## Odluka Visokog upravnog suda Republike Hrvatske broj: Us-8248/2011-6 od 5. lipnja 2013.

### NN 109/2013 (2.9.2013.), Odluka Visokog upravnog suda Republike Hrvatske broj: Us-8248/2011-6 od 5. lipnja 2013.

VISOKI UPRAVNI SUD REPUBLIKE HRVATSKE

2427

PRESUDA

Visoki upravni sud Republike Hrvatske u vijeću sastavljenom od sudaca tog suda mr. sc. Marije Kriletić, predsjednice vijeća, Borisa Markovića i Blanše Turić, članova vijeća te više sudske savjetnice Jadranke Jelić, zapisničarke, u upravnom sporu tužitelja OT – Optima telekom d.d., Bani 75/a, Zagreb, kojeg po punomoći predsjednika Uprave Matije Martića zastupa Iva Dragić, dipl. iur., protiv odluke tužene Hrvatske agencije za poštu i elektroničke komunikacije, Jurišićeva 13, Zagreb, klasa: 344-03/10-01/352, urbroj: 376-05/MLJK-11-12, od 24. lipnja 2011., radi rješavanja spora između pretplatnika i operatora, u nejavnoj sjednici vijeća održanoj 5. lipnja 2013.

presudio je

Tužba se odbija.

Ova će se presuda objaviti u »Narodnim novinama«.

Obrazloženje

Osporenom odlukom usvojen je prigovor pretplatnice Sandre Perković iz Zagreba, na obračunate mjesečne naknade, počevši od računa za mjesec veljaču 2010. pa do i uključujući mjesec kolovoz 2010., te je naloženo tužitelju da u roku od 15 dana od dana primitka ove odluke, pretplatnici Sandri Perković izda nove račune za obavljene javne komunikacijske usluge, počevši od računa za mjesec veljaču 2010. pa do i uključujući mjesec kolovoz 2010., umanjene za iznos obračunate mjesečne naknade, a ako su računi već u cijelosti plaćeni, pretplatnici vratiti više zaračunati iznos.

Tužitelj podnosi tužbu jer u pobijanoj odluci nije pravilno primijenjen zakon, propis utemeljen na zakonu i što se u postupku koji je aktu prethodio nije postupalo prema pravilima postupka, a osobito što činjenično stanje nije pravilno utvrđeno odnosno što je iz utvrđenih činjenica izveden nepravilan zaključak u pogledu činjeničnog stanja. Navodi da je izreka osporene odluke nejasna i neizvršiva jer ne sadrži iznos za koji bi tužitelj morao umanjiti ispostavljene račune. Obrazlaže da je u predmetnom postupku nedvojbeno utvrđeno da su tužitelj i pretplatnik sklopili ugovorni odnos za pružanje telekomunikacijskih usluga na lokaciji pretplatnika u Zagrebu, Vrhovec 225A, kojim je tužitelj preuzeo obvezu pružanja ugovorenih usluga na točno određenoj lokaciji. Ističe da lokacija pretplatnika čini bitni sastojak sklopljenog pravnog posla budući da u slučaju nemogućnosti pružanja usluge na lokaciji naznačenoj u ugovoru do zaključenja istog odnosno nastanka pretplatničkog odnosa ne bi niti došlo jer bi u tom slučaju postupio sukladno odredbi stavka 4. članka 3. tada važećih Općih uvjeta poslovanja za javnu govornu uslugu i pisanim putem obavijestio pretplatnika o nemogućnosti pružanja zahtijevane usluge te tako predmetni ugovor ne bi niti bio sklopljen. Navodi da svako preseljenje priključka na novu adresu, lokaciju, ujedno znači sklapanje novog ugovora s istim pretplatnikom na novoj lokaciji. U Općim uvjetima poslovanja odredio je da će na zahtjev pretplatnika izvršiti premještaj-preseljenje pretplatničkog odnosa s jedne adrese na drugu, odnosno zemljopisnu lokaciju ako su ispunjeni potrebni tehnički uvjeti. Slijedom navedenog, smatra da nije preuzeo obvezu i jamčio pretplatniku, a niti ga doveo u zabludu da će izvršiti preseljenje njegove pretplatničke linije s ugovorene na novu lokaciju niti je predmetno utvrđeno kao njegova zakonska obveza budući da nije u obvezi pružanja javne govorne usluge na bilo kojoj lokaciji na području Republike Hrvatske. Glede podnesenog zahtjeva pretplatnika za preseljenje priključka na novu lokaciju navodi da je tuženo tijelo pogrešno primijenilo odredbu o ugovornoj kazni na ugovorni odnos koji nije niti nastao pozivajući se na ispunjenje ugovora na novoj lokaciji. Ugovorna kazna se ovdje ne može primijeniti na postojeći ugovorni odnos kojega je tužitelj izvršavao i bio u mogućnosti izvršavati, pa je nejasan navod tuženog tijela da je do neispunjenja došlo iz uzroka za koji dužnik ne odgovara. Također ističe kako preseljenje nije objektivna već subjektivna okolnost koja je na strani pretplatnika te tako nije uzrokovana nekom vanjskom izvanrednom okolnošću na koju se nije moglo utjecati ili istu predvidjeti. Nadalje, navodi da pretplatnik nije podnio tužitelju zahtjev za raskid pretplatničkog ugovora, pa je tužitelj bio u obvezi pružati pretplatniku uslugu na ugovorenoj lokaciji, što je i izvršavao. S obzirom na to da za pruženu uslugu pretplatnik nije tužitelju podmirio ispostavljene račune, tužitelj je bio primoran temeljem članka 10. stavka 2. točke 3. Općih uvjeta poslovanja raskinuti pretplatnički odnos, što je isticao tijekom upravnog postupka. Potvrda o novom prebivalištu pretplatnika na adresi Radnička cesta 34, Zagreb, nije dostavljena tužitelju, pa se o istoj nije mogao očitovati.

Tužitelj predlaže da Sudu tužbu uvaži i poništi osporenu odluku.

Tuženo tijelo u odgovoru na tužbu u bitnom ostaje kod razloga navedenih u obrazloženju osporene odluke, te dodaje da je izreka osporene odluke donesena u potpunosti sukladno članku 22. stavku 10. Pravilnika o načinu i uvjetima obavljanja djelatnosti elektroničkih komunikacijskih mreža i usluga. Također smatra da je u osporenoj odluci u dovoljnoj mjeri obrazloženo iz kojeg razloga je naplata mjesečnih naknada u slučaju preseljenja pretplatnika na lokaciju gdje operator nije u mogućnosti pružiti svoju uslugu, unatoč želji pretplatnika suprotna odredbama Zakona o elektroničkim komunikacijama, te odredbama Zakona o obveznim odnosima. Nadalje, tuženo tijelo navodi da je u ovom postupku poduzelo sve radnje koje se odnose na utvrđivanje činjenica i okolnosti koje su bile važne za rješavanje ove upravne stvari te da je strankama omogućilo aktivno sudjelovanje u postupku kako bi se utvrdilo pravo stanje stvari radi donošenja pravilne i zakonite odluke, poštujući pri tome načelo utvrđivanja materijalne istine.

Tuženo tijelo predlaže da Sud tužbu odbije.

Zainteresirana osoba u ovom upravnom sporu Sandra Perković iz Zagreba, Radnička cesta 34, dala je odgovor na tužbu u kojem ostaje kod razloga koje je navela u reklamaciji.

Tužba nije osnovana.

Iz podataka spisa proizlazi da je osporena odluka donesena u postupku pokrenutom na temelju zahtjeva za rješavanje spora između tužitelja i pretplatnice Sandre Perković iz Zagreba, sukladno odredbi članka 51. Zakona o elektroničkim komunikacijama (»Narodne novine«, broj 73/08.). Naime, pretplatnica je tuženom tijelu podnijela prigovor na naplatu mjesečnih naknada za vrijeme za koje zbog činjenice preseljenja nije koristila uslugu.

Prema dokumentaciji u spisu predmeta proizlazi da je tužitelj s pretplatnicom Sandrom Perković sklopio ugovorni odnos za pružanje telekomunikacijskih usluga uz minimalno trajanje ugovora od 24 mjeseca na lokaciji pretplatnice u Zagrebu, Vrhovec 225A. Pretplatnica je podnijela tužitelju zahtjev za preseljenje telefonskog priključka na novu adresu Radnička cesta 34, Zagreb, čemu tužitelj nije udovoljio budući da nisu bili ispunjeni tehnički uvjeti za preseljenje, pa je nastavio ispostavljati račune za uslugu koju pretplatnica zbog preseljenja više nije koristila na staroj adresi. Tužitelj navedeno opravdava time da je pretplatnica slobodnim očitovanjem volje odabrala priključenje za 1,00 kn uz minimalno trajanje ugovora od 24 mjeseca te tako umjesto plaćanja pune cijene priključenja preuzela obvezu plaćanja mjesečne naknade do isteka minimalnog trajanja ugovora u slučaju prijevremenog raskida ugovora.

Na temelju cjelokupne dokumentacije te navoda tužitelja i pretplatnice i provedene usmene rasprave, tuženo tijelo je pravilno ocijenilo da je pretplatnici potrebno izvršiti odobrenje svih obračunanih mjesečnih naknada počevši od veljače 2010. pa do i uključujući kolovoz 2010.

Naime, odredbom članka 14. Općih uvjeta poslovanja tužitelja koji su vrijedili u vrijeme nastanka spornog iznosa zaduženja, a koji čine dio pretplatničkog ugovora određeno je da će tužitelj na zahtjev pretplatnika izvršiti premještaj-preseljenje pretplatničke linije s jedne na drugu adresu, ako su za to ispunjeni potrebni tehnički uvjeti. Ako u slučaju tehničke nemogućnosti preseljenja usluge pretplatnik zatraži raskid ugovora, a tužitelju ne dostavi valjani dokaz o namjeri promjene prebivališta/boravišta/sjedišta, tužitelj pridržava pravo naplatiti naknadu za prijevremeni raskid ugovora. Proizlazi dakle da u slučaju kada pretplatnik može dokazati činjenicu preseljenja, traženje preseljenja priključka je opravdano i tužitelj ne bi imao pravo naplatiti naknadu za prijevremeni raskid ugovora pretplatniku ukoliko nije u stanju izvršiti preseljenje pretplatničke linije. Svrha odredbe, kojom se u slučaju prijevremenog raskida pretplatničkog ugovora od strane samog pretplatnika, naplaćuje odgovarajuća naknada zbog raskida, zaštita je operatora od samovoljnih raskida ugovora uzrokovanih krivnjom pretplatnika. U ovom slučaju pretplatnica je potvrdom Policijske uprave zagrebačke o promjeni adrese stanovanja dokazala činjenicu preseljenja te se radi o opravdanom traženju preseljenja priključka, pa ukoliko ne postoji tehnička mogućnost za preseljenje do raskida ugovora ne dolazi krivnjom pretplatnika, već zbog nemogućnosti pružanja usluge od strane tužitelja. Stoga prema Općim uvjetima poslovanja tužitelj nije imao pravo naplatiti naknadu za prijevremeni raskid ugovora, pa je tužitelj pravilno postupio kada je omogućio pretplatnici raskid pretplatničkog ugovora bez naplate penala radi prijevremenog raskida ugovornog odnosa.

Nadalje, potrebno je navesti da je pretplatnički ugovor sklopljen u ovom slučaju u domu pretplatnice, a prema navodu pretplatnice ona je pri tome dovedena u zabludu jer ju je djelatnica uvjerila da će preseljenje biti moguće i na novu adresu. Kako je pretplatnički ugovor sklopljen izvan poslovnih prostorija tužitelja, za takav slučaj sukladno odredbi članka 30. stavka 1. Zakona o zaštiti potrošača dano je pravo raskida pretplatničkog ugovora, a tužitelj je bio u obvezi uputiti pretplatnici pisanu obavijest iz članka 32. istog Zakona, s uputom o pravu na raskid ugovora u propisanom roku, a sukladno članku 41. stavku 3. Zakona o elektroničkim komunikacijama. S obzirom na to da tužitelj nije tako postupio, a pretplatnica se preselila na lokaciju na koju je zatražila preseljenje pretplatničke linije, pravilno je ocijenjeno da pretplatnica nije dužna podmiriti mjesečne naknade za uslugu koju nije koristila zbog činjenice preseljenja, a koji računi su posljedica propusta tužitelja u ispunjavanju zakonskih obveza i pružanja pogrešnih informacija prilikom sklapanja pretplatničkog ugovora koje su pretplatnicu doveli u zabludu. Navedeno potvrđuju i preslike spornih računa iz kojih je razvidno da u njima nema obračunanog prometa. Slijedom iznesenog tuženo tijelo je pravilno zaključilo da je tužitelj trebao postupiti sukladno odredbi članka 22. stavka 10. Pravilnika o načinu i uvjetima obavljanja djelatnosti elektroničkih komunikacijskih mreža i usluga (»Narodne novine«, broj 154/08.), kojom je propisano da pretplatniku koji je podnio prigovor operator izdaje novi račun za obavljene usluge ako se provjerom utvrdi da je u razdoblju na koje se odnosi prigovor postojala tehnička ili koja druga neispravnost, prijevara ili zlouporaba, a za koju je utvrđeno da je uzrokovala povećano zaduženje.

Također valja navesti da je tužitelju omogućeno sudjelovanje u postupku, dana mu je mogućnost očitovanja te sudjelovanja na usmenoj raspravi pa se ne mogu prihvatiti tužbeni navodi kojima se odluka tuženog tijela osporava zbog povrede odredbi postupka.

S obzirom na izneseno Sud ne nalazi povrede zakona na štetu tužitelja već cijeni da je u pravilno provedenom postupku utvrđeno relevantno činjenično stanje na potpun i pravilan način, te je izveden pravilan zaključak iz tako utvrđenih činjenica, a materijalni propis primijenjen je bez povreda na štetu tužitelja.

Trebalo je stoga na temelju odredbe članka 42. stavka 2. Zakona o upravnim sporovima (»Narodne novine«, broj 53/91., 9/92. i 77/92.), u svezi s člankom 90. Zakona o upravnim sporovima (»Narodne novine«, broj 20/10. i 143/12.), tužbu odbiti kao neosnovanu.

Sukladno članku 14. stavku 7. Zakona o elektroničkim komunikacijama ova presuda objavit će se u »Narodnim novinama«.

Poslovni broj: Us-8248/2011-6
Zagreb, 5. lipnja 2013.

Predsjednica vijeća
mr. sc. Marija Kriletić, v. r.

109 02.09.2013 Odluka Visokog upravnog suda Republike Hrvatske broj: Us-8248/2011-6 od 5. lipnja 2013.

109 02.09.2013 Odluka Visokog upravnog suda Republike Hrvatske broj: Us-8248/2011-6 od 5. lipnja 2013.

Odluka, NN 109/2013-2427