## Odluka Ustavnog suda Republike Hrvatske broj U-III-349/1995. Od 28. siječnja 1998.

### NN 20/1998 (17.2.1998.), Odluka Ustavnog suda Republike Hrvatske broj U-III-349/1995. Od 28. siječnja 1998.

# **USTAVNI SUD REPUBLIKE HRVATSKE**

Ustavni sud Republike Hrvatske u sastavu Jadranko Crnić, predsjednik
Suda te suci Zdravko Bartovčak, dr. Velimir Belajec, dr. Nikola Filipović,
mr. Vojislav Kučeković, mr. Hrvoje Momčinović, Ivan Marijan Severinac i
Mladen Žuvela, odlučujući o ustavnoj tužbi B. V. iz B. N., kojeg zastupa
Ž. Č., odvjetnik iz V. G., na sjednici održanoj dana 28. siječnja 1998.
godine, donio je slijedeću

## **ODLUKU**

I. Ustavna tužba se odbija.

II. Ova odluka objavit će se u "Narodnim novinama".

Obrazloženje

B. V. iz B. N., zastupan po punomoćniku Ž. Č., odvjetniku iz V. G.,
podnio je pravodobnu i dopuštenu ustavnu tužbu povodom presude Upravnog
suda Republike Hrvatske, broj: Us-4620/1994-4 od 27. siječnja 1995. godine,
kojom je odbijena tužba podnositelja podnesena protiv rješenja Ministarstva
financija, Komisije za carinske prekršaje u drugom stupnju, broj: P/II-412/94
od 12. svibnja 1994. godine. Navedenim rješenjem odbijena je žalba podnositelja
izjavljena protiv rješenja Carinarnice O., Komisije za carinske prekršaje,
broj: P-713/1,2/94, od 8. travnja 1994. godine, kojim je podnositelj oglašen
krivim i kažnjen novčanom kaznom za počinjeni carinski prekršaj te je izrečena
i zaštitna mjera oduzimanja vozila koje je predmet prekršaja.

Podnositelj smatra da mu je navedenim odlukama povrijeđeno ustavno pravo
iz članka 48. stavka 1. Ustava Republike Hrvatske kojim se jamči pravo
vlasništva. Smatra da mu je oduzeto vozilo trebalo biti vraćeno nakon plaćene
novčane kazne i eventualno carine.

Ustavna tužba nije osnovana.

Tijekom prekršajnog postupka, Komisije za carinske prekršaje u prvom
i drugom stupnju i Upravni sud Republike Hrvatske utvrdili su da je podnositelj
počinio prekršaj iz članka 352. stavka 1. točke 8. Carinskog zakona ("Narodne
novine", br. 53A/91, 33/92, 26/93 i 106/93) jer je predao na uporabu, za
razdoblje od mjeseca prosinca 1993. godine do 22. ožujka 1994. godine,
drugookrivljeniku u prekršajnom postupku osobno vozilo koje je uvezao temeljem
carinske povlastice iako je postojala zabrana otuđenja do 30. prosinca
1996. godine. Pored novčane kazne, izrečena je i zaštitna mjera oduzimanja
vozila, temeljem odredbe članka 357. stavka 1. Carinskog zakona.

Odredbom članka 352. stavka 1. točke 8. Carinskog zakona propisano je
da će se kazniti novčanom kaznom za prekršaj fizička osoba ako robu uvezenu
na osnovi carinske povlastice, bez prethodne prijave ovlaštenoj carinarnici,
otuđi prije propisanog roka ili je preda drugom na uporabu ili je uporabi
u druge svrhe, a ne u svrhe zbog koje je ta roba u cjelini ili djelomično
oslobođena od plaćanja carine.

Odredbom članka 357. stavka 1. Carinskog zakona propisano je da se roba,
koja je predmet prekršaja, između ostalih i onog kojeg je počino podnositelj,
mora oduzeti.

Uvidom u spis Upravnog suda Republike Hrvatske, broj: Us-4620/1994 i
Komisije za carinske prekršaje, Carinarnice O. broj: P-713,1,2/94, Ustavni
sud Republike Hrvatske je utvrdio kako je proveden postupak u skladu s
odredbama Carinskog zakona i Zakona o prekršajima ("Narodne novine", br.
2/73, 5/73, 21/74, 9/80, 25/84, 52/87, 27/88, 43/89, 8/90, 41/90, 59/90,
91/92 i 33/95). Komisije za carinske prekršaje u prvom i drugom stupnju
i Upravni sud Republike Hrvatske na temelju utvrđenog činjeničnog stanja
primijenili su važeće odredbe članka 352. Carinskog zakona, kojim člankom
su opisane radnje koje čine obilježje navedenog prekršaja i članka 357.
Carinskog zakona, kojim je propisana obveza oduzimanja robe koja je predmet
navedenog prekršaja.

U svezi s navodom podnositelja da mu je oduzeto vozilo trebalo biti
vraćeno nakon plaćene novčane kazne za navesti je kako je odredbom članka
363. Carinskog zakona propisana mogućnost, a ne i obveza carinarnice da,
u opravdanim slučajevima, osobi koja je izvršila prekršaj za koji je propisana
zaštitna mjera oduzimanja robe (članak 357.), vrati robu pod uvjetom da
plati vrijednost robe koja je bila predmet prekršaja i carinu. Hoće li
carinarnica postupiti u skladu s ovlaštenjem iz članka 363. Carinskog zakona
ovisi o okolnostima svakog pojedinog slučaja i ocjeni carinarnice radi
li se o opravdanom slučaju.

Slijedom navedenog, Ustavni sud Republike Hrvatske je utvrdio kako podnositelju
ustavne tužbe, presudom Upravnog suda Republike Hrvatske niti rješenjima
Komisija za carinske prekršaje prvog i drugog stupnja, nije povrijeđeno
ustavno pravo iz članka 48. stavka 1. Ustava Republike Hrvatske.

Stoga je valjalo, temeljem odredbe članka 59. stavka 2. u svezi s člankom
61. Poslovnika Ustavnog suda Republike Hrvatske ("Narodne novine", br.
29/94), odlučiti kao u izreci.

Odluka o objavi pod točkom II. izreke temelji se na odredbi članka 20.
stavka 1. Ustavnog zakona o Ustavnom sudu Republike Hrvatske ("Narodne
novine", br. 13/91).

Broj: U-III-349/1995
Zagreb, 28. siječnja 1998.

USTAVNI SUD REPUBLIKE HRVATSKE

Predsjednik
**Jadranko Crnić,** v. r.

Odluka, NN 20/1998-2450