## Odluka Ustavnog suda Republike Hrvatske broj: U-IIIA-2489/2010 od 16. rujna 2010

### NN 113/2010 (4.10.2010.), Odluka Ustavnog suda Republike Hrvatske broj: U-IIIA-2489/2010 od 16. rujna 2010

USTAVNI SUD REPUBLIKE HRVATSKE

3004

Ustavni sud Republike Hrvatske, u Drugom vijeću za odlučivanje o ustavnim tužbama, u sastavu sutkinja Snježana Bagić, predsjednica Vijeća, te suci Mato Arlović, Slavica Banić, Ivan Matija, Duška Šarin i Miroslav Šeparović, članovi Vijeća, odlučujući o ustavnoj tužbi koju je podnijela K. B. iz Z., koju zastupa M. B., odvjetnik u Z., na sjednici održanoj 16. rujna 2010. godine, jednoglasno je donio

ODLUKU

I. Ustavna tužba se usvaja.

II. Vrhovni sud Republike Hrvatske dužan je donijeti odluku u predmetu koji se vodi pred tim sudom pod poslovnim brojem: Revx-324/10 (predmet Općinskog građanskog suda u Zagrebu broj: P-3959/00) u najkraćem mogućem roku, ali ne duljem od šest (6) mjeseci, računajući od prvog idućeg dana nakon objave ove odluke u »Narodnim novinama«.

III. Na temelju članka 63. stavka 3. Ustavnog zakona o Ustavnom sudu Republike Hrvatske (»Narodne novine« broj 99/99., 29/02. i 49/02. – pročišćeni tekst), podnositeljici ustavne tužbe, K. B. iz Z., Z. M. 29, određuje se primjerena naknada zbog povrede ustavnog prava iz članka 29. stavka 1. Ustava Republike Hrvatske, u iznosu od 19.000,00 kn.

IV. Naknada iz točke III. izreke ove odluke bit će isplaćena iz državnog proračuna u roku od tri (3) mjeseca od dana podnošenja zahtjeva podnositelja Ministarstvu financija Republike Hrvatske za njezinu isplatu.

V. Ova odluka objavit će se u »Narodnim novinama«.

Obrazloženje

1. Podnositeljica je 13. svibnja 2010. podnijela Ustavnom sudu Republike Hrvatske ustavnu tužbu na temelju odredbe članka 63. stavka 1. Ustavnog zakona o Ustavnom sudu Republike Hrvatske (»Narodne novine« broj 99/99., 29/02. i 49/02. – pročišćeni tekst, u daljnjem tekstu: Ustavni zakon), zbog povrede prava na suđenje u razumnom roku zajamčenog člankom 29. stavkom 1. Ustava Republike Hrvatske, a radi dugotrajnosti parničnog postupka koji se vodio pred Općinskim građanskim sudom u Zagrebu pod brojem: P-3959/00. U trenutku podnošenja ustavne tužbe spis se vodio pred Vrhovnim sudom Republike Hrvatske, a povodom revizije podnositeljice. U trenutku donošenja ove odluke postupak povodom revizije pred Vrhovnim sudom Republike Hrvatske je i dalje u tijeku.

ČINJENICE VAŽNE ZA USTAVNOSUDSKI POSTUPAK

2. Ustavni sud je u postupku pokrenutom ustavnom tužbom, primjenom članka 63. Ustavnog zakona, na temelju navoda ustavne tužbe i uvida u presliku spisa Općinskog građanskog suda u Zagrebu broj: P-3959/00, utvrdio sljedeće pravno relevantne činjenice za odlučivanje o povredi ustavnog prava podnositeljice, zajamčenog člankom 29. stavkom 1. Ustava:

Parnični postupak pokrenut je 27. travnja 2000. pred Općinskim sudom u Zagrebu tužbom podnositeljice protiv tuženika, Z. b. d.d. Z., radi naknade štete koja je nastala zbog postupanja tuženika koji nije izvršio pravodobnu prodaju dionica P. i Z. b. danih joj u zalog radi osiguranja vraćanja kredita. Istodobno je podnositeljica podnijela prijedlog za određivanje privremene mjere.

Sud je rješenjem od 28. travnja 2000. odredio ročište za glavnu raspravu.

Ročišta za glavnu rasprava održana su 16. svibnja 2000. i 23. svibnja 2000. kada je glavna rasprava zaključena.

Podnositeljica je podneskom od 21. rujna 2000. dopunila tužbu i tužbeni zahtjev te zatražila preotvaranje glavne rasprave i zakazivanje ročišta.

Sud je rješenjem od 20. listopada 2000. preotvorio glavnu raspravu i zakazao ročište za glavnu raspravu.

Na ročištu za glavnu raspravu održanom 28. studenoga 2000. određeno je provođenje dokaza financijskim vještačenjem.

Sud je rješenjem od 1. prosinca 2000. pozvao vještaka radi izrade nalaza i mišljenja.

Sud je rješenjem od 25. siječnja 2001. imenovao novog vještaka te ga pozvao na izradu nalaza i mišljenja.

Vještak je 6. travnja 2001. dostavio sudu nalaz i mišljenje.

Podneskom od 31. svibnja 2001. podnositeljica je specificirala tužbeni zahtjev sukladno vještvu.

Ročišta za glavnu raspravu održana su 7. lipnja 2001., 29. listopada 2001., 29. listopada 2002.

Podneskom od 13. lipnja 2001. podnositeljica se očitovala na podnesak tuženika od 5. lipnja 2001.

Podneskom od 17. listopada 2001. tuženik se očitovao na podnesak podnositeljice od 13. lipnja 2001.

Podneskom od 31. listopada 2001. podnositeljica je tražila preciziranje zadatka danog novom financijskom vještaku.

Rješenjem suda od 16. siječnja 2002. pozvan je vještak na izradu nalaza i mišljenja.

Podneskom od 28. siječnja 2002. vještak je tražio da sud odredi drugog vještaka jer nije u mogućnosti u danom roku izraditi nalaz i mišljenje.

Rješenjem suda od 1. veljače 2002. istom vještaku dan je rok od 3 mjeseca za izradu nalaza i mišljenja.

Podnescima od 19. ožujka 2002. i 15. travnja 2002. podnositeljica je požurila rad suda i vještaka.

Rješenjem suda od 30. travnja 2002. određeno je provođenje dokaza vještačenjem po drugom vještaku.

Vještak je sudu dostavio nalaz i mišljenje 12. lipnja 2002. godine.

Rješenjem suda od 14. lipnja 2002. pozvan je vještak izraditi dopunu nalaza i mišljenja.

Vještak je sudu dostavio dopunu nalaza i mišljenja 9. srpnja 2002.

Podneskom od 11. rujna 2002. podnositeljica se očitovala na nalaz vještaka.

Podneskom od 23. listopada 2002. tuženik se očitovao na nalaz vještaka.

Vještak je sudu dostavio dopunu nalaza 7. studenoga 2002. godine.

Podneskom od 18. prosinca 2002. podnositeljica se očitovala na nalaz vještaka.

Na ročištu održanom 17. ožujka 2003. tuženik je postavio protutužbeni zahtjev.

Sud je rješenjem od 17. ožujka 2003. spojio spis poslovni broj: P-11962/01 na ovaj spis (predmet po prigovoru protiv platnog naloga – broj: Ovrv-4511/00).

Sud je rješenjem od 28. ožujka 2003. pozvao vještaka na dopunu nalaza. Isto je učinjeno rješenjima od 9. svibnja 2003., 26. svibnja 2003., 15. rujna 2003., 13. listopada 2003. i 13. siječnja 2004.

Podnescima od 19. svibnja 2003., 11. lipnja 2003., 6. listopada 2003., 17. studenoga 2003. i 9. ožujka 2004. vještak je tražio određivanje drugog vještaka u ovom predmetu.

Podneskom od 31. ožujka 2003. podnositeljica se očitovala na protutužbu tuženika.

Podnescima od 6. svibnja 2003. i 2. ožujka 2004. podnositeljica je požurila rad suda i rad vještaka.

Ročišta za glavnu raspravu održana su 27. travnja 2004., 14. rujna 2004. i 28. veljače 2005. kada je saslušana podnositeljica kao stranka u postupku.

Rješenjem suda od 12. listopada 2004. određen je drugi vještak te mu je dan zadatak. Vještak je nalaz i mišljenje izradio 15. veljače 2005. godine.

Ročišta za glavnu raspravu održana su 8. travnja 2005. i 14. lipnja 2005.

Vještak je podneskom od 22. rujna 2005. dopunio nalaz.

Rješenjem suda od 2. siječnja 2006. pozvane su stranke da se u određenom roku očituju na nalaz vještaka.

Podnositeljica se podneskom od 17. ožujka 2006. očitovala na nalaz vještaka i na podnesak tuženika.

Podneskom od 28. lipnja 2006. podnositeljica je požurila rad suda.

Službenom bilješkom od 8. prosinca 2006. ročište određeno za taj dan je odgođeno radi bolesti suca.

Podneskom od 3. siječnja 2007. podnositeljica se očitovala na podnesak tuženika.

Na ročištu održanom 28. veljače 2007. odgođeno je poduzimanje daljnjih parničnih radnji do okončanja postupka mirenja na koje su stranke pristale pred istim sudom.

Podneskom od 13. veljače 2007. podnositeljica se očitovala na podnesak tuženika.

Rješenjem od 21. svibnja 2007. predmet je presigniran na drugog suca.

Ročište određeno za 4. prosinca 2007. odgođeno je zbog neiskazane dostave za tuženika i zbog nepristupa podnositeljice.

Ročišta za glavnu raspravu održana su 23. siječnja 2008. i 3. listopada 2008. kada je glavna rasprava zaključena.

Vještak je dostavio u spis 11. travnja 2008. dopunsko vještačenje odnosno ispravak ranijeg nalaza.

Podnescima od 29. rujna 2008. i 6. listopada 2008. podnositeljica se očitovala na podneske tuženika i na dosadašnji tijek postupka.

Općinski građanski sud u Zagrebu donio je presudu i rješenje broj: P-3959/00 od 17. listopada 2008., kojom je odbijen tužbeni zahtjev podnositeljice te je ukinuto rješenje o ovrsi istog suda broj: Ovrv-4511/00 od 17. svibnja 2000. i usvojen je protutužbeni zahtjev kojim je podnositeljici naloženo da tuženiku-protutužitelju isplati iznos od 136.735,36 € s kamatom. Prvostupanjskim rješenjem odbijen je prijedlog podnositeljice za određivanje privremene mjere.

Podnositeljica je 27. studenoga 2008. podnijela žalbu na prvostupanjsku presudu.

Tuženik je odgovorio na žalbu 16. prosinca 2008.

Spis je povodom žalbe podnositeljice otpremljen Županijskom sudu u Zagrebu 23. ožujka 2009.

Županijski sud u Zagrebu donio je presudu broj: Gž-2178/09-2 od 26. svibnja 2009., kojom je odbio žalbu podnositeljice i potvrdio je prvostupanjsku presudu.

Podnositeljica je 24. kolovoza 2009. izjavila reviziju protiv drugostupanjske presude.

Tuženik je odgovorio na reviziju podneskom od 16. veljače 2010. godine.

Spis je 15. travnja 2010. dostavljen Vrhovnom sudu na odlučivanje povodom izjavljene revizije. Predmet se vodi pod brojem: Revx-324/10.

PRAVO VAŽNO ZA USTAVNOSUDSKI POSTUPAK

3. Mjerodavno pravo sadržano je u članku 29. stavku 1. Ustava Republike Hrvatske.

Ustavna tužba je osnovana.

4. Svoju odluku Ustavni sud obrazlaže sljedećim utvrđenjima:

4.1. DULJINA SUDSKOG POSTUPKA

Parnični postupak pokrenut je 27. travnja 2000. pred Općinskim sudom u Zagrebu tužbom podnositeljice.

Ustavna tužba podnesena je 13. svibnja 2010., a do tog dana postupak nije okončan.

U trenutku odlučivanja o ustavnoj tužbi, predmet se po reviziji podnositeljice nalazi pred Vrhovnim sudom Republike Hrvatske.

Postupak, u odnosu na koji se traži zaštita prava na suđenje u razumnom roku, još je u tijeku pa Ustavni sud utvrđuje da do dana donošenja ove odluke postupak u pravno relevantnom razdoblju traje ukupno deset (10) godina, četiri (4) mjeseca i dvadeset (20) dana.

4.2. POSTUPANJE NADLEŽNOG SUDA

Do podnošenja ustavne tužbe donesene su prvostupanjska i drugostupanjska odluka.

U konkretnom slučaju, u pravno relevantnom razdoblju, postupak se najprije vodio pred Općinskim građanskim sudom u Zagrebu, koji je od radnji relevantnih za odlučivanje o pravima i obvezama podnositeljice, održao više (16) ročišta, zatim proveo je dokaz saslušanjem stranaka, vještaka i svjedoka, proveo je dokaz višestrukim financijskim vještačenjem i saslušanjem istih te je zaključio glavnu raspravu i odlučio o tužbenom zahtjevu podnositeljice i protutužbenom zahtjevu tuženika. U postupku je pokušano i mirenje stranaka. Predmet se pred prvostupanjskim sudom vodio više od osam (8) godina.

U povodu žalbe predmet je dostavljen Županijskom sudu u Zagrebu na odlučivanje. Županijski sud u Zagrebu odlučio je u roku od tri (3) mjeseca.

U trenutku donošenja odluke Ustavnog suda predmet se vodi pred Vrhovnim sudom Republike Hrvatske, koji o reviziji nije odlučio.

4.3. PONAŠANJE PODNOSITELJICE USTAVNE TUŽBE
(TUŽITELJICA-PROTUTUŽENICA U PARNIČNOM POSTUPKU)

Podnositeljica ustavne tužbe, kao tužiteljica u parničnom postupku, nije doprinijela duljini trajanja postupka.

4.4. SLOŽENOST SUDSKOG PREDMETA

Iz dosadašnjeg tijeka postupka proizlazi da se u konkretnom slučaju radi o složenom predmetu.

OCJENA USTAVNOG SUDA

5. Ukupno trajanje postupka više od deset godina, ukazuje na neučinkovitost prvostupanjskog suda u postupanju i na činjenicu da sud nije poduzeo odgovarajuće radnje radi učinkovitog vođenja ovog postupka te je time podnositeljici povrijeđeno njezino pravo na suđenje u razumnom roku.

Ustavni sud utvrđuje da se postupak gotovo cijelo vrijeme vodio pred sudom prvog stupnja u trajanju više od osam (8) godina, odnosno ukupno više od deset (10). Prvostupanjski sud iskazao je procesnu aktivnost u tijeku postupka pa je tako održano više ročišta, provedena su vještačenja, saslušanja svjedoka i stranaka, donesena je odluka te je unatoč tome izostala učinkovitost prvostupanjskog suda u onoj mjeri koliko je to potrebno radi okončanja ovog postupka. Naime, prvostupanjski sud nije u dovoljnoj mjeri koristio procesna ovlaštenja koja su Zakonom o parničnom postupku (»Narodne novine« broj 53/91., 91/92., 112/99. i 117/03.) ustanovljena upravo u svrhu racionalizacije i ubrzanja rada sudova, te kao protuteža neograničenoj dispoziciji parničnih stranka, i vještaka u ovom konkretnom slučaju, te zlouporabi procesnih prava.

Slijedom navedenog, a imajući u vidu značaj postupka za podnositeljicu, te ukupnu duljinu postupka, neučinkovito postupanje redovnog suda kao i činjenicu da podnositeljica svojim ponašanjem nije doprinijela duljini postupka te posebno okolnost da je postupak još uvijek u tijeku, Ustavni sud ocjenjuje da je povrijeđeno pravo podnositeljice da neovisni i nepristrani sud u razumnom roku odluči o njezinim pravima i obvezama, koje je zajamčeno člankom 29. stavkom 1. Ustava.

Stoga je, u smislu odredbe članka 63. stavka 2. Ustavnog zakona, donijeta odluka kao pod točkom I. i II. izreke ove odluke.

6. Sukladno odredbi članka 63. stavka 3. Ustavnog zakona, odlučeno je kao u točkama III. i IV. izreke ove odluke.

Visinu naknade zbog povrede ustavnog prava na donošenje odluke u razumnom roku, Ustavni sud utvrđuje uzimajući u obzir okolnosti svakog pojedinog predmeta, uz istodobno uvažavanje ukupnih gospodarskih i socijalnih prilika u Republici Hrvatskoj.

7. Odluka o objavi (točka V. izreke) temelji se na odredbama članka 29. Ustavnog zakona.

8. Predsjednik Vrhovnog suda Republike Hrvatske dužan je dostaviti Ustavnom sudu pisanu obavijest o datumima donošenja i otpreme odluke u roku od osam (8) dana od dana njene otpreme, a najkasnije osam (8) dana od isteka roka određenog u točki II. izreke ove odluke. Ovaj nalog temelji se na članku 31. stavcima 4. i 5. Ustavnog zakona.

Broj: U-IIIA-2489/2010

Zagreb, 16. rujna 2010.

USTAVNI SUD REPUBLIKE HRVATSKE

Predsjednica Vijeća
Snježana Bagić, v. r.

Odluka, NN 113/2010-3004