## Odluka o objavljivanju pravila o državnoj potpori za osiguranje kratkoročnih izvoznih kredita

### NN 39/2008 (4.4.2008.), Odluka o objavljivanju pravila o državnoj potpori za osiguranje kratkoročnih izvoznih kredita

# VLADA REPUBLIKE HRVATSKE

**1334**

Na temelju članka 3. Uredbe o državnim potporama (»Narodne novine«, broj
50/2006), Vlada Republike Hrvatske je na sjednici održanoj 27. ožujka 2008.
godine donijela

## ODLUKU

### O OBJAVLJIVANJU PRAVILA O DRŽAVNOJ POTPORI ZA OSIGURANJE KRATKOROČNIH IZVOZNIH KREDITA

**I.**

Pravila o državnoj potpori za osiguranje kratkoročnih izvoznih kredita sadržana
su u Priopćenju Komisije državama članicama o primjeni članaka 92. i 93. Ugovora
o EZ-u na kratkoročno osiguranje kratkoročnih izvoznih kredita 31997Y097(01), (SL
C 281, 17. 9. 1997., str. 4.-10); 52001XC0802(01), (SL C 217, 2. 8. 2001, str.
2-3); 52004XC1211(03), (SL C 307, 11. 12. 2004., str. 12–12); 52005XC1222(07), (SL
C 325, 22. 12. 2005, str. 22-23).

**II.**

Tekst akta u kojem su sadržana pravila iz točke I. ove Odluke, u prijevodu na
hrvatski jezik, glasi:

Priopćenje Komisije državama članicama sukladno članku 93. stavku 1. Ugovora o
EZ-u o primjeni članaka 92. i 93. Ugovora na osiguranje kratkoročnih izvoznih
kredita
(97/C 281/03)

*1. Uvod*

1.1. Države članice održavaju aktivnu politiku podrške svojoj izvoznoj
industriji. Od ukupne potpore država članica proizvodnji tijekom razdoblja od
1992. do 1994., 7 % je otišlo na podršku izvozu, pretežno u obliku povoljnih
uvjeta za izvozne kredite i izvozno-kreditno osiguranje1.
1.2. Izvozne subvencije izravno utječu na tržišno natjecanje iz­među takmaca
potencijalnih dobavljača robe i usluga. Priznajući nji­hove pogubne učinke,
Komisija je kao čuvar tržišnog natjecanja prema Ugovoru uvijek strogo osuđivala
izvoznu potporu trgovini unutar Zajednice2. Međutim, iako podrška država članica
njihovu izvozu izvan Zajednice također može utjecati na tržišno natjecanje
unutar Zajednice3, Komisija nije sustavno intervenirala u ovo područje prema
pravilima o državnim potporama iz članaka 92., 93. i 94. Ugovora. Za to je
postojalo nekoliko razloga. Prvo, ovo je područje djelomično uređeno odredbama
Ugovora o vanjskoj trgovini, člancima 112. i 113., a članak 112. uistinu
određuje usklađivanje izvozne potpore. Drugo, potpora izvozu izvan Zajednice ne
utječe samo na tržišno natjecanje unutar Zajednice, već i na konkurentnost
izvoznika Zajednice prema onima iz trgovinskih partnera Zajednice koji daju
sličnu potporu. Konačno, napredak u nadzoru potpora postignut je prema
trgovinskim odredbama Ugovora te prema OECD-u i WTO-u.
1.3. Dok se do sada Komisija suzdržavala od primjene svojih nadzornih ovlasti
putem državnih potpora u područjima izvoznih kredita i izvoznih kreditnih
osiguranja, djelovanje Skupine Vijeća za izvozne kredite4 i predmeti pred Sudom
Europskih zajednica5 pokazali su kako barem u jednom području, području
osiguranja kratkoročnih izvoznih kredita stvarna ili potencijalna narušavanja
tržišnog natjecanja u Zajednici opravdavaju djelovanje Komisije sukladno
pravilima o državnim potporama bez čekanja na napredak na ostalim područjima.
Narušavanja tržišnog natjecanja mogu nastati ne samo između izvoznika različitih
država članica u njihovom izvozu izvan Zajednice, već također između
izvozno-kreditnih osiguravatelja koji nude svoje usluge u Zajednici.
1.4. Svrha ovog Priopćenja jest uklanjanje onih narušavanja nastalih zbog
državnih potpora u sektoru poslovanja izvozno-kreditnog osiguranja u kojem
postoji tržišno natjecanje između javnih izvozno-kreditnih osiguravatelja ili
izvozno-kreditnih osiguravatelja s javnom podrškom i privatnih izvozno-kreditnih
osiguravatelja. Ovaj trgovački sektor izvozno-kreditnog osiguranja odnosi se na
osiguranje kratkoročnih izvozno kreditnih rizika unutar Zajednice i s mnogo
zemalja izvan nje. Ovi se rizici nazivaju »utrživima« te će biti definirani u
Odjeljku 2. niže. Definicija trenutno obuhvaća samo takozvane »komercijalne«,
nasuprot »političkim« rizicima u trgovini unutar Zajednice i s većinom zemalja
OECD-a, popisanih u Dodatku. Iako su države članice učinile znatne napore za
otklanjanje potpora iz trgovačkog sektora izvozno-kreditnog osiguranja u
očekivanju djelovanja Zajednice, jedinstveno tržište zahtijeva mjere zaštite
kako bi se osigurala jednakopravnost u svim slučajevima.
Ovo Priopćenje ne uređuje srednjoročne i dugoročne izvozno-kreditne rizike koji
su većinom neutrživi u ovome trenutku. U ovom području činitelji koji su doveli
Komisiju do odustajanja od ekstenzivne uporabe svojih nadzornih ovlasti u
području državnih potpora još uvijek upućuju protiv ovakvog djelovanja. Umjesto
ovoga se čine napori za usklađenjem uvjeta izvozno-kreditnog osiguranja, premija
i politike pokrivenosti zemalja, uzimajući u obzir programe u trećim zemljama
kako se ne bi potkopala konkurentnost izvoznika Zajednice.
1.5. Odjeljak 2. ovog priopćenja opisuje strukturu tržišta izvozno-kreditnog
osiguranja i razlikuje trgovački odnosno tržišni sektor u kojem djeluju privatni
osiguravatelji i koje je pokriveno ovim priopćenjem između privatnih i javnih
izvozno-kreditnih osiguravatelja, te obrazlaže zašto i u kojem opsegu se
primjenjuju članci o državnim potporama Ugovora. Konačno, u odjeljku 4. Komisija
izražava koje mjere smatra nužnim za osiguranje uklanjanja preostalih državnih
potpora iz tržišnog sektora popisanih u Odjeljku 3. te za koje će mjere od
država članica tražiti provedbu, ako je potrebno, sukladno članku 93. stavku 1.
Ugovora.

*2. Tržišni i netržišni sektori kratkoročnog izvozno-kreditnog osiguranja*

2.1. Izvješće Skupine Vijeća za izvozne kredite (nadalje Izvješće), pritužbe
privatnih izvozno-kreditnih osiguravatelja i predmeti pred Sudom Europskih
zajednica pokazuju da u nekim državama članicama iste »službene«
izvozno-kreditne agencije koje osiguravaju srednjoročne i dugoročne rizike
izvoznicima za račun ili s jamstvom države, također posluju za račun ili s
jamstvom6 države u dijelovima tržišta kratkoročnog izvozno-kreditnog osiguranja
gdje su u tržišnom natjecanju s privatnim izvozno-kreditnim osiguravateljima
koji nemaju takve veze s državom. Predmetne »službene« izvozno-kreditne agencije
mogu biti tijela državne uprave, trgovačka društva u državnom vlasništvu ili pod
državnom kontrolom ili potpuno u privatnom vlasništvu ili pod privatnom
kontrolom. Za potrebe ovog priopćenja, ove agencije nazivaju se »javni
izvozno-kreditni osiguravatelji ili izvozno-kreditni osiguravatelji s javnom
podrškom«. Kao i »službene« agencije koje posluju ujedno i u srednjem/dugoročnom
i kratkoročnom području, tako i neki izvozno-kreditni osiguravatelji u privatnom
vlasništvu i kontroli koji daju kratkoročno osiguranje mogu imati podršku
njihovih vlada putem jamstava ili jednakih sporazuma o reosiguranju za neke
segmente njihova poslovanja. Ovi se osiguravatelji također moraju kategorizirati
kao »javni ili s javnom podrškom«. S druge strane, izvozno-kreditni
osiguravatelji koji pretežito ili isključivo posluju na kratki rok bez
poslovanja za račun ili s jamstvom7 države za bilo koje njihovo poslovanje
nazivaju se »privatni izvozno-kreditni osiguravatelji«.
Izvješće je pokazalo da u slučaju ako javni izvozno-kreditni osiguravatelji ili
izvozno-kreditni osiguravatelji s javnom podrškom posluju za račun ili s
jamstvom države na dijelovima kratkoročnog tržišta u kojima su u tržišnom
natjecanju s privatnim osiguravateljima, oni uživaju određene financijske
prednosti koje mogu narušiti tržišno natjecanje protiv privatnih osiguravatelja.
U niti jednoj zemlji javni izvozno-kreditni osiguravatelji ili izvozno-kreditni
osiguravatelji s javnom podrškom nemaju monopol nad kratkoročnim poslovanjem.
Jedno od najtežih područja kojima se bavi Izvješće jest davanje reosiguranja od
države, bilo izravno ili neizravno. Izvješće utvrđuje sporazume o reosiguranju
koji pružaju 100 % pokrivenosti te su jednaki jamstvu kao subvenciji. Prihvaćeno
je da sredstva reosiguranja u kojima država samo sudjeluje ili tek podržava
ugovore o reosiguranju u privatnom sektoru mogu također davati prednost
osiguravateljima koji imaju korist od istih pred privatnim osiguravateljima koji
ne primaju ovakvu podršku, te tako mogu narušavati tržišno natjecanje.
2.2. Unatoč recentnim poboljšanjima – javni izvozno-kreditni osiguravatelji ili
izvozno-kreditni osiguravatelji s javnom podrškom sve više razdvajaju svoje
kratkoročno poslovanje u zasebna trgovačka društva ili uvode zasebno
računovodstvo – već je napomenuto gore kako je potrebno djelovati u svrhu
stvaranja priželjkivane jednakopravnosti. Prvi je zadatak određivanje sektora u
kojem postoji konkurentno tržište. Kao odlučujući kriterij za razlikovanje
tržišnog sektora Izvješće koristi pitanje je li privatno reosiguranje
općeprisutno, a ne samo prisutno u pojedinačnim slučajevima. Primijećeno je kako
je općenito odgovor pozitivan za komercijalne rizike nejavnih kupaca, ali kako
je za političke rizike (uključujući rizike javnih kupaca, rizike valutnih
prijenosa i nekomercijalne rizike katastrofa) prisutni kapacitet toliko
nedovoljan da bi se pokrivanje ovih rizika moglo posve smatrati komercijalnom
djelatnošću. Temeljem analize privatnog tržišta reosiguranja upućivanjem na tri
kriterija trajanja, lokacije i naravi osiguranog rizika, Izvješće smatra da
»utrživi« rizici trebaju uključiti komercijalne rizike u pravilu s razdobljem
rizičnosti do najviše tri godine za izvoz na svjetsko tržište.
2.3. Daljnji komentari država članica, poslovnih udruga i osiguravatelja ukazali
su kako je općenito govoreći ova definicija bila preširoka. Većina predstavki
složila se s Izvješćem kako bi političke rizike valjalo izuzeti, budući da
tržište privatnog reosiguranja nije bilo dovoljno veliko, te je većina podržala
najduže razdoblje rizika od dvije godine za komercijalne rizike. Također, činilo
se izrazito teškim reosigurati na privatnom tržištu komercijalni rizik
produženog neispunjavanja ugovornih obveza u zemljama koje nisu članice OECD-a.
2.4. Imajući u vidu usku vezu između produženog neispunjavanja ugovornih obveza
i insolventnosti – rizici produženog neispunjavanja ugovornih obveza lako
prelaze u insolventnost – te kao rezultat potreba za klasificiranjem oba rizika
u istu kategoriju (utrživi i neutrživi), razborito je trenutno izuzeti sve
komercijalne rizike u zemljama koje nisu članice OECD-a iz definicije utrživih
rizika i iz opsega ovog priopćenja. Zaključno, čini se kako trenutno još uvijek
postoje poteškoće u dobivanju privatnog reosiguranja komercijalnog rizika u
nekim od zemalja koje su članice OECD-a.
2.5. Uzimajući u obzir gore navedeno, »utrživi« rizici se za potrebe ovog
priopćenja definiraju kao komercijalni rizici za nejavne dužnike8 sa sjedištem u
zemljama popisanim u Dodatku. Za ove rizike najduže razdoblje rizika (odnosno
razdoblje proizvodnje plus kreditno razdoblje s redovnom početnom točkom Bernske
Međunarodne unije kreditnih i investicijskih osiguravatelja te redovnim
kreditnim uvjetom) manje je od dvije godine.
Svi ostali rizici (odnosno politički, rizici katastrofa9 i komercijalni rizici
javnih kupaca i zemalja koje nisu popisane u Dodatku) za sada se ne smatraju
utrživima.
»komercijalni rizici« se za potrebe ovog priopćenja definiraju kao:
– arbitrarna povreda ugovora od strane dužnika, odnosno bilo koja arbitrarna
odluka nejavnog dužnika u svrhu obustave ili prekida ugovora bez opravdanog
razloga,
– arbitrarno odbijanje prihvata robe pokrivene ugovorom od strane nejavnog
dužnika bez opravdana razloga,
– insolventnost nejavnog dužnika ili njegova jamca,
– neplaćanje duga prema ugovoru od strane nejavnog dužnika ili jamca, odnosno
produženo neispunjavanje ugovornih obveza.
2.6. Kapacitet tržišta privatnog reosiguranja se mijenja. Ovo znači da
definicija utrživih rizika nije bezuvjetna i može se mijenjati tijekom vremena;
primjerice, može se proširiti kako bi pokrila i političke rizike. Dakle,
Komisija će redovno procjenjivati definiciju (naime, najmanje jednom godišnje).
Komisija će se savjetovati s državama članicama i ostalim zainteresiranim
strankama o ovim procjenama10. Ukoliko je nužno, izmjene definicije uzimat će u
obzir opseg zakonodavstva Zajednice o izvozno-kreditnom osiguranju kako bi se
izbjegli bilo kakvi sukobi ili pravna nesigurnost.

*3. Činitelji narušavanja tržišnog natjecanja između privatnih i javnih
izvozno-kreditnih osiguravatelja ili izvozno-kreditnih osiguravatelja s javnom
podrškom*

3.1. Činitelji koji mogu narušiti tržišno natjecanje u korist javnih
izvozno-kreditnih osiguravatelja ili izvozno-kreditnih osiguravatelja s javnom
podrškom koji osiguravaju utržive rizike uključuju11:
– *de iure ili de facto* državna jamstva za zaduživanje i gubitke. Ova jamstva
omogućuju osiguraniku zaduživanje po nižim stopama od redovnih tržišnih stopa
ili mu uopće omogućavaju zaduživanje. Nadalje, ona osiguravateljima omogućavaju
uklanjanje potrebe reosiguranja na privatnim tržištima,
– svaku razliku u obvezama, u usporedbi s privatnim osiguravateljima, za
održavanjem jednakih odredaba. Važno je napomenuti da se kada je Direktiva
Vijeća 73/239/EEZ12 izmijenjena i dopunjena Direktivom 87/343/EZ13 smatralo kako
izuzimanje poslovanja izvozno-kreditnog osiguranja za račun ili jamčeno od
države (točka (d) stavka 2. članka 2. originalne Direktive) nije uključivalo
poslovanje u području kratkoročnih komercijalnih rizika koje javni
izvozno-kreditnih osiguravatelji ili izvozno-kreditni osiguravatelji s javnom
podrškom provode za svoj račun i za koje država ne jamči14. Ovo znači da javni
izvozno-kreditni osiguravatelji ili izvozno-kreditni osiguravatelji s javnom
podrškom da bi osigurali kratkoročni komercijalni rizik moraju imati određeni
iznos vlastitih sredstava (granicu solventnosti, uključujući garancijski fond) i
tehničke preduvjete (posebice i rezervu poravnanja) te moraju dobiti odobrenje
sukladno odredbama članka 6. i nadalje Direktive 73/239/EEZ,
– olakšicu ili oslobođenje od redovno plativih poreza (primjerice poreza na
dobit ili posebnih poreza na osiguranje),
– dodjelu potpore ili unos kapitala od strane države. Vezano uz zadnje treba
uzimati u obzir načelo da osim ako država ne sudjeluje kao privatni ulagač u
tržišnoj ekonomiji, unosi kapitala uključuju državnu potporu15; pružanje usluga u
naturi od države, primjerice pristup i korištenje državne infrastrukture, opreme
ili privilegiranih podataka (primjerice, podaci o dužnicima skupljeni od
veleposlanstava) pod uvjetima koji ne odražavaju troškove istih; te reosiguranje
od države, izravno ili neizravno putem javnih izvozno-kreditnih osiguravatelja
ili izvozno-kreditnih osiguravatelja s javnom podrškom pod uvjetima pogodnijim
od onih dostupnih na tržištu privatnih reosiguravatelja, što dovodi ili do
spuštanja cijene reosiguranja ili do umjetnog stvaranja kapaciteta koji ne bi
bio prisutan na privatnom tržištu.
3.2. Oblici postupanja popisani u stavku 3.1. daju ili bi mogli dati
izvozno-kreditnim osiguravateljima koji ih primaju financijsku prednost pred
ostalim izvozno-kreditnim osiguravateljima. Ove financijske prednosti dane
određenim poduzetnicima narušavaju tržišno natjecanje i predstavljaju državnu
potporu sukladno stavku 1. članka 92. Ugovora.
Stavak 1. članka 92. primjenjiv je na sve mjere koje daju financijsku ili
gospodarsku prednost određenim poduzetnicima ili proizvodima, uključuju umanjeni
prihod ili rashod javnih fondova, bilo stvarni ili potencijalni, te za koji nije
zahtijevano ništa ili vrlo malo od predmetnog korisnika, u mjeri u kojoj ove
mjere utječu na trgovinu između država članica i narušavaju ili prijete
narušavanjem tržišnog natjecanja pogodovanjem određenim poduzetnicima ili
proizvodnji određene robe16.
Financijske prednosti popisane u stavku 3.1. vezano za utržive rizike definirane
u stavku 2.5. utječu na trgovinu uslugama unutar Zajednice. Nadalje, ove dovode
do razlika u pokrivenosti osiguranjem dostupnih utrživim rizicima u različitim
državama članicama, time narušavaju tržišno natjecanje između trgovačkih
društava u državama članicama te imaju sekundarne učinke na trgovinu unutar
Zajednice bez obzira je li u pitanju izvoz izvan Zajednice17. Izuzeci iz članka
92. Ugovora nisu primjenjivi na potporu osiguranju utrživih rizika. Učinak
narušavanja ovih potpora u Zajednici premašuje bilo koji mogući nacionalni
interes ili interes Zajednice vezan za poticanje izvoza. Ovo je stajalište
potvrđeno presudom Suda u Predmetu C-63/89 koji je bio izravno vezan za pitanje
koje rješava ovo priopćenje. Sud je smatrao da iako Direktiva o djelomičnom
usklađivanju rezervi poravnanja za osiguravajuća društva, koja izuzima
poslovanje izvozno-kreditnog osiguranja za račun ili jamčeno od države, nije
nezakonita, a činitelji koji narušavaju tržišno natjecanje između privatnih i
javnih izvozno-kreditnih osiguravatelja ili izvozno-kreditnih osiguravatelja s
javnom podrškom »može opravdati pozivanje na pravnu zaštitu kažnjavanja
narušavanja odredaba (članka 92.)«18. U presudi u Predmetu C-44/9319, Sud je smatrao
kako predmetne prednosti predstavljaju državnu potporu i potvrdio kako Komisija
može poduzeti mjere u svrhu osiguranja njihova povlačenja.

*4. Mjere potrebne za otklanjanje narušavanja tržišnog natjecanja u kratkoročnom
izvozno-kreditnom osiguranju vezanom za utržive rizike*

4.1. Državna potpora u oblicima popisanim u stavku 3.1. koju koriste
izvozno-kreditni osiguravatelji s javnom podrškom za utržive rizike definirane u
stavku 2.5., može narušiti tržišno natjecanje te time dakle može biti nepodobna
za izuzimanje prema pravilima o državnim potporama Ugovora.
4.2. Temeljem navedenog se od država članica prema stavku 1. članka 92. Ugovora
traže izmjene, ako je potrebno, njihovih sustava izvozno-kreditnog osiguranja za
utržive rizike na način da se unutar godine dana od objave ovog Priopćenja
završi davanje državnih potpora javnim izvozno-kreditnim osiguravateljima ili
izvozno-kreditnim osiguravateljima s javnom podrškom u sljedećim oblicima:
(a) državna jamstva za zajmove ili gubitke;
(b) izuzeci od obveze ustrojavanja adekvatnih rezervi i ostalih obveza popisanih
u drugoj alineji stavka 3.1.;
(c) olakšice ili oslobođenja od poreza ili ostalih redovno plativih nameta;
(d) dodjela potpora ili unos kapitala ili ostali oblici financiranja u
okolnostima u kojima privatni ulagač koji djeluje pod redovnim tržišnim uvjetima
ne bi ulagao u trgovačko društvo ili pod uvjetima koje privatni ulagač ne bi
prihvatio;
(e) pružanje usluga u naravi od države, primjerice pristup i korištenje državne
infrastrukture, opreme ili privilegiranih podataka (primjerice, podataka o
dužnicima prikupljenim od veleposlanstava) pod uvjetima koji ne odražavaju
troškove istih; i
(f) reosiguranje od države, izravno ili neizravno putem javnih izvozno-kreditnih
osiguravatelja ili izvozno-kreditnih osiguravatelja s javnom podrškom pod
uvjetima pogodnijim od onih dostupnih na tržištu privatnih reosiguravatelja,
koje dovodi ili do spuštanja cijene reosiguranja ili do umjetnog stvaranja
kapaciteta koji ne bi bio prisutan na privatnom tržištu.
Međutim, do dobivanja rezultata pregleda iz stavka 4.3., postojeći prateći
državni sporazumi reosiguranja ostaju dozvoljeni u prijelaznom razdoblju, uz
sljedeće uvjete:
– državno reosiguranje ima manjinski udio u ukupnom paketu reosiguranja
osiguravatelja,
– ako ugovori o reosiguranju osiguravatelja uključuju utržive i neutržive
rizike, te je svako državno reosiguranje neizbježno vezano za utrživi rizik,
razina državnog reosiguranja za utržive rizike ne smije prijeći onu razinu koja
bi bila dostupna na tržištu privatnog reosiguranja da je reosiguranje traženo za
samo ove rizike,
– državno reosiguranje ne djeluje na način da omogućava osiguravatelju
osiguravanje poslovanja pojedinih kupaca preko razina postavljenih od postojećih
privatnih reosiguravatelja na tržištu,
– premija za državno reosiguranje dokazivo odražava rizik, izračunata je pomoću
tržišnih tehnika te, ako je prisutna tržišna premijska stopa, jednaka je
najmanje ovoj stopi,
– državno reosiguranje za utržive rizike otvoreno je svim kreditnim
osiguravateljima koji su u mogućnosti zadovoljiti zajedničke uvjete podobnosti.
4.3. Za potrebe udovoljavanja stavku 4.2., javni izvozno-kreditni osiguravatelji
ili izvozno-kreditni osiguravatelji s javnom podrškom, u najmanju su ruku dužni
imati odvojeno upravljanje i odvojeno računovodstvo za njihovo osiguranje
utrživih rizika i neutrživih rizika za račun ili uz jamstvo države, time
dokazujući da ne koriste državne potpore u njihovu osiguranju utrživih rizika.
Financijska izvješća za poslovanje osigurano za račun samog osiguravatelja
moraju biti usklađena s Direktivom Vijeća 91/674/EZ20.
Nadalje, svaka država članica koja pruža pokrivanje reosiguranjem
izvozno-kreditnom osiguravatelju putem sudjelovanja ili uključivanjem u privatne
sektorske ugovore reosiguranja koji pokrivaju i utržive i neutržive rizike mora
dokazati kako ovi sporazumi ne uključuju državne potpore prema točki (f) stavka
4.2.
Za ovu svrhu Komisija će u stalnoj uskoj suradnji s državama članicama od objave
ovog Priopćenja nadzirati ovakve sporazume temeljem šestomjesečnih izvješća
dostavljenih od predmetnih država članica te će do kraja 1998. provesti potpuni
pregled ovih sporazuma. Pregled će uzeti u obzir sve znanje i iskustvo stečeno u
međuvremenu o poslovanju tržišta kratkoročnog izvozno-kreditnog osiguranja i
intervenciju država članica u isto, temeljem izvješća o provedbi iz stavka 4.5.
prvih godišnjih pregleda poduzetih sukladno stavku 4.6. i svih prijava
korištenja izuzeća iz stavka 4.4. Ako pregled utvrdi da sporazumi u državi
članici uključuju državne potpore, država članica će ih morati okončati
najkasnije do kraja 1999.
4.4. Od načela da izvozno-kreditno osiguranje za utržive rizike mogu davati
javni izvozno-kreditni osiguravatelji ili izvozno-kreditni osiguravatelji s
javnom podrškom samo uz uvjet povlačenja financijskih prednosti popisanih u
stavku 4.2., može se odstupiti u niže propisanim situacijama.
U određenim zemljama pokrivanje utrživih izvozno-kreditnih rizika može biti
privremeno nedostupno od privatnih ili javnih izvozno-kreditnih osiguravatelja
ili izvozno-kreditnih osiguravatelja s javnom podrškom koji posluju za svoj
račun, temeljem nedostatka osiguravajućeg ili reosiguravajućeg kapaciteta.
Dakle, ovi se rizici privremeno smatraju neutrživima.
U ovakvim okolnostima, ove privremeno neutržive rizike mogu pokrivati javni
izvozno-kreditni osiguravatelji ili izvozno-kreditni osiguravatelji s javnom
podrškom kao ne-utržive rizike osigurane za račun ili uz jamstvo države.
Osiguravatelj bi morao, koliko je to moguće, uskladiti svoje premijske stope za
ove rizike sa stopama koje drugdje naplaćuju privatni izvozno-kreditni
osiguravatelji za predmetnu vrstu rizika.
Svaka država članica koja namjerava koristiti ovo izuzeće mora odmah prijaviti
Komisiji svoj prijedlog odluke. Ova prijava mora sadržavati tržišno izvješće
koje dokazuje nedostatak pokrivenosti rizika na tržištu privatnog osiguranja
temeljem dokaza o istome od dva velika, međunarodno priznata privatna
izvozno-kreditna osiguravatelja kao i jednog nacionalnog kreditnog
osiguravatelja, kako bi ovime potvrdila korištenje izuzeća. Ista bi nadalje
morala sadržavati opis uvjeta koje će javni izvozno-kreditni osiguravatelj ili
izvozno-kreditni osiguravatelj s javnom podrškom namjerava primijeniti vezano za
ove rizike.
U roku dva mjeseca od zaprimanja ove prijave, Komisija će proučiti je li
korištenje izuzeća sukladno s gore navedenim uvjetima i je li sukladno Ugovoru.
Ako Komisija nađe kako su uvjeti za korištenje izuzeća ispunjeni, ova će odluka
biti ograničena na dvije godine od dana donošenja odluke uz uvjet da se tržišni
uvjeti koji opravdavaju korištenje izuzeća nisu izmijenili tijekom ovoga
razdoblja.
Nadalje, Komisija može u suradnji s ostalim državama članicama izmijeniti uvjete
za korištenje izuzeća; može također odlučiti ukinuti izuzeće ili zamijeniti isto
s drugim primjerenim sustavom.
4.5. Ovo se priopćenje primjenjuje od 1. siječnja 1998. tijekom razdoblja od pet
godina. Države članice će izvijestiti Komisiju u roku dvije godine od dostave
ovog priopćenja, o prihvaćanju ovih preporuka. Do najkasnije 1. siječnja 1999.
države članice moraju dostaviti Komisiji podatke o mjerama koje su poduzele u
svrhu primjene istog. Ako se preko ovih izvješća ili na drugi način utvrdi da
sustavi u funkciji u državama članicama još uvijek sadrže državne potpore,
Komisija će procijeniti ove potpore sukladno člancima 92. i 93. Ugovora, prema
gore iznesenoj politici.
4.6. U suradnji s državama članicama i zainteresiranim strankama, Komisija će
preispitati definiciju utrživih rizika i djelovanje ovog priopćenja u svjetlu
tržišnog razvoja i mogućeg zakonodavstva Zajednice. Svi podaci dostavljeni
Komisiji od država članica i zainteresiranih stranaka vezano za ova
preispitivanja bit će, uz dozvolu adresanta ovih podataka, dostavljeni svim
ostalim sudionicima preispitivanja.

**DODATAK**

POPIS ZEMALJA S UTRŽIVIM RIZICIMA
Europska unija
Austrija
Belgija
Danska
Finska
Francuska
Njemačka
Grčka
Irska
Italija
Luksemburg
Nizozemska
Portugal
Španjolska
Švedska
Ujedinjena Kraljevina
Zemlje koje su članice OECD-a i koje se smatraju zemljama s utrživim rizicima
Australija
Kanada
Island
Japan
Novi Zeland
Norveška
Švicarska
Sjedinjene Američke Države

Priopćenje Komisije državama članicama o izmjenama i dopunama Priopćenja
sukladno članku 93. stavku 1. Ugovora o EZ–u o primjeni članaka 92. i 93.
Ugovora na osiguranje kratkoročnih izvoznih kredita
(2001/C 217/02)

*1. Uvod*

Priopćenje Komisije državama članicama sukladno članku 93. stavku 1. Ugovora o
EZ–u, prema kojemu se članci 92. i 93. Ugovora primjenjuju na osiguranje
kratkoročnih izvoznih kredita21 (u daljnjem tekstu »Priopćenje iz 1997.«) trebalo
se primjenjivati tijekom razdoblja od pet godina, od 1. siječnja 1998. do
normalnog isteka 31. prosinca 2002.
Svrha Priopćenja iz 1997. je da se uklone nepravilnosti u tržišnom natjecanju
izazvane državnim potporama u sektoru osiguranja izvoznih kredita, gdje postoji
tržišno natjecanje između javnih osiguravatelja izvoznih kredita, odnosno
osiguravatelja izvoznih kredita koji dobivaju javnu potporu i privatnih
osiguravatelja izvoznih kredita. Sektor na koji se posebno odnosi takvo tržišno
natjecanje, pa prema tome i Priopćenje iz 1997., je sektor osiguranja izvoznih
kredita, koje pokriva rizike kratkoročnih izvoznih kredita vezanih uz trgovinu
unutar Zajednice i zemljama izvan nje.
Ovi su rizici definirani u Priopćenju iz 1997. kao »utrživi rizici«. Utrživi
rizici su oni rizici koje osiguravatelji izvoznih kredita ne mogu pokriti uz
potporu države. Svi rizici koji nisu »utrživi« mogu se a contrario javno
potpomoći.
U točki 2.6. Priopćenja iz 1997. navedeno je da:
»Kapacitet tržišta privatnog reosiguranja varira. To znači da definicija
utrživih rizika nije nepromjenjiva i može se s vremenom promijeniti; na primjer,
može se proširiti tako da uključuje i političke rizike. Zato Komisija mora ovu
definiciju redovito preispitivati (to jest, najmanje jednom godišnje). Pritom će
se Komisija savjetovati s državama članicama i drugim zainteresiranim stranama22.
U onoj mjeri u kojoj to bude potrebno, pri izmjenama definicije morat će se
uzeti u obzir područje primjene prava Zajednice prema kojemu se uređuje
osiguranje izvoznih kredita, kako bi se izbjegao bilo kakav spor ili pravna
nesigurnost.
Nakon što je proučila tržište privatnoga reosiguranja i savjetovala se s
državama članicama, kako u Grupi Vijeća za izvozne kredite, tako i na
višestranom sastanku o državnim potporama, Komisija je odlučila izmijeniti
definiciju utrživog rizika, koja će sada uključivati i političke rizike koji se
javljaju u Europskoj uniji i u državama članicama OECD-a koje se trenutno nalaze
na popisu u Dodatku Priopćenju iz 1997. Sadašnji popis imena svih država članica
zamijenit će se općom uputom na države članice Europske unije tako da se zbog
daljnjeg proširenja Europske unije neće morati raditi izmjene i dopune
Priopćenja iz 1997.
Nova definicija utrživoga rizika primjenjivat će se od 1. siječnja 2002. do 31.
prosinca 2004. Prijave o državnim potporama koje se očekuju 1. siječnja 2002.
ocjenjivat će se u skladu s novom definicijom. Nezakonita državna potpora, to
jest potpora koja je stupila na snagu suprotno članku 88. stavku 3. Ugovora,
ocjenjivat će se u skladu s pravilima koja su bila na snazi u vrijeme kad je ta
potpora odobrena.
Komisija je također odlučila produžiti važenje Priopćenja iz 1997. do 31.
prosinca 2004.
Komisija bi željela obavijestiti države članice da namjerava obaviti još jedno
istraživanje u 2003. kako bi provjerila sposobnost prilagodbe privatnog tržišta
reosiguranja daljnjem proširenju definicije utrživog rizika, koja bi pokrivala
veći opseg komercijalnih rizika, uključujući vjerojatno komercijalne rizike koji
se javljaju u svim zemljama svijeta. U slučaju da rezultati toga istraživanja i
savjetovanja s državama članicama potvrde da je takav opseg moguć, ona će u
skladu s time izmijeniti i dopuniti definiciju utrživog rizika, u sklopu općeg
pregleda Priopćenja iz 1997. koje će se obaviti 2004. godine.

*II. Izmjene i dopune Priopćenja iz 1997.*

Prema tome, 1. siječnja 2002. stupaju na snagu sljedeće izmjene i dopune
Priopćenja iz 1997.:
1. U točki 2.5, prva dva stavka zamjenjuju se sljedećim:
»S obzirom na gore navedeno, »utrživi« se rizici u smislu ovoga Priopćenja
definiraju kao komercijalni i politički rizici s obzirom na javne i ostale
dužnike, koji su utvrđeni u zemljama navedenima u Dodatku. Za takve je rizike
maksimalno trajanje rizika (to jest, razdoblje proizvodnje plus kreditno
razdoblje, s početkom koji je uobičajen u Bernskoj uniji i uobičajenim trajanjem
kredita) kraće od dvije godine. Svi ostali rizici (to jest, rizici od katastrofa23
komercijalni i politički rizici u zemljama koje nisu navedene u Dodatku) još se
smatraju neutrživima.
2. Točka 2.6. zamjenjuje se sljedećim:
»Kapacitet tržišta privatnog reosiguranja varira. To znači da definicija
utrživih rizika nije nepromjenjiva i može se s vremenom promijeniti. Prema tome,
ova se definicija može preispitati, osobito po isteku ovoga Priopćenja 31.
prosinca 2004. Komisija će se pri takvom preispitivanju savjetovati s državama
članicama i drugim zainteresiranim strankama24. U onoj mjeri u kojoj to bude
potrebno, pri izmjenama definicije morat će se uzeti u obzir područje primjene
prava Zajednice prema kojemu se uređuje osiguranje izvoznih kredita, kako bi se
izbjegao bilo kakav spor ili pravna nesigurnost.«
3. U točki 4.5. prva se rečenica zamjenjuje sljedećim:
»Ovo Priopćenje stupa na snagu od 1. siječnja 1998. i primjenjivat će se sedam
godina.«
4. Dodatak se zamjenjuje sljedećim:

**»DODATAK**POPIS ZEMALJA UTRŽIVOG RIZIKA

Europska unija: Zemlje koje su članice OECD-a:
Sve države članice Australija
Kanada
Island
Japan
Novi Zeland
Norveška
Švicarska
Sjedinjene Američke Države«.

*III. Odgovarajuće mjere koje se predlažu državama članicama u skladu s člankom
88. stavkom 1. Ugovora*

Komisija državama članicama predlaže, na temelju članka 88. stavka 1. Ugovora,
sljedeće odgovarajuće mjere koje se odnose na njihove postojeće zasebne
programe.
Radi usklađivanja s novom definicijom utrživih rizika, tamo gdje je to potrebno,
države članice trebaju izmijeniti i dopuniti svoje izvozno-kreditne sustave s
obzirom na utržive rizike, na način da odobravanje državnih potpora čije su
vrste navedene u točki 4.2. (a) do (f) Priopćenja iz 1997., za takve rizike,
osiguravateljima izvoznih kredita koji primaju javnu potporu, bude okončano do
1. siječnja 2002.
Države članice se pozivaju da daju svoj izričiti pristanak na predložene
odgovarajuće mjere u roku od dva mjeseca od dana objavljivanja ovoga Priopćenja.
Ako ne primi nikakav odgovor, Komisija će pretpostaviti da se država članica u
pitanju ne slaže s predloženim mjerama.

Priopćenje Komisije o produženju Priopćenja Komisije državama članicama sukladno
članku 93. stavku 1. Ugovora o EZ–u o primjeni članaka 92. i 93. Ugovora na
osiguranje kratkoročnih izvoznih kredita
(2004/C 307/04)

Izvorno Priopćenje Komisije državama članica sukladno članku 93. stavku 1.
Ugovora o EZ–u prema kojem se članci 92. i 93. Ugovora primjenjuju na osiguranje
kratkoročnih izvoznih kredita bilo je usvojeno 199725. i trebalo se primjenjivati
pet godina, počevši od 1. siječnja 1998.
Komisija je 2001. godine usvojila izmjene i dopune26 Priopćenja iz 1997. koje se
odnose na definiciju »utrživih« rizika, uzimajući u obzir drukčiju situaciju na
tržištu privatnog reosiguranja. Komisija je također odlučila produžiti važenje
Priopćenja iz 1997. do 31. prosinca 2001. Osim toga, točka 2.6. Priopćenja iz
1997. izmijenjena je i dopunjena kako slijedi: »Kapacitet tržišta privatnog
reosiguranja varira. To znači da definicija utrživih rizika nije nepromjenjiva i
može se s vremenom promijeniti. Prema tome, ova se definicija može preispitati,
osobito po isteku ovoga Priopćenja 31. prosinca 2004. Komisija će se pri takvom
preispitivanju savjetovati s državama članicama i drugim zainteresiranim
strankama.«
Da bi osigurala vrijeme potrebno za ocjenu kapaciteta tržišta privatnog
reosiguranja i za dovršenje preispitivanja, Komisija je odlučila nastaviti s
primjenom Priopćenja koje je sada na snazi, koje je bilo izmijenjeno i dopunjeno
2001., sve dok se ne objave nova pravila o državnim potporama na području
osiguranja kratkoročnih izvoznih kredita, ili najmanje do 31. prosinca 2005.

Priopćenje Komisije državama članicama o izmjenama i dopunama Priopćenja
sukladno članku 93. stavku 1. Ugovora o EZ-u o primjeni članaka 92. i 93.
Ugovora na osiguranje kratkoročnih izvoznih kredita
(2005/C 325/11)

*1. Uvod*

Priopćenje Komisije državama članicama sukladno članku 93. stavku 1. Ugovora o
EZ-u, prema kojemu se članci 92. i 93. Ugovora primjenjuju na osiguranje
kratkoročnih izvoznih kredita27, (u daljnjem tekstu »Priopćenje iz 1997.«)
usvojeno je 1997. i trebalo se primjenjivati tijekom razdoblja od pet godina od
1. siječnja 1998. do 31. prosinca 2002.
Komisija je 2001. usvojila izmjene i dopune Priopćenja iz 1997.28 (u daljnjem
tekstu »izmjene i dopune iz 2001.«) koje se odnose na definiciju »utrživih«
rizika koje osiguravatelji izvoznih kredita ne mogu pokriti uz potporu države.
Izmjenama i dopunama iz 2001. također se produljilo razdoblje valjanosti
Priopćenja iz 1997. do 31. prosinca 2004. Potom je, priopćenjem usvojenim od
strane Komisije 2004., razdoblje valjanosti Priopćenja iz 1997. još jednom
produljeno, do 31. prosinca 2005.29.
U točki 2.6 Priopćenja iz 1997., kako je navedeno u izmjenama i dopunama iz
2001. navedeno je da:
»Kapacitet tržišta privatnog reosiguranja varira. To znači da definicija
tržišnih rizika nije nepromjenjiva i može se s vremenom promijeniti. Prema tome,
ova se definicija može preispitati, osobito po isteku ovoga Priopćenja 31.
prosinca 2004. Komisija će se pri takvom preispitivanju savjetovati s državama
članicama i drugim zainteresiranim strankama10. U onoj mjeri u kojoj to bude
potrebno, pri izmjenama definicije morat će se uzeti u obzir područje primjene
prava Zajednice prema kojemu se uređuje osiguranje izvoznih kredita, kako bi se
izbjegao bilo kakav spor ili pravna nesigurnost.«
Između ostaloga, Komisija će se obratiti za pomoć Vijeću (na primjer, njegovoj
Grupi za izvozne kredite).
U uvodu Izmjena i dopuna iz 2001. također je navedeno da:
»Komisija bi željela obavijestiti države članice i zainteresirane strane da
namjerava provesti još jedno istraživanje u 2003. kako bi provjerila sposobnost
prilagodbe privatnog tržišta reosiguranja daljnjem proširenju definicije
tržišnog rizika, koja bi pokrivala veći opseg komercijalnih rizika, uključujući
vjerojatno komercijalne rizike koji se javljaju u svim zemljama svijeta. U
slučaju da rezultati toga istraživanja i savjetovanja s državama članicama
potvrde da je takav opseg moguć, ona će u skladu s time izmijeniti i dopuniti
definiciju tržišnog rizika, u sklopu općeg pregleda Priopćenja iz 1997. koji će
se obaviti 2004. godine«.
Nakon što je proučila stanje na tržištu privatnoga reosiguranja u području
osiguranja izvoznih kredita i savjetovala se s državama članicama, kako u Grupi
Vijeća za izvozne kredite tako i na višestranom sastanku o državnim potporama,
kao i s ostalim zainteresiranim stranama, Komisija je odlučila ne mijenjati
definiciju »utrživih« rizika iz Izmjena i dopuna iz 2001. Međutim, kako u većini
država članica ne postoji pokriće ili ne postoji dostatno pokriće osiguranja
izvoznih kredita koje nude privatni osiguravatelji malim poduzetnicima s
ograničenim izvoznim prometom, što je posljedica nepostojeće ili vrlo male
profitabilnosti kao odraza nedostatne raspoređenosti stranih zemalja/kupaca i
manjkom obrazovanja i znanja o kompleksnostima osiguranja izvoznih kredita među
takvim poduzetnicima, što sa sobom nosi značajne troškove pomoći i obrade,
Komisija je spremna njihove rizike vezane uz izvoz u tim državama članicama
smatrati privremeno »neutrživima« ukoliko ne postoji dovoljna ponuda od strane
privatnog tržišta, također kako bi komercijalnim osiguravateljima ostavila
vremena za prilagodbu povećanom tržištu nastalom uslijed proširenja Europske
unije.
Ova će se nova odredba primjenjivati od 1. siječnja 2006. do 31. prosinca 2010.
Međutim, Komisija će u roku od tri godine ocijeniti tržišnu situaciju za male i
srednje poduzetnike s ograničenim izvoznim prometom. Ukoliko se pokaže da
postoji dostatno pokriće osiguranja izvoznih kredita za takva mala i srednja
poduzeća na privatnom tržištu, Komisija će izmijeniti i dopuniti ovo Priopćenje
te njihove izvozne rizike smatrati »utrživima«.
Komisija je također odlučila produljiti valjanost Priopćenja iz 1997. do 31.
prosinca 2010.
Komisija želi obavijestiti države članice i zainteresirane strane da će u 2010.
ponovno preispitati sposobnost privatnog tržišta reosiguranja kako bi, ukoliko
je to potrebno, primjereno prilagodila definiciju »utrživih rizika«, a poglavito
s obzirom na novu situaciju za koju se smatra da dovodi do nastanka »neutrživih
rizika«.

*II. Izmjene i dopune Priopćenja iz 1997.*

1. siječnja 2006. stupit će ne snagu sljedeće izmjene i dopune Priopćenja iz
1997., kako je izmijenjeno i dopunjeno Izmjenama i dopunama iz 2001.:
U točki 2.5. nakon prvoga stavka dodaje se sljedeći stavak:
»Bez obzira na definiciju »utrživih rizika« iz prve rečenice prethodnoga stavka,
ukoliko i u mjeri u kojoj u državi članici ne postoji tržište privatnoga
osiguranja, komercijalni i politički rizici nastali javnim i ne-javnim dužnicima
koji su utvrđeni u zemljama navedenima u Prilogu, smatraju se neutrživima ako su
ih pretrpjeli mali i srednji poduzetnici obuhvaćeni odgovarajućom definicijom
Europske unije30, čiji ukupan godišnji izvozni promet ne premašuje 2 milijuna
eura31. U takvim okolnostima javni osiguravatelji izvoznih kredita i
osiguravatelji izvoznih kredita koji dobivaju javnu potporu prilagođavaju,
koliko god je to moguće, svoje premijske stope za takve »neutržive« rizike«
prema stopama koje drugdje primjenjuju osiguravatelji izvoznih kredita za
dotični tip rizika, dakle uzimajući u obzir ograničenu rasprostranjenost stranih
kupaca, značajke osiguranih poduzetnika, te vezane troškove. Na države članice
koje namjeravaju obavijestiti Komisiju o primjeni ove odredbe primjenjuje se
jednak postupak i isti uvjeti kao što je navedeno u točki 4.4 dolje za primjenu
zaštitne odredbe. Komisija zadržava pravo prestati primjenjivati ovu odredbu ili
preispitati uvjete za njenu primjenu uz savjetovanje s državom članicom ako
potonja smatra da sposobnost tržišta privatnoga osiguranja u tom segmentu varira
tijekom trajanja ovoga Priopćenja«.
2. Točka 2.6 mijenja se i glasi:
»Kapacitet tržišta privatnog reosiguranja varira. To znači da definicija
utrživih rizika nije nepromjenjiva i može se s vremenom promijeniti. Prema tome,
ova se definicija može preispitati, osobito po isteku ovoga Priopćenja. Komisija
će se pri takvom preispitivanju savjetovati s predstavnicima država članica koje
imaju odgovarajuće iskustvo u ovome području te s drugim zainteresiranim
stranama. U onoj mjeri u kojoj to bude potrebno, pri izmjenama definicije morat
će se uzeti u obzir područje primjene prava Zajednice prema kojemu se uređuje
osiguranje izvoznih kredita, kako bi se izbjegao bilo kakav spor ili pravna
nesigurnost«.
3. Točka 4.5 mijenja se i glasi:
»Ovo će se Priopćenje primjenjivati do 31. prosinca 2010«.

**III.**

Dopuštenost dodjele državne potpore za osiguranje kratkoročnih izvoznih kredita
ocjenjuje se sukladno člancima 3. i 4. Zakona o državnim potporama i članku 9.
Uredbe o državnim potporama temeljem materijalnih pravila iz točke I. ove Odluke
sadržanih u tekstu akta iz točke II. ove Odluke.

**IV.**

Ova Odluka stupa na snagu danom objave u »Narodnim novinama«.

Klasa: 421-01/08-01/03
Urbroj: 5030120-08-1
Zagreb, 27. ožujka 2008.

Predsjednik
**dr. sc. Ivo Sanader**, v. r.

\_\_\_\_\_
 1Izvor: Peto izvješće o državnim potporama u
Europskoj zajednici, Europska komisija, 1997., str. 20. od 1992. nadalje
smanjenja subvencioniranja izvoznih kredita o kojima se dogovorilo u Helsinškom
paketu vjerojatno smanjuju ovaj iznos.
2U svom sedmom izvješću o politici tržišnog natjecanja (1977.),
točka 242., Komisija izražava kako se izvozne potpore u trgovini unutar
Zajednice »ne mogu kvalificirati za izuzetke neovisno od intenziteta, oblika,
temelja ili namjene«.
 3Vidi presude Suda u Predmetu C-142/87 Belgija protiv Komisije
(1990.) ECR I-959. Vidi također Predmet C-44/93 Assurances du Crédit protiv OND
i Belgije (1994.) ECR I-3829, stavak 30.
4Kreditno osiguranje i jedinstveno tržište 1992. (kratkoročno),
izvješće predstavljeno koordinacijskoj skupini, izvjestitelj P. Callut.
5Vidi Predmet C-63/89 Assurances du Crédit i Cobac protiv Vijeća i
Komisije (1991.) ECR I-1799, i Predmet C-44/93 Assurances du Crédit protiv OND i
Belgije (1994.) ECR I-3829.
6 U nekim slučajevima, kao u primjerice Nizozemskoj, srednjoročno i
dugoročno poslovanje ne provodi se uz jamstvo, ali je pokriveno sveobuhvatnim
sporazumom o reosiguranju s Vladom.
7 Ili s jednakim sporazumima o reosiguranju.
 8Ili nejavne jamce. Javni dužnik ili jamac je dužnik ili jamac
koji u bilo kojem obliku predstavlja javnu vlast te ne može biti bilo sudskim
ili upravnim postupkom proglašen insolventnim. Za potrebe ovog priopćenja,
trgovačka društva u javnom vlasništvu ili pod javnom kontrolom sa sjedištem u
zemljama popisanim u Dodatku kao zemljama s utrživim rizikom i koja su
podvrgnuta redovnim odredbama trgovačkog prava smatraju se nejavnim
dužnicima/jamcima.
9Odnosno rat, revolucija, prirodne katastrofe, nuklearne
nezgode, itd., a koji se ne nazivaju »komercijalni katastrofalni rizici«
(katastrofalna akumulacija gubitaka pojedinačnog kupca ili zemlje) koji se mogu
pokriti viškom gubitka reosiguranja te predstavljaju trgovačke rizike.
 10Između ostalog, Komisija će tražiti pomoć Vijeća (primjerice,
njegove Skupine za izvozne kredite).
11Povezivanje neutrživih rizika s prihvaćanjem pokrivanja utrživih
rizika od javnih izvozno-kreditnih osiguravatelja ili izvozno-kreditnih
osiguravatelja s javnom podrškom može narušiti članak 86. Ugovora o EZ. Ovakvo
djelovanje može biti predmetom postupka Komisije i predmetom postupka pred
sudovima i pred nacionalnim tijelima za zaštitu tržišnog natjecanja.
12 Prva direktiva Vijeća 73/239/EEZ od 24. srpnja 1973. o
usklađivanju zakona i drugih propisa vezanih za pokretanje i obavljanje
poslovanja direktnog osiguranja osim životnog osiguranja (SL L 228, 16.8.1973.,
str. 3.).
13 Direktiva Vijeća 87/343/EEZ od 22. lipnja 1987. o izmjenama i
dopunama Direktive Vijeća 73/239/EEZ o usklađivanju zakona i drugih propisa
vezanih za pokretanje i obavljanje poslovanja direktnog osiguranja osim životnog
osiguranja (SL L 185, 4.7.1987., str. 72.).
14Vidi presudu Suda u Predmetu C-63/89, Assurances du Credit i Cobac
protiv Vijeća i Komisije, citirano u fusnoti 5. ovdje, str. 1848. (stavak 22.).
15Vidi priopćenje Komisije državama članicama vezano za udjele javnih
vlasti u kapitalu trgovačkih društava (Glasnik EZ-a 9-1984) i priopćenje
Komisije o primjeni članaka 92. i 93. Ugovora o EZ na javne poduzetnike u
sektoru proizvodnje (SL C 307, 13. 11. 1993., str. 3.).
16 Vidi presude Suda u Predmetu 30/59 Steenkolenmijnen protiv Visoke
vlasti (1961.) ECR str. 1., stavak 19.; Predmet 173/73 Italija protiv Komisije
(1974.) ECR str. 709., Predmet 730/79 Philip Morris protiv Komisije (1980.) ECR
str. 2671.
17U presudi u Predmetu C-142/87 Belgija protiv Komisije, citirana u
fusnoti 3., Sud je držao kako na tržišno natjecanje i trgovinu unutar Zajednice
može utjecati ne samo potpora izvozu unutar Zajednice, već i izvoz izvan
Zajednice. Oba oblika poslovanja su osigurana od izvozno-kreditnih
osiguravatelja te potpora objema može dakle imati učinak na tržišno natjecanje i
trgovinu unutar Zajednice.
18Citirano u fusnoti 5.; vidi stavak 24. Nezavisni odvjetnik Tesauro
u svom mišljenju na predmet, smatrao je da ako postoji tržišno natjecanje između
privatnih i javnih izvozno-kreditnih osiguravatelja ili izvozno-kreditnih
osiguravatelja s javnom podrškom, »vrlo je upitno je li države članice mogu
legitimno davati financijsku podršku javnim subjektima. Intervencija ove vrste
mogla bi biti protivna pravilima o javnim potporama« ((1991) ECR I-1835, stavak
15.).
19Citirano u fusnoti 3.; vidi posebice stavak 34.
20Direktiva Vijeća 91/674/EEZ od 19. prosinca 1991. o godišnjim
financijskim izvješćima i konsolidiranim financijskim izvješćima osiguravajućih
društava (SL L 374, 31.12.1991., str. 7.).
21SL C 281, 17. 9. 1997., str. 4.
22Između ostaloga, Komisija će se obratiti za pomoć Vijeću (na
primjer, njegovoj Grupi za izvozne kredite).
23To jest, rizici od rata, revolucije, prirodnih katastrofa,
nuklearne nezgode, i tako dalje, koji nisu takozvani »rizici od komercijalnih
katastrofa« (katastrofično akumuliranje gubitaka pojedinih kupaca ili zemalja).
24Između ostaloga, Komisija će se obratiti za pomoć Vijeću (na
primjer, njegovoj Grupi za izvozne kredite).
25SL C 281, 17. 9. 1997., str. 4.
26SL C 217, 2. 8. 2001., str. 2.
27SL C 281, 17. 9. 1997., str. 4.
28SL C 217, 2.8.2001., str. 2.
29SL C 307, 11.12. 2004., str. 12.
30Preporuka Komisije 2003/361/EZ od 6. svibnja 2003. o definiciji
malih i srednjih poduzetnika, SL L 124, 20.5.2003., str. 36., kako može biti
izmijenjena i dopunjena u budućnosti.
31Izračun odgovarajućeg godišnjeg izvoznog prometa radi se u skladu s
člankom 4. Dodatka I. Preporuka Komisije 2003/361/EZ od 6. svibnja 2003., kako
može biti izmijenjena i dopunjena u budućnosti. Odredbe utvrđene u članku 4.
stavku 2. Dodatka I. primjenjivat će se mutatis mutandis na godišnji izvozni
promet dotičnoga poduzetnika.

Odluka, NN 39/2008-1334
Opći uvjeti korištenjaZaštita privatnosti[Pristup podatcima](/data_access_hr.aspx)[ELI](/about_eli_hr.aspx)

©2026. g. Narodne novine d.d.

, izrada [Novena d.o.o.](http://novena.hr/)