## Rješenje Ustavnog suda Republike Hrvatske broj: U-I-2489/2004, U-I-4342/2004 od 29. rujna 2009.

### NN 127/2009 (22.10.2009.), Rješenje Ustavnog suda Republike Hrvatske broj: U-I-2489/2004, U-I-4342/2004 od 29. rujna 2009.

127 22.10.2009 Rješenje Ustavnog suda Republike Hrvatske broj: U-I-2489/2004, U-I-4342/2004 od 29. rujna 2009.

USTAVNI SUD REPUBLIKE HRVATSKE

3149

Ustavni sud Republike Hrvatske, u sastavu Jasna Omejec, predsjednica Suda, te suci Mato Arlović, Marko Babić, Snježana Bagić, Slavica Banić, Mario Jelušić, Davor Krapac, Ivan Matija, Duška Šarin, Miroslav Šeparović i Nevenka Šernhorst, rješavajući o prijedlogu za pokretanje postupka za ocjenu suglasnosti zakona s Ustavom, na sjednici održanoj 29. rujna 2009., donio je

RJEŠENJE

I. Ne prihvaćaju se prijedlozi za pokretanje postupka za ocjenu suglasnosti s Ustavom Zakona o sprječavanju sukoba interesa u obnašanju javnih dužnosti (»Narodne novine« broj 163/03.) i Zakona o izmjenama i dopunama Zakona o sprječavanju sukoba interesa u obnašanju javnih dužnosti (»Narodne novine« broj 94/04.) u cijelosti.

II. Ovo rješenje objavit će se u »Narodnim novinama«.

Obrazloženje

1. Petar Marija Radelj iz Zagreba podnio je prijedlog za pokretanje postupka za ocjenu suglasnosti s Ustavom Zakona o sprječavanju sukoba interesa u obnašanju javnih dužnosti (»Narodne novine« broj 163/03., u daljnjem tekstu: Zakon o sprječavanju sukoba interesa) u cijelosti (U-I-4342/2004) i prijedlog za pokretanje postupka za ocjenu suglasnosti s Ustavom Zakona izmjenama i dopunama Zakona o sprječavanju sukoba interesa u obnašanju javnih dužnosti (»Narodne novine« broj 94/04., u daljnjem tekstu: ZID Zakona o sprječavanju sukoba interesa) u cijelosti (U-I-2489/2004).

Predlagatelj smatra da su osporeni zakoni organski zakoni, tj. zakoni kojima se razrađuju Ustavom utvrđena ljudska prava i temeljne slobode te ustrojstvo, djelokrug i način rada državnih tijela, za čije donošenje je, prema odredbama članka 82. Ustava Republike Hrvatske, bila potrebna većina glasova svih zastupnika u Hrvatskom saboru.

2. Obrazlažući svoje stajalište da je Zakon o sprječavanju sukoba interesa organski zakon, predlagatelj navodi da je člankom 16. tog Zakona osnovano Povjerenstvo za odlučivanje o sukobu interesa (u daljnjem tekstu: Povjerenstvo), koje je prema mišljenju predlagatelja državno tijelo.

Predlagatelj navodi da je na sjednici Hrvatskog sabora, na kojoj je usvojen Zakon o sprječavanju sukoba interesa, za donošenje tog Zakona glasovalo 63 zastupnika. Budući da je Hrvatski sabor u tom sazivu imao 151 zastupnika, za donošenje tog Zakona, prema mišljenju predlagatelja, trebala su glasovati 76 zastupnika.

Slijedom iznijetog, predlagatelj smatra da postupak donošenja tog Zakona nije bio proveden u skladu s člankom 82. stavkom 2. Ustava, pa predlaže da Ustavni sud pokrene postupak za njegovu ocjenu suglasnosti s Ustavom i ukine ga u cijelosti.

2.1. Obrazlažući stajalište da je ZID Zakona o sprječavanju sukoba interesa organski zakon, predlagatelj pored navedenog u prethodnoj točki, navodi da Zakon o sprječavanju sukoba interesa, kao i njegova novela, razrađuju u više svojih odredbi članak 16. Ustava koji glasi:

Slobode i prava mogu se ograničiti samo zakonom da bi se zaštitila sloboda i prava drugih ljudi te pravni poredak, javni moral i zdravlje.

Svako ograničenje slobode ili prava mora biti razmjerno naravi potrebe za ograničenjem u svakom pojedinom slučaju.

Predlagatelj smatra da se odredbama osporenih zakona ograničavaju prava dužnosnika zajamčena člankom 37., člankom 48. stavkom 1., člankom 49. stavkom 1. i člankom 54. Ustava, kao i da se zadire u autonomiju sveučilišta (članak 67. stavak 1. Ustava) i pravo na lokalnu i područnu (regionalnu) samoupravu (članak 132. stavak 1. u svezi s člankom 136. Ustava).

3. Prije raspravljanja o ovom prijedlogu sudac Ustavnog suda Antun Palarić izuzeo se od raspravljanja i glasovanja.

Prijedlog nije osnovan.

4. Zakon o sprječavanju sukoba interesa Hrvatski sabor donio je na sjednici održanoj 1. listopada 2003.; objavljen je u »Narodnim novinama« broj 163 od 16. listopada 2003., a stupio je na snagu 1. prosinca 2003. godine.

Iz zapisnika trideset sedme (37.) sjednice Hrvatskog sabora razvidno je da su za donošenje Zakona o sprječavanju sukoba interesa glasovala šezdeset tri (63) zastupnika, a trideset pet (35) zastupnika su glasovala protiv.

Ustavni sud nadalje je utvrdio da je Hrvatski sabor u sazivu od 2. veljače 2000. (4. saziv) imao 151 zastupnika te je za donošenje zakona, za koje se traži većina glasova svih zastupnika, bilo potrebno sedamdeset šest (76) glasova zastupnika.

5. ZID Zakona o sprječavanju sukoba interesa Hrvatski sabor donio je na sjednici održanoj 2. srpnja 2004.; objavljen je u »Narodnim novinama« broj 94 od 12. srpnja 2004., a stupio je na snagu 20. srpnja 2004. godine.

Iz zapisnika sedme sjednice Hrvatskog sabora proizlazi da su za donošenje ZID Zakona o sprječavanju sukoba interesa glasovala sedamdeset četiri (74) zastupnika, dvadeset sedam (27) zastupnika glasovalo je protiv, dok je dvadeset jedan (21) zastupnik bio suzdržan.

U sazivu od 22. prosinca 2003. (5. saziv) Hrvatski sabor je imao 152 zastupnika.

6. Članak 82. stavak 2. Ustava glasi:

Zakone (organski zakoni) kojima se razrađuju Ustavom utvrđena ljudska prava i temeljne slobode, izborni sustav, ustrojstvo, djelokrug i način rada državnih tijela te ustrojstvo i djelokrug lokalne i područne (regionalne) samouprave, Hrvatski sabor donosi većinom glasova svih zastupnika.

Predlagatelj smatra da je Zakon o sprječavanju sukoba interesa, kao i njegove novele, organski zakon iz dva razloga:

– razrađuje Ustavom utvrđena ljudska prava i temeljne slobode i

– propisuje djelokrug i način rada Povjerenstva za odlučivanje o sukobu interesa, koje je prema mišljenju predlagatelja državno tijelo.

7. U razmatranju osnovanosti prijedloga za ocjenu suglasnosti Zakona o sprječavanju sukoba interesa i njegove novele s Ustavom, s aspekta njihove formalne (ne)ustavnosti, Ustavni sud pošao je od stajališta izraženog u odluci broj: U-I-2566/2003, U-I-2892/2003 od 27. studenoga 2003. (»Narodne novine« broj 190/03.). U toj odluci Ustavni sud utvrdio je mjerila od kojih polazi pri ocjeni koji je zakon, čijim se odredbama razrađuju Ustavom utvrđena ljudska prava i temeljne slobode, organski zakon:

»Polazeći od izloženog, organskim zakonom kojim se razrađuju Ustavom utvrđena ljudska prava i temeljne slobode u smislu prvog dijela rečenice članka 82. stavka 2. Ustava ima se smatrati samo onaj zakon kojemu su temeljni predmeti uređenja pojedino ili pojedina Ustavom utvrđena osobna i politička prava i slobode čovjeka. Jesu li ispunjene pretpostavke za utvrđenje određenog zakona organskim u smislu prvog dijela rečenice članka 82. stavka 1. Ustava ispituje se – u slučaju sumnje – zasebno u svakom konkretnom slučaju«.

7.1. Članak 1. Zakona o sprječavanju sukoba interesa propisuje:

(1) Ovim se Zakonom uređuje sprječavanje sukoba između privatnog i javnog interesa u obnašanju javnih dužnosti.

(2) Sukob interesa je situacija u kojoj su privatni interesi dužnosnika u suprotnosti s javnim interesom ili kad privatni interes utječe ili može utjecati na nepristranost dužnosnika u obavljanju javne dužnosti.

(3) U obnašanju javne dužnosti dužnosnici ne smiju svoj privatni interes stavljati iznad javnog interesa.

Zakon o sprječavanju sukoba interesa uređuje ponašanje dužnosnika u obnašanju javnih dužnosti koje mora biti u skladu s načelima javnih dužnosti. Tim Zakonom se, dakle, ne razrađuju Ustavom utvrđena temeljna ljudska (osobna i politička) prava i slobode čovjeka.

8. Članak 16. stavak 1. Zakona o sprječavanju sukoba interesa propisuje:

(1) Radi provedbe ovoga Zakona osniva se Povjerenstvo iz članka 5. ovoga Zakona.

Članak 5. stavak 1. Zakona o sprječavanju sukoba interesa propisuje:

(1) U slučaju dvojbe je li neko ponašanje u skladu s načelima javnih dužnosti, dužnosnici moraju zatražiti mišljenje Povjerenstva za odlučivanje o sukobu interesa (u daljnjem tekstu: Povjerenstvo).

Prema ostalim odredbama članka 16. Zakona o sprječavanju sukoba interesa Povjerenstvo se sastoji od 7 članova koje imenuje Hrvatski sabor na prijedlog Odbora za izbor, imenovanja i upravne poslove Hrvatskog sabora; četiri člana su iz redova zastupnika Hrvatskog sabora, a ostali članovi ugledni su javni djelatnici.

Prema članku 17. stavku 1. Zakona o sprječavanju sukoba interesa Povjerenstvo djeluje na temelju tog Zakona, dobrih običaja, političke odgovornosti i vjerodostojnosti dužnosnika. Povjerenstvo donosi odluku o tome je li određeno djelovanje ili propust povreda odredbi Zakona o sprječavanju sukoba interesa (stavak 3.). Povjerenstvo podnosi izvješće o svom radu Hrvatskom saboru jednom godišnje (stavak 5.).

8.1. Povjerenstvo je posebno radno tijelo Hrvatskog sabora osnovano Zakonom o sprječavanju sukoba interesa čiji su djelokrug i ovlasti određene tim Zakonom. Iz tog razloga ne može se smatrati državnim tijelom u smislu članka 82. stavka 2. Ustava.

9. Slijedom navedenog, Ustavni sud ocjenjuje da ni Zakon o sprječavanju sukoba interesa, ni zakoni o njegovim izmjenama i dopunama nisu organski zakoni za čije je donošenje, sukladno članku 82. stavku 2. Ustava, potrebna većina glasova svih zastupnika Hrvatskog sabora.

Za donošenje Zakona o sprječavanju sukoba interesa, sukladno članku 81. stavku 1. Ustava, bila je potrebna većina glasova zastupnika koji su bili nazočni na sjednici Hrvatskog sabora, uz uvjet da je na sjednici bila nazočna većina ukupnog broja zastupnika. Polazeći od utvrđenja navedenih u točkama 3. i 4. obrazloženja ovog rješenja, Ustavni sud utvrđuje da su osporeni zakoni doneseni u postupku sukladno Ustavu.

10. Na temelju članka 43. stavka 1. Ustavnog zakona o Ustavnom sudu Republike Hrvatske (»Narodne novine« broj 99/99., 29/02. i 49/02.-pročišćeni tekst), riješeno je kao u izreci. Točka II. izreke temelji se na članku 29. stavku 1. Ustavnog zakona o Ustavnom sudu Republike Hrvatske.

Broj: U-I-2489/2004

U-I-4342/2004

Zagreb, 29. rujna 2009.

USTAVNI SUD REPUBLIKE HRVATSKE

Predsjednica
dr. sc. Jasna Omejec, v. r.

Rješenje, NN 127/2009-3149