### NN 7/2015 (21.1.2015.), Rješenje Ustavnog suda Republike Hrvatske broj: U-III-7408/2014 od 18. prosinca 2014.

USTAVNI SUD REPUBLIKE HRVATSKE

134

Ustavni sud Republike Hrvatske, u Drugom vijeću za odlučivanje o ustavnim tužbama, u sastavu sutkinja Snježana Bagić, predsjednica Vijeća, te suci Mato Arlović, Marko Babić, Ivan Matija, Duška Šarin i Miroslav Šeparović, članovi Vijeća, u postupku koji je ustavnom tužbom pokrenuo VIP AIR d.o.o. iz Ličkog Lešća, kojeg zastupaju direktor Čedomir Rađenović iz Kostrene i Ivana Radeljak, odvjetnica iz Zagreba, na sjednici održanoj 18. prosinca 2014. jednoglasno je donio

RJEŠENJE

I. Privremeno se odgađa izvršenje poreznog rješenja Ministarstva financija – Porezne uprave, Područnog ureda Zagreb, klasa: UP/I-471-02/10-01/243, urbroj: 513-07-01-11-20 od 10. veljače 2011.

II. Ovo rješenje stupa na snagu danom donošenja, a privremena odgoda izvršenja poreznog rješenja iz točke I. ove izreke ostaje na snazi do okončanja postupka pred Ustavnim sudom Republike Hrvatske.

III. Ovo rješenje objavit će se u »Narodnim novinama«.

Obrazloženje

I. POSTUPAK PRED USTAVNIM SUDOM

1. Pred Ustavnim sudom Republike Hrvatske vodi se postupak u povodu ustavne tužbe VIP AIR d.o.o. iz Ličkog Lešća (u daljnjem tekstu: podnositelj), kojeg zastupaju direktor Čedomir Rađenović iz Kostrene i Ivana Radeljak, odvjetnica iz Zagreba.

Ustavna tužba je podnesena protiv presude Upravnog suda u Zagrebu broj: Usl-770/12-23 od 24. rujna 2014., kojom je u upravnom sporu radi inspekcijskog nadzora, odbijen tužbeni zahtjev podnositelja za poništavanje rješenja Ministarstva financija Republike Hrvatske, Samostalne službe za drugostupanjski upravni postupak, klasa: UP/II-471-02/11-01/421, urbroj: 513-04/11-3 od 22. prosinca 2011.

Navedenim rješenjem odbijena je žalba društva LEORA d.o.o. iz Zagreba, Masarykova 13, izjavljena protiv poreznog rješenja Ministarstva financija – Porezne uprave, Područnog ureda Zagreb, klasa: UP/I-471-02/10-01/243, urbroj: 513-07-01-11-20 od 10. veljače 2011., kojim je za poslovne godine 2006., 2007. i 2008. utvrđena porezna obveza na način detaljno naveden u izreci prvostupanjskog rješenja.

Podnositelju je priznata legitimacija za podnošenje tužbe protiv navedenog poreznog rješenja, jer je Upravni sud u Zagrebu utvrdio da je podnositelj pravni sljednik poreznog obveznika nad kojim je izvršen porezni nadzor, odnosno društva LEORA d.o.o.

2. Na temelju članka 67. stavka 2. Ustavnog zakona o Ustavnom sudu Republike Hrvatske (»Narodne novine« broj 99/99., 29/02., 49/02. – pročišćeni tekst, u daljnjem tekstu: Ustavni zakon) podnositelj je Ustavnom sudu predložio privremenu odgodu izvršenja poreznog rješenja Ministarstva financija.

II. RAZLOZI PODNOSITELJA ZA PREDLAGANJE ODGODE IZVRŠENJA POREZNIH RJEŠENJA

3. Podnositelj je u opširno obrazloženoj ustavnoj tužbi naveo razloge koji se odnose na bit ustavnosudske stvari, navodeći da se »bit ustavnosudske stvari izražava u tome što je u konkretnom slučaju upravo riječ o arbitrarnom odlučivanju nadležnih poreznih tijela koje je dovelo do povrede podnositeljevog ustavnog prava vlasništva iz članka 48. stavka 1. u vezi s člancima 16. stavkom 2. i 50. stavkom 2. Ustava i članka 1. stavka 2. Protokola br. 1 uz Konvenciju, budući da učinci osporenih poreznih rješenja izravno utječu na umanjenje podnositeljeve imovine u visini nezakonito određenog poreznog duga. Presuda Upravnog suda u Zagrebu nije ispravila nezakonitost poreznih rješenja, a Upravni sud u Zagrebu podnositelju nije pružio djelotvornu sudsku zaštitu. U osporenoj presudi nisu navedeni ni dostatni, ni relevantni, ni ozbiljni razlozi na kojima Upravni sud u Zagrebu temelji presudu, a u samom sudskom postupku podnositelju je povrijeđeno ustavno jamstvo jednakosti oružja (procesne ravnopravnosti stranaka) i načelo raspravnosti odnosno kontradiktornosti postupka, osobito u dijelu koji se tiče načina na koji su izvedeni dokazi (povreda članka 29. stavka 1. u vezi s člankom 19. stavkom 2. Ustava), uslijed čega je izostalo i sankcioniranje povrede podnositeljevih imovinskih prava, prethodno učinjene osporenim poreznim rješenjima.«

Podnositelj smatra da osporenom presudom Upravnog suda u Zagrebu zbog paušalnog, površnog i izrazito formalističkog postupanja tog suda prvenstveno nisu poštovana ustavna jamstva sudske kontrole upravnih akata, koja podrazumijevaju stvarnu i djelotvornu, neovisnu i nepristranu sudsku zaštitu od nezakonitih akata tijela državne uprave i drugih tijela s javnim ovlastima.

4. Obrazlažući prijedlog za odgodu ovrhe osporenih poreznih rješenja podnositelj je naveo:

»Osporenim poreznim rješenjima podnositelju je nezakonito utvrđen porezni dug ukupnog iznosa 3.617.033,08 kn. To navodno porezno dugovanje sastoji se od iznosa od 2.536.382,96 kn na ime utvrđenog poreznog duga i iznosa od 1.080.650,12 kn na ime pripadajućih zakonskih zateznih kamata. S obzirom na poslovne kapacitete podnositelja, riječ je o ogromnom novčanom iznosu koji doslovno paralizira njegov rad i ozbiljno narušava poslovanje tvrtke u teškim vremenima gospodarske krize te izravno utječe na živote njezinih zaposlenika, koje prati sve veća neizvjesnost.«

U ustavnoj tužbi je naveo da je već Upravnom sudu u Zagrebu predložio primjenu članka 26. stavka 2. Zakona o upravnim sporovima, jer mu izvršenje osporenih poreznih rješenja stvarno i izravno nanosi štetu koja bi se kasnije teško mogla popraviti, ako bi se uopće mogla popraviti s obzirom na ovisnost poslovanja podnositelja o vjerodostojnosti i ugledu u poslovnom okruženju. Naveo je da je kao dokaz nastanku takve nematerijalne štete predložio saslušanje g. Ettorea Santija, člana upravnog savjeta Savjetodavnog odbora talijanskog poduzetništva u Republici Hrvatskoj i po potrebi drugih bivših inozemnih i domaćih poslovnih partnera podnositelja. Međutim da je Upravni sud tijekom upravnog spora bez ikakvog obrazloženja odbio sve dokazne prijedloge u pogledu osnovanosti donošenja rješenja o odgodnom učinku tužbe, te da u presudi navodi da »... osim što tvrdi, nije dostavio niti jedan dokaz da bi mu izvršenjem rješenja bila nanesena šteta koja bi se teško mogla popraviti«. Podnositelj je napomenuo da je jedini razuman način za dokazivanje povrede prava osobnosti u odnosu na podnositelja kao pravnu osobu moguće upravo putem saslušanja poslovnih partnera pravne osobe, koji su u cijelosti upoznati s povredom prava na ugled i čast podnositelja i s utjecajem osporavanog drugostupanjskog rješenja na njegovo poslovanje i sklapanje daljnjih poslova, što je isticao tijekom upravnog spora.

5. Podnositelj je naveo da naplata poreznog duga u golemom, višemilijunskom iznosu predstavlja za podnositelja prekomjerno opterećenje te bi mu nanijela veću gospodarsku štetu. Istaknuo je da je u 2009. godini imao ukupne prihode u iznosu od 2,1 milijuna kuna, a u 2010. godini 1,46 milijuna kuna. Smatra očitim da porezni dug iz osporavanih poreznih rješenja nadmašuje ukupne prihode za više od dvije godine poslovanja poreznog obveznika. Stoga bi ga izvršenje osporavanih poreznih rješenja, odnosno jednokratna naplata utvrđenog poreznog duga sigurno dovelo do stečaja podnositelja, te u potpunosti onemogućilo njegovo bilo kakvo daljnje poslovanje.

U razlozima zbog kojih smatra opravdanim prijedlog za odgodu ovrhe zaključno navodi:

»Podnositelj vjeruje, mutatis mutandis, da njegov slučaj pripada skupini onih u kojima bi do primjene članka 67. stavka 2. Ustavnog zakona trebalo doći zbog javnog interesa koji je povezan sa značenjem urednog funkcioniranja poduzetništva za društvenu zajednicu u smislu članka 49. stavka 1. Ustava, područja koje je za cijelu zajednicu i njezine interese u ovom trenutku gotovo presudno. Privremenost odgode, nesporna činjenica da odgoda nije suprotna javnom interesu niti bi se odgodom nanijela bilo kakva šteta trećim osobama, nezakonit rad poreznih tijela i površnost u pružanju sudske zaštite pravima podnositelja u upravnom sporu te teško popravljiva šteta koju bi ovrha osporavanih poreznih rješenja mogla uzrokovati poduzetničkim i vlasničkim pravima podnositelja i prije no što Ustavni sud ispita slučaj, čimbenici su za koje podnositelj vjeruje da će pred Ustavnim sudom biti pravilno i pravično ocijenjeni i da će dovesti do prihvaćanja prijedloga, odnosno do odgode ovrhe na temelju članka 67. stavka 2. Ustavnog zakona.

Naime, podnositelj vjeruje da je duboko pogrešno tumačenje Upravnog suda koji odgodu ovrhe u poreznim stvarima, kojih su predmet ovako golemi iznosi navodnog poreznog duga kao u podnositeljevom slučaju, vezuje uz uvjete poslovanja koji moraju jasno pokazivati da je tužitelj/poduzetnik već u stečaju (blokade računa, dugovi koji prelaze višegodišnje prihode, i dr.). Takvim tumačenjem onoga što bi trebala biti 'teško popravljiva šteta' u smislu članka 26. stavka 2. ZUS-a, Upravni sud snažno pridonosi narušavanju izgleda za oporavak poduzetničke djelatnosti u zajednici. Time je protivan i duhu članka 49. Ustava.

Podnositelj na kraju ističe da posluje od 1996. godine te da je uvijek uredno podmirivao sve svoje obveze i prema Poreznoj upravi s osnove svih poreza i doprinosa, i prema dobavljačima i zaposlenicima.«

III. OCJENA USTAVNOG SUDA

6. Člankom 67. stavkom 2. Ustavnog zakona određeno je:

»Članak 67.

(...)

Na prijedlog podnositelja ustavne tužbe Ustavni sud može odgoditi ovrhu do donošenja odluke, ako bi ovrha prouzročila podnositelju tužbe štetu koja bi se teško mogla popraviti, a odgoda nije suprotna javnom interesu niti bi se odgodom nanijela nekome veća šteta.«

7. Ustavni sud ocjenjuje da konkretni ustavnosudski postupak zahtijeva razmatranje opsežnog spisa predmeta, s aspekta mogućih povreda ustavnih prava podnositelja, koja su u ustavnoj tužbi opširno argumentirana. Radi o složenom spisu u kojemu je potrebno učiniti uvid u spis Upravnog suda u Zagrebu i upravnih tijela, analizirati opširnu ustavnu tužbu i osporenu presudu, kao i rješenja upravnih tijela te eventualno provesti druge radnje ili zatražiti očitovanja od nadležnih tijela tijekom ustavnosudskog postupka.

8. Polazeći od navedenih činjenica i smatrajući očitim da odgoda ovrhe u konkretnom slučaju nije suprotna javnom interesu niti bi se tom odgodom nekome nanijela veća šteta, a da bi izvršenje osporenog poreznog rješenja podnositelju moglo prouzročiti štetu koja bi se teško mogla popraviti, Ustavni sud je prihvatio prijedlog za odgodu ovrhe osporenog poreznog rješenja u ovom slučaju.

Riječ je o privremenoj odgodi, koja traje do donošenja odluke Ustavnog suda osnovanosti ustavne tužbe. Ovo rješenje ni na koji način ne prejudicira odluku o tim pitanjima.

Stoga, u konkretnom slučaju, Ustavni sud ispunjenima smatra pretpostavke iz članka 67. stavka 2. Ustavnog zakona, za privremenu odgodu ovrhe do donošenja konačne odluke o osnovanosti navoda iz ustavne tužbe podnositelja.

9. Sukladno navedenom, na temelju članka 67. stavka 2. Ustavnog zakona doneseno je rješenje kao u izreci.

10. Točka III. ovog rješenja temelji se na članku 29. stavku 1. Ustavnog zakona.

Broj: U-III-7408/2014

Zagreb, 18. prosinca 2014.

USTAVNI SUD REPUBLIKE HRVATSKE

Predsjednica Vijeća
dr. sc. Snježana Bagić, v. r.

7 21.01.2015 Rješenje Ustavnog suda Republike Hrvatske broj: U-III-7408/2014 od 18. prosinca 2014.

7 21.01.2015 Rješenje Ustavnog suda Republike Hrvatske broj: U-III-7408/2014 od 18. prosinca 2014.