## Odluka Ustavnog suda Republike Hrvatske broj U-II-593/1997 od 14. ožujka 2001.

### NN 24/2001 (27.3.2001.), Odluka Ustavnog suda Republike Hrvatske broj U-II-593/1997 od 14. ožujka 2001.

# USTAVNI SUD REPUBLIKE HRVATSKE

if !supportEmptyParas endif

455

Ustavni sud Republike Hrvatske, u sastavu: Smi­­ljko Sokol, predsjednik
Suda te suci Marijan Hra­­njski, Petar Klarić, Jurica Malčić, Ivan Matija, Ivan
Mrko­­njić, Jasna Omejec, Emilija Rajić, Vice Vukojević i Milan Vuković, u
povodu prijedloga za pokreta­­nje postupka za ocjenu suglasnosti s Ustavom i
zakonom drugog propisa, na sjednici održanoj dana 14. ožujka 2001. godine,
donio je s­­ljedeću

## ODLUKU

I. Pokreće se postupak za ocjenu ustavnosti i zakonitosti te se ukida
Odluka o obvezatnom tipu kioska (»Službene novine« Županije primorsko-goranske,
broj 15/95 i 17/97).

II. Odluka iz točke I. izreke prestaje vrijediti po isteku tri mjeseca
od dana ­­njene objave u »Narodnim novinama«.

III. Ova odluka će se objaviti u »Službenim novinama« Županije
primorsko-goranske.

```
Obrazlože­­nje
```

1. Prijedlog za pokreta­­nje postupka za ocjenu ustavnosti odredaba
Odluke navedene u izreci podnijela je MANTRA INTERNATIONAL d.d. iz Rijeke, a
zbog nesuglasnosti te Odluke s člankom 49. stavkom 2. Ustava.

U prijedlogu i dopuni
prijedloga navodi se da određiva­­nje obvezatnog tipa kioska kao što su »TIBO«
i »EUROMODUL«, zatim djelatnosti koja se može u ­­njima obav­­ljati, stvara
neravnopravnost među trgovačkim društvima i poduzetnicima, odnosno uvodi
monopol proizvođača tih tipova kioska. Naprotiv, odlukom bi se, prema miš­­lje­­nju
predlagate­­lja, mogle propisati samo dimenzije kioska, ali ne i ­­nje­gov
obvezatni tip, dok ograniče­­nje glede djelatnosti kioska u smislu određiva­­nja
isk­­ljučivo prodaje, a ne i drugih poslova (usluge, reklamira­­nje i slično),
i to prodaje određenih artikala, može biti propisano samo zakonom, ali ne i
odlukom lokalne vlasti. Osim toga, kiosci koji se postav­­ljaju u obalnom
području, služe turizmu i ugostite­­ljstvu.

Stoga se predlaže pokreta­­nje
postupka, odnosno ukida­­nje osporene Odluke.

2. Općinsko poglavarstvo
Općine Kostrena, kao donosite­­lj osporene Odluke, očitovalo se o navodima
predlagate­­lja podneskom, klasa: 335-01/00-01/3, urbroj: 2170-07-02-00-2 od
21. studenoga 2000. Poglavarstvo prijedlog smatra u cijelosti neosnovanim te je
navelo: u okviru svog samoupravnog djelova­­nja sukladno odredbama Zakona o
lokalnoj samoupravi i upravi, općina osigurava uvjete za uređe­­nje prostora te
vodi brigu o uređe­­nju nase­­lja i obav­­lja­­nju uslužnih djelatnosti; donoše­­njem
osporene Odluke namjera je bila sačuvati obalni pojas i zaštititi ga od
pojedinačnih zahvata u prostoru; kako se radi o najatraktivnijem dijelu Općine
Kostrena, kao i šire­g županijskog područja, naročito u ­­ljetnim mjesecima,
propisiva­­njem tipskih objekata nastojala se izbjeći anarhija na obalnom
pojasu; osporeni propis, suprotno od navoda predlagate­­lja, upravo omogućava
svim poduzetnicima da svoju djelatnost obav­­ljaju pod jednakim uvjetima.
Navedeno je da je osporena Odluka još uvijek na snazi, te da je Odlukom o
nadopuni osporene Odluke od 22. srp­­nja 1997. dodan još i članak 1a.

3. Osporena Odluka glasi:

»Članak 1.

U obalnom pojasu Općine
Kostrena mogu se postav­­ljati isk­­ljučivo tipizirani objekti-kiosci tipa
»TIBO« i »EUROMODUL«.

Članak 1a.

U ostalom dijelu područja
Općine Kostrena preporuča se postava kioska tipa »TIBO« i »EUROMODUL«, a koji
će se postav­­ljati nakon stupa­­nja na snagu ove Odluke.

Članak 2.

Kiosci iz članka 1. se mogu
postav­­ljati na onim lokacijama, te obav­­ljati prodaju onih artikala koje
odredi odnosno s kojima se suglasi Općinsko poglavarstvo Općine Kostrena.

Članak 3.

Odluka stupa na snagu danom
donoše­­nja, a bit će objav­­ljena u »Službenim novinama« Županije primorsko-goranske.«

Osporena Odluka (članci 1.,
2. i 3.) je donesena 6. ožujka 1995., dok je 22. srp­­nja 1997. donesena Odluka
o nadopuni Odluke o obvezatnom tipu kioska (»Službene novine« Županije
primorsko-goranske, broj 17/97), kojom je osporenoj Odluci dodan citirani
članak 1a.

4. Sukladno odredbi članka
40. u svezi s člankom 24. Ustavnog zakona o Ustavnom sudu Republike Hrvatske
(»Narodne novine«, broj 99/99, nastavno: Ustavni zakon), prijedlog s ostalom
relevantnom dokumentacijom dostav­­ljen je Ministarstvu zaštite okoliša i
prostornog uređe­­nja radi očitova­­nja na navode predla­gate­­lja.

U miš­­lje­­nju od 7. ve­­ljače
2001. godine ovo Ministarstvo je uka­zalo na zakonske odredbe prema kojima je
za postav­­lja­­nje kio­s­ka i druge građevine gotove konstrukcije do 12 m˛
građevinske (bruto) površine potrebno pribaviti lokacijsku dozvolu prema
posebnom propisu, a to je u ovom slučaju Zakon o prostornom uređe­­nju
(»Narodne novine«, broj 30/94, 68/98 i 61/00). U odnosu na određe­­nje pojma
»kiosk«, Ministarstvo je navelo da je to samostalni objekt proizveden kao
montažni objekt specifične i određene namjene dava­­nja usluga bez pristupa
primalaca usluga u takav objekt.

Na poseban upit Suda glede
proizvođača osporenog tipa kioska, Ministarstvo je navelo da prema raspoloživim
podacima, proizvođač kioska tipa »TIBO« je »Treći maj« iz Rijeke, dok je kiosk
tipa »EUROMODUL« proizveden u tvrtki »Euromodul« iz Rijeke. Također postoje
podaci da se više tvrtki bavi proizvod­njom kioska, kao npr. »TOP« – Tvornica
olovnih proizvoda iz Kerestinca, što znači da se izborom tipa kioska odabire
proizvođač toga proizvoda.

Ministarstvo je zak­ljučno
navelo da se u konkretnom slučaju ne radi o univerzalnom tipu kioska te da
svaki proizvođač koji se bavi proizvod­njom kioska može imati svoj tip kioska s
time da se pridržava normi za izradu kioska, tj. da je to objekt montažnog
karaktera izrađen od materijala koji se može montirati na određenu površinu zem­ljišta.

*Prijedlog je osnovan.*

5. Osporenu Odluku donijelo
je Općinsko poglavarstvo Općine Kostrena na teme­lju članka 55. Statuta Općine
Kostrena (»Službene novine« Županije primorsko-goranske, broj 14/93 i 11/97),
kojim je pobliže utvrđen djelokrug tog Poglavarstva.

Prema članku 7. stavku 2.
općih odredbi Zakona o lokalnoj samoupravi i upravi (»Narodne novine«, broj
90/92, 94/93 i 117/93), statutom općine, a u skladu sa zakonom, podrobnije se
uređuje samoupravni djelokrug općine, utvrđuje ­njeno ustrojstvo, ovlašte­nja i
način rada tijela općine. Uređujući samoupravni djelokrug općine, istim Zakonom
je u članku 12. određeno da je općina samostalna u odlučiva­nju u poslovima iz
svog samoupravnog djelokruga u skladu s Ustavom i tim Zakonom.

Člankom 13. tog Zakona
utvrđen je samoupravni djelokrug općine, prema kojem općina, pored ostalog,
obav­lja i ove poslove: »1. osigurava uvjete za razvitak gospodarskih,
društvenih, komunalnih i drugih djelatnosti od važnosti za područje općine, 2.
osigurava uvjete za uređe­nje prostora i urbanističko planira­nje te zaštitu
čovjekovog okoliša, ako posebnim zakonom nije drugačije određeno.«

6. Razmatrajući odredbe
osporene Odluke, navode predla­gate­lja, navode donosite­lja osporene Odluke te
Ministarstva zaštite okoliša i prostornog uređe­nja, kao i mjerodavne pravne
norme, Ustavni sud je utvrdio da osporeni akt nije u suglasju sa zakonom i
Ustavom Republike Hrvatske.

7. Poduzetnička i tržišna
sloboda su teme­lji gospodarskog ustroja Republike Hrvatske (članak 49. stavak
1. Ustava), a ustav­no jamstvo jednakog pravnog položaja svih poduzetnika na tržištu,
te zabrana monopolističkog ponaša­nja (članak 49. stavak 2. Ustava) u funkciji
su ostvariva­nja tog gospodarskog sustava.

Međutim, u ostvariva­nju
Ustavom zajamčenih poduzetničkih sloboda, poduzetnike, jednako kao i sve druge
pravne subjekte, bilo na tržištu ili izvan ­nje­ga, prije sve­ga obvezuje
ustavna norma iz članka 5. stavka 2. Ustava, prema kojoj je svatko dužan držati
se Ustava i zakona i poštivati pravni poredak Republike Hrvatske.

Poduzetnička sloboda se može
ograničiti kada je to propisano zakonom radi zaštite interesa i sigurnosti
Republike Hrvatske, prirode, ­ljudskog okoliša i zdrav­lja ­ljudi (članak 50.
stavak 2. Ustava), koja ustavna odredba ima svoje uporište u odredbi članka 16.
Ustava, prema kojoj se slobode i prava mogu ograničiti samo zakonom da bi se
zaštitila sloboda i prava drugih ­ljudi, te pravni poredak, javni moral i zdrav­lje,
s time da svako ograniče­nje slobode ili prava mora biti razmjerno naravi
potrebe za ograniče­njem u svakom pojedinom slučaju.

Stoga je ograničava­nje prava
slobodnog nastupa­nja na tržištu, kao i dovođe­nje pojedinih poduzetnika u
nejednak položaj na tržiš­tu, dopušteno samo u slučajevima propisanim zakonom,
vode­ći računa o ­nje­govoj razmjernosti.

8. Prema odredbama Zakona o
trgovini (»Narodne novine«, broj 11/96, 101/98, 75/99 i 76/99), kiosci su
prodajna mjesta na kojima se obav­lja prodaja robe izvan prodavaonica ako su za
takav način prodaje ispu­njeni propisani uvjeti, a za prodaju robe u kioscima
na određenoj lokaciji potrebno je odobre­nje nadležnog tijela lokalne
samouprave (članci 13. i 14.).

Na teme­lju članka 17.
stavaka 2. i 3. Zakona o trgovini, ministar gospodarstva je donio Pravilnik o
minimalnim tehničkim uvjetima za poslovne prostorije u kojima se obav­lja
trgovina i posredova­nje u trgovini i uvjetima za prodaju robe izvan prostorija
(»Narodne novine«, broj 37/98).

Odredbama članka 66. tog
Pravilnika određeno je da je kiosk prostorija u kojoj se prodaja robe na malo
obav­lja kroz odgo­varajući otvor na samom kiosku bez ulaska kupca u prodajni
prostor, te su određeni tehnički uvjeti kojima takav objekt mora udovo­ljavati,
primjerice glede visine, slobodne površine, mikroklimatskih uvjeta,
konstruktivne izvedbe, uvjeta toplinske zaštite, dok je člankom 67. Pravilnika
propisana oprema kioska za prodaju pojedinih vrsta roba (kruh, pecivo, meso,
riba, mesni i mliječni proizvodi), kao i obveza osigurava­nja pomoćnih
prostorija za sanitarne i higijenske potrebe zaposlenog osob­lja.

9. Sukladno navedenim
ustavnim i zakonskim odredbama, ocije­njeno je da Općina Kostrena nije imala
pravo odrediti obvezatni tip kioska koji se može postaviti u ­njenom obalnom
pojasu na način kako je to uči­njeno osporenom Odlukom.

Propisiva­njem određenog tipa
kioska obvezatnim, u kojem se prepoznaje i ­nje­gov proizvođač, izravno se
pogoduje prije sve­ga proizvođaču takvog tipa kioska, kao i onim poduzetnicima
koji svoju djelatnost obav­lja­ju upravo u tim kioscima, čime se stvara
nejednakost na tržištu prema drugim proizvođačima kioska.

Zbog toga su odredba članka
1. osporene Odluke, kojom je propisana obveza postav­lja­nja kioska isk­ljučivo
tipa »TIBO« i »EUROMODUL« u obalnom pojasu Općine Kostrena, te članka 1a. iste
Odluke, kojom se u ostalom dijelu područja Općine Kostrena preporuča postava
isto takvih tipova kioska, nezakonita i neustavna.

Naime, općina, u okvirima
propisanim zakonom, nema pravo određiva­nja obvezatnog tipa kioska konkretnog
proizvođača, ali ima pravo propisati sve elemente koji određuju izgled kioska
(uk­ljučujući oblik i boju), a koje mora zadovo­ljiti svaki proizvođač koji
izrađuje kiosk za područje Općine Kostrena.

10. Ustavni sud je nada­lje
utvrdio da odredba članka 2. osporene Odluke, prema kojoj će o lokaciji kioska
i vrsti robe koja će se u kioscima prodavati odlučivati nadležno tijelo Općine
Kostrena, nije u nesuglasju sa zakonom i Ustavom. Međutim, zbog funkcionalne
vezanosti te odredbe s odredbama članaka 1. i 1a., ukinut je i taj članak,
odnosno Odluka u cijelosti.

11. Odluka kao u točki I.
izreke donesena je na teme­lju članka 54. stavka 1. Ustavnog zakona, u svezi sa
člankom 129. stavkom 1. podstavkom 2., odnosno člankom 131. stavkom 2. Ustava
Republike Hrvatske.

Ustavni sud je odgodio
prestanak važe­nja ukinute Odluke (točka II. izreke) sukladno članku 53. stavku
2. Ustavnog zakona, dok je o objavi ove odluke odlučeno na teme­lju članka 28.
Ustav­nog zakona.

Broj: U-II-593/1997
Zagreb, 14. ožujka 2001.

USTAVNI SUD REPUBLIKE HRVATSKE

Predsjednik
**dr. sc. Smi­ljko Sokol,** v. r.

if !supportEmptyParas endif

Odluka, NN 24/2001-455