## Presuda Upravnog suda u Zagrebu poslovni broj: UsI-3952/13-5 od 1. travnja 2014.

### NN 129/2014 (3.11.2014.), Presuda Upravnog suda u Zagrebu poslovni broj: UsI-3952/13-5 od 1. travnja 2014.

UPRAVNI SUD U ZAGREBU

2455

PRESUDA

Upravni sud u Zagrebu, po sucu pojedincu toga suda Tamari Bogdanović, uz sudjelovanje Lidije Deak, zapisničarke, u upravnom sporu tužiteljice Mirjane Boras, iz Zagreba, Mrkšina 6, protiv tuženice Hrvatske agencije za poštu i elektroničke komunikacije, Zagreb, Ulica Roberta Frangeša Mihanovića 9, uz sudjelovanje zainteresirane osobe Hrvatskog Telekoma d.d., Zagreb, Savska cesta 32, radi reklamacije računa, nakon usmene i javne rasprave, 1. travnja 2014.,

presudio je

Odbija se tužbeni zahtjev za poništavanje odluke Hrvatske agencije za poštu i elektroničke komunikacije, klasa: UP/I-344-08/11-01/604 urbroj: 376-05/ZP-11-09 (DB) od 27. prosinca 2011.

Obrazloženje

Osporavanom odlukom tuženice Hrvatske agencije za poštu i elektroničke komunikacije, klasa: UP/I-344-08/11-01/604 urbroj: 376-05/ZP-11-09 (DB) od 27. prosinca 2011. odbijen je prigovor tužiteljice na račun za mjesec veljaču i ožujak 2011., ispostavljen od strane Hrvatskog Telekoma d.d.

Tužiteljica pobija zakonitost osporavanog rješenja i ističe da je još 11. travnja 2011. uložila prvi prigovor Hrvatskom Telekomu d.d., nakon čega su uslijedila još dva prigovora, u svezi ispostavljenih računa telekomunikacijskih usluga za mjesec veljaču i ožujak 2011., u kojima je navela da u veljači nije bila izvan Hrvatske i nije koristila internet, te ne želi platiti nešto što nije koristila. Istakla je da je mobitel u njenom vlasništvu, da se koristi isključivo u privatne svrhe, te je nedostupan bilo kojoj drugoj osobi. Pregledom izdanih računa za veljaču i ožujak i pregledom ranijih računa i naknadno izdanih računa razvidno je da ni prije, ni poslije takvu uslugu tužiteljica nije koristila, te da ispostavljeni računi nisu veći od 350,00 kn, zbog čega tužiteljica smatra da se radi o grešci operatora. Tužiteljica svojim radom prehranjuje sebe, muža i sina i nije u mogućnosti platiti navedeni račun.

Iz navoda tužbe proizlazi da tužiteljica traži poništenje osporavane odluke tuženice, koju je priložila uz tužbu.

Tuženica u odgovoru na tužbu u cijelosti ostaje kod navoda danih u obrazloženju osporavanog rješenja i ističe da je tužiteljica aktivacijom tarifnog modela i300 prihvatila specifikaciju tarifnih modela i tarifa prema kojima nakon što pretplatnik iskoristi količinu prometa uključenog u mjesečnu naknadu, dodatni promet se naplaćuje prema cijenama utvrđenim službenim cjenikom Hrvatskog Telekoma. Hrvatski Telekom je provjerom u sustavu utvrdio da je iskazani prijenos podataka uredno zabilježen s pretplatnikove SIM kartice, te je isti obračunat ispravno, sukladno važećem cjeniku za prijenos podataka putem GPRS usluge, SMS usluge i usluge poziva. SIM kartica je korištena u mreži stranog operatora i to slovenskog (SVNMT i SVNVG), austrijskog (AUTMN) i njemačkog (DEUD1 i DEUD2) mobilnog operatora, u razdoblju od 20. do 25. veljače 2011. U skladu s člankom 34. Općih uvjeta poslovanja Hrvatskog Telekoma, pretplatnik je obvezan platiti ukupan iznos dugovanja nastalog za vrijeme trajanja pretplatničkog ugovora, uključujući i troškove roaminga, koji može biti obračunat i na kasnije ispostavljenom računu. Sukladno Zakonu o elektroničkim komunikacijama prava i obveze iz pretplatničkog odnosa između operatora i pretplatnika uređuju se njihovim međusobnim ugovorom, pa kako je iskazani promet u roamingu na računu za veljaču i ožujak 2011. uredno zabilježen i ispravno obračunat u skladu s važećim cjenikom Hrvatskog Telekoma na temelju dostavljenih datoteka za ostvareni promet s pretplatnikove SIM kartice korištene u mreži tri strana operatora u razdoblju od 20. do 25. veljače 2011., radi se o zakonitoj odluci. Tuženik opreza radi ističe da je tužba Visokom upravnom sudu Republike Hrvatske podnesena 20. veljače 2012., što znači da se radi o nepravovremenoj tužbi, obzirom da je odluku od 27. prosinca 2011. tužiteljica primila 28. prosinca 2011.

Predlaže sudu da odbije tužbeni zahtjev.

Zainteresirana osoba Hrvatski Telekom d.d. u odgovoru na tužbu očitovala se da je po prigovorima tužiteljice za njezin pretplatnički broj izvršena detaljna administrativno-tehnička provjera, u kojoj nisu utvrđene nepravilnosti u vezi obračuna telekomunikacijskih usluga, koje su zabilježene na MSC centrali i ispravno zadužene. Sve korištene i obračunate usluge zabilježili su inozemni mobilni operatori, koji su ih poslali Hrvatskom Telekomu na naplatu, a spomenute datoteke sadrže podatke o vrsti korištene usluge, vremenu kada je usluga obavljena, trajanju poziva i količini prenesenih podataka. Stoga je nesporno utvrđeno da su sa SIM kartice pretplatničkog broja u vlasništvu tužiteljice u razdoblju od 20. do 25. veljače 2011. korištene telekomunikacijske usluge poziva, SMS poruka i prijenosa podataka u inozemstvu, a Hrvatski Telekom je bio ovlašten usluge obračunati dijelom na računu za veljaču, a dijelom na računu za mjesec ožujak 2011.

Predlaže sudu da odbije tužbeni zahtjev.

Tužbeni zahtjev nije osnovan.

Sud nije uvažio prigovor tuženika da je tužba tužiteljice nepravovremeno podnesena, obzirom da je tužiteljica osporavanu odluku zaprimila 28. prosinca 2011., a tužbu Upravnom sudu u Zagrebu tužiteljica je podnijela putem pošte 17. siječnja 2012., a što znači da je tužba predana u roku od 30 dana od dana primitka osporavane odluke. Naime, tužba je 26. siječnja 2012. od Upravnog suda u Zagrebu bila ustupljena Visokom upravnom sudu Republike Hrvatske, a zbog izmjene članka 18. stavka 2. Zakona o elektroničkim komunikacijama, Visoki upravni sud Republike Hrvatske ponovno je 03. listopada 2013. tužbu ustupio Upravnom sudu u Zagrebu.

Sud je održao usmenu i javnu raspravu u prisutnosti tužiteljice i opunomoćenika tuženice i u odsutnosti uredno pozvane zainteresirane osobe, na temelju ovlaštenja iz odredbe članka 39. stavka 3. Zakona o upravnim sporovima (»Narodne novine«, broj: 20/10. i 143/12.), o čemu je zainteresirana osoba bila upozorena u pozivu za raspravu.

Na raspravi tužiteljica je istakla da u razdoblju od 20. do 25. veljače 2011. nije bila u inozemstvu, niti je ikome posuđivala svoj mobitel, a i suprug i sin imaju svoje mobitele.

Opunomoćenik tuženice istakao je da je proveden postupak i zatraženo očitovanje operatora Hrvatskog Telekoma, koji se očitovao da ima uredne izliste o korištenju mobitela u inozemstvu. U vezi bilo koje zlouporabe tužiteljica se mogla obratiti operatoru koji je dužan provjeriti radi li se o zlouporabi, ali tu provjeru nije dužan izvršiti tuženik. Operator ima ispis inozemnih operatora da je SIM kartica korištena u inozemstvu i gotovo je nemoguće da je došlo do probijanja, jer bi operator tako nešto uočio.

Ocjenjujući zakonitost osporavane odluke, te razmatrajući sporna činjenična i pravna pitanja, sud je izvršio uvid u sudski spis predmeta i spis tuženika dostavljenog u odgovoru na tužbu.

Uvidom u osporavanu odluku sud je utvrdio da je tuženica odbila prigovor tužiteljice, s obrazloženjem da je prigovor tužiteljice obrađen na sjednici Povjerenstva održanoj 22. prosinca 2011. na kojoj je detaljno pregledana dokumentacija i na kojoj je uzeto u obzir da je operator Hrvatski Telekom provjerom u sustavu utvrdio da je iskazani prijenos podataka uredno zabilježen s pretplatnikove SIM kartice, te je isti obračunat ispravno, sukladno važećem cjeniku za prijenos podataka putem GPRS usluge, SMS usluge i usluge poziva i to prema datotekama slovenskog, austrijskog i njemačkog mobilnog operatora u razdoblju od 20. do 25. veljače 2011., pozivom na odredbu članka 12. stavka 1. točke 11. i članka 17. stavka 3., a u vezi s člankom 51. i 41. Zakona o elektroničkim komunikacijama (»Narodne novine«, broj: 73/08. i 90/11.). Kako tužiteljica nema suprotnih relevantnih dokaza u smislu postojanja dokumentacije, tuženica nije mogla prihvatiti prigovor tužiteljice, a i u slučaju da se radi o eventualnoj zlouporabi pretplatnikove SIM kartice, tuženica nije nadležna tražiti eventualne počinitelje kaznenih djela.

Odredbom članka 41. stavka 2. Zakona o elektroničkim komunikacijama propisano je da operatori javnih komunikacijskih usluga moraju temeljiti ugovore iz stavka 1. ovoga članka na općim uvjetima poslovanja i cjenovnim sustavima u skladu sa člankom 42. ovoga Zakona. Svaki potrošač ima pravo sklopiti ugovor iz stavka 1. ovoga članka na temelju objavljenih općih uvjeta poslovanja i cjenovnih sustava.

Odredbom članka 51. stavka 6. navedenog Zakona propisano je da nakon zaprimljenog prijedloga Povjerenstva iz stavka 3. ovoga članka Agencija odlukom rješava spor iz stavka 1. ovoga članka na temelju podataka, dokumentacije i očitovanja stranaka u postupku, u pravilu bez provođenja usmene rasprave.

Stavkom 7. navedenog članka Zakona propisano je da Agencija donosi odluku o rješenju spora iz stavka 1. ovoga članka u najkraćem mogućem roku, a najkasnije u roku od četiri mjeseca od dana podnošenja zahtjeva za rješavanje tog spora.

Stavkom 8. navedenog članka Zakona propisano je da odluka Agencije o rješenju spora iz stavka 1. ovoga članka mora biti podrobno obrazložena.

Prema ocjeni suda, osporavanom odlukom tuženika nije povrijeđen zakon na štetu tužiteljice. Naime, spisu tuženika prileže detaljni ispisi usluga u inozemstvu za SMS na dan 21., 23. i 24. veljače 2011. i za VOICE na dan 23. veljače 2011. preko stranog operatora DEUD1, te za prijenos podataka od 20. do 25. veljače 2011., te ispis prometa (CDR zapisa) za tužiteljičin pretplatnički broj u razdoblju od 20. do 25. veljače 2011. za stranog operatora SVNMT i AUTMM. Operator Hrvatski Telekom d.d. u podnesku od 25. studenoga 2011. očitovao se da sukladno ugovorima s roaming operatorima isti nisu dužni očitovati se na zamolbu matičnog operatora u slučaju prigovora korisnika te u slučaju zaduženja starijih od tri mjeseca, sustavi više nemaju pohranjene predmetne zapise/podatke, pa se prvotno dostavljene datoteke inozemnih operatora smatraju vjerodostojnom potvrdom da je usluga nesporno korištena. Slijedom navedenog, sudu nije bio dostupan niti jedan dokaz da bi se u konkretnom slučaju u spornom razdoblju od 20. do 25. veljače 2011. radilo o zlouporabi pretplatničkog broja tužiteljice ili grešci u datotekama stranih mobilnih operatora, pa sud nije imao osnove utvrditi da bi činjenično stanje u postupku bilo nepotpuno ili nepravilno utvrđeno, pa onda ni da bi se radilo o pogrešnoj primjeni materijalnog prava.

Stoga je sud na temelju članka 57. stavka 1. Zakona o upravnim sporovima odbio tužbeni zahtjev kao neosnovan.

UPUTA O PRAVNOM LIJEKU

Protiv ove presude nije dopuštena žalba sukladno članku 66. stavku 2. Zakona o upravnim sporovima.

Poslovni broj: UsI-3952/13-5

Zagreb, 1. travnja 2014.

Sutkinja

Tamara Bogdanović, v. r.

129 03.11.2014 Presuda Upravnog suda u Zagrebu poslovni broj: UsI-3952/13-5 od 1. travnja 2014.

Presuda, NN 129/2014-2455