## Rješenje Ustavnog suda Republike Hrvatske broj: U-VIIR-5503/2013 od 14. studenoga 2013.

### NN 138/2013 (18.11.2013.), Rješenje Ustavnog suda Republike Hrvatske broj: U-VIIR-5503/2013 od 14. studenoga 2013.

USTAVNI SUD REPUBLIKE HRVATSKE

2965

Ustavni sud Republike Hrvatske, u sastavu Jasna Omejec, predsjednica Suda, te suci Mato Arlović, Marko Babić, Snježana Bagić, Slavica Banić, Mario Jelušić, Davor Krapac, Ivan Matija, Antun Palarić, Aldo Radolović, Duška Šarin i Miroslav Šeparović, rješavajući o zahtjevu za provođenje nadzora nad ustavnošću i zakonitošću državnog referenduma, na sjednici održanoj 14. studenoga 2013. donio je

RJEŠENJE

I. Odbacuje se »prijedlog za nadzor nad zakonitošću i ustavnošću državnog referenduma sa prijedlogom za obustavu provedbe Odluke o raspisivanju državnog referenduma ('Narodne novine' br. 134/2013) i prijedlogom za ocjenu ustavnosti unošenja u Ustav Republike Hrvatske ('Narodne novine' broj: 56/90, 135/97, 113/00 i 28/01; dalje u tekstu: Ustav) definicije braka kao životne zajednice žene i muškarca«.

II. Ovo rješenje objavit će se u »Narodnim novinama«.

Obrazloženje

I. POSTUPAK PRED USTAVNIM SUDOM

1. Srđan Dvornik, Borislav Mikulić, Nataša Škaričić i Dijana Ćurković podnijeli su Ustavnom sudu Republike Hrvatske 11. studenoga 2013., u ime neformalne inicijative građana okupljene u grupi »Zahtjev za Hrvatski sabor – referendumsko pitanje« na društvenoj mreži Facebook (URL adresa: https://www.facebook.com./groups/685289768162890/), »prijedlog za nadzor nad zakonitošću i ustavnošću državnog referenduma sa prijedlogom za obustavu provedbe Odluke o raspisivanju državnog referenduma ('Narodne novine' br. 134/2013) i prijedlogom za ocjenu ustavnosti unošenja u Ustav Republike Hrvatske ('Narodne novine' broj: 56/90, 135/97, 113/00 i 28/01; dalje u tekstu: Ustav) definicije braka kao životne zajednice žene i muškarca«.

Ustavni sud utvrđuje da je podnositeljica zahtjeva za nadzor nad ustavnošću i zakonitošću državnog referenduma grupa građana okupljena u grupi »Zahtjev za Hrvatski sabor – referendumsko pitanje«.

II. ODLUKA O RASPISIVANJU DRŽAVNOG REFERENDUMA OD 8. STUDENOGA 2013.

2. Odluku o raspisivanju državnog referenduma, klasa: 014-01/13-01/03, donio je Hrvatski sabor na sjednici 8. studenoga 2013. Objavljena je u »Narodnim novinama« broj 134 od 9. studenoga 2013., a stupila je na snagu danom donošenja (u daljnjem tekstu: OdRef/2013).

3. OdRef/2013 se temelji na zahtjevu za raspisivanje državnog referenduma Građanske inicijative 'U ime obitelji' kojim se traži da se raspiše državni referendum radi promjene Ustava na način da se u Ustav unese definicija braka kao životne zajednice žene i muškarca (u daljnjem tekstu: referendum o definiciji braka). OdRef/2013 glasi:

I.

Hrvatski sabor raspisuje državni referendum u Republici Hrvatskoj radi donošenja odluke o referendumskom pitanju utemeljenom na Zahtjevu za raspisivanje državnog referenduma Građanske inicijative 'U ime obitelji' da se promijeni Ustav Republike Hrvatske, na način da se u Ustav Republike Hrvatske unese definicija braka kao životne zajednice žene i muškarca.

II.

Na državnom referendumu birači će odgovoriti na sljedeće pitanje:

Jeste li za to da se u Ustav Republike Hrvatske unese odredba po kojoj je brak životna zajednica žene i muškarca?

ZA PROTIV

III.

Dana 14. lipnja 2013. godine Hrvatski sabor je zaprimio Zahtjev za raspisivanje državnog referenduma Građanske inicijative 'U ime obitelji' kojim se traži da se raspiše državni referendum radi promjene Ustava Republike Hrvatske, na način da se u Ustav Republike Hrvatske unese definicija braka kao životne zajednice žene i muškarca, uz koji su zahtjev dostavljeni potpisi birača koji traže raspisivanje referenduma.

Na zahtjev Hrvatskog sabora izvršena je provjera broja potpisa te je Državni zavod za statistiku, uz statističku pogrešku od 1,31 posto, utvrdio da je prikupljeno 683.948 potpisa birača, odnosno, više od 10 posto od ukupnog broja upisanih birača u Republici Hrvatskoj.

Člankom 87. stavkom 1. Ustava Republike Hrvatske propisano je da Hrvatski sabor može raspisati referendum o prijedlogu za promjenu Ustava, o prijedlogu zakona ili o drugom pitanju iz svog djelokruga, a člankom 87. stavkom 3. da će Hrvatski sabor raspisati referendum u skladu sa zakonom ako to zatraži deset posto od ukupnog broja birača u Republici Hrvatskoj.

Izjašnjavanje o pitanju iz točke II. ove Odluke provodi se kako bi birači u skladu s Ustavom Republike Hrvatske neposredno donijeli odluku o promjeni Ustava Republike Hrvatske.

IV.

U slučaju da predmetna odluka bude donesena na referendumu članak 62. stavak 2. Ustava Republike Hrvatske glasi:

'Brak je životna zajednica žene i muškarca'.

Dosadašnji stavak 2. članka 62. Ustava Republike Hrvatske postaje stavak 3. istog članka Ustava Republike Hrvatske.

V.

Državni referendum će se održati dana 1. prosinca 2013. godine.

VI.

Ova Odluka stupa na snagu danom donošenja, a objavit će se u 'Narodnim novinama'.«

III. PRIGOVORI PODNOSITELJICE

4. Podnositeljica predlaže provođenje nadzora nad ustavnošću i zakonitošću državnog referenduma »budući da se radi o povijesnoj Odluci nakon koje će se provesti prvi narodni ustavotvorni referendum u Republici Hrvatskoj i da je Sabor RH propustio konzumirati svoje pravo prema članku 95. Stavak 1. Ustavnog zakona o ustavnom sudu ... te da su time stvorene pretpostavke da u Ustav uđu izmjene koje bi povrijedile odredbe iz članka 3. (načelo jednakosti), članka 14. (načelo jednakosti pred zakonom)«.

Podnositeljica smatra »da je nepotrebno i diskriminirajuće mijenjati Ustav kako bi se ostvarila Ustavna supremacija jedne vrste zajednice, koja je već regulirana i definirana nižim aktima, te da je provođenje referenduma narodne inicijative zbog zadržavanja istog pravila besmisleno, a širenje sadržaja Ustava na evidentno zakonsku materiju u suprotnosti s temeljnim načelima dobre vladavine Europske unije i europskog ustavnopravnog civilizacijskog kruga. Konstitucionalizacija zakonske materije neprihvatljiv je način pravne regulacije.«

Podnositeljica predlaže poništenje OdRef/2013 »već i zbog toga što se ustavotvorni referendum donosi u okolnostima nerazrađenog zakonskog okvira«.

Nadalje navodi:

»Predlagatelj smatra da bi se unošenjem definicije braka kao 'životne' zajednice u Ustav unio pojam koji je semantički neodrediv u ovom kontekstu i stoga nespojiv s Ustavom kao s temeljnim konstitutivnim aktom koji mora sadržavati jasne pojmove i definicije.

Predlagatelj smatra da se prijedlogom inicijative udruge 'U ime obitelji' isključuje mogućnost da institutom braka bude obuhvaćena i životna zajednica osoba istog spola, što je u suprotnosti s člankom 1., st. 2. Ustava RH (...).

Predlagatelj smatra da se prijedlogom da se u Ustav unese određenje braka, i to samo kao zajednice osoba različitog spola, jednoznačno nastoji u Ustav ugraditi diskriminacija po spolnoj orijentaciji. To je suprotno članku 3. Ustava (...).

Predlagatelj smatra da je, čak i ako se pojam ravnopravnosti spolova tumači restriktivno, tako da ne uključuje spolnu orijentaciju odnosno pravo na izbor bračnog partnera/partnerice istog ili različitog spola, referendumski prijedlog određenja braka kao zajednice žene i muškarca u suprotnosti s člankom 14. Ustava (...).

Budući da u instituciji obitelji koja uzima pravnu formu braka, samoj po sebi, promotrenoj u njezinoj društvenoj funkciji neovisno o užim, tradicionalnim shvaćanjima, ne postoji ništa što nužno zahtijeva spolnu različitost bračnih partnera/partnerica, uvođenje obvezatne različitosti spolova u Ustav narušava jednakost pred zakonom po 'drugim osobinama' tj. spolnoj orijentaciji.

Predlagatelj smatra da je onemogućavanje da se životnu zajednicu osoba istog spola pravno prizna i zaštiti institutom braka nije u skladu s člankom 35. Ustava ... Dok neformalne životne odnosno obiteljske zajednice mogu poprimati različite oblike, brak kao pravni institut pruža tom zajedništvu određena jamstva i zaštitu kakvu drugi oblici nemaju, ili je nemaju u potpunosti. Implicitnom postavkom da su za takva jamstva i zaštitu 'podobne' samo heteroseksualne zajednice, ostale se neizravno ali logički nedvojbeno protuustavno lišava štovanja i pravne zaštite njihovog obiteljskog života i niječe im se dostojanstvo, ugled i čast.

Predlagatelj smatra da za navedena ograničenja, pa i uskrate prava nema nikakvog opravdanja u smislu članka 16., stavka 1. Ustav RH, jer se uvođenjem predložene definicije braka ne štiti nikakvo pravo drugih koje bi otvorenom mogućnošću braka između osoba istog spola bilo ugroženo. Štoviše, uvođenjem takve definicije u Ustav priznalo bi se s pravom nespojiv stav da pristaše jednog shvaćanja – ekskluzivnosti heteroseksualnog braka – imaju pravo u Ustav unijeti svoje usko i isključivo shvaćanje kao opće obvezatnu normu.

Osim navedenih razloga, koji pokazuju da je predložena referendumska inicijativa u neskladu s Ustavom RH, ustavno definiranje braka kako ga predlaže referendumska inicijativa tvorilo bi i povredu Protokola 12 uz Konvenciju za zaštitu ljudskih prava i temeljenih sloboda (...)

Predlagatelj predlaže da Ustavni sud ocijeni ustavnost unošenja definicije braka kao zajednice muškarca i žene i s aspekta pitanja da li pravo na brak predstavlja temeljno ljudsko pravo.«

Zaključno, podnositeljica predlaže da Ustavni sud donese odluku »o pokretanju ocjene ustavnosti inicijative da se u Ustav Republike Hrvatske unese odredba po kojoj je brak životna zajednica žene i muškarca« te da se do dovršenja postupka nadzora obustavi provođenje Odluke o raspisivanju državnog referenduma.

IV. MJERODAVNO PRAVO

5. Mjerodavne odredbe Ustava Republike Hrvatske (»Narodne novine« broj 56/90., 135/97., 113/00., 28/01. i 76/10.) glase:

Članak 80. alineja 9. i mjerodavni dijelovi članka 87. Ustava glase:

»Članak 80.

Hrvatski sabor:

(...)

– raspisuje referendum,

(...)«

»Članak 87.

Hrvatski sabor može raspisati referendum o prijedlogu za promjenu Ustava, o prijedlogu zakona ili o drugom pitanju iz svog djelokruga.

(...)

O pitanjima iz stavka 1. i 2. ovoga članka Hrvatski sabor će raspisati referendum u skladu sa zakonom ako to zatraži deset posto od ukupnog broja birača u Republici Hrvatskoj.

Na referendumu se odlučuje većinom birača koji su pristupili referendumu.

Odluka donesena na referendumu obvezatna je.

O referendumu se donosi zakon. Zakonom se mogu propisati i uvjeti za održavanje savjetodavnog referenduma.«

6. Mjerodavne odredbe Ustavnog zakona o Ustavnom sudu Republike Hrvatske (»Narodne novine« broj 99/99., 29/02. i 49/02. – pročišćeni tekst; u daljnjem tekstu: Ustavni zakon) glase:

»Članak 88.

Političke stranke, kandidati, najmanje 100 birača ili najmanje 5% birača izborne jedinice u kojoj se provode izbori, ovlašteni su tijekom izbora, odnosno najkasnije do isteka roka od 30 dana od dana objavljivanja rezultata izbora, zatražiti od Ustavnog suda da u izvršavanju nadzora nad ustavnošću i zakonitošću izbora poduzima odgovarajuće mjere ako se te aktivnosti provode suprotno Ustavu i zakonu.

Članak 89.

Kad se utvrdi da sudionici u izborima postupaju protivno Ustavu ili zakonu, Ustavni sud će o tome obavijestiti javnost putem sredstava javnog priopćavanja, po potrebi upozoriti nadležna tijela, a u slučaju povrede koja je utjecala ili je mogla biti od utjecaja na rezultat izbora, poništit će sve ili pojedine izborne radnje i odluke, koje su prethodile takvoj povredi.«

»Članak 96.

Ustavni sud će nadzirati ustavnost i zakonitost provođenja državnog referenduma i poduzimati mjere odgovarajućom primjenom odredaba članka 87. do 96. ovoga Ustavnog zakona.«

V. OCJENA USTAVNOG SUDA

a) Ima li podnositeljica aktivnu legitimaciju u smislu članka 88. Ustavnog zakona?

7. U rješenju U-VIIR-72/2012 i dr. od 16. siječnja 2012. (»Narodne novine« broj 11/12.), Ustavni sud odredio je sljedeća pravila:

»3. U svrhu provedbe ovog ustavnosudskog postupka, Ustavni sud dužan je prvo utvrditi način na koji se članak 88. u vezi s člankom 96. Ustavnog zakona, primjenjuje u postupku državnog referenduma. Oni, zajedno s člankom 89. Ustavnog zakona, koji ukazuje na ovlasti Ustavnog suda, glase:

(...)

Razvidno je da se krug aktivno legitimiranih subjekata za podnošenje zahtjeva iz članka 88. Ustavnog zakona odnosi na izborni postupak. On nije u cijelosti primjenjiv na državni referendum.

Nesporno je, naime, da 'političke stranke' i 'najmanje 100 birača' jesu pravni subjekti koji mogu biti ovlašteni za podnošenje zahtjeva Ustavnom sudu na temelju članka 88. Ustavnog zakona i u postupku državnog referenduma.

Nasuprot tome, 'kandidati' to ne mogu biti ni teorijski ni praktički jer u postupku referenduma ne postoje kandidati. Osim toga, pretpostavka o 'najmanje 5% birača izborne jedinice', iako pravno valjana, u postupku državnog referenduma postaje bespredmetna jer je u tom postupku Republika Hrvatska jedna izborna jedinica pa je za podnošenje zahtjeva dostatno 'najmanje 100 birača' (argumentum a maiore ad minus).

3.1. U takvim okolnostima, Ustavni sud dužan je krug aktivno legitimiranih subjekata za podnošenje zahtjeva za nadzor nad ustavnošću i zakonitošću državnog referenduma protumačiti na način koji odgovara pravnoj naravi, cilju i svrsi te pravnim obilježjima postupka državnog referenduma.

Osim 'političkih stranaka' i 'najmanje 100 birača', Ustavni sud utvrđuje da i registrirane udruge s pravnom osobnošću te udruge bez pravne osobnosti u smislu članka 3. Zakona o udrugama također imaju pravo, zasebno ili zajedno, podnijeti zahtjev Ustavnom sudu na temelju članka 88. u vezi s člankom 96. Ustavnog zakona. Jedini uvjet koji moraju ispuniti jest da su njihovi programi, odnosno da je njihovo djelovanje jasno povezano s pitanjima vezanim uz konkretan referendum.

Ako je riječ o referendumu iz članka 87. stavka 3. Ustava ..., koji Hrvatski sabor raspisuje 'ako to zatraži deset posto od ukupnog broja birača u Republici Hrvatskoj', onda se i organizatoru prikupljanja potpisa po naravi stvari također mora priznati ovlaštenje na podnošenje zahtjeva iz članka 88. Ustavnog zakona.

Sažeto, dakle, ovlaštenici podnošenja zahtjeva iz članka 88. Ustavnog zakona u postupku državnog referenduma su:

1) političke stranke,

2) najmanje 100 birača,

3) registrirane udruge s pravnom osobnošću, čiji su programi ili djelovanje jasno povezani s pitanjima vezanim uz konkretan referendum,

4) udruge bez pravne osobnosti u smislu članka 3. Zakona o udrugama, djelovanje kojih je jasno povezano s pitanjima vezanim uz konkretan referendum,

5) organizator prikupljanja potpisa birača ako je riječ o referendumu organiziranom na temelju članka 87. stavka 3. Ustava.

3.1.1. Ustavni sud na kraju napominje da se postupak nadzora nad ustavnošću i zakonitošću državnog referenduma iz članaka 88. i 89. u vezi s člankom 96. Ustavnog zakona, mora razlikovati od tzv. referendumskih sporova (članak 50. Zakona o referendumu) u kojima je prigovor DIP-u 'zbog nepravilnosti pri provedbi državnog ... referenduma na glasačkom mjestu' ovlašten podnijeti svaki birač upisan u izvadak birača na dotičnom biračkom mjestu.«

Primjenjujući navedena pravila na konkretan slučaj, Ustavni sud ocjenjuje da se u svrhu provedbe ovog ustavnosudskog postupka grupa građana okupljena u grupi »Zahtjev za Hrvatski sabor – referendumsko pitanje« ima smatrati ovlaštenom »podnositeljicom zahtjeva« u smislu članka 88. u vezi s člankom 96. Ustavnog zakona.

b) Može li se prijedlog podnositeljice smatrati zahtjevom iz članka 88. Ustavnog zakona?

8. U rješenju broj: U-VIIR-72/2012 i dr. od 16. siječnja 2012. Ustavni sud zauzeo je načelno pravno stajalište da »predmetom nadzora nad ustavnošću i zakonitošću državnog referenduma u postupku pred Ustavnim sudom mogu biti samo oni prigovori ... koji nisu u nadležnosti DIP-a, a tiču se 'aktivnosti' vezanih uz konkretan državni referendum, koje se 'provode suprotno Ustavu i zakonu', a koje su takve naravi da se u odnosu na njih mogu 'poduzimati odgovarajuće mjere' (članak 88. u vezi s člankom 89. Ustavnog zakona)« (točka 4. obrazloženja rješenja).

U dijelu u kojem se rješenje broj: U-VIIR-72/2012 i dr. od 16. siječnja 2012. odnosilo na zahtjev za poništenje Odluke Hrvatskog sabora o raspisivanju državnog referenduma o pristupanju Republike Hrvatske Europskoj uniji, Ustavni sud je utvrdio:

5.3. Ustavni sud na kraju primjećuje da 'zahtjev za poništenje (izmjene) Odluke o raspisivanju državnog referenduma o pristupanju Republike Hrvatske Europskoj uniji' (predmet broj: U-VIIR-78/2012) nije u nadležnosti DIP-a.

Taj zahtjev, međutim, po svom sadržaju ne može biti ni predmet postupka nadzora nad ustavnošću i zakonitošću državnog referenduma u smislu članaka 88. i 89. u vezi s člankom 96. Ustavnog zakona.

Konačno, on ne zadovoljava pretpostavke propisane Ustavnim zakonom da bi ga Ustavni sud mogao smatrati podneskom u nekoj drugoj vrsti ustavnosudskih postupaka.

Sukladno tome, ne postoje pretpostavke za postupanje Ustavnog suda u povodu tog zahtjeva podnositeljice u ovom ustavnosudskom postupku.

6. Stoga, Ustavni sud, iz prethodno navedenih razloga, a na temelju članka 92. stavka 1. Ustavnog zakona, utvrđuje da u povodu podnesaka podnositeljice ne postoje pretpostavke za provođenje postupka nadzora nad ustavnošću i zakonitošću državnog referenduma u smislu članaka 88. i 89. u vezi s člankom 96. Ustavnog zakona.«

8.1. Ustavni sud u rješenju broj: U-VIIR-72/2012 i dr. od 16. siječnja 2012. nije smatrao potrebnim baviti se pitanjima nadzora nad ustavnošću i zakonitošću državnog referenduma koji Hrvatski sabor raspisuje na temelju članka 87. stavka 3. u vezi sa stavkom 1. Ustava. Naime, u tom je predmetu bila riječ o državnom referendumu o pristupanju Republike Hrvatske Europskoj uniji koji je Hrvatski sabor bio dužan raspisati po sili članka 135. stavka 4. Ustava (»Odluka o udruživanju Republike Hrvatske donosi se na referendumu većinom glasova birača koji su pristupili referendumu.«).

Drugim riječima, državni referendum u predmetu broj: U-VIIR-72/2012 i dr. nije zatražilo deset posto od ukupnog broja birača, Hrvatski sabor ga nije raspisao radi promjene Ustava (Hrvatski sabor je Ustav prethodno sam mijenjao – »Narodne novine« broj 76/10.), a sadržaj referendumskog pitanja bio je unaprijed zadan Ustavom i na njega se nije primjenjivao članak 95. Ustavnog zakona.

9. Za razliku od predmeta broj: U-VIIR-72/2012 i dr., u ovom je predmetu riječ o odluci o raspisivanju državnog referenduma koju je Hrvatski sabor donio na temelju članka 87. stavka 3. u vezi sa stavkom 1. Ustava, a odnosi se na državni referendum o promjeni Ustava koji je zatražilo deset posto od ukupnog broja birača u Republici Hrvatskoj. Riječ je o narodnom ustavotvornom referendumu raspisanom na temelju narodne ustavotvorne inicijative. Stoga se na ovaj referendum primjenjuje članak 95. Ustavnog zakona, koji glasi:

»Članak 95.

(1) Na zahtjev Hrvatskoga sabora Ustavni sud će, u slučaju kad deset posto od ukupnog broja birača u Republici Hrvatskoj zatraži raspisivanje referenduma, utvrditi je li sadržaj referendumskog pitanja u skladu s Ustavom i jesu li ispunjene pretpostavke iz članka 86. '(pravilno: 87. – op. Ustavnog suda)' stavka 1. do 3. Ustava Republike Hrvatske za njegovo raspisivanje.

(2) Odluku iz stavka 1. ovoga članka Ustavni sud će donijeti u roku od 30 dana od dana zaprimanja zahtjeva.«

9.1. S obzirom na prikazane razlike, postavlja se pitanje: jesu li pravna stajališta izražena u obrazloženju rješenja broj: U-VIIR-72/2012 i dr. od 16. siječnja 2012. primjenjiva u ovom predmetu?

Ustavni sud utvrđuje da su stajališta izražena u obrazloženju rješenja broj: U-VIIR-72/2012 i dr. od 16. siječnja 2012. primjenjiva i na narodni ustavotvorni referendum raspisan na temelju narodne ustavotvorne inicijative, neovisno o tome je li Hrvatski sabor, prije no što je donio odluku o raspisivanju državnog referenduma, pokrenuo postupak pred Ustavnim sudom u smislu članka 95. stavka 1. Ustavnog zakona ili ne.

To stoga što ni najšira interpretacija članka 88. zasebno i zajedno s člankom 89. Ustavnog zakona ne dopušta drugačije tumačenje. Naime, ni prije, a ni nakon što Hrvatski sabor, na temelju narodne ustavotvorne inicijative, donese odluku o raspisivanju državnog referenduma, aktivno legitimirani subjekti iz članka 88. Ustavnog zakona (definirani u točki 3.1. obrazloženja odluke broj: U-VIIR-72/2012 i dr. od 16. siječnja 2012., u koje pripada i podnositeljica zahtjeva u ovom predmetu) ne mogu imati ovlasti koje Hrvatski sabor ima po članku 95. Ustavnog zakona prije no što donese odluku o raspisivanju državnog referenduma niti mogu naknadno preuzeti ulogu Hrvatskog sabora, nastupiti pred Ustavnim sudom umjesto Hrvatskog sabora i svojim zahtjevom zamijeniti zahtjev Hrvatskog sabora iz članka 95. stavka 1. Ustavnog zakona, pa ni onda kad Hrvatski sabor prethodno nije pokrenuo postupak pred Ustavnim sudom u smislu članka 95. stavka 1. Ustava.

Ti subjekti i u takvoj situaciji ostaju ovlašteni samo na podnošenje prigovora iz članka 88. Ustavnog zakona kako je to obrazloženo u točki 4. obrazloženja rješenja broj: U-VIIR-72/2012 i dr. od 16. siječnja 2012.

Sukladno tome, stajalište izraženo u drugom odjeljku točke 5.3. rješenja broj: U-VIIR-72/2012 i dr. od 16. siječnja 2012. primjenjivo je i u ovom slučaju. Drugim riječima, ovim se zahtjevom traži nadzor nad pitanjima o kojima aktivno legitimirani subjekti iz članka 88. Ustavnog zakona ne mogu tražiti nadzor u smislu članaka 88. i 89. u vezi s člankom 96. Ustavnog zakona.

O tim pitanjima nadzor može pokrenuti samo Hrvatski sabor prije no što donese odluku o održavanju državnog referenduma, a iznimno i Ustavni sud na vlastitu inicijativu nakon što Hrvatski sabor donese takvu odluku, a prethodno nije postupio po članku 95. Ustavnog zakona.

10. Podnositeljica je svoj zahtjev utemeljila i na članku 38. Ustavnog zakona, koji glasi:

»Članak 38.

(1) Svaka fizička i pravna osoba ima pravo predložiti pokretanje postupka za ocjenu suglasnosti zakona s Ustavom i ocjenu suglasnosti drugih propisa s Ustavom i zakonom.

(2) Ustavni sud može i sam pokrenuti postupak za ocjenu suglasnosti zakona s Ustavom i ocjenu suglasnosti drugih propisa s Ustavom i zakonom.«

Slično utvrđenju u trećem odjeljku točke 5.3. rješenja broj: U-VIIR-72/2012 i dr. od 16. siječnja 2012., zahtjev podnositeljice ne zadovoljava pretpostavke propisane Ustavnim zakonom da bi ga Ustavni sud mogao smatrati podneskom u nekoj drugoj vrsti ustavnosudskih postupaka, pa tako ni prijedlogom za pokretanje postupka za ocjenu suglasnosti zakona s Ustavom odnosno ocjenu suglasnosti drugih propisa s Ustavom i zakonom.

11. Zbog navedenih razloga, Ustavni sud na temelju članka 92. stavka 1. Ustavnog zakona utvrđuje da u povodu zahtjeva podnositeljice:

– ne postoje pretpostavke za provođenje postupka nadzora nad ustavnošću i zakonitošću državnog referenduma u smislu članka 88. u vezi s člankom 89. Ustavnog zakona,

– ne postoje pretpostavke za pokretanje postupka za ocjenu suglasnosti OdRef/2013 s Ustavom u smislu članka 38. Ustavnog zakona.

12. Objava ovog rješenja temelji se na članku 29. Ustavnog zakona.

Broj: U-VIIR-5503/2013

Zagreb, 14. studenoga 2013.

USTAVNI SUD REPUBLIKE HRVATSKE

Predsjednica

prof. dr. sc. Jasna Omejec, v. r.

Rješenje, NN 138/2013-2965