## Odluka Ustavnog suda Republike Hrvatske broj: U-IIIA-2389/2002 od 26. svibnja 2004.

### NN 77/2004 (9.6.2004.), Odluka Ustavnog suda Republike Hrvatske broj: U-IIIA-2389/2002 od 26. svibnja 2004.

# USTAVNI SUD REPUBLIKE HRVATSKE

1565

Ustavni sud Republike Hrvatske,
u sastavu Petar Klarić, predsjednik Suda, te suci Marijan Hranjski, Mario Kos,
Ivan Matija, Ivan Mrkonjić, Jasna Omejec, Željko Potočnjak, Agata Račan,
Emilija Rajić, Smiljko Sokol, Nevenka Šernhorst, Vice Vukojević i Milan
Vuković, odlučujući o ustavnoj tužbi I. M. iz Č., kojeg zastupa D. K.,
odvjetnik u O., na sjednici održanoj 26. svibnja 2004. godine, donio je

## ODLUKU

I. Ustavna tužba se usvaja.

II. Općinski sud u Osijeku dužan
je donijeti presudu u predmetu koji se vodi pred tim sudom pod brojem: P-295/82
u najkraćem mogućem roku, ali ne duljem od šest (6) mjeseci, računajući od
prvog idućeg dana od dana objave ove odluke u »Narodnim novinama«.

III. Na temelju članka 63.
stavka 3. Ustavnog zakona o Us­tav­nom sudu Republike Hrvatske (»Narodne
novine«, broj 49/02 – pročišćeni tekst), podnositelju ustavne tužbe, I. M. iz
Č., određuje se primjerena naknada zbog povrede ustavnog prava iz članka 29.
stavka 1. Ustava Republike Hrvatske (»Narodne novine«, broj 41/01 – pročišćeni
tekst) u iznosu od 6.600,00 kuna.

IV. Naknada iz točke III. izreke
ove odluke bit će isplaćena iz državnog proračuna u roku tri mjeseca od dana
podnošenja zahtjeva podnositelja Ministarstvu financija Republike Hrvatske za
njezinu isplatu.

V. Ova odluka objavit će se u
»Narodnim novinama«.

```
Obrazloženje
```

1. Podnositelj ustavne tužbe,
temeljem članka 63. Ustavnog zakona o Ustavnom sudu Republike Hrvatske
(»Narodne novine«, broj 49/02 – pročišćeni tekst, u daljnjem tekstu: Ustavni
zakon), podnio je 21. listopada 2002. godine ustavnu tužbu. Smatra da je
Općinski sud u Osijeku, propustivši odlučiti o njegovim pravima i obvezama u
razumnom roku u predmetu koji se pred tim sudom vodi pod brojem: P-295/82,
povrijedio njegovo pravo na sudsku zaštitu.

ČINJENICE VAŽNE ZA
USTAVNOSUDSKI POSTUPAK

2. Ustavni sud je u postupku
pokrenutom ustavnom tužbom, primjenom članka 63. Ustavnog zakona, uvidom u spis
Općin­skog suda u Osijeku, broj: P-295/82, utvrdio sljedeće činjenice koje su
pravno relevantne za odlučivanje o povredi ustavnog pra­va podnositelja,
zajamčenog člankom 29. stavkom 1. Ustava.

Dana
28. siječnja 1982. godine, podnositelj je Općinskom sudu u Osijeku podnio tužbu
protiv tuženika KB u O., radi naknade materijalne i nematerijalne štete nastale
zbog nepravodobnog liječenja.

U
razdoblju do 5. studenoga 1997. godine održan je veći broj ročišta, te je
provedeno medicinsko vještačenje. Nije donijeta meritorna odluka u postupku.

Dana 12. listopada 1998. godine
određeno je dodatno medicinsko vještačenje te financijsko-knjigovodstveno
vještačenje.

Dana 15. travnja 1999. godine
podnositelj je dostavio sudu uplatnicu kao dokaz da je uplatio predujam za
vještačenje.

Dana 7. lipnja 1999. godine sud
je donio rješenje o provo­đenju medicinskog te financijsko-knjigovodstvenog
vještačenja.

Dana 14. srpnja 1999. godine
vještak financijsko-knjigovodstvene struke obavijestio je sud da je
dokumentacija u spisu nedostatna za proračun izgubljene zarade.

Dana 19. listopada 1999. godine
vještak medicinske struke dostavio je svoj nalaz i mišljenje.

Dana 10. studenoga 1999. godine
tuženik je stavio primjedbe na nalaz i mišljenje vještaka medicinske struke.

Na ročištu održanom 15.
studenoga 1999. godine saslušan je vještak medicinske struke te je nakon toga
predloženo dopunsko medicinsko vještačenje.

Sud je zatim 18. veljače 2000.
godine, 17. travnja 2000. godine, 7. srpnja 2000. godine, te 27. rujna 2000.
godine dopisom zatražio od poduzeća P. i od Hrvatskog zavoda za zdravstveno
osiguranje (u daljnjem tekstu: HZZO) i Hrvatskog zavoda za mirovinsko
osiguranje (u daljnjem tekstu: HZMO), Područne službe u Osijeku, dostavu
podataka potrebnih za provođenje financijsko-knjigovodstvenog vještačenja.

Dana 17. listopada 2000. godine
HZZO, Područni ured Osijek, obavijestio je sud da nije u mogućnosti dostaviti
tražene podatke jer se izračun bolovanja obavlja preko poduzeća u kojem je
osoba zaposlena.

Dana
6. studenoga 2000. sud je ponovio dopis HZMO, Područnoj sužbi Osijek, kojim je
zatražio podatke o eventualnim primanjima podnositelja od 1981. godine.

Dana
1. prosinca 2000. godine podnositelj je dostavio uvjerenje HZMO u kojem se
navodi da on nije korisnik prava iz mirovinskog i invalidskog osiguranja.

Dana
14. prosinca 2000. godine sud je pozvao vještaka medicinske struke da preuzme
spis radi vještačenja.

Dana
11. siječnja 2001. godine vještak medicinske struke dostavio je nadopunu svog
prijašnjeg nalaza i mišljenja.

Dana
15. siječnja 2001. godine sud je pozvao vještaka financijsko-knjigovodstvene
struke radi davanja nalaza i mišljenja.

Dana
8. veljače 2001. godine vještak financijsko-knjigovodstvene struke dostavio je
nalaz i mišljenje s napomenom da je potrebno dostaviti dodatne podatke.

Dana
19. siječnja 2001. godine podnositelj je dostavio sudu podnesak u kojem je
stavio svoje primjedbe na nalaz i mišljenje vještaka
financijsko-knjigovodstvene struke te je izmijenio svoj tužbeni zahtjev.

Na
ročištu održanom 1. ožujka 2001. godine saslušani su vještaci. Nakon toga sud
je uputio dopis HZMO radi pribave podataka o isplaćenim mirovinama tužitelju.

Dana
4. travnja 2001. godine sud je pozvao vještaka financijsko-knjigovodstvene
struke radi preuzimanja spisa.

Dana
8. svibnja 2001. godine vještak financijsko-knjigovodstvene struke dostavio je
svoj nalaz i mišljenje.

Na
ročištu 23. svibnja 2001. godine saslušan je vještak
financijsko-knjigovodstvene struke.

Na
ročištu održanom 6. lipnja 2001. godine proveden je dokaz saslušanjem
podnositelja. Istoga dana sud je donio djelomičnu presudu kojom je odlučio o
zahtjevu podnositelja za naknadu štete s osnova pretrpljenih fizičkih boli,
naruženosti, te duševnih boli zbog umanjenih životnih aktivnosti i tjelesnog
ošte­ćenja.

Dana
29. rujna 2001. godine tuženik je uložio žalbu na djelomičnu presudu.

Dana
2. listopada 2001. godine podnositelj je podnio odgovor na žalbu.

Dana
31. siječnja 2002. godine Županijski sud u Osijeku uvažio je žalbu tuženika te
ukinuo prvostupanjsku djelomičnu presudu i predmet vratio sudu prvog stupnja na
ponovno odlu­či­vanje.

Dana
20. travnja 2002. godine sud je odredio provođenje medicinskog vještačenja.

Dana
24. travnja 2002. godine sud je pozvao vještaka medicinske struke radi
preuzimanja spisa. Dopis je ponovljen dana 3. lipnja 2002., 29. kolovoza 2002.,
te 1. listopada 2002. godine.

OČITOVANJE OPĆINSKOG SUDA U
OSIJEKU

3. Na temelju članka 69. alineje
2. Ustavnog zakona, Ustavni sud je zatražio od Općinskog suda u Osijeku da se
izjasni o navodima ustavne tužbe.

U očitovanju od 3. ožujka 2003.
godine, Općinski sud u Osijeku navodi kronologiju postupanja u predmetu, te
ističe da se konkretni parnični postupak vodi relativno dugo jer tužitelj nije
uz tužbu priložio potrebne dolaze.

PRAVO VAŽNO ZA USTAVNOSUDSKI
POSTUPAK

4. Odredbom članka 29. stavka 1.
Ustava Republike Hrvat­ske, propisano je:

»Svatko
ima pravo da zakonom ustanovljeni neovisni i nepristrani sud (...) u razumnom
roku odluči o njegovim pravima i obvezama (...).«.

Odredbama
članka 63. Ustavnog zakona propisano je:

»(1)
Ustavni sud će pokrenuti postupak po ustavnoj tužbi i prije no što je iscrpljen
pravni put, u slučaju kad o pravima i obvezama stranke (...) nije u razumnom
roku odlučio sud (...).

(2)
U odluci kojom usvaja ustavnu tužbu zbog nedonošenja akta u razumnom roku iz
stavka 1. ovoga članka, Ustavni sud će nadležnom sudu odrediti rok za donošenje
akta kojim će taj sud meritorno odlučiti o pravima i obvezama (...)
podnositelja. Rok za donošenje akta počinje teći idućeg dana od dana objave
odluke Ustavnog suda u »Narodnim novinama«.

(3)
U odluci iz stavka 2. ovoga članka Ustavni sud će odrediti primjerenu naknadu
koja pripada podnositelju zbog povrede njegova ustavnog prava koju je sud
učinio kada o pravima i obvezama podnositelja (...) nije odlučio u razumnom
roku. Naknada se isplaćuje iz državnog proračuna u roku tri mjeseca od dana
podnošenja zahtjeva stranke za njezinu isplatu.«.

*Ustavna tužba je osnovana.*

5. Uvidom u spis Općinskog suda
u Osijeku, broj: P-295/82 Ustavni sud je utvrdio da su se u ovom slučaju
ostvarile pretpostavke za postupanje temeljem odredbe članka 63. Ustavnog
zakona.

Svoju odluku Ustavni sud
obrazlaže sljedećim utvrđenjima:

5.1. DULJINA
SUDSKOG POSTUPKA

Prvostupanjski parnični postupak
započeo je 28. siječnja 1982. godine, tužbom podnositelja protiv tuženika KB u
O., radi naknade štete koju je podnositelj pretrpio uslijed nepravodobnog
liječenja.

Ustavna tužba je podnesena 21.
listopada 2002. godine, a do tog dana sudski postupak nije pravomoćno okončan
pa Ustavni sud utvrđuje da do dana podnošenja ustavne tužbe postupak u ovom
predmetu traje ukupno dvadeset (20) godina, osam (8) mjeseci i dvadeset i tri
(23) dana.

Zakon
o potvrđivanju Konvencije za zaštitu ljudskih prava i temeljnih sloboda i
Protokola, broj 1, 4, 6, 7 i 11 uz Konvenciju za zaštitu ljudskih prava i
temeljnih sloboda (»Narodne novine – Međunarodni ugovori«, broj 18/97, 6/99 –
pročišćeni tekst i 8/99 - ispravak, u daljnjem tekstu: Zakon o potvrđivanju
Konvencije) stupio je na snagu 5. studenoga 1997. godine.

Od
dana stupanja na snagu Zakona o potvrđivanju Konvencije, odredbe Konvencije za
zaštitu ljudskih prava i temeljnih sloboda Vijeća Europe (u daljnjem tekstu:
Europska konvencija) čine, temeljem članka 140. Ustava Republike Hrvatske, dio
unutarnjeg pravnog poretka Republike Hrvatske. Dio unutarnjeg prav­nog poretka
Republike Hrvatske od tog dana čini i odredba članka 6. stavka 1. Europske
konvencije pod nazivom »Pravo na pošteno suđenje«, koja, između ostalog,
propisuje:

»Radi
utvrđivanja svojih prava i obveza građanske naravi (...) svatko ima pravo da
zakonom ustanovljeni neovisni i nepristrani sud (...) u razumnom roku ispita
njegov slučaj.«.

Pravo
na donošenje sudske odluke u razumnom roku čini dio unutarnjeg pravnog poretka
Republike Hrvatske od dana stupanja na snagu Zakona o potvrđivanju Konvencije
(5. studenoga 1997. godine). Pravo na donošenje sudske odluke u razumnom roku
je ustavno pravo u Republici Hrvatskoj od 9. studenoga 2000. godine (dana
proglašenja Promjena Ustava). Ispitivanje razumnosti trajanja sudskih postupaka
prije 5. studenoga 1997. godine, u pravilu, ne bi moglo biti predmetom
ustavnosudskih postupaka temeljenih na članku 63. Ustavnog zakona, jer u
dotadašnjem prav­nom poretku Republike Hrvatske takvo pravo nije postojalo.

Ustavni
sud je ocijenio da se u ovom slučaju pravno relevantnim razdobljem, s aspekta
povrede prava na donošenje sud­ske odluke u razumnom roku, smatra razdoblje od
5. studenoga 1997. godine (to jest od dana stupanja na snagu Zakona o
potvrđivanju Konvencije) do 21. listopada 2002. godine (to jest do dana
podnošenja ustavne tužbe), što ukupno iznosi četiri (4) godine, jedanaest (11)
mjeseci i šesnaest (16) dana.

Međutim,
u svrhu određivanja razumnosti duljine vremenskog razdoblja u pitanju, potrebno
je uzeti u obzir i stanje predmeta na dan 5. studenoga 1997. U vezi s tim,
Ustavni sud nalazi da je u trenutku stupanja na snagu Konvencije u odnosu na Re­pub­liku
Hrvatsku, postupak trajao petnaest (15) godina, devet (9) mjeseci i sedam (7)
dana.

5.2. POSTUPANJE
NADLEŽNOG SUDA

Ustavni
sud je utvrdio da je u razmatranom, pravno relevantnom razdoblju, Općinski sud
u Osijeku, od radnji koje su relevantne za meritorno odlučivanje o pravima i
obvezama stranaka u tom sudskom postupku, održao četiri ročišta za glavnu
raspravu, te proveo medicinsko i financijsko-knjigovodstveno vještačenje.
Međutim, prema stanju u spisu oba vještačenja potrebno je nadopuniti.
Prvostupanjski sud je također donio djelomičnu presudu, koja je ukinuta radi
nepotupuno utvrđenog činjeničnog stanja. Ostala aktivnost suda bila je
usmjerena na traženje podataka od HZMO i poduzeća P.. Ustavni sud utvrđuje
nadalje da je u postupku pred prvostupanjskim sudom, u pravno relevantnom
razdoblju, period potpune neaktivnosti suda trajao od 5. studenoga 1997. godine
do 12. listopada 1998. godine što iznosti jedanaest (11) mjeseci i dvadeset i
tri (23) dana.

Ustavni sud je također utvrdio
da je u pravno relevantnom razdoblju Županijski sud u Osijeku donio odluku o
žalbi tuženika protiv djelomične presude u roku od jedne (1) godine, tri (3)
mjeseca i dvadeset i devet (29) dana.

5.3. PONAŠANJE PODNOSITELJA USTAVNE
TUŽBE (TUŽITELJA U SUDSKOM POSTUPKU)

Podnositelj ustavne tužbe, kao
tužitelj u sudskom postupku, prema utvrđenju Ustavnog suda, nije pridonio
duljini sudskog postupka.

5.4. SLOŽENOST
SUDSKOG PREDMETA

Provedene radnje u parničnom
postupku radi naknade štete (medicinsko vještačenje i
knjigovodstveno-financijsko vještače­nje), ukazuju da se u konkretnom slučaju
radi o relativno složenoj sudskoj stvari. Međutim, ocjena je Ustavnog suda da
navedene okolnosti ne mogu opravdati trajanje parničnog postupka u prvom
stupnju preko dvadeset godina.

5.5. DRUGE OKOLNOSTI OD UTJECAJA NA
DULJINU SUD­SKOG POSTUPKA

U
povodu navoda Općinskog suda u Osijeku o tome da pod­nositelj nije priložio sve
potrebne dokaze uz tužbu, Ustavni sud utvrđuje da je dokazni materijal radi
utvrđivanja relevantih činjenica u postupku bilo moguće pribaviti od nadležnih
ustanova, te da pribavljanje dokaznog materijala ne može opravdati iznimnu
duljinu postupka u predmetu podnositelja.

Napominje
se da je Europski sud za ljudska prava u više svojih presuda izrijekom utvrdio
da su države-ugovornice obvezne organizirati svoje pravne poretke na način koji
omogućava sudovima da ispune zahtjeve propisane člankom 6. stavkom 1. Europske
konvencije, opetovano ističući naročitu važnost tog zahtjeva za pravilno i
uredno vođenje sudskih postupaka (v., primjerice, presude Europskog suda u
predmetima Bucholoz protiv Njemačke od 6. svibnja 1981., Guincho protiv
Portugala od 10. srpnja 1984., Union Alimentaria Sanders SA od 7. srpnja 1989.,
Brigandi protiv Italije od 19. veljače 1991. i dr.). Slijedom iznijetog,
proizlazi da su države dužne osigurati suđenje u razumnom roku u svim
predmetima pred sudovima, te u tom smislu i onemogućiti odugovlačenje postupka
bilo radnjama samog suda, bilo radnjama stranaka u postupku.

6.
Ustavni sud utvrđuje da postupak u predmetu, broj: P-295/82 koji se vodi pred
Općinskim sudom u Osijeku traje preko dvadeset godina. Dugotrajnost postupka u
najvećoj je mjeri posljedica okolnosti koje se mogu pripisati neučinkovitom
postupanju nadležnog suda. Stoga Ustavni sud utvrđuje da je povri­je­đeno
ustavno pravo podnositelja da zakonom ustanovljeni ne­ovisni i nepristrani sud
u razumnom roku odluči o njegovim pravima ili obvezama, koje je zajamčeno
člankom 29. stavkom 1. Ustava Republike Hrvatske.

Stoga
je, u smislu odredbe članka 63. stavka 2. Ustavnog zakona, donesena odluka kao
pod točkama I. i II. izreke ove odluke.

7.
Sukladno odredbi članka 63. stavka 3. Ustavnog zakona, odlučeno je kao pod
točkama III. i IV. izreke odluke.

Visinu
naknade zbog povrede ustavnog prava na donošenje sudske odluke u razumnom roku
Ustavni sud, u pravilu, određuje za razmatrano, pravno relevantno razdoblje, uz
iznimnu moguć­nost uvažavanja nerazumno dugog razdoblja potpune neaktivnosti
suda i prije 5. studenoga 1997. godine, što ovisi o osobitim okolnostima svakog
pojedinog slučaja.

Pri
utvrđivanju visine naknade, temeljem članka 63. stavka 2. Ustavnog zakona,
Ustavni sud uzima u obzir sve okolnosti slučaja, uz istodobno uvažavanje
ukupnih gospodarskih i socijalnih prilika u Republici Hrvatskoj.

8.
Odluka o objavi odluke (točka V. izreke) temelji se na odredbi članka 29.
stavka 1. Ustavnog zakona.

Broj:
U-IIIA-2389/2002

Zagreb,
26. svibnja 2004.

USTAVNI SUD REPUBLIKE HRVATSKE

Predsjednik Suda
**dr. sc. Petar Klarić,** v. r.

Odluka, NN 77/2004-1565