## Odluka Ustavnog suda Republike Hrvatske broj U-III-764/1994. od 17. travnja 1996.

### NN 34/1996 (3.5.1996.), Odluka Ustavnog suda Republike Hrvatske broj U-III-764/1994. od 17. travnja 1996.

# **USTAVNI SUD REPUBLIKE HRVATSKE**

Ustavni sud Republike Hrvatske, u sastavu dopredsjednik dr. Velimir
Belajec, te suci Zdravko Bartovčak, dr. Nikola Filipović, Ante Jelavić
Mitrović, mr. Vojislav Kučeković, Jurica Malčić, mr. Hrvoje Momčinović,
Ivan Marijan Severinac i Milan Vuković, u povodu ustavne tužbe J. P. pok.
A. iz S. i dr. Š. P. pok. D. iz Z., koje zastupa dr. S. P., odvjetnik iz
Z., na sjednici održanoj dana 17. travnja 1996. godine, donio je

## **ODLUKU**

1. Ustavna tužba se odbija.

2. Ova odluka će se objaviti u "Narodnim novinama"

**Obrazloženje**

Ustavnu tužbu su J. P. i dr. Š. P. podnijeli u svezi s presudom Upravnog
suda Republike Hrvatske, broj: Us-546/93 od 28. travnja 1993. godine, jer
smatraju da su tom presudom povrijeđena nihova ustavna prava iz članka
18, 19, 26. i 48. Ustava Republike Hrvatske.

Osporenom sudskom odlukom Upravni sud Republike Hrvatske je odbio tužbu
tužitelja J. P. i dr. Š. P., izjavljenu protiv rješenja Ministarstva pravosuđa
i uprave Republike Hrvatske, Uprave za imovinsko-pravne poslove, Klasa:
UP/II-943-01/92-01/31, Ur. broj: 514-05-04/2-92-2 od 30. studenoga 1992.
godine. Ovim je pak rješenjem odbijen prijedlog tužitelja radi oglašavanja
ništavim rješenja Narodnog odbora općine Z., broj: 06-4887/2-61 od 1. lipnja
1961. godine.

Podnositelji ustavne tužbe traže zaštitu navedenih ustavnih prava jer
smatraju da su bile ispunjene pretpostavke za proglašavanje ništavim spornog
rješenja iz 1961. godine, utvrđene u članku 267. točke 1, 2, 5. i 6. Zakona
o općem upravnom postupku. Stoga predlažu donošenje odluke kojom bi se
ustavna tužba usvojila i ukinula osporena presuda, kao i upravni akti,
te rješenje od 1. lipnja 1961. godine proglasilo ništavim.

Ustavna tužba nije osnovana.

Prema odredbama članka 267. Zakona o općem upravnom postupku ("Narodne
novine", broj 53/91), ništavim se proglašava rješenje koje je u upravnom
postupku doneseno u stvari iz sudske nadležnosti ili u stvari o kojoj se
uopće ne može rješavati u upravnom postupku (t. 1.); koje bi svojim izvršenjem
moglo uzrokovati neko djelo kažnjivo po kaznenom zakonu (t. 2.); čije izvršenje
uopće nije moguće (t. 3.); koje je donio organ bez prethodnog zahtjeva
stranke (članak 126.), a na koje rješenje stranka nije naknadno izričito
ili prešutno pristala (t. 4.); koje sadrži nepravilnost koja je po nekoj
izričitoj zakonskoj odredbi predviđena kao razlog ništavosti (t. 5.); čije
bi izvršenje bilo protivno osnovnim načelima pravnog poretka (t. 6.).

Upravni sud Republike Hrvatske je označenom presudom odbio tužbu jer
je utvrdio da osporenim upravnim rješenjima nije na štetu tužitelja povrijeđen
zakon. Taj sud je utvrdio da je sporno rješenje iz 1961. godine donijeto
temeljem tada važećih odredbi Zakona o općem upravnom postupku, u stvari
za koju je nadležno upravno tijelo i od strane tada nadležnog upravnog
tijela te da to rješenje ne sadrži nepravilnosti koje bi po izričitoj zakonskoj
odredbi bile predviđene kao razlozi ništavosti.

Ustavni sud Republike Hrvatske je u povodu ustavne tužbe utvrdio da
njenim podnositeljima označenom presudom Upravnog suda, kao niti osporenim
rješenjima upravnih tijela nisu povrijeđena navedena ustavna prava.

Ustavno pravo na žalbu, zajamčeno u članku 18. stavak 1. Ustava, nije
povrijeđeno jer iz navoda ustavne tužbe nesporno proizlazi da su podnositelji
ustavne tužbe izjavili žalbu protiv prvostupanjskog upravnog rješenja i
o njihovoj žalbi je odluku donijelo nadležno drugostupanjsko tijelo.

Donošenjem osporenih akata u zakonom propisanom postupku, primjenom
važećih pravnih normi te od strane za to nadležnih državnih tijela, nisu
povrijeđene ustavne odredbe o zakonskoj utemeljenosti pojedinačnih akata
državne uprave i tijela koja imaju javne ovlasti te zajamčenoj sudskoj
kontroli te zakonitosti (članak 19. Ustava), kao niti ustavno pravo o jednakosti
građana i stranaca pred sudovima i drugim državnim i inim tijelima koja
imaju javne ovlasti (članak 26. Ustava).

Ustavni sud nije utvrdio da bi u konkretnom slučaju osporenim aktima
bilo povrijeđeno ustavno pravo vlasništva, zajamčeno u članku 48. stavak
1. Ustava. Predmet upravnog postupka bio je prijedlog podnositelja ustavne
tužbe za proglašavanje ništavim rješenja donijetog u upravnom postupku.
Prijedlog je odbijen jer za to nisu bile ispunjene pretpostavke propisane
zakonom.

Suglasno izloženom, Ustavni sud Republike Hrvatske je temeljem članka
61. Poslovnika Ustavnog suda Republike Hrvatske ("Narodne novine", broj
29/94), odlučio kao u izreci (točka 1.).

Odluka o objavi (točka 2. izreke) temelji se na članku 20. stavak 1.
Ustavnog zakona o Ustavnom sudu Republike Hrvatske ("Narodne novine", broj
13/91).

Broj: U-III-764/1994

Zagreb, 17. travnja 1996.

USTAVNI SUD REPUBLIKE HRVATSKE

Dopredsjednik

**dr. Velimir Belajec,** v. r.

Odluka, NN 34/1996-704