## Odluka Ustavnog suda Republike Hrvatske broj: U-III-1078/1994 od 3. listopada 1997.

### NN 113/1997 (28.10.1997.), Odluka Ustavnog suda Republike Hrvatske broj: U-III-1078/1994 od 3. listopada 1997.

# **USTAVNI SUD REPUBLIKE HRVATSKE**

Ustavni sud Republike Hrvatske u sastavu predsjednik Suda Jadranko Crnić,
te suci Zdravko Bartovčak, dr. Velimir Belajec, dr. Nikola Filipović, Ante
Jelavić Mitrović, mr. Vojislav Kučeković, Jurica Malčić, mr. Hrvoje Momčinović,
Ivan Marijan Severinac i Mladen Žuvela, odlučujući o ustavnoj tužbi V.
L., V. L. i V. L. mlađeg, svi iz B., svi zastupani po punomoćniku B. K.,
odvjetniku iz B., na sjednici održanoj dana 3. listopada 1997. godine,
donio je slijedeću

## **ODLUKU**

1. Ustavna tužba se odbija.

2. Ova odluka objavit će se u "Narodnim novinama".

Obrazloženje

V. L., V. L. i V. L. mlađi, svi iz B., podnijeli su po punomoćniku B.
K., odvjetniku iz B., ustavnu tužbu, smatrajući da su im povrijeđena ustavna
prava, odnosno vrednote iz članka 3. Ustava Republike Hrvatske, posebno
socijalne pravde i pravo na stan, i to rješenjem Komisije za privremeno
korištenje stanova Grada B., Klasa: 371-03/94-01/28 od 20. siječnja 1994.
godine i presudom Upravnog suda Republike Hrvatske, broj: Us-1652/1994-5
od 21. srpnja 1994. godine, kojom je odbijena njihova tužba protiv spomenutog
rješenja.

Spomenutim rješenjem ponovo je na privremeno korištenje tužiteljima
dat stan u B., temeljem članka 7. i 9. Zakona o privremenom korištenju
stanova ("Narodne novine", broj 66/91, 26/93 i 76/93), do mogućnosti povratka
u objekt u kojem su stanovali, a najduže na rok od jedne godine računajući
od dana izdavanja rješenja. Njihova tužba protiv tog rješenja odbijena
je gore spomenutom presudom Upravnog suda Republike Hrvatske, s obrazloženjem
da se okolnosti zbog kojih je predmetni stan ranije dat na privremeno korištenje
nisu promijenile ni u vrijeme donošenja osporenog rješenja, te da osporenim
rješenjem nije povrijeđen zakon na štetu tužitelja, kao i da neosnovano
tužitelj prigovara da nije bilo zakonske osnove za davanje predmetnog stana
na privremeno korištenje obzirom na zaključak Predsjedništva, ranijeg Općinskog
odbora, bivšeg Saveza udruženja boraca Hrvatske od 16. listopada 1991.
godine, jer prema istom zaključku proizlazi da je to tijelo predložilo
Općinskoj komisiji za zadovoljavanje stambenih potreba učesnika boraca
NOR-a, da se predmetni stan dodijeli na korištenje tužitelju, a takva odluka
nije donesena, pa tužitelj nije stekao, niti je sukladno važećim propisima
mogao steći stanarsko pravo na predmetnom stanu koji mu je dat na privremeno
korištenje.

Tužitelji u dopuštenoj i pravodobnoj ustavnoj tužbi u bitnom navode
da je predmetni stan zaključkom SUBNORH-a, Predsjedništva Općinskog odbora
B., broj 01-130/1-1991 od 16. listopada 1991. godine, njima dodijeljen
na trajno korištenje sa stanarskim pravom, i da ne može biti govora o privremenom
korištenju tog stana, zbog čega da im je spomenutim rješenjem i presudom
povrijeđeno ustavno pravo na stan i prava iz članka 3. Ustava Republike
Hrvatske, posebno ono socijalne pravde.

Predlažu uvažiti ustavnu tužbu, navedene odluke poništiti i zaštititi
njihova ustavna prava.

Ustavna tužba nije osnovana.

U konkretnom slučaju podnositeljima ustavne tužbe je predmetni stan
dat na privremeno korištenje temeljem članka 7. i 9. Zakona o privremenom
korištenju stanova.

Zaključak Predsjedništva Općinskog odbora SUBNORH-a Grada B., koji tužitelji
smatraju aktom kojim im je predmetni stan dat na trajno korištenje sa stanarskim
pravom, ne predstavlja akt kojim bi njima taj stan bio dat na korištenje
sa stanarskim pravom, jer se u njemu samo predlaže Općinskoj komisiji,
za zadovoljavanje stambenih potreba učesnika NOR-a, da isti stan dodijeli
V. L., što međutim, nesporno, ta Komisija nije učinila, pa neosnovano tužitelji
drže da bi netko od njih na tom stanu stekao stanarsko pravo temeljem tog
zaključka.

Što se tiče samog rješenja kojim je tužiteljima dat predmetni stan na
privremeno korištenje i presude Upravnog suda Republike Hrvatske kojom
je odbijena njihova tužba protiv tog rješenja, ti su akti osnovani na važećim
propisima.

Slijedom navedenog ovaj Sud je utvrdio da osporenim rješenjem Komisije
za privremeno korištenje stanova Grada B. od 20. siječnja 1994. godine
i presudom Upravnog suda Republike Hrvatske od 21. srpnja 1994. godine
tužiteljima nisu povrijeđena ustavna prava, odnosno najviše vrednote iz
članka 3. Ustava Republike Hrvatske, posebno ne ona socijalne pravde, dok
pravo na stan, kako se navodi u tužbi, nije pravo zajamčeno Ustavom Republike
Hrvatske, te ne može biti predmetom zaštite u ovom ustavnosudskom postupku.

Stoga je temeljem odredbe članka 61. Poslovnika Ustavnog suda Republike
Hrvatske ("Narodne novine", broj 29/94) odlučeno kao u točki 1. izreke
ove odluke.

Točka 2. izreke ove odluke temelji se na odredbi članka 20. stavka 1.
Ustavnog zakona o Ustavnom sudu Republike Hrvatske ("Narodne novine", broj
13/91).

Broj: U-III-1078/1994
Zagreb, 3. listopada 1997.

USTAVNI SUD REPUBLIKE HRVATSKE

Predsjednik **Jadranko Crnić,** v. r.

Odluka, NN 113/1997-1711