## Odluka Ustavnog suda Republike Hrvatske broj: U-IIIA-600/2003 od 1. srpnja 2004.

### NN 106/2004 (30.7.2004.), Odluka Ustavnog suda Republike Hrvatske broj: U-IIIA-600/2003 od 1. srpnja 2004.

# USTAVNI SUD REPUBLIKE HRVATSKE

2078

Ustavni sud Republike Hrvatske, u Prvom vijeću
za odluči­vanje o ustavnim tužbama, u sastavu sudac Željko Potoč­njak,
predsjednik Vijeća, te suci Ivan Matija, Agata Račan, Smiljko Sokol, Nevenka Šernhorst
i Milan Vuković, članovi Vijeća, odlu­čujući o ustavnoj tužbi D. H. i I. H. iz
Z., na sjednici održanoj dana 1. srpnja 2004. godine, jednoglasno je donio

## ODLUKU

I.Ustavna tužba se usvaja.

II.Županijski sud u Zagrebu dužan je
donijeti odluku u pred­metu Općinskog suda u Zagrebu, broj: P–6597/93, u najkraćem
mogućem roku, ali ne duljem od šest (6) mjeseci, računajući od prvog idućeg
dana nakon objave ove odluke u »Narodnim novinama«.

III.Na temelju članka 63. stavka 3.
Ustavnog zakona o Ustav­nomsudu Republike Hrvatske (»Narodne novine«,
broj 49/02 – pročišćeni tekst) određuje se primjerena naknada zbog povrede
ustavnog prava iz članka 29. stavka 1. Ustava Republike Hrvatske (»Narodne
novine«, broj 41/01 – pročišćeni tekst) podnositeljima ustavne tužbe, i to:

– D. H. iz Z., u iznosu od 5.500,00 kuna i

– I. H. iz Z., u iznosu od 5.500,00 kuna.

IV.Naknada iz
točke III. izreke ove odluke bit će isplaćena iz državnog proračuna, u roku od
tri mjeseca od dana podnošenja zahtjeva podnositelja Ministarstvu financija
Republike Hrvatske za njezinu isplatu.

V.Ova odluka
objavit će se u »Narodnim novinama«.

```
Obrazloženje
```

1.Podnositelji ustavne tužbe podnijeli
su, temeljem odredbe članka 63. Ustavnog zakona o Ustavnom sudu Republike Hrvat­ske
(»Narodne novine«, broj 49/02 – pročišćeni tekst, u daljnjem tekstu: Ustavni
zakon), dana 20. veljače 2003. godine, ustavnu tužbu zbog nedonošenja sudske
odluke u razumnom roku.

Predlažu da Ustavni sud odredi rok za donošenje
presude u parničnom predmetu koji se vodi radi raskida ugovora o doživotnom
uzdržavanju, pred Općinskim sudom u Zagrebu, pod poslov­nim brojem: P–6597/93,
te da odredi primjerenu naknadu podnositeljima zbog povrede ustavnog prava iz članka
29. stavka 1. Ustava Republike Hrvatske, koju je počinio Općinski sud u
Zagrebu, ne odlučivši o pravima i obvezama podnositelja u razumnom roku.

ČINJENICE VAŽNE ZA USTAVNOSUDSKI POSTUPAK

2.Ustavni sud
je u postupku pokrenutom ustavnom tužbom, primjenom članka 63. Ustavnog zakona,
uvidom u spis Općin­skog suda u Zagrebu, broj: P–6597/93, utvrdio sljedeće činjenice
koje su pravno relevantne za odlučivanje o povredi ustavnog prava podnositelja,
zajamčenog člankom 29. stavkom 1. Ustava:

– dana 29. rujna 1993.
tužiteljica i primateljica uzdržavanja (sada pok.) M. R., zastupana po
odvjetnici B. H., podnijela je Općinskom sudu u Zagrebu tužbu radi raskida
ugovora o doživotnom uzdržavanju, sklopljenog 1. srpnja 1992., protiv
podnositelja ustavne tužbe, kao tuženika, odnosno davatelja uzdržavanja,

– podneskom od 12.
listopada 1993. tuženici su dali odgovor na tužbu,

– dana 13. listopada
1993. održano je ročište na kojem je rije­šeno pribaviti spis istog suda, broj:
R1–962/92 i pozvati svjedoke predložene po tužiteljici i tuženicima,

– dana 19. siječnja
1994. održano je ročište na kojem je ponovo riješeno saslušati iste svjedoke,

– dana 14. ožujka 1994.
održano je ročište na kojem su saslušana tri svjedoka, te je ostavljen punomoćnici
tužiteljice rok za očitovanje je li moguće tužiteljicu saslušati u sudu, zbog
lošeg zdravstvenog stanja,

– podneskom od 15. ožujka
1994. tužiteljica izvješćuje sud da će pristupiti sudu radi saslušanja,

– dana 16. svibnja
1994. održano je ročište na kojem je nazočila tužiteljica osobno, ali nije
saslušana, stranke su se izjasnile da nagodba nije moguća, odnosno da je moguća
samo uvjetno, te su stavljeni daljnji prijedlozi za saslušanje svjedoka,

– podneskom od 18.
svibnja 1994. tužiteljica obavještava da joj se zdravstveno stanje pogoršalo i
da više nije u mogućnosti pristupiti radi saslušanja, već predlaže saslušanje
kod kuće,

– rješenjem suda od 25.
svibnja 1994. određuje se očevid na licu mjesta radi saslušanja tužiteljice kao
stranke,

– dana 8. lipnja 1994.
proveden je očevid na licu mjesta saslušanjem tužiteljice,

– dana 9. studenoga
1994. održano je ročište na kojem su tuženici ponovo predložili saslušanje
svjedoka koje su već predlagali,

– dana 24. siječnja
1995. ročište je odgođeno zbog spriječenosti suca,

– podneskom od 23.
veljače 1995. jedan od pozvanih svjedoka dostavio je svoje pisano očitovanje,

– dana 3. ožujka 1995. održano je ročište na
kojem je saslu­šano dvoje svjedoka, stranke su predložile saslušanje već pred­loženih
i novih svjedoka,

– podneskom od 7. ožujka 1995. tužiteljica je
dostavila adrese predloženih svjedoka,

– dana 23. svibnja 1995. održano je ročište na
kojem je saslušano troje svjedoka, te je ponovo predloženo saslušanje već
predloženih svjedoka,

– podneskom od 20. lipnja 1995., zaprimljenim u
sudu 6. srpnja 1995., tužiteljica izjavljuje da povlači tužbu i otkazuje punomoć
odvjetnici B. H.,

– dana 14. kolovoza 1995. tužiteljica je umrla,

– na ročištu dana 25. rujna 1995., u nazočnosti
punomoćnika stranaka, sud donosi rješenje o odgodi ročišta, time da će na iduće
biti pozvane stranke osobno radi saslušanja,

– podneskom od 15. veljače 1996. odvjetnica B.
H. obavje­štava sud o smrti tužiteljice 14. kolovoza 1995., te o tome da je ona
i dalje zastupa, a glede podneska kojim je tužiteljica za života povukla tužbu
i otkazala punomoć navodi da u to vrijeme tužiteljica nije bila u stanju
upravljati svojim postupcima, te pred­laže psihijatrijsko vještačenje njezine
sposobnosti rasuđivanja u vrijeme kada je podnesak sastavila,

– dana 24. travnja 1996. održano je ročište na
kojem se punomoćnik tuženika suglasio s povlačenjem tužbe, ali se usprotivio
sadržaju i prijedlozima iz podneska odvjetnice B. H. od 15. veljače 1996., budući
da to smatra predmetom drugog postupka,

– podneskom od 29. rujna 1997. odvjetnica B. H.
ponavlja navode o nesposobnosti pok. tužiteljice za rasuđivanje, prilaže
otpusno pismo za tužiteljicu iz Psihijatrijske bolnice V., ponovo predlaže
psihijatrijsko i, dodatno, grafološko vještačenje, a glede zastupanja tužiteljice
poziva se na odredbu članka 100. stavka 1. ZPP–a,

– dana 24. studenoga
1997. sud (po novom sucu) donosi rješenje o povlačenju tužbe,

– dana 5. prosinca
1997. odvjetnica B. H. izjavljuje žalbu protiv rješenja o povlačenju,

– dana 14. siječnja
1998. tuženici dostavljaju sudu izvadak iz matice umrlih za pok. tužiteljicu,
te ističu da je očigledno zastupa osoba koja za to nema ovlaštenje, pa predlažu
da žalba izjavljena po toj osobi bude odbačena kao nedopuštena,

– dana 23. veljače
1998. sud donosi rješenje o prekidu postupka, budući da je tužiteljica umrla, a
prije toga otkazala punomoć, time da će se postupak nastaviti kada nasljednik
ili staratelj ostavine preuzmu postupak,

– dana 6. ožujka 1998.
tuženici su izjavili žalbu protiv rješenja o prekidu postupka, smatrajući da ne
može biti prekinut postupak koji je već okončan povlačenjem tužbe i donošenjem
rješenja o povlačenju,

– dana 11. siječnja
2000. Županijski sud u Zagrebu vratio je Općinskom sudu u Zagrebu spis predmeta
dostavljen povodom izjavljenih žalbi, te je u popratnom dopisu dao uputu o
daljnjem postupanju i to na način da je potrebno provesti grafološko vješta­čenje
podneska tužiteljice o povlačenju tužbe i otkazu punomoći – ako se utvrdi da se
radi o potpisu pok. tužiteljice, da je potrebno provesti psihijatrijsko vještačenje,
a nakon toga, ako se utvrdi nesposobnost tužiteljice, nema mjesta povlačenju tužbe
i otkazu punomoći, te nema zapreke da odvjetnica B. H. i dalje zastupa pok. tužiteljicu;
u suprotnom da se ima pozvati nasljednike tužiteljice da se izjasne odobravaju
li parnične radnje odvjetnice B. H.,

– dana 20. rujna 2000.
održano je ročište na kojem je naloženo odvjetnici B. H. da dostavi osobnu
iskaznicu, putovnicu i medicinsku dokumentaciju pok. tužiteljice,

– podneskom od 2.
listopada 2000. odvjetnica udovoljava nalogu,

– podneskom od 7.
prosinca odvjetnica obavještava sud o imenima liječnika kod kojih se liječila
pok. tužiteljica,

– dopisom od 29.
prosinca 2000. sud je zatražio zdravstveni karton pok. tužiteljice,

– podneskom od 12. siječnja
2001. ravnatelj Doma zdravlja MUP–a, Š., izvješćuje sud da u toj ustanovi ne
postoji zdravstveni karton pok. tužiteljice, a da je imenovani liječnik
umirovljen,

– podneskom od 8. veljače
2001. odvjetnica B. H. dostavlja medicinsku dokumentaciju i novo ime liječnika
primarne zdravstvene zaštite,

– dopisom od 15. veljače
2001. imenovani liječnik obavještava sud da su arhivirani zdravstveni kartoni
uništeni u poplavi,

– podneskom od 7.
svibnja 2001. tuženici se suglašavaju s provođenjem medicinskog vještačenja,

– rješenjem suda od 9.
svibnja 2001. određuje se medicinsko vještačenje,

– podneskom od 31.
svibnja 2001. odvjetnica B. H. stavlja prijedlog za određivanje privremene
mjere, budući da su tuženici započeli s građevinskim radovima na nekretnini
pok. tužiteljice,

– podneskom od 13.
lipnja 2001. tuženici se protive prijedlogu odvjetnice H., jer se građevinski
radovi sastoje u stavljanju keramičkih pločica u hodniku kuće, čime se nikome
ne nanosi šteta,

– dana 17. siječnja
2002. zaprimljen je dopis vještaka kojim traži dodatnu medicinsku dokumentaciju,

– podnescima od 28. i
31. siječnja 2002. odvjetnica H. dostavlja dodatnu medicinsku dokumentaciju,

– dana 1. veljače 2002.
vještak dostavlja nalaz i mišljenje, prema kojem pok. tužiteljica nije bila
sposobna za rasuđivanje u trenutku kada je povukla tužbu i otkazala punomoć,

– podneskom od 3.
srpnja 2002. tuženici osporavaju nalaz i mišljenje vještaka, te predlažu saslušanje
svjedoka koji su nazo­čili potpisivanju podneska o povlačenju tužbe, na
okolnost sposobnosti pok. tužiteljice,

– podneskom od 22. srpnja
2002. odvjetnica H. se protivi prijedlogu tuženika,

– podneskom od 17. siječnja
2003. tuženici dopunjuju svoje očitovanje na vještački nalaz i mišljenje,

– ročište zakazano za
22. siječnja 2003. je odgođeno zbog nestanka električne energije,

– dana 20. veljače
2003. tuženici su Ustavnom sudu podnijeli ustavnu tužbu,

– podneskom od 25.
veljače 2003. tuženici dopunjuju svoje očitovanje na vještački nalaz i mišljenje,

– dana 14. ožujka 2003.
održano je ročište (pred novim sucem) na kojem je naloženo vještaku da izradi
dopunski nalaz i mišljenje,

– podneskom od 15.
travnja 2003. vještak ponavlja svoj zaključak o nesposobnosti pok. tužiteljice
za rasuđivanje na dan kada je povukla tužbu,

– rješenjem suda od 18.
travnja 2003. pozvana je odvjetnica H. da dostavi ime liječnika iz bolnice u N.
M. koji je u razdoblju svibanj – srpanj 1995. liječio pok. tužiteljicu,

– dana 24. ožujka 2004.
spis predmeta je, prema navodu Parničnog kancela Općinskog suda u Zagrebu od 1.
lipnja 2004., dostavljen Županijskom sudu u Zagrebu, radi postupanja po žalbi
protiv rješenja o povlačenju tužbe i žalbi protiv rješenja o prekidu postupka,
uz dopis raspravnog suca iz kojeg je razvidno da je Općinski sud u Zagrebu Županijskom
sudu, uz spis, dostavio i medicinsko vještvo, te zapisnik o saslušanju još
dvojice svjedoka, dok grafološko vještačenje nije provedeno, budući da za njega
nije uplaćen predujam.

OČITOVANJE OPĆINSKOG SUDA U ZAGREBU

3.Na temelju članka 69. stavka 1.
alineje 2. Ustavnog zakona, Ustavni sud je zatražio od Općinskog suda u Zagrebu
da se izjasni o navodima ustavne tužbe.

Predsjednik Općinskog suda u Zagrebu i sudac
koji vodi konkretni postupak dostavili su ovom Sudu svoje očitovanje u kojemu
je navedena kronologija postupanja u predmetu. Uz očitovanje Sudu je dostavljen
i spis broj: P–6597/93.

PRAVO VAŽNO ZA USTAVNOSUDSKI POSTUPAK

4.Mjerodavno pravo za ustavnosudski
postupak sadržano je u odredbi članka 29. stavka 1. Ustava Republike Hrvatske,
te u odredbama članka 63. Ustavnog zakona.

*Ustavna tužba je osnovana.*

5.Povredu ustavnog prava na donošenje
sudske odluke u razumnom roku Ustavni sud razmatra u svjetlu osobitih okolnosti
svakog pojedinog slučaja.

Razmatranjem razloga ustavne tužbe podnositelja
i uvida u spis Općinskog suda u Zagrebu, Ustavni sud je utvrdio da su se u ovom
slučaju ostvarile pretpostavke za njegovo postupanje u smislu odredbe članka
63. Ustavnog zakona.

Svoju odluku Ustavni sud obrazlaže sljedećim
utvrđenjima:

5.1.
DULJINA SUDSKOG POSTUPKA

 Prvostupanjski parnični postupak započeo je
29. rujna 1993. godine, podnošenjem tužbe Općinskom sudu u Zagrebu. Ustavna tužba
podnijeta je dana 20. veljače 2003. godine, a do tog dana sudski postupak nije
bio okončan, pa Ustavni sud utvrđuje da je postupak u ovom predmetu trajao, do
podnošenja ustavne tužbe, ukupno devet (9) godina, četiri (4) mjeseca i
dvadeset jedan (21) dan.

Zakon o potvrđivanju
Konvencije za zaštitu ljudskih prava i temeljnih sloboda i protokola br. 1, 4,
6, 7 i 11 uz Konvenciju za zaštitu ljudskih prava i temeljnih sloboda (»Narodne
novine – Međunarodni ugovori«, broj 18/97, 6/99 – pročišćeni tekst i 8/99 –
ispravak, u daljnjem tekstu: Europska konvencija) stupio je na snagu dana 5.
studenoga 1997. godine. Temeljem članka 140. Ustava Republike Hrvatske taj
Zakon dio je unutarnjeg pravnog poretka Republike Hrvatske.

Pravo na donošenje
sudske odluke u razumnom roku je us­tav­no pravo u Republici Hrvatskoj od 9.
studenoga 2000. godine (dana proglašenja Promjena Ustava). Ispitivanje razumnosti
trajanja sudskih postupaka prije 5. studenoga 1997. godine, u pravilu, ne bi
moglo biti predmetom ustavnosudskih postupaka temeljenih na članku 63. Ustavnog
zakona, jer u dotadašnjem prav­nom poretku Republike Hrvatske takvo pravo nije
postojalo.

Ustavni sud je u
konkretnom slučaju ocijenio da se pravno relevantnim razdobljem s aspekta
povrede prava na razumnu duljinu trajanja sudskog postupka smatra razdoblje od
5. studenoga 1997. godine (to jest, od dana stupanja na snagu Zakona o potvrđivanju
Konvencije) do 20. veljače 2003. godine (to jest, do dana podnošenja ustavne tužbe),
što ukupno iznosi pet (5) godina, tri (3) mjeseca i petnaest (15) dana.

5.2. POSTUPANJE NADLEŽNOG SUDA

Ustavni sud je utvrdio
da je u razmatranom pravno relevantnom razdoblju nadležni Općinski sud u
Zagrebu, od radnji relevantnih za meritorno odlučivanje o pravima i obvezama
stranaka u tom sudskom postupku, zakazao dva ročišta za glavnu raspravu, od
kojih je jedno odgođeno radi nestanka električne energije. Također je Općinski
sud u Zagrebu odredio medicinsko vješta­čenje, koje je u tom razdoblju
provedeno, a kasnije i dopunjeno.

Kao posljedica specifičnih
okolnosti konkretnog slučaja, koje su nastupile prije razmatranog pravno
relevantnog razdoblja – okolnosti da je u ovom parničnom postupku tužiteljica
povukla tužbu i otkazala punomoć odvjetnici, te da je nedugo nakon toga umrla,
a odvjetnica je nastavila zastupati, osporavajući sposobnost tužiteljice za
rasuđivanje u vrijeme povlačenja tužbe i otkazivanja punomoći – u razmatranom
pravno relevantnom razdoblju nadležni Općinski sud u Zagrebu donio je i rješenje
o povlačenju tužbe, zatim rješenje o prekidu postupka.

U postupanju Općinskog
suda u Zagrebu, koje traje u ovom slučaju više od devet godina, uočljiva je neučinkovitost
prije 1997. godine, što je i dovelo do trenutačne, u procesnom smislu složene
situacije, kako za sud, tako i za stranke u postupku.

U razdoblju od utuženja
pa do 5. studenoga 1997. Općinski sud u Zagrebu zakazao je ukupno jedanaest ročišta,
od kojih su dva odgođena, jedno zbog spriječenosti suca, a drugo, koje je
zakazano nakon što je tužiteljica povukla tužbu, okončano je rješenjem o odgodi
time da će na iduće ročište biti pozvane stranke osobno radi saslušanja. Pritom
je i zakazivanje nekih ročišta bilo nepotrebno.

Nadalje je uočena i
okolnost da je pok. tužiteljica, kao osoba narušena zdravlja, sama izrazila
spremnost, još u ožujku 1994., pristupiti sudu osobno, radi saslušanja, te je
nazočila ročištu 16. svibnja 1994., ali unatoč tome nije saslušana. Nakon toga,
sud je, dana 8. lipnja 1994., saslušao tužiteljicu u njezinom domu, budući da
više nije bila sposobna pristupiti sudu, pa je na ovaj način sud također
prolongirao postupak i proizveo nepotrebne troškove.

Valja napomenuti i činjenicu
da je sud u razdoblju prije 5. studenoga 1997. saslušao relativno velik broj
svjedoka (njih osam), ali je uočeno i to da su parnične stranke pojedine
svjedoke predlagale više puta, međutim ih sud iz ročišta u ročište nije
pozivao, ali nije ni odbio saslušati predložene svjedoke, niti obrazložio
eventualno odbijanje takvih dokaznih prijedloga. Ovak­vo opetovano predlaganje
svjedoka predstavljalo je i gotovo jedini sadržaj pojedinih održanih ročišta
(primjerice onih od 19. siječnja 1994., 16. svibnja 1994. i 9. studenoga 1994.).

Nadalje, razvidno je i to da je sud zaprimio
podnesak kojim tužiteljica povlači tužbu 6. srpnja 1995., da bi rješenje o
povlačenju tužbe bilo doneseno tek 24. studenoga 1997., dakle, dvije godine i četiri
mjeseca kasnije. Navedeno je odgodilo i trenutak podnošenja žalbe kojom se
ukazuje na nesposobnost tužiteljice, a sve navedeno ima za posljedicu činjenicu
da se vje­šta­­čenje sposobnosti tužiteljice provodi gotovo šest godina nakon
povlačenja tužbe, odnosno više od pet godina nakon smrti tužiteljice, što je od
bitnog utjecaja na dostupnost podataka, dokumentacije i osoba relevantnih za
provođenje vještačenja.

Pored navedenog, o prijedlogu za određivanje
privremene mjere, koji je stavljen 31. svibnja 2001., Općinski sud u Zagrebu
nije donio odluku. Također se napominje da su predmetni parnični postupak
vodila ukupno tri suca Općinskog suda u Zagrebu, ali iz spisa predmeta nije
razvidno iz kojih je razloga dolazilo do tih promjena.

Konačno, povodom izjavljene žalbe protiv rješenja
o povla­čenju tužbe, Općinski sud u Zagrebu dostavio je spis predmeta Županijskom
sudu u Zagrebu, koji je spis vratio po proteku više od dvije godine, s uputama
o daljnjem postupanju. Nakon toga se postupak, do datuma podnošenja ustavne tužbe
i nakon toga, odvijao u okviru uputa suda višeg stupnja (vještačenje, očitovanja
stranaka, pribavljanje dokumentacije i sl.), trajao dulje od daljnje četiri
godine, da bi spis, s rezultatima dopunjenog postupka, ponovo bio dostavljen na
žalbeni postupak Županijskom sudu, gdje se još uvijek nalazi.

5.3.
PONAŠANJE PODNOSITELJA USTAVNE TUŽBE (TUŽENIKA U SUDSKOM POSTUPKU)

Podnositelji ustavne tužbe,
kao tuženici u sudskom postupku, po ocjeni Ustavnog suda, nisu svojim
postupanjem utjecali na dugotrajnost postupka.

5.4. SLOŽENOST SUDSKOG PREDMETA

Prema ocjeni Ustavnog suda radi se o relativno
složenom predmetu, što ne predstavlja okolnost koja bi opravdavala trajanje
postupka dulje od devet godina.

6.Sukladno
navedenom, Ustavni sud ocjenjuje da je nerazumno dugim trajanjem sudskog
postupka povrijeđeno ustavno pravo podnositelja da zakonom ustanovljeni
neovisni i nepristrani sud u razumnom roku odluči o njihovim pravima ili
obvezama, koje je zajamčeno člankom 29. stavkom 1. Ustava.

7.Imajući u
vidu sve navedene činjenice i okolnosti, a u smislu odredbe članka 63. stavka
2. Ustavnog zakona, donijeta je odluka kao pod točkama I. i II. izreke ove
odluke, čime se na najdjelotvorniji način ostvaruje svrha samog sudskog
postupka.

8.Sukladno
odredbi članka 63. stavka 3. Ustavnog zakona odlučeno je kao u točkama III. i
IV. izreke ove odluke.

Visinu naknade zbog
povrede ustavnog prava na donošenje sudske odluke u razumnom roku, Ustavni sud
u pravilu određuje za razmatrano, pravno relevantno razdoblje, uz iznimnu mogućnost
uvažavanja nerazumno dugog razdoblja potpune neaktivnosti suda i prije 5.
studenoga 1997. godine, što ovisi o osobitim okolnostima svakog pojedinog slučaja.

Pri utvrđivanju visine
naknade, temeljem članka 63. stavka 3. Ustavnog zakona, Ustavni sud uzima u
obzir sve okolnosti slučaja, uz istodobno uvažavanje ukupnih gospodarskih i
socijalnih prilika u Republici Hrvatskoj.

Na visinu naknade u
konkretnom slučaju utjecale su okolnosti na strani sudova, pa Ustavni sud
smatra da je dosuđeni iznos u skladu s okolnostima konkretnog postupka.

9.Odluka o
objavi (točka V. izreke) temelji se na odredbi članka 29. Ustavnog zakona.

Broj: U–IIIA–600/2003
Zagreb, 1. srpnja 2004.

USTAVNI SUD REPUBLIKE HRVATSKE

Predsjednik Vijeća
**dr. sc. Željko Potočnjak,** v. r.

Odluka, NN 106/2004-2078