## Odluka Ustavnog suda Republike Hrvatske broj:U-IIIA-2021/2005 od 15. studenoga 2005.

### NN 141/2005 (30.11.2005.), Odluka Ustavnog suda Republike Hrvatske broj:U-IIIA-2021/2005 od 15. studenoga 2005.

# USTAVNI SUD REPUBLIKE HRVATSKE

**2683**

Ustavni sud Republike Hrvatske, u sastavu Petar Klarić, predsjednik Suda, te suci Marijan Hranjski, Mario Kos, Ivan Matija, Ivan Mrkonjić,
Jasna Omejec, Željko Potočnjak,
Agata Račan, Emilija Rajić, Smiljko
Sokol, Nevenka Šernhorst, Vice Vukojević i Milan Vuković, odlučujući o ustavnoj tužbi M. M. iz Š., na
sjednici održanoj dana 15. studenoga 2005. godine, donio je

## ODLUKU

I. Ustavna tužba se usvaja.

II. Općinski sud u Zaprešiću dužan je donijeti
odluku u pred­metu koji se vodi pred tim sudom pod brojem: P-897/04 (raniji
broj: P-279/96) u najkraćem mogućem roku, ali ne duljem od šest mjeseci,
računajući od prvog idućeg dana nakon dana objave ove odluke u »Narodnim
novinama«.

III. Na temelju članka 63. stavka 3. Ustavnog
zakona o Ustav­nom sudu Republike Hrvatske (»Narodne
novine«, broj 99/99., 29/02. i 49/02. – pročišćeni tekst), podnositelju ustavne
tužbe, M. M. iz Š., određuje se primjerena naknada zbog povrede ustavnog prava
iz članka 29. stavka 1. Ustava Republike Hrvatske (»Narodne novine«, broj
41/01. – pročišćeni tekst), u iznosu od 9.000,00 kn.

IV. Naknada iz točke III. izreke ove odluke bit
će isplaćena iz državnog proračuna, u roku od tri mjeseca od dana podnošenja
zahtjeva podnositelja Ministarstvu financija Republike Hrvatske za njezinu
isplatu.

V. Ova odluka objavit će se u »Narodnim
novinama«.

```
Obrazloženje
```

```

```

1. Podnositelj ustavne tužbe, temeljem članka
63. Ustavnog zakona o Ustavnom sudu Republike Hrvatske (»Narodne novine«, broj
99/99., 29/99. i 49/02. – pročišćeni tekst, u daljnjem tekstu: Ustavni zakon),
podnio je 7. svibnja 2005. ustavnu tužbu smatrajući da mu je nerazumno dugim
trajanjem postupka pred nadležnim redovnim sudovima povrijeđeno ustavno pravo
zajamčeno člankom 29. stavkom 1. Ustava Republike Hrvatske.

U ustavnoj tužbi podnositelj ukratko navodi
kronologiju poduzetih radnji u konkretnom parničnom postupku ukazujući na
dugotrajnost i neučinkovitost suđenja.

ČINJENICE VAŽNE ZA
USTAVNOSUDSKI POSTUPAK

2. Ustavni sud je, u postupku pokrenutom
ustavnom tužbom podnositelja primjenom članka 63. Ustavnog zakona, utvrdio
sljedeće činjenice koje su pravno relevantne za odlučivanje o povredi ustavnog
prava podnositelja, zajamčenog člankom 29. stavkom 1. Ustava:

– 13. svibnja 1996. podnositelj je tužbom pred
Općinskim sudom u Samoboru pokrenuo parnični postupak protiv tuženika Osnovne
škole »I. P.« iz Š., radi zaštite prava iz radnog odnosa;

– u razdoblju do 5. studenoga 1997. Općinski sud
u Samoboru održao je četiri ročišta za glavnu raspravu, na kojima je, između
ostalog, proveo dokaz saslušanjem podnositelja i ravnateljice tuženika kao
stranaka u postupku te odredio izvođenje dokaza saslušanjem predloženih
svjedoka;

– u razdoblju od 5. studenoga 1997. do 8.
studenoga 2004. kada je predmet ustupljen Općinskom sudu u Zaprešiću, Općinski
sud u Samoboru održao je osamnaest ročišta za glavnu raspravu dok je jedno
ročište sud odgodio na prijedlog punomoćnika podnositelja. Na ročištima za
glavnu raspravu, prvostupanjski sud je proveo dokaz saslušanjem predloženih
svjedoka, odredio izvođenje dokaza dodatnim saslušanjem stranaka, izveo dokaz
dodatnim saslušanjem podnositelja, odredio provođenje dokaza financijskim
vještačenjem na okolnost visine mjesečne plaće podnositelja, te odredio i
proveo dokaz saslušanjem svjedoka – sindikalnog povjerenika tuženika. Podneskom
od 6. studenoga 2000. podnositelj je izvijestio sud kako nije u financijskoj
mogućnosti namiriti iznos na ime provođenja dokaza financijskim vještačenjem
zbog čega je podnositelj na ročištu održanom 20. veljače 2001. predložio sudu
donošenje djelomične presude;

– djelomičnom presudom, broj: P-279/96 od 27.
lipnja 2001., prvostupanjski sud usvojio je tužbeni zahtjev u dijelu u kojem je
podnositelj zatražio poništenje, kao nezakonite, odluke o redovnom otkazu
ugovora o radu i odluke ravnateljice tuženika kojom se podnositelj privremeno
udaljuje s radnog mjesta.

Dio tužbenog zahtjeva koji se odnosi na
poništenje, kao nezakonite, odluke ravnateljice tuženika o radu s radnim
vremenom kraćim od punog radnog vremena te zahtjev podnositelja za isplatu
plaće odnosno razlike plaće kao da je podnositelj radio punim radnim vremenom,
u specificiranom vremenskom razdoblju, sud je odbio kao neosnovan;

– protiv odbijajućeg dijela prvostupanjske
odluke, podnositelj je 16. srpnja 2001. izjavio žalbu;

– tuženik je 24. srpnja 2001. izjavio žalbu
pobijajući prvostupanjsku odluku u cijelosti;

– u povodu žalbe stranaka predmet je dostavljen
višem sudu na odlučivanje ali je isti, dopisom od 29. listopada 2003., vratio
spis prvostupanjskom sudu budući da žalba tuženika nije sadržavala pot­pis podnositelja žalbe;

– 3. ožujka 2004. spis je ponovno dostavljen
nadležnom sudu na odlučivanje;

– Županijski sud u Velikoj Gorici je presudom,
broj: Gž-543/04 od 12. listopada 2004. djelomično
odbio žalbu tuženika te potvrdio djelomičnu prvostupanjsku odluku u dijelu
kojom je prvostupanjski sud usvojio zahtjev podnositelja i poništio, kao
nezakonitu, odluku tuženika o redovitom otkazu ugovora o radu;

Rješenjem, istog broja, nadležni viši sud je
prvostupanjsku odluku u preostalom dijelu ukinuo i predmet vratio na ponovni
postupak;

– dopisom od 9. studenoga 2004. Općinski sud u
Samoboru ustupio je predmet Općinskom sudu u Zaprešiću kao nadležnom sudu za
daljnje postupanje u konkretnom parničnom postupku;

– u ponovnom postupku Općinski sud u Zaprešiću
održao je ročište 10. kolovoza 2005. i 17. listopada 2005., kada je sud naložio
podnositelju da uredi tužbeni zahtjev te je raspravnim rješenjem suda određeno
da će sljedeće ročište za glavnu raspravu sud odrediti naknadno, pismenim
putem.

OČITOVANJE OPĆINSKOG
SUDA U ZAPREŠIĆU

3. Na temelju članka 69. stavka 2. Ustavnog
zakona, Ustavni sud je dopisom od 5. rujna 2005. od Općinskog suda u Zaprešiću
zatražio izjašnjenje o navodima ustavne tužbe, koji je dostavio izvješće i
presliku parničnog spisa.

U svom izvješću nadležni prvostupanjski sud
ukratko navodi kronologiju radnji, poduzetih u ovom predmetu.

PRAVO VAŽNO ZA
USTAVNOSUDSKI POSTUPAK

4. Za ovaj ustavnosudski postupak mjerodavne su
odredbe članka 29. stavka 1. Ustava Republike Hrvatske i članka 63. Ustav­nog zakona.

S obzirom da se u konkretnom slučaju radi o
radnom sporu, ukazuje se i na odredbu članka 434. Zakona o parničnom postupku
(»Narodne novine«, broj: 53/91., 91/92., 112/99., 88/01. i 117/03.) kojom je
propisano da će sud u postupku u parnicama iz radnih odnosa uvijek obraćati
osobitu pažnju na potrebu hitnog rješavanja radnih sporova.

*Ustavna
tužba je osnovana.*

5. Povredu ustavnog prava na donošenje sudske
odluke u razumnom roku Ustavni sud razmatra u svjetlu osobitih okolnosti svakog
pojedinog slučaja.

Razmatranjem razloga ustavne tužbe
podnositeljice i preslike parničnog spisa, Ustavni sud utvrdio je da su se u
konkretnom slučaju ostvarile pretpostavke za njegovo postupanje u smislu
odredbe članka 63. Ustavnog zakona.

Svoju odluku Ustavni sud obrazlaže sljedećim
utvrđenjima:

5.1. DULJINA SUDSKOG
POSTUPKA

Parnični postupak pokrenut je pred Općinskim
sudom u Samoboru, tužbom podnositelja od 13. svibnja 1996.

Međutim, duljina postupka uzima se u razmatranje
od 5. studenoga 1997. godine, kad je stupio na snagu Zakon o potvrđivanju
Konvencije za zaštitu ljudskih prava i temeljnih sloboda i Protokol broj: 1, 4,
6, 7 i 11, 12 i 13 uz Konvenciju za zaštitu ljudskih prava i temeljnih sloboda
(»Narodne novine« – Međunarodni ugovori, broj 18/97., 6/99. – pročišćeni tekst
i 8/99. – ispravak i 14/02., u daljnjem tekstu: Zakon o potvrđivanju
Konvencije), koja Konvencija u članku 6. stavku 1. jamči, između ostalog, i
pravo na suđenje u razumnom roku.

Ustavna tužba podnijeta je 7. svibnja 2005., a
do tog dana postupak nije pravomoćno okončan pa Ustavni sud utvrđuje da je do
dana podnošenja ustavne tužbe postupak trajao osam (8) godina, jedanaest (11)
mjeseci i dvadeset četiri (24) dana, a nakon stupanja na snagu Zakona o
potvrđivanju Konvencije pa do dana podnošenja ustavne tužbe postupak je trajao
sedam (7) godina, šest (6) mjeseci i dva (2) dana.

5.2. POSTUPANJE
NADLEŽNOG SUDA

Ustavni sud je utvrdio da se postupak, u pravno
relevantnom razdoblju, najprije vodio pred Općinskim sudom u Samoboru i to u
trajanju od šest (6) godina, tri (3) mjeseca i dvadeset šest (26) dana.

U povodu žalbi stranaka predmet je dostavljen
višem sudu na odlučivanje gdje se nalazio sedam (7) mjeseci i dvadeset i tri
(23) dana.

Sukladno odluci višeg suda predmet je vraćen
prvostupanjskom sudu na ponovni postupak.

Po primitku parničnog spisa, Općinski sud u
Samoboru isti je ustupio Općinskom sudu u Zaprešiću, kao sudu nadležnom za
daljnje postupanje u konkretnoj pravnoj stvari.

5.3. PONAŠANJE
PODNOSITELJA USTAVNE TUŽBE(TUŽITELJA U PARNIČNOM POSTUPKU)

Podnositelj ustavne tužbe, kao tužitelj u
parničnom postupku, prema utvrđenju Ustavnog suda, djelomično je doprinio
duljini postupka (nedolaskom punomoćnika podnositelja na više zakazanih
ročišta, prijedlogom za odgodu ročišta, promjenom punomoćnika za zastupanje kao
i neplaćanjem predujma za provođenje financijskog vještačenja), što je Ustavni
sud i cijenio prilikom odmjeravanja naknade podnositelju zbog povrede ustavnog
prava na razumno suđenje.

Međutim, mišljenje je Ustavnog suda da je prvostupanjski
sud, unatoč procesnim mogućnostima, neučinkovito održavao ročišta.

5.4. SLOŽENOST SUDSKOG
PREDMETA

Ustavni sud utvrđuje da se u konkretnom slučaju
radi o relativno složenoj pravnoj stvari. Međutim, unatoč tomu, Ustavni sud
ocjenjuje da konkretni sudski postupak traje nerazumno dugo, imajući, prije
svega, u vidu da se radi o hitnom postupku u kojem je djelomičnom presudom
odlučeno tek o jednom dijelu tužbenog zahtjeva podnositelja.

5.5. DRUGE OKOLNOSTI OD
UTJECAJA NA DULJINUSUDSKOG POSTUPKA

Ustavni sud utvrđuje da se organizacijski ili
kadrovski problemi suda ne mogu smatrati opravdanim razlogom za neučinkovito i
dugo vođenje konkretnog parničnog postupka.

6. Sukladno navedenom, Ustavni sud ocjenjuje da
ukupno trajanje parničnog postupka preko devet (9) godina, ne udovoljava
zahtjevu suđenja u razumnom roku.

Navedeno, osim činjenice da se u konkretnom
slučaju radi o radnom sporu, iz razloga što je u postupku, koji traje preko
devet godina, pravomoćno odlučeno tek o jednom dijelu tužbenog zahtjeva, dok je
predmet u pogledu preostalog dijela odlučivanog
zahtjeva podnositelja vraćen na ponovni postupak. Također, valja naglasiti i
činjenicu da prvostupanjski sud o jednom dijelu tužbenog zahtjeva (koji nije
obuhvaćen djelomičnom presudom) tek treba odlučiti.

Stoga, Ustavni sud utvrđuje da je podnositelju
povrijeđeno ustav­no pravo da zakonom ustanovljeni i nepristrani sud u razumnom
roku odluči o njezinim pravima ili obvezama, zajamčeno odredbom članka 29.
stavka 2. Ustavnog zakona.

7.  Imajući u vidu sve navedene činjenice i
okolnosti, u smislu odredbe članka 63. stavka 2. Ustavnog zakona, donesena je
odluka kao pod točkama I. i II. izreke ove odluke.

8. Sukladno odredbi članka 63. stavka 3.
Ustavnog zakona, odlučeno je kao u točkama III. i IV. izreke ove odluke.

Visinu naknade, zbog povrede ustavnog prava na
donošenje sudske odluke u razumnom roku, Ustavni sud u pravilu određuje za
razmatrano, pravno relevantno razdoblje, uz iznimnu mogućnost uvažavanja
nerazumno dugog razdoblja potpune neaktivnosti suda i prije 5. studenoga 1997.
godine, što ovisi o osobitim okolnostima svakog pojedinog slučaja.

Pri utvrđivanju visine naknade, temeljem članka
63. stavka 3. Ustavnog zakona, Ustavni sud uzima u obzir sve okolnosti slučaja,
imajući pritom u vidu i vrstu postupka o kojemu se radi, napose s obzirom na
njegovu hitnost, ali uz istodobno uvažavanje ukupnih gospodarskih i socijalnih
prilika u Republici Hrvatskoj.

9. Odluka o objavi (točka V. izreke) temelji se
na odredbi članka 29. Ustavnog zakona.

10. Predsjednik Općinskog suda u Zaprešiću dužan
je dostaviti Ustavnom sudu pisanu obavijest o datumima donošenja i otpreme
odluke u roku od osam (8) dana od dana njene otpreme, a najkasnije osam (8)
dana od isteka roka određenog u točki II. izreke ove odluke. Ovaj nalog temelji
se na članku 31. stavcima 4. i 5. Ustavnog zakona.

Broj: U-IIIA-2021/2005

Zagreb, 15. studenoga 2005.

USTAVNI SUD REPUBLIKE HRVATSKE

Predsjednik Suda

**dr****. sc. Petar Klarić**, v. r.

Odluka, NN 141/2005-2683