## Odluka Ustavnog suda Republike Hrvatske broj: U-IIIA-2046/2009 od 21. svibnja 2009.

### NN 85/2009 (17.7.2009.), Odluka Ustavnog suda Republike Hrvatske broj: U-IIIA-2046/2009 od 21. svibnja 2009.

85 17.07.2009 Odluka Ustavnog suda Republike Hrvatske broj:
U-IIIA-2046/2009 od 21. svibnja 2009.

USTAVNI SUD REPUBLIKE HRVATSKE

2103

Ustavni sud Republike Hrvatske, u Drugom vijeću za odlučivanje o ustavnim tužbama, u sastavu sutkinja Snježana Bagić, predsjednica Vijeća, te suci Slavica Banić, Ivan Matija, Duška Šarin, Miroslav Šeparović i Nevenka Šernhorst, članovi Vijeća, odlučujući o ustavnoj tužbi koju je podnijelo trgovačko društvo S.-T. d.o.o. R., zastupano po punomoćnici K. V., odvjetnici u K., na sjednici održanoj 21. svibnja 2009. godine, jednoglasno je donio

ODLUKU

I. Ustavna tužba se usvaja.

II. Vrhovni sud Republike Hrvatske dužan je donijeti odluku u predmetu koji se vodi pred tim sudom pod poslovnim brojem: Revt-149/08 (predmet Trgovačkog suda u Rijeci broj: P-704/02), u najkraćem mogućem roku, ali ne duljem od šest (6) mjeseci, računajući od prvog idućeg dana nakon objave ove odluke u »Narodnim novinama«.

III. Na temelju članka 63. stavka 3. Ustavnog zakona o Ustavnom sudu Republike Hrvatske (»Narodne novine« broj 99/99., 29/02. i 49/02. – pročišćeni tekst, u daljnjem tekstu: Ustavni zakon), podnositelju ustavne tužbe trgovačkom društvu S.-T. d.o.o. R., određuje se primjerena naknada zbog povrede ustavnog prava iz članka 29. stavka 1. Ustava Republike Hrvatske u iznosu od 20.900,00 kuna.

IV. Naknada iz točke III. izreke ove odluke bit će isplaćena iz državnog proračuna u roku od tri mjeseca od dana podnošenja zahtjeva podnositelja Ministarstvu financija Republike Hrvatske za njezinu isplatu.

V. Ova odluka objavit će se u »Narodnim novinama«.

Obrazloženje

1. Podnositelj je 4. veljače 2008. podnio Vrhovnom sudu Republike Hrvatske zahtjev za zaštitu prava na suđenje u razumnom roku zbog dugotrajnosti postupka koji se u parničnom predmetu radi utvrđenja, vodi u povodu izjavljene revizije pred Vrhovnim sudom Republike Hrvatske pod brojem: Revt-149/08, smatrajući da mu je povrijeđeno ustavno pravo na donošenje sudske odluke u razumnom roku.

Vrhovni sud Republike Hrvatske donio je 22. travnja 2009. rješenje broj: Gzp-183/08-7, kojim se oglasio nenadležnim za postupanje u tom predmetu, te dopisom ustupio spis (nadležnom) Ustavnom sudu Republike Hrvatske, obrazlažući to time što odredbama članka 27. Zakona o sudovima (»Narodne novine« broj 150/05., 16/07., 113/08. u daljnjem tekstu: ZS) nije regulirana situacija u kojoj je zahtjev podnesen kada je do povrede prava na suđenje u razumnom roku došlo tijekom postupka pred Vrhovnim sudom Republike Hrvatske, pa smatra da je bilo potrebno primijeniti odredbu članka 63. stavka 1. Ustavnog zakona. Naime, podnositelj 25. rujna 2008., a tuženik 29. rujna 2008. godine Vrhovnom sudu Republike Hrvatske podnijeli su revizije protiv presude Visokog trgovačkog suda Republike Hrvatske broj: Pž-73/05-4 od 1. travnja 2008., kojom je potvrđena presuda Trgovačkog suda u Rijeci broj: P-704/02-94 od 10. studenog 2004. godine.

Rješenje Vrhovnog suda Republike Hrvatske broj: Gzp-183/08-7 od 22. travnja 2009. godine i preslika spisa Trgovačkog suda u Rijeci broj: P-704/02 zaprimljeni su kod Ustavnog suda Republike Hrvatske 28. travnja 2009. godine.

Podnositeljev zahtjev za zaštitu prava na suđenje u razumnom roku smatra se ustavnom tužbom podnesenom na temelju članka 63. Ustavnog zakona, radi duljine parničnog postupka koji se trenutno vodi u povodu revizije pred Vrhovnim sudom Republike Hrvatske pod brojem: Revt-149/08.

ČINJENICE VAŽNE ZA USTAVNOSUDSKI POSTUPAK

2. Ustavni sud je u postupku pokrenutom ustavnom tužbom, primjenom članka 63. Ustavnog zakona, na temelju navoda ustavne tužbe, te uvida u presliku spisa Trgovačkog suda u Rijeci broj: P-704/02 (raniji broj: P-1771/97) i uvida u spis Vrhovnog suda Republike Hrvatske broj: Gzp-183/08, utvrdio pravno relevantne činjenice za odlučivanje o povredi ustavnog prava podnositelja, zajamčenog člankom 29. stavkom 1. Ustava Republike Hrvatske.

Postupak je pokrenut ovršnim prijedlogom podnositelja na temelju vjerodostojne isprave 7. kolovoza 1997. godine kod Trgovačkog suda u Rijeci.

U razdoblju do 5. studenoga 1997. sud je donio rješenje o ovrsi broj: Ovrv-4336/97 dana 31. listopada 1997. godine. Prigovor protiv rješenja o ovrsi podnesen je 14. studenoga 1997. godine, a rješenje o ovrsi stavljeno je izvan snage rješenjem od 24. studenoga 1997. godine.

U razdoblju nakon 5. studenoga 1997. u postupku su poduzete sljedeće radnje, relevantne za odlučivanje o pravima i obvezama podnositelja:

Postupak je nastavljen, kao povodom prigovora protiv platnog naloga pod brojem: P-1771/97.

Podneskom od 1. prosinca 1997. stavljen je prijedlog za izdavanje prethodne mjere te je Trgovački sud u Rijeci donio rješenje određivanjem prethodne mjere 9. prosinca 1997. godine.

Žalbu protiv rješenja od 9. prosinca 1997. uložio je tuženik 18. prosinca 1997. godine. Spis je povodom žalbe dostavljen na daljnje postupanje Visokom trgovačkom sudu Republike Hrvatske dana 12. siječnja 1998. godine.

Dana 18. veljače 1998. održano je ročište za glavnu raspravu na kojem je donijeto rješenje kojim je odbijen prijedlog tuženika za ukidanje prethodne mjere.

Podneskom od 23. veljače 1998. podnositelj je postupio po raspravnom rješenju suda te je dostavio dokumentaciju.

Visoki trgovački sud Republike Hrvatske svojim rješenjem broj: Pž-49/98-2 od 10. ožujka 1998. preinačio je rješenje Trgovačkog suda u Rijeci broj: P-1771/97-8 od 9. prosinca 1997. te je odbio prijedlog za izdavanje prethodne mjere.

Ročište za glavnu raspravu održano je dana 24. ožujka 1998. te je obustavljen rad na predmetu zbog zahtjeva tuženika za izuzeće suca.

Podneskom predanim na ročištu dana 24. ožujka 1998. tuženik je tražio izuzeće prvostupanjskog suca. Rješenjem predsjednika suda pod brojem: 23-Su-87/98 od 7. travnja 1998. zahtjev za izuzeće suca je odbijen.

Rješenjem od 23. listopada 1998. zakazano je ročište za glavnu raspravu za dan 13. siječnja 1999. godine.

Dana 2. studenoga 1998. godine podnositelj je ponovo tražio da se izda privremena mjera.

Sud je izdao privremenu mjeru dana 3. studenoga 1998. godine.

Žalbu je uložio tuženik (protivnik osiguranja) dana 11. studenoga 1998. godine.

Spis je otpremljen dana 18. studenog 1998. na Visoki trgovački sud Republike Hrvatske na odlučivanje po žalbi.

Podneskom od 18. studenog 1998. podnositelj je odgovorio na žalbu protivnika osiguranja.

Podneskom dostavljenim faksom 12. siječnja 1999. na Trgovački sud u Rijeci, punomoćnica tuženika tražila je odgodu ročišta zakazanog za dan 13. siječnja 1999. godine.

Ročište za glavnu raspravu održano je dana 13. siječnja 1999. na kojem je rješenjem određeno izvođenje dokaza saslušanjem više svjedoka.

Podneskom od 8. veljače 1999. godine podnositelj je ponovo stavio zahtjev za izdavanje privremene mjere.

Podneskom od 8. ožujka 1999. tuženik se protivio zahtjevu za izdavanje privremene mjere.

Ročište za glavnu raspravu održano je dana 30. ožujka 1999. na kojem je proveden dokaz saslušanjem svjedoka. Glavna rasprava je zaključena i sud je donio presudu.

Rješenje o privremenoj mjeri Trgovačkog suda u Rijeci broj: P-1771/97-24 od 3. studenog 1998. ukinuto je rješenjem Visokog trgovačkog suda Republike Hrvatske broj: Pž-4110/98-2 od 9. ožujka 1998. godine. Navedeno rješenje dostavljeno je prvostupanjskom sudu 9. travnja 1999. godine.

Trgovački sud u Rijeci 30. ožujka 1999. pod brojem: P-1771/97-35 donio je presudu kojom je usvojio tužbeni zahtjev podnositelja (točka I izreke presude), odbio je tužbeni zahtjev podnositelja u dijelu koji se odnosi na dio kamata (točka II. izreke presude), naložio je tuženiku naknaditi troškove postupka (točka III. izreke presude) i donio je rješenje o privremenoj mjeri (točka I rješenja).

Tuženik je 12. travnja 1999. uložio žalbu protiv presude i rješenja Trgovačkog suda u Rijeci broj: P-1771/97-35 od 30. ožujka 1999. godine.

Podneskom od 23. travnja 1999. podnositelj je odgovorio na žalbu.

Spis je povodom žalbe dana 30. travnja 1999. otpremljen Visokom trgovačkom sudu Republike Hrvatske na daljnje postupanje. Visoki trgovački sud Republike Hrvatske navedeni spis je zaprimio dana 7. svibnja 1999. godine.

Visoki trgovački sud Republike Hrvatske donio je presudu i rješenje broj: Pž-2163/99-2 od 1. veljače 2000. godine. Presudom je odbio žalbu tuženika i potvrdio prvostupanjsku presudu, a rješenjem je ukinuo rješenje o privremenoj mjeri te je naložio tuženiku naknaditi podnositelju daljnji parnični trošak.

Podneskom od 6. ožujka 2000. podnositelj je predložio određivanje privremene i prethodne mjere.

Podnositelj je Trgovačkom sudu u Rijeci podnio prijedlog za ovrhu temeljem ovršne isprave. Trgovački sud u Rijeci donio je rješenje broj: Ovr-431/2000 od 6. travnja 2000. kojim je odredio predloženu ovrhu na nekretninama ovršenika (Državno odvjetništvo je podneskom od 23. svibnja 2000., zaprimljenim kod Trgovačkog suda u Rijeci 5. lipnja 2000., zahtijevalo odgodu odnosno prekid postupka ovrhe do donošenja odluke Vrhovnog suda Republike Hrvatske u povodu zahtjeva za zaštitu zakonitosti).

Prvostupanjski sud donio je rješenje broj: P-1771/97-49 od 25. travnja 2000. kojim je odbacio prijedlog za izdavanje privremene mjere i odbio je prijedlog za izdavanje prethodne mjere.

Podnositelj je podnio žalbu na predmetno rješenje dana 5. svibnja 2000. godine. Spis je otpremljen na daljnje postupanje Visokom trgovačkom sudu Republike Hrvatske.

Podneskom od 11. svibnja 2000. Državno odvjetništvo Republike Hrvatske zatražilo je spis broj: P-1771/97 na uvid. Uz popratni dopis, spis je 12. svibnja 2000. dostavljen Državnom odvjetništvu na uvid.

Tuženik je dana 24. svibnja 2000. izjavio reviziju protiv presude Visokog trgovačkog suda Republike Hrvatske broj: Pž-2163/99 od 1. veljače 2000. godine.

Dana 5. lipnja 2000. Državno odvjetništvo Republike Hrvatske podiglo je zahtjev za zaštitu zakonitosti protiv presude Visokog trgovačkog suda Republike Hrvatske broj: Pž-2163/99 od 1. veljače 2000. godine.

Podneskom od 13. srpnja 2000. podnositelj je odgovorio na zahtjev za zaštitu zakonitosti.

Rješenjima broj: P-1771/97-60 i P-1771/97-61 od 18. srpnja 2000. Trgovački sud u Rijeci dostavio je reviziju tuženika podnositelju i Državnom odvjetništvu.

Podnositelj je podneskom od 18. kolovoza 2000. odgovorio na reviziju tuženika.

Visoki trgovački sud Republike Hrvatske povodom žalbe podnositelja odbio je istu rješenjem broj: Pž-4787/00-2 od 18. listopada 2000. godine i potvrdio je rješenje Trgovačkog suda u Rijeci broj: P-1771/97-49 od 25. travnja 2000. godine kojim je odbačena privremena i odbijena prethodna mjera. Odluka Visokog trgovačkog suda Republike Hrvatske dostavljena je Trgovačkom sudu u Rijeci dana 29. studenog 2000. godine.

Vrhovni sud Republike Hrvatske rješenjem broj: Rev-263/00-2 i Gzz-112/00-2 od 30. listopada 2001. odbacio je reviziju i prihvatio zahtjev za zaštitu zakonitosti te ukinuo presudu Visokog trgovačkog suda Republike Hrvatske broj: Pž-2163/99 od 1. veljače 2000. i presudu Trgovačkog suda u Rijeci broj: P-1771/97 od 30. ožujka 1999. godine te je predmet vratio sudu prvog stupnja na ponovno suđenje. Rješenje i spis zaprimljeni su kod Trgovačkog suda u Rijeci dana 20. veljače 2002. godine.

Predmet je dobio novi broj kod Trgovačkog suda u Rijeci broj: P-704/02.

Podneskom od 15. ožujka 2002. podnositelj je ponovo stavio prijedlog za izdavanje prethodne mjere.

Podneskom od 29. ožujka 2002. tuženik se kao protivnik osiguranja očitovao na prijedlog podnositelja.

Podnositelj je dana 3. travnja 2002. dostavio u spis podnesak kojim se očitovao na raniji podnesak tuženika kao protivnika osiguranja.

Prvostupanjski sud je rješenjem broj: P-704/02-72 od 5. travnja 2002. odredio osiguranje prethodnom mjerom.

Na navedeno rješenje žalbu je uložio tuženik odnosno protivnik osiguranja te istovremeno je predložio ukinuti prethodnu mjeru.

Podnositelj je podneskom od 2. svibnja 2002. odgovorio na žalbu tuženika odnosno protivnika osiguranja.

Tuženik odnosno protivnik osiguranja je 14. svibnja 2002. dostavio u spis podnesak kojim je tražio ukidanje privremene mjere.

Dana 21. svibnja 2002. održano je ročište za glavnu raspravu na kojem je podnositelj priložio podnesak kojim predlaže izvođenje dokaza saslušanjem svjedoka. Sud je u tom smislu donio rješenje.

Podnositelj je dostavio u spis podnesak dana 24. svibnja 2002. godine.

Podneskom od 7. lipnja 2002. tuženik odnosno protivnik osiguranja se očitovao na raniji podnesak podnositelja.

Rješenjem broj: P-704/02-80 od 12. lipnja 2002. Trgovački sud u Rijeci odbio je prijedlog tuženika odnosno protivnika osiguranja od 14. svibnja 2002. kojim je traženo ukinuti privremenu mjeru.

Tuženik odnosno protivnik osiguranja dostavio je dana 21. lipnja 2002. u spis podnesak.

Dana 4. srpnja 2002. Trgovački sud u Rijeci dostavio je na daljnje postupanje Visokom trgovačkom sudu Republike Hrvatske žalbu tuženika odnosno protivnika osiguranja izjavljenu protiv rješenja Trgovačkog suda u Rijeci broj: P-704/02-72 od 5. travnja 2002. godine.

Visoki trgovački sud Republike Hrvatske rješenjem broj: Pž-4156/02-2 od 1. travnja 2003. odbio je žalbu protivnika osiguranja i potvrdio rješenje Trgovačkog suda u Rijeci broj: P-704/02-72 od 5. travnja 2002. godine. Rješenje zajedno sa spisom zaprimljeni su kod Trgovačkog suda u Rijeci dana 14. svibnja 2003. godine.

Ročišta za glavnu raspravu održana su dana 28. kolovoza 2003. i 12. studenoga 2003. godine. Na ovom posljednjem proveden je dokaz saslušanjem svjedoka.

Trgovački sud u Rijeci zamolnicom od 7. siječnja 2004. zatražio je od Općinskog suda u Zagrebu saslušanje nekoliko svjedoka.

Općinski sud u Zagrebu dana 31. ožujka 2004. dostavio je zapisnik sa ročišta održanog 11. veljače 2004. uz popratni dopis.

Podnositelj se podneskom od 7. lipnja 2004. očitovao na iskaze i dosadašnji tijek postupka.

Ročište za glavnu raspravu održano je 16. lipnja 2004. na kojem je podnositelj djelomično povukao tužbu na dio tužbenog zahtjeva.

Ročište za glavnu raspravu održano je 26. listopada 2004. godine kada je rasprava zaključena. Ročište za objavu održano je 10. studenoga 2004. godine.

Trgovački sud u Rijeci dana 10. studenog 2004. donio je presudu broj: P-704/02-94 kojim je djelomično usvojen a djelomično odbijen tužbeni zahtjev podnositelja.

Žalbu na navedenu presudu uložili su i tuženik, 2. prosinca 2004., i podnositelj, 6. prosinca 2004. godine. Podnositelj se podneskom od 10. prosinca 2004. očitovao na žalbu tuženika.

Povodom žalbi Visoki trgovački sud Republike Hrvatske donio je presudu broj: Pž-73/2005-4 od 1. travnja 2008. kojom je odbio žalbe podnositelja i tuženika i potvrdio presudu Trgovačkog suda u Rijeci broj: P-704/02-94 od 10. studenog 2004. godine.

Na navedenu presudu reviziju su izjavili i podnositelj, 25. rujna 2008., i tuženik, 29. rujna 2008. godine. Predmet se povodom izjavljenih revizija vodi pred Vrhovnim sudom Republike Hrvatske pod brojem: Revt-149/08.

PRAVO VAŽNO ZA USTAVNOSUDSKI POSTUPAK

3. Mjerodavno pravo sadržano je u odredbi članka 29. stavka 1. Ustava i odredbama članka 63. Ustavnog zakona.

Ustavna tužba je osnovana.

4. Svoju odluku Ustavni sud obrazlaže sljedećim utvrđenjima:

4.1. DULJINA SUDSKOG POSTUPKA

Ovršni prijedlog, kojim je iniciran postupak, podnijet je 7. kolovoza 1997. Trgovačkom sudu u Rijeci.

Duljina postupka uzima se u obzir od 5. studenoga 1997. godine kad je Zakonom o potvrđivanju stupila na snagu, u odnosu na Republiku Hrvatsku, Konvencija za zaštitu ljudskih prava i temeljnih sloboda i Protokoli broj 1, 4, 6, 7 i 11 uz Konvenciju za zaštitu ljudskih prava i temeljnih sloboda (»Narodne novine – Međunarodni ugovori« broj 18/97., 6/99. – pročišćeni tekst i 8/99. – ispravak; u daljnjem tekstu: Konvencija). Protokol broj 12 na snazi je u odnosu na Republiku Hrvatsku od 1. travnja 2005. (Zakon o potvrđivanju Protokola broj 12 uz Konvenciju za zaštitu ljudskih prava i temeljnih sloboda, »Narodne novine – Međunarodni ugovori« broj 14/02. i Objava o stupanju na snagu Protokola broj 12 uz Konvenciju za zaštitu ljudskih prava i temeljnih sloboda, »Narodne novine – Međunarodni ugovori« broj 9/05.), a Protokol broj 13 od 1. srpnja 2003. (Zakon o potvrđivanju Protokola broj 13 uz Konvenciju za zaštitu ljudskih prava i temeljnih sloboda, o ukidanju smrtne kazne u svim okolnostima, »Narodne novine – Međunarodni ugovori« broj 14/02. i Objava o stupanju na snagu Protokola broj 13 uz Konvenciju za zaštitu ljudskih prava i temeljnih sloboda, »Narodne novine – Međunarodni ugovori« broj 13/03.).

U članku 6. stavku 1. Konvencije jamči se svakome pravo da radi utvrđivanja njegovih prava i obveza građanske naravi ili u slučaju podizanja optužnice za kazneno djelo protiv njega zakonom ustanovljeni neovisni i nepristrani sud u razumnom roku ispita njegov slučaj.

Ustavna tužba podnijeta je 4. veljače 2008. (dan podnošenja zahtjeva za zaštitu prava na suđenje u razumnom roku) a do tog dana postupak nije okončan.

U trenutku podnošenja ustavne tužbe postupak se u povodu izjavljenih revizija vodi pred Vrhovnim sudom Republike Hrvatske pod brojem: Revt-149/08.

Slijedom navedenog, Ustavni sud utvrđuje da se postupak od trenutka pokretanja postupka do donošenja odluke Ustavnog suda vodio ukupno jedanaest (11) godina, devet (9) mjeseci i četrnaest (14) dana, a od stupanja Konvencije na snagu do donošenja ove ustavnosudske odluke postupak je trajao jedanaest (11) godina, šest (6) mjeseci i šesnaest (16) dana.

4.2. POSTUPANJE NADLEŽNOG SUDA

Postupak se u pravno relevantnom razdoblju vodio pred sudom prvog i drugog stupnja te pred Vrhovnim sudom Republike Hrvatske.

Postupak se u razmatranom, pravno relevantnom razdoblju vodio pred Trgovačkim sudom u Rijeci koji je održao više ročišta za glavnu raspravu na kojima je, među ostalim, proveden dokaz saslušanjem više svjedoka i donesena su brojna rješenja u pogledu prijedloga stranaka.

Prvostupanjski sud je 30. ožujka 1999. donio presudu i rješenje broj: P-1771/97-35 kojom je djelomično usvojio a djelomično odbio tužbeni zahtjev podnositelja.

Spis je u povodu žalbe tuženika od 12. travnja 1999. dostavljen Visokom trgovačkom sudu Republike Hrvatske na odlučivanje koji je nakon manje od deset (10) mjeseci presudom i rješenjem broj: Pž-2163/99-2 od 1. veljače 2000. odbio žalbu tuženika te potvrdio prvostupanjsku presudu. Rješenjem je ukinuo rješenje prvostupanjskog suda o privremenoj mjeri.

Spis se u povodu revizije tuženika i zahtjeva za zaštitu zakonitosti Državnog odvjetništva Republike Hrvatske vodio pred Vrhovnim sudom Republike Hrvatske koji je nakon godinu dana donio rješenje broj: Rev-263/00-2 i Gzz-112/00-2 od 30. listopada 2001. kojim je odbacio reviziju i prihvatio zahtjev za zaštitu zakonitosti te ukinuo prvostupanjsku i drugostupanjsku odluku te predmet vratio sudu prvog stupnja na ponovno odlučivanje.

U daljnjem postupku Trgovački sud u Rijeci održao je niz ročišta, donio je niz rješenja u svezi prijedloga stranaka o određivanju privremene mjere. Dana 10. studenog 2004. donio je presudu broj: P-704/02-94 kojom je djelomično usvojio a djelomično odbio tužbeni zahtjev podnositelja.

Visoki trgovački sud Republike Hrvatske povodom žalbi stranaka, nakon tri i pol godine, donio je presudu broj: Pž-73/05-4 od 1. travnja 2008. godine.

Povodom revizija stranaka spis je dostavljen na daljnje postupanje Vrhovnom sudu Republike Hrvatske gdje se vodi pod brojem: Revt-149/08 koji nije riješen.

4.3. PONAŠANJE PODNOSITELJA USTAVNE TUŽBE
(TUŽITELJ U PARNIČNOM POSTUPKU)

Podnositelj ustavne tužbe, kao tužitelj (ovrhovoditelj, predlagatelj osiguranja) u sudskom postupku, prema utvrđenju Ustavnog suda, nije pridonio trajanju sudskog postupka.

4.4. SLOŽENOST SUDSKOG PREDMETA

Iz dosadašnjeg tijeka postupka proizlazi da se u konkretnom slučaju radi o složenijem predmetu, međutim, navedena okolnost ne može biti opravdanje za trajanje postupka radi utvrđenja i isplate u razdoblju više od jedanaest (11) godina.

OCJENA USTAVNOG SUDA

5. Ustavni sud utvrđuje da se postupak u pravno relevantnom razdoblju vodio u trajanju više od jedanaest godina te je još uvijek u tijeku. Tijekom tog razdoblja donesene su dvije prvostupanjske, dvije drugostupanjske meritorne odluke te odluka Vrhovnog suda u povodu izjavljene revizije i zahtjeva za zaštitu zakonitosti. I prvostupanjski i drugostupanjski sud donijeli su niz rješenja vezanih za određivanje privremene odnosno prethodne mjere.

Ocjena je Ustavnog suda da su i prvostupanjski i drugostupanjski sud postupali nedovoljno učinkovito u ovom predmetu, što je u konačnici dovelo do ukupnog trajanja postupka preko jedanaest godina.

Slijedom navedenog, a imajući u vidu značaj postupka za podnositelja, te ukupnu duljinu postupka, neučinkovito postupanje redovnih sudova kao i posebno okolnost da je postupak još uvijek u tijeku, Ustavni sud ocjenjuje da je povrijeđeno pravo podnositelja da neovisni i nepristrani sud u razumnom roku odluči o njegovim pravima i obvezama, koje je zajamčeno člankom 29. stavkom 1. Ustava.

Stoga je, u smislu odredbe članka 63. stavka 2. Ustavnog zakona, donijeta odluka kao pod točkama I. i II. izreke ove odluke.

6. Visinu naknade, zbog povrede ustavnog prava na donošenje odluke u razumnom roku, Ustavni sud utvrđuje uzimajući u obzir okolnosti svakog pojedinog predmeta, uz istodobno uvažavanje ukupnih gospodarskih i socijalnih prilika u Republici Hrvatskoj.

Sukladno odredbi članka 63. stavka 3. Ustavnog zakona, odlučeno je kao u točkama III. i IV. izreke ove odluke.

7. Odluka o objavi (točka V. izreke) temelji se na odredbama članka 29. Ustavnog zakona.

8. Predsjednik Vrhovnog suda Republike Hrvatske dužan je dostaviti Ustavnom sudu pisanu obavijest o datumima donošenja i otpreme odluke u roku osam (8) dana od dana njene otpreme, a najkasnije osam (8) dana od isteka roka određenog u točki II. izreke ove odluke. Ovaj nalog temelji se na članku 31. stavcima 4. i 5. Ustavnog zakona.

Broj: U-IIIA-2046/2009

Zagreb, 21. svibnja 2009.

USTAVNI SUD REPUBLIKE HRVATSKE

Predsjednica Vijeća
Snježana Bagić, v.r.

Odluka, NN 85/2009-2103