## Odluka Ustavnog suda Republike Hrvatske broj U-IIIA-1694/2002 od 9. lipnja 2004.

### NN 95/2004 (13.7.2004.), Odluka Ustavnog suda Republike Hrvatske broj U-IIIA-1694/2002 od 9. lipnja 2004.

# USTAVNI SUD REPUBLIKE HRVATSKE

1814

Ustavni sud Republike Hrvatske, u sastavu Petar
Klarić, pred­sjednik Suda, te suci Marijan Hranjski, Mario Kos, Ivan Matija,
Ivan Mrkonjić, Jasna Omejec, Željko Potočnjak, Agata Račan, Emilija Rajić,
Smiljko Sokol, Nevenka Šernhorst, Vice Vuko­jević i Milan Vuković, odlučujući o
ustavnoj tužbi Ž. S. iz Z., na sjednici održanoj 9. lipnja 2004. godine, donio
je sljedeću

## ODLUKU

I. Ustavna tužba se usvaja.

II. Na temelju članka 63. stavka 3. Ustavnog
zakona o Us­tav­nom sudu Republike Hrvatske (»Narodne novine«, broj 49/02 –
pročišćeni tekst), podnositelju ustavne tužbe Ž. S. iz Z., određuje se
primjerena naknada zbog povrede ustavnog prava iz članka 29. stavka 1. Ustava
Republike Hrvatske (»Narodne novine«, broj 41/01 – pročišćeni tekst) u iznosu
od 3.300,00 ku­na.

III. Naknada iz točke II. izreke ove odluke bit
će isplaćena iz    državnog proračuna u
roku od tri mjeseca od dana podnošenja zahtjeva podnositelja Ministarstvu
financija Republike Hrvatske za njezinu isplatu.

IV. Ova odluka objavit će se u »Narodnim
novinama«.

Obrazloženje

1. Podnositelj ustavne tužbe, temeljem članka
63. Ustavnog zakona o Ustavnom sudu Republike Hrvatske (»Narodne novine«, broj
49/02 – pročišćeni tekst, u daljnjem tekstu: Ustavni zakon), podnio je dana 17.
srpnja 2002. godine ustavnu tužbu zbog nedonošenja sudske odluke u razumnom
roku.

Podnositelj smatra da su mu povrijeđena ustavna
prava zajamčena člancima 14. stavkom 2., 19. stavkom 2., 26., 29. stav­kom 1. i
35. Ustava.

Predlaže da Ustavni sud odredi rok za donošenje
presude u predmetu koji se vodi pred Upravnim sudom Republike Hrvatske, pod
poslovnim brojem: Us-M-4732/98, te da odredi primjerenu naknadu podnositelju,
jer sud nije u razumnom roku odlučio o pravima podnositelja.

ČINJENICE VAŽNE ZA USTAVNOSUDSKI POSTUPAK

2. Ustavni sud je u postupku pokrenutom ustavnom
tužbom, primjenom članka 63. Ustavnog zakona, iz očitovanja predsjednika
Upravnog suda Republike Hrvatske, utvrdio sljedeće činjenice koje su pravno
relevantne za odlučivanje o povredi ustavnog prava podnositelja, zajamčenog
člankom 29. stavkom 1. Ustava Republike Hrvatske:

– Dana 17. studenoga 1998. godine podnositelj je
podnio tužbu Upravnom sudu Republike Hrvatske, zbog nedonošenja rješenja od
strane upravnog tijela,

– Upravni sud RH je o navedenoj tužbi donio
presudu dana 20. studenoga 2002. godine.

OČITOVANJE UPRAVNOG SUDA REPUBLIKE HRVATSKE

3. Na temelju članka 69. alineje 2. Ustavnog
zakona, Ustavni sud je, pismom od 9. siječnja 2003. godine, te požurnicom od
26. travnja 2004. godine, zatražio od Upravnog suda Republike Hr­vat­ske da se
izjasni o navodima ustavne tužbe.

Upravni sud je dana 11. svibnja 2004. godine
poslao izjaš­nje­nje, u kojem navodi da je o navedenoj tužbi donio presudu dana
20. studenoga 2002. godine, kojom je uvažio žalbu podnositelja i naložio
upravnom tijelu da donese rješenje o žalbi podnositelja, te predlaže da Ustavni
sud Republike Hrvatske odbije ustavnu tužbu.

PRAVO VAŽNO ZA USTAVNOSUDSKI POSTUPAK

4. Odredbom članka 29. stavka 1. Ustava
Republike Hrvat­ske, propisano je:

»Svatko ima pravo da zakonom ustanovljeni
neovisni i nepristrani sud (...) u razumnom roku odluči o njegovim pravima i
obvezama (...)«.

Odredbama članka 63. Ustavnog zakona propisano
je:

»(1) Ustavni sud će pokrenuti postupak po
ustavnoj tužbi i prije no što je iscrpljen pravni put, u slučaju kad o pravima
i obvezama stranke (...) nije u razumnom roku odlučio sud (...).

(2) U odluci kojom usvaja ustavnu tužbu zbog
nedonošenja akta u razumnom roku iz stavka 1. ovoga članka, Ustavni sud će
nadležnom sudu odrediti rok za donošenje akta kojim će taj sud meritorno
odlučiti o pravima i obvezama (...) podnositelja. Rok za donošenje akta počinje
teći idućeg dana od dana objave odluke Ustavnog suda u »Narodnim novinama«.

(3) U odluci iz stavka 2. ovoga članka Ustavni
sud će odrediti primjerenu naknadu koja pripada podnositelju zbog povrede
njegova ustavnog prava koju je sud učinio kada o pravima i obvezama
podnositelja (...) nije odlučio u razumnom roku. Naknada se isplaćuje iz
državnog proračuna u roku od tri mjeseca od dana podnošenja zahtjeva stranke za
njezinu isplatu«.

*Ustavna tužba je osnovana.*

5. Iz izjašnjenja Upravnog suda Republike
Hrvatske Ustavni sud je utvrdio da su se u ovom slučaju ostvarile pretpostavke
za postupanje temeljem odredbe članka 63. Ustavnog zakona.

Svoju odluku Ustavni sud obrazlaže sljedećim
utvrđenjima:

5.1.
DULJINA SUDSKOG POSTUPKA

Tužbu Upravnom sudu
Republike Hrvatske podnositelj je podnio dana 17. studenoga 1998. godine, radi
nedonošenja rješe­nja drugostupanjskog tijela uprave o žalbi koju je
podnositelj podnio zbog nedonošenja rješenja od strane Hrvatskog zavoda za
mirovinsko osiguranje, u postupku radi usklađivanja mirovine, a nakon odluke
Ustavnog suda Republike Hrvatske, broj: U-I-283/97 od 12. svibnja 1998. godine.

Ustavna tužba podnijeta
je dana 17. srpnja 2002. godine, a do tog dana sudski postupak nije bio
okončan, pa Ustavni sud utvrđuje da postupak u ovom predmetu traje ukupno tri
(3) godine i osam (8) mjeseci.

Zakon o potvrđivanju
Konvencije za zaštitu ljudskih prava i temeljnih sloboda i Protokola, broj 1,
4, 6, 7 i 11 uz Konvenciju za zaštitu ljudskih prava i temeljnih sloboda
(»Narodne novine – Međunarodni ugovori«, broj 18/97, 6/99 – pročišćeni tekst i
8/99 – ispravak, u daljnjem tekstu: Zakon o potvrđivanju Konvencije) stupio je
na snagu dana 5. studenoga 1997. godine.

Od dana stupanja na
snagu Zakona o potvrđivanju Konvencije, odredbe Konvencije za zaštitu ljudskih
prava i temeljnih sloboda Vijeća Europe (u daljnjem tekstu: Europska
konvencija) čine, temeljem članka 140. Ustava Republike Hrvatske, dio
unutarnjeg pravnog poretka Republike Hrvatske. Dio unutarnjeg prav­nog poretka
Republike Hrvatske od tog dana čini i odredba članka 6. stavka 1. Europske
konvencije pod nazivom »Pravo na pošteno suđenje«, koja između ostalog
propisuje:

»Radi utvrđivanja
svojih prava i obveza građanske naravi (...) svatko ima pravo da zakonom
ustanovljeni neovisni i nepristrani sud (...) u razumnom roku ispita njegov
slučaj«.

Pravo na donošenje
sudske odluke u razumnom roku čini dio unutarnjeg pravnog poretka Republike
Hrvatske od dana stupanja na snagu Zakona o potvrđivanju Konvencije (5. studenoga
1997. godine). Pravo na donošenje sudske odluke u razumnom roku je ustavno
pravo u Republici Hrvatskoj od 9. studenoga 2000. godine (dana proglašenja
Promjena Ustava). Ispitivanje razumnosti trajanja sudskih postupaka prije 5.
studenoga 1997. godine, u pravilu, ne bi moglo biti predmetom ustavnosudskih
postupaka temeljenih na članku 63. Ustavnog zakona, jer u dotadašnjem prav­nom
poretku Republike Hrvatske takvo pravo nije postojalo.

Ustavni sud je ocijenio
da se u ovom slučaju pravno relevantnim razdobljem, sa stajališta povrede prava
na donošenje sudske odluke u razumnom roku, smatra razdoblje od 17. studenoga
1998. godine do 17. srpnja 2002. godine (to jest, do dana podnošenja ustavne
tužbe), što ukupno iznosi tri (3) godine i osam (8) mjeseci.

5.2.
POSTUPANJE NADLEŽNOG SUDA

Ustavni sud je utvrdio da u razmatranom, pravno
relevantnom razdoblju, odnosno u ukupnom trajanju spora, Upravni sud Republike
Hrvatske nije poduzeo niti jednu radnju, dakle radi se o potpunoj neaktivnosti
suda. Potrebno je naglasiti da se radi o sporu zbog nedonošenja rješenja u
povodu žalbe podnositelja, dakle, sud nije odlučivao o meritumu spora.

5.3.
PONAŠANJE PODNOSITELJA USTAVNE TUŽBE (TUŽITELJA U SUDSKOM POSTUPKU)

Podnositelj ustavne tužbe, kao tužitelj u
sudskom postupku, prema utvrđenju Ustavnog suda, svojim ponašanjem nije
doprinijeo, niti je mogao doprinijeti, neaktivnosti Upravnog suda.

5.4.
SLOŽENOST SUDSKOG PREDMETA

U konkretnom slučaju ne radi se o složenom
predmetu.

5.5.
DRUGE OKOLNOSTI OD UTJECAJA NA
DULJINU SUDSKOG POSTUPKA

U odnosu na duljinu postupka pred Upravnim sudom
Repub­like Hrvatske, Ustavni sud nalazi da je taj sud bezrazložno uzrokovao
odugovlačenje postupka u gore navedenom razdoblju.

Stoga se ne može smatrati da bi trajanje sudskog
postupka pred Upravnim sudom u sporu radi »šutnje administracije« u kojoj,
prema ocjeni Ustavnog suda, nije bilo osobito složenih pravnih pitanja,
udovoljilo zahtjevu suđenja u razumnom roku zajamčenom člankom 29. stavkom 1.
Ustava. Zbog navedenog Ustavni sud utvrđuje da je povrijeđeno ustavno pravo
podnositelja da zakonom ustanovljeni neovisni i nepristrani sud u razumnom roku
odluči o njegovim pravima ili obvezama, koje je zajamčeno člankom 29. stavkom
1. Ustava Republike Hrvatske.

POSEBNE OKOLNOSTI SLUČAJA

6. Upravni sud
izvijestio je Ustavni sud da je u konkretnom predmetu donio presudu dana 20. studenoga
2002. godine. Na dan donošenja presude Upravnog suda postupak pred Ustavnim
sudom još nije bio okončan.

U skladu je s načelom
vladavine prava da u primjeni članka 63. Ustavnog zakona Ustavni sud ispituje
eventualnu povredu ustavnog prava na donošenje sudske odluke u razumnom roku,
nastalu u razmatranom pravno relevantnom razdoblju koje prema čvrstoj i
ustaljenoj ustavnosudskoj praksi završava danom podno­šenja ustavne tužbe, kao
samostalnu povredu, neovisno o tome je li sudska odluka ipak donesena prije no
što je okončan sam ustavnosudski postupak.

Ovo stajalište Ustavni
sud je zauzeo u odluci, broj: U-IIIA-905/03 od 5. svibnja 2004. godine
(objavljena u »Narodnim novinama«, broj 58/04).

7. U konkretnom
slučaju, odluka nadležnog suda nije donesena do podnošenja ustavne tužbe
Ustavnom sudu, pa je pravno relevantno razdoblje, za koje je Ustavni sud
utvrdio povredu ustav­nog prava podnositelja zajamčenog člankom 29. stavkom 1.
Ustava, trajalo od 17. studenoga 1998. godine do dana podno­šenja ustavne tužbe
17. srpnja 2002. godine.

Za navedeno razdoblje,
u kojem je povreda nastupila, podnositelju pripada pravo na primjerenu naknadu
u iznosu od 3.300,00 kuna. Pri utvrđivanju visine naknade, temeljem članka 63.
stavka 3. Ustavnog zakona, Ustavni sud uzeo je u obzir sve okolnosti slučaja,
imajući pritom u vidu i vrstu postupka o kojem se radi.

Uvažavajući činjenicu
da je sudska odluka u konkretnom predmetu donesena nakon prestanka trajanja
pravno relevantnog razdoblja u kojem je Ustavni sud ispitivao i utvrdio povredu
ustav­nog prava podnositelja zajamčenog člankom 29. stavkom 1. Ustava,
ovlaštenje Ustavnog suda da nadležnom redovnom sudu naloži donošenje sudske
odluke u određenom roku, utemeljeno na članku 63. stavku 2. Ustavnog zakona, u
konkretnom slučaju nije potrebno primijeniti.

8. Sukladno članku 63. stavku 3. Ustavnog
zakona, odlučeno je kao u točkama II. i III. izreke ove odluke.

9. Odluka o objavi (točka IV. izreke) temelji se
na odredbi članka 29. Ustavnog zakona.

Broj: U-IIIA-1694/2002
Zagreb, 9. lipnja 2004.

USTAVNI
SUD REPUBLIKE HRVATSKE

Predsjednik Suda
**dr. sc. Petar Klarić,** v. r.

Odluka, NN 95/2004-1814