## Rješenje Ustavnog suda Republike Hrvatske broj: U-I-2064/2007, U-I-2368/2010 od 1. ožujka 2011.

### NN 30/2011 (11.3.2011.), Rješenje Ustavnog suda Republike Hrvatske broj: U-I-2064/2007, U-I-2368/2010 od 1. ožujka 2011.

USTAVNI SUD REPUBLIKE HRVATSKE

676

Ustavni sud Republike Hrvatske, u sastavu Jasna Omejec, predsjednica Suda, te suci Mato Arlović, Marko Babić, Snježana Bagić, Slavica Banić, Mario Jelušić, Ivan Matija, Antun Palarić, Aldo Radolović, Duška Šarin i Miroslav Šeparović, rješavajući o prijedlozima za utvrđenje neustavnosti zakona odnosno za pokretanje postupka za ocjenu suglasnosti zakona s Ustavom, na sjednici održanoj 1. ožujka 2011. donio je

RJEŠENJE

I. Ne prihvaća se prijedlog za pokretanje postupka za ocjenu suglasnosti s Ustavom članka 2. Zakona o izmjenama i dopunama Zakona o pravima bivših političkih zatvorenika (»Narodne novine« broj 109/01.), u dijelu kojim je izmijenjen članak 5. stavak 2. Zakona o pravima bivših političkih zatvorenika (»Narodne novine« broj 34/95. – pročišćeni tekst i 164/98.).

II. Odbacuje se prijedlog za utvrđenje neustavnosti članka 4. Zakona o izmjenama i dopunama Zakona o pravima bivših političkih zatvorenika (»Narodne novine« broj 109/01.).

III. Ovo rješenje objavit će se u »Narodnim novinama«.

Obrazloženje

I. POSTUPAK PRED USTAVNIM SUDOM

1. Sabor Republike Hrvatske donio je Zakon o pravima bivših političkih zatvorenika (»Narodne novine« broj 34/91., 76/93., 52/94., 34/95. – pročišćeni tekst, 164/98. i 109/01., u daljnjem tekstu: ZPBPZ) na sjednicama Vijeća udruženog rada 26. lipnja 1991., Vijeća općina 26. lipnja 1991. i Društveno-političkog vijeća 26. lipnja 1991. Objavljen je u »Narodnim novinama« broj 34 od 16. srpnja 1991., a stupio je na snagu osmog dana od dana objave, to jest 24. srpnja 1991.

ZPBPZ se nakon toga mijenjao i/ili dopunjavao četiri puta, posljednji put Zakonom o izmjenama i dopunama Zakona o pravima bivših političkih zatvorenika, kojeg je donio Hrvatski sabor na sjednici održanoj 29. studenoga 2001. (»Narodne novine« broj 109 od 11. prosinca 2001., u daljnjem tekstu: ZID ZPBPZ iz 2001.). ZID ZPBPZ iz 2001. stupio je na snagu osmog dana od dana objave, to jest 19. prosinca 2001.

Prethodno je Odbor za zakonodavstvo Zastupničkog doma Sabora Republike Hrvatske, na sjednici održanoj 27. travnja 1995., utvrdio pročišćeni tekst ZPBPZ-a koji je obuhvatio ZPBPZ, ZID ZPBPZ-a iz 1993. i ZD ZPBPZ-a iz 1994. godine. Zbog opsežnih izmjena ZPBPZ-a iz 1998. i 2001. godine, zakonodavac je u članku 5. ZID ZPBPZ-a iz 2001. ovlastio Odbor za zakonodavstvo Hrvatskoga sabora da utvrdi i izda (novi) pročišćeni tekst ZPBPZ-a. Do donošenja ovog rješenja novi pročišćeni tekst ZPBPZ-a nije izdan.

2. Ustavni sud već je, povodom ranijih prijedloga više predlagatelja, ocjenjivao suglasnost s Ustavom pojedinih odredaba ZPBPZ-a i ZID ZPBPZ-a iz 2001. Među ostalim, ocjenjivao je suglasnost s Ustavom članka 2. ZID ZPBPZ-a iz 2001. (kojim je izmijenjen članak 5. ZPBPZ-a) i članka 4. ZID ZPBPZ-a iz 2001.

Odlukom i rješenjem Ustavnog suda broj: U-I-2510/2001 i dr. od 6. prosinca 2006. ukinut je članak 4. ZID ZPBPZ-a iz 2001., a nisu prihvaćeni prijedlozi za pokretanje postupka za ocjenu suglasnosti s Ustavom članka 2. ZID ZPBPZ-a iz 2001. (kojim je izmijenjen članak 5. ZPBPZ-a). Navedena odluka i rješenje objavljeni su u »Narodnim novinama« broj 2 od 4. siječnja 2007.

Sukladno članku 55. stavku 2. Ustavnog zakona o Ustavnom sudu Republike Hrvatske (»Narodne novine« broj 99/99., 29/02. i 49/02. – pročišćeni tekst, u daljnjem tekstu: Ustavni zakon), s navedenim danom objave odluke Ustavnog suda prestao je važiti ukinuti članak 4. ZID ZPBPZ-a iz 2001.

3. Nakon toga Ustavnom sudu podneseni su sljedeći prijedlozi:

– na temelju članka 38. stavka 1. Ustavnog zakona, 5. svibnja 2010. podnesen je prijedlog Mare Šibenik, Ane Jurete, Mile Jurete i Tadije Jurete, svih iz Splita, koje zastupa Tadija Jureta, kojim se predlaže pokretanje postupka za ocjenu suglasnosti s Ustavom »članka 5. stavka 2.« ZPBPZ-a, što se odnosi na članak 5. stavak 2. ZPBPZ-a kako on glasi nakon izmjene prema članku 2. ZID ZPBPZ-a iz 2001. (U-I-2368/2010);

– pozivom na članak 56. u svezi s člankom 58. stavkom 2. Ustavnog zakona podnesen je prijedlog Davorina Markovića iz Zagreba i Željka Markovića iz Zagreba, po staratelju Davorinu Markoviću, koje zastupaju odvjetnici Odvjetničkog društva Uroić i Šunić iz Zagreba, kojim se, u smislu članka 56. stavka 2. Ustavnog zakona, traži utvrđenje neustavnosti članka 4. ZID ZPBPZ-a iz 2001. (U-I-2064/2007).

II. PREDMET OSPORAVANJA

4. Člankom 2. ZID ZPBPZ-a iz 2001. propisano je:

»Članak 2.

Članak 5. mijenja se i glasi:

»Osoba iz članka 2. ovoga Zakona ima pravo na naknadu za svaki dan proveden u zatvoru ili pritvoru u visini od 54 kune.

Ako je osoba iz članka 2. ovoga Zakona umrla, pravo na naknadu ima bračni drug.

Naknada iz stavka 1. ovoga članka isplaćuje se u obrocima od 1/4 (25%) od ukupnog iznosa prema mjerilima što će ih za svaku godinu posebno utvrditi stalno radno tijelo Vlade Republike Hrvatske utvrđeno u članku 11. ovoga Zakona, a ovisno o osiguranim sredstvima u državnom proračunu.

Osobi iz članka 2. ovoga Zakona kojoj je isplaćena akontacija naknade, isplatit će se razlika do iznosa utvrđenog u stavku 1. ovoga članka.«

Člankom 4. ZID ZPBPZ-a iz 2001. bilo je (do njegovog ukidanja odlukom Ustavnog suda) propisano:

»Članak 4.

Postupci po zahtjevima za ostvarivanje prava utvrđenih Zakonom o pravima bivših političkih zatvorenika (»Narodne novine«, br. 34/95. – pročišćeni tekst i 164/98.), podnijetim do dana stupanja na snagu ovoga Zakona, dovršit će se po odredbama ovoga Zakona.«

A. Navodi predlagatelja

5. Predlagatelji Mara Šibenik, Ana Jureta, Mile Jureta i Tadija Jureta smatraju da je članak 5. stavak 2. ZPBPZ-a u nesuglasnosti s člankom 14. stavkom 2. Ustava i s člankom 1. Protokola broj 1 uz Konvenciju za zaštitu ljudskih prava i temeljnih sloboda (»Narodne novine« Međunarodni ugovori broj 18/97., 6/99. – pročišćeni tekst, 8/99. – ispravak, 14/02. i 1/06.), koji se odnosi na zaštitu vlasništva.

Iz prijedloga je razvidno da ovi predlagatelji osporavaju ustavnost stavka 2. članka 5. ZPBPZ-a, kako on glasi prema ZID ZPBPZ-u iz 2001. (članak 2., citiran u točki 4. ovog obrazloženja), to jest smatraju da i djeca bivših političkih zatvorenika, a ne samo bračni drug, moraju imati pravo na naknadu (propisanu stavkom 1. članka 5. ZPBPZ-a) za svaki dan kojeg je njihov umrli pravni prednik (roditelj) proveo u zatvoru ili pritvoru. Izostavljanje djece, kao nasljednika prvog nasljednog reda, to jest njihovo lišavanje prava na naknadu predlagatelji smatraju povredom ljudskih prava djece bivših političkih zatvorenika.

6. Predlagatelji Davorin Marković i Željko Marković (po staratelju Davorinu Markoviću) ističu da je članak 4. ZID ZPBPZ-a iz 2001. ukinut odlukom Ustavnog suda, međutim da imaju pravni interes za ponovnom ustavnosudskom ocjenom iste zakonske odredbe, u smislu članka 56. Ustavnog zakona, a radi stjecanja aktivne legitimacije za podnošenje zahtjeva nadležnom tijelu za izmjenu pravomoćnog pojedinačnog akta koji je donesen na temelju ukinute zakonske odredbe, a kojim im je povrijeđeno pravo, sve u smislu članka 58. stavka 2. Ustavnog zakona.

B. Ocjena Ustavnog suda

Obrazloženje točke I. izreke

7. Kako je već navedeno u točki 2. ovog obrazloženja, Ustavni sud već je, povodom ranijih prijedloga više predlagatelja, ocjenjivao suglasnost s Ustavom pojedinih odredaba ZPBPZ-a i ZID ZPBPZ-a iz 2001. pa je, među ostalim, ocjenjivao i suglasnost s Ustavom članka 2. ZID ZPBPZ-a iz 2001. (kojim je izmijenjen članak 5. ZPBPZ-a).

Raniji prijedlozi u odnosu na navedenu osporenu odredbu sadržavali su, u bitnome, istovjetne razloge osporavanja ustavnosti kao i prijedlog predlagatelja Mare Šibenik, Ane Jurete, Mile Jurete i Tadije Jurete.

Kako je također već navedeno, odlukom i rješenjem Ustavnog suda broj: U-I-2510/2001 i dr. od 6. prosinca 2006. (u dijelu rješenja) nisu prihvaćeni tada podneseni prijedlozi za pokretanje postupka za ocjenu suglasnosti s Ustavom članka 2. ZID ZPBPZ-a iz 2001. (kojim je izmijenjen članak 5. ZPBPZ-a, uključujući i njegov stavak 2.).

Razlozi na kojima je Ustavni sud utemeljio svoje stajalište o neosnovanosti spomenutih prijedloga izloženi su u obrazloženju navedene odluke i rješenja Ustavnog suda broj: U-I-2510/2001 i dr. od 6. prosinca 2006., koja je objavljena u »Narodnim novinama« broj 2/07.

8. Člankom 54. Ustavnog zakona propisano je:

»Članak 54.

Ustavni sud može ocjenjivati suglasnost zakona s Ustavom, odnosno suglasnost drugih propisa s Ustavom i zakonom i u slučaju kada je određeni zakon ili drugi propis već ranije bio predmetom ustavnosudske ocjene.«

9. U povodu prijedloga predlagatelja Mare Šibenik, Ane Jurete, Mile Jurete i Tadije Jurete Ustavni sud je ocijenio da razlozi tih predlagatelja ne dovode u sumnju ranije zauzeto stajalište Ustavnog suda glede ustavnosti članka 2. ZID ZPBPZ-a iz 2001. (kojim je izmijenjen članak 5. ZPBPZ-a, uključujući i njegov stavak 2.). Također je ocijenjeno da u pravnom poretku nisu nastupile promjene zbog kojih bi Ustavni sud u konkretnom slučaju trebao postupiti drugačije.

Stoga se navedeni predlagatelji upućuju na obrazloženje naznačene odluke Ustavnog suda, napose na stajališta Ustavnog suda izložena u točki 9. obrazloženja te odluke.

10. Zbog navedenog, sukladno članku 43. stavku 1. Ustavnog zakona, riješeno je kao u točki I. izreke.

Obrazloženje točke II. izreke

11. Tražeći od Ustavnog suda utvrđenje neustavnosti (ukinutog) članka 4. ZID ZPBPZ-a iz 2001., predlagatelji Davorin Marković i Željko Marković (po staratelju Davorinu Markoviću) pozvali su se na članke 56. i 58. stavak 2. Ustavnog zakona, koji glase:

»Članak 56.

(1) Ustavni sud može ocjenjivati ustavnost zakona te ustavnost i zakonitost drugog propisa, odnosno pojedinih njihovih odredaba, iako su oni prestali važiti, ako od tog prestanka do podnošenja zahtjeva ili prijedloga za pokretanje postupka nije proteklo više od godinu dana.

(2) Kad u postupku ocjene utvrdi neustavnost, odnosno nezakonitost akta iz stavka 1. ovoga članka, Ustavni sud će donijeti odluku o utvrđenju neustavnosti zakona ili neustavnosti i nezakonitosti drugog propisa, odnosno pojedinih njihovih odredaba.

(3) U slučaju iz stavka 2. ovoga članka odgovarajuće se primjenjuju odredbe članka 58. i 59. ovoga Ustavnog zakona.

»Članak 58.

(...)

(2) Svaka fizička i pravna osoba koja je Ustavnom sudu podnijela prijedlog za ocjenu suglasnosti pojedine odredbe zakona s Ustavom, odnosno pojedine odredbe drugog propisa s Ustavom i zakonom, a Ustavni sud njezin prijedlog prihvati i ukine odredbu zakona, odnosno odredbu drugog propisa, ima pravo podnijeti zahtjev nadležnom tijelu za izmjenu pravomoćnoga pojedinačnog akta kojim joj je povrijeđeno pravo, a koji je donesen na temelju ukinute zakonske odredbe, odnosno ukinute odredbe drugog propisa, odgovarajućom primjenom odredaba o ponavljanju postupka.

(...).«

12. Članak 4. ZID ZPBPZ-a iz 2001. ukinut je odlukom Ustavnog suda, a prestao je važiti 4. siječnja 2007., kako je to izloženo u točki 2. obrazloženja ovog rješenja.

Ustavni zakon u citiranom članku 58. stavku 2., za slučaj ukidanja zakona (ili drugog propisa) odnosno njegove odredbe, ovlašćuje na pokretanje odgovarajućih postupaka pred nadležnim tijelima za izmjenu pravomoćnih pojedinačnih akata donesenih na temelju ukinutog zakona (ili drugog propisa) – samo one osobe koje su Ustavnom sudu podnijele prijedlog u povodu kojeg je došlo do ukidanja zakona (ili drugog propisa) odnosno njegove odredbe.

Slijedom navedenog, članak 58. stavak 2. Ustavnog zakona odnosi se samo na one slučajeve prestanka važenja zakona (ili drugog propisa), odnosno njegove odredbe, kada je do prestanka važenja došlo zbog njihovog ukidanja odlukom Ustavnog suda.

Kako Davorin Marković i Željko Marković (ni osobno, ni po staratelju) nisu bili među predlagateljima u povodu čijih je prijedloga odlukom Ustavnog suda ukinut članak 4. ZID ZPBPZ-a iz 2001., ne pripada im pravo iz članka 58. stavka 2. Ustavnog zakona.

13. Na temelju članka 56. stavka 1. Ustavnog zakona Ustavni sud je ovlašten ocjenjivati i one zakone (ili druge propise) odnosno njihove odredbe koji su prestali važiti. Ustavnosudska ocjena u tom je slučaju uvjetovana:

1. pravodobnim podnošenjem prijedloga – u roku od jedne godine, računajući od dana prestanka važenja zakona (ili drugog propisa) odnosno odredbe čija se ocjena traži;

2. ocjenom i stajalištem Ustavnog suda o postojanju ustavnopravno relevantnih razloga za ocjenu zakona (ili drugog propisa) odnosno odredbe koji više ne važe (naime, člankom 56. stavkom 1. Ustavnog zakona propisano je da Ustavni sud može – ne i da mora – prihvatiti tako predloženu ocjenu).

Ukoliko je prijedlog pravodoban i ukoliko Ustavni sud prihvati predloženu ocjenu te utvrdi neustavnost (i/ili nezakonitost) – donijet će o tome (deklaratornu) odluku o utvrđenju.

Slijedom navedenog, članak 56. stavak 1. Ustavnog zakona odnosi se samo na one zakone (ili druge propise) odnosno njihove odredbe koji su prestali važiti zbog drugih razloga i na druge načine, a ne zbog toga što ih je Ustavni sud (već) ocijenio neustavnima (i/ili nezakonitima) i kao takve ih svojom odlukom ukinuo.

Stoga se članak 56. stavak 1. Ustavnog zakona ne može odnositi na članak 4. ZID ZPBPZ-a iz 2001., čije »utvrđenje neustavnosti« predlagatelji predlažu.

Članak 4. ZID ZPBPZ-a iz 2001. prestao je važiti jer ga je Ustavni sud već ocijenio i utvrdio neustavnim, zbog čega ga je i ukinuo svojom odlukom. Ne postoje, u smislu članka 56. stavka 1. Ustavnog zakona, ni pretpostavke ni razlozi da tu svoju ocjenu i utvrđenje Ustavni sud ponavlja novim (deklaratornim) odlukama o utvrđenju neustavnosti, niti predlaganjem donošenja takve odluke predlagatelji mogu naknadno nadomjestiti svoj propust u podnošenju prijedloga za ustavnosudsku ocjenu u vrijeme kada je članak 4. ZID ZPBPZ-a iz 2001. bio na pravnoj snazi (a zbog čega predlagatelji nisu stekli ovlaštenje iz članka 58. stavka 2. Ustavnog zakona).

14. Člankom 32. Ustavnog zakona propisano je da će Ustavni sud rješenjem odbaciti zahtjev, prijedlog odnosno ustavnu tužbu, među ostalim, kada ne postoje pretpostavke za odlučivanje o biti stvari pa je na temelju te odredbe Ustavnog zakona u konkretnom slučaju doneseno rješenje kao u točki II. izreke.

15. Objava rješenja (točka III. izreke) temelji se na članku 29. Ustavnog zakona.

Broj: U-I-2064/2007
U-I-2368/2010
Zagreb, 1. ožujka 2011.

USTAVNI SUD REPUBLIKE HRVATSKE

Predsjednica
dr. sc. Jasna Omejec, v. r.

Rješenje, NN 30/2011-676