## Rješenje Ustavnog suda Republike Hrvatske broj: U-IIIA-1198/2003 od 17. listopada 2003.

### NN 179/2003 (12.11.2003.), Rješenje Ustavnog suda Republike Hrvatske broj: U-IIIA-1198/2003 od 17. listopada 2003.

# USTAVNI SUD REPUBLIKE HRVATSKE

2640

Ustavni
sud Republike Hrvatske, u Vijeću trojice za odlu­čivanje o ustavnim tužbama, u
sastavu sudac Milan Vuković, pred­sjednik Vijeća, te suci Ivan Matija i Jasna
Omejec, članovi Vijeća, u rješavajući o ustavnoj tužbi Đ. i Lj. B. iz V. D.,
sada privremeno iz S. M., S. i C. G., na sjednici održanoj dana 17. listopada
2003. godine, jednoglasno je donio

## RJEŠENJE

I.
Ustavna tužba se odbacuje.

II. Ovo
rješenje objavit će se u »Narodnim novinama«.

```
Obrazloženje
```

1. Ustavna tužba podnesena je temeljem članka 60. u
vezi s člankom 59. stavcima 1. i 4. Ustavnog zakona o Ustavnom sudu Republike
Hrvatske (»Narodne novine«, broj 99/99), zbog povrede ustavnog prava zajamčenog
odredbom članka 26. Ustava Republike Hrvatske, a podredno i zbog povrede
ustavnog prava zajamčenog odredbom članka 34. stavka 1. Ustava Republike
Hrvatske. U ustavnoj tužbi ističu se i povrede konvencijskog prava zajamčenog
odredbama članaka 6. i 13. Konvencije za zaštitu ljudskih prava i temeljnih
sloboda (»Narodne novine« – Među­narodni ugovori, broj 6/99 – pročišćeni tekst
i 8/99 – ispravak, u daljnjem tekstu: Europska konvencija), a podredno i člancima
8. i 14. Europske konvencije, te članka 1. Protokola I. uz Europsku konvenciju.

Ustavnim zakonom o izmjenama i dopunama Ustavnog
zakona o Ustavnom sudu Republike Hrvatske (»Narodne novine«, broj 29/02, 49/02
– pročišćeni tekst, u daljnjem tekstu: Us­tav­ni zakon) izmijenjene su i
dopunjene odredbe Ustavnog zakona na koje se u ustavnoj tužbi pozivaju
podnositelji, te su one sadržane u članku 64. u vezi s člankom 62. stavkom 1. i
člankom 63. Ustavnog zakona koji je na snazi.

2. U ustavnoj tužbi podnositelji ističu da su im
ustavna i konvencijska prava povrijeđena člancima 1. i 2. Zakona o izmje­nama
Zakona o obveznim odnosima (»Narodne novine«, broj 7 od 17. siječnja 1996.
godine) i člankom 1. Zakona o dopunama Zakona o obveznim odnosima (»Narodne
novine«, broj 112 od 22. listopada 1999. godine).

Podnositelji smatraju da im je navedenim zakonskim
propisima uskraćeno pravo na vođenje sudskog postupka radi naknade štete koju
su pretrpili uništenjem obiteljske kuće i otuđenjem pokretne imovine »pošto je
zakonski osnov koji im je za to davao pravo ukinut, a u roku koji je regulirao članak
2. stavak 2. Zakona o izmjenama Zakona o obveznim odnosima i članak 2. Zakona o
dopunama Zakona o obveznim odnosima i u kojem je trebao biti donijet poseban
zakonski akt koji bi regulirao ovu materiju nije donijet«.

U
ustavnoj tužbi podnositelji Ustavnom sudu postavljaju i »zahtjev za
kompenzaciju« radi naknade materijalne i nematerijalne štete i radi »zakonskog
uskraćivanja prava da vode postupak za naknadu te štete«.

*Ne
postoje pretpostavke za pokretanje ustavnosudskog postupka.*

3.
Odredbom članka 62. Ustavnog zakona propisano je da svatko može podnijeti Ustavnom
sudu ustavnu tužbu ako smatra da mu je pojedinačnim aktom tijela državne
vlasti, tijela jedinice lokalne i područne (regionalne) samouprave ili pravne
osobe s javnim ovlastima, kojim je odlučeno o njegovim pravima i obvezama,
povrijeđeno ljudsko pravo ili temeljna sloboda zajamčena Ustavom. Ako je zbog
povrede ustavnih prava dopušten drugi pravni put, ustavna tužba može se
podnijeti tek nakon što je taj pravni put iscrpljen, a u stvarima u kojima je
dopušten upravni spor, odnosno revizija u parničnom ili izvanparničnom
postupku, pravni put je iscrpljen nakon što je odlučeno i o tim pravnim sred­stvima.

Odredbom
članka 63. stavka 1. Ustavnog zakona propisano je da će Ustavni sud pokrenuti
postupak po ustavnoj tužbi i prije no što je iscrpljen pravni put, u slučaju
kad o pravima i obvezama stranke nije u razumnom roku odlučio sud ili u slučaju
kad se osporenim pojedinačnim aktom grubo vrijeđaju ustavna prava, a potpuno je
razvidno da bi nepokretanjem ustavnosudskog postupka za podnositelja ustavne tužbe
mogle nastati teške i nepopravljive posljedice.

4. Iz
navoda ustavne tužbe razvidno je da podnositelji uopće nisu pokrenuli postupak
za ostvarenje svojih prava pred nadležnim sudom, a mjerodavne odredbe Zakona o
obveznim odnosima na koje upućuju podnositelji odnose se samo na pravne
situacije u kojima je postupak pred nadležnim sudom već prethodno pokrenut.
Stoga te odredbe u konkretnom slučaju nisu primjenjive na pravnu situaciju
podnositelja.

5. Ustavna tužba može se podnijeti samo u pravnoj
situaciji kad postoji pojedinačni akt nadležnog tijela protiv kojega su is­crpljena
sva sredstva pravne zaštite, a podnositelj smatra da mu je tim pojedinačnim
aktom povrijeđeno neko ustavno pravo. Iznimno, ustavna tužba može se podnijeti
i prije no što je podnositelj iskoristio sva dopuštena sredstva pravne zaštite
(to jest, prije no što je iscrpio pravni put) ako su ispunjene pretpostavke
propisane člankom 63. stavkom 1. Ustavnog zakona. Primjena odredbe članka 63.
stavka 1. Ustavnog zakona pretpostavlja, međutim, da je podnositelj prethodno
već pokrenuo odgovarajući pravni postupak radi donošenja pojedinačnog akta
nadležnog tijela kojim će se odlučiti o njegovim pravima i obvezama u
konkretnoj pravnoj stvari.

Budući
da podnositelji uopće nisu pokrenuli nikakav sudski postupak u kojem bi se
trebalo odlučiti o njihovim pravima i obvezama, u konkretnom slučaju ne postoje
pretpostavke za pokretanje postupka pred Ustavnim sudom Republike Hrvatske u
smislu odredbi članaka 62. i 63. Ustavnog zakona.

6.
Slijedom navedenoga, na temelju odredbe članka 32. Us­tav­nog zakona, riješeno
je kao u izreci.

7. Rješenje
o objavi temelji se na odredbi članka 29. Ustavnog zakona.

Broj:
U-IIIA-1198/2003
Zagreb, 17. listopada 2003.

USTAVNI SUD REPUBLIKE HRVATSKE

Predsjednik Vijeća
**Milan Vuković,** v. r.

Rješenje, NN 179/2003-2640