## Odluka Ustavnog suda Republike Hrvatske broj U-IIIA-2929/2002 od 19. siječnja 2005.

### NN 16/2005 (2.2.2005.), Odluka Ustavnog suda Republike Hrvatske broj U-IIIA-2929/2002 od 19. siječnja 2005.

# Ustavni sud Republike Hrvatske

299

Ustavni sud Republike
Hrvatske, u Drugom vijeću za odlu­čiva­­nje o ustavnim tužbama, u sastavu sudac
Jasna Omejec, predsjednik Vijeća, te suci Marijan Hra­­njski, Mario Kos, Ivan
Mrko­­njić, Emilija Rajić i Vice Vukojević, članovi Vijeća, odlučujući o
ustavnoj tužbi B. T. iz Z. i S. B. iz K., koje zastupa B. S., odvjetnik u Z.,
na sjednici održanoj dana 19. siječ­­nja 2005. godine, jednoglasno je donio

## ODLUKU

I. Ustavna tužba se usvaja.

II. Općinski sud u Zagrebu dužan
je donijeti odluku u predmetu koji se vodi pred tim sudom pod poslovnim brojem:
Pn-7358/04 (ranije: Pn-3560/99) u najkraćem mogućem roku, ali ne du­­ljem od
osam (8) mjeseci, računajući od prvog iduće­g dana nakon objave ove odluke u
»Narodnim novinama«.

III. Na teme­­lju
članka 63. stavka 3. Ustavnog zakona o Ustav­nom sudu Republike Hrvatske
(»Narodne novine«, broj 99/99., 29/99., 29/02. i 49/02. – pročišćeni tekst),
podnosite­­ljima ustavne tužbe određuje se primjerena naknada zbog povrede
ustavnog prava iz članka 29. stavka 1. Ustava Republike Hrvatske (»Narod­ne
novine«, broj 41/01 – pročišćeni tekst) i to:

– B. T. iz Z.,
H. 6., u iznosu od 7.200,00 kn,

– S. B. iz K.,
B. J. bb., u iznosu od 7.200,00 kn.

IV. Naknada iz
točke III. izreke ove odluke bit će isplaćena iz državnog proračuna u roku tri
mjeseca od dana podnoše­­nja zahtjeva podnosite­­lja Ministarstvu financija
Republike Hrvatske za ­­njezinu isplatu.

V. Ova odluka objavit će se u
»Narodnim novinama«.

Obrazlože­­nje

1. Podnosite­­lji ustavne tužbe, teme­­ljem članka
63. Ustavnog zakona o Ustavnom sudu Republike Hrvatske (»Narodne novine«, broj
99/99., 29/02. i 49/02. – pročišćeni tekst, u da­­lj­­njem tekstu: Ustavni
zakon), podnijeli su dana 4. prosinca 2002. godine ustavnu tužbu radi du­­ljine
parničnog postupka.

ČINJENICE VAŽNE ZA USTAVNOSUDSKI POSTUPAK

2. Dana 10. prosinca 1990.
godine podnosite­­lji su podnijeli tuž­bu Općinskom sudu u Zagrebu protiv tuženika
»C. O.« d.d. Z., radi naknade štete.

Do 5. studenoga 1997. godine
održano je deset ročišta, provedeno prometno vještače­­nje i donesena prvostupa­­njska
presuda te predmet dostav­­ljen Županijskom sudu u Zagrebu povodom žalbe tuženika.

Dana 2. prosinca 1997. godine
Županijski sud u Zagrebu vratio je predmetni spis prvostupa­­njskom sudu jer je
ustanovio da je u uvodnom dijelu presude i u izreci presude navedeno pogrešno
prezime podnosite­­lja te je ista isprav­­ljena rješe­­njem Općinskog suda u
Zagrebu od 15. prosinca 1997. godine.

Rješe­­njem Županijskog suda
u Zagrebu broj: Gž-915/98 od 23. ožujka 1999. godine djelomično je ukinuta
prvostupa­­njska presuda i predmet je vraćen prvostupa­­njskom sudu na ponovni
postupak.

Dana 17. trav­­nja 2000.
godine prvostupa­­njski sud je održao ročište, a dana 16. studenoga 2000.
godine je proveo očevid na licu mjesta s prometnim vještakom, kojemu je naloženo
da u roku od 30 dana izradi nalaz i miš­­lje­­nje.

Sud je dopisom od 11. ve­­ljače
2003. godine požurio vještaka na dostavu nalaza i miš­­lje­­nja, međutim, vještak
nije udovo­­ljio traže­­nju suda te mu je rješe­­njem Općinskog suda u Zagrebu
od 21. ožujka 2003. godine određena novčana kazna.

Dana 31. ožujka 2003. godine
vještak je dostavio nalaz i miš­­lje­­nje, nakon če­ga je sud održao ročište
16. lip­­nja 2003. godine.

Na ročištu održanom 14. srp­­nja
2003. godine zak­­ljučena je glavna rasprava i donijeta presuda.

Dana 8. rujna
2003. godine podnosite­­lji i tužena izjavili su žalbu protiv prvostupa­­njske
presude, koja je djelomično ukinuta presudom Županijskog suda u Zagrebu broj: Gžn-183/04
od 23. studenoga 2004. godine, te je predmet vraćen Općinskom sudu u Zagrebu na
da­­lj­­nji postupak.

3.
PRAVO VAŽNO ZA USTAVNOSUDSKI POSTUPAK

Odredbom članka 29. stavka 1.
Ustava Republike Hrvatske propisano je:

»Članak 29.

Svatko ima
pravo da zakonom ustanov­­ljeni neovisni i nepristrani sud (...) u razumnom
roku odluči o ­­nje­govim pravima i obvezama (...).

Odredbom članka
63. Ustavnog zakona propisano je:

»Članak 63.

(1) Ustavni sud
će pokrenuti postupak po ustavnoj tužbi i prije no što je iscrp­­ljen pravni
put, u slučaju kad o pravima i obvezama stranke (...) nije u razumnom roku odlučio
sud (...).

(2) U odluci kojom usvaja ustavnu tužbu zbog nedonoše­­nja
akta u razumnom roku iz stavka 1. ovoga članka, Ustavni sud će nadležnom sudu
odrediti rok za donoše­­nje akta kojim će taj sud meritorno odlučiti o pravima
i obvezama (...) podnosite­­lja. Rok za donoše­­nje akta poči­­nje teći iduće­g
dana od dana objave odluke Ustavnog suda u »Narodnim novinama«.

(3) U odluci iz stavka 2. ovoga članka Ustavni sud će
odrediti primjerenu naknadu koja pripada podnosite­­lju zbog povrede ­­nje­gova
ustavnog prava koju je sud učinio kada o pravima i obvezama podnosite­­lja
(...) nije odlučio u razumnom roku. Naknada se isplaćuje iz državnog proračuna
u roku od tri mjeseca od dana podnoše­­nja zahtjeva stranke za ­­njezinu
isplatu.«.

*Ustavna tužba je osnovana.*

4. Svoju odluku Ustavni sud obrazlaže s­­ljedećim
utvrđe­­njima:

4.1.
DULJINA SUDSKOG POSTUPKA

Prvostupa­­njski parnični postupak započeo je 10.
prosinca 1990. godine tužbom podnosite­­lja Općinskom sudu u Zagrebu radi
naknade štete.

Međutim, du­­ljina postupka
uzima se u razmatra­­nje od 5. studenoga 1997. godine kada je stupio na snagu
Zakon o potvrđiva­­nju Konvencije za zaštitu ­­ljudskih prava i teme­­ljnih
sloboda i Protokola broj: 1, 4, 6, 7 i 11 uz Konvenciju za zaštitu ­­ljudskih
prava i teme­­ljnih sloboda (»Narodne novine – Međunarodni ugovori«, broj 18/97.,
6/99. – pročišćeni tekst i 8/99. – ispravak, u da­­lj­­njem tekstu: Zakon o
potvrđiva­­nju Konvencije), koja Konvencija u članku 6. stav­ku 1. jamči, između
ostalog, i pravo na suđe­­nje u razumnom roku.

Ustavna tužba podnijeta je
dana 4. prosinca 2002. godine, a do tog dana postupak nije pravomoćno okončan
pa Ustavni sud utvrđuje da je do dana podnoše­­nja ustavne tužbe postupak
trajao ukupno jedanaest (11) godina, jedanaest (11) mjeseci i dvadeset četiri
(24) dana, a nakon stupa­­nja na snagu Zakona o potvrđiva­­nju Konvencije pa do
podnoše­­nja ustavne tužbe postupak je trajao pet (5) godina i dvadeset devet
(29) dana.

4.2. POSTUPANJE NADLEŽNOG
SUDA

Ustavni sud je utvrdio da je u razmatranom razdob­­lju
do podnoše­­nja ustavne tužbe donijeta jedna prvostupa­­njska i drugostupa­­njska
presuda i predmet vraćen prvostupa­­njskom sudu na ponovni postupak. Nakon
podnoše­­nja ustavne tužbe donesena je prvostupa­­njska presuda dana 14. srp­­nja
2003. godine, koja je djelomično ukinuta presudom Županijskog suda u Zagrebu od
23. studenoga 2004. godine te je predmet vraćen prvostupa­­njskom sudu na
ponovno postupa­­nje.

Či­­njenica je da se u
konkretnom predmetu u razdob­­lju od 16. studenoga 2000. do 31. ožujka 2003.
godine, dakle dvije (2) godine, četiri (4) mjeseca i četrnaest (14) dana, spis
nalazio na vještače­­nju. Međutim, ta či­­njenica se ne bi mogla smatrati oprav­danim
razlogom za nerazumno dugo nepostupa­­nje suda u ovom sudskom postupku. Naime,
sukladno odredbi članka 259. Zakona o parničnom postupku (»Narodne novine«,
broj 53/91, 91/92, 112/99, 88/01 i 117/03, u da­­lj­­njem tekstu: ZPP), sud
rukovodi vještače­­njem.

Prema odredbi članka 251.
stavka 4. ZPP, umjesto određe­nog vještaka sud može uvijek odrediti drugog vještaka.

Odredbom članka 260. stavka
1. ZPP propisano je, između ostalog, da će sud odrediti rok za pisano podnoše­­nje
nalaza i miš­­lje­­nja.

Člankom 16. Pravilnika o
stalnim sudskim vještacima (»Narodne novine«, broj 21/98), propisana je dužnost
vještaka da se pridržava rokova određenih odlukom te postupak vještaka u slučaju
da iz objektivnih razloga ne može dovršiti vještače­­nje u zadanom mu roku.

U smislu odredbi članka 18.
Pravilnika o stalnim sudskim vještacima, predsjednici županijskih, trgovačkih i
općinskih sudova dužni su pratiti rad vještaka.

Polazeći od navedenih odredbi
ZPP i Pravilnika o stalnim sudskim vještacima, a imajući u vidu razdob­­lje od
dvije (2) godine i četiri (4) mjeseca, koliko se spis nalazio na vještače­­nju,
Ustav­ni sud opaža da je Općinski sud u Zagrebu tek nakon proteka više od dvije
godine, i to nakon podneska podnosite­­lja kojim požuruje zakaziva­­nje ročišta,
uputio dopis vještaku radi dostave traženog nalaza i miš­­lje­­nja. Imajući u
vidu navedene okolnosti, kao i či­­njenicu da je sud bio potpuno neaktivan od
16. studenoga 2000. godine do 21. ožujka 2003. godine, Ustavni sud je ocijenio
da Općinski sud u Zagrebu predmetni postupak nije vodio učin­kovito i sukladno
načelu ekonomičnosti postupka.

4.3. PONAŠANJE PODNOSITELJA USTAVNE TUŽBE (TUŽITELJA
U PARNIČNOM POSTUPKU)

Podnosite­­lji ustavne tužbe,
kao tužite­­lji u parničnom postupku, nisu pridonijeli du­­ljini postupka.

4.4. SLOŽENOST SUDSKOG PREDMETA

Ustavni sud utvrđuje da je riječ o donekle složenijem
predmetu s obzirom na nužnost provođe­­nja vještače­­nja.

OCJENA USTAVNOG SUDA

5. Ustavni sud utvrđuje da se predmet vodio pred
sudovima prvog i drugog stup­­nja u traja­­nju du­­ljem od jedanaest godina.
Imajući u vidu ukupno traja­­nje postupka, neučinkovito postupa­­nje suda te
okolnost da se postupak i nada­­lje vodi pred sudom prvog stup­­nja, Ustavni
sud nalazi da je povrijeđeno pravo podnosite­­lja na suđe­­nje u razumnom roku,
zajamčeno člankom 29. stavkom 1. Ustava Republike Hrvatske.

Stoga je u smislu odredbe članka
63. Ustavnog zakona, donijeta odluka kao pod točkama I. i II. izreke ove
odluke.

6. Sukladno odredbi članka
63. stavka 3. Ustavnog zakona, odlučeno je kao u točkama III. i IV. izreke ove
odluke.

Visinu naknade, zbog povrede
ustavnog prava na donoše­­nje odluke u razumnom roku, Ustavni sud utvrđuje
uzimajući u obzir okolnosti svakog pojedinog predmeta, uz istodobno uvažava­­nje
ukupnih gospodarskih i socijalnih prilika u Republici Hrvatskoj.

7. Odluka o objavi (točka V.
izreke) teme­­lji se na odredbama članka 29. Ustavnog zakona.

8. Predsjednik Općinskog suda
u Zagrebu dužan je dostaviti Ustavnom sudu pisanu obavijest o datumima donoše­­nja
i otpreme odluke u roku osam (8) dana od dana ­­njene otpreme, a najkasnije
osam (8) dana od isteka roka određenog u točki II. izreke ove odluke. Ovaj
nalog teme­­lji se na članku 31. stavcima 4. i 5. Ustav­nog zakona.

Broj: U-IIIA-2929/2002
Zagreb, 19. siječ­­nja 2005.

USTAVNI SUD REPUBLIKE HRVATSKE

Predsjednik Vijeća
**dr. sc.** **Jasna Omejec,** v. r.

Odluka, NN 16/2005-299