počeo je teći urednom dostavom konačnog rješenja tužitelju. Slijedom navedenog tužitelj nije doveden u zabludu, kako navodi u tužbi niti je isticanje zablude opravdani razlog za propuštanje pravovremenog podnošenja tužbe, niti je na konačno rješenje dopušteno ulaganje redovnog pravnog lijeka niti datum objave konačnog rješenja na službenim internet stranicama utječe na rok za podnošenje tužbe. Stoga predlaže Sudu da odbaci prijedlog za povrat u prijašnje stanje kao nedopušten, te da odbaci tužbu kao nepravovremenu. Nadalje ističe i da pozivanje tužitelja na nezakonitost rješenja zbog pogrešne primjene zakona te nenadležnosti tuženog tijela ne može biti opravdanje niti osnova za oslobođenje od odgovornosti tužitelja da postupa u skladu sa važećim propisima, odnosno da postupi u skladu s pobijanim rješenjem. Slijedom navedenog posebno naglašava da je pobijano rješenje doneseno u okviru zakonskih nadležnosti i uz pravilnu primjenu zakona, te da je poslovanje tužitelja u dijelu koji se odnosi na obavljanje poštanskih usluga, koje neupitno pruža, nesporno u nadležnosti tuženog tijela kao i provođenje stručnog nadzora. Stoga predlaže Sudu da podredno tužbu odbije kao neosnovanu.

U odgovoru na tužbu pod brojem: Us-4010/2010 u svezi tvrdnje tužitelja da je pobijano rješenje koje je objavljeno u »Narodnim novinama«, broj 32 od 12. ožujka 2010. različito od rješenja protiv kojega je pokrenut upravni spor broj: Us-889/2010 jer je različiti potpisnik ističe da je u objavi rješenja u »Narodnim novinama« došlo do tiskarske pogreške te je u potpisu umjesto poštanskog nadzornik stavljen predsjednik Vijeća HAKOM-a u vezi čega je i objavljen ispravak, te se samo zbog toga ne može smatrati da se ne radi o istom rješenju. U svakom slučaju dan objave u »Narodnim novinama« nije relevantan za prekluzivni rok za podnošenje tužbe koji počinje teći od dana dostave konačnog rješenja sukladno članku 24. Zakona o upravnim sporovima. Kako se radi o istom rješenju koje je uredno dostavljeno tužitelju 16. prosinca 2009. tužbu je potrebno odbaciti. U pogledu nepravilne primjene zakona se poziva na navode iz odgovora na tužbu pod brojem: Us-889/2010, te također predlaže podredno da se tužba odbije kao neosnovana.

Prijedlog za povrat u prijašnje stanje je pravodoban i dopušten.

Prijedlog nije osnovan.

Prema odredbi članka 117. stavak 1. Zakona o parničnom postupku u svezi sa člankom 60. Zakona o upravnim sporovima ako stranka propusti ročište i rok za poduzimanje kakve radnje u postupku i zbog toga izgubi pravo na poduzimanje te radnje sud će toj stranci na njezin prijedlog dopustiti da naknadno obavi tu radnju (povrat u prijašnje stanje) ako ocijeni da postoje opravdani razlozi za propuštanje.

Prema odredbi članka 118. stavak 1. istog Zakona prijedlog za povrat u prijašnje stanje podnosi se sudu kod kojega je trebalo obaviti propuštenu radnju, a prijedlog se mora podnijeti u roku od petnaest dana, računajući od dana kad je prestao razlog koji je uzrokovao propuštanje, a ako je stranka tek kasnije saznala za propuštanje – od dana kada je za to saznala (stavak 2. istog članka Zakona). Nakon proteka tri mjeseca od dana propuštanja ne može se tražiti povrat u prijašnje stanje (stavak 4. istog članka Zakona).

Razmatrajući razloge koje je podnositelj naveo u svom prijedlogu za povrat u prijašnje stanje utvrđuje se da se u predmetnoj pravnoj situaciji ne mogu smatrati opravdanim razlogom u smislu odredbe članka 117. Zakona o parničnom postupku. Naime, navedeni razlozi nisu takve prirode da bi tužitelja spriječiti da sukladno uputi o pravnom lijeku u pobijanom rješenju, koje mu je, kako i sam ističe dostavljeno dana 16. prosinca 2009., pravovremeno pokrene upravni spor podnošenjem tužbe ovom Sudu u roku predviđenom člankom 24. Zakona o upravnim sporovima. Pogrešna procjena o očekivanju odgovora, odnosno tvrdnje o dovođenju u zabludu o usvajanju »prigovora« podnesenog tuženom tijelu, niti naknadna objava navedenog akta u »Narodnim novinama« ne može se smatrati opravdanim razlogom za propuštanje pravovremenog podnošenja tužbe.

Kako je, stoga, prijedlog podnositelja za povrat u prijašnje stanje neosnovan, trebalo ga je kao takvog i odbiti, a podnesenu tužbu sukladno odredbi članka 30. stavak 1. točke 1. Zakona o upravnim sporovima odbaciti kao nepravovremene.

Temeljem članka 14. stavak 7. Zakona o elektroničkim komunikacijama (»Narodne novine« broj 73/08) ovo rješenje objavit će se u »Narodnim novinama«, te na službenim stranicama Hrvatske agencije za poštu i elektroničke komunikacije.

Broj: Us-889/2010-5

Zagreb, 20. listopada 2010.

Predsjednik vijeća
Smiljan Mikuš, v. r.

Rješenje, NN 10/2011-214