## Odluka Ustavnog suda Republike Hrvatske broj: U-III-616/1995 od 26. studenoga 1997. godine

### NN 132/1997 (9.12.1997.), Odluka Ustavnog suda Republike Hrvatske broj: U-III-616/1995 od 26. studenoga 1997. godine

# **USTAVNI SUD REPUBLIKE HRVATSKE**

Ustavni sud Republike Hrvatske u sastavu Jadranko Crnić, predsjednik
Suda te suci Zdravko Bartovčak, dr. Vladimir Belajec, dr. Nikola Filipović,
mr. Vojislav Kučeković, Jurica Malčić, mr. Hrvoje Momčinović, Ivan Marijan
Severinac i Mladen Žuvela, odlučujući o ustavnoj tužbi R. L. iz P., zastupanog
po punomoćniku E. M., odvjetniku iz P., na sjednici održanoj dana 26. studenoga
1997. godine, donio je sljedeću

## **ODLUKU**

1. Usvaja se ustavna tužba i ukidaju se:

- presuda Upravnog suda Republike Hrvatske, broj: Us-5395/1994-5 od
29. ožujka 1995.;

- rješenje Republičkog fonda mirovinskog i invalidskog osiguranja radnika
Hrvatske, Centralne službe u Zagrebu, klasa: 140-17/94-01/326760, urbroj:
341-99-03/1-94-58 od 14. srpnja 1994. i

- rješenje Republičkog fonda mirovinskog i invalidskog osiguranja radnika
Hrvatske, Područne službe u P., broj: MS-VO-77204 od 25. ožujka 1994.

2. Predmet se vraća Republičkom fondu mirovinskog i invalidskog osiguranja
radnika Hrvatske, Podružnoj službi u P., na ponovni postupak.

3. Ova odluka objavit će se u "Narodnim novinama".

Obrazloženje:

R. L. iz P., zastupan po punomoćniku E. M., odvjetniku iz P., podnio
je ustavnu tužbu smatrajući da mu je presudom Upravnog suda Republike Hrvatske,
broj: Us-5395/1994-5 od 29. ožujka 1995. povrijeđeno ustavno pravo na mirovinu,
a koje mu se pravo jamči odredbama sadržanim u člancima 3., 56., 57. i
58. Ustava Republike Hrvatske.

Naznačenom presudom Upravnog suda Republike Hrvatske, odbijena je tužba
podnositelja ustavne tužbe protiv rješenja Republičkog fonda mirovinskog
i invalidskog osiguranja radnika Hrvatske, Centralne službe u Z., klasa:
140-17/94-01/326760, urbroj: 341-99-03/1-94-58 od 14. srpnja 1994. Tim
rješenjem odbijena je žalba podnositelja ustavne tužbe protiv rješenja
Republičkog fonda mirovinskog i invalidskog osiguranja radnika Hrvatske,
Područne službe u P., broj: MS-VO-77204 od 25. ožujka 1994., kojim je njemu
odbijen zahtjev za određivanje mirovine, kao neosnovan na zakonu. Zahtjev
je odbijen jer da je člankom 3b. Zakona o izmjenama i dopunama Zakona o
preuzimanju saveznih zakona iz oblasti mirovinskog osiguranja i doplatka
za djecu vojnih osiguranika, koji se u Republici Hrvatskoj primjenjuje
kao republički zakon, određeno da će se državljaninu Republike Hrvatske
s neprekidnim prebivalištem u Republici Hrvatskoj, koji je pravo na mirovinu
i druga novčana primanja ostvario u Zajednici socijalnog osiguranja vojnih
osiguranika prije 8. listopada 1991. godine, i kojemu je ta Zajednica obustavila
isplatu mirovine i drugih novčanih primanja, odrediti isplata akontacije
na ta primanja počevši od 1. siječnja 1992. godine, a njemu je isplata
mirovine u ZSOVO Beograd obustavljena 31. 10. 1993. godine. Žalba podnositelja
ustavne tužbe protiv tog prvostupanjskog rješenja odbijena je, također,
pozivom na članak 3b. Zakona o izmjenama i dopunama Zakona o preuzimanju
saveznih zakona i oblasti mirovinskog i invalidskog osiguranja vojnih osiguranika,
koji se u Republici Hrvatskoj primjenjuje kao republički zakon, i koji
da je istovjetan odredbi sada važećeg Zakona o ostvarivanju prava iz mirovinskog
i invalidskog osiguranja pripadnika bivše JNA ("Narodne novine", br. 96/93).
Upravni je sud Republike Hrvatske odbio tužbu protiv drugostupanjskog rješenja
jer da se, prema članku 3. Zakona o ostvarivanju prava iz mirovinskog i
invalidskog osiguranja pripadnika bivše JNA, mirovina iz članka 2. određuje
u visini 63,22% od pripadajuće svote mirovine u mjesecu prosincu 1991.
godine pa imajući u vidu citiranu zakonsku odredbu, prema kojoj se mirovina
određuje od mirovine za mjesec prosinac 1991., taj Sud ocjenjuje da se
prema Zakonu mirovina može preuzeti od 1. siječnja 1992., a da to nadalje
znači da je Zajednica socijalnog osiguranja vojnih osiguranika trebala
obustaviti isplatu mirovine najkasnije do 31. prosinca 1991. godine pa,
s obzirom da je tužitelju mirovina obustavljena 31. listopada 1993., da
nisu ispunjeni uvjeti iz Zakona za preuzimanje mirovine tužitelja.

Tužitelj u dopuštenoj i pravodobnoj ustavnoj tužbi navodi da mu je povrijeđeno
ustavno pravo iz članka 3. Ustava, nepoštivanjem njegovog prava na mirovinu,
koju je prethodno ostvario u bivšoj SFRJ, kao jedinom i osnovnom izvoru
njegove egzistencije, da je doveden u stanje potpune neravnopravnosti,
poglavito u materijalnom i imovinskom segmentu. Također, ukazuje se na
povrede ustavnih prava iz članaka 56., 57. i 58. Ustava jer da mu je uskraćeno
pravo na socijalnu sigurnost i socijalno osiguranje, da je doveden u stanje
nezbrinutog građanina Republike Hrvatske, bez osiguranja prava na potporu
za podmirenje osnovnih životnih potreba, kao i da mu je onemogućeno pravo
na zdravstvenu zaštitu. Konačno, ukazuje se na pogrešnu primjenu materijalnog
prava jer da je Zakon o ostvarivanju prava iz mirovinskog i invalidskog
osiguranja pripadnika bivše JNA stupio na snagu nakon donošenja rješenja
Zavoda za socijalno osiguranje vojnih osiguranika, od 14. ožujka 1993.,
broj: SP-68950, čime da je učinjena povreda vladavine prava uređene i sadržane
u članku 3. Ustava.

Predlaže usvojiti ustavnu tužbu i odluku objaviti u "Narodnim novinama".

Ustavna tužba je osnovana.

Prema odredbi članka 2. Zakona o ostvarivanju prava iz mirovinskog i
invalidskog osiguranja pripadnika bivše JNA, korisnik koji je pravo na
mirovinu i druga novčana primanja (doplatak za pomoć i njegu i novčanu
naknadu za tjelesno oštećenje) ostvario u Zajednici socijalnog osiguranja
vojnih osiguranika prije 8. listopada 1991. i kojemu je ta Zajednica obustavila
isplatu mirovine i drugih novčanih primanja, odredit će se ta prava u visini
utvrđenoj na način propisan u članku 3. tog Zakona, ako ispunjava slijedeće
uvjete:

- da ima prebivalište na teritoriju Republike Hrvatske,

- da je ostvario pravo na mirovinu u Zajednici socijalnog osiguranja
vojnih osiguranika prije 8. listopada 1991.,

- da je Zajednica socijalnog osiguranja vojnih osiguranika obustavila
isplatu mirovine i drugih novčanih primanja,

- da protiv njega nije nadležno tijelo državne vlasti pokrenulo postupak
zbog poduzimanja ili pripremanja kažnjivih djela ili propuštene činidbe
propisane u Glavi XIV., Glavi XV. i Glavi XVIII. Osnovnog krivičnog zakona
Republike Hrvatske ("Narodne novine", br. 31/93 - pročišćeni tekst i 35/93),
Glavi XIX. Krivičnog zakona Republike Hrvatske ("Narodne novine", br. 32/93
- pročišćeni tekst i 38/93) i Zakona o kaznenim djelima podrivačke i terorističke
djelatnosti protiv državnog suvereniteta i teritorijalne cjelovitosti Republike
Hrvatske ("Narodne novine", br. 74/92).

U članku 3. istog Zakona, određeno je da se mirovina iz članka 2. tog
Zakona određuje u visini 63,22% od pripadajuće svote mirovine u mjesecu
prosincu 1991.

U konkretnom slučaju, nije sporno da tužitelj ispunjava sve uvjete iz
navedenog članka 2. Zakona o ostvarivanju prava iz mirovinskog i invalidskog
osiguranja pripadnika bivše JNA, zbog čega su mu osporenom presudom i aktima
koji su joj prethodili povrijeđena ustavna prava iz članka 56. stavka 1.
Ustava Republike Hrvatske i najviša vrednota vladavine prava iz članka
3. Ustava Republike Hrvatske.

Naime, Upravni sud Republike Hrvatske i tijela koja su donijela akte,
koji su prethodili presudi, odlučili su da tužitelju ne pripada pravo na
mirovinu, u smislu odredbe članka 1. Zakona o ostvarivanju prava iz mirovinskog
i invalidskog osiguranja pripadnika bivše JNA jer da je njemu obustavljena
isplata mirovine tek s danom 31. ožujka 1993., a ne prije 31. prosinca
1991., što da bi bio uvjet za preuzimanje njegove mirovine.

Takav uvjet, prema kojem bi mirovina trebala biti preuzeta najkasnije
s 31. prosincem 1991. godine, a ne i nakon tog dana, nije propisan u gore
navedenom članku 2. Zakona o ostvarivanju prava iz mirovinskog i invalidskog
osiguranja pripadnika bivše JNA, ni u ostalim njegovim odredbama, a ne
proizlazi postojanje takvog uvjeta niti iz članka 3. stavka 1. istog Zakona
jer se u njemu samo propisuje način određivanja visine mirovine koja se
preuzima.

Istovremeno, osporenom presudom i rješenjima koja su joj prethodila,
tužitelju nisu povrijeđena ustavna prava iz članka 57. i članka 58. Ustava
Republike Hrvatske jer se tim aktima nije odlučivalo o pravima na koja
se odnose odredbe iz tih članaka.

Stoga je, temeljem odredbe članka 59. i članka 62. stavka 3. Poslovnika
Ustavnog suda Republike Hrvatske ("Narodne novine", br. 29/94), odlučeno
kao u točki 1. izreke ove odluke.

Točka 2. izreke ove odluke temelji se na odredbi članka 20. stavka 1.
Ustavnog zakona o Ustavnom sudu Republike Hrvatske ("Narodne novine", br.
13/91).

Broj: U-III-616/1995
Zagreb, 26. studenoga 1997.

USTAVNI SUD REPUBLIKE HRVATSKE

Predsjednik
**Jadranko Crnić,** v. r.

Odluka, NN 132/1997-1914