## Odluka Ustavnog suda Republike Hrvatske broj:U-I-1707/2006 od 20. prosinca 2006.

### NN 2/2007 (4.1.2007.), Odluka Ustavnog suda Republike Hrvatske broj:U-I-1707/2006 od 20. prosinca 2006.

# USTAVNI SUD REPUBLIKE HRVATSKE

**182**

Ustavni sud Republike Hrvatske, u sastavu Petar Klarić, predsjednik Suda, te
suci Marijan Hranjski, Mario Kos, Ivan Matija, Ivan Mrkonjić, Jasna Omejec,
Željko Potočnjak, Agata Račan, Emilija Rajić, Smiljko Sokol, Nevenka Šernhorst,
Vice Vukojević i Milan Vuković, odlučujući o prijedlogu za pokretanje postupka
za ocjenu suglasnosti zakona s Ustavom, na sjednici održanoj 20. prosinca 2006.,
donio je

## ODLUKU

I. Pokreće se postupak za ocjenu suglasnosti s Ustavom te se ukidaju odredbe
članka 114. stavaka 6. i 8. Zakona o znanstvenoj djelatnosti i visokom
obrazovanju (»Narodne novine«, broj 123/03., 198/03., 105/04. i 174/04.).
II. Ova odluka objavit će se u »Narodnim novinama«.

```
Obrazloženje
```

1. Prijedlog za pokretanje postupka za ocjenu suglasnosti s Ustavom članka 114.
stavaka 6. i 8. Zakona o znanstvenoj djelatnosti i visokom obrazovanju (»Narodne
novine«, broj 123/03., 198/03., 105/04. i 174/04., u daljnjem tekstu: Zakon)
podnio je AMAKREB, Učilište za obrazovanje odraslih, Zagreb (u daljnjem tekstu:
predlagatelj), kojeg zastupa ravnateljica Jadranka Dujmović Sobotka.
2. Članak 114. Zakona (čije stavke 6. i 8. osporava predlagatelj) glasi:
*(1) Osnivačka prava nad javnim sveučilištima, veleučilištima, visokim školama i
drugim znanstvenim organizacijama obavlja Republika Hrvatska, ako osnivačkim
aktom nije drugačije određeno.
(2) Osnivačka prava nad fakultetima, umjetničkim akademijama i ostalim
sastavnicama sveučilišta obavljaju sveučilišta.
(3) Statut i drugi opći akti visokih učilišta i drugih znanstvenih organizacija
uskladit će se s ovim Zakonom do 1. ožujka 2005. Protekom toga roka, visoka
učilišta i druge znanstvene organizacije koje nisu provele usklađenje, ne mogu
se financirati iz državnog proračuna.
(4) Visoka učilišta i druge znanstvene organizacije osnovane prema dosadašnjim
propisima, danom stupanja na snagu ovoga Zakona nastavljaju s radom prema
postojećim općim aktima do usklađenja prema stavku 3. ovoga članka, a najkasnije
do 1. ožujka 2005.
(5) Rektori i prorektori sveučilišta i veleučilišta te dekani i prodekani
sveučilišnih sastavnica i visokih škola te ravnatelji javnih znanstvenih
instituta izabrani prije stupanja na snagu ovoga Zakona ostaju na istoj dužnosti
do isteka mandata na koji su izabrani, s tim da danom usklađenja iz stavka 3.
ovoga članka, rektori i prorektori veleučilišta postaju njihovi dekani i
prodekani.
(6) Pravno integriranje sveučilišta započinje danom stupanja na snagu ovoga
Zakona, a završit će se najkasnije do 31. prosinca 2007.
(7) U postupku statusnih promjena visokih učilišta kojima dolazi do njihova
spajanja ili razdvajanja pri čemu se imovina prenosi s jednog na drugo visoko
učilište ne plaća se porez.
(8) Sveučilišta i njegova učilišta (fakulteti i umjetničke akademije) mogu
upisivati studente prve godine stručnih studija do zaključno školske godine
2010./2011.
(9) Visoke učiteljske škole koje su na dan stupanja na snagu Zakona članice
sveučilišta nastavljaju s djelovanjem u sastavu sveučilišta do usklađivanja svog
ustroja i djelovanja prema ovom Zakonu, odnosno do ustrojavanja studija prema
odredbama ovoga Zakona, a najkasnije do početka akademske godine 2010./2011.*
3. Predlagatelj smatra da su osporene odredbe članka 114. stavaka 6. i 8. Zakona
u nesuglasnosti s načelom vladavine prava, jednom od najviših vrednota ustavnog
poretka Republike Hrvatske utvrđenim člankom 3., načelom razmjernosti zajamčenim
člankom 16. stavkom 2., načelom autonomije sveučilišta zajamčenim člankom 67.,
te načelom slobode znanstvenoga, kulturnog i umjetničkog stvaralaštva zajamčenim
člankom 68. stavkom 1. Ustava Republike Hrvatske.
Obrazlažući tvrdnju o nesuglasnosti članka 114. stavka 6. Zakona s člankom 67.
Ustava predlagatelj ističe da autonomija sveučilišta obuhvaća pravo sveučilišta
da samostalno odlučuje o svom ustroju i djelovanju, u skladu sa zakonom.
Predlagatelj smatra da članak 67. stavak 2. Ustava, kojim je propisano da
sveučilište samostalno odlučuje o svom ustrojstvu i djelovanju, u skladu sa
zakonom, valja tumačiti na način da sveučilište može, primjereno svojim
potrebama, svoju organizaciju postaviti na različite načine (koje predviđaju
zakonske norme).
Ističe da je protivno duhu Ustava i cijelog osnovnog teksta Zakona, u
prijelaznim i završnim odredbama – osporenom odredbom članka 114. stavka 6.
Zakona, s danom 31. prosinca 2007. godine, dokinuti autonomiju sveučilišta u
pogledu unutarnje organizacije, kao i autonomiju sastavnica (fakulteta) da
samostalno, ali u suglasnosti sa statutom sveučilišta, odlučuju o svom ustroju,
te ustroju samog sveučilišta.
Predlagatelj podsjeća na činjenicu da je osporena odredba članka 114. stavka 6.
Zakona unesena u osnovni tekst Zakona »amandmanom, na samoj sjednici Hrvatskog
sabora na kojoj je Zakon usvajan«, pa je očito »da je prihvaćenim amandmanom u
Zakon unesen pravno neodređen i višeznačan pojam 'pravno integriranje
sveučilišta'«. Mišljenja je da je zakonodavac navedenom odredbom sveučilištu
dokinuo pravo da u svom sastavu ima fakultete i druge sastavnice sa svojstvom
pravne osobe, a time i temeljno pravo sveučilišta da autonomno odredi svoj
ustroj. Smatra da ta odredba ne ispunjava zahtjeve koje u odnosu na zakone
postavlja načelo vladavine prava, te je stoga smatra nesuglasnom s člankom 3.
Ustava.
Pored navedenog, predlagatelj navodi da ograničenje prava sveučilišta da
samostalno određuje svoj ustroj (koje propisuje članak 114. stavak 6. Zakona)
nema ustavnopravno prihvatljiv ratio legis. Prema mišljenju predlagatelja, ne
postoji nikakva razumna potreba ili svrha ograničenja prava sveučilišta da
određuje svoj ustroj. Pred­lagatelj smatra da je osporenom odredbom članka 114.
stavka 6. Zakona zakonodavac oduzeo legalnu svrhu i legitimni smisao cjelokupnom
zakonskom uređenju visokog obrazovanja. Ističe da je osporena prijelazna odredba
Zakona u cijelosti derogirala brojne druge odredbe Zakona (članak 5. stavak 3.,
članak 5. stavak 4. alineja 1., članak 53., članak 59. stavak 3., članak 66.
Zakona), koje postaju potpuno bespredmetne. Također ističe da osporenom
zakonskom odredbom pravo sveučilišta da određuje svoj ustroj nije nerazmjerno
ograničeno već potpuno ukinuto, što predstavlja drastično kršenje članka 16.
stavka 2. Ustava.
U odnosu na osporenu odredbu članka 114. stavka 8. Zakona, predlagatelj navodi
da zakonodavac i tom odredbom narušava autonomiju sveučilišta, to jest njegovo
autonomno pravo da organizira svoj nastavni i znanstveni rad. Obrazlažući
navedenu tvrdnju, predlagatelj ističe da pojedina sveučilišta (i fakulteti), kao
dio svog ukupnog znanstvenog, stručnog i obrazovnog rada, mogu utvrditi potrebu
da razvijaju stručne studije i stručni rad. Zakon im to u člancima 3. stavku 1.
i 47. stavku 3. omogućava. Međutim, prijelazna odredba članka 114. stavka 8.
Zakona to pravo vremenski ograničava, te nakon školske 2010/11. godine dokida
mogućnost sveučilištu da organizira stručni studij. Smatra da je navedena
odredba nesuglasna s člancima 67. stavkom 1. i 68. stavkom 1. Ustava. Pored
toga, ukazuje i na nesuglasnost osporene odredbe s člankom 16. stavkom 2.
Ustava. Ističe da bi jedino racionalno ograničenje prava sveučilišta i njegovih
sastavnica da autonomno razvijaju svoj znanstveni i stručni rad i obrazovanje
(osnivanjem i provođenjem stručnih studija), bilo u slučaju da sveučilište bez
znanstvenog, stručnog ili ekonomskog opravdanja želi organizirati stručni
studij. Međutim, prema tvrdnji predlagatelja, Zakon predviđa djelotvorne
mehanizme koji mogu osujetiti takvu odluku – bilo utjecajem osnivača, bilo
uskratom dopusnice. Stoga potpuna zabrana sveučilištima da nakon školske
2010/11. godine organiziraju stručne studije nije razmjerna potrebama društvene
zajednice niti Ustavom zajamčenoj autonomiji sveučilišta.
Slijedom iznijetog, predlaže pokretanje postupka za ocjenu suglasnosti članka
114. stavaka 6. i 8. Zakona s Ustavom, te ukidanje osporenih odredaba.
4. Na temelju članka 25. Ustavnog zakona o Ustavnom sudu Republike Hrvatske
(»Narodne novine«, broj 99/99., 29/02. i 49/02. – pročišćeni tekst, u daljnjem
tekstu: Ustavni zakon), od Ministarstva znanosti, obrazovanja i športa zatraženo
je očitovanje o prijedlogu. Ministarstvo je Sudu dostavilo očitovanje.

*Prijedlog je osnovan.*
5. Neposredno mjerodavne za ocjenu suglasnosti osporenih odredaba članka 114.
stavaka 6. i 8. Zakona s Ustavom su članci 3. i 67. Ustava, koji glase:

*Članak 3.*

*(...), vladavina prava (...) najviše su vrednote ustavnog poretka Republike
Hrvatske i temelj za tumačenje Ustava.*

Članak 67.

*Jamči se autonomija sveučilišta.
Sveučilište samostalno odlučuje o svom ustrojstvu i djelovanju, u skladu sa
zakonom.*6. Članak 2. stavak 4. alineja 1. Ustava glasi:
*Hrvatski sabor ili narod neposredno, samostalno, u skladu s Ustavom i zakonom,
odlučuje: (...) – o uređivanju gospodarskih, pravnih i političkih odnosa u
Republici Hrvatskoj; (...)*Sukladno tome, Hrvatski sabor ovlašten je samostalno odlučivati o uređivanju
gospodarskih, pravnih i političkih odnosa u Republici Hrvatskoj, uključujući i
one koji se tiču znanstvene djelatnosti i visokog obrazovanja. Navedena ustavna
ovlast daje mogućnost zakonodavcu mijenjati i dopunjavati već postojeća zakonska
uređenja tih odnosa i s njima povezanih prava i obveza adresata zakona, odnosno
uređivati ih na različite načine ovisno o različitim okolnostima. Međutim, s
ustavnopravnog aspekta bitno je da pri uređivanju tih odnosa zakonodavac uvažava
zahtjeve koje pred njega postavlja Ustav, a osobito one koji proizlaze iz načela
vladavine prava i one kojima se štite određena ustavna dobra i vrednote. U
konkretnom slučaju, u odnosu na uređenje odnosa na sveučilištu, Hrvatski sabor
dužan je posebno uvažavati zahtjeve koje pred zakonodavca postavlja načelo
vladavine prava i jamstvo autonomije sveučilišta.
7. Osporena odredba članka 114. stavka 6. Zakona propisuje da pravno
integriranje sveučilišta započinje danom stupanja na snagu Zakona, a završit će
se najkasnije do 31. prosinca 2007.
Ustavni sud ocjenjuje da ta odredba nije u suglasnosti s načelom vladavine
prava, najvišom vrednotom ustavnog poretka Republike Hrvatske utvrđenom člankom
3. Ustava.
Vladavina prava, kao najviša vrednota ustavnog poretka Republike Hrvatske,
sadrži i pitanje o općim obilježjima koje bi zakoni morali imati kako bi s
vladavinom prava bili usklađeni. Ustavni sud utvrđuje da je za ocjenu ustavnosti
osporene odredbe ovo pitanje od osobite važnosti, zbog toga što se vladavina
prava ne smije poistovjećivati samo sa zahtjevom za zakonitošću postupanja
tijela državne vlasti. Premda pretpostavlja punu ustavnost i zakonitost u smislu
članka 5. Ustava, vladavina prava je više od samog zahtjeva za postupanjem u
skladu sa zakonom. Ona uključuje i zahtjeve koji se tiču sadržaja zakona. Stoga
vladavina prava sama po sebi ne može biti pravo u istom smislu u kojemu su to
zakoni koje donosi zakonodavac. Vladavina prava nije samo vladavina zakona, već
vladavina po pravu koja – uz zahtjev za ustavnošću i zakonitošću, kao
najvažnijim načelom svakog uređenog pravnog poretka – sadrži i dopunske zahtjeve
koji se tiču samih zakonâ i njihova sadržaja.
To je stajalište Ustavni sud izrazio u odluci i rješenju broj: U-I-659/1994 i dr.
od 15. ožujka 2000. godine (»Narodne novine«, broj 31/00.), pri čemu je posebno
istaknuo sljedeće:
*U tom smislu Sud osobito ističe da u pravnom poretku utemeljenom na vladavini
prava zakoni moraju biti opći i jednaki za sve, a zakonske posljedice trebaju
biti izvjesne za one na koje će se zakon primijeniti. Sud također napominje da
zakonske posljedice moraju biti primjerene legitimnim očekivanjima stranaka u
svakom konkretnom slučaju u kojem se zakon na njih neposredno primjenjuje.*Razmatrajući prijelaznu odredbu članka 114. stavka 6. Zakona u navedenom
svjetlu, razvidno je da ona ne ispunjava zahtjeve koje pred nju postavlja načelo
vladavine prava. Ona, naime, sadrži nejasan i neodređen pojam »pravnog
integriranja sveučilišta« koji Zakonom nije razrađen.
U osnovnom tekstu Zakona uređeno je nekoliko oblika integracije sveučilišta, i
to:
a) funkcionalna integracija sveučilišta:

Članak 53. stavak 2.

*(2) Sveučilište integrira funkcije svojih sastavnica, posebno fakulteta,
akademija i odjela (dalje: funkcionalna integracija) te putem svojih tijela
osigurava njihovo jedinstveno i usklađeno djelovanje u skladu sa strateškim i
razvojnim odlukama o akademskim pitanjima i o profiliranju znanstvenih
istraživanja te jedinstveno i usklađeno djelovanje u financijskom poslovanju i
pravnom prometu, investicijama, razvojnim planovima te u nastupu prema vanjskim
partnerima u znanstvenim djelatnostima i visokom obrazovanju. Sveučilište
osigurava unutarnju i vanjsku mobilnost studenata i nastavnika, racionalno
korištenje ljudskih i materijalnih resursa, razvoj multidisciplinarnih studija
te nadzor i stalni rast kvalitete kao i konkurentnosti nastavnoga, znanstvenoga,
umjetničkog i stručnog rada. Sveučilište razvija jedinstveni informacijski i
knjižnični sustav.*b) upravna integracija sveučilišta:

*Članak 54. stavak 3.*

*(3) Statutom sveučilišta, aktom o osnivanju te općim aktima sastavnica utvrđuje
se način upravljanja koji osigurava integriranost funkcija sveučilišta i
ostvarenje interesa i ciljeve radi kojih je sveučilište osnovalo sastavnicu.*

c) integracija nastavnog i znanstvenog procesa na sveučilištu:

*Članak 59. stavak 3. (druga rečenica)*

*(3) (...) Statutom sveučilišta može se, radi osiguranja integriranosti nastavnog
i znanstvenog procesa na sveučilištu, predvidjeti pravo suspenzivnog veta na
pojedine odluke nadležnih tijela sastavnica o tim pitanjima, ali tako da se ne
naruše njihove akademske slobode i akademska samouprava.*d) integracija provedbe studijskih programa:

Članak 70. stavak 4.

*(4) Određeni studijski programi provode se integrirano kroz prvu i drugu razinu
studija. Takvo provođenje studijskog programa odobrava Nacionalno vijeće za
visoko obrazovanje.*Za razliku od prethodno navedenih oblika integracije sveučilišta, odredba o
»pravnoj integraciji sveučilišta«, sadržana po prvi put u članku 114. stavku 6.
Zakona, ne ispunjava zahtjeve koje vladavina prava postavlja pred pravne norme,
a koji su navedeni u odluci, broj: U-I-659/1994 i dr. od 15. ožujka 2000.
godine.
Ustavni sud napominje da svako sveučilište ima svojstvo pravne osobe s javnim
ovlastima. Pravnu osobnost mogu imati, a danas većinom i imaju, i njegova
učilišta (fakulteti i umjetničke akademije). Sveučilište u svom sastavu može
imati i druge sastavnice (podružnice, ustanove ili pravne osobe), i to odjele i
institute, zaklade, fondacije, udruge, studentske centre, zdravstvene ustanove,
knjižnice, tehnologijske centre, informatičke, kulturne, sportske, kao i one
sastavnice (ustanove ili trgovačka društva) koje služe zadovoljavanju potreba
studenata i sveučilišta (članak 54. stavak 2. Zakona).
Pravna osobnost sveučilišta i mogućnost stjecanja pravne osobnosti njezinih
sastavnica izraz je sveučilišne autonomije, jer autonomija obuhvaća sveučilište
odnosno drugo visoko učilište unutar sveučilišnog sustava, ali i svaku pojedinu
članicu sveučilišta, to jest svaki pojedini fakultet ili drugu ustrojbenu
jedinicu unutar pojedinog sveučilišta. Navedeni sadržaj autonomije sveučilišta u
odnosu na krug osoba koje ona obuhvaća Ustavni sud je utvrdio u odluci, broj:
U-I-902/1999 od 26. siječnja 2000. godine (»Narodne novine«, broj 14/00.,
26/00.-ispr., 67/00.).
Hoće li sveučilišta imati sastavnice u svojstvu pravnih osoba ili ne uređuje se
općim aktima sveučilišta, jer je i to izraz njihove Ustavom zajamčene autonomije
i njihova ustavnog prava da samostalno odlučuju o svom ustrojstvu i djelovanju,
u skladu sa zakonom.
Sukladno tome, Ustavni sud ocjenjuje da nije jasno što bi »pravno
integriranje«sveučilišta u smislu članka 114. stavka 6. Zakona trebalo značiti.
Također nije jasno na koji način bi se »pravno integriranje sveučilišta«trebalo
provesti, koje subjekte bi to integriranje trebalo obuhvatiti, što bi bio
sadržaj »pravnog integriranja«i koje bi pravne posljedice ono trebalo izazvati.
Budući da odgovori na navedena pitanja nisu jasno određeni u samoj osporenoj
odredbi, a nisu razvidni ni iz cjelokupnog teksta Zakona, Ustavni sud ocjenjuje
da odredba članka 114. stavka 6. Zakona nije ustavnopravno prihvatljiva. Ona
dovodi do narušavanja pravne sigurnosti objektivnog pravnog poretka u području
sveučilišnog obrazovanja, pri čemu su njezine pravne posljedice za one na koje
bi se ona trebala primijeniti (to jest, za sveučilišta i njihove sastavnice) u
cijelosti neizvjesne. Ona dovodi i do narušavanja Ustavom zajamčene autonomije
sveučilišta, jer priječi sveučilištu samostalno uređivanje njegova unutarnjeg
ustroja u vezi s pravnom osobnošću njegovih sastavnica.
Stoga odredba članka 114. stavka 6. Zakona nije u suglasnosti sa zahtjevima koje
pred nju postavlja načelo vladavine prava, najviša vrednota ustavnog poretka
Republike Hrvatske utvrđena u članku 3. Ustava, ali i jamstvo autonomije
sveučilišta propisano u članku 67. Ustava.
8. Prijelaznom odredbom članka 114. stavka 8. Zakona propisano je da sveučilišta
i njegova učilišta (fakulteti i umjetničke akademije) mogu upisivati studente
prve godine stručnih studija do zaključno školske godine 2010./2011.
Sukladno navedenom, u ovom ustavnosudskom postupku bilo je potrebno odgovoriti
na sljedeće pitanje:
– je li u suglasnosti s ustavnim jamstvom autonomije sveučilišta zakonsko
ukidanje prava sveučilišta i njihovih učilišta na organiziranje, izvođenje,
odnosno provedbu (i) stručnih studija nakon školske godine 2010./2011.?
Ustavni sud pri tom podsjeća da je u odluci, broj: U-I-902/1999 od 26. siječnja
2000. godine, zauzeo načelno stajalište da članak 67. Ustava sadrži, između
ostaloga, i ustavno utvrđenje da je autonomija nužna za sâmo postojanje
sveučilišta, jer sveučilište, kao ustanova koja stvara nove znanstvene spoznaje
i uvodi studente u znanosti, može postojati samo u mjeri u kojoj samostalno
uređuje svoje ustrojstvo i djelovanje. To je ostvarivo samo u slučaju ako je
sveučilište organizacijski i funkcionalno neovisno o drugim tijelima koja imaju
vlast ili drugu moć da utječu na uređenje ustrojstva i na djelovanje
sveučilišta.
U istoj je odluci Ustavni sud utvrdio da autonomija sveučilišta, zajamčena
člankom 67. Ustava, uključuje autonomiju sveučilišta prema izvansveučilišnim
institucijama i drugim tijelima koja uređuju ustrojstvo i djelovanje sveučilišta
ili mogu utjecati na njihovo uređenje (primjerice, prema tijelima državne vlasti
ili drugim javnopravnim i /rjeđe/ privatnopravnim osobama koje se mogu pojaviti
kao osnivatelji sveučilišta ili pak oni koji ga podupiru). Nadalje, Sud je
zauzeo stajalište da autonomija sveučilišta uključuje i autonomiju svakog
pojedinog sveučilišta u odnosu prema drugim sveučilištima istoga ili drugog
sveučilišnog sustava u zemlji, te autonomiju svakog pojedinog visokog učilišta
različitog od sveučilišta (primjerice, fakulteta unutar sveučilišta) u odnosu
prema svim drugim istovrsnim visokim učilištima istoga sveučilišnog sustava, uz
pridržaj prava na vlastitu akademsku samoupravu prema upravnim tijelima
sveučilišta u čijem se sastavu nalazi.
Razmatrajući osporenu odredbu članka 114. stavka 8. Zakona s tog aspekta,
Ustavni sud je pošao od osnovnog teksta Zakona koji na više mjesta propisuje
ovlast sveučilišta na organiziranje, izvođenje, odnosno provedbu (i) stručnih
studija. Neke od mjerodavnih odredaba Zakona glase:

*Članak 3. stavak 1.*

*(1) Zadaće sveučilišta su znanstveno, umjetničko i razvojno istraživanje,
posebice ostvarivanje znanstvenih programa od strateškog interesa za Republiku
Hrvatsku, umjetničko stvaralaštvo i stručni rad te na njima utemeljeno
preddiplomsko, diplomsko i poslijediplomsko obrazovanje. (...)*

*Članak 4. stavak 5. alineje 1. i 2.*

*(5) Autonomija sveučilišta na svim sveučilišnim visokim učilištima u Republici
Hrvatskoj, sukladno ovom Zakonu, obuhvaća:
– uređenje unutarnjeg ustroja,
– utvrđivanje obrazovnih, znanstvenih, umjetničkih i stručnih programa,*

*Članak 47. stavak 3.*

*(3) Sveučilište, fakultet i umjetnička akademija osnivaju se radi obavljanja
djelatnosti visokog obrazovanja, znanstvene, stručne i umjetničke djelatnosti te
druge djelatnosti u skladu sa zakonom i svojim statutom. U okviru djelatnosti
visokog obrazovanja ova visoka učilišta organiziraju i izvode sveučilišne a, u
skladu s ovim Zakonom, mogu organizirati i izvoditi i stručne studije.*

*Članak 53. stavak 1.*

*(1) Sukladno svojoj zadaći iz članka 3. ovoga Zakona sveučilišta su obrazovne
ustanove koje povezivanjem znanstvenog istraživanja, umjetničkog stvaralaštva,
studija i nastave razvijaju znanost, struku i umjetnost, (...).*

*Članak 54. stavak 1. (druga rečenica)*

*(1) (...) Sveučilište i njegova visoka učilišta (fakulteti i umjetničke
akademije) mogu sukladno ovome Zakonu provoditi i stručne studije.*Ocjenjujući suglasnost članka 114. stavka 8. Zakona s ustavnim jamstvom
autonomije sveučilišta, Ustavni sud pošao je od činjenice da između sveučilišta
i njegovih učilišta s jedne strane i veleučilišta i visokih škola s druge strane
postoji ustavna i zakonska razlika, o čemu je izrazio pravno stajalište u
odluci, broj: U-I-902/1999 od 26. siječnja 2000.:
*(...) sveučilišta i visoka učilišta u sastavu sveučilišta (...) se od ostalih
visokih učilišta ustavno razlikuju po tome što se samo na njih odnosi ustavno
jamstvo slobode znanstvenog stvaralaštva iz članka 68. stavka 1. Ustava, što za
sobom povlači i njihovu zakonsku razliku, jer samo sveučilišta i visoka učilišta
u sastavu sveučilišta izvode studije koji pripremaju i za znanstveni rad (...).*
Nadalje, u odnosu na ustavnopravni položaj veleučilišta Ustavni sud je u odluci,
broj: U-I-1441/2001 od 23. listopada 2003. (»Narodne novine«, broj 177/03.),
istaknuo i sljedeće:
*Ustavni sud je utvrdio da se ustavno jamstvo autonomije sveučilišta odnosi na
zakonom ustanovljena sveučilišta i njihove sastavnice, jer se samo sveučilišta
(i njihove sastavnice) bave sveučilišnim ili znanstvenim obrazovanjem kao
posebnom vrstom visokog obrazovanja.
S druge strane, veleučilišta se bave stručnim ili vokacijskim obrazovanjem kao
vrstom visokog obrazovanja (...).
U odnosu na veleučilište, prema tome, zakonodavac je ovlašten da temeljem članka
2. stavka 4. alineje 1. Ustava slobodno uređuje odnose vezane uz njegovo
osnivanje, ustrojavanje, tijela, nadležnost, te prava, obveze i odgovornosti, a
da istodobno nije vezan ograničenjima koja proizlaze iz ustavnog jamstva
autonomije sveučilišta.*
Sukladno navedenom, Ustavni sud ponavlja da je zakonodavac vezan ograničenjima
koja proizlaze iz ustavnog jamstva autonomije sveučilišta samo u odnosu na
sveučilišta i njihova učilišta, jer samo sveučilišta i njihova učilišta izvode
studije koji pripremaju i za znanstveni rad.
To utvrđenje, međutim, nikako ne znači niti pretpostavlja zabranu sveučilištima
i njihovim učilištima da uz sveučilišno ili znanstveno obrazovanje organiziraju,
izvode, odnosno provode i stručno ili vokacijsko obrazovanje, sve dok
zakonodavac razlikuje ta dva oblika visokog obrazovanja.
Iako su materijalni kriteriji njihova razlikovanja ponekad nejasni, za potrebe
ovog ustavnosudskog postupka dostatno je utvrditi da sveučilišno ili znanstveno
obrazovanje u sebi sadrži (i) stručno obrazovanje, pa svako sveučilište odnosno
svako njegovo učilište ispunjava pretpostavke za organiziranje, izvođenje,
odnosno provedbu stručnih studija (načelo a maiore ad minus). Nasuprot tome,
stručno obrazovanje – onako kako je postavljeno u pravnom poretku Republike
Hrvatske – u sebi ne sadrži sveučilišno ili znanstveno obrazovanje, pa nijedno
veleučilište odnosno njegovo učilište ne ispunjava pretpostavke za
organiziranje, izvođenje, odnosno provedbu znanstvenih studija.
Ustavni sud stoga utvrđuje da zakonom nije dopušteno zabranjivati sveučilištima
i njihovim učilištima organiziranje, izvođenje, odnosno provedbu (i) stručnih
studija. Zakonom je, međutim, dopušteno te studije slobodno uređivati u
pitanjima vezanim uz njihovo osnivanje, ustrojavanje, tijela, nadležnost, te
prava, obveze i odgovornosti sveučilišta kao osnivača.
Budući da osporeni članak 114. stavak 8. Zakona propisuje zabranu sveučilištima
i njihovim učilištima (fakultetima i umjetničkim akademijama) da od školske
godine 2010./2011. organiziraju, izvode, odnosno provode stručne studije,
Ustavni sud utvrđuje da je on u nesuglasnosti s člankom 67. stavkom 2. Ustava,
jer ograničava samostalnost sveučilišta u odlučivanju o svom ustrojstvu i
djelovanju u skladu sa zakonom.
9. Slijedom navedenog, na temelju članka 55. stavka 1. Ustavnog zakona, odlučeno
je kao u točki I. izreke.
Objava odluke (točka II. izreke) temelji se na članku 29. stavku 1. Ustavnog
zakona.

Broj: U-I-1707/2006
Zagreb, 20. prosinca 2006.

USTAVNI SUD REPUBLIKE HRVATSKE
Predsjednik
**dr. sc. Petar Klarić**, v. r.

Odluka, NN 2/2007-182
Opći uvjeti korištenjaZaštita privatnosti[Pristup podatcima](/data_access_hr.aspx)[ELI](/about_eli_hr.aspx)

©2026. g. Narodne novine d.d.

, izrada [Novena d.o.o.](http://novena.hr/)