## Odluka Ustavnog suda Republike Hrvatske broj: U-IIIA-3628/2003 od 9. lipnja 2004. godine

### NN 90/2004 (2.7.2004.), Odluka Ustavnog suda Republike Hrvatske broj: U-IIIA-3628/2003 od 9. lipnja 2004. godine

# USTAVNI SUD REPUBLIKE HRVATSKE

1699

Ustavni sud Republike Hrvatske, u Drugom vijeću za
odlučivanje o ustavnim tužbama, u sastavu sudac Jasna Omejec, predsjednik
Vijeća, te suci Marijan Hranjski, Mario Kos, Ivan Mrkonjić, Emilija Rajić i
Vice Vukojević, članovi Vijeća, odlučujući o ustavnoj tužbi N. Č. iz Z., koju
zastupa M. S., odvjetnica iz Z., na sjednici održanoj dana 9. lipnja 2004.
godine, jednoglasno je donio

## ODLUKU

I.
Ustavna tužba se usvaja.

II. Općinski sud u Zagrebu dužan je donijeti presudu
u pred­metu koji se vodi pred tim sudom pod poslovnim brojem: Pr-234/94 u
najkraćem mogućem roku, ali ne duljem od osam (8) mjeseci, računajući od prvoga
idućeg dana nakon objave ove odluke u »Narodnim novinama«.

III. Na temelju članka 63. stavka 3. Ustavnog zakona
o Ustav­nom sudu Republike Hrvatske (»Narodne novine«, broj 49/02 - pročišćeni
tekst), podnositeljici ustavne tužbe N. Č. iz Z., određuje se primjerena
naknada zbog povrede ustavnog prava iz članka 29. stavka 1. Ustava Republike
Hrvatske (»Narodne novine«, broj 41/01 - pročišćeni tekst) u iznosu od
10.500,00 kuna.

IV. Naknada iz točke III. izreke ove odluke bit će
isplaćena iz državnog proračuna u roku od tri mjeseca od dana podnošenja
zahtjeva podnositeljice Ministarstvu financija Republike Hrvatske za njezinu
isplatu.

V. Ova odluka objavit će se u »Narodnim novinama«.

```
Obrazloženje
```

1. Podnositeljica
ustavne tužbe, temeljem članka 63. Ustavnog zakona o Ustavnom sudu Republike
Hrvatske (»Narodne novine«, broj 49/02 - pročišćeni tekst, u daljnjem tekstu:
Ustavni zakon), podnijela je dana 13. studenoga 2003. godine ustavnu tužbu radi
duljine trajanja parničnog postupka koji se vodi pred Općinskim sudom u
Zagrebu, smatrajući da je time povrijeđeno njeno ustavno pravo na suđenje u
razumnom roku.

ČINJENICE
VAŽNE ZA USTAVNOSUDSKI POSTUPAK

2.
Ustavni sud je u postupku pokrenutom ustavnom tužbom, primjenom članka 63.
Ustavnog zakona, uvidom u spis Općin­skog suda u Zagrebu, broj: Pr-234/94
utvrdio činjenice koje su pravno relevantne za odlučivanje o povredi ustavnog
prava podnositeljice, zajamčenog člankom 29. stavkom 1. Ustava.

Dana
10. svibnja 1993. godine podnositeljica je Općinskom sudu u Zagrebu podnijela
tužbu protiv tuženika H. ž., radi poništenja rješenja o prestanku radnog odnosa
i isplate zaostalih plaća.

U razdoblju do 5. studenoga 1997. godine Općinski sud
u Zagrebu održao je veći broj ročišta.

Rješenjem od 13. svibnja i 20. listopada 1998. godine
pozvan je tuženik da dostavi dokumentaciju potrebnu za rješa­vanje spora. Tuženik
je traženu dokumentaciju dostavio 30. studenoga 1998. godine.

Rješenjem od 22. listopada 1999. godine sud je tuženika
pozvao da dostavi dodatnu dokumentaciju, što je učinjeno 19. svibnja 2000.
godine.

Podneskom od 2. lipnja 2000. godine podnositeljica je
specificirala tužbeni zahtjev sukladno dokumentaciji dostavljenoj od strane tuženika.

Na ročištu dana 5. listopada 2000. godine sud je tuženiku
naložio da dostavi dodatnu dokumentaciju.

Na ročištu dana 15. prosinca 2000. opunomoćenik tuženika
izjavio je da nije u mogućnosti dostaviti traženu dokumentaciju i predložio
saslušanje svjedoka koji ima saznanja o relevantnim okolnostima.

Ročište određeno za dan 3. travnja 2000. godine je
odgođeno jer nisu došli pozvani svjedoci.

Na ročištu dana 14. rujna 2001. godine saslušan je
jedan svjedok.

Ročište određeno za dan 4. veljače 2002. godine
odgođeno je jer nije pristupila pozvana svjedokinja.

Dana 13. svibnja 2002. godine svjedokinja je
saslušana zamolbenim putem pred Općinskim sudom u Varaždinu.

Podneskom
od 24. svibnja 2002. godine podnositeljica je predložila saslušanje još jedne
svjedokinje.

Rješenjem
od 30. listopada 2002. godine sud je pozvao podnositeljicu da dostavi adresu
svjedokinje. Podneskom od 11. studenoga 2002. godine podnositeljica je
izvijestila sud da nema podatka o adresi svjedokinje.

Na
ročištima dana 7. veljače, 8. travnja i 8. srpnja 2003. godine tuženik je
predao dodatnu dokumentaciju, kao i podneskom od 2. prosinca 2003. godine.

Podneskom
od 23. prosinca 2003. godine podnositeljica je specificirala tužbeni zahtjev
sukladno dostavljenoj dokumentaciji.

OČITOVANJE
OPĆINSKOG SUDA U ZAGREBU

3. Na
temelju članka 69. alineje 2. Ustavnog zakona, Ustavni sud je zatražio od
Općinskog suda u Zagrebu da se izjasni o navodima ustavne tužbe.

U
očitovanju od 27. siječnja 2004. godine Općinski sud u Zagrebu navodi
kronologiju postupanja u predmetu, no ne daje posebna obrazloženja o duljini
postupka.

PRAVO
VAŽNO ZA USTAVNOSUDSKI POSTUPAK

4.
Odredbom članka 29. stavka 1. Ustava Republike Hrvat­ske, propisano je:

»Svatko
ima pravo da zakonom ustanovljeni neovisni i nepristrani sud (...) u razumnom
roku odluči o njegovim pravima i obvezama (...).«.

Odredbama
članka 63. Ustavnog zakona propisano je:

»(1)
Ustavni sud će pokrenuti postupak po ustavnoj tužbi i prije no što je iscrpljen
pravni put, u slučaju kad o pravima i obvezama stranke (...) nije u razumnom
roku odlučio sud (...).

(2) U
odluci kojom usvaja ustavnu tužbu zbog nedonošenja akta u razumnom roku iz
stavka 1. ovoga članka, Ustavni sud će nadležnom sudu odrediti rok za donošenje
akta kojim će taj sud meritorno odlučiti o pravima i obvezama (...)
podnositelja. Rok za donošenje akta počinje teći idućeg dana od dana objave
odluke Ustavnog suda u »Narodnim novinama«.

(3) U odluci iz stavka 2. ovoga članka Ustavni sud će
odrediti primjerenu naknadu koja pripada podnositelju zbog povrede njegova
ustavnog prava koju je sud učinio kada o pravima i obvezama podnositelja (...)
nije odlučio u razumnom roku. Naknada se isplaćuje iz državnog proračuna u roku
od tri mjeseca od dana podnošenja zahtjeva stranke za njezinu isplatu.«.

*Ustavna tužba je osnovana.*

5. Uvidom u spis Općinskog suda u Zagrebu, broj:
Pr-234/94 Ustavni sud je utvrdio da su se u ovom slučaju ostvarile pretpostavke
za postupanje temeljem odredbe članka 63. Ustavnog zakona.

Svoju odluku Ustavni sud obrazlaže sljedećim
utvrđenjima:

5.1. DULJINA SUDSKOG POSTUPKA

Prvostupanjski parnični postupak započeo je 10.
svibnja 1993. godine, tužbom podnositeljice protiv tuženika H. ž., radi
poništenja rješenja o prestanku radnog odnosa.

Ustavna tužba podnesena je dana 13. studenoga 2003.
godine, a do tog dana sudski postupak nije pravomoćno okončan, pa Ustavni sud
utvrđuje da do dana podnošenja ustavne tužbe postupak u ovom predmetu traje
ukupno deset (10) godina, šest (6) mjeseci i tri (3) dana.

Zakon o potvrđivanju Konvencije za zaštitu ljudskih
prava i temeljnih sloboda i Protokola, broj 1, 4, 6, 7 i 11 uz Konvenciju za
zaštitu ljudskih prava i temeljnih sloboda (»Narodne novine« - Međunarodni
ugovori, broj 18/97, 6/99 - pročišćeni tekst i 8/99 - ispravak, u daljnjem
tekstu: Zakon o potvrđivanju Konvencije) stupio je na snagu dana 5. studenoga
1997. godine.

Od dana
stupanja na snagu Zakona o potvrđivanju Konvencije, odredbe Konvencije za
zaštitu ljudskih prava i temeljnih sloboda Vijeća Europe (u daljnjem tekstu:
Europska konvencija) čine, temeljem članka 140. Ustava Republike Hrvatske, dio
unutarnjeg pravnog poretka Republike Hrvatske. Dio unutarnjeg prav­nog poretka
Republike Hrvatske od tog dana čini i odredba članka 6. stavka 1. Europske
konvencije pod nazivom »Pravo na pošteno suđenje«, koja između ostalog
propisuje:

»Radi
utvrđivanja svojih prava i obveza građanske naravi (...) svatko ima pravo da
zakonom ustanovljeni neovisni i nepristrani sud (...) u razumnom roku ispita
njegov slučaj.«

Pravo na donošenje sudske odluke u razumnom roku čini
dio unutarnjega pravnog poretka Republike Hrvatske od dana stupanja na snagu
Zakona o potvrđivanju Konvencije (5. studenoga 1997. godine). Pravo na
donošenje sudske odluke u razumnom roku je ustavno pravo u Republici Hrvatskoj
od 9. studenoga 2000. godine (dana proglašenja Promjena Ustava). Ispitivanje
razumnosti trajanja sudskih postupaka prije 5. studenoga 1997. godine, u
pravilu, ne bi moglo biti predmetom ustavnosudskih postupaka temeljenih na
članku 63. Ustavnog zakona, jer u dotadašnjem pravnom poretku Republike
Hrvatske takvo pravo nije postojalo.

Ustavni sud je ocijenio da se u ovom slučaju pravno
relevantnim razdobljem, sa stajališta povrede prava na donošenje sudske odluke
u razumnom roku, smatra razdoblje od 5. studenoga 1997. godine (to jest od dana
stupanja na snagu Zakona o potvrđivanju Konvencije) do 13. studenoga 2003.
godine (to jest do dana podnošenja ustavne tužbe), što ukupno iznosi šest (6)
godina i osam (8) dana.

5.2.
POSTUPANJE NADLEŽNOG SUDA

Ustavni
sud je utvrdio da u razmatranom, pravno relevantnom razdoblju, u postupku pred
prvostupanjskim sudom nije održano niti jedno ročište od 5. studenoga 1997.
godine do 5. listopada 2000. godine, što iznosi dvije (2) godine i jedanaest
(11) mjeseci.

5.3. PONAŠANJE PODNOSITELJICE USTAVNE       TUŽBE(TUŽITELJICE U
SUDSKOM POSTUPKU)

Podnositeljica
ustavne tužbe, kao tužiteljica u sudskom postupku, prema utvrđenju Ustavnog
suda, nije doprinijela duljini trajanja sudskog postupka.

5.4.
SLOŽENOST SUDSKOG PREDMETA

Prema
utvrđenju Ustavnog suda, radi se o donekle činjenično složenom predmetu.

6.
Ustavni sud utvrđuje da postupak u predmetu, broj: Pr-234/94, koji se vodi pred
Općinskim sudom u Zagrebu, a tiče se radnog spora i stoga je postupak hitne
prirode, traje preko deset godina. Dugotrajnost postupka je posljedica
okolnosti koje se mogu pripisati neučinkovitom postupanju nadležnog suda.
Slijedom navedenog Ustavni sud utvrđuje da je povrijeđeno ustavno pravo
podnositeljice da zakonom ustanovljeni neovisni i nepristrani sud u razumnom
roku odluči o njenim pravima ili obvezama, koje je zajamčeno člankom 29.
stavkom 1. Ustava Repub­like Hrvatske.

Stoga je, u smislu odredbe članka 63. stavka 2.
Ustavnog zakona, donesena odluka kao pod točkama I. i II. izreke ove odluke.

7. Sukladno odredbi članka 63. stavka 3. Ustavnog
zakona, odlučeno je kao pod točkama III. i IV. izreke ove odluke.

Visinu naknade zbog povrede ustavnog prava na
donošenje sudske odluke u razumnom roku, Ustavni sud u pravilu određuje za
razmatrano, pravno relevantno razdoblje, uz iznimnu mo­gućnost uvažavanja
nerazumno dugog razdoblja potpune neaktivnosti suda i prije 5. studenoga 1997.
godine, što ovisi o osobitim okolnostima svakoga pojedinog slučaja.

Pri
utvrđivanju visine naknade, temeljem članka 63. stavka 2. Ustavnog zakona,
Ustavni sud uzima u obzir sve okolnosti slučaja, uz istodobno uvažavanje
ukupnih gospodarskih i socijalnih prilika u Republici Hrvatskoj.

8.
Objava ove odluke (točka V. izreke) temelji se na odredbi članka 29. stavka 1.
Ustavnog zakona.

Broj:
U-IIIA-3628/2003
Zagreb, 9. lipnja 2004.

USTAVNI SUD REPUBLIKE HRVATSKE

Predsjednik
vijeća **dr. sc.** **Jasna Omejec,** v. r.

if !supportEmptyParas endif

Odluka, NN 90/2004-1699