## Presuda Upravnog suda Republike Hrvatske poslovni broj: Us-4098/2010-6 od 31. kolovoza 2011.

### NN 120/2011 (26.10.2011.), Presuda Upravnog suda Republike Hrvatske poslovni broj: Us-4098/2010-6 od 31. kolovoza 2011.

UPRAVNI SUD REPUBLIKE HRVATSKE

2366

PRESUDA

Upravni sud Republike Hrvatske u vijeću sastavljenom od sudaca toga suda Smiljana Mikuša, predsjednika vijeća, Dubravke Markt i Blanše Turić, članova vijeća, te sudske savjetnice Dore Bračun Leko, zapisničarke, u upravnom sporu tužitelja FOŠA-7 d.o.o. iz Varaždina, Jalkovečka 125, koju zastupa Željko Cecelja, odvjetnik iz Varaždina, V. Lisinskog 4, protiv rješenja tužene Hrvatske agencije za poštu i elektroničke komunikacije, Zagreb, Jurišićeva 13, klasa: UP/I-344-
-08/10-01/16, urbroj: 376-09-10-03MB/MB od 4. ožujka 2010., radi stručnog nadzora, u nejavnoj sjednici vijeća održanoj 31. kolovoza 2011.,

presudio je

I. Tužba se odbija.

II. Ova presuda objavit će se u »Narodnim novinama«.

Obrazloženje

Osporavanim rješenjem tuženo je tijelo naložilo tužitelju da u roku od tri dana od zaprimanja tog rješenja uskladi sa Zakonom o elektroničkim komunikacijama i Dodatkom 5 Pravilnika o načinu i uvjetima obavljanja djelatnosti elektroničkih komunikacijskih mreža i usluga: 1. pružanje usluga s dodanom vrijednosti koje daje uporabom telefonskih brojeva s dodanom vrijednosti te putem adresa (SMS kratkog koda); 2. sve promotivne aktivnosti/oglašavanje usluga s dodanom vrijednosti koje objavljuje u oglasima javnih glasila, putem televizije ili nekog drugog audio-vizualnog medija, vizualnim promotivnim materijalima, internetom i na drugi način (točka I. izreke). Istim rješenjem je određeno da u slučaju nepostupanja po rješenju, nadzornik elektroničkih komunikacija izreći će tužitelju upravnu mjeru izraženu u novčanom iznosu u visini do dvadesetostruke prosječne plaće u Republici Hrvatskoj u proteklom tromjesečju, s time da se svaka sljedeća upravna mjera izriče u dvostrukom iznosu (točka II. izreke). Zaključno je određeno da se rješenje objavljuje na stranicama Hrvatske agencije za poštu i elektroničke komunikacije (točka III. izreke).

Tužitelj osporava zakonitost rješenja tuženog tijela jer u postupku nije pravilno utvrđeno činjenično stanje te prema tome nije bilo potrebe za izdavanjem rješenja o nalogu usklađenja kako je tuženik u rješenju naveo. Smatra da ničim nije povrijedio propise. Ističe da nije postojala bitna razlika između naznaka broja i cijene tako da se ne može reći da je povrijedio odredbu stavka 3. članka 5. Dodatka Pravilnika. Što se tiče naznake prestanka upotrebe usluge, smatra da se tu radi o notornoj činjenici koju propis iz članka 7. stavak 10. ne predviđa za predmetnu uslugu koja je oglašena oglasom. Napominje da nije imao intenciju prevariti svoje potencijalne korisnike, a oglas koji je koristio naručio je i kupio od treće osobe Megafon d.o.o. iz Zagreba. Predlaže da Sud tužbu uvaži, pobijano rješenje poništi i vrati na ponovno odlučivanje ili da svojom odlukom odluči o meritumu na način da primjeni naknadu u tržišnoj vrijednosti.

Tuženo tijelo u odgovoru na tužbu navodi da je tužitelj bio obvezan uskladiti svoje postupanje s člankom 5. stavkom 3. Dodatka 5 Pravilnika, kojim je propisano da svaki oglas mora sadržavati naznaku cijene koja se nalazi do telefonskog broja ili adrese, pisana na isti način (font, veličina, oblik), stoga je razvidno da je tužitelj naznaku cijene u oglasu trebao istaknuti do telefonskog broja ili adrese (SMS kratkog koda) u istom fontu, veličini i obliku. Nadalje, tužitelj je bio obvezan u skladu s člankom 7. stavak 10. Dodatak 5 Pravilnika, u adresi i cijenu SMS usluge istaknuti i način prekida uporabe SMS usluge te se ne radi o notornoj činjenici kako tumači tužitelj i pogrešno navodi da navedenim člankom nije predviđen način prekida uporabe SMS usluge. Iako tužitelj prigovara radi pogrešnog postupanja i nepravilno utvrđenog činjeničnog stanja, isti ne iznosi niti jedan konkretan razlog i stoga u tom dijelu treba prigovore tužitelja odbiti. Rješenje HAKOM-a se temelji na pravilno utvrđenom činjeničnom stanju i pravilnoj primjeni zakonskih i podzakonskih odredaba, te predlaže da se tužba kao neosnovana odbije.

Tužba nije osnovana.

Iz sadržaja spisa predmeta proizlazi kako je tuženo tijelo dopisom od 8. siječnja 2010., obavijestilo tužitelja o pokretanju postupka stručnog nadzora u svezi primjene Zakona o elektroničkim komunikacijama (»Narodne novine«, broj 73/08.) i Dodatka 5 Pravilnika o načinu i uvjetima obavljanja djelatnosti elektroničkih komunikacijskih mreža i usluga (»Narodne novine«, broj 154/08.), te je pozvalo tužitelja da dostavi traženu dokumentaciju. Predmet nadzora obuhvaćao je utvrđivanje postupanja tužitelja prigodom promoviranja usluga s dodanom vrijednosti i to promotivnom aktivnosti provedenom objavljenim oglasom za uslugu uporabom adrese (SMS kratkog koda) 66096 u javnom glasilu »24 sata« od 22. prosinca 2009. Predmetni nadzor pokrenut je iz razloga što je tužitelj putem obavijesti tuženog tijela od 1. rujna 2009., već upozoren i pozvan da u potpunosti uskladi svoje postupanje s navedenim Zakonom i Dodatkom 5 Pravilnika.

Nadalje, iz sadržaja spisa predmeta proizlazi da je tuženo tijelo u postupku stručnog nadzora utvrdilo da tužitelj prigodom oglašavanja u javnom glasilu »24 sata« od 22. prosinca 2009., str. 40, ne postupa sukladno članku 5. stavku 3. Dodatka 5 Pravilnika i to na način da naznaka cijena nije do adrese (SMS kratkog koda) i nije pisana na isti način (font, veličina, oblik) kao i protivno propisanom članku 7. stavak 10. Dodatka 5 Pravilnika i to način da uz adresu i cijenu SMS usluge nije istaknut i način prekida uporabe SMS usluge.

Prema članku 5. stavku 3. Dodatka 5 Pravilnika o načinu i uvjetima obavljanja djelatnosti elektroničkih komunikacijskih mreža i usluga, propisano je da svaki oglas mora sadržavati naznaku cijene, koja će se nalaziti do telefonskog broja ili adrese, pisana na isti način (font, veličina, oblik, boja, boja podloge... itd.). Prema članku 7. stavak 10. Dodatka 5 Pravilnika, kod pružanja usluga s dodanom vrijednosti, a koji se ostvaruju slanjem SMS poruka, potrebno je jasno naznačiti na koji način se prekida uporaba usluge. To znači da korisniku usluge uz broj i cijenu mora biti istaknut i način prekida uporabe usluge, te da u svakom trenutku slanjem poruka određenog sadržaja (npr. »STOP«) korisnik može prestati s uporabom usluge. Za uslugu koja se odnosi na SMS poruke informacija o cijeni mora se pojaviti na zaslonu prije pristupa traženoj usluzi kao i obavijest da se uz cijenu usluge s dodanom vrijednosti naplaćuje trošak za prijenos podataka, dajući tako korisniku mogućnost da prekine uslugu prije nastanka troškova.

Imajući u vidu da je tuženo tijelo donijelo osporavano rješenje na osnovi činjenica utvrđenih u provedenom stručnom nadzoru iz kojih proizlazi da tužitelj prigodom oglašavanja u javnom glasilu »24 sata« od 22. prosinca 2009., ne postupa sukladno odredbama Zakona o elektroničkim komunikacijama i Dodatka 5 Pravilnika o načinu i uvjetima obavljanja djelatnosti elektroničkih komunikacijskih mreža i usluga, to ovaj Sud nema osnove za uvaženje tužiteljevih navoda o nepravilno utvrđenom činjeničnom stanju. Ne nalazeći ni procesne propuste koji bi mogli dovesti do drugačijeg rješenja predmetne stvari, a niti povredu materijalnog prava, ovaj Sud ocjenjuje da osporavanim rješenjem nije povrijeđen zakon tužitelju na štetu.

Trebalo je stoga na temelju članka 42. stavka 2. Zakona o upravnim sporovima (»Narodne novine«, broj 53/91., 9/92. i 77/92.) tužbu kao neosnovanu odbiti.

Objava presude u »Narodnim novinama« temelji se na odredbi članka 14. stavak 7. Zakona o elektroničkim komunikacijama.

Poslovni broj: Us-4098/2010-6

Zagreba, 31. kolovoza 2011.

Predsjednik vijeća
Smiljan Mikuš, v. r.

Presuda, NN 120/2011-2366