## Rješenje Ustavnog suda Republike Hrvatske broj U-I-722/1994, U-I-174/1995, U-I-402/1995, U-I-737/1995, U-I-6/1996 od 28. srpnja 1997.

### NN 79/1997 (8.8.1997.), Rješenje Ustavnog suda Republike Hrvatske broj U-I-722/1994, U-I-174/1995, U-I-402/1995, U-I-737/1995, U-I-6/1996 od 28. srpnja 1997.

# USTAVNI SUD REPUBLIKE HRVATSKE

Ustavni sud Republike Hrvatske u sastavu Jadranko Crnić, predsjednik
Suda te suci Zdravko Bartovčak, dr. Velimir Belajec, dr. Nikola Filipović,
Ante Jelavić Mitrović, mr. Vojislav Kučeković, Jurica Malčić, mr. Hrvoje
Momčinović, Ivan Marijan Severinac i Mladen Žuvela, odlučujući o prijedlozima
za pokretanje postupka za ocjenu ustavnosti zakona, na sjednici održanoj
dana 16. srpnja 1997. godine, donio je ovo

## **RJEŠENJE**

1. Ne prihvaćaju se prijedlozi za pokretanje postupka za ocjenu ustavnosti
odredaba članka 9. stavak 2. alineja treća, članka 29. stavak 2., članka
44., članka 48. točka 8., članka 71. stavak 1. i 5., članka 73. te članka
76. Zakona o odvjetništvu ("Narodne novine", broj 9/94).

2. Ovo će se rješenje objaviti u "Narodnim novinama".

Obrazloženje

Prijedloge za pokretanje postupka za ocjenu ustavnosti Zakona o odvjetništvu
podnijeli su M. R. i D. V. iz M. (za članak 9. stavak 2. alineju treću);
D. G. iz Z. (za članak 29. stavak 2.) i D. Š. iz Z. (za članak 44.); S.
Lj. iz B. (za članak 48. točka 8.) te F. Z. iz Ž. (za članak 71. stavak
1. i 5., članak 73. i 76.).

Prema osporenoj odredbi članka 9. stavak 2. alineja treća Zakona odvjetnik
je dužan uskratiti pružanje pravne pomoći, pored ostalih razloga, ako je
u istoj stvari ili stvari koja je s njome pravno povezana radio kao sudac,
državni odvjetnik ili kao službena osoba u upravnom ili drugom postupku.

Podnositelji prijedloga smatraju navedenu odredbu nesuglasnom odredbama
članaka 54. i 27. Ustava držeći da ona ograničava odvjetnike kojih se tiče
u obavljanju njihove djelatnosti pod jednakim uvjetima pod kojima je obavljaju
drugi odvjetnici, da onemogućuje pravo građana da pod jednakim uvjetima
sami biraju kvalificirane osobe za pružanje pravne pomoći i zastupanje;
posebno ističu nepodudarnost propisa koji omogućuju sucima, koji su ranije
bili odvjetnici, da sude - osim u krivičnom postupku - u pravnim stvarima
osobama koje su ranije zastupali u naplatnim poslovima, dok je odvjetnicima,
koji su ranije bili suci, onemogućeno zastupati osobe u pravnim stvarima
u kojima su sudili.

Ustavni sud prijedlog nije prihvatio. Prema odredbama članaka 27. i
54. Ustava odvjetništvo kao samostalna i neovisna služba osigurava građanima
pravnu pomoć, u skladu sa zakonom; svatko ima pravo na rad i slobodu rada,
svatko slobodno bira poziv i zaposlenje i svakomu je pod jednakim uvjetima
dostupno svako radno mjesto i dužnost.

Citiranim ustavnim odredbama nije nesuglasno zakonsko propisivanje uvjeta
pod kojima se pojedina djelatnost obavlja, odnosno u kojim je slučajevima
pojedine osobe ne mogu obavljati. Propisivanje takvih uvjeta ne predstavlja
ograničenje ustavnih prava u svezi s radom, nego određenje uvjeta pod kojima
se ono može ostvarivati. Za takvu zakonsku regulaciju postoji i posebni
ustavni temelj u odredbi članka 27. Ustava, u kojem je odvjetništvo određeno
kao služba koja građanima osigurava pravnu pomoć u skladu sa zakonom.

Ustavni sud, ocjenjujući ustavnost osporene odredbe, nije ulazio i u
pitanje međusobne usklađenosti zakona na koju ukazuju predlagatelji ističući
činjenicu da su samo Zakonom o krivičnom postupku ("Narodne novine", broj
34/93, 38/93, 25/94, 28/96) izuzeti od obavljanja sudske dužnosti sudac
i sudac porotnik ako su u istome krivičnom predmetu sudjelovali kao branitelji,
a da takav razlog izuzeća izrijekom nije predviđen u drugim zakonima, primjerice
u odredbama članka 71. Zakona o parničnom postupku ("Narodne novine", broj
53/91, 77/92, 91/92), osim kao relativni razlog iz točke 6. tog članka,
to jest ako postoje druge okolnosti koje dovode u sumnju njegovu nepristranost.
Iz toga podnositelj zaključuje da su suci, koji su bivši odvjetnici, u
povoljnijem položaju od odvjetnika koji su bivši suci. Budući da temeljem
odredbe članka 125. Ustava Republike Hrvatske Ustavni sud odlučuje o suglasnosti
zakona s Ustavom i o suglasnosti drugih propisa s Ustavom i zakonom, ali
nije nadležan odlučivati o suglasnosti, odnosno međusobnoj usklađenosti
zakona, kako to predlažu podnositelji prijedloga, u ovom ustavnosudskom
postupku relevantan je samo odnos osporene odredbe s Ustavom, a ona Ustavu
nije nesuglasna.

Prema osporenoj odredbi članka 29. stavak 2. Zakona odvjetnici koji
rade u odvjetničkom društvu ne moraju biti članovi društva.

Podnositelj prijedloga smatra tu odredbu nesuglasnom već citiranim odredbama
članka 54. Ustava te odredbama članaka 14. i 49. Ustava, jer - kako se
navodi u prijedlogu - to znači da samo odvjetničko društvo može zaposliti
drugog odvjetnika kao zaposlenika, dok je to pravo uskraćeno drugim odvjetnicima
i odvjetničkim uredima.

Ustavni sud nije prihvatio prijedlog za pokretanje postupka. Prema odredbama
članka 14. Ustava na koje se poziva predlagatelj građani Republike Hrvatske
imaju sva prava i slobode, neovisno o njihovoj rasi, boji kože, spolu,
jeziku, vjeri, političkom ili drugom uvjerenju, nacionalnom ili socijalnom
podrijetlu, imovini, rođenju, naobrazbi, društvenom položaju i drugim osobinama,
odnosno svi su pred zakonom jednaki. Prema odredbama članka 49. poduzetnička
i tržišna sloboda temelj su gospodarskog ustroja Republike; država osigurava
svim poduzetnicima jednak pravni položaj na tržištu i zabranjeni su monopoli;
Republika potiče gospodarski napredak i socijalno blagostanje građana i
brine se za gospodarski razvitak svih svojih krajeva; prava stečena ulaganjem
kapitala ne mogu se umanjiti zakonom niti drugim pravnim aktom; inozemnom
ulagaču jamči se slobodno iznošenje dobiti i uloženog kapitala.

Osporena odredba nalazi se u Zakonu u poglavlju pod naslovom "Odvjetnički
uredi", u kojem su regulirani uredi i zajednički uredi te odvjetnička društva.
Osporena odredba o odvjetnicima koji rade u odvjetničkom društvu, a ne
moraju biti članovi društva, odnosi se na odvjetničko društvo koje je po
zakonskoj definiciji odvjetnički ured sa svojstvom pravne osobe, osnovan
kao javno trgovačko društvo, koje se može javiti i kao poslodavac odvjetniku,
koji ne mora biti i članom tog društva. Ova odredba nije nesuglasna nijednoj
od ustavnih odredaba navedenih u prijedlogu.

Osporednim odredbama članka 44. uređeno je osiguranje odvjetnika od
odgovornosti. Prema tim odredbama:

"(1) Odvjetnik je dužan osigurati se od odgovornosti za štetu koju bi
mogao počiniti trećima obavljanjem odvjetništva. Ugovor o osiguranju od
odgovornosti za odvjetnike članove odvjetničkog društva i za odvjetnike
koji rade u tom društvu zaključuje to društvo.

(2) Uvjetima osiguranja može se predvidjeti da štetu do određenog iznosa
naknađuje odvjetnik izravno.

(3) Ako dođe do promjene uvjeta osiguranja, odvjetnik je dužan, nakon
što primi obavijest Komore o tome, bez odgađanja uskladiti svoje osiguranje
s izmijenjenim uvjetima.

(4) Odvjetnik je dužan uredno produživati osiguranje od odgovornosti.

(5) Komora može preuzeti osiguranje od odgovornosti svih odvjetnika
u Republici Hrvatskoj. U tom slučaju odvjetnici su dužni Komori plaćati
naknadu za osiguranje od odgovornosti.

(6) Povreda obveze osiguranja od odgovornosti, odnosno plaćanja naknade
Komori za osiguranje teža je povreda odvjetničke dužnosti.

(7) Osiguravatelji su dužni zaključiti ugovor o osiguranju od odgovornosti
s odvjetnikom koji im se za to obrati, ili s Komorom.

(8) Uvjete osiguranja zajednički utvrđuju osiguravatelji u Republici
Hrvatskoj, u dogovoru s Ministarstvom pravosuđa i Komorom. Osiguravatelji
su dužni za svaku narednu godinu odrediti osiguravatelja koji će ih zastupati.
Ako osiguravatelji tako ne postupe najkasnije do konca listopada tekuće
godine, zastupnikom osiguravatelja smatrat će se osiguravatelj kojega odredi
Ministarstvo. Odluka Ministarstva o tome nije upravni akt.

(9) Ako se dogovor iz prethodnog stavka ovoga članka ne postigne u roku
od trideset dana od postavljanja zahtjeva bilo koje strane drugim dvjema
stranama, o uvjetima osiguranja odlučuje, na prijedlog bilo koje od strana,
Stalno izbrano sudište pri Hrvatskoj gospodarskoj komori. Pravorijek Stalnog
izbranog sudišta kojim se određuju uvjeti osiguranja za narednu godinu
je pravomoćan i djeluje prema svim osiguravateljima, Ministarstvu, Komori
i odvjetnicima, odnosno odvjetničkim društvima.

(10) Smatrat će se da je odvjetnik sklopio ugovor o osiguranju kada
je podnio zahtjev za osiguranje, bez obzira na to je li u to vrijeme već
bio postignut dogovor iz stavka 8. ovoga članka.

(11) Ako je odvjetnik štetu trećemu počinio namjerno ili iz grube nepažnje,
osiguravatelj koji je naknadio štetu trećemu ima pravo regresa prema odvjetniku,
odnosno odvjetničkom društvu."

Podnositelj prijedloga smatra sve citirane odredbe članka 44. Zakona
neustavnim sa stajališta odredaba članaka 14. i 48. Ustava i to iz slijedećih
razloga: budući da je ugovor o osiguranju građanskopravni ugovor, njegovo
bi osiguranje moralo biti dobrovoljno; time što se odvjetnike prisiljava
na zaključivanje takvog ugovora oni nisu u jednakom položaju s drugim građanima
i ne raspolažu slobodno svojom imovinom.

Odredbe članka 14. već su citirane, a odredbama članka 48. jamči se
pravo vlasništva, s tim da vlasništvo obvezuje; nositelji vlasničkog prava
i njihovi korisnici dužni su pridonositi općem dobru; strana osoba može
stjecati pravo vlasništva uz uvjete određene zakonom i jamči se pravo nasljeđivanja.

Sud nije prihvatio prijedlog za pokretanje postupka ocijenivši da navedene
ustavne odredbe nisu povrijeđene osporenim odredbama Zakona o odvjetništvu,
koji - kao zakon o službi koja pruža pravnu pomoć građanima - osigurava
građane od eventualnih šteta koje bi im mogli počiniti njihovi odvjetnici,
a predstavljaju i zaštitu samih odvjetnika u slučajevima za koje su predviđeni.
Što se tiče ugovora o osiguranju od odgovornosti za štetu koju bi mogao
počiniti trećima obavljanjem odvjetništva odvjetnik te ugovore zaključuje
temeljem Zakona o odvjetništvu, koji se u odnosu na opće propise o ugovorima
o osiguranju javlja kao lex specialis.

Prema osporenoj odredbi članka 48. točka 8. Zakona pravo na upis u imenik
odvjetnika ima osoba koja, pored ostalih, ispunjava i uvjet da protiv nje
nije pokrenuta istraga, odnosno da se protiv nje ne vodi kazneni postupak
zbog kaznenog djela koje se goni po službenoj dužnosti.

Podnositelj prijedloga ovu odredbu smatra nesuglasnom ustavnim odredbama
iz članaka 3., 14. stavak 2., 16., 26., 28., 30. i 54.; navodi da je osoba
protiv koje se vodi kazneni postupak onemogućena u pravu na upis u imenik
odvjetnika do okončanja istrage, odnosno do okončanja kaznenog postupka
oslobađajućom presudom ili presudom kojom se optužba odbija, čime je stavljena
u nejednak položaj s onima koji traže upis u imenik odvjetnika, a protiv
kojih se ne vodi istraga odnosno kazneni postupak, posebno ima li se u
vidu moguće trajanje takvog postupka.

Prema navedenim ustavnim odredbama - osim već citiranima - jednakost
spada u najviše vrednote ustavnog poretka Republike Hrvatske; slobode i
prava mogu se ograničiti samo zakonom da bi se zaštitila sloboda i prava
drugih ljudi te pravni poredak, javni moral i zdravlje; svi su građani
i stranci jednaki pred sudovima i drugim državnim i inim tijelima koja
imaju javne ovlasti; svatko je nedužan i nitko ga ne može smatrati krivim
za kazneno djelo dok mu se pravomoćnom sudskom presudom ne utvrdi krivnja;
kaznena osuda za teška i osobito nečasna kaznena djela može, u skladu sa
zakonom, imati za posljedicu gubitak stečenih ili zabranu stjecanja na
određeno vrijeme nekih prava na obavljanje određenih poslova, ako to zahtijeva
zaštita pravnog poretka.

Sud nije prihvatio prijedlog u svezi s ovom odredbom polazeći od toga
da ona propisuje jedan od zakonom propisanih uvjeta za ostvarenje prava
na upis u imenik odvjetnika, a položaj i značenje odvjetničke službe posebno
je određen člankom 27. Ustava Republike Hrvatske u kojem se odvjetništvo
određuje kao samostalna i neovisna služba koja građanima osigurava pravnu
pomoć u skladu sa zakonom. Činjenica da je odvjetništvo izdvojeno u posebnu
ustavnu odredbu znači da se radi o službi od posebnog značaja, što podrazumijeva
i propisivanje zahtjevnih uvjeta za ostvarenje prava na obavljanje te službe.
Podnositelj prijedloga neosnovano povezuje osporenu zakonsku odredbu s
člankom 30. Ustava koji određuje domet pravnih posljedica kaznene osude;
odredba članka 48. točka 8. Zakona ne predstavlja kaznenopravnu posljedicu
osude već je samo jedan od uvjeta za obavljanje odvjetničke djelatnosti.

Osporene odredbe članka 71. stavak 1. i 5. Zakona propisuju da odvjetnici
i odvjetnički vježbenici odgovaraju za teže i lakše povrede dužnosti i
ugleda odvjetništva pred disciplinskim tijelima Komore, određenim statutom,
te da se statutom Komore utvrđuje što se smatra težom povredom dužnosti,
ugleda i Kodeksa odvjetničke etike. Osporena odredba članka 73. Zakona
propisuje da se visina i namjena novčanih kazni navedenih u članku 72.
Zakona utvrđuje statutom Komore, te da se izrečena novčana kazna plaća
Komori, a da se u disciplinskom postupku protiv odvjetnika ili odvjetničkog
vježbenika na odgovarajući način primjenjuju odredbe kaznenog materijalnog
i postupovnog zakonodavstva, ako nije drugačije određeno statutom ili drugim
općim aktom Komore donesenim sukladno Zakonu i statutu.

Podnositelj prijedloga smatra te odredbe nesuglasnima odredbama članka
31. stavak 1. Ustava prema kojima nitko ne može biti kaženjen za djelo
koje prije nego je počinjeno nije bilo utvrđeno zakonom ili međunarodnim
pravom kao kazneno djelo, niti mu se može izreći kazna koja nije bila određena
zakonom. Ako zakon nakon počinjenog djela odredi blažu kaznu, odredit će
se takva kazna. Nadalje podnositelj smatra osporene odredbe nesuglasnima
odredbi članka 19. stavak 2. Ustava prema kojoj se zajamčuje sudska kontrola
zakonitosti pojedinačnih akata upravnih vlasti i tijela koja imaju javne
ovlasti, te odredbi članka 115. stavak 3. Ustava prema kojoj sudovi sude
na temelju Ustava i zakona, kao i nesuglasnim odredbi članka 17. stavak
3. Ustava prema kojem se niti u slučaju neposredne opasnosti za opstanak
države ne može ograničiti primjena ustavnih odredbi o - pored ostalog -
pravnoj određenosti kažnjivih djela i kazni.

Podnositeljevo je stajalište da su disciplinska djela kaznena djela,
zbog čega ih se ne može određivati statutom, već zakonom ili međunarodnim
pravom, zatim da se kazne za kaznena djela mogu određivati samo zakonom;
podnositelj dalje navodi kako Komora nije ograničena u utvrđivanju visine
novčane kazne, pa bi odvjetnici mogli biti kažnjeni daleko većom kaznom
u disciplinskom postupku nego za krivična djela, što bi moglo dovesti do
gubitka sve imovine kažnjenoga odvjetnika; zatim prigovara da u Zakonu
nema zapreke da dva člana vijeća Vrhovnog suda, koje odlučuje u povodu
priziva protiv drugostupanjske odluke, a koji su odvjetnici s liste koju
je utvrdila Komora, budu isti oni odvjetnici koji su sudjelovali u pokretanju
disciplinskog postupka protiv odvjetnika odnosno u donošenju odluka prvog
ili drugog stupnja.

Sud nije prihvatio prijedlog polazeći od toga da disciplinska odgovornost
nije istovjetna s kaznenom odgovornošću; ona je po prirodi stvari vezana
uz organizaciju ili službu, kako bi se unutar organizacije ili službe nadziralo
obavljanje djelatnosti te poštivanje propisanih standarda profesionalnog
ponašanja, a to podrazumijeva i propisivanje određenih specifičnosti. Nijednom
ustavnom načelu nije nesuglasno propisivanje disciplinske odgovornosti
aktom organizacije ili službe - u ovom slučaju to je Statut Hrvatske odvjetničke
komore - niti su ustavna načela na koja se poziva podnositelj prijedloga,
a to su načela članka 115. stavak 1. Ustava, članka 31. stavak 1. Ustava
i članak 17. stavak 3. Ustava, neposredno primjenjiva na disciplinsku odgovornost.
S druge strane, regulacijom o prizivu Vrhovnom sudu Republike Hrvatske
protiv drugostupanjske odluke kojom su izrečene u Zakonu navedene mjere
ostvaruje se ustavno načelo članka 19. stavak 2. Ustava kojim se zajamčuje
sudska kontrola zakonitosti pojedinačnih akata upravnih vlasti i tijela
koja imaju javne ovlasti.

Na temelju iznijetog riješeno je kao u izreci.

Ovo je rješenje donijeto na temelju odredaba članka 45. Poslovnika Ustavnog
suda Republike Hrvatske ("Narodne novine", broj 29/1994), a njegova se
objava temelji na odredbi članka 20. stavak 1. Ustavnog zakona o Ustavnom
sudu Republike Hrvatske ("Narodne novine", broj 13/1991).

USTAVNI SUD REPUBLIKE HRVATSKE

Broj: U-I-722/1994
U-I-174/1995
U-I-402/1995
U-I-737/1995
U-I-6/1996
Zagreb, 16. srpnja 1997.

Predsjednik
**Jadranko Crnić,** v. r.

Rješenje, NN 79/1997-1402