## Odluka Ustavnog suda Republike Hrvatske broj:U-IIIA-4487/2004 od 8. ožujka 2006.

### NN 31/2006 (20.3.2006.), Odluka Ustavnog suda Republike Hrvatske broj:U-IIIA-4487/2004 od 8. ožujka 2006.

# USTAVNI SUD REPUBLIKE HRVATSKE

**801**

Ustavni sud Republike Hrvatske, u Drugom vijeću
za odlučivanje o ustavnim tužbama, u sastavu sutkinja Jasna Omejec,
predsjednica Vijeća, te suci Mario Kos, Ivan Mrkonjić,
Emilija Rajić, Nevenka Šernhorst i Vice Vukojević, članovi Vijeća, u postupku koji je ustavnom
tužbom pokrenuo V. K. iz Z., na sjednici održanoj 8. ožujka 2006. godine,
jednoglasno je donio

## ODLUKU

I. Ustavna tužba se usvaja.

II. Općinski sud u Zagrebu dužan je donijeti
odluku u predmetu koji se vodi pred tim sudom pod poslovnim brojem: P-806/06
(ranije: P-4907/94), u najkraćem mogućem roku, ali ne duljem od deset (10)
mjeseci, računajući od prvoga idućeg dana nakon objave ove odluke u »Narodnim
novinama«.

III. Na temelju članka 63. stavka 3. Ustavnog
zakona o Ustavnom sudu Republike Hrvatske (»Narodne novine« broj 99/99., 29/02.
i 49/02. – pročišćeni tekst), podnositelju ustavne tužbe V. K. iz Z. određuje
se primjerena naknada zbog povrede ustavnog prava iz članka 29. stavka 1.
Ustava Republike Hrvatske (»Narodne novine« broj 41/01. – pročišćeni tekst) u
iznosu od 9.100,00 kn.

IV. Naknada iz točke III. izreke ove odluke bit
će isplaćena iz državnog proračuna u roku od tri mjeseca od dana podnošenja
zahtjeva podnositelja Ministarstvu financija Republike Hrvatske za njezinu
isplatu.

V. Ova odluka objavit će se u »Narodnim
novinama«.

```
Obrazloženje
```

```

```

1. Podnositelj je, na temelju članka 63.
Ustavnog zakona o Ustavnom sudu Republike Hrvatske (»Narodne novine« broj 99/99.,
29/02. i 49/02. – pročišćeni tekst; u daljnjem tekstu: Ustavni zakon), podnio
22. studenoga 2004. godine ustavnu tužbu radi duljine parničnog postupka koji
se vodi pred Općinskim sudom u Zagrebu pod brojem: P-806/06 (ranije broj:
P-4907/94), smatrajući da mu je povrijeđeno ustavno pravo na donošenje sudske
odluke u razumnom roku.

ČINJENICE VAŽNE ZA
USTAVNOSUDSKI POSTUPAK

2. Ustavni sud je u postupku pokrenutom ustavnom
tužbom primjenom članka 63. Ustavnog zakona, na temelju navoda ustavne tužbe,
očitovanja Općinskog suda u Zagrebu, te uvida u presliku spisa Općinskog suda u
Zagrebu broj: P-806/06 (ranije: P-4907/94), utvrdio pravno relevantne činjenice
za odlučivanje o povredi ustavnog prava podnositelja, zajamčenog člankom 29.
stavkom 1. Ustava.

Podnositelj je 27. rujna 1993. godine podnio
tužbu Okružnom privrednom sudu u Zagrebu (sada: Trgovački sud u Zagrebu) protiv
tuženika, B. G. i V. B., radi isplate.

Do 5. studenoga 1997. godine održana su ročišta
21. listopada 1993., te 16. studenoga 1993. godine kada je sud raspravnim
rješenjem odbio prigovor stvarne nenadležnosti koji su istaknuli tuženici.
Povodom žalbe tuženika Visoki trgovački sud Republike Hrvatske je rješenjem
broj: I Pž-3192/93 od 1. lipnja 1994. godine ukinuo
rješenje Okružnog privrednog suda u Zagrebu i predmet ustupio 8. srpnja 1994.
godine na rješavanje Općinskom sudu u Zagrebu kao stvarno i mjesno nadležnom
sudu. Nakon toga, ročišta su održana 1. travnja 1996., 17. rujna 1996. i 14.
travnja 1997. godine.

Nakon 5. studenoga 1997. godine, održana su
ročišta 14. svibnja 1998., 20. listopada 1998., 16. veljače 1999., te 17.
lipnja 1999. godine kada je zaključena glavna rasprava. Donesena je presuda
kojom je usvojen tužbeni zahtjev, dok je u neznatnom dijelu odbijen zahtjev za
isplatu kamata.

Tuženici su 21. srpnja 1999. godine izjavili
žalbu protiv dosuđujućeg dijela presude.

Spis je otpremljen 30. rujna 1999. godine
Županijskom sudu u Zagrebu, koji je rješenjem broj: Gž-9979/99
od 20. veljače 2001. godine ukinuo presudu u pobijanom dijelu i predmet vratio
5. travnja 2001. godine Općinskom sudu u Zagrebu na ponovno odlučivanje.

Podneskom od 13. lipnja 2001. godine podnositelj
je predložio zakazivanje ročišta i donošenje presude.

Sud je rješenjem od 13. srpnja 2001. godine pozvao
podnositelja da se u roku od 30 dana očituje na istaknuti prigovor zastare.

Podneskom od 24. srpnja 2001. godine podnositelj
je udovoljio traženju suda.

Podnescima od 26. rujna 2001. i 15. siječnja
2002. godine podnositelj je zamolio sud da nastavi postupak i zakaže ročište.

Ročište zakazano za 13. studenoga 2003. godine
odgođeno je zbog bolesti suca.

Nakon toga, održana su ročišta 1. listopada
2004., te 15. ožujka 2005. godine kada je zaključena glavna rasprava. Donesena
je presuda kojom je usvojen tužbeni zahtjev, dok je u neznatnom dijelu odbijen
zahtjev za isplatu kamata.

Tuženici su 28. lipnja 2005. godine izjavili
žalbu protiv dosuđujućeg dijela presude.

Spis je otpremljen 10. listopada 2005. godine
Županijskom sudu u Zagrebu, koji je rješenjem broj: Gž-4040/05
od 29. studenoga 2005. godine ukinuo presudu u pobijanom dijelu i predmet
vratio 5. siječnja 2006. godine Općinskom sudu u Zagrebu na ponovno suđenje.

U tijeku je otprema drugostupanjskog rješenja
strankama.

PRAVO VAŽNO ZA
USTAVNOSUDSKI POSTUPAK

3. Mjerodavno pravo sadržano je u odredbi članka
29. stavka 1. Ustava Republike Hrvatske i odredbama članka 63. Ustavnog zakona.

*Ustavna
tužba je osnovana.*

4. Svoju odluku Ustavni sud obrazlaže sljedećim
utvrđenjima:

4.1. DULJINA SUDSKOG
POSTUPKA

Tužba je Općinskom sudu u Zagrebu podnijeta 27.
rujna 1993. godine.

Međutim, duljina postupka uzima se u razmatranje
od 5. studenoga 1997. godine kad je stupio na snagu Zakon o potvrđivanju
Konvencije za zaštitu ljudskih prava i temeljnih sloboda i Protokola broj: 1,
4, 6, 7 i 11 uz Konvenciju za zaštitu ljudskih prava i temeljnih sloboda
(»Narodne novine – Međunarodni ugovori« broj 18/97., 6/99. – pročišćeni tekst,
8/99. – ispravak i 14/02.; u daljnjem tekstu: Zakon o potvrđivanju Konvencije),
koja Konvencija u članku 6. stavku 1. jamči, između ostalog, i pravo na suđenje
u razumnom roku.

Ustavna tužba podnijeta je 22. studenoga 2004.
godine, a do tog dana postupak nije pravomoćno okončan pa Ustavni sud utvrđuje
da je do dana podnošenja ustavne tužbe postupak trajao ukupno jedanaest (11)
godina, jedan (1) mjesec i dvadeset šest (26) dana, a nakon stupanja na snagu
Zakona o potvrđivanju Konvencije pa do dana podnošenja ustavne tužbe postupak
je trajao sedam (7) godina i sedamnaest (17) dana.

4.2. POSTUPANJE NADLEŽNOG
SUDA

Postupak se u pravno relevantnom razdoblju prvo
vodio pred Općinskim sudom u Zagrebu koji je donio presudu nakon jedne godine,
sedam mjeseci i dvanaest dana.

Županijski sud u Zagrebu donio je odluku o žalbi
nakon jedne godine, četiri mjeseca i dvadeset jedan dan.

Od 5. travnja 2001. godine postupak se ponovno
vodio pred Općinskim sudom u Zagrebu koji je prvo ročište održao 1. listopada
2004. godine tj. nakon tri godine, pet mjeseci i
dvadeset šest dana, a presudu je donio nakon tri godine, jedanaest mjeseci i
deset dana.

Županijski sud je donio odluku o žalbi nakon
jedan mjesec i devetnaest dana.

Od 5. siječnja 2006. godine postupak se ponovno
vodi pred Općinskim sudom u Zagrebu.

Slijedom iznijetoga, Općinski sud u Zagrebu je,
u pravno relevantnom razdoblju, od radnji koje su relevantne za meritorno
odlučivanje o pravima i obvezama stranaka u postupku, u dva navrata donio
presudu. Međutim, ta okolnost nije od značaja iz razloga jer tim presudama
postupak nije pravomoćno okončan, to jest, o pravima i obvezama podnositelja
nije pravomoćno odlučeno. Naime, obje presude su ukinute pa se postupak i
nadalje vodi pred prvostupanjskim sudom.

4.3. PONAŠANJE
PODNOSITELJA USTAVNE TUŽBE(TUŽITELJA U PARNIČNOM POSTUPKU)

Podnositelj ustavne tužbe, kao tužitelj u
parničnom postupku nije doprinio duljini postupka.

4.4. SLOŽENOST SUDSKOG
PREDMETA

Ustavni sud utvrđuje da u predmetu nema
elemenata složenosti.

OCJENA USTAVNOG SUDA

5. Ustavni sud utvrđuje da se postupak u pravno
relevantnom razdoblju vodio pred prvostupanjskim i drugostupanjskim sudom u
trajanju od sedam godina i sedamnaest dana, te da je još u tijeku. Okolnost da
je prvostupanjski sud u dva navrata donio presudu nije od značaja iz razloga
jer tim presudama postupak nije pravomoćno okončan, to jest, o pravima i
obvezama podnositelja nije pravomoćno odlučeno. Imajući u vidu ukupno trajanje
postupka, jedno dugo razdoblje neaktivnosti i neučinkovito postupanje Općinskog
suda u Zagrebu, te posebno okolnost da nije donijeta pravomoćna odluka već se
postupak ponovno vodi pred prvostupanjskim sudom, Ustavni sud ocjenjuje da je
povrijeđeno pravo podnositelja na suđenje u razumnom roku, zajamčeno člankom
29. stavkom 1. Ustava Republike Hrvatske.

Stoga je, u smislu odredbe članka 63. stavka 2.
Ustavnog zakona, donijeta odluka kao pod točkama I. i II. izreke ove odluke.

6. Sukladno odredbi članka 63. stavka 3.
Ustavnog zakona, odlučeno je kao u točkama III. i IV. izreke ove odluke.

Visinu naknade zbog povrede ustavnog prava na
donošenje odluke u razumnom roku, Ustavni sud utvrđuje uzimajući u obzir
okolnosti svakog pojedinog predmeta uz istodobno uvažavanje ukupnih
gospodarskih i socijalnih prilika u Republici Hrvatskoj.

7. Odluka o objavi (točka V. izreke) temelji se
na odredbama članka 29. Ustavnog zakona.

8. Predsjednik Općinskog suda u Zagrebu dužan je
dostaviti Ustavnom sudu pisanu obavijest o datumima donošenja i otpreme odluke
u roku osam (8) dana od dana njene otpreme, a najkasnije osam (8) dana od
isteka roka određenog u točki II. izreke ove odluke. Ovaj nalog temelji se na
članku 31. stavcima 4. i 5. Ustavnog zakona.

Broj: U-IIIA-4487/2004

Zagreb, 8. ožujka 2006.

USTAVNI SUD REPUBLIKE HRVATSKE

Predsjednica Vijeća

**dr****. sc. Jasna Omejec**, v. r.

Odluka, NN 31/2006-801